﻿      
      
       
       חוברת ב'
       ישיבה ו'
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
       
הישיבה השישית של הכנסת השש-עשרה
יום רביעי, כ"ד באדר א' התשס"ג (26 בפברואר 2003)
ירושלים, הכנסת, שעה 11:16
       



שאילתות בעל-פה
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היום יום רביעי, כ"ד באדר א' התשס"ג, 26 בחודש פברואר 2003. איחרנו את פתיחת ישיבת הכנסת היום מפאת השלג הכבד שירד הלילה והמצב בכביש, שבשלו נאלצו כמה חברי כנסת להתעכב; גם בגלל מכונית שהחליקה על השלג בפאתי הכניסה לכנסת. 

אבשלום וילן (מרצ):
       
       חשבתי שבגלל המשא-ומתן הקואליציוני. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה לחבר הכנסת זאב בוים על כך שהפנה את תשומת לבי לכך שמספר לא מועט של חברי הכנסת נמצאים. אנחנו מקדמים בברכה גם את השרה האמיצה, שרת החינוך לימור לבנת, אשר גם היא, על אף קשיי מזג האוויר, הגיעה לכנסת על מנת לכבד אותה ולענות על שאילתות בעל-פה. 
       
       רבותי, חברי הכנסת, יום רביעי הוא יום חברי הכנסת, ובו אנחנו נותנים ביטוי להצעות חוק פרטיות, כמו גם לשאילתות ולשאילתות בעל-פה. שאילתות בעל-פה הן שאילתות שחבר הכנסת שואל באופן ישיר את השר המתבקש להשיב. השאילתות מאושרות על-ידי יושב-ראש הכנסת ביום שני - מאפשרים לכל שר להתכונן על מנת לתת תשובה על אותה שאילתא, שהיא דחופה והיא נשאלת בעל-פה ועל אתר, והשר משיב על אתר. 
       
	שרת החינוך תשיב על שאילתא  בעל-פה מס' 5, מאת חבר הכנסת משה גפני. חבר הכנסת צריך להיות צמוד לנוסח שאושר לו ולקרוא את השאילתא ככתבה וכלשונה. לאחר שהשרה משיבה, הוא יוכל לשאול שאלה נוספת, כמו גם שני חברים נוספים אשר יצביעו. ראיתי את חבר הכנסת נסים זאב ואת חבר הכנסת חיים אורון. תמיד צריך להפנות את תשומת לבו של המזכיר לעניינים אלה, שכן כאשר האולם מלא קשה לי לפעמים לראות מי הצביע ראשון. 
       
       חבר הכנסת גפני, בבקשה. 

5. יישום דוח ועדת-שושני
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאישרת לי את השאילתא הזאת, עקב החשיבות של העניין.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה לא בגלל היחסים האישיים בינינו, אלא כיוון  שהשאילתא שלך היתה ראויה. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):

       
       לא יעלה על הדעת.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני מעריך שזה לא עקב היחסים האישיים אלא בגלל חשיבות הנושא, והנושא באמת חשוב. 
       
       גברתי השרה, משרד החינוך קיבל את דוח ועדת-שושני בעניין ארגון מחדש של מערכת החינוך. 
       
       רצוני לשאול: 
       
       1. האם הדוח מיושם? 
       
       2. האם האגף לחינוך ממלכתי-דתי  מתנגד ליישום הדוח?
       
       3. אם כן - מדוע?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השרה תשיב, בבקשה. 

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אדוני היושב-ראש, בתשובה על השאילתא בעל-פה של חבר הכנסת גפני בנושא יישום דוח-שושני – חבר הכנסת גפני - - -

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני מאחור.

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       הסידור הזה מאוד לא מוצלח, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גברתי השרה, כל כנסת מתחלפת, ואנחנו שמחים שיש כנסות שבהן השרים לא מתחלפים.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אני לא מתכוונת להתחלף, אדוני היושב-ראש.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השרה תצטרך להתרגל לחברי הכנסת, ולא חברי הכנסת לשרה. 

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אני רוצה רק להציע ליושב-ראש – זו כנסת חדשה, ואולי אפשר להנהיג סידורים חדשים שלפיהם לא יקרה בשאילתא בעל-פה שמשיבים כשחבר הכנסת מאחור. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה אופיה של השאילתא.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       את צריכה להתרגל למצב הזה שאנחנו עכשיו מחפשים אתכם מאחור.

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אני סומכת עליך כשאתה מאחורי, הרב גפני.
       
       אני רוצה להשיב על השאילתא של חבר הכנסת גפני. דוח-שושני בעניין ארגון מחדש של המערך התקצובי של מערכת החינוך אומץ על-ידי. צריך להבהיר שוועדת-שושני היא ועדה שאני מיניתי בעקבות עתירה לבג"ץ של 11 בתי-ספר שנקראים "מוכרים שאינם רשמיים". כאמור, הוועדה הזאת הגישה לי דוח, ואני אימצתי אותו. הוא עדיין לא מיושם בפועל, והוא יתחיל להיות  מיושם רק בשנת הלימודים התשס"ד.
       
       מי שעמד בראש מינהל החינוך בירושלים – מנח"י – מאיר קראוס, הוביל בהצלחה את הרפורמות לחיטוב ולניהול עצמי של מערכת החינוך בירושלים. הוא עומד היום בראש ועדת יישום של הדוח, בעצם כראש מינהל במשרד החינוך שעוסק בשוויון. הכוונה להחיל את זה משנת הלימודים התשס"ד.
       
       2-3.  האגף לחינוך דתי במשרד החינוך אכן הביע הסתייגויות והערות לכמה המלצות שכלולות בדוח, מתוך חשש שהיישום שלו עלול לגרום לפגיעה ולסגירת בתי-ספר בחינוך הממלכתי-דתי. לכן אנחנו נמצאים כרגע, באמצעות צוות היישום בראשותו של מאיר קראוס, בעיצומן של בדיקות  ממצות, לרבות סימולציות, הרצת נתונים, כדי ליישם את הדוח, שמבטיח חינוך שוויוני לכול ותקצוב שוויוני לכול, בלי לפגוע אף לא באחד מהמגזרים, לרבות כמובן המגזר הדתי. 
       
       יתירה מזאת, אנחנו גם התחייבנו בכל המסגרות הללו, שלא ייסגר שום בית-ספר שהוא 
בית-ספר יחיד מסוגו ביישוב, וזאת על מנת שכל סוגי החינוך – הזרמים – יוכלו לבוא לידי ביטוי, גם אם יש בעיות תקציביות כאלה ואחרות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשרת החינוך. שאלה נוספת לחבר הכנסת משה גפני. אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       גברתי השרה, אני מודה לך על התשובה המפורטת. אני מבקש שתביאי בחשבון שאף אחד מאתנו לא נולד אתמול. גברתי השרה, מכיוון שאת תמיד עונה בכנות, אני מבקש את התשובה הכנה שלך בעניין הזה. ועדת-שושני היתה ועדה מקצועית, שבדקה את מה שנעשה במערכת החינוך, הגישה המלצות, ואת קיבלת אותן. התברר שבמשא-ומתן הקואליציוני שהמפד"ל ניהלה עם הליכוד, ואת היית שותפה למשא-ומתן, דרשה המפד"ל, שבניגוד להמלצות המקצועיות של דוח ועדת-שושני, בהסכם הקואליציוני ייכלל שהיישום של דוח ועדת-שושני ייעשה באופן לא מקצועי, מכיוון שהממלכתי-דתי והמפד"ל הם אלה שכל הזמן דורשים לסחוט עוד כסף מהמדינה. האם זה נכון, כן או לא?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת גפני. חבר הכנסת נסים זאב, עומדת דקה לרשותך לשאול את השרה שאלה נוספת. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       השרה הנכבדה, ידועה עמדתך להתנגד בכל תוקף. שמענו את עמדתך בוועדת החינוך בראשותו של זבולון אורלב. חבר הכנסת אורלב התנגד כשהבאתי הצעת חוק שעברה בקריאה ראשונה, ובוועדה זבולון אורלב המליץ על 75%. כלומר, זה יכול לפגוע מאותם נימוקים שהרב גפני העלה כרגע וגם מנימוקי השרה הנכבדה. 
       
       השאלה היא כזאת: אנחנו עמדנו להעביר הצעת חוק – והיה לזה רוב בכנסת -  והיו שתי אפשרויות: או ועדת-שושני, שאמרו לי שהיא סופר-מקצועית, ואנחנו סומכים על הוועדה המקצועית, ועכשיו היא הפכה להיות פוליטית -  לכן אני רוצה לדעת, האם מי שמושכים בחוטים במשרד החינוך הם  אנשי המקצוע או האנשים הפוליטיים?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב. חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
- - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם חבר הכנסת פרוש נרשם לשאלה נוספת?

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אם היית נותן לי הייתי נרשם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא נראה לי שנרשמת. אני מבקש לאפשר לחיים אורון לדבר. 

חיים אורון (מרצ):
       
       אחרי די הרבה ניסיון בבית הזה למדתי, שאת האמת אנחנו יודעים כאשר הזרמים השונים ביהדות הדתית רבים ביניהם. אז בדיוק מתברר לנו מה קורה. עד אז זו חבילה שחורה, סגורה, קופסה שחורה, שצריך לחפש מה יש בה. 

זבולון אורלב (מפד"ל):
       
- - -

חיים אורון (מרצ):
       
       חס וחלילה. שחורה, בהקשר של הקופסה, ולא בקשר לשום משמעות אחרת. 

	ועדת-שושני קבעה עיקרון שוויוני מאוד ברור. יש ועדת יישום, ואני יודע שעקרונות יישומיים צריכים ליישם אותם כך שהם לא יפגעו בדברים אמיתיים. הנושא הזה היה חלק מהמשא-ומתן הקואליציוני לא באשר לטיב היישום, אלא בהתאם לטיב הקריטריון, שבעצם אומר, לא פר-כיתה, אלא פר-תלמיד. הוא מקצה באופן שונה משאבים במערכת החינוך כך שיש חלקים מקופחים, כי ברגע שמישהו מקבל יותר, מישהו אחר מקופח.

	הוויכוח שהתחיל פה בין הזרמים השונים ביהדות הדתית כבודו במקומו מונח, אבל מי שמקופח בגדול זה הזרם הממלכתי הכללי, שבעצם מייצג – עדיין, ואני מקווה שכך יהיה גם בעתיד – את רוב רובם של ילדי ישראל. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ושאלתך היא כמובן – האומנם?

חיים אורון (מרצ):
       
       שאלתי היא: האומנם גם זה הפך להיות חלק מסחר-מכר קואליציוני, כדי להבטיח אגף מסוים?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. שרת החינוך תשיב, בבקשה. 


משה גפני (יהדות התורה):
       
       מה לגבי החינוך של הזרם ההתיישבותי?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת גפני, שאלתך היתה בהירה וברורה. 


שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       עמדתי להזכיר את זה גם בלי שתזכיר לי, אבל טוב שהזכרת לי. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני שרת החינוך של תלמידי ישראל, ואני לא שרת החינוך של החינוך   הממלכתי-דתי, ולא שרת החינוך של החינוך העצמאי, ולא שרת החינוך של "מעיין החינוך התורני", ולא שרת החינוך של החינוך ההתיישבותי וגם לא שרת החינוך של החינוך הממלכתי, אלא שרת החינוך של ילדי ישראל, תלמידי ישראל, ושל כלל הזרמים במערכת החינוך. זה העיקרון שעליו מבוסס דוח-שושני. 
       
       למעשה, דוח-שושני – ואני אומר את זה במשפט אחד – הביא לשינוי בכך שמעתה כל 
בתי-הספר היסודיים יקבלו תקצוב לפי מספר התלמידים, פר-תלמיד, לפי מדד דיפרנציאלי, לא שווה אבל שוויוני, כאשר כל תלמיד לפי מדד שנקבע  - של השכלת הורים, של מצב סוציו-אקונומי, של מקום יישוב וכו' וכו' – יקבל את התקצוב האישי הזה, לעומת מה שהיה נהוג עד היום, שכל כיתה קיבלה תקצוב פר-כיתה, ולא משנה אם היו בה 20 תלמידים או 40 תלמידים. לכן זהו מדד שוויוני. 
       
       במהלך המשא-ומתן הקואליציוני, שאני נקראתי לסייע בו מתוך הבנתי את הנושאים הללו, היתה  דרישה של המפד"ל  שדוח-שושני לא ייושם.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       למה?

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       מובן שאני לא הסכמתי, ולא רק אני, אלא כל צוות המשא-ומתן של הליכוד, ובגיבוי של ראש הממשלה. הדבר לא התקבל, ועל כן - - - 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       לא נראה לך משונה שזה בתוך המשא-ומתן?

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אני אומר כך: דוח-שושני -  - -  סליחה, לא שמעתי את ההערה.
       
       

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
- - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני מדבר מאחורי גבה של שרת החינוך ומפריע לה להשיב.

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       הרב פרוש, אין כל קשר. דרך אגב, אני לא הייתי מעורבת במשא-ומתן, אלא רק בנושא משרד החינוך, בחלק  של המפד"ל שנגע למשרד החינוך. 

           מכל מקום, הבקשה של המפד"ל לא התקבלה. אני רוצה שהדברים יהיו ברורים, הבקשה לא התקבלה. דוח-שושני ייושם, אני התחייבתי, אנחנו התחייבנו למפד"ל כפי שהתחייבנו לכל יתר הזרמים, כפי שהיה כבר בדוח-שושני, ואין כל שינוי על-פי מה שהיה כבר בדוח-שושני עצמו, שנקבל תוספת תקציבית לפחות עוד ל=80,000  שעות תקן מהאוצר, על דעת האוצר, בהסכמה עם האוצר, תוך כדי עבודת ועדת-שושני, וזאת על מנת שאף זרם לא ייפגע ולא יקבל פחות שעות ממה שקיבל עד היום. אבל ההקצאה תהיה הקצאה שוויונית, תהיה הקצאה שונה על-פי אותו מדד. אני בטוחה שלא כל חברי הכנסת מכירים על בוריין את מסקנות ועדת-שושני והמלצותיה. אשמח מאוד לבוא לכנסת ולהציג באופן רחב יותר וגם להשיב על שאלות, אם צריך, אם בוועדת החינוך לאחר שתכונן, או במליאת הכנסת, כפי שייקבע; אשמח לבוא ולהציג את הדברים. אני חושבת שאפשר להפיס את דעת כולם. יהיה בזה משום תיקון ראוי לשיטת תקצוב שאיננה נכונה ואיננה שוויונית. החל משנת הלימודים התשס"ד נעבור בהדרגה במהלך חמש-שנתי לשיטת תקצוב חדשה, שונה ושוויונית יותר. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה לשרת החינוך, שהזמינה את חברי הכנסת להגיש הצעה לסדר-היום, או את ראשי הסיעות להגיש בקשה לפי סעיף 86 לדון בדיון סיעתי או אישי בנושא דוח-שושני. אני מאוד מודה לשרת החינוך.
       
       אני מבקש עכשיו משרת החינוך להשיב על שאילתא בעל-פה מס' 2, שהוגשה לראש הממשלה מאת חבר הכנסת אליעזר זנדברג. הואיל והוא איננו, שרת החינוך תשיב על שאילתא בעל-פה מס' 6, שהוגשה לשר לקליטת העלייה, מאת חבר הכנסת נסים זאב. חבר הכנסת נסים זאב, נא העלה את השאילתא שלך בנושא עלייה במספר ההומלסים. חברי הכנסת, מי שרוצה לשאול שאלה נוספת, שיצביע. 
       
6. עלייה במספר דרי הרחוב 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       ביום כ"ב באדר א' התשס"ג, 24 בפברואר, דווח בדוח חמור של מחלקת הרווחה בעיריית ירושלים על עלייה חדה של 30% בשנת 2002 במספר ההומלסים; יותר ממחציתם עולים מחבר המדינות. ייתכן שכך המצב גם ביתר הערים.
        
       ברצוני לשאול: 
       
       1. מה ידוע למשרדך על תופעה קשה זו? 
       
       2. כמה הומלסים – דרי רחוב – יש בארץ בקרב העולים? 
       
       3. מה עושה משרד על מנת לסייע להם? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב. השרה לבנת תענה. 
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אני אשיב בשם ראש הממשלה על השאילתא של חבר הכנסת נסים זאב, ששאל את ראש הממשלה  בתוקף תפקידו כשר לקליטת העלייה.  
       
       1-3. קודם כול נתונים כלליים לגבי דרי הרחוב: בשנת 2002 היתה עלייה של 55% במספר דרי הרחוב לעומת מספרם בשנת 2001. בשנת 2002 רשומים על-ידי שלטונות הרווחה 2,259 דרי רחוב, וזאת לעומת 1,224 בשנת 2001. הגידול המשמעותי נובע בעיקר מהמיתון הקשה השורר במשק ומהרעה במצב הכלכלי. על-פי התחזיות הצופות הרעה נוספת בשנה הקרובה, יש חשש כי מספר דרי הרחוב אף יגדל. בתל-אביב רשומים כ=1,040 דרי רחוב, בירושלים - 333, והשאר נמצאים בערים השונות במספרים קטנים יותר – ראשון-לציון, חדרה, נצרת-עילית, חיפה ועוד. כ=80% מדרי הרחוב הם עולים חדשים. 
       
	בשנת 2001 היתה התמותה בקרב דרי הרחוב 50 איש, ובשנת 2002 היא עלתה ל=72 איש, וזה אומר עלייה משמעותית בשיעור התמותה. 

	אני רוצה לציין, שהאחריות הפורמלית לדרי הרחוב נמצאת בידי משרד העבודה והרווחה, וזאת בשיתוף עם משרדי הממשלה האחרים הנוגעים בדבר, כמו משרד השיכון, הביטוח הלאומי, רשויות מקומיות, וכמובן גם משרד הקליטה במה שנוגע כמובן לעולים. 

	המשרד לקליטת העלייה פועל למען דרי הרחוב במסגרות המצומצמות העומדות לרשותו, כגון מיצוי הזכאויות של המשרד, קרן מנהלי המחוזות, ובאמצעות תקציב ועדת העיזבונות. התקציב אשר ניתן על-ידי ועדת העיזבונות למטרה זו הוא 150,000 שקל לשלוש רשויות מקומיות, 50,000 שקל לכל אחת:           נצרת-עילית, ראשון-לציון וחדרה. בנוסף, הועברו 110,000 שקלים לעיריית תל-אביב עבור עובדת סוציאלית דוברת רוסית העובדת עם דרי הרחוב. בשל הקיצוצים במשרד הקליטה בשנת הכספים הנוכחית לא הועברו 500,000 שקל מהם למטרת טיפול בדרי הרחוב, ואין למשרד לקליטת העלייה מקורות שמהם ניתן להעביר כסף למטרה זו. 

	יש להתריע ולומר כי בשנה האחרונה היינו עדים לעלייה במספר דרי הרחוב מארצות 
דרום-אמריקה - ארגנטינה, קולומביה וברזיל, וכי צפויה עלייה נוספת במספרם בשנת 2003. 

	על-פי נתוני משרד העבודה והרווחה, תקציב משרד העבודה לטיפול בדרי הרחוב הוא 5 מיליוני שקל; ההוצאה בפועל בשנה האחרונה עמדה על 9 מיליוני שקל, והדבר גרם לגירעון בתקציב המשרד. הנחת העבודה – אני מדברת כרגע על משרד העבודה והרווחה – לשנת 2003 היא כי יחולו קיצוצים וצמצומים בתקציבים המיועדים לטיפול בבעיית ההומלסים. 

       על-פי האמור לעיל, הבעיה היא לאומית, היא כוללת, היא עומדת להחריף עם ההרעה במצב הכלכלי. למרות העובדה שמשרדי הממשלה עובדים בשיתוף פעולה מלא בניסיון לצמצם את המצוקה הקשה הזאת, ללא תקצוב לא יהיה אפשר להתמודד עם הבעיה במיוחד במצב הנוכחי. 
       
       על אף כל זאת, המשרד לקליטת העלייה עובד בימים אלה על פרויקט משותף עם משרד העבודה לטיפול בדרי הרחוב שאינם בני שיקום, ויפנה לוועדת העיזבונות לקבלת תמיכה בסך 150,000 שקל. הפרויקט אמור להוריד את דרי הרחוב הללו מהרחוב, לספק להם קורת-גג על מנת למנוע תמותה, ואני מקווה שוועדת העיזבונות תאשר את התמיכה הזאת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לשרת החינוך על כך שהואילה להשיב בשם השר לקליטת העלייה. נא לבקש רק להבא מהשר לקליטת העלייה להכין תשובה שהיא בת שתי דקות. 
       
       חבר הכנסת נסים זאב, שאלה נוספת, ואחריו – יש לי בעיה, שניים שהצביעו ראשונים הם חבר הכנסת פרוש, חבר הכנסת גפני -  וגם חבר הכנסת אורלב. אבל הואיל ושניהם בסיעה אחת, אני אתן לחבר הכנסת פרוש, כי חבר הכנסת גפני היתה לו ההזדמנות בפעם הקודמת. לכן ישאלו גם חבר הכנסת אורלב וגם חבר הכנסת פרוש. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, הנושא של דרי רחוב מוכר לי מקרוב. אני, כסגן ראש עיריית ירושלים, ממונה על תיק הרווחה - ירושלים היתה המובילה בנושא פתרונות, אבל נשאלה השאלה, מדוע משרד השיכון לא נושא באחריות אלא רק משרד העבודה והרווחה? הרי התקציב שעומד לרשות משרד העבודה והרווחה אינו מאפשר פתרונות דיור. פתרון דיור הוא תפקידו של משרד השיכון, עם המלצות כמובן של העובדים הסוציאליים ומשרד העבודה והרווחה. לדעתי, הגיע הזמן שמשרד השיכון יישא בנטל. אם נותנים פתרונות למאות ואלפים, אפשר לתת גם לאותה קבוצה מסכנה שנזרקת ממשרד למשרד. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש. 

זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני יודע ששרת החינוך היא לא המשיבה הטבעית, בהיותה שרת החינוך ולא השרה לקליטת העלייה, אבל הואיל ואנחנו מדברים על דרי הרחוב בשעה שיש בחוץ שלג וקור עז, והסכנה המיידית לדרי הרחוב היא סכנת מוות, ואותה תמותה גבוהה היא בין היתר מחמת הקור, השאלה היא, האם אפשר יהיה להעביר בקשה דחופה, גברתי השרה, שלאור מצב מזג האוויר ניתן יהיה לעשות פעולה דחופה כלשהי מעבר לשגרה כדי להגן על דרי הרחוב מפני החורף הקשה שאנחנו מצויים בו? תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אורלב. חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה. צריך לזכור שהשרה היא שרת החינוך והיא נמצאת כאן כממלאת-מקום השר לקליטת העלייה. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני דווקא מודה לשרת החינוך על גילוי הלב שלה במתן תשובה מפורטת. אני בטוח, שאם היא היתה צריכה לענות על עמדת ראש הממשלה בעניין מדינה פלסטינית, היא היתה משתדלת למעט בדיבור ולא לפרט יותר מדי, כי לדעתי כולנו נמצאים במצוקה מדינית מאוד קשה לאור עמדותיו של ראש הממשלה. 

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       חבר הכנסת פרוש, אתה מכיר אותי כמי שממעטת בדיבור? 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       תנסי לומר את עמדתך בנושא מדינה פלסטינית, נראה. אני מחפש שמישהו מהליכוד יגיד את האמת בעניין מדינה פלסטינית. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פרוש, אנחנו מדברים בשאילתא בעל-פה.  ולסיום, שאלתך. 


מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אני הייתי במשא-ומתן הקואליציוני במסגרת סיעת יהדות התורה וראיתי את העמדה הקשוחה של הליכוד בכל הקשור לנושאים החברתיים, והמצב הולך להיות הרבה יותר קשה בעניין ההומלסים. השאלה היא, מדוע שרת החינוך ממלאת תפקיד של שר הקליטה או ראש הממשלה בנושא כל כך כאוב? שנת 2003 עומדת  להיות גרועה מאוד, והשאלה היא, מאין יבוא הכסף? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השאלה הובנה. בבקשה, גברתי השרה, להשיב במידת האפשר. 

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       במידת האפשר. מכיוון שאינני ממלאת את התפקיד הזה ואינני ממונה על הנושא אלא נתבקשתי להשיב, הרי שאני מבטיחה להעביר את רחשי לב חברי הכנסת, כמו גם להצביע על חומרת הדברים - כפי שכולנו רואים אותם – בפני השרים הממונים, ואני משוכנעת שהשר לקליטת העלייה הבא, שיתמנה עם כינון הממשלה החדשה בימים הקרובים, ייתן את דעתו לעניין יחד עם שר העבודה והרווחה החדש, או שר הרווחה החדש, ויחד עם השרים האחרים הממונים על העניין. אני משוכנעת שהם ייתנו את דעתם וייקחו אותו בשיא הרצינות, כי הוא באמת מדאיג את כולנו. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשרת החינוך, התרבות, הספורט והמדע. תמו השאילתות בעל-פה, שכן חבר כנסת אריאל וסגן השר אינם נמצאים כאן על מנת לשאול את השאלה בעניין העברת הכספים לרשות הפלסטינית. 


הצעות לסדר-היום
הזרמת מי שופכין לים התיכון

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום - הצעות לסדר-היום, דחופות ורגילות. ההצעות       לסדר-היום הדחופות, מס' 3, 11 ו=43, שאושרו על-ידי נשיאות הכנסת: הזרמת מי שופכין לים התיכון. המציג הראשון הוא חבר הכנסת אילן ליבוביץ, לרשותו עומדות שלוש דקות, ואם הוא נואם את הנאום הראשון, אני מבקש מחבר הכנסת יצחק הרצוג להתייחס לעובדה שהוא נואם נאום ראשון. בבקשה. הצעות לסדר-היום, לעומת שאילתות, מועלות מעל הדוכן. לרשותך שלוש דקות. האם אדוני נואם את נאומו הראשון? 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       כן. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מברך אותו. חבר הכנסת הרצוג, תודה רבה. בבקשה, אדוני. 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, לפני חודש התפוצץ צינור הביוב הראשי של גוש-דן. בעקבות הפיצוץ הזה הוזרמו במהלך החודש האחרון כמויות עצומות של מי שופכין לים התיכון, זיהמו את הים, גרמו לזיהום חופי הרחצה למתרחצים, גרמו נזק כספי לדייגים שמתפרנסים מדיג בים התיכון. אנשי משרד הבריאות הגדירו זאת כאסון אקולוגי, כשלא ברור מה היקף ההשפעות של הנושא הזה על הים התיכון. אני יכול לבשר לכולכם בשמחה שהתקלה בצינור תוקנה, אך למרות זאת עדיין יש חשש כי תימשך הזרמת מי השופכין לים התיכון בימים הקרובים. 
       
       הגוף האחראי לצינור הביוב הוא איגוד ערים דן לביוב, שלדעת כל ארגוני הירוקים נחשב למזהם לא קטן של הים התיכון. אבל בעניין הזה, מה שמקומם בעיקר זה שוויון הנפש שבו אנחנו, במיוחד ראשי האיגוד, מקבלים את נושא זיהום הים. היושבת-ראש של האיגוד צוטטה בעיתון "הארץ" ב=31 בינואר, ארבעה ימים אחרי פיצוץ בצינור, והיא אומרת: אנחנו מקווים שבקרוב נבין מה גרם לתקלה בצינור – אני מזכיר, ארבעה ימים אחרי הפיצוץ בצינור – השפכים מוזרמים לים, אולם מדובר במקום שהוא לא חוף רחצה מוסדר – אז מה זה משנה, אפשר להזרים לשם את כל הביוב של תל-אביב, ובכל מקרה זו לא תקופה של מתרחצים, אז מה זה משנה, נמשיך לזהם את הים. שבועיים לקח לאיגוד לאתר מה מקור התקלה ואיך מתקנים אותה ולהביא חומר מגרמניה על מנת לתקן את התקלה. בתקופה שכבר התחילו לעבוד ולתקן, במשרד העבודה והרווחה לא חשבו שזה כל כך חשוב ולא הסכימו אפילו לתת להם היתרים לעבוד בשבת. שהחרא, סליחה על הביטוי, ימשיך לזרום לים, העיקר שלא יעבדו פה בשבת. ימשיכו לזהם את הים, העיקר שלא יעבדו בשבת. 
       
       כל הטיפול בעניין הזה נעשה בעצלתיים, ואף אחד מראשי האיגוד לא מוכן לקחת על עצמו את האחריות לזיהום של הים, שגורם לנזקים של מיליוני שקלים, וכולנו שמענו בחדשות, שרק הדייגים מתכוונים להגיש תביעה על כמה מאות מיליוני שקלים נגד האיגוד. אף אחד לא מוכן לקחת את זה על אחריותו. 

 	מנתונים שהתפרסמו בעיתון עולה, שבחמש השנים האחרונות היה תקציב התחזוקה של הצינור מיליון ו=700,000 שקלים. לעומת זאת, תקציב המשכורות באיגוד הזה היה 12 מיליון שקלים. 

	כל אחד מאתנו, אם יש לו אוטו, הוא הולך לבדוק את האוטו אחת לכמה זמן. הצינור הזה, שהוא רכוש ציבורי, לא מעניין אף אחד. "שמים עליו קצוץ", לא בודקים אותו, והתוצאה היא שבסופו של דבר הצינור מתפוצץ. 

	אנחנו מדברים באיגוד, שהיושבת-ראש שלו ממלאת במקביל כמה תפקידים, וככל הנראה לא יכולה להקדיש את מלוא תשומת לבה למה שנעשה באיגוד, שהוא אחד האיגודים החשובים בתחום איכות הסביבה, כי הוא יכול – וראינו את זה בחודש האחרון – לגרום לזיהום רציני ביותר של הים התיכון. היא עצמה אמרה דברים לגבי אנשים אחרים, אבל כנראה אפשר לומר את זה גם עליה, שהיא יכולה כנראה לצעוד או ללעוס מסטיק, אבל לא לעשות את שני הדברים ביחד. 

	אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הוקמה ועדת בדיקה על-ידי המשרד לאיכות הסביבה. הייתי רוצה לדעת מה התוצאות, אם בכלל יש תוצאות של הבדיקה הזאת. האם המשרד לאיכות הסביבה, כתוצאה מהתקלה, יחייב את האיגוד הזה להתקין איזה מנגנון לבקרה ולתחזוקה, כדי שמקרים כאלה לא יקרו בעתיד? אני יודע שלא נתנו לאיגוד להזרים את מי השופכין בהיתר, ואני רוצה לדעת, האם יינקטו צעדים כנגד ראשי האיגוד וכנגד האיגוד על ההזרמה, בניגוד להיתר, של מי השופכין לים התיכון? תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת ליבוביץ. חבר הכנסת ליבוביץ, הביטוי "לשים קצוץ" הוא ביטוי שספק אם הוא פרלמנטרי. הייתי  מבקש מאדוני, בפעם הבאה, לנסות למצוא מונח מתאים ונוקב לא פחות, אבל לא "לשים קצוץ" על "דברי הכנסת".

זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       במקום זה אפשר לומר "לשים חתיכות חתיכות".

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, לכבוד ולעונג לי לברך ולקדם בברכה אורחים היושבים ביציע האורחים, ואשר באו אלינו מארגנטינה. מדובר במשלחת צבאית, ימית וכלכלית. האורחים האלה באו ללמוד מישראל את נושא הבטיחות במשמר החופים, והם גם נפגשו עם שר התחבורה צחי הנגבי. אנחנו מברכים אתכם בברכת ברוכים הבאים. בימים אלה חשוב לנו מאוד לארח כל משלחת נכבדה, ובפרט משלחת שבאה ממדינה מאוד ידידותית לנו, ארגנטינה. ברוכים הבאים, היו ברוכים בבואכם לישראל ולירושלים בירתה ולכנסת ישראל. תודה רבה. 
       
	המציע הבא הוא חבר הכנסת יצחק הרצוג, אשר לא על חשבון נאומו יפתח בדברי ברכה לחבר הכנסת ליבוביץ. בבקשה.

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך את חבר הכנסת אילן ליבוביץ על נאום הבכורה שלו. אילן ליבוביץ, כמו שאנחנו רואים, הוא פעיל ציבור ששם לנגד עיניו נושאים חשובים מאוד, כמו הנושא שאנחנו מדברים עליו היום. אני בטוח שעוד נראה הרבה מאוד פעילויות מגוונות ומוצלחות שלו בכנסת. בהצלחה. 

	אומרים שכל העולם גשר צר מאוד, לדעתי כל העולם הוא סדק צר מאוד, והכול התחיל מסדק קטן במערכת הביוב של גוש-דן. במדינה מערבית מתוקנת, האסון האקולוגי של מערכת הביוב בגוש-דן היה מגיע מייד לוועדת חקירה ממלכתית - מכיוון שלדידי אין כל הבדל בין זיהום מי השופכין של המדינה ומימי החופים שלה לבין זיהום כימי או ביולוגי או כל זיהום אחר שמשפיע על חיי האזרחים. 

       מדובר בכשל מערכתי, שנובע משרשרת ארוכה של אירועים שנמשכה על פני כמה חודשים, ואלה הגבירו תהליך שחיקה שקיים כבר כמה שנים במערכת הביוב והניקוז של מי השופכין. דבר אחד בולט, שכפי שיתברר בהמשך,  הכשל נובע מבעיה של תיאום ואינטגרציה של כל המערכות. המחיר הוא מחיר כבד מאוד שמשלמים אזרחים בגוש-דן ובכל המדינה: סיכון חיי אדם, אובדן המרחב של החופים בארץ, ההנאה מהים, וכמובן – נכס מאוד חשוב – ההנאה מחוף הים בתל-אביב ובהרצלייה, הפגיעה בענף הדיג, ענף חקלאי חשוב מאוד, הפגיעה בענף המסעדות והבילוי, וללא ספק פגיעה באיכות החיים של התושבים. 

	לכן, מדובר בכשל אינטגרטיבי, שמחייב בדיקה מעמיקה של הפיקוח של המשרד לאיכות הסביבה ומשרד הפנים, בדיקת עומק של מערכות הניקוז בכל רחבי הארץ, וכמובן יש צורך לבדוק אם יש נהלים ברורים לטיפול במשברים מהסוג הזה, של גורמי הבריאות, של גורמי איכות הסביבה, של גורמי הפיקוח העירוני, ומהו אופן העברת המסרים לציבור באסון כזה. האם יש תיק נהלים מסודר, אדוני השר לאיכות הסביבה, כיצד לאתר מומחים במשבר כזה, כיצד להתריע על משבר כזה, כיצד לפקח על גורמי הובלת השפכים במדינת ישראל? 

       לכן אני מבקש להעביר את הנושא לדיון בוועדה לביקורת המדינה, בשיתוף עם ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, דיון שבסופו נקבל במליאת הכנסת דיווח - מה היה הגורם האמיתי לכשל וכיצד המדינה מתארגנת מול משברים ואסונות מהסוג הזה. 

	אני דורש מהשרה המיועדת לאיכות הסביבה לבוא ולהציג בפנינו כיצד היא מתכוונת לטפל בנושא.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עד כמה שידוע לי, השר לאיכות הסביבה הוא - - - 

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       לא, לעתיד. אני מקווה שהשר לאיכות הסביבה יישאר בתפקידו, אבל כפי שנמסר לנו, מיועדת שרה להיכנס לתפקיד, והיא עזוז וגיבור, אז בבקשה, שהיא תציג לנו מה היא מתכוונת לעשות בנושא הזה. לדעתי, הטיפול הזה והאדישות של הממשלה לנושא הזה היא אולי סימפטומטית לבעיות של אדישות שתהיה בממשלה שתוקם לנושאים שכואבים לאזרח הבודד, לאיכות חייו, לאורחות חייו ולרווחתו. תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת הרצוג. חבר הכנסת הרצוג, הרציפות השלטונית היא דבר שהוא יסוד מוסד בערכים הדמוקרטיים. מי שישיב לך הוא השר המכהן. אם אדוני ירצה בעתיד להגיש שאילתא נוספת לשרה הנכנסת, אם תהיה כזאת, אני אשמח מאוד לאשר את ההצעה. 

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אני מכבד מאוד את השר המכהן, וכמובן הערתי הערות לגבי תפקוד משרדו ומשרד הפנים בפרשה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רק על עצמו לספר ידע. תודה רבה. חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה, יעלה ויבוא על מנת להציג את הצעתו. אנחנו מתנצלים בפני חבר הכנסת אורלב על שחבר הכנסת ליבוביץ היה הראשון שהגיש הצעה לסדר-היום בקדנציה הזאת. 

זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש מפגעים חברתיים אקולוגיים שהם מפגעים שקטים, הם נסתרים מעיני הציבור. כשיש בור באמצע הכביש או בכיכר העיר, העירייה וראש העיר נזעקים לתקן זאת, מפני שכל העולם רואה את המפגע ורואה את הפגע, ויודעים שראש העיר וגם העירייה נשפטים על-פי חזות העיר. ראו כמה ראשי ערים משקיעים כדי שהעיר תיראה כראוי ויפה. 
       
       מה שקורה מתחת לאדמה, בצינורות הביוב – איש מאתנו לא יודע בדיוק. נבחן את עצמנו ונראה שאנחנו לא יודעים דבר, מפני שזה נסתר מעינינו. יש פקידות מקצועית או אולי כמה נבחרים ברשות מקומית שיודעים, וזאת מעין מחלה שקטה, אסון נסתר ושקט, שהוא לא כשר ואפילו מסריח, ובסופו של דבר יום אחד מתפוצץ בפנינו. לכן יש נטייה ברשויות המקומיות לא לטפל, לא להקצות את הכספים הראויים לאותם מפגעים שעין הציבור לא שוזפת אותם, שאין רואים אותם. אז בעזרת תפילה ובעזרת השם אומרים: נעבור את הקדנציה הזאת, לא נחליף את הצנרת, לא נניח צנרת חדשה, לא נתקן ולא נרכיב משאבות חדשות ולא נקים מכוני טיהור. מי מהציבור יודע את הדברים האלה?
       
       אני חושב שאחד הלקחים מהאסון האקולוגי שקרה בתל-אביב הוא שצריך להסדיר, אדוני השר, בקרה ציבורית. יש מי שמעוניין להסתיר מעיני הציבור, ולנו ככנסת יש עניין לגלות לציבור מה נמצא מתחת לאדמה. שהציבור ידע, שתושבי מבשרת ידעו, האם מערכת הביוב שלה תקינה, עומדת בסטנדרדים, או חס וחלילה עומדת בפני סכנת התמוטטות. יש כמה חברי כנסת ושרים לשעבר שגרים במבשרת.

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       אצלנו רואים את זה מעל האדמה. 

זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       אצלכם רואים מעל האדמה. 
       
       לכן, אני חושב שזהו הלקח העיקרי שצריך להסיק מהפרשה הזאת. שמעתי שיש רעיון אולי להקים ועדת חקירה ממלכתית. היא לא תקום. אבל יש בידי המשרד לאיכות הסביבה כלים כדי לפרסם דוח עירוני. ידעו תושבי תל-אביב אם העירייה שלהם מטפלת כראוי בסוגיה הזאת, או שיום אחד כל אזרח יכול לעמוד בפני מציאות מסריחה, מבזה, מסכנת את הבריאות ומקלקלת את הסביבה. 
       
       אם השר לאיכות הסביבה, ואני מאחל לו הצלחה גם כשר בממשלה החדשה בתפקיד שיהיה קרוב ללבו, יוכל היום להניח את דעתנו כיצד ניתן לסדר את הדבר הזה, כיצד ניתן שראשי ערים לא יסתירו ומועצות ורשויות מקומיות לא יחביאו את הבעיה הזאת, ואף שהצנרת עוברת מתחת לאדמה הדבר יהיה גלוי - מה טוב. זה לא רק לעניין ביוב, הרי כל צנרת המים הרגילים גם היא לא גלויה לעיני הציבור, וסוד גלוי הוא שאנחנו האזרחים משלמים הרבה כסף תמורת המים שמספקת העירייה, בעבור מים שדולפים ולא מגיעים בכלל לבתי התושבים. מה אכפת לעירייה לא לתקן את הצנרת מתחת לאדמה? איש לא רואה, התושבים משלמים. לכן צריך שהמשרד לאיכות הסביבה יהיה העיניים של אזרחי המדינה באותם דברים שנמצאים מתחת לאדמה. תודה.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. ישיב בבקשה השר לאיכות הסביבה ושר התחבורה, השר צחי הנגבי. 

השר לאיכות הסביבה צחי הנגבי:
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מברך על ההזדמנות שניתנה לי, אדוני היושב-ראש, בנאומי הראשון בכנסת השש-עשרה, לברך אותך עם כניסתך לכהונתך רבת החשיבות. אני מאחל לך הצלחה רבתי, כפי שאפיינה אותך בכל פעילותך הציבורית. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לאדוני. 

השר לאיכות הסביבה צחי הנגבי:

       אברך גם את שלושת חברי הכנסת שהציעו את ההצעות. שניים מהם חדשים, אילן ליבוביץ ויצחק הרצוג, וכמובן השר המיועד זבולון אורלב, אאחל גם לך להיות בעל אותן אנרגיות ליד שולחן הממשלה, החל מהשבעתה מחר. 
       
       אני רוצה לומר, ראשית, שלא אני צריך להיות כאן. מי שמופקד על מערכת הולכת הביוב בישראל הוא משרד התשתיות הלאומיות. במשרד זה צריך להיות מופקד על הנושא גוף חשוב ורציני, שנקרא מינהלת הביוב. אבל כאשר מזכירות הממשלה, כנראה מתוך טעות, העבירה את הנושא לשולחני לצורך מתן תשובה, העדפתי שלא להפנות אותם, כפי שבדרך כלל אני עושה כאשר מדובר בנושאים שאינם נוגעים למשרדי, אלא בירכתי על טעותם הפרוצדורלית הזאת ושמחתי על כך שניתנת לי האפשרות להתייצב ולדבר על הנושא היום, מכיוון שאכן מדובר באירוע שהמלה שערורייה היא לשון המעטה כדי לתאר אותו. זה בהחלט אירוע חמור מאין כמותו בהיסטוריה של מפגעים סביבתיים בישראל. 
       
	כמה פרטים על המערכת הקרויה מערכת השפד"ן. מערך הטיפול בשפכי גוש-דן מורכב מצנרת של הולכת ביוב, לרבות משאבות, ממתקן לטיהור השפכים וממערכת שמסלקת אותם באמצעות השבה חקלאית להשקיה בקולחין. המערך הזה מתוחזק על-ידי איגוד ערים לביוב, החוגג עוד מעט כבר 50 שנה להקמתו, לא הרבה שנים לאחר קום המדינה. חברות באיגוד הזה ערים רבות: תל-אביב, רמת-גן, בני-ברק, קריית-אונו, פתח-תקווה, גבעתיים, חולון, בת-ים, והוא גם מעניק שירותים לערים אחרות: ראש-העין, גבעת-שמואל,    גני-תקווה, רמת-אפעל וכן הלאה.

	המערכת הזאת הושלמה בשנות ה=80, והיא קיימת כידוע במערב ראשון-לציון. במקביל הוקמו אגנים להחדרת הקולחין דרך עמדות חול, בטכנולוגיה מאוד מאוד מרתקת. הדרך הזאת מאפשרת את השבחת איכות המים, אוגרת את המים מעונת החורף לעונת הקיץ, והיא מאפשרת את שאיבת הקולחין להשקיית שדות ומטעים בנגב המערבי-הצפוני. לכאורה, החזון המרתק ביותר של הפילוסופיה של המיחזור: לוקחים ביוב גולמי, על כל המשמעויות המוכרות לכולנו, והופכים אותו למים חיים לחקלאות בנגב הצחיח. בסך הכול מפעל לאומי רב הישגים וחשיבות. 

	אבל ביום 28 בינואר אירע שבר - אני לא מתכוון לבחירות שהיו ב=28 בינואר - באחד משני קווי ההולכה המקבילים, שדרכם הביוב הזה זורם מתחנת שאיבה ביפו אל מתקן הטיהור. כל קו כזה, הקוטר שלו הוא 1.2 מטר, עובי הדופן במקום השבר הוא 60 סנטימטר; מה שנקרא קו רציני ביותר. אבל חל בו שבר. השבר הזה גרם מייד, מי שזוכר, להצפה של בתים, של חצרות, סמוכים למקום הביוב ביפו. האיגוד הפסיק מייד את הולכת הביוב, הפסיק את פעולת תחנת השאיבה, והגליש את כל כמות השפכים שמגיעה אליו, היקף של 200,000 מטר מעוקב של ביוב גולמי, ישר אל הים התיכון.

	בעבר היתה שם צנרת שנקראת צנרת מוצאים ימיים. היא אמורה להגן במקור על חופי הרחצה, אבל המערכת הזאת במשך השנים התערערה, והביוב נפלט למעשה עשרות מטרים בודדים מן החוף, וראינו את המשמעויות של מה שקרה שם.

	האיגוד דיווח שהוא בחן את הצינור השבור, מצא בו חריץ בעובי של בין 4 ל=20 מילימטר בתחתית הצינור, לאורך חלקים נרחבים מאוד מן הצינור, לאורך 2.5 ק"מ; סך הכול כ=600 מטר של חריץ. הם עדיין לא יודעים את הסיבה להיווצרות החריץ. ההערכה היא שמדובר בשחיקה במהלך השנים על-ידי חול שהצטבר. באופן מעשי רצו חודשיים המתנה עד לבדיקה מדוקדקת של שני הקווים, כדי לברר איך אפשר למנוע תקלה חוזרת.

	כאשר הדבר נודע לנו, וכאמור לא כמי שמופקדים על נושא התשתיות ועל נושא הביוב בארץ, אלא כמי שמופקדים על איכות החופים והים, על-פי אמנות בין-לאומיות שמחייבות את מדינת ישראל, לא הסכמנו לתחזית ולבקשה הזאת של האיגוד לחודשיים של בדיקות וסיום תיקון הצינור, חודשיים שבהם כל יום ביומו היו זורמות כמויות בלתי נסבלות של ביוב גולמי אל תוך הים.

	דרשנו בכל תוקף שהאיגוד יפעל בנחרצות, בנחישות, יביא להפסקת הזרמת הביוב לים בכל דרך אפשרית, שיבצעו את הבדיקות והתיקונים 24 שעות ביממה במשמרות, ללא הפסקה, שיביאו צוותים מתוגברים, שיעבדו במקביל, בחלקים שונים של הצינור, שיעבירו את הפעילות אל הצינור שהפגיעה בו היתה מינורית, והוא לא קרס, ושם אפשר יהיה לסנן את הביוב שיוזרם, על מנת להקטין, לפחות ב=70%, את היקף הגלישה אל הים.

	לאחר כמה ימים נענה האיגוד לדרישותינו והפחית את כמות הביוב שזרמה לים ב=70%, מ=8 בפברואר, אבל עדיין זרמו מדי יום 30%, כלומר כ=70,000 מטר מעוקב ביוב אל הים התיכון.

	עברו עוד שבועיים עד שנמצאה השיטה שהתאימה לתיקון הצינור. הבהילו דבק ייחודי מגרמניה, והחלו עבודות ב=13 בפברואר, והן הסתיימו אתמול. מאתמול אין הזרמת שפכים לים, כפי שהיתה מאז 28 בינואר.

	למרות התנגדות האיגוד, הנחיתי את משרדי לכונן, מייד עם היוודע דבר התקלה, ועדת חקירה מקצועית, שיש לה סמכויות, לרבות חקירה באזהרה, לרבות המלצות בהיבט הפלילי, מכיוון שפה מדובר בתקלה שאין אפשרות לעבור עליה לסדר-היום.

	ועדת החקירה הזאת כבר מצויה בפעולתה, והיא בודקת, בין היתר, את הנושאים החשובים הבאים – חלק מהם עלו בדברי חברי הכנסת שהגישו את ההצעות הדחופות: א. האם היה נוהל מוסדר לפעולות במקרה של תקלה; ב. מדוע לא לקח האיגוד בשיקוליו הראשוניים את הצורך להפסיק מהר ככל הניתן את זיהום הים והזדרז בפעילות הזאת רק לאחר ההתערבות הנוקשה של משרדי; ג. מדוע הבדיקות השגרתיות, שיש חובה לבצע כדבר שבשגרה, לא גילו את החריץ, ולחלופין, מדוע לא בוצעו בדיקות אלה בעוד מועד; ד. מדוע לא נבדק חומר הצנרת, מאחר שיש ידיעה ודאית שהקו הונח לפני 30 שנה, וזהו אורך החיים האופייני לקווים מן הסוג הזה; ה. מדוע לא ניתן משקל רב יותר לצורך למנוע פגיעה כה חמורה בסביבה הימית ובהשפעות על בריאות הציבור במהלך הדיונים שנערכו באיגוד על לוח הזמנים שהם ביקשו מלכתחילה כדי להחזיר את הקו לפעולה; ו. מדוע השפכים שהוזרמו לים לא סוננו, למרות קיום מערכת סינון כשירה, המסוגלת לטפל בכמחצית מן הכמות, אלא רק לאחר שהמשרד, כאמור, דרש את הפעולה הזאת.

	אני שמח על כך שהנושאים האלה עלו היום, למעשה בשבוע הראשון של פעולתה הסדירה של הכנסת. נושאי איכות סביבה בדרך כלל נדחקים לשוליים וצפים ועולים רק בהתרחש קטסטרופות. זאת אכן קטסטרופה.

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       צפים תרתי משמע.

השר לאיכות הסביבה צחי הנגבי:
       
       נכון, צפים תרתי משמע.
       
       החשש לפגיעה בבריאות הציבור כתוצאה מאכילת דגים נגועים בחיידקים הוא חשש אמיתי; יש חשש לזיהום מתמשך של מי הים; נגרם נזק ישיר לדייגים ולמסעדות, בחופי גוש-דן בפרט, ולמעשה בכל רחבי הארץ; נגרם נזק תדמיתי חמור מאוד למדינת ישראל בקהילה העולמית של איכות הסביבה; יש מפגעי ריחות בשכונות הסמוכות לים; יש כמובן פגיעה במארג החיים הימי בקרבת נקודות ההזרמה; למעשה, עקב התקלה הזאת החוף נגזל מן הציבור לשימוש לפרק זמן ממושך - לרחצה, לגלישה, לצלילה, לטיול. כולנו צפינו, מי בטלוויזיה ומי בפועל, באופי של החוף בימי הזרמת הביוב ולאחריו.
       
       לאחר שחקירת הנושא תסתיים, מה שאנחנו מבקשים ממשרד התשתיות הלאומיות לעשות בהיבט המינהלי זה לקחת את האחריות כנדרש, להשלים חקירה מקצועית מעמיקה כדי לבחון את האירוע ולהפיק לקחים והשלכות לגבי השפד"ן בפרט ולגבי מערכת הולכת השפכים בארץ בכלל. יש לזרז את הקמת הקו המזרחי לשפד"ן על מנת לתת מענה לעומס הביוב, ולתת חלופה למקרה של הישנות תקלה דומה; לעגן בחקיקה, שייזום משרד התשתיות הלאומיות, נהלים לבדיקה ולבקרה של מערכות הובלת שפכים, ושמינהלת הביוב במשרד התשתיות הלאומיות תכין נוהל חירום למקרה של תקלה במערכות השפד"ן ובכל מערכת מקבילה אחרת שקיימת.
       
       אנחנו משוכנעים שמשרד התשתיות ומינהלת הביוב עושים את הדברים הללו ממילא, אבל חשוב מאוד שחברי הכנסת שהעלו את הנושא לסדר-היום ידאגו להעברת הנושא לוועדה הרלוונטית - אני מעריך שהוועדה המתאימה היא ועדת הפנים ואיכות הסביבה - ולקביעת דיון בוועדה זו בקרוב מאוד, על מנת לקבל את התשובות המקצועיות מהשר החדש, המיועד לתשתיות לאומיות, השר פריצקי. כמובן, משרדי ישמח גם הוא להיות מעורב ולבקר את הפעילות הזאת, כדי שלא נידרש בעתיד לזעוק כפי שזעקנו, לצערנו, לאחר מעשה. תודה, אדוני היושב-ראש.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני מציע להעביר לוועדה או מציע להסתפק בהודעתו?

השר לאיכות הסביבה צחי הנגבי:
       
       אני לא יודע אם סמכותי להציע או סמכות המציעים להציע.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני מציע בשם הממשלה.

השר לאיכות הסביבה צחי הנגבי:
       
       אני אתמוך בהעברה לוועדה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אני כמובן אשאל את המציעים. חבר הכנסת ליבוביץ, האם אדוני מסכים להעביר את הנושא לוועדה, או שהוא עומד על כך שהוא יידון במליאה?

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       לוועדה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם חבר הכנסת אורלב מסכים? 
       
זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       בהחלט כן.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא מסכים, כי בוועדה כבר לא תהיה לו הזדמנות כנראה להיות. תודה רבה.

	האם חבר הכנסת הרצוג מסכים לדיון בוועדה?

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אני מסכים, אבל את הפיצוי לדייגים צריך להביא לוועדה הרלוונטית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הפיצוי לדייגים הוא במסגרת הוועדה או במסגרת הצעת חוק שאדוני יגיש. אני לא יודע מה תועיל לך המליאה בעניין זה.
       
	ובכן, רבותי, יש הצעות אחרות, שלוש במספר, להסיר. כמובן, יכולים אנשים להשתמש באפשרות הזאת בלי הרצון להסיר פיזית את ההצעה מסדר-היום. שלושת אלה שביקשו את ההסרה: חבר הכנסת משה גפני, אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן, ולאחר מכן – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה. חבר הכנסת גפני, היום אתה רץ ידיים להרים.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ביקשתי את רשות הדיבור להסיר רק בגלל הפורמליות שבדבר. אדוני השר, אתה בוודאי זוכר שקיימנו במהלך התקופה הזאת שני דיונים על הנושא של הזרמת מי השופכין. התרענו על העובדה הזאת, שלא רחוק היום שהדבר הזה יקרוס. עם כל הרצון הטוב של המשרד לאיכות הסביבה, המערכת הזאת פעלה באופן חלקי. היתה הזנחה רבה בכל התחום הזה מצד הרשויות. בכלל בממשלה, בכל הדברים שנוגעים לחיי היום-יום מנסים לטפל, אבל לא מטפלים בדבר שהוא מתחת לאדמה, מתחת למים, מה שיש באוויר. כל הנושא של איכות הסביבה מוזנח באופן חמור. אני לא אופטימי יותר עכשיו, בעקבות הקמת הממשלה החדשה; להיפך, אני אפילו פסימי יותר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רק אדוני יזכור שהוא לא מציע הצעה לסדר-היום, אלא רק מעיר הערה.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לכן מצאתי לנכון להתריע על זה, ואני מסכים שצריך להעביר את הדיון הזה לוועדה, 
אף-על-פי שבאופן פורמלי אני מבקש להסיר. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת וילן, בבקשה.

אבשלום וילן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מאוד מקווה, כפי שציין השר, שבעיית צינור הביוב של השפד"ן נפתרה וההזרמה הפושעת לים תיפסק. אבל לידיעת חברי הבית: בישראל יש למעלה מ=200 מיליון קוב מי שופכין שזורמים כל שנה לנהרות ולים ומחלחלים, כאשר החשב הכללי מחזיק 600 מיליון שקלים כספי קרן איזון של חקלאים, שיועדו לפרויקטים הללו, ומשיקולים גזבריים גרידא אינם מושקעים בפרויקט של הביוב, כדי לטפל בכל מי הביוב.
       
	לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, הפעם ברצינות, ולא רק לשם תפארת הפרוצדורה, לקיים על כל נושא מי הביוב, הטיפול במי השופכין והכספים שנמצאים, דיון במליאת הכנסת על המסקנות המתבקשות, כדי למנוע את השערורייה המתמשכת.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני יציע הצעה לפי תקנה 86.

אבשלום וילן (מרצ):
       
       השר הציע להעביר לוועדה, ואני מציע לקיים דיון במליאה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה לא יכול, אדוני. המציעים הציעו לקיים דיון במליאה והסכימו לקיים דיון בוועדה. 

אבשלום וילן (מרצ):
       
       אני מציע שאחד המציעים יחזור בו ונסתדר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
	אם אדוני רוצה דיון, יגיש פעם נוספת. חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת וילן הקדים אותי בבעיה כללית, ואני רוצה לייחד את דברי לבעיה במגזר הערבי. כמדומני שהמצב שם אינו שפיר יותר - ודאי הרבה יותר גרוע ממה שקיים במגזר היהודי, ועקב תקלות כאלה ואחרות אנחנו יודעים על כפרים ערביים שבכלל אין בהם סידורים של מי שופכין, של טיהור המים האלה ושל מניעת הנזק שנגרם מהם. אני לא רוצה לדבר על כפרים רבים שבכלל לא קיימים, לא מוכרים ולא מטפלים בהם. הייתי מזמין את השר למנות ועדת חקירה נוספת. אומנם לוועדה שמונתה יש כבר סמכויות וגבולות של הפעולה, אבל צריך למנות ועדה נוספת שתחקור את נושא מי השופכין והמים האלה במקומות שהם לא מסודרים, על מנת לתת פתרון לבעיות האלה. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה. רציתי להזכיר לחבר הכנסת דהאמשה, שההצעה הזאת נגעה להרבה אזרחים ישראלים מהמגזר הערבי השוכנים ביפו. תודה רבה.
        
       רבותי חברי הכנסת, הואיל וחברי הכנסת הסכימו להצעת השר להעביר את הנושא לוועדה, הרי שההצבעה שתיערך כרגע היא אם להעביר או להסיר. אני מבקש להצביע. 
       
       
הצבעה
       
       בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
       בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין
       ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שההצעה לסדר-היום של חברי הכנסת לייבוביץ, הרצוג ואורלב תועבר לוועדת הפנים של הכנסת. 
       
       
הצעה לסדר-היום 
התמשכות הקטל בכבישים
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום. הצעות לסדר-היום מס' 12 ו=13: התמשכות הקטל בכבישים, של חברי הכנסת ישראל אייכלר ואמנון כהן. ראשון הנואמים, חבר הכנסת אייכלר, בבקשה. 

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כנציג האופוזיציה החרדית, שמנסים להדביק לה תדמית סקטוריאלית מתוך ניסיון ליצור לה דה-לגיטימציה, ביקשתי להציע הצעה בנושא כלל ישראל, שנוגעת לכל אחד מאזרחי הארץ ללא הבדל דת וגזע. אין עניין יותר חשוב מהצלת חיים, וזאת מתוך הנחה שאנשים ידעו מה לעשות עם החיים האלה ולא יבזבזו את החיים הקצרים להבל ולריק. לכך קוראים קדושת החיים.
        
       אני רוצה לגעת מייד בצד המעשי ביותר של שמירת החיים בדרכים. כל הדברים חשובים: כבישים, תשתית, מכוניות, הכול נכון, אבל הכי חשוב להנחיל בלב האנשים, בלב הנוהגים, בלב העם ובלב האזרחים את החרדה לחיי הזולת. חז"ל אומרים, שאסור להתהלך עם רשע בדרך, כי אם על חייו לא חס, על חיי אחרים לא כל שכן. מדי יום נהרגים אנשים, נשים וטף בכבישים בתאונות דרכים, ויש נהגים שממש מפגעים. הם משתוללים בכבישים בלי לחוס על חיי עצמם ואין להם שום חשש לפגוע בחיי אחרים. 
       
       נכון, הנושא הזה נדוש קצת, וכשביקשתי לדבר על הנושא לעגו ואמרו: אולי תדבר על מזג האוויר? גם זה נושא אקוטי שכולם מדברים עליו ואיש אינו יכול לשנות אותו. "הנותן שלג כצמר, כפור כאפר יפזר". אגב, אומרים שהקדוש-ברוך-הוא נותן את השלג לפי הצמר, כך אמרו חכמים. זאת ההזדמנות, אם אני מדבר על השלג ועל הכבישים, לציין את ארגוני החסד וההצלה: "עזר מציון", "עזרה למרפא", "עזרת חולים", "ביקור חולים", זק"א ואחרים, שביומיים האחרונים כל היום וכל הלילה הוליכו בשלג יולדות וחולים לבתי-חולים, כלות וחתנים לאולמות שמחה ותינוקות לברית-מילה. אגב, אפילו הכנסת היתה דלה כדי להביא את חברי הכנסת, ונאלצנו, גם אתמול וגם היום, לבוא ברכב של זק"א, "עזרה" ו"ביקור חולים". 
       
       אבל נחזור להבדל בין מזג האוויר לבין תאונות הדרכים, ויש הבדל עצום. את מזג האוויר 
אי-אפשר לשנות, אבל תאונות דרכים אפשר וצריך להפחית, אם אי-אפשר למנוע בכלל. את רוב תאונות הדרכים, בעיקר אלה הקשורות בגורם האנושי, אפשר למנוע אם אנשים יבינו בשביל מה הם חיים, שהאדם לא נולד כדי למות ויש משמעות לחיים. אם מקדשים את החיים, לא מזלזלים גם במוות. נושא הבטיחות בדרכים קרוב אלי גם כאדם, גם כיהודי וגם כחרד לדבר השם. 
       
       אני רוצה לספר, שלפני שנים רבות, כשהיו נוסעים בעגלות, היתה תאונה באחת העיירות. העגלה התהפכה על ילד קטן והוא נהרג. זה מופיע בספרים העתיקים ביותר, שבא העגלון וביקש דרך תשובה מן הצדיק, והוא נתן לו שורה של תעניות, תפילות ולימוד משניות כל יום כל ימי חייו, על כך שהוא לקח את חיי הילד ועבור נשמת הילד שהוא פגע בו. מה הסיפור הזה בא ואומר - חוץ מעניין האמונה לתיקון הנשמה, אפשר ללמוד ממנו מסר חינוכי: הרב לימד בכך, שדם עוברי דרכים אינו הפקר, ואחריותו של העגלון ושל הנהג לנשמת ההרוג נמשכת לשנים רבות. כך מחדירים חרדת קודש לחיי אדם, לא מתייחסים לתאונה כאל משהו שצריך בשבילו סוכן ביטוח מוכשר ועורך-דין טוב לצאת ממנה בשלום. יש ערך לחיים מעבר לנשימות, יש ערך לחיי אדם מעבר לנשימה או לא לנשימה בגופו של האדם המת. 
       
       אם מתייחסים אל אדם חי כאל פרח או כאל ציפור שיש להם תקופת פריחה, יש חיים ויש כליה, באמת לא מתרגשים יתר על המידה, כפי שלא מתרגשים יותר מדי כשפרח נקטף. אבל חיי אדם -  שהקדוש-ברוך-הוא נתן צלם אלוקים באדם - החיים שלו הפכו כל כך זולים, שתאונות דרכים הן בעייתה של המשפחה השכולה ושל הסביבה הקרובה של אותו הרוג. שלשום זאת היתה בעייתה של המשפחה הזאת, מחר זאת בעייתה של משפחה אחרת. הגיע הזמן שנרגיש שכל תאונת דרכים היא בעיה של כל אחד מאתנו, לא פחות מפיגועי טרור, רחמנא ליצלן. כשיש אזהרה על פיגוע טרור משקיעים את כל המשאבים וכולם מבינים שזה דבר נורא, שזה שייך לכולם ואי-אפשר לזלזל בזה. צריך להתחיל להתייחס לתאונות הדרכים, ואני חושב שכל חברי הכנסת יסכימו לזה, ממש כמו לפיגוע טרור. אם ינחילו לציבור את החרדה לחיי אדם בכבישים, וזה עניין חינוכי בעיקר, אני בטוח שאפשר יהיה להנחיל את החרדה ואת יחס הכבוד לחיי אדם בלב הנהגים. 
       
       אני מבקש מהכנסת ומהיושב-ראש לקיים דיון במליאה בנושא הזה, ויש הרבה הצעות טובות לרבים מחברי הכנסת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זאת הצעתך, כמובן, להעלות את הנושא על סדר-היום של הכנסת. 

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       זאת הצעתי ובקשתי. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הואיל וחבר הכנסת אמנון כהן לא נמצא, יעלה וישיב השר. 

שר התחבורה צחי הנגבי:
       
       אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לבקשת חבר הכנסת אייכלר לדיון במליאה. הדבר יאפשר גם לשר התחבורה העתידי לגולל בפני הכנסת את תוכניותיו. יש לי הרבה תוכניות בתחום, אבל קשה לי להאמין שאני אוכל להשלים אותן עד מחר ב=16:00. נדמה לי שהשר ליברמן, השר המיועד, מן הראוי שיופיע במליאה כאשר המועד ייקבע על-ידי היושב-ראש. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי חברי הכנסת, השר מבקש גם הוא לקיים דיון במליאה, כך שיש לנו שתי הצעות אחרות – אחת היא לקיים דיון בוועדה והשנייה היא להסיר מסדר-היום.
        
       השר צחי הנגבי הזכיר כאן בדבריו את העובדה שייתכן שמחר בשעה 16:00 הוא יסיים את תפקידו כשר התחבורה. אבקש להודיע לחברי הכנסת, שהוגשה בקשה על-ידי ראש הממשלה הנבחר לקיים מחר בכנסת דיון מיוחד, שבו הוא מבקש להציג את ממשלתו. ההסכמים הכרוכים והקשורים בנושאים הקואליציוניים יוגשו למזכיר הכנסת, ומזכיר הכנסת יידע מייד את כל חברי הכנסת היכן ואיך אפשר לקבל  אותם, כך שנוכל לקיים מחר בשעה 16:00 ישיבה מיוחדת. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       הוא צריך להניח אותם על שולחן הכנסת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא צריך להניח אותם על שולחן הכנסת. הואיל וחבר הכנסת ליצמן בקיא ויודע, יפנה לחוק-יסוד: הממשלה החל על נושא זה ויראה שצריך להגישם למזכיר הכנסת, שמייד יאפשר לחברי הכנסת לעיין בהם. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני יאמר אולי מתי ישיבת סיעת הליכוד בעניין הזה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פרוש לא מצפה שיושב-ראש הכנסת יהיה זה שיתאם את ישיבות סיעת הליכוד, הלא כן? אם אוזמן, כמובן אשתתף. בכוונתי לקיים את הישיבה מחר, באישור הוועדה המסדרת, בשעה 16:00. 

יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       האם היא תסתיים לפני כניסת השבת?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מתחייב, חבר הכנסת ליצמן, שהישיבה תסתיים לפני כניסת השבת. גם לא נקדים את השבת - תפוחי זהב במשכיות כסף, דבר דבור על אופניו וכל דבר בעתו טוב. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, משינוי אנחנו כבר לא מפחדים, אבל יכול להיות שהמפד"ל תתפשר על השבת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם חבר הכנסת גפני הפנה את השאילתא אלי?
        
       חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה, התייחסותך להצעה של חבר הכנסת אייכלר בנושא: התמשכות הקטל בכבישים. 

גילה גמליאל (הליכוד):
       
       אני רוצה לברך על כך שנושא הקטל בדרכים עולה לדיון במליאה. אני חושבת שזה לא נדוש כלל וכלל, אלא ההיפך הוא הנכון. אני חושבת שחובה לבוא ולדון בנושאים האלה. המכה של הקטל בדרכים היא מכה קשה, ואני חושבת שההתייחסות אליה ממש לא מספיקה. מן הראוי לבוא ולתקוף את הסוגיה הזאת במלוא העוצמה, כי היא מכה בכל משפחה, בכל הגילים ובכל הדתות. זאת מכה,  וצריך לראות איך ממגרים אותה במדינה הזאת. אני חושבת שיש מקום לדון בה, ואני רואה לנכון לבוא ולהציע להקים ועדה שתדאג למנוע את כל ההרג והקטל של צעירים, נערים, זקנים ומבוגרים שמדי יום נהרגים. היא יותר גדולה מכל מכות הטרור שאנחנו סופגים מדי יום, וזאת המכה האמיתית שצריך לטפל בה. 
       
       אני מברכת את החברים שהציעו את ההצעה. אני מברכת גם על העלאת הנושא הקודם שהוצג כאן, נושא איכות הסביבה, ואני מקווה שאכן אלה הנושאים שיהיו על סדר-יומה של הכנסת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אני רוצה להזכיר לחברים המציעים הצעה נוספת, שהם לא המציעים לסדר-היום ולכן יש להם רק דקה להעיר את הערתם. חבר הכנסת טלב אלסאנע נמצא? אם כן, חבר הכנסת רוני בר-און, בבקשה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אפשר לברך את חבר הכנסת בר-און על נאומו הראשון?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נדמה לי שהוא כבר נאם את נאומו הראשון. האם זה נאומך הראשון, אדוני?

רוני בר-און (הליכוד):
       
       זהו נאום?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה בהחלט דבר שצריך עיון, כי נאומים בני דקה ודאי שהם נאומים, אבל כל דיבור הוא נאום וכל נאום הוא דיבור. אני אעביר זאת לוועדת הכנסת על מנת שתחליט. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       הנאום הפורמליסטי בינינו הוא ודאי לא נאום, אדוני היושב-ראש. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בלי כל ספק. לכן אני מציע לך לשמור את דבריך הראשונים.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אני מוכרח להגיד לך משהו על "צריך עיון". מ"צריך עיון" ברחנו הנה. זה לא צריך עיון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם כך אני מכריע שזה נאום ראשון. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אם כך אני מוותר עליו. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יפה מאוד, תודה רבה. חבר הכנסת רן כהן, השר לשעבר. 

רן כהן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מברך את רוני בר-און על כך שהוא ויתר. לדעתי עשית מאוד נכון. 
       
       אדוני היושב-ראש, לאחר הדברים שהועלו כאן על סדר-היום ולאחר דבריה של חברת הכנסת גילה גמליאל, שדיברה כאן לפני דקה, לעניות דעתי יש חשיבות להזכיר את עבודתו העצומה של חבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל בנושא הזה. 

       לעניות דעתי, יש צורך וחיוניות שבכנסת השש-עשרה תימצא הדרך להמשיך את העבודה הזאת וגם להסיק ממנה את מלוא המסקנות כדי לתרגם את הממצאים והנתונים לכדי צעדים שיקטינו בפועל ממש את האסונות שישראל חווה מדי שנה בכבישיה, במותם ובנכותם של מאות ואלפי אזרחים, בסדרי-גודל מדהימים,  קרוב ל=600 הרוגים ואלפי פצועים, נכים לכל ימי חייהם.
       
       אם תואיל, אני אפנה אליך אולי בעניין הזה, אני אשמח מאוד לקחת חלק בעניין, כדי שהכנסת תראה שהיא גם יודעת להמשיך דרכם של חברי כנסת חרוצים שעשו בעניין הזה עבודה מאוד מאוד חשובה, כמו נחום לנגנטל בוועדה שהוא עמד בראשה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       על כך ייאמר, ברכת כוהן לחבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל, שבאמת רבה היתה ידו במעשים טובים.
       
       רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הקמתה מחדש של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט. יעלה את הנושא חבר הכנסת אבשלום וילן. לצערי הרב, אף שההצעה היא הצעה רגילה – שלוש דקות.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אין צורך בהצבעה על ההצעה הקודמת?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סליחה, סליחה, אני מאוד מודה לחבר הכנסת פרוש רב הפעלים. רבותי, ההצעה היתה להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת, לפיכך חברי הכנסת יצביעו אם להעלותה על סדר-היום או לא להעלותה על סדר-היום. אם לא תהיה העלאת הנושא לסדר-היום, הרי שנצביע על ועדה. 
       
       ובכן, מי בעד העלאת הנושא על סדר-יומה של הכנסת, לפי המלצת השר - ירים את ידו.
       
הצבעה
       
בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר היום – רוב
נגד – אין
ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע, שברוב חברי הכנסת, כמעט פה-אחד, הוחלט להעביר את ההצעה לסדר-היום בעניין התמשכות הקטל בכבישים, של חבר הכנסת ישראל אייכלר, כנושא על סדר-יומה של הכנסת, ובעתיד הקרוב אנחנו נקיים דיון.
       
יעקב אדרי (הליכוד):
       
       איזו ועדה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה לא עובד לוועדה, כי זה יידון בפני המליאה, והצעות ההחלטה יהיו על-ידי המליאה.
       
       
הצעה לסדר-היום 
הצורך בהקמה מחדש של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות בספורט
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה, הצעה לסדר-היום מס' 17.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא האלימות בספורט הוקמה על-ידי הכנסת הקודמת ובעצם הגיעה למחצית דרכה. הוועדה – יושב פה היום חבר הכנסת, אז שר המדע, התרבות והספורט מתן וילנאי, ואחרים, שעבדנו במשותף, חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת החינוך וחבר הוועדה – ניסתה להתמודד עם תופעות האלימות בספורט, והגענו לתפוקות לגמרי לא רעות גם בתחום החינוך וגם בתחום החקיקה. הכנסת החמש-עשרה קיבלה שורה של שינויים שמאפשרים לטפל בנושא האלימות, כפי שמטפלים בעולם הגדול, במהירות ובטיפול נקודתי, תוך שימוש בטכנולוגיות חדשות, ובעצם זה מהלך כולל שעיקרו שהכנסת נותנת את ידה לעקירת תופעת האלימות משדה הספורט. גם ההתאחדות לכדורגל, גם איגוד הכדורסל, כתוצאה מעבודת הוועדה, שינו את התקנונים. ההתאחדות לכדורגל פתחה את העונה הזאת בקמפיין מסיבי כנגד האלימות, ולצערי אינני יכול לומר שסיימנו את העבודה, אנחנו במחצית הדרך בלבד. קחו רק את אירועי השבוע האחרון, רק אתמול – ראיתי הבוקר בעיתון – כבר שפכו על רכב של מנהל קבוצה איזו חומצה, חומרים. האלימות עדיין מהווה חלק בלתי נפרד מהספורט, ואין ברירה אלא ללכת במשולב גם ברמה החינוכית, גם ברמת החקיקה וגם ברמת טיפול משרדי הממשלה השונים – משפטים, משטרה, תרבות, מדע וספורט. 
       
       לכן הפנייה היא, אדוני היושב-ראש, שהמליאה תעביר את הנושא לוועדת הכנסת, בתקווה ששרת החינוך, התרבות והספורט - - 
       
יעקב אדרי (הליכוד):
       
       והמדע.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       - - והמדע תתמוך בזה, כדי באמת להמשיך בפעולה ואכן לבדוק שכל ההמלצות של הוועדה והמלצות נוספות אכן ייושמו. 
       
       כשקמה הוועדה שאלו: נו, תכתבו עוד חוברת עם המלצות, ומה יהיה? נכון שכתבנו חוברת, אבל גם העברנו שינויי חקיקה, אנחנו גם עושים פיקוח, גם העברנו את זה לשופטים, ואני מאוד מקווה שהמהלך הזה יימשך, וביתר תוקף. תודה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. הצעה לסדר-היום זו מאפשרת רק העברתה לוועדה, מהטעם שאם ועדת הכנסת תחליט שאכן היא רוצה בקיום ועדת חקירה פרלמנטרית, היא תקוים. לכן חברי הכנסת יכולים  להצביע בעד או נגד, ויש מי שמבקש להסיר את העניין מסדר-היום, חבר הכנסת אורלב. בבקשה.
       
קריאה:
       
       מה עם תשובת השרה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רגע, יתכבד וישב אדוני, הממשלה לא הביעה את דעתה. בבקשה.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       הממשלה תביע מייד את דעתה.
       
       אדוני היושב-ראש, אני תומכת בבקשתו של חבר הכנסת וילן לשוב ולהקים - - -
       
       
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורלב.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       חבר הכנסת אורלב לא שומע, אז הוא לא ידע למה להתנגד אחר כך, מה יהיה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורלב, עדיין אדוני משמש יושב-ראש ועדת החינוך.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       חבר הכנסת אורלב לא ידע למה להתנגד אחר כך, כי הוא לא ידע מה עמדת הממשלה, יש פה בעיה.
       
       ובכן, אני תומכת בהצעתו של חבר הכנסת וילן לשוב ולהקים את ועדת החקירה, וקוראת לחברי הכנסת לאשר את הבקשה ולאפשר לוועדה לסיים את תפקידה ולהשלים את העבודה שנועדה להיאבק באלימות על כל מגוון הצורות שלה. הנושא הזה מחייב אותנו לפעול בנחישות למיגור התופעה ההרסנית הזאת. אני יודעת שהוועדה עשתה עבודה חשובה, עשתה עבודה יסודית לטיפול בענישה כנגד תופעות של אלימות בספורט, והשלכות העבודה עד עכשיו היוו גם בסיס לחקיקה בנושא מניעת אלימות ואיצטדיון בטוח, ואני מאוד מברכת על כך. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       גברתי השרה, האלימות בספורט והאלימות באיצטדיונים כבר עברה את הגבול והיא עכשיו אלימות של שוטרים כנגד צופים. רק השבוע - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם חבר הכנסת בר-און רצה לשאול את השרה שאלה?
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       חבר הכנסת בר-און רוצה להציע לשרה להכניס בעבודת הוועדה - - -
       
       
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יפנה אלי על מנת שאני אאפשר לשאול את השרה.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       תבקש רשות, הוא ירשה לך, ואז תשאל אותי ואני אענה לך.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יפנה אלי על מנת לבקש רשות לדבר.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אני פונה לכבודו לאפשר לי לשאול את השרה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בדיעבד אני מרשה לך.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, גם אני מבקש, ברשותך.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא, כרגע חבר הכנסת בר-און שואל את השרה. אני אשמח לאפשר לך גם כן, חבר הכנסת טל.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אנחנו שומעים השבוע על כך  ששוטרים ביס"מ בתל-אביב הועמדו לדין על תקיפת אוהדי "הפועל ירושלים", יושב-ראש הקבוצה של "הפועל ירושלים" והקבוצה באיצטדיון יד-אליהו, אומנם לפני ארבע שנים, אבל בקצב התביעה במדינת ישראל זה כך. אנחנו שומעים שבשבוע שעבר במיני-התפרעות שהיתה באיצטדיון כדורגל איבד נער צעיר בן 15 אחד משני אשכיו כתוצאה מבעיטה של שוטרים שעלו ליציע לעשות סדר. אני מבקש שבצ'רטר של הוועדה, חבר הכנסת וילן, תהיה גם בדיקת האלימות של המשטרה בהסדרת הסדר באיצטדיונים.
       
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה לא נאום, זאת שאלה. בבקשה. חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, רציתי להסב את תשומת לבו של אדוני כיושב-ראש הכנסת החדש – תכליתה של הוועדה הזאת היא מאוד מאוד חשובה, אך ממה נפשך? אם היא כל כך חשובה, אולי נקבע ועדה קבועה בכנסת לעניין הזה, שכן מפלגות שנמצאות באופוזיציה מחפשות איזה ג'וב, כמו ועדה בנושא הסחר בנשים, של חברת הכנסת זהבה גלאון - - 
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       או, שלום.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       - - או כל דבר כזה. אם הוועדות חשובות, בואו נקבע אותן במסמרות של ברזל ונסדר שהוועדות האלה יהיו קבועות. ואם הן רק לצורך עבודה, אני חושב שכדאי להוריד את זה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני יזמין את עצמו לוועדת הכנסת וירצה את טענותיו במפורט. תודה רבה לחבר הכנסת טל. 
       
       גברתי השרה, אם את רוצה להתייחס, בבקשה.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אני ארשה לעצמי להתייחס רק במשפט אחד.
       
רן כהן (מרצ):
       
       חבר הכנסת טל, אתה מתרגש שאתה באופוזיציה.
       
       
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת רן כהן, נא לאפשר לשרה לענות.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       במשפט אחד אני ארשה לעצמי. ראשית, אני מתכוונת להיכנס לנושא הזה, לרבות ההערה שלך, חבר הכנסת בר-און, בהמשך. 
       
       נוסף על כך אני רוצה להעיר לחבר הכנסת טל, שחברת הכנסת גלאון עשתה עבודה יוצאת מהכלל, שראויה לכל שבח, בנושא הקשה והכאוב של סחר בנשים – נושא נורא שאנחנו עוסקים בו היום גם במוסדות אחרים, גם בוועדת שרים בראשותי בממשלה וגם בוועדה למעמד האשה, גם המשטרה וכל הגורמים האחרים. אני חושבת שראוי לשבח את זה ואין צורך לדבר על זה בציניות. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אולי, גברתי, כדאי לקבוע את זה כוועדה קבועה.
       
שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אדוני, אני חושבת שאם אתה רוצה לקבוע – היושב-ראש אמר את הצעתו, ואני רוצה לומר לך, כמי שעמדה בשעתה בראש ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא אחר, של רצח נשים בידי בני זוגן, יש ועדות חקירה פרלמנטריות, זה חלק מתקנון הכנסת, זה מוסד שקבוע בתקנון כדי שאפשר יהיה לבחון דברים עד תומם ולהביא אותם לכנסת. זה לא בהכרח אומר שצריכים ועדת כנסת קבועה לכל דבר ועניין. מצאתי לנכון לשבח לא רק את הוועדה שהתחילה את עבודתה בנושא האלימות בספורט, ועדת החקירה הפרלמנטרית, אלא גם את חברת הכנסת גלאון על העבודה החשובה שהיא עשתה בנושא הסחר בנשים, שכולנו צריכים להיאבק בו ולהילחם בו, ואכן עושים את זה. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשרה. מבקש להסיר מסדר-היום חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.
       
זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כמובן תומך מאוד בהקמת הוועדה. אני חושב שזו אחת הוועדות היחידות, אם אינני טועה אולי היחידה מוועדות החקירה, שהצליחה לשנות את המציאות במגרשי הספורט. כן, חבר הכנסת בר-און, היא הצליחה לשנות אולי מעט, אולי לאט, אולי מאוחר מדי, אבל הצליחה לשנות. אני חושב שיש תרומה עצומה לחבר הכנסת אבו וילן, ואני כבר מציע שהוא ייבחר גם להבא לעמוד בראש הוועדה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לכן אדוני מבקש להסיר את זה מסדר-היום.
       
זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       לא, לא. לכן אני מציע שבמסגרת כתב הסמכות של הוועדה תהיה גם דרישת דוחות מהמשטרה, המשטרה חייבת לדווח מה היא עשתה - - -
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אתה יודע כמה עולה השיטור בלי דוחות, אתה יודע כמה יעלה עם דוחות?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, זאת הצעה אחרת, אי-אפשר לקיים עליה דיון.
       
זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       אני לא יודע כמה היא עולה, אני רק מבקש, שכדי שהוועדה תהיה יעילה, שיהיו לה שיניים לא רק בחקיקה אלא גם לדרוש דוחות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אורלב, כמובן, אף-על-פי שהתנגדת להצעה תוכל בוועדת הכנסת לבטא את דברך, אם אכן שרים יכולים להשתתף בוועדת הכנסת. נא לשים לב לעניין זה.
       
זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       הם לא יכולים לבוא לדיון בוועדה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יכולים. 
       
       ובכן, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת וילן בהמלצתה של הממשלה. מי בעד - ירים את ידו. מי נגד? תודה רבה.
       
       
הצבעה
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. ברוב קולות חברי הכנסת יועבר הדבר לוועדת הכנסת להמשך דיון עם המלצה להחיל את דין הרציפות למעשה על הוועדה שהוקמה בכנסת החמש-עשרה.
       
       
הצעה לסדר-היום 
אלימות הורים כלפי מנהלת בית-ספר בעיר מודיעין
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום. תעלה ותבוא חברת הכנסת גילה פינקלשטיין על מנת להרצות את הצעתה לסדר-היום, מס' 13, בדבר אלימות הורים כלפי מנהלת בית-ספר בעיר מודיעין. בבקשה. לרשותך, חברת הכנסת, שלוש דקות. אני בטוח שתשכילי לעשות זאת.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       כבוד היושב-ראש, חברות וחברים, המצב מחמיר מאוד. הנה אנחנו שומעים על מנהלת ששברו לה את היד, שמענו על מקרים דומים באשקלון ובראשון-לציון. בבת-ים נכנסה אם לבית-הספר, הכתה את המורה. אסרו על התלמידה להיכנס, דבר שאני מתנגדת לו, התלמידה לא אשמה שאמה אלימה, מספיק יש לה עונש שיש לה אמא אלימה, אבל שמחתי שאחר כך פנו בתביעה למשטרה והוצא צו הרחקה מטעם המשטרה, והאם לא יכולה להיכנס עוד לבית-הספר. אני מציעה שהדבר הזה יהיה קבוע – אם, אב שמכים מורה, מורה, מנהלת, יוצא צו הרחקה והם לא יוכלו להיכנס עוד לאותו בית-ספר. אבל חלילה מלפגוע בתלמיד או בתלמידה.
       
       אני פונה לשרת החינוך לצאת בתוכנית חירום. שרת החינוך לימור לבנת, חברתי, שעשתה כל כך הרבה למען החינוך - אני שהייתי בשטח ראיתי אלפי תלמידים בכל רחבי הארץ מגיעים לתעודת הבגרות בדרכים שהיא הכניסה, ועל-ידי כך לאקדמיה, והביאה אושר רב לאלפים שלולא שרת החינוך לא היו מגיעים לתעודת הבגרות – תקדם את הנושא הזה ותטפל בתופעה הזאת, שנהיית חמורה ביותר. כולנו מזועזעים לאחרונה ממכת האלימות כלפי המורים בבתי-הספר. התופעה הולכת וגואה, תופעה מבישה, מזוויעה. האלימות הזאת היא מן החוליים החמורים ביותר, והיא קוראת למיגור דחוף ומהיר. המורים חשופים יום-יום לאלימות פיזית ומילולית. אין יום שבו מורה אינו סופג פגיעות או מהורים או מתלמידים. 
       
       אין להסכים להתנהגות שאינה מכבדת את המורים. תחילה יש לאתר את בתי-הספר שבהם נתגלו מוקדי האלימות, על מנת למגר את התופעה ולדאוג לשלומם ולרווחתם של המורים, כמו שאמר רבי נחמן מברסלב: אם יכולים לקלקל, תאמין שיכולים לתקן.
       
       משרד החינוך חייב לצאת בתוכנית חירום להגנה על ציבור המורים, שתכלול עונשים מרתיעים ופיצוי כספי על-ידי הורים, תלמידים – גורמי הנזק – בתוספת עונשים בעלי אופי  פדגוגי, מחנך, לתלמידים. 
       
       הביטחון האישי של המורה חשוב לא פחות מהביטחון הלאומי. ביטחונם של המורים מופקר. מעבר לכאב הפיזי, המורה חש עלבון, פגיעה בכבודו כאדם, כמורה. חייבים להחדיר לציבור המורים את המודעות וההכרה בחשיבות הצורך לדווח ולא לטאטא את התופעה אל מתחת השולחן ולא לשתוק, זאת מתוך ידיעה שהשלמה ושתיקה רק מנציחות ומגבירות את האלימות. יש לתת למורה את מלוא הגיבוי, התמיכה, הסיוע, ולפעול לחיזוק מעמדו. 
       
       יש צורך לגייס משאבים אלטרנטיביים לצמצום התופעה, כגון הכשרת מובטלים בעלי כישורים מתאימים לעסוק בפרויקטים למניעת אלימות בבית-הספר, וכן גיוס המגזר העסקי למימון פעולות ממוקדות בנושא הנ"ל. 
       
       חינוך בעצם מחולק לשני חלקים והוא מהווה בניין בן שתי קומות – הקומה הראשונה היא הגדרת השלילי, הקומה השנייה היא הגדרת החיובי. אין לה לקומה השנייה זכות עמידה ללא תיקונה של הקומה הראשונה, כאשר הקומה הראשונה קורצת יותר, הרסנית יותר, פוגעת יותר.
       
        בני הנוער לומדים מהטלוויזיה יותר מאשר מד' האמות של בית-הספר. הטלוויזיה נטלה את מקומו של ארון הספרים. אין מדינה בעולם המשדרת בשעות צפיית שיא של הילדים כמות כה רבה של אלימות. בני הנוער קולטים, מיישמים, והתוצאות לא מאחרות לבוא. הטלוויזיה משפיעה על האלימות ברחוב, על שתייה, על צריכת סמים, על נהיגה מופקרת, על חוסר אכפתיות. האווירה היא אלימה, והאלימות אינה יודעת גבולות. זו הקומה הראשונה שאני מדברת עליה. תיקונה של קומה זו תלוי בראש ובראשונה בכלי התקשורת. הם יכולים לשמש כלי  שרת חיובי לחינוך בני הנוער והם יכולים להרוס כל חלקה טובה. בטרם תיבנה הקומה השנייה יש להכיר את הדרוש לתיקון - לחסל את האלימות המבצבצת מעל המסך הקטן. 
       
       הקומה השנייה היא בעצם החינוך הערכי, החינוך שאותו אנחנו מעניקים לבני הנוער שלנו. אנחנו מחנכים אותם להיות מרוסנים, בעלי דרך-ארץ, לא גסי רוח או תוקפנים, לא באגרופים ולא במלים. לא כל מה שהם רוצים לעשות, מותר להם לעשות. לא כל מה שהם יכולים לעשות, ראוי להם לעשות. בני הנוער חייבים להיות מודעים לעקרונות התנהגות בסיסיים. נוסף על שאלות, האם אתם רוצים, האם אתם יכולים, תמיד חייבת לבוא השאלה: האם מותר? ועוד יותר טובה ממנה השאלה: האם ראוי? כנ"ל גם הוריהם של התלמידים. ורק כאשר יעמוד הכול בסימן המשולש – רוצים, יכולים, רשאים – יתקרב קץ האלימות. אסור לתת לאלימות זאת להפוך לשגרה. 
       
       אני פונה שוב לשרת החינוך - כמו שקידמה נושאים רבים וקידמה את החינוך בישראל בהיותה שרת החינוך - לצאת בתוכנית מיידית, תוכנית חירום, שהורים לא יעזו להיכנס לבית-הספר לפגוע בעובדי ההוראה. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת פינקלשטיין. שרת החינוך לימור לבנת תשיב, בבקשה. 

דוד טל (עם אחד):
       
       זה הנאום הראשון של חברת הכנסת פינקלשטיין?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, זה הנאום השלישי, והיא עמדה  בלוח הזמנים. 

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להודות לחברת הכנסת פינקלשטיין על שהעלתה את הנושא על סדר-היום של הכנסת. שימו לב שזה הנושא השני שאני עולה להשיב עליו ונוגע באלימות. אין באמת הבדל בין אלימות בספורט לבין אלימות בבתי-הספר לבין אלימות ברחוב. אלימות היא אלימות היא אלימות, ואנחנו אכן מוצאים עצמנו נאלצים להתמודד יותר ויותר מול תופעות הולכות וגוברות של אלימות.
       
       הדיון הזה הוא דיון מאוד מאוד חשוב בעיני. כמה פעמים בתקופה האחרונה דנו בנושא זה  גם במליאת הכנסת, והוא נמצא על סדר-יומו של הציבור. יש בהחלט הסלמה באלימות בחברה, וכולנו מודאגים ומוטרדים ממנה. אני בטוחה שכולנו יחד מגנים בכל לשון של גינוי תופעות של אלימות בחברה, שיוצרות אקלים חיים לא בטוח, גורמות לנפגעים בנפש, ברכוש, בגוף. אנחנו נתקלים בתופעות מאוד קשות כאלה לא אחת גם בבתי-ספר.
       
       בעקבות ההצעה לסדר-היום של חברת הכנסת פינקלשטיין, אני אדגיש את התופעה החמורה מאוד שאנחנו רואים, בין כלל  התופעות החמורות של האלימות, תופעת "היד הקלה", שפוגעת בנותני שירותים. מדובר בעובדים סוציאליים, ברופאים, בעובדי בתי-חולים, בעובדי ציבור. היא חוצה את כל מגזרי החברה, וכמובן פוגעת גם במערכת החינוך. ואכן היינו עדים לכמה תופעות כאלה שבאות מצד התלמידים או מצד הוריהם, וזה לא ממש משנה מאיזה כיוון זה מגיע. זה חמור באותה מידה. בעיני כל אירוע שבו נפגע עובד ציבור, ודאי עובד מערכת החינוך, שמתוך מהותה, מתוך טיבה, בכלל לא היו צריכים להיות בה מקרים מהסוג הזה, הוא אירוע חמור. ולכן ללא כל הבחנה מי הפוגע – תלמיד או הורה – אני בוודאי רואה את זה בחומרה רבה מאוד.
       
       אני לא רואה באירוע החמור שקרה בבית-הספר במודיעין איזה סמן, אבל טוב שהוא מעלה      לסדר-היום את התופעה המתגברת הזאת. המסר שלנו במערכת החינוך הוא בהיר מאוד, הוא נחוש מאוד. אנחנו מסרבים להשלים עם אלימות ועם דפוסי אלימות, דפוסי התנהגות אלימים מכל סוג שהוא. אנחנו איתנים בדעתנו למצות את הדין עם מחוללי האלימות הזאת. אנחנו ניתן גיבוי מלא, כמשרד החינוך, לכל נפגע שיגיש תלונה על מקרה אלימות.
       
       כשרת החינוך אני בטוחה שהכלים החשובים ביותר למאבק שלנו, להתמודדות הזאת, הם הכלים החינוכיים דווקא. זה האמצעי המהותי ביותר, החשוב ביותר, המרכזי ביותר, במאבק שלנו נגד אלימות. אני מאמינה שהטמעת הערכים בדרכים חינוכיות צריכה להיות משמעותית עוד יותר, ובכך אנחנו באמת עוסקים.
       
       אני בטוחה שהפעולה החינוכית הזאת צריכה היות רחבה, כלל-מערכתית, ולא רק נקודתית, במקום שבו התרחש האירוע, אלא באמת במערכת החינוך כולה, על כל גווניה ועל כל סוגיה, בכל הכיתות ובכל המערכות. לפיכך הוריתי למנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש להנחות את מנהלי מוסדות החינוך להקדיש זמן מיוחד, מעבר לתוכניות שמופעלות היום בהרבה מאוד בתי-ספר, לדיון בתופעת האלימות בכל כיתות  בתי-הספר. הדיון הזה יוקדש ליחסים שבין כל גורמי המערכת – תלמידים, מורים והורים – נגד האלימות, כמובן.
       
       בנוסף, הדיון יתמקד בקביעת כללי התנהגות הולמים ומחייבים כלפי מבוגרים, פגיעה בסמכות, ובמיוחד פגיעה במחנכים, במורים ובצוות החינוכי, אבל גם – ואני מאמינה בזה בכל לבי – מתן כבוד למבוגרים, למי שממונים, לבעלי סמכות.
       
       את האלימות הזאת ואת האלימות בכלל אנחנו נוכל למגר רק על-ידי מאמץ משותף של כל גורמי החברה. אני משוכנעת שכולנו נשתף פעולה במאמצים לביעור הרע הזה מקרבנו. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לשרת החינוך, התרבות, הספורט והמדע. רבותי, חברי הכנסת, הצעה אחרת לחבר הכנסת זאב בוים. השרה, האם הצעת להעביר את הנושא לוועדה?

שרת החינוך, המדע, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       אפשר לדון בזה בוועדה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לך. חבר הכנסת בוים, באופן פורמלי אתה מבקש להסיר. 

זאב בוים (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אני רוצה לומר משהו לגבי התופעה הזאת של הורים וההתערבות שלהם בבית-הספר. אנחנו צריכים להגיד לעצמנו, שבמידה רבה אנחנו גרמנו – מובן שלא בכוונה – לתופעות האלה, כי אנחנו אפשרנו להורים להיכנס לתוך בית-הספר, קראנו להם למעורבות חינוכית, ביקשנו את הסיוע הכספי שלהם, וממילא הפכנו אותם לבעלי המאה ולבעלי הדעה, ולעתים גם לבעלי הבית בבתי-הספר. צריך להודות בזה. אנחנו הנהגנו מצב שבו הורים לא יהיו מעורבים, אלא מתערבים, אפילו בתוכניות. הרחבנו את הסמכויות של ועדי הורים וכיוצא באלה. מבחינה זו הגולם קם על יוצרו, והגיעה העת שאנחנו נפקח את העיניים ונתייחס אחרת לנושא החינוך, כי כידוע כוונות טובות מרפדות את הדרך לגיהינום. אנחנו קוצרים היום, עם תופעות כאלה, פירות באושים של "סלחנות" ו"נאורות". 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת זאב בוים. חבר הכנסת טלב אלסאנע, הואיל וכבר אין הצעה נוספת, תיאלץ בפעם הבאה לבקש הצעה אחרת. 

	חברת הכנסת פינקלשטיין, האם גברתי מסכימה להעברת הנושא לוועדה?

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       לוועדת החינוך.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, אנחנו נצביע אם להעביר את הנושא לוועדה. מי בעד העברת הנושא לוועדת הכנסת? מי נגד? 

זבולון אורלב (מפד"ל):
       
       לוועדת החינוך.
       
הצבעה
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       באין מתנגדים אני קובע שהנושא יועבר לוועדת החינוך של הכנסת, שהיא הוועדה הסטטוטורית המטפלת בנושאים של חינוך. תודה רבה. 




הצעות לסדר-היום 
החשש מפיטורי עובדים בשירות המדינה


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       על הנושא הבא אמור להשיב סגן שר האוצר - הצעות לסדר-היום מס' 32, 55 ו=69, בנושא: החשש מפיטורי עובדים בשירות המדינה.  סגן שר האוצר אינו נמצא כאן.
       

דוד טל (עם אחד):
       
- - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אז אדוני מסכים להעלות את הנושא בלי שנציג הממשלה פה. בבקשה, חבר הכנסת דוד טל, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל, ואם הוא לא יהיה –  חבר הכנסת מרגי.  בבקשה, שלוש דקות עומדות לרשות אדוני, ים של זמן. 

דוד טל (עם אחד):
       
       אני מניח שאדוני לא יקפיד, כפי שלא הקפדתי בשבתי על אותו כיסא. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ודאי שלא. אם אדוני ירצה פחות משלוש דקות, אשמח מאוד. חבר הכנסת טל, הואיל וטרם בחרה ועדת הכנסת סגנים ליושב-ראש, אני נאלץ לשבת פה כל הזמן וגם כוחותי הם מוגבלים. אני  מתכוון בשעה 14:30 לסיים את הישיבה, ולכן אני מקפיד על הזמנים. בבקשה, אדוני. 

דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לאחל לך את מיטב הברכות והאיחולים על התפקיד הרם והמכובד הזה שאדוני נושא בו. יהי רצון שלא תצא שום תקלה מתחת ידך.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אמן.
       

דוד טל (עם אחד):
       
       רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הנושא הזה של פיטורי עובדים במגזר הציבורי עולה על סדר-היום כחלק מתוכנית עבודה של התקציב הבא של מדינת ישראל. הדבר הוא מן המפורסמות – הוא התפרסם לפני כחודש ימים – והיום הוא שב ועולה. פעם אחת מדברים אתנו על 60,000 אנשים שיפוטרו ויצטרפו למעגל האבטלה. לאחר מכן מדברים רק על 35,000, והיום מדברים אולי רק על 10,000 או 5,000. כרגע המספר לא חשוב.
       
       חשוב, אדוני היושב-ראש, שאותם קברניטי האוצר, שבעצם גרמו לכך שהכלכלה במדינת ישראל נכשלה, שגרמו לכך שהכול קורס, בעצם דורשים, מבקשים, תובעים שמי שישלם את המחיר זה אותם עובדים שעשו את עבודתם נאמנה. אדוני היושב-ראש, לא יעלה על הדעת שפקידי האוצר אוכלים בוסר ושיני העובדים תקהינה. לא יעלה על הדעת.
       
       בשנים האחרונות – כמדומני בשנתיים האחרונות – הוגשו לנו חמש הצעות תקציב – עם תיקון ראשון ושני ושלישי ורביעי. כלום לא ידעו אנשי האוצר את אשר ידע כל אחד מאתנו? לא כולנו כלכלנים, לא כולנו יודעים את תורת הכלכלה? כולנו ידענו את זה, אבל צריך לבחון את זה ולבדוק מדוע אנשי האוצר מצאו לנכון להציג מצג שווא, מצג לא אמיתי, לא נכון, שקרי, והביאו את זה כאן לבית הזה, לנבחרי הכנסת, והם צריכים לקבל החלטות. הציגו לנו מצג שווא, וחברי הכנסת קיבלו החלטה על דעת מה שהביאו להם. מסתבר פעם נוספת שצריך לעשות תיקון לתקציב. 
       
       צריך, אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, לבדוק מה קורה שם במסדרונות האוצר. אני לתומי סברתי, ואני רוצה לקוות ששם נמצאים האנשים הטובים ביותר, עם המוחות הטובים ביותר, אבל חמש השנים האחרונות מלמדות אותנו פעם אחר פעם, כישלון אחר כישלון, שהכול קורס. מה הם רוצים, ליצור מצב ש=10,000 איש ייכנסו למעגל האבטלה, ממילא הצריכה תקטן, ממילא הייצור יקטן, ממילא זה יגרום למיתון, ממילא זה יגרום שוב לאבטלה ולמיתון, ולאחר מכן נגיע לפה ואנשי האוצר יגידו לנו שעוד פעם צריכים לגרוע בתקציב ולגרום לקיצוצים בתקציב. 

       אני חושב שהגיע הזמן שאנשי האוצר יחפשו להם "פראיירים" אחרים, ולא בדמותם של אותם עובדי מדינה, שממלאים את חובתם, עושים את עבודתם נאמנה, והם יכולים למשל - שיעזו פעם, אמר ראש ממשלה לשעבר, כמדומני אהוד ברק, רק המעז מנצח או יכול – שיעזו פעם להילחם כנגד שוק ההון השחור. יש הון שחור. הם אמרו לנו שיש 50 מיליארד, לימים אמרו לנו 70 מיליארד, היום אומרים לנו שזה 100 מיליארד. מה זה בין 50 ל=100 מיליארד? גם אם נלך רק על 50 מיליארד, 50 מיליארד שקלים - אדוני יודע לעשות את החשבון, תורה לא למדנו אבל חשבון אנחנו יודעים, אדוני. אם חלק מזה היה נכנס לאוצר המדינה, חלק אחר היה נכנס לשוק ההון, זה היה מניע את גלגלי המשק, זה היה תורם תרומה סגולית לכלכלה שלנו, ולא צריך לתפוס אותם עובדים שידם לא היתה במעל, הם לא עשו שום דבר רע, אבל שוב רוצים לקצץ ושוב רוצים להכות בהם ורוצים שיותר ויותר משפחות יהיו מחוץ למעגל העבודה וייכנסו למעגל האבטלה. 
       
       אם הם ייכנסו למעגל האבטלה, מה יקרה להם, אדוני? ישלמו להם דמי אבטלה מפני שכולם עובדים יותר משנה. הגם שהקשיחו את הקריטריונים של דמי האבטלה, כולם ייכנסו למעגל האבטלה ויקבלו דמי אבטלה. לאחר מכן, כשייגמרו ששת החודשים, הם יקבלו הבטחת הכנסה, ושוב נמצאנו מפסידים. 
       
       הגיע הזמן שראשי האוצר יחשבו בראש אחר לגמרי ויסורו מהדרך הרעה שלהם, שהיתה מנת חלקם בחמש שנים האחרונות. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת טל. אני מקווה שהערתי אינה הערה פוליטית, אבל נדמה לי שחבר הכנסת וראש הממשלה לשעבר, אהוד ברק, לא הוכיח שכל המעז מנצח. 

דוד טל (עם אחד):
       
       הוא לא העז. 

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       דווקא הוא העז, אדוני היושב-הראש. אה, אולי הוא לא ניצח. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא העז. אמרתי שהוא לא מוכיח שכל המעז מנצח, כי הוא העז. העז ונפגע. 
       
       בבקשה, חבר הכנסת יעקב מרגי. לצערי הרב, השר הממונה וסגנו אינם כאן. 

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       כמדומני זה נאומו הראשון של ידידי כחבר סיעת עם אחד, לכן אני מברך אותו. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, חבר הכנסת טל, אין הרבה חברי כנסת בכל שש-עשרה הכנסות שדיברו כל כך הרבה. 

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אמרתי, נאומו הראשון כחבר סיעת עם אחד, ואני מברך אותו על כך. 

דוד טל (עם אחד):
       
       זו ברכה קצרה מדי, בדרך כלל מברכים ומברכים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת טל, נדמה לי שאני יכול לומר לחבר הכנסת מרגי: הוא עוד ישוב. 
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       בעזר השם. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על שולחן הכנסת מונחת הצעה לסדר-היום בדבר החשש לפיטורי אלפי עובדים במגזר הציבורי. מכובדי חברי הכנסת, שימו לב מה קורה לנו. הכלכלה הישראלית הולכת כצאן לטבח עוד לפני גיבוש תוכנית כלכלית ועוד לפני הקמת הממשלה הלא-חברתית ועוד לפני קבלת החלטות על המשרדים שייפתחו או ייסגרו. אנו שומעים על מעין הסכמה שבשתיקה לפיטורי אלפי עובדים מהמגזר הציבורי. 
       
       ברצוני להבהיר שאלפי העובדים הללו שמו נפשם בכפם כדי לבנות את הקריירה שלהם במגזר הציבורי תחת תנאים מגבילים של נציבות שירות המדינה. ברצוני להבהיר שאלפי העובדים הם אלפי משפחות ועשרות אלפי בני משפחה וילדים במעגל הרחב שגם כך נושאים על גבם מצוקות כלכליות קשות ובעיות חברתיות לא קטנות. 
       
       חברי חברי הכנסת, אל תשלימו עם זה. המדינה היא לא מפעל, המדינה היא כור היתוך. המדינה היא משהו קולקטיבי גלובלי. לאן אנחנו הולכים? מדחי אל דחי. עוד סגירת מפעל ועוד סגירת משרד. 
       
       לצערי הרב, מכובדי חברי הכנסת, לא איש בשורות אני, במיוחד עם הקואליציה והממשלה ההולכת ומתגבשת. הולכת לקום ממשלה אליטיסטית, שתפגע במעמד החלש והבינוני. זוכרים אנו מי הצהיר שהוא הולך להגן על מעמד הביניים. ואין אני רוצה להיות נביא זעם, אך לדעתי עוד קיצוץ כואב נוסף הציבור לא יוכל לסבול. ואנחנו יודעים כלל שבידינו, שאין גוזרים על הציבור גזירה שאין הוא יכול לעמוד בה. 
       
       הממשלה המתגבשת, לצערי הרב, תוציא את העם הכואב והדואב לרחובות, וכולנו יודעים מה עשו ההפגנות בארגנטינה לדירוג האשראי של המדינה. כולנו זוכרים את חששו הגדול ואת חרדתו של ראש הממשלה לדירוג האשראי, עד שהוא פיטר חמישה שרים ו=17 חברי כנסת מהקואליציה. כדאי למעצבי המדיניות הכלכלית להביא בחשבון, כי קיצוץ כואב יביא לרחובות מאות אלפי מפגינים שכבר לא יוכלו לסבול את המצב. ליהודי ארגנטינה היה לאן לעלות; למפגינים, למפוטרים, לחלשים שיהיו במדינה אין לאן ללכת. 
       
       לסיום, אבקש לקיים דיון בכנסת לפני ביצוע פיטורי אלפי העובדים במגזר הציבורי. תודה לחברי הכנסת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יישר כוח על העמידה בלוח הזמנים. רבותי חברי הכנסת, אין שר משיב ויש הצעות אחרות, כי המשיבים ביקשו לענות על הצעות לסדר-היום. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל. האחד מבקש להעביר לוועדה באופן פורמלי; השני - להסיר באופן פורמלי או באופן מעשי. 

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברור שהממשלה, כפי שהיא הולכת ומתגבשת ולאור ההרכב הקואליציוני שלה, אין בה שום בשורה חברתית או כלכלית. זו ממשלה שלדעתי תהיה אכן ממשלה חילונית, אשכנזית, ימנית, וודאי שהיא אינה כוללת שום מרכיב שידאג להיבט הכלכלי החברתי. 
       
       התרופה לבעיות החברתיות והכלכליות לא תבוא מפיטורים במגזר הציבורי. הפיטורים האלה רק יגדילו את מעגל העוני והאבטלה. הפתרון יבוא על-ידי צמיחה, והצמיחה תבוא על-ידי שינוי מדיניות, אם זה במישור המדיני ואם במישור החברתי והכלכלי. אני חושב שלממשלה הבאה אין שום תוכנית כזאת, לא בתחום המדיני ולא בתחום החברתי-הכלכלי. 
       
       לכן הפתרון האחד והיחיד הוא, שהיא תאמץ את הפיטורים, אבל, לגבי מה שהעלה חבר הכנסת דוד טל - את מי היא תקבל במקום אלה שיפטרו - אני רוצה לומר לך, לאור הניסיון שהיה לנו בחודשיים האחרונים, שבמקום אלה שפוטרו מהמגזר הציבורי, ייכנסו חברי מרכז הליכוד על מנת שיעזרו בבחירות הבאות. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע. חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה. אל תיקח דוגמה מחבר הכנסת טלב אלסאנע, שלקח דקה וחצי, דקה תספיק.
        
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, אפילו 40 שניות - רק לחבר הכנסת בוים יש הודעה. מי יהיה שר החוץ? מר בוים, אולי אני אהיה השופר שלך? 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       הציעו לביבי להיות שר האוצר והוא סירב, ואז שרון פטור. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הציעו לביבי להיות שר האוצר והוא סירב, ואז שרון פטור, אלה דברי הרב פרוש. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       לא, רינה מצליח דיווחה כעת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אני מציע שנדון בהצעות לסדר-היום החשובות של חברי הכנסת טל ומרגי, וחבר הכנסת אריאל יתייחס אליהן. אנחנו נרכיב את הממשלה אחרי שנסיים את ישיבת הכנסת. בבקשה. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, אני חושב שבעניין העומד על סדר-יומנו, הכנסת ואתה, העומד בראשה, יכולים להוות דוגמה. ראוי לקצץ בשכר הבכירים, ראוי לקצץ בשכר העובדים ולפטר פחות עובדים. זו הדרך הנכונה בימים קשים אלה כדי שלא להוסיף אנשים למעגל האבטלה. אם אנחנו, חברי הכנסת, ניתן דוגמה אישית, ואחרינו גם הבכירים, יהיה כסף להעסיק גם את שאר העובדים. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת אריאל. רבותי חברי הכנסת, אין תשובת ממשלה, לכן אני שואל את המציעים - חבר הכנסת טל, האם אדוני מסכים שהנושא יעבור לוועדה כהצעת חבר הכנסת טלב אלסאנע? 



דוד טל (עם אחד):
       
       אני נעתר לבקשתו של אדוני ומסכים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מסכים. חבר הכנסת מרגי, האם אדוני מסכים להעביר זאת לוועדת העבודה והרווחה? 

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       מסכים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם כן, חברי הכנסת, מי בעד העברת הנושא לדיון בוועדת העבודה והרווחה - ירים את ידו. 
       
הצבעה 
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
נגד – אין 
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בהצבעתם של רוב חברי הכנסת אני קובע, שהצעותיהם לסדר-היום של חברי הכנסת דוד טל ויעקב מרגי בעניין החשש מפיטורי עובדים יועברו לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו מדלגים על נושא הקיצוץ בתקציב התרבות, שכן אין לנו פה שר שישיב, ומבקשים גם לעבור ולדלג על נושא דוח משרד האוצר - - - 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       כי אין לנו שר אוצר? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כי שר האוצר ומחליפו אינם כאן. 



הצעה לסדר-היום 
הצורך בהקמה מחדש של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו עוברים לנושא: הצורך בהקמה מחדש של  ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים - הצעה לסדר-היום מס' 15.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       איזה שר ישיב? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סגן השר לביטחון פנים נמצא פה. 

דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני חושב שאתה צריך לדאוג שיהיה כאן תמיד שר במקום, אי-אפשר שימרסו את דמה של הכנסת ולא ייתנו את הכבוד הראוי לכנסת הזאת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת טל, כל מי שיימצא פה כאן ועכשיו, לא יימצא אצל ראש הממשלה באותה עת ואז הוא לא יוכל להשיב בקדנציה הבאה. לכן אנחנו רוצים לשחרר את חבר הכנסת גדעון עזרא מהר ככל האפשר. בבקשה, גברתי. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, כיוון שזה לי נאומי הראשון במליאה, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך אותך. ברכות. 
       
       חבר הכנסת טל, אני מבקשת להעלות לסדר-היום את ההצעה שלי להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים. זו בעצם ועדת המשך לוועדה שפועלת כשנתיים ומביאה לידיעת הציבור את המצב הבלתי-אפשרי שנמצאות בו נשים שמוברחות למדינת ישראל לצורכי עיסוק בזנות, נשים שמשמשות שפחות מין. הייתי אומרת, שבמדינת ישראל מתחת לאפינו מתקיים סחר עבדים מודרני. 
       
       אני פונה למליאה לבקש את הארכת פעילות הוועדה, כי אנחנו נמצאים רק במחצית העשייה שלנו. אני חושבת שבשני תחומים הצליחה הוועדה לגרום למהפך תודעתי,  האחד ביחס לנשים, שאנחנו לא מתייחסים אליהן עוד כאל עברייניות, כאל שוהות בלתי חוקיות, אלא כאל קורבנות, כמי שזכויות האדם שלהן מופרות. והשני - ביחס לסוחרים, לאותם סרסורים שסוחרים בגופן של נשים. אחד הדברים שהוועדה הצליחה להחדיר לתודעה הוא הצורך בהחמרה בעונשם של אותם סרסורים. 
       
       הוועדה זוכה לשיתוף פעולה הן מצד הרשות המבצעת - אני רואה שנמצאים כאן גם השר וגם סגן השר לביטחון פנים, והשר מתייחס לנושא בתקיפות רבה. יש אכיפה מרובה. עדיין אין בזה די, עדיין מערכת המשפט לא הפנימה די הצורך שלא ניתן לסרסר בגופן של נשים ולצאת מזה בזול, עדיין הענישה היא לא לטעמי, הייתי אומרת. עדיין בתי-המשפט עושים פלסתר את כוונת המחוקק, דהיינו, אנחנו שחוקקנו כאן חוקים בנושא הזה - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - - 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       חבר הכנסת פרוש, זו באמת שאלה מעניינת, ואני חושבת שהתשובה על כך נובעת מיחסם הבלתי- מתפשר למאבק בתופעה, ואני שמחה שאתה נמצא פה. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין במיוחד את השרים שמשתפים פעולה עם הוועדה, השר עוזי לנדאו, השרה לימור לבנת, שעומדת בראש ועדת השרים לענייני נשים. עוד רבה הדרך ולכן אנחנו מבקשים את הארכת פעילות הוועדה. 
       
       אדוני היושב-ראש, נושא אחרון, בוועדה הזאת ישבו חברים מכל סיעות הבית; הוועדה חצתה מפלגות, ימין ושמאל, דתיים וחילונים. חבר הכנסת טל, אני מגיעה אליך עכשיו, אני יודעת עד כמה הנושא הזה הוא בנפשך, אני יודעת איזה חבר כנסת חרוץ היית בכנסת הקודמת, היית יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, היית יושב-ראש למופת, קידמת חקיקה בשורה של תחומים בנושאים החברתיים, כל מה שקשור לפעילות בנושא נשים - - - 

זאב בוים (הליכוד):
       
       בסדר, הוא יצביע בעד. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       רגע, אל תתערב, חבר הכנסת בוים. ולכן, חבר הכנסת טל, בניגוד להערותיך, אני משוכנעת שהן נעשו רק מתוך דאגה כנה ואמיתית  לנושא, ולכן אני מזמינה אותך מעל דוכן הכנסת להיות חבר בכיר - - -
        
דוד טל (עם אחד):
       
       יושב-ראש הוועדה. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       יושב-ראש - אתה צריך עוד להתחרות, אבל להיות חבר כנסת בכיר שותף ופעיל, בדיוק כמו שהיית בכנסת הקודמת. 

דוד טל (עם אחד):
       
       יושב-ראש הוועדה ברוטציה. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       ובבניין ציון ננוחם, אדוני. ובנימה אופטימית זו אני קוראת למליאה לתמוך בבקשה. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת גלאון. אדוני השר יאמר את  עמדתה של הממשלה בדבר הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים. 

השר לביטחון הפנים עוזי לנדאו:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת גלאון, במסגרת מועדון הערצה הדדית, אני מבקש לצרף את התרומה שלי ובאמת להעלות על נס את הפעילות שלך בתחום הזה, בנושא הזה. אני חושב שהיא ראויה לכל שבח. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אתה יכול להרחיב בעניין? 

השר לביטחון הפנים עוזי לנדאו:
       
       בשל הערכתי הרבה את הזמן היקר שעומד לרשות חברי הכנסת, אני חושב שאת העיקר אמרתי עד כה. 


       הדבר השני שחשוב לי לציין – כמובן, אני אתמוך בהצעה להמשיך את עבודתה של הוועדה הפרלמנטרית מן הכנסת הקודמת בנושא הסחר בנשים, על-פי סעיף 97 לתקנון הכנסת, גם בכנסת הזאת.
       
       כמה פרטים בשולי הנושא הזה. אני מבקש להדגיש שמשטרת ישראל רואה את הלחימה בסחר בנשים כיעד המועדף ביותר שלה בשנה שלפנינו, כפי שהדבר הזה היה בשנה שחלפה. אביא לתשומת לב חברי הבית את העובדה, שבשנה שחלפה, ב=2002, נפתחו במשטרה 73 תיקי חקירה, בהשוואה ל=37 תיקים בשנה שקדמה לה. אנחנו מדברים על הכפלת מספר התיקים; מספר החשודים בשנה שחלפה בעבירות של  סחר בבני-אדם לשם עיסוק בזנות היה 138, בהשוואה ל=77 בשנה שקדמה לזה; גם מספר המעצרים, 92 מול 62, מצביע על כך שמשטרת ישראל פועלת כעת ביתר שאת, וגם מתוך  התגבור האחרון המצומצם שקיבלה המשטרה כולה לצורך המלחמה בפשע, את הדרוש לתחום הזה הקצתה המשטרה כדי שהטיפול יהיה כהלכה.
       
       אוסיף, בנובמבר האחרון הוגש ליועץ המשפטי לממשלה דין-וחשבון של הצוות הבין-משרדי להתמודדות עם תופעת הסחר בנשים, על העיסוק בזנות בישראל והמעקב אחריה. בראש הצוות עמד       סגן-ניצב אבי דוידוביץ ממשטרת ישראל, ראש מדור חקירות בענף החקירות במטה הארצי של משטרת ישראל. הצוות הוא גורם מקצועי, שתפקידו העיקרי היה להניע תהליכים שתכליתם להעמיק את האכיפה כנגד העבריינים שפועלים בתחום ולשפר את הטיפול בקורבנות הסחר. אגב עבודתם זו מסייעים חברי הצוות להתוות את מדיניות הטיפול בנושא הזה במסגרת משרדם, ומנחים את העשייה שבאחריותם המקצועית לאור פסיקות בתי-המשפט והערכים החברתיים שמנחים את כל הרשויות לפעול ולקדם את המאבק בסחר בנשים.
       
       דיברה חברת הכנסת גלאון על כל מה שקשור בביקורת שיש לה על המערכת המשפטית. אציין שהיו כמה הצעות חוק, בכללן של חברת הכנסת גלאון, שבאו  לאכוף חזק יותר את המאבק או את הסנקציה על מי שנתפסו עבריינים בתחום הזה, ואף פרקליטת המדינה פרסמה כמה הנחיות לגבי נקיטת יד קשה יותר ותביעה לעונשים קשים יותר נגד עבריינים, נגד חשודים בתחום הזה.
       
       אני חושב שנציגי המשטרה, כשהופיעו בפני ועדת החקירה הפרלמנטרית שפעלה בתקופת הכהונה של הכנסת הקודמת, הציגו את פעולות המשטרה בתחום זה, ואני מקווה שלפחות יכולתם לראות את תשומת הלב, את האמצעים, את הלב ששוטרים משקיעים כדי להיאבק בנושא הזה באמת כפי שצריך.
       
       פרט שאולי לא כדאי לשכוח מעורר קצת נחת – לא מספיק נחת. ישראל היתה במקום האחרון בדוח, ברשימה השחורה שפרסמה מחלקת המדינה האמריקנית לגבי מדינות שסחר בנשים בהן הוא תופעה רווחת או פורחת. בעקבות פעולות משרד המשפטים ומשטרת ישראל בתחום הזה, והשיפורים שנעשו כאן, שודרגנו, אם אפשר לקרוא לזה כך, ועברנו מרמה 3 לרמה 2. הדוח הזה היה רצוף כמה מלות שבח לפעולות שנעשו במדינת ישראל במאבק בסחר בנשים, אבל אני רוצה שלא נשכח, אנחנו עדיין ברמה 2, ומטרתנו לצאת מן הדוח הזה כליל. כל מי שבכלל נמצא בדוח הזה, מצבו לא טוב.
       
       הממשלה קיימה דיון בדצמבר האחרון בהצעת החלטה שהונחה לפניה בנושא הקמת מקלט לקורבנות סחר בבני-אדם לשם עיסוק בזנות. באותו מעמד החליטה הממשלה על הקמת מקלט כאמור. ההצעה כולה, כמו הנושא הזה, גובשו על-ידי צוות שבראשו עמד מנכ"ל משרד המשפטים,  וחברים מרכזיים בו כמו תמיד הם כמובן נציגי המשטרה והמשרד לביטחון הפנים.
       
       את בוודאי רואה, אני לא ממציא שום דבר. אני כתלמיד טוב קורא מה שכתוב לי בדפים שהוכנו. אני רק מדי פעם משבץ דברים נוספים.
       
       שני דברים רציתי להביא עוד לידיעת חברי הכנסת. האחד, גבול ישראל--מצרים הוא אחד הגבולות הפרוצים ביותר, לצערי, להברחות בכלל ולהברחות נשים לצורכי סחר בהן בפרט. מסוף מרס האחרון פעלה משטרת ישראל עם הצבא – ואני מסיר כאן את הכובע לפני הצבא על הדרך שבה הוא רואה את הדברים האלה – והננו מתכוונים לפרוס כמה פלוגות מג"ב לאורך הגבול הזה ולצייד אותן גם באמצעים טכנולוגיים וגם ביחידות מודיעין, כך אנו מקווים, כדי שאפשר יהיה לטפל בנושא הסחר בנשים באופן נמרץ הרבה יותר כבר בקטע הזה. 
       
       שוב, אני רוצה להדגיש, אנחנו רחוקים מלהיות בעלי האמצעים הדרושים בכוח-אדם ובכספים. אילו היה לנו יותר כוח-אדם ויותר כספים, יכולנו לטפל טוב פי כמה במה שאנחנו עושים, אבל אנחנו עושים את המירב שאפשר בתנאים הקיימים.
       
       ועוד דבר שאני חושב שגם הוא מן הדברים שמשטרת ישראל מגיעה בהם להצלחות נוספות, כמעט הייתי אומר הטבות-צד – יתרונות שנובעים ממינהלת ההגירה. קמה מינהלת הגירה לפני  כמה חודשים, בספטמבר האחרון, כמדומני, והחלה בפעולתה. בראשה עומד ניצב גנות. במסגרת הפעולות שלה מגיעים גם לסוחרי נשים ומגיעים ליצאניות עצמן. אנחנו דואגים להן. גם אם חסרים להן מסמכים שהוחרמו ונלקחו מהן, או אם חסר להן כרטיס נסיעה, אנחנו דואגים להתנהג אליהן כפי שצריך, מציידים אותן במסמכים הדרושים ומאפשרים להן לחזור למדינות שמהן באו, כמעט הייתי אומר בחלק מן המקרים - נחטפו.
       
       לפני כחודש ימים התפרסם מקרה של יצאנית ממולדובה, שהובאה ארצה דרך גבול מצרים, הועברה לתל-אביב ומשם לסרסור בקריות, ואחר כך הועברה לחיפה, עברה שמונה ידיים – לעתים השערות סומרות רק מתיאור המקרים האלה. משטרת ההגירה שמה עליהם יד. מתוך שמונת הסוחרים תפסנו שבעה, והם מועמדים לדין. לאחד עדיין לא הגענו, אבל אל כולם נגיע.
       
       אני רוצה לומר, שהמשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל, עם כל שאר הגורמים הממשלתיים, נמשיך ביתר שאת בכל מה שקשור במאבק בתופעה הבזויה הזאת של עבדות מודרנית, בשיתוף פעולה עם הכנסת. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לשר עוזי לנדאו. משאלת לבי שימשיך בתפקידו כפי שעשה זאת בהצלחה רבה.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       תוך כדי כך שהוא לא מוותר על העקרונות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       דיברתי רק מהגיגי לבי על הנושא שבו דיברנו.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אין לי ספק שגם על העקרונות הוא שמר.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בכל נושא שבו הוא מאמין הוא פעל בצורה נחושה. 
       
       הואיל והממשלה תומכת בבקשתה של חברת הכנסת גלאון, נותרת רק בקשה אחת - להסיר     מסדר-היום. חברת הכנסת גמליאל מבקשת לנצל את הזכות לדבר ובאופן פורמלי לבקש להסיר את ההצעה ולומר את דברה. בבקשה.
       
חיים אורון (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, היתה ועדת אתיקה שקבעה - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רק בהצעות חוק, חבר הכנסת אורון.
       
       
גילה גמליאל (הליכוד):
       
       אני רוצה לברך את חברתי, חברת הכנסת גלאון, על העבודה הפרלמנטרית הברוכה שלה במשך כל השנים בנושא הנשים, במיוחד בנושא כה כואב ומעורר דאגה, שבמאה ה=21 אנחנו נתקלים בו - התנהגות בזויה של סחר בנשים, ראייתן כשוק בשר. 
       
       אני רוצה לברך את חברי השר עוזי לנדאו על העבודה המצוינת שעשה. בהזדמנות זאת אני גם מאחלת שימשיך לעשות את העבודה המצוינת הזאת בתוקף היותו שר.
       
       אני קוראת לכנסת לפעול למען הוקעה של כל העוולות האלה שקורות לנשים, במיוחד בכל הנושא הזה של  סחר בנשים. ושוב, זהבה, יישר כוח, תמשיכי. אנחנו מחזקים אותך מכאן, וביחד נפעל להמשך הפעילות למען שוויון, קידום מעמדן של נשים והעצמתן. תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:

       תודה רבה לחברת הכנסת גמליאל.
       
       חבר הכנסת אורון, אני מוכרח לומר, שעל-פי הנוהג בכנסת החמש-עשרה, לגבי הצעות אחרות לא הקפדנו. ועדת האתיקה קבעה במפורש, שיש מקום אחד שבו אסור לעשות שימוש לרעה ביכולת להתנגד, מחשש שמא אחד יבקש לעשות את זה ולא יעשה את זה לשמה, וזה בנושא של הצעות חוק פרטיות. בכל הנושאים האחרים איננו מקפידים בעניין זה. אם אדוני יפנה את תשומת לבי לנושא האתיקה, אני בהחלט אתייחס לזה ונראה אם לא צריך לשנות כאן. מנהגנו בכל הקדנציה הקודמת היה לאפשר לכל אחד להתייחס לנושא שהועלה על סדר-היום.
       
       רבותי, ובכן, ההצעה היא לקיים בוועדת הכנסת דיון בנושא: הצורך בהקמה מחדש של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים. מי בעד - ירים את ידו. נא להוריד. מי נגד? תודה רבה.
       
       הצבעה
       
       בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
       בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין
       ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, בהצבעת רוב חברי אני קובע, שהצעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון בדבר הצורך בהקמה מחדש של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים תועבר לוועדת הכנסת, על מנת שתכריע אם כן או לא להקימה.
       
       חבר הכנסת אריאל, האם אדוני רמז לנו על איזו החלטה בסיעתך לגבי המועמדים לשר?
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כן. אולי אדוני היושב-ראש ייתן לי להסביר את זה מעל הדוכן.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, כי אדוני כבר ישב על שולחן הממשלה. פשוט חשבתי שהוא בודק כיסאות.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה החלק שמפרקים, ומשאירים רק את המרכז.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הכוונה היא כמובן לפרק את השולחן הקטן על מנת שהממשלה תהיה באמת ממשלה עם רוב תומך, אבל עם מספר שרים מצומצם.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, את עורות הצבי האלה אפשר להוציא מפה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה.
       



הצעות לסדר-היום
המלחמה הצפויה בעירק והיערכות העורף
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא, והוא: המלחמה הצפויה בעירק והיערכות העורף; הצעות לסדר-היום מס' 1, 19, 36, 21, 54 ו=65. כמה חברי כנסת נרשמו. אקפיד על הזמן שכן אנחנו מבקשים לסיים בעוד כשעה  את ישיבת הכנסת. ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת יחיאל חזן. האם אדוני נואם את נאומו הראשון?
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       כן.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם כך, חבר הכנסת פרופסור אלדד, אדוני יתייחס לנואם הראשון יחיאל חזן, תושב אריאל.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, הרשה לי בהזדמנות זו לברך אותך בתפקידך החדש. אין ראוי ממך לנהל את הבית.
       
       חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה לציין, זה לי הנאום הראשון בכנסת כחבר הכנסת מן המניין. אני מודה שאני נרגש. דרך ארוכה עשיתי עד אשר הגעתי למעמד המכובד הזה; לא רק במובן העשייה הציבורית שלי, אלא כברת דרך ארוכה מעיירת הפיתוח אור-עקיבא שבה גדלתי, דרך מקום מגורי באריאל אשר ביש"ע, וכעת כנציג מטעם יש"ע בליכוד ובכנסת.
       
       זכות גדולה ניתנה בידי, ואני מתכוון לנצלה ולעבוד בשיתוף פעולה מלא כדי לקדם את העניינים החברתיים בכלל ואת העניינים הקשורים ביש"ע בפרט. אני רואה בשני נושאים אלה חשיבות עליונה, שהרי העניינים החברתיים מהווים פצצה מתקתקת, המאיימת על דמותה של המדינה, ואני מעז אף לומר שעל קיומה; וענייני יש"ע, שהרי משם באתי ואין זה סוד, כי היום רוב הציבור כבר מבין כי יישובים אלה מהווים נכס אסטרטגי עצום למדינת ישראל.
       
       וכעת לעניין שלשמו נתכנסנו. ההצעה הדחופה לסדר-היום שהגשתי נוגעת להעדר מערכות אזעקה בחלק מיישובי יש"ע. התופעה הזאת, אם יורשה לי לומר, פשוט מדהימה ומסוכנת. מסתבר שחלק ניכר מיישובי יש"ע, בעיקר היישובים הקטנים, כגון כדים, גנים, רבבה ועוד, אינם מחוברים למוקד הארצי של פיקוד העורף, ופיקוד העורף ממשיך לפעול בהם בשיטה הישנה, שלפיה במקרים רבים ההתקשרות עם היישוב נעשית באמצעות רכז הביטחון של היישוב, על מנת שזה יפעיל את מערכת האזעקה המקומית, ולא באמצעות מערכת כריזה מודרנית. משמעות הדבר, שבמקרים שבהם לא ניתן להשיג את רכז הביטחון מייד משום שהוא עסוק באותה עת בדבר אחר, כגון אירוע ביטחוני, עלול היישוב כולו שלא להיות מותרע בזמן, והתושבים עלולים להיפגע באופן בלתי הפיך. היום הדברים מקבלים דחיפות וחשיבות כפולה ומכופלת עקב המלחמה בעירק.
       
       חברי חברי הכנסת, יש כאן עניין ברור של חוסר שוויון ואפליה בלתי ראויה של תושבים מיש"ע מול תושבים אחרים ברחבי הארץ אשר כן מחוברים למוקד הארצי ולמערכת הכריזה של פיקוד העורף. מדוע יופלו תושבים אלו? האם תושבי יש"ע לא זקוקים להגנה ככל תושב אחר במדינה? האם דמם של תושבי ישראל האחרים סמוק יותר? 
       
       הדברים מקבלים משנה תוקף נוכח הכוונה להעניק הטבות לתושבי שדרות, שאתם, חשוב להדגיש, אני מזדהה. אם שם מיטיבים את המצב על סמך כמה טילים, מה עם תושבי יש"ע החשופים יום-יום לטרור, שהוא עניין שבשגרה וסכנה גדולה לתושבים? 
       
       תושבי יש"ע נאלצים לא רק להתמודד עם הקשיים הכלכליים שאתם מתמודדים כל אזרחי ישראל, אלא הם נאלצים לכסות מכיסם עלויות שוטפות רבות עוד יותר, כמו אפודי מגן ודברים נוספים בענייני ביטחון. איזו סיבה יש להפלותם לרעה באופן בלתי ראוי מול תושבים אחרים ולא לספק להם דבר בסיסי כל כך וחיוני כל כך כמו מערכת אזעקה, כמו שראויה לכל יתר התושבים במדינת ישראל ותחובר ישירות לפיקוד העורף?
       
       מדינה דמוקרטית ושוויונית לא יכולה להרשות לעצמה להפלות באופן בוטה כל כך תושבים ולהפקירם לסכנת חיים. אני קורא לתיקון מיידי של העוול הזה, לפני שיהיה מאוחר מדי. 
       
       אני מבקש להעביר את הנושא לבדיקה ולטיפול בוועדת החוץ והביטחון. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת חזן, אתה מבקש להעלות את הנושא ולכלול אותו בסדר-היום. אחרים, אם יציעו ועדה ואתה תסכים, אנחנו נשמח להצביע על כך. אבל אתה תמיד מבקש להעלות על סדר-היום. הערתי לך כדי להעיר לכל החברים החדשים, על מנת שיחד נלמד את הנושא. מכל תלמידי השכלתי, קל וחומר ממלמדי. 
       
       יעלה ויבוא חבר הכנסת אריה אלדד, והוא גם יברך את חבר הכנסת חזן. 

אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני מבקש לברך את חבר הכנסת חזן על נאומו הראשון במליאה, דברים היוצאים מן הלב ונכנסים אל הלב. חבר הכנסת חזן, מתנחל המגשים בגופו את רעיון אדנותנו על ארץ-ישראל, ואני מברך את תושב אריאל כמתנחל קצת יותר דרומי ממך, אבל בלב אל לב שותף לך. אני מברך אותך לעשייה פרלמנטרית פורייה ביותר. 
       
       אני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת נושא שהוא רלוונטי גם אגב המלחמה הקרבה בעירק, אבל גם בגלל איום שימוש באמצעי זה במסגרת איום הטרור הכולל על מדינת ישראל, והוא האבעבועות השחורות. 
       
       אבעבועות שחורות,  מחלה שקטלה בני-אדם יותר מכל מחלה אחרת, במגפות של מאות מיליונים, נגרמת על-ידי נגיף, וירוס, ומכאן נובע שאין אנטיביוטיקה שיעילה כלפיה. הדבר היחיד שאפשר לעשות נגד אבעבועות שחורות הוא חיסון. מי שחלה באבעבועות שחורות, יש לו 30% סיכוי למות מהמחלה אם איננו מחוסן. המחלה הזאת השמידה עמים שלמים וקטלה מאות מיליונים במשך ההיסטוריה. הנגיף הזה יוצר כנשק מלחמתי בברית-המועצות לשעבר, ואנחנו מודעים לעניין הרב שגילו בו מדינות אחרות וארגוני טרור. אין אפשרות להגן על אוכלוסיית המדינה בלי לחסן אותה. 
       
       הגופים המופקדים על כך החליטו שלא לחסן את כל אוכלוסיית המדינה מבעוד זמן ולהסתפק בחיסון, אם וכאשר יהיה מקרה, לאחר תקיפה. ודאי שבמיתאר טרור לא נדע על המקרים הראשונים אלא כאשר הם מופיעים בחדרי המיון, ואז כבר יהיה מאוחר מדי לעצור מגפה. אבל גם במיתאר מלחמה, אם נחליט לחסן 5 או 6 מיליוני בני-אדם בבת-אחת, לא יהיה בידינו מלאי מספיק של נסיוב לטפל בתופעות הלוואי של המחלה אם לא נחסן לאלתר 100,000 איש בהוראה מחייבת. הניסיון לחסן חלק ממערכת הבריאות באופן וולונטרי, על-פי הסכמתם, נכשל. רק 20,000 איש במערכת חוסנו, ואין די בקוהורטה של 20,000 איש להפקת די נסיוב כדי לחסן ולטפל בתופעות הלוואי, אם נצטרך חלילה לחסן 6 מיליוני בני-אדם בבת-אחת. 
       
       הצורך לחסן לאלתר את גופי ההצלה במדינת ישראל, את חיילי צה"ל ואת מערכת הבריאות הוא דחוף, משום שיש צורך בשלושה עד ארבעה שבועות מרגע החיסון ועד הרגע שאנחנו יכולים להפיק מהדם של האנשים שחוסנו אותו נסיוב המטפל בתופעות. אם לא נעשה את זה עכשיו, ימותו הרבה יותר אנשים כתוצאה מהחיסון, כאשר נצטרך לבצע אותו. 
       
       אני מבקש להציע לגופים העוסקים בכך, הן במערכת הבריאות והן במערכת הביטחון, לקבל החלטה לאלתר לחסן כ=100,000 איש מגופי ההצלה. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני ממש מלא התפעלות איך סיימת ארבע שניות לפני תום הזמן. יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו - חבר הכנסת והשר לשעבר מתן וילנאי. בבקשה. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אמרו שאבעבועות שחורות לא ישפיעו על העירקים. בתור עירקי אולי יש לי ההגנה הזאת. 
       
       אני רוצה לדבר על התעתועים של סדאם חוסיין ועל ההיערכות שלנו גם ביש"ע וגם בכלל במדינת ישראל. עד לפני כמה ימים הודיעה עירק, כי היא בוחנת ברצינות את האולטימטום של ראש הפקחים, בליקס, שציווה להשמיד את כל הטילים "סומוד=2" שברשותה. 
       
       אנחנו מבינים שכבר כמה פעמים נתנו תאריכים והערכה מתי תחל המלחמה. בערב הבחירות ניצל את זה ראש הממשלה די טוב והכניס פניקה למדינת ישראל, שהנה, או-טו-טו, המלחמה כבר קרבה וכולנו צריכים להיכנס למערכת של הגנה. אנשים רצו וקנו את הקניות שלהם. גם בארצות-הברית, אגב, זה מאוד השפיע. יש לי חברים שסיפרו לי שהלכו לקנות מים, ולא היו מים בחנויות ולכן הלכו לקנות קוקה-קולה, ואחרי שעתיים גם קוקה-קולה לא היתה בחנויות כי גם זה אזל, כי אנשים לקחו מאוד ברצינות שצריכים לקנות שתייה ולהיות ערוכים היטב למלחמה. המלחמה עדיין לא באה, וברוך השם שהיא לא הגיעה. אנחנו גם מקווים שבעזרת השם היא תהיה קצרה. 
       
       מטרות המלחמה הן שתיים: להביס את משטרו של סדאם חוסיין ולהוריד ממנו את כל הנשק להשמדה המונית. אני מאמין שבעזרת השם זה יעשה טוב. אבל לא זאת הבעיה שלנו. הבעיה שלנו היומיומית היא ההגנה שיישובי יש"ע צריכים לה וזקוקים לה. 
       
       אני רוצה להתחיל בנושא הקרוונים. אנחנו יודעים שביישובים רבים, ואני מדבר על יישובים חוקיים, יש עשרות רבות של קרוונים, ואין המיגון הנכון. אני כבר לא מדבר על מקלטים, אני מדבר על חדר ממ"ד, ואנחנו יודעים שהקרוונים האלה לא יכולים לתת מענה אם יש צורך בהגנה אמיתית. אני חושב שהדבר הזה לא הובא בחשבון. 
       
       דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו הוא ההגנה המתוחכמת שלמעשה באה להחליף את הגדר הטיפשה. יש יישובים עם גדר חכמה, שהאלקטרוניקה שם בהחלט נותנת מענה נגד חדירת מחבלים. בעותניאל, למשל, חתכו את הגדר בעזרת מספריים. אגב, בהגנה מהסוג המתוחכם יכולות גם נשים להשתתף, ונשים רבות רוצות להשתתף. זה יוריד מהצבא את הלחץ ואת האחריות כאשר היישוב עצמו רוצה להתמודד. יש תוכנית שקיימת ואושרה, שבתוך שנתיים 2,500 מתיישבים מתוך היישובים יהיו שותפים לאותה הגנה על היישובים שלהם. אני מבין שכל העסק הזה עומד בגלל הנושא של התקציב. היום, כשיש ממשלה שכוללת את האיחוד הלאומי, את המפד"ל ואת הליכוד, שהיא ממשלה חילונית ציונית, בוודאי יש לה היכולת ליישם את תוכנית המבצר, שהיא פרויקט טוב וייתן את הפתרון האמיתי להגנת היישובים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה. חברי הכנסת, תתרכזו בהתחלה בדבר שאתם רוצים לומר, כדי שלא אצטרך להפסיק אתכם בעיקר דבריכם בסוף. 
       
       חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה. אני מוכרח לומר לך, שאני פה בכנסת מאז 1988, וראיתי רבים שיורדים מאיגרת הממשלה לחברות הכנסת מן המניין. מעטים מאוד הצליחו להתאושש כל כך מהר ולשמש כחברי כנסת מן המניין. כל הכבוד. 

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       תודה ליושב-ראש. זאת ירידה לצורך עלייה, אני לא מוטרד מהעניין הזה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעניין זה שנינו ירושלמים, וכבר הערתי שאנחנו יודעים שנבואה ניתנה. 

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       ב=7 בחודש מרס תתקיים ישיבה נוספת של מועצת הביטחון, אשר עשויה בסופו של דבר להוביל להחלטה אמריקנית ובריטית למלחמה בעירק. זאת לא מלחמה שלנו, זאת מלחמה שלהם, אבל אין ספק שאנחנו נושפע מכל מה שיקרה שם, ולזאת אני רוצה להתייחס. אני לא מתכוון כרגע לעסוק באיום בזמן המלחמה עצמה, ואני סומך על קהילת הביטחון ועל קהילת המודיעין שיטפלו בעניין בדרך הראויה, ונדמה לי שאכן כך זה נעשה. 
       
       אני רוצה לומר כמה מלים על היום שאחרי, שנראה לי לא פחות חשוב מהימים שאנחנו נמצאים בהם כרגע. צריך לקוות –  וזה לא חייב לקרות כך, יכול להיות גם אחרת – שלאחר המלחמה יקום משטר מתון בעירק, שיעניק לנו מרווח נשימה אסטרטגי ויוציא את עירק ממעגל העימות בזמן הקרוב והבינוני, אני לא יודע להגיד מעבר לזה. תהיה לזה השלכה, כמובן, אם זה יתקיים, גם על הנושא האירני וגם על גופים אחרים במזרח התיכון, ויהיה ברור שהמחנה המתון בעולם הערבי, כוחו יגבר, ואנחנו, מדינת ישראל, נהיה בצד המנצח, בהנחה שהאמריקנים אכן יצליחו להשיג את שלהם במלחמה שצפויה להגיע. 
       
       היום שאחרי הוא חשוב מאוד למדינת ישראל. היום שאחרי יכול להיות יום שבו אנחנו נהיה שוב במרכז הזירה המדינית, במרכז הראייה האמריקנית, אבל אני לא סומך עליהם שהם יעזרו לנו לפתור את הסכסוך ארוך השנים בינינו לבין העם הפלסטיני. מדינת ישראל תצטרך להוכיח בגרות והבנה עמוקה שאכן יש פה הזדמנות לפתוח במשא-ומתן מדיני. כאשר העולם הערבי מסביב יהיה מתון יותר, יהיה ברור יותר שדברים מושגים בדרך של משא-ומתן מדיני, והרבה מאוד יהיה תלוי במעשיה של מדינת ישראל.
       
	אני מבקש, ולצערי זה לא נראה כך כרגע, שממשלת ישראל – אני אומר שזה לא נראה, כי נראה שמבנה הממשלה לא עונה לעניין הזה – תתפוס את ההזדמנות הזאת בקרניה, ולא תעסוק בהצהרות בלבד, ונגיע לכך שמתוך אחריות לאומית מלאה ניכנס למשא-ומתן על מנת לפתור את סכסוך הדמים בינינו לבין הפלסטינים.

	הייתי מבקש שהכנסת תעסוק בזה, או שזה יעבור לוועדת החוץ והביטחון, שתיתן את דעתה בעניין, בהנחה שהמלחמה תסתיים כפי שכולנו מצפים שאכן היא תסתיים. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת מתן וילנאי. חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - אחרון הדוברים, ואסל טאהא, בנאומו הראשון בכנסת.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בפעם הראשונה אני רואה אווירה של עם המחכה למלחמה, הממתין, המזמין, השמח, וזה, לדעתי, דבר אבסורדי שיש אנשים שהמלחמה הופכת אצלם להיות ראשית תקווה. מלחמה היא דבר רע. מלחמה איננה פתרון לבעיה; המלחמה עצמה היא בעיה. 
       
       לדעתי, כל התירוצים שאנחנו שומעים בעד המלחמה – למשל, התירוץ שיש דיקטטורה בעירק,  התירוץ הזה מצחיק כשאנחנו רואים מי הם בעלי הברית של ארצות-הברית במלחמה הזאת. אני לא ידעתי שקטאר היא דמוקרטיה גדולה. אם התפקיד החדש של ארצות-הברית הוא עיצוב המנהיגות במדינות האחרות, צריך להגיד שכל מי שרוצה להיות מנהיג במדינה, צריך לקבל את האישור של נשיא ארצות-הברית או הקונגרס האמריקני. גם אומרים לפעמים שהמטרה היא לפרק את עירק מהנשק הלא-קונבנציונלי שלה. למיטב ידיעתי, ב=1991 היתה מלחמה. מתברר שהנשק הלא-קונבנציונלי כביכול שהושמד במלחמה היה בערך 10% מסך כל הנשק שהושמד על-ידי הפקחים, ולכן הפיקוח זה הדבר היעיל, ולא המלחמה עצמה. אם יש נתונים או מידע לארצות-הברית לגבי נשק לא-קונבנציונלי, מדוע לא תעביר לפקחים של האו"ם, שיאתרו? נראה שאין, ולכן זה בגדר תירוץ. 

	האמת היא שיש סיבה למלחמה, והסיבה למלחמה היא, שהעם העירקי כנראה אשם במשבר הכלכלי בארצות-הברית, או העם העירקי אשם בזה שיש בעוד שנה בחירות בארצות-הברית, והנשיא בוש נכשל באפגניסטן, נכשל במלחמה שלו נגד הטרור, ולכן הוא צריך לבוא לעם האמריקני עם הישג כלשהו - וההישג הזה הוא הענשתו של עם שלם בגלל אדם אחד - לשלוח מאות-אלפי חיילים כדי להתמודד עם סדאם חוסיין. זה, לדעתי, תירוץ שאף אחד לא מוכן לקבל, והפשע היותר גדול מהמלחמה הוא הניסיון לחסל את מועצת הביטחון. ארצות-הברית עכשיו רוצה להפוך את מועצת הביטחון לחותמת גומי לאישור מלחמות לא צודקות, תוקפניות, כיבוש מחדש, קולוניאליזם מחדש באישור ובהכשר של מועצת הביטחון.

	ולכן המאבק הוא על התדמית או הלגיטימציה הבין-לאומית. תהיה מועצת ביטחון - יהיו איזונים    בין-לאומיים למעצמת-העל היחידה. אם לא יהיו איזונים, תהיה עריצות של מדינה אחת, של נשיא קיצוני, פנאטי, שהכול הוא רואה בפרספקטיבה של כוח. היום זו סכנה לעירק, אבל מחר - למדינות אחרות. זו סכנה לעולם כולו.

	אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים איך תתחיל המלחמה, אבל אף אחד, ממש אף אחד, לא יודע איך היא תסתיים. חבר הכנסת מתן וילנאי אמר שאנחנו צריכים להסתכל על היום שאחרי המלחמה. אני רוצה לומר לך שאפשר לדעת מתי היא תתחיל, אבל היא תתגלגל למלחמת כל מי שנגד ארצות-הברית, שילך וינהל את מלחמתו בעירק. זו מלחמה שיודעים איך תתחיל, אבל אף אחד לא יכול לדעת איך היא תסתיים.

	בהיערכות של העורף יש מחדלים נוראים, כאשר יישובים שלמים, במיוחד במגזר הבדואי בנגב, לא מוכנים ולא נותנים להם היערכות ראויה להתפתחויות שעלולות להיות באזור. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע. אני מזמין את חבר הכנסת שנבחר זה לא כבר, ואסל טאהא, לשאת את נאומו הראשון. לאחר מכן ארשה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, שהוא בן כפרו, לקום ולומר מעל הדוכן ברכות לנאומו הראשון. בבקשה.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
	דבר ראשון, רציתי לברך אותך על בחירתך ליושב-ראש הכנסת. ברכותי ואיחולי להצלחתך.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה.
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, איום המלחמה שיביא הלם ופחד על עירק, מרחף מעל מדינות המזרח התיכון ועמיו. מלחמה זו, אם תפרוץ חלילה, תוביל את האזור כולו לאי-יציבות ולתסיסה. זו סכנה רצינית. השלכותיה ישפיעו בצורה שלילית על כל תחומי החיים בעולם בכלל ובמזרח התיכון בפרט.
       
       אדוני היושב-ראש, האמירה שארצות-הברית מתכוונת לשחרר את העם העירקי משלטונו של סדאם חוסיין היא הטעיה, מפני שארצות-הברית פועלת לפי האג'נדה שלה ולפי האינטרסים שלה, ולא לפי האינטרסים של העם העירקי או אג'נדות אחרות. ארצות-הברית, אדוני היושב-ראש, רוצה לשלוט בנפט העירקי. ארצות-הברית רוצה לבצע תוכניות חלוקה בעירק, דבר אשר ישפיע באופן שלילי על כל עמי האזור ויכניס את האזור למלחמות ולאי-יציבות.
       
       אדוני היושב-ראש, המתקפה על עירק, שתהווה זירת ניסויים לנשק חדיש, תביא לאובדן רב בנפש וברכוש. מי שישלם את מחיר המתקפה הוא אך ורק העם העירקי. לכן זה לא מתיישב עם הצהרותיה של ארצות-הברית כאילו היא מתכוונת לגאול ולהציל את העם העירקי.
       
       כאן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף ולומר, ששחרור העירקים משלטונו הצבאי של סדאם חוסיין הוא זכות בלעדית של העם העירקי, וכל התערבות זרה רק תבעיר את המדורה ותוסיף הרג וסבל בקרב העם העירקי.
       
       אדוני היושב-ראש, בוש מתעקש וקובע שלעירק יש נשק להשמדה המונית, אף שפקחי האו"ם, אלבראדעי ובליקס, אומרים שאין לקבוע לפי הממצאים והחיפושים שעירק מחזיקה בנשק להשמדה המונית, וקבעו שהחיפושים בעירק לא יימשכו עד אין-סוף, ואף איימו להתפטר אם בוש יפתח במלחמה ויתעלם מדוחותיהם.
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עמים ומדינות רבים מתנגדים למלחמה אכזרית זאת ומאמינים שאפשר לפתור את העניין בדרכי שלום, אבל ציר המלחמה בוש--בלייר וקבוצות לחץ הקשורות לתעשיית הנפט דוחפים למלחמה - הם מעדיפים את הנפט על חיי אדם.
       
       לכן, ברצוני להדגיש מעל דוכן זה כמה נקודות: 1. אנו מתנגדים למלחמה נגד עירק ורואים בה מלחמה שמטרתה לכבוש ולחלק את עירק, צעד ראשון להסכם סייקס-פיקו חדש; 2. אנו מוחים על עמדתה של ממשלת ישראל, התומכת במדיניות הנשיא בוש, שמתעלם ממועצת הביטחון ומדעת הקהל העולמית, ואומר ומצהיר שמיליוני המפגינים ברחבי העולם לא ירתיעו אותו מלתקוף את עירק; 3. אנו תובעים מהאו"ם להכריז על המזרח התיכון כעל אזור נקי מכל סוגי הנשק להשמדה המונית, ולהמשיך ולפרק את הנשק הזה מכל מדינות האזור, לרבות  ישראל, אירן, מצרים וטורקיה. 

	לבסוף, אנו קוראים לממשלת ישראל להכריז ולהסכים לפירוז מלא של כל מדינות המזרח התיכון מנשק להשמדה המונית. בהסכמה זו ובהכרזה זו היא תצעד צעד נכון בכיוון הנכון. תודה.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת ואסל טאהא. חבר הכנסת דהאמשה, יעלה ויבוא. מייד אחריו ישיב סגן השר גדעון עזרא, ואם גם ירצה לברך את חבר הכנסת ואסל טאהא, נשמח לשמוע את דבריו. חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח במיוחד היום לעלות כדי לברך ידיד, חבר, שכן, בן כפר, בן דרך למאבק משותף. ברשותך, אדוני, אני אומר את הדברים בשפה הערבית, גם לנו וגם לשומעינו.

       (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית:
       
       ברוך בואך אח יקר וחבר למאבק וחבר לדרך ושכן ובן כפר. לפנינו משימות רבות וחובות רבות, ואני סמוך ובטוח שתייצג נאמנה את עמך ואת עקרונותיך. אכן, נשתף פעולה יד ביד למען ההתקוממות כנגד העושק והרוע ואנשי הרוע במקום הימצאם, ואנו מקווים שיזדמנו לנו ימים טובים בהרבה, פוריים יותר ומרובי הישגים, אם ירצה האל. תודה רבה, אדוני.)

	תודה רבה, אדוני.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שוכראן. שוכראן. תודה רבה. חבר הכנסת סגן השר גדעון עזרא ישיב בשם הממשלה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       הברכה לא יכולה להיות בערבית, שיברך בעברית. אני לא מצליח להבין.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, אולי אדוני ייבחר גם לכנסת הבאה כדי לדעת שהשפה הרשמית השנייה בכנסת ישראל היא ערבית. אני ממליץ בפני ש"ס, כמובן, לבחור אותך פעם נוספת עד אשר תלמד עניין זה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אין לי בעיה, רק שאני לא מבין.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה עשה כפי שהותר לו וכפי שהוא רשאי וכפי שמכובד בכנסת זו. אני מודה לחבר הכנסת דהאמשה.

יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד היושב-ראש, כדאי שיהיה תרגום סימולטני.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אנחנו תומכים בהצעה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זאת בהחלט הצעה שחבר הכנסת דהאמשה ישמח בה מאוד. ייתכן מאוד שיכול להיות שצריך להתייחס לעניין הערתך בצורה רצינית. דרך אגב, אני לא הכול מבין, אבל אני מבין חלק לפחות. אני מציע גם לחבר הכנסת שטרן ללמוד ערבית.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - - הוא לא אוהב ערבית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, לא להיכנס כרגע לוויכוחים עדתיים, ודאי שלא לנושאים פילולוגיים.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני מבין את הקללות בערבית, לא את הברכות.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי. חבר הכנסת סגן השר גדעון עזרא, בבקשה.

סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צריך לציין שעבד-אלמאלכ דהאמשה וואסל טאהא הם בני אותו הכפר, ולפי אותו סגנון, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת של כוכב-יאיר זכאים ליחס דומה. בהצלחה לך, ואסל טאהא, ועלינו לדאוג בראש ובראשונה לאזרחים בישראל. 
       
       שמחתי לשמוע בהקשר זה שנפתחה תחנת חלוקה בוואדי-עארה ובאום-אל-פחם, כך שהאזרחים הערבים אינם צריכים לכתת את רגליהם ליישובים רחוקים, כפי שהיה עד עכשיו.

	לגבי ההצעות לסדר-היום – תמונת המצב היא, שחרף הקשיים וההתנגדויות מצד גורמים אירופיים, ערביים, גורמי הפיקוח של האו"ם וכן הלאה, ארצות-הברית ממשיכה בנחישות להכשיר את הקרקע המדינית והצבאית.

	בשטח היום יש למעלה מ=160,000 חיילים ו=500-600 מטוסי קרב ומפציצים אמריקניים, ונמשכת תקיפה ספורדית של מטרות הגנה אווירית בדרום עירק ובמערבה.

	במישור המדיני ארצות-הברית ממתינה לדוח נוסף של הפקחים, שיוגש למועצת הביטחון ב=28 בפברואר. על הפרק, לפני או אחרי דוח זה, הצעת החלטה נוספת אמריקנית-בריטית במועצת הביטחון, כאשר גם בליקס מכין כנראה הצעה נגדית. בוש קבע שהסיכון של חוסר עשייה גרוע מאופציית מלחמה.

       בנקודת הזמן הנוכחית, נקודת הייחוס להבשלת התהליכים הצבאיים והמדיניים מצטיירת במחצית הראשונה של חודש מרס. ישראל ממשיכה לקדם את מוכנותה באופן הדרגתי, על-פי תוכנית סדורה והערכת מצב יומית. במסגרת זו נערכה שורה ארוכה של תרגולים במערכי העורף, לרבות במוסדות חינוך וכן במערך ההסברה. אנחנו  מסיימים להפיץ את חוברת ההסברה לאוכלוסייה בכל השפות, מלווים את התהליך בסקרים המראים שבסך הכול נקלט בציבור המסר העיקרי: מוכנות גבוהה למרות הסיכון הנמוך. נמשך תהליך חלוקת המסכות – כשירות של למעלה מ=90% באוכלוסייה –  והתחלנו לחלק גם לעובדים הזרים. אנו מדריכים את הציבור ומעודדים אותו לקדם את מוכנותו, אך עדיין לא מנחים אותו לנקוט צעדים ספציפיים. זה תלוי בהערכת המצב במעלה הדרך. 
       
       המערכה האמריקנית בעירק היא לא המלחמה שלנו. למערכה זו יש, כמובן, השלכות עלינו וגלומות בה סכנות מסוימות לישראל, אולם הן נמוכות מאוד באופן יחסי ובוודאי בהשוואה למלחמת המפרץ ב=1991, ואנו ערוכים לקראתן היטב. עיתוי המתקפה איננו ידוע ואיננו החלטה שלנו. אנו מעריכים כחלון זמן אפשרי, כפי שאמרתי, את תחילת מרס. אם תשתנה הערכה זו, ניתן לאוכלוסייה הנחיות בהתאם. מערכת הביטחון נקטה ונוקטת את כל הצעדים הנדרשים להגנת האוכלוסייה. צעדים נוספים יינקטו בהתאם להערכת מצב מתמדת. אנחנו ממליצים לאוכלוסייה לפעול על-פי הנחיות פיקוד העורף, כמפורט בחוברת שהופצה לכל בית אב בישראל. 
       
       מעטפת ההגנה על האוכלוסייה בישראל על כל מרכיביה היא ללא מקבילה בעולם, הן בתחום ההגנה הפעילה והן בתחום ההגנה הסבילה. היא כוללת פיקוד עורף מיומן וחבילת מיגון לכלל האוכלוסייה, הגנה פעילה דו-שכבתית, הן של ה"חץ" והן של ה"פטריוט", ומערכת תיאום מצוינת, טובה מבעבר, עם האמריקנים. אנו ערוכים היטב לקדם את האפשרות של פגיעה בישראל על-ידי מטוס עוין, וחיל האוויר העלה כוננותו על מנת לסכל אפשרות זו. 
       
       בכל הקשור לאיום הטרור – אנו נתונים למתקפת טרור זה כשנתיים וחצי ואיננו צופים שינוי משמעותי לרעה בתחום זה דווקא בשל המערכה האמריקנית בעירק. ייתכנו ניסיונות לפיגועי טרור קשים, מגה-טרור, בארץ ובחו"ל, אולם אנו נוקטים את כל הצעדים האפשריים כדי לקדם פני אפשרות זו, בתחום המודיעיני, בתחום האופרטיבי ובתחום שיתוף הפעולה הבין-לאומי. 
       
       אנו מעריכים שהמערכה האמריקנית בעירק תהיה אינטנסיבית, מסיבית וקצרה, סדר-גודל של כמה שבועות, כלומר תצליח לנטרל בתוך זמן קצר יחסית את היכולות העירקיות המאיימות על ישראל. חשוב לשדר לציבור שאנו מצפים ממנו לקדם בהדרגה את מוכנותו אך לא לשנות בשלב זה את שגרת חייו. צעדים נוספים, מעבר לקיימים, הם תלויי הערכת מצב ונודיע עליהם בבוא העת על-פי הצורך. יש להדגיש שהנחיותינו מבוססות על ניסיון שנצבר במערכת הביטחון. 
       
       אדוני היושב-ראש, בגלל קוצר הזמן, גודל הבעיה ועל מנת שהדיון יהיה תכליתי, אני מציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון. תודה.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לסגן השר גדעון עזרא. הצעות אחרות – הראשון יהיה חבר הכנסת מאיר פרוש. 
       
       חברי הכנסת, האם כל חברי הכנסת המציעים מסכימים לכך שההצעה תועבר לדיון בוועדת החוץ והביטחון? כולם מסכימים? האם מישהו מתנגד? חבר הכנסת ואסל טאהא מבקש דיון במליאה. הצעה אחרת לחבר הכנסת פרוש, בבקשה. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מבקש להפנות את תשומת לבך. לפני כמה דקות קיבלתי עותק של ההסכמים הקואליציוניים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם תרשה לי, חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש רוצה להתייחס לבקשה שהוגשה לי לפני כשעה   על-ידי ראש הממשלה, ולהלן בקשתו: "לכבוד יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת ראובן ריבלין, הכנסת. אדוני היושב-ראש" – זה אני –  "אני מתכבד להודיעך, על-פי סעיף 13(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, על הרכבת ממשלה בראשותי. אבקש לקבוע ישיבה של הכנסת לצורך הצגת קווי היסוד של מדיניות הממשלה, הרכבה וחלוקת התפקידים בין השרים". אני נענה לבקשת ראש הממשלה ומבקש מוועדת הכנסת לאשר את קביעתי כי מחר בשעה 16:00 תתכנס הכנסת לישיבה מיוחדת, שבה יציג ראש הממשלה את ממשלתו על-פי סעיף 13(ב) לחוק-יסוד: הממשלה. 
       
       חבר הכנסת פרוש, בבקשה.
        
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מבקש להפנות את תשומת לבך בקשר לדיון המתקיים פה על המלחמה בעירק. כפי שאמרתי, לפני כמה דקות קיבלתי עותק מההסכמים הקואליציוניים, ונאמר שם, בין השאר, ששר המשפטים העתידי ישתתף בכל פורום שרים מצומצם להתייעצות, מטבחון, בראשות ראש הממשלה, הדן בנושאים מדיניים או ביטחוניים. אם אינני טועה, נדמה לי שבדוח-אגרנט, אחרי מלחמת יום הכיפורים, היתה ביקורת קטלנית על עצם המושג מטבחון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני מתייחס בדבריו כמובן למלחמה בעירק.


מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       ודאי. אני יודע שהיתה ביקורת קטלנית על עצם המושג מטבחון, דבר שלא קיים בממשלה. אני רוצה לדעת איזה ידע ביטחוני יש לשר המשפטים העתידי: האם הוא שירת פעם בצה"ל? אני לעולם לא הייתי מבקש להיכנס לאיזה מטבחון שדן בנושאים ביטחוניים. מה הידע של חבר הכנסת טומי לפיד כך שהוא יהיה במטבחון שדן בנושאים צבאיים?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאד מודה לך על שאלתך ולהלן תשובתי: אינני יכול ואינני רוצה לענות על שאלתך. 
       
       חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, דובר רבות על המלחמה המתרגשת ובאה, וכנראה ארצות-הברית רוצה לקיים את המלחמה הזאת בכל מקרה ובכל מחיר. יש כאלה, שאולי בלי משים רוקדים על כך. אני רוצה לשאול, רק כדי להראות עד כמה שהחלטתה של ארצות-הברית היא בלתי הגיונית ובלתי צודקת לחלוטין ובעליל. נניח שהקדוש-ברוך-הוא ייקח אליו את סדאם חוסיין מחר בבוקר והוא ימות מוות טבעי, כפי שמת כל בן תמותה, האם המלחמה היתה נדחית, לדעתך, חבר הכנסת וילנאי? היא לא תידחה, כי יש פה מטרות אחרות. 
       
       אני רק מתפלל ומקווה שהמלחמה לא תתרחש, ואם בכלל תתרחש, שהאסונות שיהיו בעקבותיה יהיו כמה שיותר קטנים ותהיה כמה שפחות שפיכות דמים. מי שמתחיל את המלחמה יודע להתחיל אותה, אבל אף אחד לא יודע איך המלחמה הזאת תסתיים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אינשאללה. חבר הכנסת יחיאל חזן - אינו נוכח. חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח. חבר הכנסת דני יתום, בבקשה. 

דני יתום (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר נאמר שהמלחמה הזאת איננה שלנו ואנחנו חייבים לעשות הכול כדי שלא להיות מעורבים בה. עם זאת, אנחנו איננו אדוני העולם ואנחנו עלולים למצוא את עצמנו מעורבים בניגוד לאינטרסים שלנו. לכן חשובה מאוד פעילות התיאום בין מדינת ישראל לבין הקואליציה במקרה שהגרוע יתרחש. 
       
       התיאום הזה צריך לגעת בכמה מכלולים: גם בהתרעה מראש על מועד המלחמה וגם בהתרעות על כך שחלילה וחס טילים נמצאים בדרכם אלינו. הנושא הזה חיוני, וחשוב מאוד שלא המליאה אלא ועדת החוץ והביטחון תיתן את דעתה על העניין הזה, על מנת להבטיח שאכן הדברים האלה נפרסו כרשת ביטחון על-ידי הממשלה. 
       
       נקודה שנייה – תוצאות המלחמה עלולות, חלילה, להיות גם גרועות ולא רק טובות. אנחנו מקווים שהתוצאות ישרתו את האינטרסים של מדינת ישראל. ועדת החוץ והביטחון צריכה לקיים דיון ולתבוע מנציגי הממשלה להגיע אליה על מנת לדווח על התרחישים השונים ודרך הממשלה להתמודד אתם. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יתום, למעשה היית צריך לבקש להסיר, אבל רק באופן פורמלי, למרות עמדתו של חבר הכנסת אורון. הרי אדוני יודע, כאדם שהיה ליד אלה שהוזמנו לוועדת החוץ והביטחון, שהם מוזמנים והם באים. 
       
       חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להסכים עם דהאמשה, שראוי             שהקדוש-ברוך-הוא ייקח את הצורר ונבחן את הסוגיה שהוא שאל עליה בפועל לאחר מכן. 
       
       שנית, הנושא צריך להיות נדון בוועדת החוץ והביטחון. 
       
       אני מעריך שאין לנו שום קשר למלחמה וגם לא יהיה. הנושא שהעלה פה ידידי הפרופסור אריה אלדד, שאני מברך אותו לרגל כניסתו לכנסת, הוא נושא שלא בהכרח קשור למלחמה והוא יכול להיות טרור ביולוגי. המלחמה הזאת לא תהיה פה, מושקע בה כסף רב מדי שחסר לדברים אחרים בתחום הביטחון, ואני מציע להעביר את ההצעה לוועדת החוץ והביטחון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה יכול רק לבקש להסיר, אבל שמענו את עמדתך.
       
        רבותי, שימו לב, יש לנו שתי מערכות הצבעה. כל חברי הכנסת המציעים, למעט ואסל טאהא ובהיעדרו של חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואנחנו לא מצביעים על הצעתו, ביקשו להעביר את הצעותיהם לוועדת החוץ והביטחון. חבר הכנסת ואסל טאהא מבקש להעלות את הנושא על סדר-היום, ולכן נצביע קודם על הצעתו. 
       
       
       
       
הצבעה
       
בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – רוב
ההצעה שלא לכלול את הנושא שהעלה חבר הכנסת ואסל טאהא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שהצעתו של ואסל טאהא נפלה והדיון במליאה לא יתקיים. 
       
       אשר לחברי הכנסת שהסכימו לקיים את הדיון בוועדת החוץ והביטחון - נא להצביע. 
       
הצבעה
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       באין מתנגדים וברוב חברי הבית, אני קובע שהצעותיהם של חברי הכנסת יחיאל חזן, אריה אלדד, נסים זאב ומתן וילנאי תועברנה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.
       
        
הצעה לסדר-היום  
חשש לסגירת המפעל "תעשיות רכב נצרת"

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום: חשש לסגירת המפעל "תעשיות רכב נצרת", הצעה לסדר-היום מס' 5. 

רן כהן (מרצ):
       
       האם תוכל לומר לנו, אדוני היושב-ראש, מה הוא סדר-היום?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו נתחיל לאחר מכן בנושא תנאי כליאתם של רוצחי השר רחבעם זאבי ובנושא ריגול לטובת ה"חיזבאללה", של חברי הכנסת אהוד יתום ויורי שטרן. בנושא שר החוץ, בקשתו של חברי הכנסת דני יתום ובקשתו של חבר הכנסת זאב בוים, לא נקיים דיון היום. בנושאים הבאים: הבחירות לרשויות המקומיות, הנחיית משרד העבודה והרווחה בעניין אימוץ תינוקות לא יהודים ומדיניות הריסת הבתים במגזר הערבי, נקיים דיון בשבוע הבא.

יולי תמיר (העבודה-מימד):
       
       הדיון בנושא משרד העבודה והרווחה נדחה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא נדחה כי אין מי שישיב, ואני חושב שראוי שישיב עליו שר. אני לא מבטל אותו, הוא יתקיים. יש גבול עד כמה אני יכול לנהל ישיבה בעצמי. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אבל זה לא יפגע בזכותנו לעוד הצעה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בוודאי. לא רק שזה לא יפגע, זה אושר ואני רואה זאת כמאושר. זה ישולב בשבוע הבא. 
       
קריאה:
       
       איפה קווי היסוד?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קיבלתי את ההסכמים. בעוד רגע יביאו לך את זה. גברתי, נא לשאול את מזכיר הכנסת הנכבד, מתי יוכלו חברי הכנסת הנוכחים פה לקבל את קווי היסוד ואת ההסכמים הקואליציוניים. בתוך כמה דקות? תודה רבה. 
       
       חבר הכנסת אליעזר זנדברג, בבקשה. 

אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להעלות כאן לדיון את עניינו של המפעל "תעשיות רכב נצרת". אני רוצה לציין, שבסדר-היום של יום שני ראיתי שגם חבר הכנסת רן כהן הגיש הצעה בעניין. הבנתי שההצעה הוחלפה, אבל לצורך העניין אני חושב שהוא מייפה את כוחי לומר דברים גם בשמו, וזה חשוב. 

       אני רוצה להעלות כאן את הדברים כפי שהובאו לידיעתי על-ידי ועד העובדים. מדובר במפעל שאין צורך להכביר מלים גם על חשיבותו לביטחון של מדינת ישראל לאורך שנים וגם על חשיבותו כמוקד תעסוקה באזור שבו מקום עבודה הוא דבר נחשב, ולצערי לא אחת נדיר. המפעל הזה מתבסס בעיקר על הזמנות של מערכת הביטחון, ובסך הכול 150 משפחות מוצאות את פרנסתן מהפעילות שלו באופן ישיר, עובדים במפעל וגם קבלני משנה. נוצר מצב שבו הזמנות למפעל בוטלו ואותן פעולות שקשורות ל"האמרים" הועברו לביצוע בארצות-הברית. הטעם לכך, על-פי מיטב הבנתי, הוא תקציבי. יש תקציב סיוע אמריקני שניתן להשתמש בו רק אם מבצעים את הפעולות בארצות-הברית. אני יכול להבין את שיקולי החיסכון שעומדים בעניין הזה, יש כסף ואפשר להשתמש בו. ואולם המשמעות המיידית היא סגירה של המפעל ונטילת מקור פרנסה של 150 משפחות.
       
       הסוגיה שאני מבקש להעלות כאן היא שיקולים של תועלת מול נזק, גם בטווח הארוך יותר. לא כל מה שנראה זול, חסכוני ומשתלם בטווח המיידי הוא כזה בטווח הארוך. אם אנחנו סוגרים היום את המפעל הזה, המשמעויות החברתיות-הכלכליות, הסוציו-אקונומיות, כמו שאוהבים להגיד, לכל האזור כולו הן עצומות ולרעה, חמורות ביותר. מה גם שהמפעל הזה עתיד, כך נמסר לי לפחות, לקבל הזמנות לביצוע עבודות אחרות בתחילת שנת 2004. 
       
       אדוני היושב-ראש, זאת הזדמנות לברך אותך, מכיוון שזו  הפעם הראשונה שאני נואם שעה שאדוני יושב בראש הכנסת, ולאחל לך הצלחה רבה, ואני משוכנע שכך יהיה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הייתי מבקש מאדוני בפעם הבאה, אני מקווה שהוא יהיה שר הרבה זמן, אבל בפעם הבאה שהוא יעלה נושא בכנסת, שיפנה את תשומת לבם של החברים בסיעות השונות שנבחרו באזור מסוים, שכשאתה מדבר על אזורם כדאי שיהיו בכנסת.
       
אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       אני חושב, אדוני, שאני מדבר על עיקרון, על מדיניות. יש מפלגות שבהן הבחירה היא לא על-פי אזור, ואז כל חבר כנסת רואה את עצמו מחויב לארץ כולה, ומכאן הנושא.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מאה אחוז, אבל קל וחומר בן בנו של קל וחומר.
       
אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       אם כך, אני רוצה להתקדם לקראת סיום. המסר צריך להיות מסר של שיקול מעמיק ושל תועלת מול נזק. יכול להיות שבטווח הקצר אנחנו נחסוך שקלים, או נשתמש בתקציב מסוים, אבל בטווח הארוך אנחנו עתידים לסגור מפעל שיש לו ככל הנראה הזמנה לביצוע עבודות בשנת 2004.
       
       אני מבקש להוסיף עוד נתון אחד. למיטב ידיעתי, שר הביטחון הקודם, פואד בן-אליעזר, התחייב במפעל שיעשו הכול על מנת שתהיה עבודה שתציף את המפעל מעל פני המים ותאפשר לו לנשום עד תום התקופה ועד כניסת ההזמנות החדשות.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון של הכנסת קבעה בחודש דצמבר, שההזמנות האלה מאושרות, ושר הביטחון הפר ביודעין החלטה של הוועדה לתקציב הביטחון.
       
אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       אומר חבר הכנסת וילן, שיש החלטה של הוועדה לתקציב הביטחון של הכנסת, שלפיה יש להשאיר את העבודות בארץ.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סגן השר נמצא פה, והוא ישיב תשובה מפורשת מטעם משרד הביטחון.
       
אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       אני מוסיף שלמיטב ידיעתי היתה התחייבות גם של משרד הביטחון בעניין הזה.
       
       לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, זה הזמן לנהוג בחוכמה לטווח ארוך. מפעל שעתיד להמשיך ולשגשג ולפעול כהלכה בשנת 2004, וניתנה לו התחייבות שלטונית לגבי מקורות תעסוקה לשנת 2003, אסור שנעבור לסדר-היום כשנשקפת סכנה של סגירתו בגלל הוצאת ההזמנה והעברתה למקום אחר. העניין הזה חייב למצוא פתרון, והפתרון היחיד שאני רואה הוא לתת אפשרות למפעל ולעובדים ולאלה שמפרנסים באמצעות היותם קבלני משנה 150 משפחות, ואולי אפילו יותר, לתת להם את האפשרות להמשיך להתקיים עד הרגע שהזמנות חדשות, שכבר נמצאות בקנה, תגענה למפעל. תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אדוני סגן השר ישיב. אני מבקש לציין שסגן השר גדעון עזרא משיב בשם שר הביטחון ולא בשם המשרד לביטחון הפנים.

סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מודי זנדברג, ברכות למינוי שלך מחר. 
       
       אני חושב שהבעיה הזאת היא באמת בעיה, ולהלן תגובת משרד הביטחון:
       
       צה"ל זקוק בדחיפות ל=100 רכבים ממוגנים לשימוש כוחותיו בגזרות השונות. לצורך הרכש הקצה צה"ל 25 מיליון דולר סיוע. עקב אילוצים מבצעיים והצורך בכלים אלו מוקדם ככל הניתן, נעשתה פנייה לחברת "אוגרה" לביצוע המיגונים בחברה בארצות-הברית. הרכבים מתוצרת חברת "האמר" נרכשים בעסקה צבאית במשלחת משרד הביטחון בניו-יורק. במקביל, נבדקה בארץ האפשרות למגן את הרכבים על-ידי "תעשיות רכב נצרת" ו"פלסן" סאסא. עלות המיגון בארץ היא 45 מיליון שקל בלבד.
       
       לצערנו, נוכח אילוצי התקציב הקשים, העדר תקציב בשקלים מחד גיסא והצורך המיידי ברכבים אלה מאידך גיסא, הוחלט לבצע את המיגונים בארצות-הברית ולא בארץ. מערכת הביטחון מודעת למשמעות החלטה זו, אלא שאילוצי התקציב מכתיבים לנו החלטה זו.
       
       יחד עם האמור לעיל חיוני לזכור את תוכנית הרכישות של משרד הביטחון בחברת "תעשיות רכב נצרת". למשרד הביטחון התחייבות כלפי המפעל של 70,000 שעות עבודה בשנה, שעיקרן הרכבה, מיגון וייצור חלקי חילוף לג'יפי "סופה" ואביזרים. בשנת 2001 הוצאו הזמנות לחברה בהיקף של 99,000 שעות עבודה. אמרתי קודם – 70,000 זו ההתחייבות. בשנת 2002 הוצאו הזמנות בהיקף של 102,000 שעות עבודה. בשנת 2003 הוצאו עד כה הזמנות בהיקף של 43,000 שעות עבודה, ואנחנו נמצאים רק בראשיתה של השנה. קיים צפי להזמנות נוספות להשלמת המכסה בסך של 70,000 שעות, וייתכן גם מעבר לכך.
       
       נוסף על האמור לעיל, משרד הביטחון התניע פעילות עם החברה לפיתוח "סופה 2" בסך של כ=4 מיליוני דולר. הלו"ז לפיתוח הרכב – במהלך  2003-2004. בגמר הפיתוח תתקבל החלטה לגבי ההצטיידות של צה"ל בג'יפים אלה.
       
       סיכומם של דברים, משרד הביטחון עמד בשנים עברו במחויבויותיו כלפי "תעשיות רכב נצרת". אנחנו מעריכים ומקווים שלא תהיה ירידה בנפח ההזמנות לחברה בשנת 2003, כפי שפירטתי, וזאת בכפוף לאילוצי תקציב המשרד לשנה זו.
       
       לעצם העניין, אני חושב ששווה היום במדינת ישראל להיות חרדים מסגירתו של כל מפעל ומפעל.  על מנת שהדיון יהיה מעשי ורציני, לדעתי כדאי להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה במקרה זה. תודה. 
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לסגן השר. סגן השר הציע להעביר את הנושא לוועדת העבודה והרווחה. חבר הכנסת רן כהן - הצעה אחרת.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       המיגון שנעשה בארץ עדיף לדעת המומחים על המיגון האמריקני.
       
סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       הוא גם יותר זול.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       הוא גם יותר זול וגם עדיף מקצועית.
       
סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       אבל הסברתי מדוע.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.
       
רן כהן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, עם כל הכבוד לתשובה של משרד הביטחון, חייבים להעיר על זה לפחות שתי הערות, אם לא יותר מכך. אגב, הייתי ממליץ לך בכל זאת שהנושא יידון לא רק בוועדת העבודה והרווחה, אלא אולי אפילו בוועדה המשותפת של ועדת העבודה והרווחה וועדת החוץ והביטחון. תשקול את זה על-פי החלטתך.
       
       שני דברים אני רוצה לומר, סגן השר גדעון עזרא, ותעביר את זה בבקשה למשרד הביטחון: 1. יש אי-הלימה מאוד מאוד קשה בין התזרים התקציבי – ואת זה יודע גם חבר הכנסת מתן וילנאי בהיותו סגן הרמטכ"ל בעבר וגם שר בממשלה – יש אי-הלימה בין תפקוד של מפעל, שצריך לקיים מערכת עבודה סדורה של עובדיו ולתת להם איזה ביטחון עתידי,  לבין הקפיצות התקציביות שיוצרות מצבים מאוד קשים, ובעצם זה עלה גם בדבריך. אם בשנת 2001 היו 91,000 שעות עבודה - -
       
סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       מעל למה שהובטח.
       
רן כהן (מרצ):
       
       - - מעל למה שהובטח, ובשנת 2002 זה עלה אפילו מעבר ל=100,000 שעות עבודה, השנה זה עדיין רק 43,000, ובשנה הבאה, ב=2004, יש סיכוי לקפיצה בגלל הפיתוח של הכלי החדש. זה יוצר מצבים לא סבירים. לכן צריך למצוא מנגנון שממתן את התהליכים הללו באופן שבו מפעל ידע שהוא יכול לעבוד בצורה  יותר אחידה. זה דבר אחד.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא לקצר, חבר הכנסת כהן.
       
רן כהן (מרצ):
       
       אני מסיים. אני חושב שהמצב של מפעל הרכב בנצרת, כפי שאמר חבר הכנסת והשר המיועד מודי  זנדברג, הוא כל כך קשה עכשיו עד שמשרד הביטחון חייב לשבת על המדוכה, למצוא אפילו פתרון מיידי שייתן מעבר סביר עד שנת 2004, שכפי שציינת אז  תהיה תקווה. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת כהן, אני מקווה שבשבוע הבא יתקיים דיון בוועדה. הבעיה תהיה שאולי אדוני יאמץ את הצעתו של מודי זנדברג, כי אם הוא יהיה שר כבר לא יהיה אפשר לדון על זה בוועדת העבודה והרווחה.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       הגשתי בקשה לדיון.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני אאשר את זה.

רן כהן (מרצ):
       
       מאחר שחבר הכנסת מודי זנדברג הזכיר שאני רשום גם בהצעה הזאת, אז אני בהחלט מאמץ אותה ואני אבוא אתה לכל ועדה שסגן השר יורה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בהתאם להצעת סגן השר, האם אדוני, חבר הכנסת זנדברג, מסכים שהנושא יועבר לדיון בוועדה? 
       
אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       כן.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. האם אתה מסכים שאם תיאלץ לא להיות חבר כנסת מן המניין, אלא שר חבר הכנסת, שהנושא יועבר לרן כהן?
       
אליעזר זנדברג (שינוי):
       
       בשמחה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, אני מבקש מחברי הכנסת להצביע. מי בעד העברת הנושא לוועדת העבודה והרווחה - ירים את ידו. נא להוריד. מי נגד? 
       
הצבעה
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
נגד - אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       באין מתנגדים, אני קובע שהנושא: החשש לסגירת המפעל "תעשיות רכב נצרת" יועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה על-ידי חבר הכנסת רן כהן, כאילו הוגשה הצעתו של זנדברג על-ידו. תודה רבה.
       

הצעה לסדר-היום 
תנאי כליאתם של רוצחי השר רחבעם זאבי הי"ד
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, ממשיכים בסדר-היום: תנאי כליאתם של רוצחי השר רחבעם זאבי הי"ד; הצעה לסדר-היום מס' 22. חבר הכנסת בנימין אלון. סגן השר ישיב.
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חמדי קורען, זה שמו של האיש שלחץ על ההדק וארגן את החוליה שרצחה את השר רחבעם זאבי הי"ד, יושב ביריחו יחד עם באסל אל-אסמר, זה שעמד ליד הרוצח חמדי קורען, שם רשעים ירקב, כאשר גנדי נרצח. הוא לא ירה אלא סייע להגיע לדלת החירום בקומה במלון.
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       זאת היתה  אחת העילות שסירבת - - -
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       יחד עם אחרים הם נמצאים ביריחו בתנאים של שמירה בריטית-אמריקנית. לפי התיאור שהם עצמם מתארים, וזה בלשונם שלהם, יש להם ביקורים, יש להם טלוויזיה, הם קוראים, הם משלימים בגרויות.          
       
       אדוני היושב-ראש, אני חושב כי מדובר פה בדבר שיש לו השלכות על הבריאות הלאומית שלנו, על התחושה שלנו, הייתי אומר על תשוקת העצמאות שלנו ועל תשוקת הריבונות שלנו. רצחו שר בממשלה הזאת, ראש הממשלה אמר שהוא ידרוש את הסגרתם והוא מוכן ללכת לבחירות – כך הוא אמר – על הסגרת הרוצחים האלה. הוא אמר זאת לא כאמירת אקראי ולא כאמירת אגב, הוא אמר זאת באמריקה בנוכחות תקשורת, והיה באמירה הזאת מין אמירה של ראש ממשלה שמבין שיש למדינה שרוצחים אחד משריה איזו מחויבות מעבר לתגובה רגילה שאנחנו צריכים להגיב כלפי כל רוצח. שלא יטעו בדברי, אין בין דם לדם, כל הרוצחים הארורים הללו, כולם דין אחד להם, המוות צריך להשיג אותם, הם צריכים להיות מסולקים מן העולם הזה, כי האדמה לא תכפר על הדם אשר שפכו בה, רק שיש באמירות פוליטיות שכאלו ניסיון להראות איזה מין גחמה של ריבונות ששוב נתקעת במעורבות בין-לאומית שמחפה על רצח, על טרור. 
       
       נפל דבר בעולם. נשיא ארצות-הברית באופן שיטתי מטפל בציר הרשע, מטפל בטרור כאויב        בין-לאומי. העולם כולו מכיר בצורך להתאחד בדבר הזה. מדוע דווקא אנחנו שפופים כל כך ואיננו מבינים שהובלה שלנו, ובעיקר הובלה של ראש הממשלה, צריכה להיות הובלה מוסרית, שצריכה להקרין עקביות, נחישות ושמירה על הריבונות שלנו, מעבר לתחושות המוסר הבסיסיות שבהן אני לא מפלה בין דם לדם. אני שנאתי ושונא את הביטויים האלה, שהפלו אז בין דם יהודים לדם ערבים, כשבהסכמי אוסלו הפלו בין רוצחים שיש להם דם על הידיים, אם יהיה דם של יהודים או דם של סייענים; אם זה דם של סייענים, אז גם אם הם ביתקו את התינוק והרגו אדם ודקרו אותו והכול אל מול העולם כולו בכיכר רמאללה או בכיכר שכם, סייען שסייע לנו, אז ויתרו להם. אין אצלי הבדל, אנחנו צריכים לחזור למוסר הבסיסי. 
       
       נשיא ארצות-הברית בוש, כמושל, היה אדם קשוח מאוד בנושא הזה של הוצאה להורג, בלי להתבייש, ודאי כאשר מדובר במחבלים שהם אויבי האומה. אבל כאן כמדומני, אדוני היושב-ראש, יש מעבר לעניין המוסרי, שאסור שיירדם בנו - בזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש - אמירה מחויבת של ראש הממשלה, שאנחנו נשיג את הרוצחים האלו. 
       
       כשגולדה היתה ראש ממשלה והיא סימנה את הרוצחים של הספורטאים במינכן, ואדוני זוכר זאת, היא פשוט סימנה אותם כראש ממשלה, ללא בושה, והמדינה עשתה את מה שמדינה ריבונית עושה. הם נמצאים בארץ-ישראל, במרחק לא רב מכאן. אסור שהרוצחים הללו יישארו בחיים, כאן בארץ הזאת, קרוב כל כך לעיר הבירה הזאת, לאולם הזה, שבו ישב השר רחבעם זאבי בשירות האחרון שלו את האומה. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת בני אלון. אדוני סגן השר, בבקשה. 


סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת בני אלון, מחר שר – ברכות. אני בטוח שאם לא היה קורה האסון הנורא הזה, מחר היה נשבע בכנסת השר רחבעם זאבי לכהונה פעם נוספת בממשלת ישראל.  
       
       חבר הכנסת בני אלון, אתה ביקשת בהצעה דחופה לסדר-היום לדבר על  תנאי כליאתם של רוצחי השר זאבי, ואני אתמקד בתשובתי בבקשתך זו. להלן תגובת משרד הביטחון: 
       
       רוצחי השר זאבי נמצאים כיום באחריות גורמים בין-לאומיים, ולא בשליטת צה"ל. הרוצחים הועברו לכלא ביריחו בפיקוד סוהרים בריטים. עם זאת, צה"ל מוודא, על בסיס מידע מודיעיני, כי רוצחים אלו לא יצאו מהכלא. 
       
       זו הודעת משרד הביטחון. אני מציע להסתפק בהודעה זו. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. האם חבר הכנסת אלון מסתפק בהודעת סגן השר? 

בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       האם סגן השר מתנגד שהנושא יידון במליאה? 

סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       מליאה, על מה? ממשלת ישראל הסכימה לתנאים הללו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אולי אדוני יבקש להעלות זאת כנושא על שולחן הממשלה?  אדוני לא יכול לבקש דיון בוועדה אלא אם כן יהיה מישהו שיבקש במקומו להעביר לוועדה. אבל נדמה לי שהממשלה היא זו - - - 

בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אולי סגן השר יכול לבקש העברה לוועדה? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סגן השר ביקש להסתפק בהודעה. 


בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בוועדה נקבל את כל הפירוט שיגיע על-ידי גורמי מודיעין. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם סגן השר מציע להעביר זאת לוועדת החוץ והביטחון? אם אדוני עומד על כך, אנחנו נצביע, פשוט מאוד. 

סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       אני חושב שכדאי לעשות דברים שנעמוד בהם ונקבל בהם החלטות אופרטיביות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סגן השר עומד על דעתו. האם אדוני מסכים להסתפק בהודעת השר, שאם לא כן נצטרך להצביע, וכנראה הרוב כאן יקבל את עמדת סגן השר, כך נראה לי. אולי אדוני יסתפק, וברגע שימצא לנכון להעלות זאת פעם נוספת, ודאי יוכל לעשות זאת. 

בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בסדר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אם כך אין גם הצעות אחרות. 



הצעה לסדר-היום 
ריגול לטובת ה"חיזבאללה", גנבת כלי נשק מצה"ל ומכירתם לגורמים                              פליליים ועוינים

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, הסעיף האחרון בסדר-היום: ריגול לטובת ה"חיזבאללה", גנבת כלי נשק מצה"ל ומכירתם לגורמים פליליים ועוינים. ראשון הדוברים, חבר הכנסת אהוד יתום - הצעה לסדר-היום מס' 27, ואם חבר הכנסת יורי שטרן לא יהיה, סגן השר יענה בלי שנשמע את המציע השני. 

אהוד יתום (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביקשתי להעלות את ההצעה שנוגעת לגנבתם של כלי נשק ושירותם את האויב. בנושא הריגול לטובת "חיזבאללה" אני לא אגע הפעם. 
       
       לאחרונה פורסמו בתקשורת שורה של פרשות אשר במרכזן גנבת נשק מבסיסי צה"ל והעברתו או מכירתו לגורמים פליליים ועוינים העוסקים בפעילות חבלנית נגד אזרחים ישראלים ונגד כוחות הביטחון. ברצוני, אדוני היושב-ראש, להתמקד בתופעה חמורה מאוד של גנבת נשק מבסיסי צה"ל בסיוע חיילים, לצערנו, או גנבה לשמה ללא סיוע; נשק המגיע לידיים פושעות ומופנה כנגדנו, על מנת להרוג בנו ילדים, נשים, גברים וזקנים, להרוג ככל היותר על מנת לערער את כושר עמידתנו ולהטיל לאורך זמן אימה, מורא ופחד. 
       
       בשעה שמדינת ישראל מנהלת מלחמת חורמה בטרור, על-פי נתוני המשטרה הצבאית, בכל שלושה ימים נגנב נשק או אמצעי לחימה אחר מצה"ל, שברובו עובר היישר לפעילות מבצעית של ארגוני הטרור. על-פי אותם נתונים, בשנת 2002 נגנבו 159 רובים, לעומת 106 שנה קודם לכן – גידול של כ=50% בכמות כלי הנשק הגנובים. עוד נאמר באותו דוח, שבשנת 2002 נגנבו מצה"ל גם כ=360 רימוני יד וכמויות גדולות של לבנות חבלה ותחמושת לכלי נשק קלים. העובדה המדירה שינה מעינינו היא, שתופעת גנבת הנשק נשענת בעיקרה, בתהליך העברתם של אמצעי הלחימה מהבסיסים ומהבונקרים הצה"ליים לידי גורמי הטרור הפלסטיניים, על חיילים ישראלים לובשי מדים בסדיר ובמילואים. 
       
       פרשה חמורה זו היא תוצאה של התרופפות מוסרית והתרופפות משמעתית חמורה, שיש לעוקרה מן השורש. בעוד טובי חיילינו ואנשי שירות הביטחון הכללי, משטרת ישראל ומשמר הגבול מסכנים את חייהם יומם ולילה בחסימת דרכי ההברחה של אמצעי לחימה לארגוני הטרור, יש חיילים ישראלים המעבירים נשק צה"לי לידי אותם גורמים המבקשים את נפשנו. נדמה שלאחר שנואש הטרור ונאנק תחת זרועו המכבידה של צה"ל, הוא מוצא מפלט ונתיב חדש להמשך פעילותו דווקא באמצעות אנשינו שלנו. 
       
       מעטים המקרים שבהם מכרו חיילים נשק לגורמים מסוכנים. על-פי רוב, חיילים מעורבים בתהליך כחלק בשרשרת שראשיתה בגנבה ממש בידי החיילים, או בסיוע לגנבה, המשכה במכירת הנשק לגורמים מפוקפקים וסיומה בהגעתו של רובה הסער הצה"לי, לבנת החבלה וכדורי הרובה לידי עבריינים מסוכנים ומחבלים מבקשי נפשנו. 
       
       יש להילחם בתופעה זו מלחמת חורמה. חייל המוכר רובה שגנב, עשוי לקבל בעבורו אלפי שקלים. אסור לנו, לחברה הישראלית, להניח למציאות שבה עוני וסמים מניעים את חיילינו למכור נשק לאויבינו. על צה"ל להגביר את פעילות ההסברה והנחלת הערכים בקרב חיילינו. יש להימנע ממקרים מביכים שבהם נגנב נשק ממחסני צה"ל בקלות בלתי נתפסת, ויש לגבות את המהלך בחיזוק אמצעי הענישה נגד העבריינים. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי להעלות את הנושא כהצעה דחופה 
לסדר-היום. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אהוד יתום. ישיב סגן השר גדעון עזרא בשם משרד הביטחון. 

סגן השר לביטחון פנים גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שחבר הכנסת אהוד יתום העלה סוגיה חשובה מאוד, ואני אגיד בראשית דברי שאני חושב שוועדת החוץ והביטחון חייבת לדון דיון דחוף בסוגיה ההולכת ומתפשטת, על-פי הנתונים כפי שפורסמו. 
       
       המשטרה הצבאית חשפה לאחרונה, הן במישור הציבורי והן במישור הפלילי, כמה אירועים בולטים בתחום גנבות אמצעי הלחימה מצה"ל. החל מסוף חודש דצמבר 2002 מנהלת המשטרה הצבאית חקירה בשיתוף משטרת ישראל, בעקבות גנבתם של מקלעים מסוג "מאג", וכן מקלע מבסיס צה"ל במרכז הארץ. החקירה הובילה למעצרם של כמה חיילים ואזרחים החשודים בביצוע הגנבה. במהלך חקירה אותר חלק מכלי הנשק הגנובים והושב לצה"ל. 
       
       במקביל לפעילות מצ"ח במישור הפלילי קיימת מעורבות פיקודית ברמה הבכירה ביותר בצה"ל, במטרה לעסוק במניעה מחד גיסא ובמיגון המחנות מאידך גיסא, וכן בחיזוק גופי החקירה בצה"ל. 
       
       מעבר לפעולות החקירה שמבצעת המשטרה הצבאית, מבצע צה"ל זה כמה חודשים עבודה מקיפה לשיפור רמת המיגון והאבטחה במחנות צה"ל. במסגרת עבודה זאת מבוצעות פעולות שונות, כגון איחוד נשקיות, הקמת מערכות מיגון לאבטחת מחנות על בסיס של אמצעים אלקטרוניים, חידוד הנהלים והפקודות בנושאי שמירה על מחסני נשק ומצבורי אמל"ח. במסגרת עבודה זו אושרה תוכנית רב-שנתית בהיקף תקציבי רחב, הממפה את המחנות בעלי רמת הסיכון הגבוהים ביותר ומטפלת במרכיבי הביטחון הנדרשים, כגון שיפור הגדרות, תאורה וכו'. 
       
       מערכת הביטחון רואה, כמובן, תופעה חמורה זו  בדאגה רבה. הנחיתי לבצע פעולות נדרשות, אומר שר הביטחון, למיגור תופעה שלילית זו, שמעורבים בה גם היבטים פליליים וגם היבטים הקשורים בביטחון המדינה. 
       
       כאמור, אני מציע דיון דחוף בוועדת החוץ והביטחון. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לסגן השר גדעון עזרא. האם מישהו ביקש הצעה אחרת? אין הצעה אחרת. האם אדוני מסכים שהנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון?

אהוד יתום (הליכוד):
       
       בהחלט.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 
       
       מי בעד  העברת הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון - ירים את ידו. מי נגד?

הצבעה

בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – רוב
נגד – אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע, שבקולותיהם של רוב חברי הכנסת תועבר ההצעה הדחופה של חבר הכנסת אהוד יתום ושל חבר הכנסת יורי שטרן, שלא הספיק להגיע מהוועדה המסדרת, בעניין ריגול לטובת ה"חיזבאללה", גנבת כלי נשק מצה"ל ומכירתם לגורמים פליליים ועוינים, לדיון ממצה בוועדת החוץ והביטחון. 
       
       חברי הכנסת, אני מפנה את תשומת לבכם לכך שההסכמים הקואליציוניים, כמו גם קווי היסוד של הממשלה, הונחו על שולחן הכנסת, לעיונם של  כל חברי הכנסת. 
       
       תם סדר-היום. הישיבה הבאה, שבה תוצג הממשלה החדשה, תתקיים מחר, יום חמישי, כ"ה באדר א' התשס"ג, 27 בחודש פברואר 2003 למניינם, בשעה 16:00. ישיבת הכנסת נעולה. תודה רבה. 
       
       הישיבה ננעלה בשעה 14:46.
       
     
עמוד 97 מתוך 97

