﻿       
       
       דברי הכנסת
       ט / מושב ראשון / ישיבות כ"ב—כ"ד /
       י"ז—י"ט באייר התשס"ג / 19-21 במאי 2003 / 9
       חוברת ט'
       ישיבה כ"ב
       
       
       
       
       
הישיבה העשרים-ושתיים של הכנסת השש-עשרה
יום שני ,י"ז באייר התשס"ג (19 במאי 2003)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:02
       
       
       

       
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היום י"ז באייר התשס"ג, 19 בחודש מאי  2003 למניינם. אני מתכבד, רבותי חברי כנסת, לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       הודעה למזכיר הכנסת. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק עבירות שיש עמן קלון, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - תקופת צינון), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יצחק וקנין, אבשלום וילן ודני יתום; הצעת חוק תקנות ההגנה (שעת-חירום) (תיקון - החרמה והריסה של רכוש), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - אימוץ בין-ארצי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (תיקון - הארכת המועד להבאה בפני שופט), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק הגבלת פרסום משקאות אלכוהוליים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק 
בתי-המשפט (תיקון - מינוי מתרגם), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - סייג לדיון בהצעת חוק), מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון - מסירת מידע לקונה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק טיפול והובלת חומרים מסוכנים (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון - הרחבת תקופת הזכאות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פיטורי עובדים בכירים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק העמותות (תיקון - הגבלות על רישום, שכר מנהל ותרומות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - ייעוד קרקע למבנים לאוכלוסייה הקשישה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק סיוע לקריית-שמונה ולגליל (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יוסי שריד ורן כהן; הצעת חוק להגנת ברי-רשות במקרקעי ציבור, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אלי בן-מנחם; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אנשים עם מוגבלויות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - עסקה לתקופה קצובה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לתאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה – "יד ושם" (תיקון - פטור ממסים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון וקולט אביטל; הצעת חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון - מספר כלי רכב מעורבים בתאונה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת ביטוח רכב מנועי (ביטוח אופנועים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הירושה (תיקון - קיום צוואה על אף חסר בצורתה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון - פגיעת איבה מחוץ לישראל), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק חיזוק בתים משותפים כנגד רעידת אדמה על-ידי בניית יחידות דיור, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רן כהן ואיתן כבל; הצעת חוק תפקודם של שירותי הכבאות וכוחות הביטחון בעת אירוע רב-נפגעים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - מועד לפרסום כתב אישום), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - חובת העסקתם של אזרחי ישראל) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק סיוע לשכונות גבול בירושלים (הוראת שעה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון - עידוד ייצוג לשני המינים), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (טיפול באמצעות סם הקנביס), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן, אילן שלגי, אהוד רצאבי  ואתי לבני; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - משפחה חד-הורית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון - איסור הטרדה ושכנוע), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן, אילן שלגי, אהוד רצאבי ואתי לבני; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (הארכת תוקף), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השוואת זכויות הסטודנט לאברך, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - פטור לגמלאים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון - איסור דרישת פרטים של משרתי מילואים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון - עונשין), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - הגדלת אחוז החסימה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת הטלגרף האלחוטי [נוסח חדש] (איסור שידור רדיו מהים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חניית רכב כבד, 
התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון - קביעת הערים רמלה ולוד כאזור עדיפות לאומית א'), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק רישום מען (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003,  מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ביטוח אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - דיווח בדבר תנאי שכר במשרדי הממשלה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות חינוך ילדים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משולם נהרי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - לימוד חובה עד כיתה י"ב), התשס"ג-2003,  מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון - עונשין), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול;  הצעת חוק הדגל והסמל (תיקון - הצבת הדגל בכיתות לימוד), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - חובת גילוי נוהל השבת טובין), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - מחירים באזור סחר חופשי באילת), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון - המצאת מידע בשפת ארץ המוצא), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - תשלום עבור רכישת יחידת נופש), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות (דרכי התעמולה) (תיקון - ביטול איסור תעמולה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון - הרחבת פיקוח), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יגאל יאסינוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - הגבלת פיטורי נפגע עבודה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק איסור הפסקת אספקת שירותים חיוניים בתקופות חגים (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יגאל יאסינוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור כפיית פוליגרף, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יחיאל חזן; הצעת חוק התפזרות הכנסת השש-עשרה, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי לתלמיד), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק-יסוד: בית-משפט לחוקה, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - מסמכים נלווים נוספים לצורך פירוט ושקיפות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון - הזכות להיבחן בבחינת בגרות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - גיל חינוך חובה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - תנאים לניכוי חוב משכר עבודה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - ניהול פרוטוקול על-ידי ועדה מקומית), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון; הצעת חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (תיקון - ביטול החוק), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון; הצעת חוק האזרחות (תיקון - פטור מתנאים להתאזרחות למשרת בצה"ל), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון - משך כהונת רב עיר), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון - השתתפות של חיות במופעים והגנה על חיות הבר), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק רישום מען (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון - חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם פיגור שכלי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל איתן ואופיר פינס-פז; הצעת חוק הספורט (תיקון - שידור משחקים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק המפלגות (תיקון - איסור קבלת תרומות על-ידי מועמד בבחירות מקדימות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן,  אילן שלגי ואהוד רצאבי; הצעת חוק המים (תיקון - כבישים כמזהמים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק העסקת עובדים זרים (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק איסור מכירת חומרי בנייה לבונה ללא היתר, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-דין לממונות, התשס"ג-2003,  מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק סוחרי רכב, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ, יצחק וקנין  ואמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי וניכוי תשלומים עבור השגחה על ילד בשעות העבודה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק פנסיה ממלכתית, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק קרן מחקר לבחינת בטיחות השימוש בטלפונים סלולריים (הוראת שעה), התשס"ג-2003,  מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הגדרת אדם (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יצחק כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון - ביטול החוק), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון - סייג לשיקולים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - דיון בנושאי דת), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המרכז להנצחת מורשת יהדות תוניס: רבניה ומשורריה, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון - חתימה על פוליסה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (תיקון - תנאים למעצר ראשון), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי ואמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (פיצוי קטין שניזוק), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תקופות הכשרה בבתי-מדרש למורים וגננות, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון - השימוש ביתרת הכנסות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת מתן וילנאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות מים עצמאית, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (הלוואה ללא יכולת חזרה ללווה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת גדעון סער ודליה איציק; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - צווי הריסה במגזר הבדואי בנגב), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק סיוע לסטודנטים עולים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יגאל יאסינוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המרכז להנצחת זכרו של רחבעם זאבי הי"ד, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן ויורי שטרן; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - רישום שעות העבודה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק עדיפות לאומית בחינוך, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - מסירת מידע על עמלות וחיובים נוספים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק צער בעלי-חיים (ניסויים בבעלי-חיים) (תיקון - סימון מוצרים), התשס"ג-2003,  מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון - גביית ארנונה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (השוואת מעמד שומרים לעובדי משמרות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון - תנאי בדבר מקום שיפוט), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (טיפול באמצעות סם הקנביס), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התקנת פטיש ביטחון), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יאיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - מועד החיוב במס), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - אימוץ בין-ארצי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן, אילן שלגי, אהוד רצאבי ואתי לבני; הצעת חוק האזרחות (תיקון - מתן זכויות לבעלי קרבה ראשונה לאזרח ישראלי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק פינוי מאחזים מבודדים, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רן כהן ואיתן כבל; הצעת חוק הפנסיה, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הירושה (תיקון - פסלות לרשת), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מאבק בנגע הסמים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק האזרחות (תיקון  - איחוד משפחות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק המקרקעין (תיקון - פיצויים לרוכש), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אליהו ישי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חובת הגשת דין-וחשבון על פעילות המחלקה לחקירות שוטרים), התשס"ג-2003,  מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון - מועד הבחירות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נישואין וגירושין, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המקרקעין (תיקון - רישום בעלות בחלק אופקי של המקרקעין), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (דחיית תשלום מס), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מיסוי ספורטאי-חוץ בענף הכדורסל), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - פטור מתשלום בעד תרופות) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אילנה כהן, עמיר פרץ ודוד טל; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - ביטול תשלומי הורים), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון - מסירת מידע בין גופים ציבוריים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הלוואות  לדיור (תיקון - עיכוב פינוי חייב), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון - הגדרת מוסד חינוך מוכר), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק הזכות לקבורה אזרחית חלופית (תיקון - הצורך בהסכמה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מאבטחים אזרחיים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע ואתרי הנצחה (תיקון - הכרזה על גן לאומי ושמורת טבע), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחות (תיקון - פטור מתנאים להתאזרחות בתום שנת שירות סדיר), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק האזרחות (תיקון - הכרה בקטין שננטש או שהוריו נפטרו), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין.
       
       עוד אודיעכם, כי חברת הכנסת ענבל גבריאלי הסירה מסדר-יומה של הכנסת את הצעת חוק המוזיאונים (תיקון - ביקורי נוער), התשס"ג-2003, שמספרה פ/611, שהוגשה על-ידה. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה למזכיר הכנסת.
       

       
הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה 
בשל המשך השביתות במשק והמצב הכלכלי-החברתי והביטחוני

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה בשל המשך השביתות במשק – המשך השביתות במשק - והמצב הכלכלי-החברתי והביטחוני. ינמק את הצעת האי-אמון חבר הכנסת אברהם בורג. ישיב, כך נאמר לי, שר האוצר. כבוד השר עזרא נמצא כאן, על כל פנים, והוא ישמע. השר מאיר שטרית הוא גם שר במשרד האוצר. אדוני המנמק את האי-אמון, האם נושא השביתות הוא לא דבר שכבר - - -
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אם לא היום - אז מחר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אז האם אדוני מבקש להביע אי-אמון מחר? או בשל המצב הכלכלי - - -
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני מבקש להוציא אי-אמון מחוץ לסוגריים, וכל פעם - להחליף את מה שבתוך הסוגריים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לאדוני. נא לנמק, בבקשה. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, בדרך כלל נהוג בשלב הזה, כאשר עולה נציג אופוזיציה, שהוא שואל - איפה ראש הממשלה, וכו'. יש איזה ריטואל. אולי, אדוני, כדאי לחשוב איזו מחשבה גדולה נוספת על כל מוסד האי-אמון. חשבנו שאי-אמון קונסטרוקטיבי הוא זה שיפתור את הבעיה, אבל זה לא פותר. זה עולה בכל יום שני באופן ריטואלי, וכנראה לא ממלא את תפקידו. יש לי כמה הצעות איך ניתן - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מוכרח לומר לך, אדוני, שלקחתי אחת מהיוזמות שלך והצעתי אותה לראש הממשלה. היום אני שמח לשמוע שהרעיון קורם עור וגידים. ראש הממשלה מתכוון להגיע לכאן יחד עם כל ממשלתו להשיב על שאלות ישירות של חברי הכנסת אחת לכנס או לפחות - - -
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אז אני מאוד שמח, כי אתה היית בסוד היוזמה הזאת מלכתחילה. אני אציע לך עוד אחת, אם תרצה, בנושא של דרך בניית האי-אמון, כך שגם האופוזיציה תוכל לדבר, וגם המוסד של האי-אמון לא יגיע לכדי זילות, והוא הגיע לכדי זילות בכנסות האחרונות, לא רק בכנסת הזאת. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עד היום, כל ההצעות של אדוני נראו בעיני. אני מקווה שכך יימשך. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני אשמח. זה משהו קונסטרוקטיבי, לא דסטרוקטיבי, לשם שינוי. 
       
       אדוני היושב-ראש, סיעת העבודה התלבטה הרבה מאוד במי להגיש אי-אמון. היא קיימה בקרבה הרבה מאד התייעצויות במי להגיש אי-אמון - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       מי המועמד לראשות הממשלה? 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       זה שאצלנו יש בעיות של יושב-ראש ויושב-ראש זמני - זה מן המפורסמות שאינן צריכות ראיה, אבל אחד הדברים שגילינו הוא, שאנחנו לא יודעים במי להגיש אי-אמון, חבר הכנסת גדעון סער, מזכיר הממשלה לשעבר. בהתחלה חשבנו, מתוקף הבטחותיו לציבור - אולי נגיש אי-אמון בראש הממשלה של ארי שביט? בכל זאת, שילה וויתורים כואבים - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אתה לא רוצה להציע אי-אמון - - -
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא, חשבתי. הוא הבטיח לציבור הבטחה אחת, הוא הפר אותה. חשבתי - בכל זאת, ראש הממשלה הפר את הבטחתו לציבור, לא חשוב מאיפה הוא בא - צריך לבקר אותו? כבר הכנו את הארגומנט, וזה בכל זאת ארגומנט מורכב, חבר הכנסת סער, אתה מודה. עד שהגיע ראש הממשלה של ה"ג'רוזלם פוסט". אמרנו - במי נגיש אי-אמון, בראש הממשלה של ה"ג'רוזלם פוסט"? ועד שאנחנו חושבים כך וכך, אנחנו לא יודעים מה עם שילה. אדוני ראש הממשלה: מה עם שילה? לכאוב או לא לכאוב? 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       לא לכאוב. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא לכאוב. לא כואב, שילה? כלומר, לא ברור לנו מה קורה. אז גילינו שלפחות בנושא שילה, אין לנו ראש ממשלה. כואב, מסובך, מביך מבחינה בין-לאומית. אין לנו ראש ממשלה. העמקנו, הסתכלנו פנימה, הסתבר לנו שאצל ראש הממשלה יד ימין לא יודעת מה יד ימין עושה. זאת אומרת, יש יד ימין, זה ברור, זרוע ימינך, ולא ברור ליד ימין מה יד ימין עושה. למה אני אומר שלא ברור ליד ימין מה יד ימין עושה? כי מסתבר שהשרוול השמאלי של הממשלה ריק. 
       
       שמעתי הבוקר את שר הפנים של מדינת ישראל, לא אחרון קוטלי הקנים בממשלה, והוא מאמין גדול באמונת השלום, במעשה השלום, בתקוות השלום, ביכולת השלום, במחויבות השלום של ראש הממשלה. חבר הכנסת, שר משינוי, בכל זאת, אני מניח, זה מה שהוא צריך להגיד. אחרת, מה הוא עושה שם? אלא מאי, יש לי הרגשה שבממשלת ישראל הנוכחית, השרוול השמאלי הוא כמו השרוול של טרומפלדור. הוא ריק. וכאשר אומרים בית"ר, זה באמת הבית"ר ההיא, ולא ברית אריק ויוסף לפיד. כי לא סופרים אותם. 
       
       ראש הממשלה הפלסטיני, למפגש פסגה - אל תגידו לא היסטורי – מביא את השר לביטחון פנים, מביא את ראשיה, שריה ויועציה, האנשים הכי חשובים שלו, וראש הממשלה מביא - קובה יבש. לא הביא את שר החוץ, לא הביא את שר הביטחון. טוב, הוא לא סופר אותם, הם מהמפלגה שלו, זה סביר; מי סופר אנשים מהמפלגה שלו? אבל את הפרטנר הגדול שלו, את איש השלום שלו, את השרוול השמאלי שלו, את המאזן הגדול שלו - את טומי לפיד, הוא לא מביא? למה? מה זה, ממשלה שעל פיו של ראש הממשלה האחד יישק כל דבר. או אולי זה לא הפה? למה? 

	ניסיתי להבין למה. לא נעים לי להגיד, אבל הגעתי למסקנה שהכול אחיזת עיניים. איך אני יודע שהכול אחיזת עיניים? קראתי את הסטנוגרמה של תדרוך הכתבים במשרד ראש הממשלה. כתוב בסטנוגרמה כך: שרון: אנחנו הסכמנו לנאום בוש. על מפת הדרכים יש לנו השגות והערות. יש לי בעיות מבית, יש לי אופוזיציה פנימית שלא מאפשרת לי לפעול. אבו-מאזן: אני כבול הרבה יותר ממך עם האופוזיציה, מה עם הממשלה שלי? מה עם הרחוב שלי? לך יש, אומר לו אבו-מאזן, ליברמן אחד. לי יש 1,000 ליברמנים. דב וייסגלס לא התאפק, אומר הפרוטוקול: הליברמן שלנו הרבה יותר כבד מ=1,000 ליברמנים שלכם. תארו לכם, ליברמן אחד שיותר כבד מאריק שרון. תעזבו מ=1,000 ליברמנים שלהם. 

       והוא צודק. צודק דובי וייסגלס, שהוא לא פוליטיקאי, הוא איש אמת, הוא בכל זאת עורך-דין מכובד במדינת ישראל; אם הוא אומר שליברמן שלנו הרבה יותר כבד מ=1,000 ליברמנים שלהם, אני יודע מי ראש הממשלה בפועל. ראש הממשלה בפועל לנושא המדיני ולעצירת סיכויי השלום של מדינת ישראל וטרפוד מפת הדרכים ולגרימה לכך שישראל תתברבר ללא סוף על מפה שמובילה לשום מקום ובדרך שלא מוליכה לשום מקום, הוא אביגדור ליברמן. ולכן, כאשר החלטנו בסופו של דבר, חבר הכנסת סער, כשכבר מצאנו מי ראש הממשלה, כשכבר מצאנו את יד ימין בשרוול הימני, החלטנו להגיש אי-אמון באביגדור ליברמן, כי בו באמת לא בחרנו, אנחנו באמת לא מאמינים בו. אני מניח שגם סיעת שינוי לא מאמינה בו, היא רק עוד לא יודעת שהיא לא מאמינה בו. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       בשרון בחרתם? 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       גם לא, אבל בו לפחות אנחנו מאמינים. כשהוא משקר אנחנו יודעים על מה. אז אמרנו, אם בנושא הזה לא מצאנו את ראש הממשלה - - - 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אני לא רוצה להתבדות, שחלק מכם - - - 


אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אתה יודע מה, חבר הכנסת סער, אני בטוח שאפילו חלק ממנהיגות הליכוד הצביע לאריק שרון. 
       
       אז אמרנו, לא מצאנו את ראש הממשלה המדיני, נלך לחפש אותו במקום אחר. בכל זאת, לא בכל יום הולך לאיבוד במדינת ישראל ראש ממשלה, זה לא דבר פשוט. אמרנו, אולי זה ראש הממשלה העצוב, ראיתם לאחרונה דיווחים שראש הממשלה נוגה, עצוב - הנטל, התסכול, הדיכאון, ה"באסה", בכל זאת כבד לו. הלכנו לחפש את ראש הממשלה המדוכא של מדינת ישראל. אולי הוא צריך את תמיכתנו, אולי נעזור לו 
באי-אמון ונגאל אותו מנטל השלטון, שלא יהיה כל כך עצוב. חיפשנו, חיפשנו, חיפשנו ופתאום מצאנו ראש ממשלה - - - 

גדעון סער (הליכוד):
       
       לא צריך לתאר מה שקורה במפלגת העבודה.  מי יהיה ראש הממשלה שלכם? 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       יש להם ראש ממשלה זמני. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת גדעון סער - חבר הכנסת בר-און, אני מעיר לחבר הכנסת סער, אחר כך אני אתפנה להעיר לך. אדוני צריך להבין שהוא יכול לקרוא קריאת ביניים, אחת או שתיים, אבל לא להתמיד כאילו היה זה - - - 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא נאום ביניים. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       בייגה, אל תרוץ, הממשלה לא תיפול. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת בר-און. 


אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       ועד שחיפשנו את ראש הממשלה העצוב הזה, מצאנו חבר כנסת שר, בדל של חיוך, ראינו את ראש הממשלה מדושן מאוד, לגמרי לא בר-יגון, עת הוא ראה את שארית רגלו של שר האוצר נבלעת מתחת לשפמו של עמיר פרץ - בלע אותו עמיר פרץ, נעלם, אין שר אוצר. וראש הממשלה לא נמצא שם, והוא לא מגן עליו, והוא לא שומר עליו, והוא לא מדבר. טוב, הוא לא מבין בכלכלה, במדינאות הוא מבין אז הוא לא מדבר, בכלכלה הוא לא מבין אז הוא לא מדבר, זה הגיוני. נעלם שר האוצר, נבלע, איננו, בלעה אותו האדמה. 
       
       ואמרנו, אם ככה, אולי נחפש את ראש הממשלה השני. אם ראש הממשלה המדיני הוא ליברמן, אז ראש הממשלה הכלכלי הוא בכל זאת בנימין נתניהו. הוא גם התנהג בהתאם, מסיבות עיתונאים על הבית הלבן, גרפים, שקפים, אסטרטגיות, שני שרים במשרדו, שר לענייני מדינה ושר לענייני כלכלה, בכל זאת, מדינה בתוך מדינה, מכובד. 
       
       אנחנו אמרנו, ראש הממשלה האלטרנטיבי של מדינת ישראל עמד פה בפני הכנסת, הבהיל אותנו. חברי הכנסת, אני נבהלתי, פקו ברכי. הוא עמד, הוא תיאר את המשבר, את התהום שאליה הולכת להתגלגל מדינת ישראל. מה זה, אנחנו צעד אחרי פי התהום. איך הוא אומר? יזרקו רבבות, אלפים, רבבות-רבבות אם לא נבצע את התוכנית. והוא אומר, באבטלה ההמונית שתתרחש כאן, בקריסה הפיננסית, בנפילה שלנו לתוך התהום, זו התוכנית היחידה. 
       
       אני לא מבין הרבה בעברית, המעט שאני מבין בעברית, שיחיד זה אין בלתו. אין יחיד אחר, אין שני יחידים. אומר, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה לענייני כלכלת ישראל, שזאת התוכנית היחידה. זה מ=30 באפריל, והיום אנחנו ב=19 במאי - עבר חודש וחצי; חודש ושלושה שבועות עברו, ואני מסתכל מה סוכם. 
       
       התערבות בהסכמי עבודה על-ידי חקיקה, לא רצו, זה במקרה יצא, לא נחשב. עמיר פרץ לא בלע את זה. רצו לקצץ 7 מיליארדים בשנתיים - קיצצו רק 3. טוב. צריך לחפש 3 מיליארדים מהתוכנית היחידה, עוד נמצא, עוד רגע. אמרו, נפטר 4,800 עובדים עד פברואר 2004. זוכרים את האיש השמן והאיש הרזה? בנימין נתניהו כמומחה הבית של "מרזי מורית". גדול, קטן, לפני, אחרי, סוחב, למעלה, למטה, הכול. 4,800 חפים מפשע הפכו להיות אויביו של בנימין נתניהו. חודש וחצי הוא נלחם בהם, עם כל הכוח, עם כל השצף, עם כל הקצף, עם כל הרטוריקה, בסוף – פיטורים של עד 600 עובדים ופרישה מרצון של 750 נוספים. לאן נעלמו עוד 4,000 עובדים, חבר הכנסת סער? טוב, לא נורא. אמרו, נפחית שכר בערך ב=8% בממוצע לפי גובה ההכנסות. רבו, רבו, רבו, הגיעו ל=4.5%. לאן נעלמו עוד 4%? מה היה לנו? 3 מיליארדים אין לנו. 4,000 עובדים אין לנו. 4% אין לנו. את מוסד הקביעות לא ביטלו - אתם זוכרים את הגמישות בתעסוקה והמשק, והמודרניות, ובגרמניה מתלבטים עם זה; איזה גרמניה ואיזה נעליים. בסוף בסוף היינו צריכים גם להפחית את ההפרשה של המעסיק לקרן ההשתלמות בחצי - לא תהיה פגיעה בקרנות ההשתלמות. 
       
       אז אני שואל, אם זו התוכנית היחידה והולכים להצביע עליה היום, מחר, בשבוע הבא, האם ראש הממשלה הכלכלי של מדינת ישראל מציע לכנסת ישראל חורבן? התחושה שלי היא שכן. ומכיוון ששני ראשי הממשלה של מדינת ישראל, ראש הממשלה המדיני אביגדור ליברמן וראש הממשלה הכלכלי בנימין נתניהו מציעים חורבן מאותו בית-מדרש, החליטה מפלגת העבודה, למרות, חבר הכנסת סער, קשייה הפנימיים, שהם לא פשוטים, להצביע אי-אמון, מפני שאין לנו ראש ממשלה. אם יהיה לנו ראש ממשלה ויקראו לו אריאל שרון, אנחנו נשמח לשתף אתו פעולה. וכשיופיע, נדבר. עד אז, לא בו, לא בהיעדרותו ולא במחליפיו, אין לנו אמון. 
       
       על כן, אנחנו מבקשים מהכנסת להצביע אי-אמון בראש הממשלה. תודה רבה. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       את מי אתם מציעים  כראש הממשלה חלופי? 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       מה זאת אומרת? את חברת הכנסת דליה איציק. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה מה שרציתי לשמוע. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אריאל, שאלת, קיבלת תשובה. חברת הכנסת דליה איציק, אם תהיה, היא לא תהיה הראשונה. כבר היתה לפניה, אפילו ממפלגתה, גולדה מאיר. 
       
       רבותי חברי הכנסת, ישיב השר מאיר שטרית. 

יוסי שריד (מרצ):
       
       אני מודיע בשם האופוזיציה  שגם כאשר שרון יהיה ראש ממשלה אנחנו נצביע בו אי-אמון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בורג, היית צריך לחזות מראש את מה שיאמר חבר הכנסת שריד. רבותי, השר מאיר שטרית ישיב. 

השר מאיר שטרית:
       
       רבותי חברי הכנסת, כשאני שומע את חבר הכנסת בורג מדבר בהתלהבות כזאת גדולה שהוא מחפש את ראש הממשלה במדינת ישראל, אני מוכן להגיד - - - 

קריאה:
       
       - - - 

השר מאיר שטרית:
       
       אני מאוד מעריך את הרטוריקה של חבר הכנסת בורג, הוא אחד הטובים שיש בבית הזה. אני רוצה לומר, אנחנו מחפשים את מנהיג מפלגת העבודה הרבה מאוד זמן. 


אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       גם אנחנו. 

השר מאיר שטרית:
       
       מאה אחוז. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש דברים שיש עליהם קונסנזוס. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אולי נקים ועדת חיפוש. 

השר מאיר שטרית:
       
       בדיוק. בסוכנות אפשר. אני רוצה לומר, בהתחלה חשבנו שזה בורג, הוא נבחר ליומיים - - - 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא, חודשיים, אל תהיה כזה.

השר מאיר שטרית:
       
       יומיים. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       חודשיים. פואד, כמה זמן? 

בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       ויתרתי לו על חודשיים. 

השר מאיר שטרית:
       
       חודשיים. ומהר מאוד כבר נמצא שהוא לא נבחר בעצם וצריך לעשות בחירות אחרות, וחשבנו שזה פואד.  ופואד באמת נבחר. פעמיים הוא נבחר. ולאחר שהוא נבחר פעמיים אמרו לו, תשמע, לא מספיק שנבחרת פעמיים, צריך עוד פעם אחת. נורא קשה להיבחר במפלגת העבודה, אני מוכרח להודות. פואד לתומו נפל במלכודת הזאת ואמר, אתם רוצים בחירות, יהיו עוד הפעם בחירות, ואז מצאנו את פואד בחוץ, נעלם. חשבנו שזה ביילין, כשהיו עוד פעם בחירות, אבל ביילין עבר למרצ. חשבנו שזה רמון, רמון לא קיבל  מספיק אחוזים. 
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       מאיר, אתם בחרתם את יושב-ראש מפלגת העבודה, את עמיר פרץ. אתם גידלתם אותו.
       
השר מאיר שטרית:
       
       אנחנו גידלנו אותו - גם לזה אני מוכן להתייחס. יוסי שריד, אתה זוכר את תיקון חוק-יסוד: הכנסת (זכויות חברי הכנסת), את סעיף 13, שתיקנתי, שאסר כפל תפקידים בכנסת, אסר על מזכיר הסתדרות להיות חבר הכנסת? יוסי כץ, מטעם מפלגת העבודה, הגיש הצעה לתיקון החוק הזה, בתמיכת מפלגת העבודה, וגם חלק מחברי, לצערי, ותיקנתם את החוק ואפשרתם למזכיר ההסתדרות להיות חבר הכנסת. הזהרתי אתכם אז, מעל הבמה הזאת, שאתם עושים טעות איומה, אבל לא שמעתם, וחבל.
       
       חשבנו שזה רמון. רמון לא קיבל מספיק אחוזים, וסוף-סוף היו בחירות, ונבחר מצנע, ברוב גדול מאוד בציבור, בציבור מצביעי מפלגת העבודה. מה יש לדבר, היה ניצחון מכריע. ותראו מה קרה ליושב-ראש מפלגת העבודה. אדם שאני מעריך מאוד, ישר. מה שעם לבו, גם אם  לא מסכימים אתו, הוא אומר בפרצוף לאנשים. כך צריך לנהוג לדעתי מנהיג ציבור.
       
       בתוך זמן קצר הוא נאלץ לפרוש, לא בגלל תענוג. הוא באמת רצה להתמודד עם הבעיות ולשקם את מפלגת העבודה, אבל מהר מאוד הוא ראה שאין לו שום סיכוי לעשות את זה. הוא עצמו אמר, שעם חבורת האנשים שהוא הולך הוא לא יכול להגיע לשום מקום, אי-אפשר לעשות אתם שום דבר.
       
       חבר הכנסת בורג, טול קורה מבין עיניך. מה שמפריע לך, שראש הממשלה אריאל שרון אומר, ואמר, בבחירות, ערב הבחירות, אחרי בחירתו לראש הממשלה, בפריימריס של הליכוד - הוא אמר שהוא יחתור לשלום, הוא אמר שהוא מוכן לעשות ויתורים, לרבות הקמת מדינה פלסטינית אם יהיה שלום אמת. זה מה שהוא אמר. אני חושב שאי-אפשר לבוא אליו בטענות, שבשבוע שהוא נפגש עם אבו-מאזן, במטרה לקדם את התהליך הזה, יש מין התקפה רצחנית של טרור, לא אחת, לא שתיים, לא שלוש. ואני מסכים, יכול להיות שאלה אנשים שרוצים באמת להכשיל את המהלך. הוא יכול להגיד שלא קורה כלום, להתעלם, כאילו שום דבר לא קורה? האחריות של מי שיושב בתפקיד הזה היא לראות את כל התמונה.
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       מה הגרסה הרשמית?

השר מאיר שטרית:
       
       אני חושב שלא צריך לנהל משא-ומתן ולהכריז מראש על ויתורים.
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       אבל הוא הכריז.
       
השר מאיר שטרית:
       
       ראינו מי פעם הכריז על ויתורים מראש והימר על כל הקופה, ראינו מה יצא מזה.
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       אני שואל: מה הגרסה הרשמית?
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני אומר לך, יוסי שריד, אני חושב שמשא-ומתן לא צריך לנהל, לא דרך הרדיו ולא דרך הכנסת - - -
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       לא צריך להכריז מראש, ולא צריך להכריז בסופו של דבר, ואז שום דבר לא יהיה.
       
השר מאיר שטרית:
       
       טלב אלסאנע, אתה אוהב ציון, ואני, חלילה, לא אתווכח אתך.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       מה זה קשור לאוהב ציון? אני אוהב שלום.
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       אוהב ציון זה אחד מהשוק האפור, הוא בטח חבר מרכז ליכוד.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       זו גם ססמה - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חברי הכנסת. מיציתם בשלב זה ולשלב זה את קריאות הביניים. תנו לו להמשיך.
       
השר מאיר שטרית:
       
       אם החיפוש, כאילו אחרי ראש ממשלה - הנאום הזה לא מצביע על שום דבר. אתה מחפש ראש ממשלה כלכלי - בעניין הזה אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת בורג, לצערי הרב, כנראה אתה לא בקיא בפרטי התוכנית הכלכלית. הצגת כאילו נושא השכר הוא הנושא היחיד בתוכנית הכלכלית, וגם פה יש לך טעות בנתונים. יכול להיות שאתה קורא כל מה שכתוב בעיתון, וגם מאמין לכל מה שכתוב בעיתון. אבל אתה כמוני יודע שאי-אפשר להאמין לכל מה שכתוב בעיתון.
       
       בנושא השכר, חבר הכנסת בורג, יש הישג בלתי רגיל - הגענו באוצר להסכם עם ההסתדרות בעניין הזה. אנחנו מלכתחילה חשבנו שצריך להגיע להסכמה, ועדיפה הסכמה מחקיקה חד-צדדית. את החקיקה העמדנו כאלטרנטיבה, אם לא נצליח להגיע להסכמה. לשמחתי, הצלחנו להגיע להסכמה, לדעתי, מאוד משמעותית. פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל ההסתדרות נמצאת במצב שהיא תורמת - לא באה לדרוש תוספות, אלא היא מסכימה ומקבלת על עצמה קיצוץ בסקטור הציבורי כדי להבריא את המשק.
       
       זה לא קרה סתם. להסתדרות נפל האסימון כשהיא הבינה באיזה מצב אנחנו עומדים. שלא יהיו לך אשליות, חבר הכנסת בורג, המדינה במצב כלכלי קשה ביותר, ובאמת על פי תהום, וההסתדרות הבינה את זה והפנימה את זה, והיתה מוכנה לתת מצדה תמיכה לעניין הזה, והקיצוץ הוא קיצוץ דרסטי. 
       
       ההסכם שנעשה עם ההסתדרות קובע, שההסתדרות תקצץ השנה, שנת 2003, 2 מיליארדי שקלים מתוך מה שתכננו מתחילת התוכנית הכלכלית, שזה 2.4 מיליארדי שקל. הם יקצצו 2 מיליארדי שקל, וזה 83% ממה שהממשלה רצתה. כל ההצעות של ההסתדרות להטיל על הציבור מס של 2% ולגבות היטל ירדו מהפרק לחלוטין. אף פעם לא הסכמנו להטיל מס נוסף על הציבור, כי מס נוסף על הציבור לא פותר את הבעיה של היקף ההוצאות של הסקטור הציבורי, במשרדי הממשלה, שאותו צריך להוריד. הם הסכימו לקיצוץ של 2 מיליארדים השנה, 2 מיליארדים בשנה הבאה. אכן, נכון, הקטנו את הקיצוץ המתוכנן לשנה הבאה מ=3.5 מיליארדי שקלים ל=2 מיליארדי שקלים, אבל תמורת זה גם קיבלנו שקט תעשייתי - לא יהיו תביעות שכר של ההסתדרות בשנתיים הקרובות, וזה שווה לא פחות מקיצוץ ריאלי בשכר, ולפעמים גם יותר.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       הפקרתם את קרנות הפנסיה.
       
השר מאיר שטרית:
       
       בנושא הפיטורים, חבר הכנסת בורג, שוב, הנתון שבידך פשוט לא נכון. בנושא הפיטורים סוכם עם ההסתדרות, שבעקבות הפרישה ממשרדי ממשלה בסקטור הציבורי בגין פנסיה - כל שנה יש פרישה של בין 3% ל=5% - תהיה הקפאת התקנים; לא ייקלטו אנשים חדשים במקום אותם אנשים, להוציא במשרות של אין ברירה, כמו הוראה, כמו בריאות. במקומות אחרים לא ייקלטו אנשים חדשים. זה קיצוץ של 3,000 עד 5,000 נפש בשנה הזאת. נוסף על כך, יהיו פיטורים של עוד 1,500 עובדים בפרישה מרצון, ולגבי 750 מהם ההנהלה תקבע מי יפרוש. לא מי שרוצה יבוא, והטובים ילכו הביתה. ההנהלה תגיד מי האנשים שהיא רוצה שיפרשו. נקבע מנגנון מקוצר מאוד, בהסכמת ההסתדרות, להביא לפרישתם של העובדים שאינם נדרשים במקומות העבודה הללו - 750 עובדים כאלה.
       
       גם בעניין הזה יש הישג גדול, ולדעתי הוא משיג את המטרה שקבענו לעצמנו, כי הקפאת התקנים נעשית לשנה הזאת ולשנה הבאה. אם זה יבוצע עד הסוף, ותהיה הקפדה על אי-מילוי תקנים במקומות שאפשר לא למלא תקנים, פירושו של דבר, קיצוץ של 6,000 עד 8,000 עובדים בשנתיים. זה נעשה בהסכמת ההסתדרות, וזה ההבדל. אם יש הסכמה של ההסתדרות, אין סכסוכי עבודה, ויגידו לך שפיטרת מישהו, ולכן מוטל עומס נוסף, ובקשה לפיצוי. יש הבדל גדול, וזה הישג גדול. אגב, אני שמח שיש הסכמה, ולא צריך ללכת בדרך של חקיקה. אני באמת מעדיף הסכמה.
       
       הדבר השלישי הוא גמישות בתעסוקה. גם על זה יש הסכמה עקרונית של ההסתדרות, על העיקרון שלממשלה יהיה מותר לנייד עובדים מיחידה ליחידה. יהיה מותר לסגור יחידות ולהעביר עובדים ליחידה אחרת. קבענו מנגנון כיצד לקבוע את המסלול איך עושים את זה. העיקרון מוסכם. נקבעו צוותים משותפים.
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       מתי אתם מפרסמים את ההסכם?
       
השר מאיר שטרית:
       
       ברגע שהוא ייחתם. אני מניח שבתוך יום-יומיים. הוקם צוות שישב, ובתוך 60 יום יציע את מסלול הביצוע של הגמישות בתעסוקה.
       
       זו לא התוכנית היחידה, חבר הכנסת בורג. יש ספר שלם, והוא ממשיך במסלול של חקיקה רגילה, והוא יגיע לכנסת להצבעה. ועדת הכספים של הכנסת כבר הצביעה בפועל על הקיצוץ בתקציבי המדינה בהיקף של 6 מיליארדי שקלים. זה כבר קיצוץ שנעשה בפועל. מה שמוכן היום בתוך הרפורמות, בתוך התקציב, בתוך התוכנית הכלכלית קובע האצת הרפורמה במס, כך שתהיה הפחתה עכשיו, ב=1 ביולי, בדרגה אחת; ב=1 ביולי 2004, דרגה שנייה; ב=1 ביולי 2005, דרגה שלישית. ב=1 ביולי 2005 שום עובד במשק לא ישלם יותר מ=49% משכר עבודתו, לרבות כל המסים – מס הכנסה, ביטוח לאומי ומס בריאות. המגמה שלנו היתה להגיע למצב שיישארו בידי העובד לפחות 51% משכרו. ולדעתי, זה נכון, זה הגון. 
       
       העובדים נרתמים ותורמים עכשיו, מטים שכם למצב במשק, ומוכנים לקיצוץ, והכסף הזה יוחזר להם כפל כפליים על-ידי הורדת המסים. זה גם גורם באותו זמן לתמריץ בעבודה. היום, למשל, מי שעובד בשתי עבודות, נאלץ לשלם את המס השולי הגבוה, ולכן להרבה אנשים לא כדאי לעבוד עבודה במשמרת נוספת או לעבוד בעבודה נוספת, כי אז הם משלמים מס מאוד-מאוד גבוה. כשקובעים שהתקרה לתשלומי מס לא תהיה יותר מ=49%, עם כל המסים, זה נותן הטבה מאוד גדולה והמרצה מאוד גדולה לאנשים ללכת לעבודה. ואנחנו מקווים שהתוכנית הכלכלית תביא לכך שאנשים יעברו ממסלול של חיים מקצבאות למסלול של עבודה.
       
       התוכנית קובעת הכבדה על העובדים הזרים, במגמה להביא לכך שאנשים, לא יהיה כדאי להם להעסיק עובדים זרים, ויהיה להם כדאי יותר להעסיק ישראלים. כל עוד יותר זול ויותר כדאי להעסיק עובדים זרים, העובדים הזרים ימשיכו לתפוס את מקומות העבודה של האוכלוסייה הבלתי-משכילה, כי הם הרי תופסים את מקומות העבודה של האוכלוסייה החלשה, לא של המהנדסים ושל הטכנאים וכו'. הם תופסים את מקומות העבודה של האוכלוסייה החלשה. 
       
       לכן, בתוכנית הכלכלית מטילים מס מעסיקים של 15%, החל בשקל הראשון, על המעסיקים של העובדים הזרים ומבטלים את נקודות הזיכוי לעובדים זרים. כבר הוטל "מס גולגולת" על עובדים זרים. כאמור, המטרה היא להביא לכך שעובדים זרים – לא יהיה כדאי להעסיק אותם בישראל. אם יעזבו העובדים הזרים, הרבה יותר אנשים מישראל יוכל למצוא מקומות עבודה. 
       
       דבר שלישי – בתוכנית עדיין קיים הפרק של השינוי במבנה מערכת החינוך. נכון שפירושו לא רק כסף, אבל התוצאה הסופית שלו יכולה להיות הרבה מאוד כסף למערכת החינוך. רבותי, צר לי לומר לכם, אבל, לצערי, הנתונים מצביעים על מצב מאוד עצוב במערכת החינוך. בשנים האחרונות התלמידים במדינת ישראל נמצאים במקום ה=39 במדע ובמתמטיקה מבין 53 מדינות בעולם שנבדקו בהשוואה כזאת. פיזור הציונים בישראל הוא במקום הרביעי.
       
יולי תמיר (העבודה-מימד):
       
       אז מה עושה הממשלה בעניין?
       
השר מאיר שטרית:
       
       בתוכנית הכלכלית יש על זה פרק שלם. 
       
       פיזור הציונים במדינת ישראל הוא במקום הרביעי, זאת אומרת: 49 מדינות נמצאות לפנינו; פיזור הציונים אצלן יותר טוב. התלמידים המצטיינים של ישראל נמצאים במקום ה=35 בהשוואה העולמית. התלמידים החלשים נמצאים במקום ה=30. 
       
יולי תמיר (העבודה-מימד):
       
       ומקצצים בשעות הוראה ובמורים?
       
השר מאיר שטרית:
       
       חברת הכנסת תמיר, עד 1973 תלמידי ישראל תפסו את המקומות הראשונים בעולם במדע, במתמטיקה ובכל פרמטר שנבדק. השאלה תמיד בולטת:  מה קרה בשלושת העשורים האחרונים? האם היה קיצוץ בתקציב החינוך? רבותי, התשובה היא לא. להיפך, מ=1990 ועד היום גדל תקציב החינוך ביותר מ=45% כאחוז מהתל"ג. 
       
יולי תמיר (העבודה-מימד):
       
       אתה יודע שזה לא נכון, התקציב עלה בתקופה של ממשלת רבין, ואחר כך הוא היה תקוע. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       מה זה משנה? תקציב החינוך כאחוז מהתל"ג במדינת ישראל,  וזאת עובדה, הוא היום הגבוה ביותר בעולם. אלא מה? היום, לצערי, מכל שקל שהולך לתקציב החינוך, רק חצי שקל מגיע ממש לתלמידים. הרבה מאוד כסף הולך בדרך על מנגנונים, על המון מינהלות מיותרות. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       - - - זה רק שכר מהתקציב? 
       
השר מאיר שטרית:
       
       זאת הבעיה. מתוך השכר הזה תבדוק כמה אחוזים זה שעות ניהול. תסביר לי אתה,  חבר הכנסת בורג, למה צריך בית-ספר תיכון מנהל מקיף, מנהל חטיבה עליונה, מנהל חטיבת ביניים, סגני מנהלים, רכזי שכבות ורכזי מקצועות, כשכל אחד מקבל שעות ניהול על חשבון שעות הוראה? 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני יכול להגיד לך הרבה דברים על המנהלים, אבל אני איחשב כנוגע בדבר, כי אשתי מנהלת בית-ספר. אתם הצעתם לפגוע במורים, לא טיפלתם במטה. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אתה טועה. אני מצטער שלא קראת את התוכנית. אני מציע שתקרא את הפרק שנוגע לרפורמה במערכת החינוך. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       כן, אבל במטה לא נגעת. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       חבר הכנסת בורג, היא עוד לא אושרה. התוכנית אמורה לשנות בצורה מהותית מאוד את כל מבנה מערכת החינוך, להעביר את הסמכויות למנהל בית-הספר, לתת לו את האפשרות לקבל  מורים. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אוטונומיה בית-ספרית. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       לא רק זה, להביא לכך שהוא יקבל מורים ויפטר מורים, לשנות את המצב הקיים היום ולבטל מינהלות גדולות במערכת החינוך ובמשרד החינוך, שלא צריך אותן בכלל. לכן, יש בזה שינוי מהותי שיכול לשחרר כסף נטו למערכת החינוך. אני רק אציין כמה פרקים בתוכנית - - -
       
יולי תמיר (העבודה-מימד):
       
       בשנה הבאה יהיה רק קיצוץ בשעות, תהיה פגיעה בתלמידים חולים ותהיה פגיעה נוספת בהשתלבות תלמידים נכים.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
	- - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       יולי, יש קיצוץ FLAT בכל משרדי הממשלה וגם בחינוך. יש קיצוץ FLAT לכולם, ויש באמת פיטורי מורים. אין שום סיבה לא להוציא את המורים שכבר גמרו את התקופה שלהם ולהכניס מורים צעירים חדשים. 
       
       שרת החינוך תומכת ברפורמה. ברפורמה של מערכת החינוך אפשר לשחרר הרבה מאוד כסף מהתקציב הקיים לטובת התלמיד, לטובת החינוך, ולשנות את המצב הקיים היום. לצערי הרב, במערכת החינוך עד היום כמעט 60% מהילדים לא גומרים בגרות. זה לא בדיוק מתאים לחברה מתקדמת שמתחרה בעולם גלובלי, שבה קידמה קובעת והשכלה קובעת. 
       
       ולכן, חבר הכנסת בורג, אני רק מציין בתשובה לך פרקים בתוכנית הכלכלית, פרקים רחבים  מאוד, שלא תמיד המשמעות שלהם בסוף היא כסף, אבל יש להם  משמעות מאוד גדולה ביחס לתוצאות. לכן, יש כלכלה. אני לא בטוח שהתוכנית תביא  מחר בבוקר לצמיחה ענקית במשק, אבל אם אני אגיע בסוף השנה למצב שבו אראה עצירה בהתכווצות של המשק, אנחנו נהיה מאושרים, כי לדעתי זה יביא בשנה הבאה לצמיחה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד השר, אנחנו צריכים לסיים את ישיבת הכנסת מוקדם. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני סיימתי, אדוני. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אז בסדר גמור, התפרצתי לדלת פתוחה. תודה רבה. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני רוצה רק לגמור את המשפט הזה.  ולכן, רבותי, לאור זאת אני מציע כמובן לדחות את הצעת - - -
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       מי ראש הממשלה - - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני חושב שראש הממשלה,  אי-אפשר להתעלם מנוכחותו ומקיומו. הוא קיים, ואתה רואה אותו כל הזמן, כל יום ובכנסת. אתה גם תראה אותו בהצבעה עוד מעט, חבר הכנסת בורג. אני מציע לאור זאת לדחות את הצעת האי-אמון. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בורג, זאת לא היתה הבעיה של השר, זאת בעיה של מישהו אחר כאן. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון. כאמור, ישיבת הכנסת היום היא ישיבה קצרה, בשל הדלקת מדורות ל"ג בעומר, ורבים מחברי הכנסת ביקשו להיות שותפים לאירוע זה, על-פי המסורת היהודית. הדיון יסתיים בשעה 18:00 בהצבעה. לכן, לפי סדרי הדיון שקבעו, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, לכל אחד מחברי הכנסת, בשם סיעתו, יש שלוש דקות. 
       
       ראשון הנואמים - חבר הכנסת אברהם שוחט. מכיוון שזה הדבר היחיד על סדר-היום היום, אני רואה שאפשר אפילו לתת ארבע דקות, משום שאנחנו נהיה במסגרת הזמן שקבענו. לכן, כבר מראש אני מודיע, שלכל אחד יהיו ארבע דקות. אנחנו נגיע לחוף מבטחים בשעה היעודה. 

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הזדמן לי כבר לא מעט פעמים, בהיותי חבר כנסת די ותיק, לדבר בהצעות אי-אמון. ותמיד כשאני עולה לדבר אני חושב, באיזו מידה זו מצוות הליכות הכנסת שמישהו מהאופוזיציה יעלה וידבר בהצעת אי-אמון לצורך הצגת אי-אמון כחלק מהחיים הפרלמנטריים. כי לפעמים אתה מרגיש את האי-אמון בוער בעצמותיך, ואתה חושב שאי-האמון הוא אי-אמון, כי אתה חושב שבאמת הממשלה לא ראויה לאמון. 
       
       אני אומר לכם, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, שאני מרגיש כלפי הממשלה הזאת חוסר אמון, כמעט בכל תחום. אני לא רוצה להגיד - בכל התחומים, אבל בכל מרכיבי החיים העיקריים שלנו אני מרגיש חוסר אמון, חוסר יכולת להציג פתרון, ראייה לא נכונה של התמונה ושגיאות שבאות בזו אחר זו. 
       
       הדגש שניתן בהצעת האי-אמון של מפלגתי מתייחס בעיקר לנושא הכלכלי. אני רוצה להזכיר לכם, רבותי חברי הכנסת, שלא מזמן הוציאה מזכירות הכנסת הזמנה לדיון בקריאה הראשונה, בערך 12 יום לפני חג הפסח, ובאותו הנייר כבר נאמר, שארבעה ימים לפני ליל הסדר תהיה הצבעה על הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית. 
       
       מה חשב שר האוצר ומה חשב ראש הממשלה כשהם הניחו את החוק הזה עם 160, 180 דפים, עם שינויים בפנסיה, בשכר, בביטוח הלאומי, ואמרו שכנסת ישראל תיקח לעצמה את הזכות בתוך חמישה-שישה ימים לקיים דיון בדבר שהוא קשה, והיום מתברר גם מופרך מיסודו? 
       
       אני חושב שבזמן הקצר שמוענק לי כאן, בגלל קוצר הדיון וכללי הכנסת - אני אגיד רק דבר אחד:  אני מקווה ששר האוצר והממשלה כולה למדו שיש מגבלות לכוח השלטוני. אני מקווה שהם למדו, שברוב פרלמנטרי – שקיים כנראה – אי-אפשר לשנות אורחות חיים, לשבש הליכים, להעביר אותנו ממדינה שבה השיחה, ההסכמה והדיון הם חלק בלתי נפרד מהחיים הציבוריים שלנו, ולגלגל את זה בלחץ, באיומים, בכלי משחק שלא היינו רגילים להם. 
       
       ואני מקווה ששר האוצר למד את הדבר, שעם כל הכוח - יש מגבלה לכוח. אני אומר לכם, שכאשר נכנסתי לתפקידי, קיימתי שיחה עם יצחק מודעי, זכרו לברכה, וישבנו כמה שעות בזמן החילופין. ואחרי ששמעתי את הדברים והוא סיפר לי מה יכול לעשות שר האוצר וכמה עוצמתו גדולה, יצאתי החוצה וביקשתי מעצמי דבר אחד - שתהיה לי תבונה להבין היכן יש מגבלה לכוח, היכן לא צריך להשתמש בכוח, היכן צריך להתפשר, היכן צריך לדבר.

	ולצערי הרב, היום אנחנו רואים שמה שהוגש לנו אכן היה מרקחת מורכבת מקטעים אידיאולוגיים, רוויים תכנים שאנחנו לא יכולים לחיות אתם, דברים שמביאים את החברה הישראלית - גם היום, אחרי כל השינויים - לעולם אחר לגמרי ממה שקיווינו להיות. ראינו איך דברים נעשים בחקיקה, בניגוד לתהליכים המחייבים הסכמה, ואני לא רוצה לרדת לכל הפרטים בסעיפים כאלה ואחרים אשר באים ואומרים את הדברים.

	אני רוצה להגיד לך - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני סיים את זמנו, אבל אני אתן לו.

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       אדוני השר במשרד האוצר, אני רק רוצה לתקן דבר אחד, כי גם אתה התייחסת אליו, ואני שומע אותו לא מעט מפי בנימין נתניהו. 
       
       אין ספק שקיצוץ שכר - שהושג כפי שהושג, הרבה פחות ממה שדובר - היה צריך להיעשות במגזר הציבורי. אבל יש לי רק בקשה אחת - נא לדייק. האמירה החוזרת ונשנית - ואני מכיר את הדברים המופרזים בהצגת העניין - פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל שכתוצאה ממהלך ממשלתי ירד השכר. לא כך הדברים. במשבר של 1986, ידידי היקר השר מאיר שטרית, השכר ירד ב=15%.
       

השר מאיר שטרית:
       
       ב=1985, בתוכנית החירום.

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       ב=1985-1986.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ידידי היקר השר לשעבר בייגה שוחט, זמנך עבר.

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       לכן, צריך לבוא ולדעת שבימי חירום קורים דברים. 
       
       אני חוזר ואומר, האי-אמון - שלי לפחות, ולא נכנסתי לצד המדיני, הוא כל כך רחב, שלא צריך להכביר מלים, ואני אומר את דברי באמונה שלמה שהממשלה אינה ראויה לאמון. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת שוחט,  כשר האוצר לשעבר,  באמת מדדתי לו מידה רבה של בית הלל, אבל אני מבקש להצטמצם בארבע דקות, כי זה כבר דקה נוספת על כל דקה מהדקות שהוקצו לכם על-ידי ועדת הכנסת. 
       
       
דברי ברכה של יושב-ראש הכנסת למשלחת הפרלמנט האירופי
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, אני מבקש לברך את חברי המשלחת המכובדת, היושבת ביציע האורחים - חברי משלחת הפרלמנט האירופי העושים בישראל. ברוכים הבאים, WELCOME.
       
       אני רואה בביקורכם זה חוליה נוספת ביחסיה של ישראל עם ארצות אירופה. כנסת ישראל מקיימת דיאלוג עם חברי הפרלמנט האירופי במשלחת היחסים עם ישראל. 
       
       פרלמנט הוא, כידוע, פורום שבו קול וייצוג לכל חלקי החברה. בפרלמנט האירופי - כבכל פרלמנט - מיוצגים דעות מגוונות ואינטרסים שונים, והמלצותיו משמשות קו מנחה למעצבי המדיניות האירופית, בין היתר כלפי ישראל. 
       
       אורחים יקרים, ישראל,  הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, שחגגה לפני ימים מספר 55 שנים לעצמאותה, אך עדיין נלחמת עליה מדי יום,  ואירופה חולקות ערכים דמוקרטיים ותרבותיים משותפים ומקיימות דו-שיח רב-מישורי ושיתוף פעולה.
       
       תהיה זו הזדמנות עבורכם להתבונן במציאות הישראלית הלא-פשוטה, לא רק כפי שהיא משתקפת דרך עדשת המצלמה או בדיווחים עיתונאיים, אלא כפי שהיא ברחוב, באוטובוס, בבית-קפה ובכבישים.
       
       ביקור גומלין זה הוא הזדמנות להחליף דעות, ואולי גם ללבן חילוקי דעות. 
       
       אני מודה לכם בשם העם בישראל על כך שמצאתם לנכון לבקר אתמול במקום הפיגוע, שם התפוצץ האוטובוס, והשתתפתם בצערן של המשפחות כפרטים, ובצערה של מדינת ישראל על הפגיעה שפגעו באזרחיה. 
       
       אני מאחל לכם ביקור פורה במדינתנו. ברוכים הבאים, ותהיה דרככם באמת בישראל דרך להבנת הדברים המאחדים אותנו, שלפעמים אנחנו חלוקים עליהם. גם בישראל,  בדמוקרטיה,  יש פעמים רבות שבית זה מצוי במחלוקת רבה, ובכל זאת חוק המשחק היחידי הוא הדמוקרטיה.
       
       תודה רבה. תודה רבה לכם בעבור ביקורכם. 
       
       
הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה 
בשל המשך השביתות במשק והמצב הכלכלי-החברתי והביטחוני 
       
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום. רבותי, אנחנו דנים בהצעת האופוזיציה - סיעת העבודה-מימד - להביע אי-אמון בממשלה. אני מזמין את חבר הכנסת אילן שלגי להציג את עמדת מפלגתו, שינוי.  בבקשה, לרשות אדוני עומדות ארבע דקות. 

אילן שלגי (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, המצב הביטחוני-המדיני אומנם אינו אידיאלי. למרות מינויו של ראש ממשלה ברשות הפלסטינית, עדיין השליטה בשטח אינה בידיו של אבו-מאזן, וגם כוחות הביטחון שלו, רובם אינם סרים למרותו של יד ימינו, מר דחלאן. פיגועי הטרור ברחובותינו נמשכים, ואלמלא פעולות הסיכול של כוחות הביטחון, באמת היה מצבנו קשה ביותר.
       
       אומר לכם גם שמאוד אינני מרוצה ממצב התקדמותה של גדר הביטחון - לא רק בשל הגילויים בעיתונות על חוסר היעילות והבזבוזים הכרוכים בהקמתה - אני שואל, מה באשר לאישורו של התוואי הדרומי של הגדר. 
       
       שר הביטחון, מר מופז, דיבר כאן בכנסת ב=11 במרס, לפני למעלה מחודשיים, והוא אמר כך: "לגבי מה שהבטחתי, החלק השלישי,  אכן אנחנו תכננו אותו. הוא עתיד להיות מוצג לראש הממשלה ולקבינט ולממשלה בשבועות הקרובים. כפי שהבנתי, ואני מקווה, יהיה גם לו תקציב - - -  מכיוון שעדיין אין אישור של התוואי ואין חוזה, אי-אפשר לומר את מועד הסיום, אבל אני מעריך, שמזמן האישור מדובר  על כשנה וחצי".
       
       עברו למעלה מחודשיים, וכאמור, השר דיבר על השבועות הקרובים. אני יכול גם לומר שב=20 באפריל כתבתי לשר הביטחון, הזכרתי לו שחלף למעלה מחודש, וביקשתי - מאחר שזה היה בתקופת פגרת הכנסת - שיודיעני מתי בכוונתו להביא את התוואי הדרומי של הגדר לאישור הממשלה. לא קיבלתי תשובה, ולמיטב ידיעתי הממשלה טרם אישרה את התוואי הדרומי של הגדר, מאלקנה ועד לים-המלח. 
       
       אתם, חברי מפלגת העבודה, שותפים למחדל של העיכוב בהקמת גדר הביטחון. אהוד ברק לא הקים גדר. פואד, שר הביטחון, במשך למעלה משנה וחצי לא התחיל בהקמת גדר; פואד גם אפשר את הקמתם של עשרות מאחזים בלתי חוקיים, וההצגות שהוא עשה בסוף כהונתו, של הורדת איזה מאחז וחצי, עשו לצערי צחוק מצה"ל וממערכת הביטחון.
       
       אני יכול להסכים אתכם, חברי האופוזיציה, שהמצב בחזית המשק אינו טוב, ואני כבר רואה איך עובדי חברת החשמל הולכים להחשיך לנו את המדינה משום כוונת הממשלה לפצל את החברה ולהפריט חלקים מפעילותה. החוצפנים האלה גם סבורים שהם בעלי-הבית לא רק של חברת החשמל, אלא של המדינה. ואנחנו, הממשלה, נצטרך להבהיר להם כי בעל-הבית הוא אזרחי המדינה, ומדינת ישראל - ממשלת ישראל - תצטרך לעשות סדר ולהעמיד את העובדים במקומם בשם בעלי המניות, שהם אזרחי מדינת ישראל. 
       
       אף-על-פי-כן ולמרות הכול, אני מאמין כי הממשלה הזאת היא הטובה ביותר שיש למדינת ישראל ברגע זה. אם אתם, חברי מפלגת העבודה, תצטרפו אליה - אני מאמין כי היא אפילו תהיה טובה יותר.
       
       אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון. תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אילן שלגי.  חבר הכנסת אלי ישי - אינו נוכח. חבר הכנסת מיכאל נודלמן, נציג סיעת האיחוד הלאומי - בבקשה, אדוני. 
       

מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נדמה לי שהצעת אי-אמון זה איזה משחק בכנסת שלנו, והוא לא מביא כבוד לבית-המחוקקים. כל שבוע אי-אמון, וזה מוריד מהחשיבות של האי-אמון. היום מגישה הצעת אי-אמון מפלגה שכבר כמה שנים לא יכולה להסתדר בעצמה, והם רוצים שיהיה פה כל שבוע אי-אמון.
       
       אני מסכים שהמצב הביטחוני והמצב הכלכלי לא כל כך בסדר, אבל כולם יודעים ממה זה נובע, והממשלה עצמה נושאת בנטל קטן ביותר בנושא שבגללו מוגשת היום הצעת האי-אמון. האופוזיציה מאשימה את ראש הממשלה והממשלה בשביתה שנפתחה הודות לאמביציות של עובדי המדינה ולאמביציה של יושב-ראש ההסתדרות. אני יודע שהממשלה עשתה הכול כדי למנוע את השביתה.
       
       נשמעות האשמות לכיוון הממשלה בגלל המצב הכלכלי-החברתי במדינה, וזה קורה כשאנו צופים שיש במשק התעוררות, לא גדולה אבל קטנה, אחרי מיתון כל כך ארוך. כל העולם עובר זמנים לא קלים ומתמודד במצב ירוד בכלכלה העולמית. מתי לאחרונה ראיתם אתם, חברים שלי, בתקשורת, הודעה על אי-אמון בממשלה באחת מהארצות המערביות? כל הארצות סובלות כיום מגל פיגועים והתרעות קשות מפני כנופיות טרור, ומתמודדות עם החמרת התנאים הסוציו-אקונומיים. אז למה דווקא בארצנו מביעים כל שבוע, כל שבוע אי-אמון בממשלה? האם לא די שבתקופת האינתיפאדה איבדה ארצנו המון כספים, ובעקבות השביתות נגרם נזק בסדר גודל של מיליארדים? לדעתכם, חברי האופוזיציה, יש לנו תקציב לבחירות נוספות? 
       
       סיעתנו תצביע נגד הצעת האי-אמון הלא מוצדקת הזאת שבאה בזמן הלא-נכון וגם לא בנסיבות הנכונות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה לחבר הכנסת מיכאל נודלמן, ומזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון, יושבת-ראש סיעת מרצ.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
	גברתי, אני יכול להציע לך לחכות עד שיגיע לכאן שר.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אריאל, השרה ציפי לבני נמצאת פה. אני מודה לך על שאתה שומר על כבודה של הכנסת, אבל הממשלה פה. 
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אנחנו עדים בימים האחרונים לגל מחודש של פיגועים, גל נורא של טרור רצחני שמיועד קודם כול כנגד האזרחים במדינת ישראל, ואני מניחה שמיועד גם לפגוע בשלטונו החדש של אבו-מאזן ולטרפד כל ניסיון להגיע להסדר בין הישראלים לפלסטינים. 
       
       אבל אני מוטרדת, אדוני היושב-ראש. זה שיש אנשים ב"חמאס" וב"ג'יהאד" שמעוניינים לחבל בממשלתו של אבו-מאזן, אני יכולה להבין. אבל אני לא יכולה להבין איך ראש הממשלה נותן פרס לאותם מחבלים שמחבלים או שמנסים לחבל במשא-ומתן; איך הוא נותן להם את הפרס על-ידי זה שהוא מחליט שהוא לא נוסע לוושינגטון, הוא לא נוסע להיפגש עם הנשיא בוש. 
       
       אני חשבתי שלאור העובדה שכל כך רצו כבר שאבו-מאזן ייבחר, שתהיה כאן ממשלה פלסטינית חדשה - שכבר ניפטר מערפאת, כמו שהגדיר את זה ראש הממשלה - ייתנו צ'אנס לממשלה החדשה, יתחילו לחשוב במושגים חדשים, תהיה מחשבה חדשה, יצירתית, גם מבצעית. במקום זה אני רואה שממשיכים לפעול באותם דפוסים ישנים - יש פיגוע, יש טרור, לא נוסעים לנשיא בוש. 
       
       אני יכולה להבין את ראש הממשלה שרון - למה לו לנסוע לנשיא בוש? ועובדה שלא שמענו גינוי חריף בוושינגטון לכך שראש הממשלה מבטל את הפגישה השמינית שאמורה היתה לצאת לפועל. ראש הממשלה יודע שממילא לא היה מופעל עליו לחץ על-ידי הנשיא בוש. הנשיא בוש די מאפשר לראש הממשלה, הייתי אומרת, לעבוד על כולם בעיניים, אם אני יכולה להשתמש בביטוי כל כך לא פרלמנטרי. 
       
       ראש הממשלה שרון יודע שהוא יכול לדבר על ויתורים מכאיבים, ועל צעדים בוני אמון, והכול דיבורים על הקרח; והעובדה שהוא אומר שהוא ימשיך להיפגש עם אבו-מאזן, כולם יודעים שמדובר בפגישות 
עקרות - - -
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
- - - כותבים על הקרח.


יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):
       
       את יודעת על מה מדברים שם? היית שם?
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       אני יודעת שזה ממש לא חשוב על מה מדברים בפגישה. אחרי שמדברים צריך לצאת בפעולות שתכליתן להראות שממשלת ישראל מוכנה לעשות צעדים, דהיינו, להסיג את צה"ל ממרכזי הערים, והדבר המרכזי, בכלל, להתחיל לדבר על יישומה של מפת הדרכים - לפרק את המאחזים הבלתי-חוקיים ולהקפיא את ההתנחלויות. אז ראש הממשלה קיבל בזמנו את מסמך מיצ'ל שנאמר בו: צריך לפרק התנחלויות. זה היה 
ב=2001. היום אנחנו עומדים ב=2003, הוא קיבל את מפת הדרכים, שום דבר לא קרה מאז - -
       
השרה לקליטת העליה ציפי לבני:

       - - - הפסקת הטרור - - -

זהבה גלאון (מרצ):
       
       - - והיה כאן זיני, והיה כאן טנט, והיה כאן מיצ'ל, ועכשיו היה כאן פאואל. הקפאת ההתנחלויות לא קרתה, לא תקרה, רבותי, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה. היה כאן זיני, היה כאן טנט, היה כאן מיצ'ל, והיה גם פאואל, והוא עשה לפאואל מה שהוא עשה לשלושת קודמיו. הוא קיבל אותם, הוא יצר מראית עין של התרחשות. יש כאן בכלל ביום של התרחשות מדינית; זה יוצא וזה בא, זה נכנס וזה נפגש, ושום דבר לא קורה, ושום דבר לא יקרה, ואותן שיטות פעולה, ואותם דפוסי התנהגות, ואותם ביטולים. 
       
	שרון יודע שהנשיא בוש, כרגע, אחרי שהוא גמר לעשות את הסדר החדש בעירק, לא מתכוון ללחוץ עליו. הנשיא בוש רוצה להיבחר בפעם הבאה, בעוד פחות משנה או בעוד כשנה, והוא צריך את הקול היהודי. ושרון יודע שאין לו ממה להילחץ, והוא ימשיך להגיד, כמו שהוא אמר בהתחלה ל"הארץ", שנוותר על בית-לחם, שילה ובית-אל, ואחר כך, ב"ג'רוזלם פוסט" הוא לא הובן בכלל. איזו התנהגות של ראש ממשלה, איפה הוא רצה להגיד אילו ויתורים מכאיבים הוא ייתן?

	ראש הממשלה לא התכוון, לא מתכוון ולא יתכוון להגיע לכל הסדר. הוא לא מתכוון להקפיא את המאחזים. הוא לא מתכוון לפרק התנחלויות, ולכן אתם יכולים לשבת כל כך זחוחים, בטוחים, צוהלים ומחייכים, כי אתה יודע, הכלבים נובחים, אדוני חבר הכנסת, והשיירה עוברת.


אהוד יתום (הליכוד):
       
       לא קוברים ביום ומדברים בלילה - - -
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       חבר הכנסת יתום, יש לי חדשות בשבילך, המציאות במדינת ישראל כל כך קשה שקוברים ביום, לצערי, ואת האחריות הזאת - כמה משפחות תיתוספנה למעגל השכול - צריך לקחת גם ראש הממשלה; הוא חייב לעשות הכול כדי שייפסק כאן הטרור. הפלסטינים מחויבים מצדם, אבל ראש הממשלה לא עושה שום צעד כדי שלא תיתוספנה עוד משפחות - - -
       
אהוד יתום (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת יתום, חברת הכנסת גלאון מסיימת עוד מעט את דבריה, ואחר כך היא תטען בצדק שהיא רוצה עוד זמן, אני מבקש לאפשר לה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא אומר, אם כוונתה להשיב במקום לנאום, אני בהחלט מקבל זאת בברכה.
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה לך, אני רוצה לסיים. 
       
       צריך לעשות הכול כדי לגנות את הטרור. צריך לעשות הכול כדי שיתחדש התהליך המדיני. על-פי הניסיון שלנו עם ראש הממשלה, זה לא הולך לקרות. הוא ממשיך לעבוד על כולם בעיניים, וכך אנחנו נידונים לעוד תקופה קשה של פיגועים, ואנחנו מכים, והם מכים, ושום דבר לא יקרה כאן, לצערי. תודה רבה. 
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחברת הכנסת גלאון. האם חבר הכנסת אלי ישי נמצא? חבר הכנסת פרץ, אתה מחליף אותו?
       
יאיר פרץ (ש"ס):
       
       כן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא ידעתי שחבר הכנסת ישי ביקש להעביר לך, חבר הכנסת פרץ, את זכות הדיבור. אם כך, ידבר עכשיו חבר הכנסת יאיר פרץ. אחריו – חבר הכנסת ניסן סלומינסקי כנציג המפד"ל, ואחריו –  חברי הכנסת ישראל אייכלר, עסאם מח'ול, דוד טל, ואסל טאהא, טלב אלסאנע, ויסיים חבר הכנסת רוני בר-און. חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה.

יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בימים אלה,  כיכר המדינה מחליפה את שמה לכיכר הלחם. אלה ימים שבהם עשרות אלפי עסקים ננעלים, ימים שבהם מעגל המובטלים הולך ומתרחב, ימים שבהם מפטרים אלפי מורים, ימים שבהם הממשלה פוגעת ברבבות גמלאים, במשפחות חד-הוריות, בקצבאות הנכים ובמשפחות ברוכות ילדים. אלה ימים שבהם הממשלה עומדת לקצץ - עמיתי חברי הכנסת - מחצית מגמלת הסיעודיים. 
       
       בואו ננתח את הנקודה הזאת: גמלאי שמקבל לאחר תלאות רבות ואחרי בדיקות דקדקניות אותה גמלת סיעוד שנועדה לאפשר לו לקבל סיוע, טיפול וסעד אישי במשך 11 שעות בשבוע, שעה ומשהו ביום, שבהן המטפלת יכולה לטפל בקשיש, בגמלאי החולה שאינו מסוגל לסעוד את עצמו. הולכת ממשלת ישראל ופוגעת במחצית הגמלה, דהיינו בחמש שעות המגיעות לאותו קשיש.
       
       ואני שואל אתכם, רבותי חברי הכנסת, עד איפה ניתן לפגוע באזרחים, באותם אנשים שתרמו את תרומתם למדינת ישראל, עבדו ועמלו ובנו את הארץ? הגיעה השעה שבה הם נזקקים לאותה גמלה ולאותו סיעוד, לאחר ששילמו את הביטוח הלאומי כל השנים, ואנו רואים זאת לתדהמתנו.  שומו שמים.
       
       האם מכך תיוושע הממשלה? יש עוד הרבה דרכים לקצץ בדברים רבים שהם השמנת במדינה, אבל הולכים ומקצצים לאותם גמלאים ונכים, לאותם חסרי ישע. מקצצים במוסדות למפגרים ומפטרים מורים. איפה יהיה הסבל כאשר יפטרו את אותם מורים? איפה תהיה המצוקה? במגזר הערבי ובעיירות הפיתוח. אלה מקומות שמורים טובים לא יגיעו אליהם, ושם הולכים לקצץ. הולכים להפעיל תוכנית כלכלית שתביא שואה לעם ישראל.
       
       עמיתי חברי הכנסת, במהלך השנתיים האחרונות הממשלה הזאת והממשלה הקודמת כבר הביאו קרוב לחמש תוכניות כלכליות, וכל פעם עולה שר האוצר על הדוכן הזה ואומר: רבותי, אנחנו על סף התהום, אם לא נאשר את התוכנית הכלכלית, שומו שמים, הכול יתמוטט. חמש פעמים שמענו אותו נאום מעל הדוכן הזה. אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שהתוכנית המוצעת היום, התוכנית האכזרית הזאת, פוגעת בבשר החי, פוגעת במשפחות ברוכות ילדים.
       
       אתמול ביקרתי באוהל שבו שובת חבר הכנסת הרב פרוש. פגשתי שם יהודי שיש לו משפחה ברוכת ילדים, והוא אמר לי: איך אוכל לפרנס את הילדים שלי, לאחר שמקצצים לי את קצבת הילדים. ושר האוצר שטרית, השר השני במשרד האוצר, היה באוהל ואמר: אל דאגה, מקצצים לך רק 500 שקלים בשנה הראשונה. אבל אני שואל, מה יהיה בשנה השנייה, בשנה השלישית ובשנה הרביעית, כאשר בקצבה לא יהיה אפשר לשלם כלום. עם הקצבה הזאת צריך לשלם שכר לימוד, תלבושת אחידה וספרי לימוד, וגם לכך לא יהיה. ממשלה שאינה יודעת לשמור על האזרחים שלה ולא יודעת לתת להם רווחה, סופה שתיכשל.  
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, סיעתי סיעת ש"ס תמשיך בהתמדה ובנחישות להביע אי-אמון בממשלה הזאת עד להפלתה. תודה רבה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, רציתי לדבר רק על נושא אחד, הנושא הביטחוני, אבל מאחר שידידי יאיר פרץ דיבר על הנושא הכלכלי, אומר רק משפט אחד: אם בגלל הנושא הכלכלי בלבד הגשתם הצעת אי-אמון, ודיברת כל כך יפה וכל כך נכון על הסיעודיים, איפה מקצצים להם ואיפה לבה של הממשלה, אני רוצה לבשר לך מעל הדוכן הזה שאתה צודק, ואני אומר לך כמעט בהתחייבות, שההצעה הזאת בעניין הסיעוד, שהיא על דעת האוצר, לא תעבור. הסיעודיים יקבלו כמעט את מה שקיבלו עד היום. אתה צודק בכל הטיעונים. אם כך, אתה יכול לחזור ולתמוך בממשלה.


יאיר פרץ (ש"ס):
       
       זה רק פסיק אחד מהתוכנית הכלכלית.

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       עליו דיברת, לכן עניתי לך. יש לענות על הרבה דברים, אבל לא עליהם דיברת. 
       
       אשר להצעת השמאל להביע אי-אמון בממשלה בגלל מפת הדרכים - אתם צודקים, יכול להיות שבגלל זה צריך היה להביע אי-אמון, אבל בדיוק בכיוון ההפוך: על כך שזאת הפעם הראשונה בהיסטוריה שראש ממשלה, ועוד של הימין, עומד לקבל תוכנית שנקראת מפת דרכים, שיש בה הקמת מדינה פלסטינית, וזאת בניגוד לעמדת מרכז המפלגה שלו, שהצביע פה-אחד נגד הקמת מדינה פלסטינית.
       
       איך יעלה על הדעת שראש ממשלה יוביל קו של קבלת המפה הזאת, ואפילו עוד לא היה על כך דיון בממשלה? מאחר שלא אני מגיש הצעת האי-אמון אלא אתם, לא אדבר על כך. אני מקווה מאוד שראש הממשלה יתעשת, ואכן יתברר שאין הוא מקבל את מפת הדרכים, ולו רק בגלל הנושא הזה.
       
       אתם בשמאל שטוענים כי צריך להביע אי-אמון בראש הממשלה כיוון שהוא לא מקבל את מפת הדרכים, האם שכחתם הכול? איפה הייתם? הרי לאורך ההיסטוריה, עד להסכמי אוסלו חיינו חיים טובים עם השכנים. הסתובבנו בכפרים, הסתובבנו בערים, הם היו אצלנו, היו יחסי ידידות, יחסי שכנות, יחסי עבודה, העברנו חשמל מבית לבית, כאשר לא היה להם.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       זה לא נכון, אתה משלה את הציבור.

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       כבר סיפרתי פעם מעל הדוכן, הייתי שופט. באחת בלילה באו אלי המוכתרים של הכפר - אני לא רוצה לומר מאיפה, אולי עוד מישהו יתנקם בהם פעם על העבר - אחרי ריב, כאשר הם שטופי דם, וביקשו שאשפוט ביניהם. כך זה היה. ביקרנו אחד אצל השני. מהרגע שהכניסו להם לראש את הסכמי אוסלו ואמרו להם, חבר'ה, אם תתחילו להשתולל, תקבלו פיצוי, תהיה לכם מדינה - התחילו האבנים ויותר מזה.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       מ=1965 הם מדברים על מדינה. מה שאתה אומר לא נכון. מה אתה מקשקש?

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       חבר'ה, תכירו באמת. אחר כך הגיעו הסופר-חכמים. אני לא יודע מה אתה רוצה, מדינה או לא מדינה, אבל הם לפחות הבינו איך העסק עובד וחיו כך, והיה טוב. תאמין לי שמבחינה כלכלית הם חיו בעשר דרגות יותר טוב, מבחינה תרבותית הם חיו בעשר דרגות יותר טוב. מכל בחינה הם חיו בעשר דרגות יותר גבוה. מה שאתם עשיתם להם בכל הרעיונות האלה הוא, שאתם הורדתם אותם - - -
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       צאו משם. אולי תגיד מה אתם עשיתם.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת סלומינסקי, זמנך תם. אני מבקש לסיים. אתה יכול לומר משפט סיום.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       שכחתם שכשהעליתם את הרעיון לתת להם נשק כדי שהם ידכאו את הטרור, אמרנו לכם: אל תיתנו להם רובים, זה ישמש נגדנו. אמרתם שאתם לא מבינים. נתתם להם רובים, ותראו מה קרה. עכשיו, חוזרים שוב לתוכנית מפת הדרכים, שבה שוב תתחילו לנהל משא-ומתן לפני הפסקת הטרור, ואני אומר זאת לשיטתכם. ה=CIA עומד עוד פעם לאמן אותם ועוד פעם לתת להם נשק. לא למדנו מהעבר? לא למדנו מהניסיון? כל זה מוביל  דווקא אל ההיפך.
       
       לכן, אנחנו מסכימים אתכם, והלוואי שאתם צודקים, והלוואי שהממשלה הזאת וראש הממשלה יתנגדו  למפת הדרכים. לא היא תביא את השלום. היא תביא אל ההיפך מהשלום. השלום יגיע בדרך אחרת לחלוטין. אדוני, תודה רבה לך.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום ערב ל"ג בעומר, ובשעת צהריים חמה, מול קריית השלטון, התכנסו אלפי תלמידים, ילדים קטנים, שזעקו לפרוסת לחם יבשה בלבד. הם לא רצו מיליארדים והם לא ביקשו פינוקים. הם ביקשו לחם, כמו שנאמר: לחם שאלו כהוגן.
       
       במשך יובל שנים שמרה מדינת ישראל על תואר הכבוד של מדינת רווחה. זה מה שנותר מהזיק היהודי, הלב היהודי החם, לדל, לנצרך, לילד, לזקן ולחולה. על כך היתה גאוות כולנו. במשך יובל שנים מתנהלים כאן ויכוחים. נציגי יהדות התורה לדורותיהם ניהלו כאן מאבק אידיאולוגי על אופיו של עם ישראל כעם השם.
       
       אני לא רוצה להפריע לכם.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חברי הכנסת חיים כץ ואורי אריאל.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       היו שטענו שאפשר לקיים עם יהודי בלי לשמור על חוקת התורה, וכראיה הביאו את הערכים הסוציאליים, את מידת הרחמים, ואת הדברים הטובים שיש במדינת ישראל. אומנם אף פעם זו לא היתה מלכות של חסד כמו בארצות-הברית או במדינות אירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, אבל בכל זאת היו פה ביטוח לאומי, מערך בריאות ציבורית ודברים שנתנו טעם של יהדות גם למדינה החילונית.
       
       עכשיו, התוכנית הכלכלית האכזרית והאנטי-יהודית הזאת גורמת לכריתת הענף האחרון של עץ החיים היהודי. אין רחמים בכלכלה המקולקלת הזאת. התוכנית הזאת מוכיחה, שאין יהדות בלי תורה ואין רחמים בלי אמונה.
       
       מדברים על כלכלה, על הבעיות הכלכליות וגם על הבעיות הביטחוניות, ובדיוק בפרשת השבוע התורה אומרת לנו: "אם בחקתי תלכו ואת מצותי תשמרו ועשיתם אתם" - יהיו לנו גם כלכלה וגם ביטחון. נאמר: "ונתתי גשמיכם בעתם ונתנה הארץ יבולה ועץ השדה יתן פריו. והשיג לכם דיש את בציר ובציר ישיג את זרע ואכלתם לחמכם לשבע וישבתם לבטח בארצכם".
       
חיים כץ (הליכוד):
       
       שיעור בגמרא.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       גם שלום יהיה: "ונתתי שלום בארץ ושכבתם ואין מחריד והשבתי חיה רעה מן הארץ וחרב לא תעבר בארצכם". אבל, בפרשת השבוע יש גם הצד השני: אם, חס וחלילה, "בחקתי תמאסו ואם את משפטי תגעל נפשכם לבלתי עשות את כל מצותי להפרכם את בריתי", וכאן בא המשך של תוכחה, ואני מציע להסתכל שם ואני לא רוצה לחזור על כך כאן.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת אייכלר, זמנך תם. אני מבקש לסיים.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       עוד לא התחלתי.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       זה עניין של זמן.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       היו לנו ארבע דקות?
       
היו"ר משה כחלון:
       
       כן, אבל אתה כבר באפס דקות.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני רוצה לתמצת. הלילה יוצאים ילדי ישראל להדליק מדורות ל"ג בעומר לזכר התנא האלוקי רבי שמעון בר יוחאי, זכותו תגן עלינו. הוא ישב 13 שנים במערה, מפני שדיבר נגד מלכות הרשעה. חבריו ניסו למצוא דברים טובים בתרבות הרומאית - בנו גשרים, בנו שווקים, תיקנו מטבע. אבל רבי שמעון בר יוחאי אמר: כל מה שעשו - לטובת עצמם עשו. על זה רצו להרוג אותו, והוא התחבא במערה. אני רוצה לומר בפרפראזה על הדבר הזה, שהממשלה חייבת לדעת שכשהיא מפרנסת ילדים קטנים, כשהיא מסייעת לאנשים נזקקים - לטובתה היא עושה, כי בזכות תינוקות של בית-רבן אנחנו קיימים. התוכנית הזאת פוגעת בילדים אלה, ולכן היא מנסרת את עמוד החסד שבזכותו המדינה הזאת עדיין קיימת למרות כל עוונותינו הרבים, רחמנא ליצלן. אם נאבד את זכות החסד, לא נוכל לעמוד במידת הדין.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש, שתאמר משפט סיכום.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אם נאבד את מידת הרחמים, לא תהא זאת מדינה יהודית.
       
       אני רוצה לסיים ולומר, שאני לא שומע בדיונים פה את כאב העם. מתלוצצים כאן אנשי הליכוד על העבודה והעבודה על הליכוד על כך שאין הנהגה - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני  מבקש שתסיים.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       - - אבל כשבעלת-הבית איננה, קופצים הפקידים הקטנים שכותבים בתוכנית נוראה דברים שהעם לא יוכל לעמוד בהם. בגלל קוצר הזמן אני לא יכול להאריך, ואני רק יכול לומר דבר אחד: אם, חס וחלילה, התוכנית הזאת תבוצע כלשונה, העם הזה לא יוכל לסבול זאת. זו גזירה שאין הציבור יכול לעמוד בה, ומדינת ישראל לא תוכל להיקרא מדינה יהודית.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת אייכלר, להבא אסור להרים מסמכים.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       זו התוכנית הכלכלית.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תוכנית כלכלית או כל דבר.
       
       חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה. אני מבקש לשמור על מסגרת הזמן. יש לנו הצבעה, וזה ערב ל"ג בעומר. ההצבעה צריכה להיות בערך בעוד 20-30 דקות, אם תשמרו על מסגרת הזמן. חבר הכנסת אורי אריאל, אני יכול לומר לך שהישיבה מסתיימת בשעה 18:00.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לספר לחבר הכנסת אייכלר, שהמערה שבה הסתתר רבי שמעון בר יוחאי היא 100 מטרים מעל הבית שבו נולדתי, בפקיעין. שם למדתי שמכיבוש אפשר להסתתר ואפשר להיעלם לזמן מה, אבל, בסופו של דבר, הכיבוש ילך ויישארו בעלי הזכות להיות שם.
       
       בדיון הזה על האי-אמון בממשלת ראש הממשלה אריאל שרון אני רוצה לומר שהגענו לנקודה שבה יש יותר ויותר אנשים במדינת ישראל שמגיעים למסקנה חד-משמעית שהממשלה הזאת היא ממשלה מסוכנת לציבור. היא ממשלה שמתייחסת אל הדמוקרטיה כאל מטרד שצריך להסיר אותו מדרכה, ואל השלום - כאל מטרד שצריך להיפטר ממנו ולפחות לפוצץ את הדרך אליו. זו ממשלה שמתייחסת אל זכויות העובדים כאל מכשול אמיתי שצריך להסיר אותו מדרכה, והיא עושה דברים, בצורה חולנית, כדי להסיר את המכשול הזה מדרכה. היא מתייחסת אל מדינת הרווחה ואל זכויות השכבות החלשות, שכבות העוני והמצוקה, כאל מכשול שצריך להסיר אותו מדרכה. היא לא בוחלת באמצעים כדי להשיג את המטרות האלה שלה.
       
       רק היום, מול בית-מלון שבו הרצה שר האוצר, הקוסם מארץ עוץ, בפני בעלי השררה בישראל, התקיימה הפגנה של הארגונים החברתיים, ועד מהרה ניגשה המשטרה וכבלה באזיקים, בידיים, את חבר הנהגת ההסתדרות אפרים דוידי. גררו אותו לתחנת המשטרה. זה כחלק מהאווירה - אווירת טרור חברתי, אווירת הפחדה של הציבור שמעז ויוצא נגד המדיניות של הממשלה הזאת ומנסה להקשות עליה את ההתחמקות שלה מלעמוד מול השאלות המקשות עליה, של דמוקרטיה, של זכויות עובדים ושל שלום.
       
       אני חושב שאם זה קורה בתל-אביב היום - שלשום הובל ראש עיריית אום-אל-פחם למעצר, ולפני זה - השיח' ראאד סלאח והנהגת התנועה האסלאמית, שאני לא מסכים אתה ויש תהום אידיאולוגית בינינו, אבל זאת צורה של מרדף פוליטי טרוריסטי. טרור זה לא רק פיצוץ באוטובוס. טרור יכול להיות גם טרור פוליטי, טרור יכול להיות טרור חברתי-כלכלי, כפי שאנחנו עדים לו בימים אלה. אני חושב שזאת ממשלה מסוכנת וצריך להרחיק אותה מהזירה ומהר ככל האפשר.
       
       אומנם יש חזית סירוב בצד הפלסטיני, שמתנגדת למהלך המדיני הגרוע שמדובר בו, מפת הדרכים, ויש חזית סירוב ישראלית שמתנגדת למהלך הזה. שתיהן לא בוחלות באמצעים, גם באמצעי טרור כדי לפגוע במהלך הזה. ההבדל היחיד הוא שחזית הסירוב הפלסטינית נמצאת באופוזיציה וחזית הסירוב הישראלית נמצאת בשלטון ובראשותו של ראש הממשלה אריק שרון. 
       
       ממשלתו של שרון מבצעת פעולות טרור חברתיות ומדיניות, ומה שהיא עושה באופן סיסטמתי בשבועות האחרונים בח'אן-יונס, בראפח ובשכם זה לא קומזיץ ולא ל"ג בעומר. אלה פעולות טרור ממלכתי נגד אזרחים, ואני חושב שגם הטרור של ממשלת שרון וגם הטרור של אלה שפוצצו את האוטובוס אתמול בירושלים ראויים לגינוי באותה מידה. שני הטרוריסטים, שתי קבוצות הטרור, גם בישראל וגם בעם הפלסטיני, ראויות לגינוי וידיהן מגואלות באותו דם, הדם של תהליך השלום והדם של חיפוש מוצא מדיני.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת עסאם מח'ול. חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת רוני בר-און. חבר הכנסת טאהא, אני מבקש לשמור על מסגרת הזמן כי חברי הכנסת לא מקפידים על זה לאחרונה. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה הזאת פוגעת בשכבות החלשות, פוגעת בפנסיונרים, פוגעת בחינוך, פוגעת בקצבאות הילדים, במה היא לא פוגעת? בכל שבוע, אדוני היושב-ראש, שומעים על מקרי התאבדות של אזרחים שנשברו משום המצב הכלכלי. לא מדובר באנשים חולים או מחוסרי בתים. פשוט אנשים שנשברו. המצב הכלכלי שבר אותם. מדובר בתופעה, כי המקרים חוזרים ונשנים, וכל זה עוד לפני הוצאת התוכנית הכלכלית אל הפועל. אני לא רוצה לחשוב אפילו לרגע על התוצאות ההרסניות שתגרום התוכנית הזאת כשתתקבל. 
       
  	אדוני היושב-ראש, כבר היום ילדים גונבים אוכל מחנויות מכולת, מחנויות מזון. אוי לממשלה שמנציחה ואף מרעה ומדרדרת עוד יותר את מצבם של כל הנזקקים האלה. אסור לשכוח כי פגיעה בעובד היא פגיעה בילד שלו, פגיעה בילד שלי, פגיעה בילד שלכם. קיצוצים ותוכניות כלכליות כאלה הם תוצאה של מדיניות ממשלה כושלת, שמנסה לאסוף את השברים על חשבון החלשים. 

       התוכנית הכלכלית ותופעותיה השונות הן תופעות לוואי של מדיניות הממשלה בשטחים הפלסטיניים הכבושים. הממשלה הזאת משקיעה בהתנחלויות, הממשלה הזאת משקיעה באמצעי לחימה, משקיעה אמצעים בדיכוי העם הפלסטיני - שבאים לידי ביטוי בצורת פיגועים שפוגעים באזרחים כתגובה וכתגמול על הפשעים ועל הטרור הממלכתי, המסודר, שגורם הכובש בכל הערים ובכל הכפרים הפלסטיניים. 
       
       כל אדם שפוי ונורמלי מתנגד לשפיכות הדמים בילדים, נשים, גברים וקשישים משני הצדדים. עלינו לפעול מייד וללחוץ מייד כמה שאפשר על מנת שנוביל את שני העמים לשלום. ממשלת הדמים הזאת לא עושה מאומה על מנת להגיע לשלום. את מעגל הדמים הזה יש לסגור, יש לסיים, יש להפסיק. הממשלה הזאת לא יכולה ואין ברצונה, כפי שאמרה חברת הכנסת זהבה גלאון, לסיים את הכיבוש, לפרק את ההתנחלויות ולפרק את המאחזים. היא כן יכולה להרוס בתים בכפרים ערביים, בנגב ובצפון, שנבנים בלי היתר בגלל חוסר מאמץ לאשר תוכניות מיתאר. היא כן יכולה להרוס בתים, אבל לפרק התנחלויות ולפרק מאחזים ללא היתר היא לא יכולה. 

	ממשלה שעוצרת פעילים מעמותות השייכות לתנועה האסלאמית, הדואגים במקומה ומשום מדיניותה למזון, לתרופות וללבוש ליתומים פלסטינים, לא ראויה להמשיך בדרכה. ממשלה שרוצחת את השלום והתקווה בקרב מיליונים משני העמים לא ראויה לאמון. לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו מצביעים אי-אמון בממשלה. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת רוני בר-און, אחרון הדוברים. אחריו נעבור להצבעה. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש כאלה שאומרים שלממשלה הזאת אין הישגים, אבל אני רוצה לומר לכם שאני לא מסכים אתם, ואכן לממשלה יש הישגים. רק מה שפורסם היום ב"ידיעות אחרונות" מראה לנו הישגים אדירים, הן בתחום החברתי והן בתחום הביטחוני. 
       
       בתחום החברתי יש עלייה של 42% בתיקי סמים של בני-נוער בחודשים הראשונים של השנה לעומת התקופה הקודמת. עבירות רכוש – עלייה של    38%. מאז 1988 ועד היום יש גידול של 900% במספר תיקי החקירות של בני-נוער. אם זה מראה על משהו, זה מראה על פשיטת רגל מוסרית וחברתית של הממשלה. 
       
       מה שמאפיין את הממשלה הזאת, רבותי, הוא היכולת לומר דבר ולעשות את היפוכו. היכולת לדבר על שלום ולעשות מלחמה. היכולת לדבר על צמיחה ולגרום לאבטלה. היכולת להבטיח לעשות הקלות  לפלסטינים ולהכביד על האוכלוסייה הפלסטינית בסגרים ובכתרים. 
       
       הממשלה הזאת מתמחה ביכולת לתמרן, לתכמן ולהוליך שולל את אזרחי המדינה. אחרי שלוש שנות שלטונו של ראש הממשלה הנוכחי הגיע הזמן, רבותי, שהממשלה הזאת תתעשת והגיע הזמן שאזרחי המדינה גם יבינו שבממשלה הזאת אין שום בשורה, לא בשורה חברתית-כלכלית ולא בשורה ביטחונית. 
       
       אין אפשרות להבטיח ולספק ביטחון לצד הישראלי בלי לדאוג לביטחונם של הפלסטינים. הביטחון הוא יחידה אחת, והדבר הזה יבוא על-ידי סיום השליטה בעם הפלסטיני, סיום הכיבוש הישראלי. 
       
       אני רוצה לומר מכאן, שאנחנו, אזרחי המדינה הערבים, באופן חד-משמעי, באופן תקיף וללא היסוס מתנגדים, ובתוקף, לפגיעה באזרחי מדינת ישראל. הדבר הזה איננו מקדם את מאבקו של העם הפלסטיני. הדבר הזה מכתים את מאבקו של העם הפלסטיני. הדבר הזה איננו מחזק את שוחרי השלום בצד הישראלי. הדבר הזה פוגע בשוחרי השלום בצד הישראלי. 
       
       הפיגועים האלה הם פרס לימין, וזה בדיוק מה שרוצה ראש הממשלה הנוכחי. הוא ניצל את הפיגוע שהיה אתמול בירושלים כדי להימנע מנסיעה לארצות-הברית. כאילו על-ידי זה שראש הממשלה לא נוסע לוושינגטון הוא נאבק נגד המשך הפיגועים. 
       
       דווקא פתיחת ערוץ מדיני, מתן תקווה, יפחיתו את הרצון להמשך הפיגועים. דווקא חיזוק הצד המתון, שוחרי השלום, אלה שמעוניינים בשלום, לדעתי יחזק את החלק הגדול ביותר. יותר מ=70% מהצד הפלסטיני הם שוחרי שלום, רוצים בשלום, אבל לא שלום בתור אשליה, אלא שלום שיספק את המאוויים שלהם, שלום אשר ייתן להם עצמאות וחירות. זה יספק גם את שאיפתו של הצד הישראלי לביטחון. 
       
       לכן, מכאן אני גם מגנה את הפיגועים, וגם שולח את תנחומי למשפחות ההרוגים, ומקווה שיגיע היום וייפתח ערוץ של משא-ומתן שבו הצד הפלסטיני יקבל את שאיפתו לעצמאות והצד הישראלי יקבל את שאיפתו לביטחון. תודה רבה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. אחרון הדוברים - חבר הכנסת רוני בר-און, בבקשה.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי וגבירותי השרים, חברי חברי הכנסת, בה בשעה שחבר הכנסת טלב אלסאנע עומד כאן על הדוכן ומספר לכולנו איך ראש הממשלה, בזה שהוא דוחה את נסיעתו לארצות-הברית, מנצל את הפיגועים כדי לעשות הון פוליטי, ממש ברגעים אלה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, נעשה פיגוע של מחבל מתאבד בקניון בעפולה, וככל שנמסר בזימוניות יש שם נפגעים.
       
       אדוני היושב-ראש, בסוף השבוע האחרון שב והתעצם פה גל הטרור הנפשע והנתעב של ארגוני הטרור הפלסטיניים ושל ארגוני האסלאם הפונדמנטליסטי. שוב מצאו את מותם חפים מפשע בישראל - בירושלים, בחברון והפעם גם מעבר לים, קורבנות שווא שכל פשעם הוא שהם יהודים, ישראלים, או במקרה, שלא בטובתם, נקלעו לסביבה שגווניה יהודיים.
       
       במהלך השבוע האחרון שוב הוחמרה השביתה הפרועה והמופרעת, השביתה המתלהמת והמתגרה, השביתה המכאיבה והכואבת שהכריזה ההסתדרות החדשה. 
       
       במהלך השבוע האחרון וזה שלפניו שוב המשיכה האופוזיציה להשתלח בממשלה בגין התוכנית הכלכלית שהממשלה מובילה. שוב ביקורת בלתי אחראית, שום דבר קונסטרוקטיבי, ביקורת לשם ביקורת ותו לא, והכול בהתקפה אישית בוטה על ראש הממשלה ועל שר האוצר. "אכזרים" אתם קוראים להם, "אטומים", "שונאי השכבות החלשות". 
       
       דברים מתרחשים במדינת ישראל, חברי חברי הכנסת מסיעת העבודה-מימד שהגישה את הצעת האי-אמון גם על המצב הביטחוני, גם על המצב הכלכלי וגם על השביתה. מתרחשים כאן דברים, הדברים כואבים, הדברים מכאיבים, הדברים מכבידים, ורק אצלכם עולם כמנהגו נוהג. שום דבר. הדבר היחיד שמעניין אתכם - עוד הצעת אי-אמון ועוד הצעת אי-אמון ועוד הצעת  אי-אמון. העיקר לתקוף את הממשלה, העיקר לשוב ולתקוף אותה ולהציע את כל אותן הצעות אי-אמון שהן גם חסרות שחר, גם חסרות אחריות, ובעיקר, חברי חברי הכנסת, הן חסרות כל סיכוי.
       
       את חזיון התעתועים של אוסלו אנחנו ממשיכים לשלם בדם. ברובים שאפשרתם להם להכניס לשטח הורגים בנו עכשיו יום-יום. את הריצה המטורפת של ברק בקמפ-דייוויד הצליח לעצור רק ערפאת. השיער, שאולי אין לי, סומר למחשבה מה היה קורה פה אילו. את הפרוגרמה חסרת האחריות של היושב-ראש היוצא שלכם, מצנע, להמשיך מהיכן שברק הפסיק, לשאת ולתת תחת אש, לפנות יישובים בלא משא-ומתן, הצליח לעצור ברוב שכלו רק עם ישראל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, נא לשבת. אנחנו הולכים להצבעה. אדוני, יש לך עוד שתי דקות. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       כל מצעד האיוולת הזה, חברי חברי העבודה-מימד, בא מבית-המדרש שלכם. ואתם, כמה צפוי, לא למדתם מאומה. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       הפגישות עם אבו-מאזן זה לא משא-ומתן?
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       ואתם, כמה צפוי, ממשיכים בשלכם. שוב אי-אמון, שוב מקהלה חסרת בושה, שלא מרשה לעובדות ולמציאות לבלבל אותה ולהסיט אותה ממסלול הביקורת חסרת השחר על הממשלה. אבל הממשלה, חברי, תמשיך בשלה. ראש הממשלה דחה את הנסיעה שלו לארצות-הברית. הפגישה עם הנשיא יכולה לחכות. הממשלה והצבא ימשיכו להכות בטרור. 
       
       אתם תדאגו, קודם כול, לפלסטינים. תדרשו מאתנו לחזק את אבו-מאזן. אנחנו נדאג שהשותפים הגלויים והסמויים שלו, של ראש ממשלת הבובות הזה, ייכשלו בניסיונות הטרור שלהם. 
       
       אתם, חברי העבודה, תשובו ותציגו את ההסתדרות החדשה כמי שדואגת לשכבות החלשות, ואנחנו נחשוף את פרצופם האמיתי של הנהגת ההסתדרות ושל ועדי העובדים כנהנתנים וכמוליכי שולל, בעיקר את אלה שבשמם הם טוענים ולהם לכאורה הם דואגים.
       
       אתם, חברי העבודה-מימד, תמשיכו לא לשלם שכר לעובדים של המפלגה שלכם, ואנחנו והממשלה נמשיך ונדאג שהמשק הישראלי יוכל לעמוד בהתחייבויות השכר שלו כדי לשלם לעובדים את מה שאפשר וניתן לשלם להם. 
       
קולט אביטל (העבודה-מימד):
       
       גם לאלה שאתם מפטרים?
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אתם באופוזיציה תמשיכו להוציא את הצימוקים הפופוליסטיים מעוגת התוכנית הכלכלית ולפרוט על נימים של מסכנים וזקנים, של ילדים ושל נכים, של קשישים ושל מתרוששים, ואנחנו נמשיך לשאת בדאגה ובאחריות לגורלה של המדינה, לגורלה הכלכלי של המדינה, מתוך ראייה כוללת של התמונה הכלכלית ולא מתוך ראייה סקטוריאלית צרה, או אולי מוטב לומר ראייה סקטוריאלית צרה צרורה. תודה רבה, אדוני היושב-ראש. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה בשל המשך השביתות והמצב הכלכלי-החברתי והביטחוני. נקיים הצבעה אחת על הצעת אי-אמון אחת. רבותי, נא להצביע. מי בעד? מי נגד? מי נמנע?

הצבעה מס' 1
       
בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי אמון בממשלה – 36
נגד – 49
נמנעים – אין
הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, בעד – 36, 49  מתנגדים. אני קובע שהצעת האי-אמון לא עברה.




הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת. לאחר מכן ממלא-מקום יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ארדן, יציג את חוק לשכת עורכי-הדין ואנחנו נצביע. לאחר מכן נסיים את הישיבה לרגל חג ל"ג בעומר.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההודעה טעונה אישור הכנסת. לכן, מי שזה מעניין אותו – מוזמן להקשיב.
       
       על-פי סעיף 117(ב) לתקנון הכנסת, הריני להודיעכם כי ועדת הכנסת קבעה ביום ג' באייר התשס"ג, 5 במאי 2003, את הוועדות שידונו בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו=2004), התשס"ג-2003.
       
       על-פי סעיף 16 לתקנון הכנסת החליטה ועדת הכנסת, כי לצורך הדיון בנושאים מסוימים יוקמו ועדות משותפות.
       
       הודעה על הרכב הוועדות המשותפות נמסרה לכנסת בו ביום, אולם שמות החברים בכל אחת ואחת מן הוועדות המשותפות לא נמסרו.
       
       הריני מתכבד אפוא להשלים את ההרכב השמי של הוועדות המשותפות כדלקמן:
       
       ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת הפנים ואיכות הסביבה, בראשות ועדת הכספים, הדנה בפרק ב' – רשויות מקומיות, סעיפים 4(2), 5(2) 6-8, 10, 11(ב) ובפרק ג' – איחוד רשויות מקומיות, סעיפים 12-25, תהיה בת 15 חברים, וזה הרכבה:  שמונה חברים מוועדת הכספים – אברהם הירשזון, יושב-ראש, דני בנלולו, אהוד רצאבי, רוני בריזון, אלי אפללו, יצחק הרצוג, יצחק כהן, יעקב ליצמן,   שממלא-מקומו יהיה משה גפני; ושבעה חברים מוועדת הפנים ואיכות הסביבה - יורי שטרן, ניסן סלומינסקי, מיכאל גורלובסקי, ואסל טאהא, אהוד יתום,  שממלא-מקומו יהיה יעקב אדרי,  אלי בן-מנחם,  שממלא-מקומו יהיה חיים רמון,  ורומן ברונפמן.
       
       ועדה משותפת נוספת היא של ועדת הפנים ואיכות הסביבה וועדת הכספים, בראשות ועדת הפנים ואיכות הסביבה, הדנה בפרק ב' - רשויות מקומיות ומועצות דתיות, סעיפים 4(1) ו=5(1). הוועדה תהיה בת תשעה חברים: חמישה חברים מוועדת הפנים ואיכות הסביבה – יורי שטרן, יושב-ראש, מיכאל גורלובסקי, אהוד יתום, אלי בן-מנחם, דוד אזולאי; ארבעה  חברים מוועדת הכספים – דני בנלולו, שממלא-מקומו יהיה יולי אדלשטיין, רוני בריזון, חיים אורון, שממלא-מקומו יהיה רומן ברונפמן, יעקב ליצמן, שממלא-מקומו יהיה מאיר פרוש.
       
       ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הכספים, בראשות ועדת החינוך, הדנה בפרק ו' – חקיקה תקציבית – דחייה וביטול, סעיפים 35-36. הוועדה תהיה בת שבעה חברים: ארבעה חברים מוועדת החינוך והתרבות – גילה פינקלשטיין, יושבת-ראש, ענבל גבריאלי, משולם נהרי, יולי תמיר; שלושה חברים מוועדת הכספים – רוחמה אברהם, שממלא-מקומה יהיה עמרי שרון, דניאל בנלולו, שממלא-מקומו יהיה יולי אדלשטיין, וחיים אורון, שממלא-מקומו יהיה יוסי שריד.
       
       ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכספים, בראשות ועדת החוקה, הדנה בפרק ו' - חקיקה תקציבית – דחייה וביטול, סעיפים 42-46. הוועדה תהיה בת שבעה  חברים: ארבעה חברים מוועדת החוקה, חוק ומשפט – מיכאל איתן, יושב-ראש, רשף חן, אופיר פינס-פז, נסים זאב; שלושה חברים מוועדת הכספים – אברהם הירשזון, שממלא-מקומו יהיה רוני בריזון, רוחמה אברהם, שממלא-מקומה יהיה גדעון סער, ואורית נוקד.
       
       ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת החוקה, חוק ומשפט, בראשות ועדת הכספים, הדנה בפרק ז' – חברות ממשלתיות, סעיפים 47-48. הוועדה תהיה בת שבעה חברים: ארבעה חברים מוועדת הכספים – אברהם הירשזון, יושב-ראש, רוחמה אברהם, אברהם בורג ויעקב ליצמן; שלושה חברים מוועדת החוקה, חוק ומשפט – רוני בר-און, אתי לבני ואברהם בייגה שוחט.
       
       ועדה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת הכספים, בראשות ועדת הכלכלה, הדנה בפרק ח' – תקשורת, סעיפים 49-54. הוועדה תהיה בת 15 חברים: שמונה חברים מוועדת הכלכלה – שלום שמחון, גלעד ארדן, יחיאל חזן, גילה גמליאל, איתן כבל, מל פולישוק-בלוך, אילן ליבוביץ, אחמד טיבי; שבעה חברים מוועדת הכספים – חיים אורון, נסים דהן, אורית נוקד, יצחק הרצוג, ניסן סלומינסקי, מיכאל נודלמן, איוב קרא. ממלאי-מקום: דוד טל, אליעזר כהן, אבשלום וילן ועבד-אלמאלכ דהאמשה.
       
       ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים, בראשות ועדת החוץ והביטחון, הדנה בפרק כ"א – שונות – סעיף 161, תהיה – בשונה מהקביעה הקודמת, שבה קבענו שהוועדה תהיה בת תשעה חברים – בת 12 חברים: שישה  חברים מוועדת החוץ והביטחון – יובל שטייניץ, יושב-ראש, חיים רמון, יוסי שריד, אלי ישי, חמי דורון, עמרי שרון; שישה חברים מוועדת הכספים – רוחמה אברהם, דניאל בנלולו, יצחק הרצוג, ניסן סלומינסקי, מיכאל נודלמן, יעקב ליצמן.
       
       אדוני היושב-ראש, אבקש את אישורה של הכנסת להרכב הוועדות שהבאתי לפניה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.
       
       רבותי חברי הכנסת, נצביע על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת. מי בעד? מי נגד? נא להצביע.
       
הצבעה מס' 2
       
בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת – 65
נגד – 4
נמנעים – 2
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רוב של 66, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת הנמצא על הדוכן, נגד – 4,  ושני נמנעים. אני קובע שההודעה אושרה על-ידי הכנסת.
       
       בבקשה, אדוני.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       תודה רבה.
       
       יש הודעה נוספת שטעונה אישור המליאה. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום ח' באדר ב' התשס"ג, 12 במרס 2003, להעביר את ההצעה לסדר-היום בנושא: שינוע חומרים מסוכנים בכבישי הארץ, של חברת הכנסת אתי לבני, לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.
       
       יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון, פנה לוועדת הכנסת בבקשה להעביר את ההצעה הנ"ל מוועדת הפנים ואיכות הסביבה לדיון בוועדת הכלכלה, בהתאם להוראות סעיף 
13(א)(3) לתקנון הכנסת, הקובע כי "תחבורה על כל ענפיה" הינה בתחום עניינה של ועדת הכלכלה. גם השר הביע את הסכמתו שהנושא יועבר לוועדת הכלכלה.
       
       ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום, י"ז באייר התשס"ג, 19 במאי 2003, להמליץ לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה לסדר-היום בנושא: שינוע חומרים מסוכנים בכבישי הארץ, מדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה לדיון בוועדת הכלכלה.
       
       כמו כן החליטה ועדת הכנסת, כי ועדת הכלכלה תקיים בעניין זה דיון משותף עם ועדת הפנים ואיכות הסביבה.
       
       אדוני היושב-ראש, אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, מי בעד אישור ההצעה של ועדת הכנסת, כפי שהובאה על-ידי יושב-ראש הוועדה? מי נגד? נא להצביע.
       
הצבעה מס' 3
       
בעד הצעת ועדת הכנסת – 67
נגד – אין
נמנעים – 4
הצעת ועדת הכנסת  להעביר את הנושא מוועדת הפנים ואיכות הסביבה לוועדת הכלכלה נתקבלה.
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רוב של 67, אין מתנגדים וארבעה נמנעים. אני קובע שהודעת יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה 
על-ידי הכנסת.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, אעבור להודעה האחרונה.
       
       הריני מתכבד להודיע בזאת, כי את המקום הפנוי לסיעת ש"ס בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים לתקציב הביטחון ימלא חבר הכנסת יצחק כהן. תודה רבה. אין צורך באישור.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת על הודעתו זו. אין צורך להצביע.






הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 29), התשס"ג-‏2003
 [מס' מ/23; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 682; נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מזמין עתה את ממלא-מקום יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, חבר הכנסת ארדן.

קריאה:
       
       האם יש הסתייגויות?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין הסתייגויות, כי אם היו הסתייגויות, הן היו אחת משתיים: או הולכות עם המדורות, או נדחות לאחר המדורות.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו דנים בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בהצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 29), התשס"ג-2003. לא היו הסתייגויות. אדוני חבר הכנסת, נא להציג את עבודת הוועדה.

גלעד ארדן (בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת הצעת חוק שיזמה הממשלה ואושרה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ללא כל הסתייגויות, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 
       
       הצעת החוק נועדה להשלים מהלך חקיקתי שהחל עם תיקון מס' 26 לחוק לשכת עורכי-הדין, שהתקבל בחודש מרס  2000, על-ידי הכנסת הקודמת. תיקון מס' 26 לחוק לשכת עורכי-הדין הוסיף ללשכת עורכי-הדין מחוז חדש, את מחוז הצפון. צפוי כי הוספת מחוז הצפון תגדיל את הרכב המועצה הארצית של לשכת עורכי-הדין וכן את הרכב הוועד המרכזי של לשכת עורכי-הדין, ותערער את היחס והאיזון הקיים בשני הגופים בין נציגי המחוזות לנציגים הכלל-ארציים. 
       
       לפיכך, הצעת החוק שעולה לפניכם היום מציעה להגדיל את מספר הנציגים הכלל-ארציים הנבחרים למועצה הארצית של לשכת עורכי-הדין ולוועד המרכזי שלה. הגדלה זו תאזן את היחס בין נציגי המחוזות לנציגים הארציים, איזון שהוא חשוב להמשך פעילותה של לשכת עורכי-הדין בישראל. 
       
       יש לציין את הדחיפות בתיקון העומד לפניכם, שכן בחודש הבא ייערכו הבחירות הכלליות למועצה הארצית של לשכת עורכי-הדין, במקביל, כמובן, לוועדים המחוזיים של לשכת עורכי-הדין, שבהם ייבחרו לראשונה נציגי ועד המחוז הצפוני. 
       
       כאמור, הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ויש להדגיש כי גם בלשכת עורכי-הדין קיימת הסכמה מלאה לגביה. לפיכך, אני מבקש מהכנסת להצביע בעד ההצעה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחבר הכנסת ארדן אשר הביא את ההצעה שהתגבשה בוועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
       רבותי חברי הכנסת,  אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, שכן אין הסתייגויות. הצבעה אחת בקריאה שנייה. בבקשה, נא להצביע. אנחנו מצביעים על שם החוק וארבעת סעיפיו בקריאה שנייה. 
       
הצבעה מס' 4
       
בעד סעיפים 1-4  - 67
נגד - אין
נמנעים - 1
סעיפים 1-4 נתקבלו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רוב של 67, אין מתנגדים ונמנע אחד. אני קובע שהצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 29) עברה בקריאה שנייה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה השלישית. נא להצביע. מי בעד? מי נגד?
       
הצבעה מס' 5
       
בעד החוק -  70
נגד -  אין
נמנעים - 2
חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 29), התשס"ג-2003, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רוב של 70 חברי הכנסת, שני נמנעים, אין מתנגדים. אני קובע שהצעת חוק לשכת 
עורכי-הדין (תיקון מס' 29) עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית. 
       
       רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום. ישיבת הכנסת הבאה  תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח באייר, 20 בחודש מאי 2003 למניינם, בשעה 16:00. ישיבת הכנסת נעולה. 
       
       הישיבה ננעלה בשעה 17:52.
     
עמוד 51 מתוך 51

