﻿    תוכן עניינים
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	4
מזכיר הכנסת אריה האן:	4
הצעה לסדר	6
רוחמה אברהם (הליכוד):	6
דברי היושב-ראש לזכר חיילי צה"ל שנפלו ברצועת-עזה	7
הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס ומרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם  להביע אי-אמון בממשלה בשל:	7
א. הקיפאון בתחומים החברתיים, המדיניים והכלכליים;	8
ב. חוסר הוודאות במדיניות ראש הממשלה בתחום המדיני;	8
ג. הפרסומים בדבר המשך הבנייה בהתנחלויות,	8
הקיפאון המדיני והעדר תוכנית מדינית מאז משאל הליכוד	8
שלום שמחון (העבודה-מימד):	8
ואסל טאהא (בל"ד):	10
אליהו ישי (ש"ס):	12
השר גדעון עזרא:	16
דני יתום (העבודה-מימד):	21
חמי דורון (שינוי):	23
יאיר פרץ (ש"ס):	27
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	29
רן כהן (מרצ):	30
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	31
מאיר פרוש (יהדות התורה):	36
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	39
דוד טל (עם אחד):	42
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):	43
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	44
יחיאל חזן (הליכוד):	48
גילה גמליאל (הליכוד):	50
הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם  (תיקון מס' 32) (אבטחת חברי הכנסת), התשס"ד-2004	53
(קריאה ראשונה)	53
הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 51), התשס"ד-2004	54
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	54
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):	54
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):	54
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):	55
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	56
סגנית מזכיר הכנסת רות קפלן:	56
הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 51), התשס"ד-2004	56
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	56
עזמי בשארה (בל"ד):	57
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):	59
טלב אלסאנע (רע"ם):	60
אברהם רביץ (יהדות התורה):	61
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):	62
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):	64
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	65
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):	69
הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות  אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא), התשס"ד-2004	73
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	73
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	73
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	77
שר הפנים אברהם פורז:	78
איוב קרא (הליכוד):	82
דוד אזולאי (ש"ס):	82
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	83
הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004	83
(קריאה ראשונה)	83
סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:	83
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	85
אילן ליבוביץ (שינוי):	86
סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:	87
נסים זאב (ש"ס):	87
הצעת חוק ראש הרשות המקומית (הצהרת הון) (תיקון)  (סגני ראש רשות מקומית), התשס"ד-2004	89
(קריאה ראשונה)	89
חמי דורון (שינוי):	90
נסים זאב (ש"ס):	91
שאילתות ותשובות	93
498. בקשה לאיחוד משפחות	94
810. תשלום משכורות לעובדי רשויות	95
811. גירעונות ברשויות המקומיות	96
857. היערכות הרשויות המקומיות לנוכח סכנת ההצפות	96
964. שיפוץ אתרים דתיים מוסלמיים ונוצריים	99
1102. המרכז לסיוע לזרים בתל-אביב	100
1131. איחוד הרשויות ג'וליס ויאנוח-ג'ת	101
1240. בטיחות מסתורי כביסה בבנייני מגורים	101
1321. הפיכת מסגד למוזיאון	103
1348. הרחבת שטח השיפוט של קריית-מלאכי	104
1354, 1355. שכר המזכיר האישי של ראש עיריית קריית-ביאליק	104
1381. שכר המזכיר האישי של ראש עיריית קריית-ביאליק	105
1387. המועצה המקומית ג'סר-א-זרקא	106
1401. הריסת בתים בכפר בענה	107
1433. העברת כסף מהרשויות המקומיות למועצות הדתיות	108
1440. איחוד הרשויות המקומיות בקה-ג'ת	109
1124. משפחות עם ילדים במאחזים בלתי מורשים	110
1292. כרטיסיות לתחבורה הציבורית לתלמידים בבית-שמש	111
1317. פרסום ירושלים כבירת פלסטין באתר הרשמי של אולימפיאדת אתונה 2004	112
1347. סגירת בתי-ספר	113
1374. קיצוץ תקציב בעלויות החינוך הפרטיות	114
1391. בתי-ספר תיכוניים ביישובים הבדואיים בנגב	115
1393. הוצאות אבטחה במגרשי ספורט	117
1429. ביקור ילדי גן יהודים במסגד	119
1431. בית-הספר החקלאי בראמה	120
1436. נשירת תלמידים ממערכת החינוך הערבית	121
1444. החינוך המיוחד במגזר הערבי	123
1445. המבחן הפסיכולוגי-חינוכי למגזר הערבי	124
1446. ועדת-דברת לראורגניזציה של מערכת החינוך	125
1451. גן הילדים בבית-הספר "אלאמל" בעכו	127
    
       

       דברי הכנסת
       כז / מושב שני / ישיבות קל"א—קל"ג /
       כ"ו—כ"ח באייר התשס"ד / 17-19 במאי 2004 / 27
       חוברת כ"ז
       ישיבה קל"א
       






הישיבה המאה-ושלושים-ואחת של הכנסת השש-עשרה
יום שני, כ"ו באייר התשס"ד (17 במאי 2004)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:03

       
       
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר משה כחלון:
       
	היום יום שני, כ"ו באייר התשס"ד, 17 במאי 2004. אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. 

       הודעה למזכיר הכנסת.

מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק הספורט (תיקון - נוהלי בטיחות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק בטיחות במוסדות לימוד, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת נעמי בלומנטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיצוי למפוני שטחי יהודה, שומרון וחבל-עזה, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הכנסת (תיקון - קיצור תקופת הפגרה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חג המצות (איסורי חמץ) (תיקון - ביטול החוק), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון - סיווג נכס להטלת ארנונה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון - מד רעש במועדונים ודיסקוטקים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון - מד רעש במועדונים ודיסקוטקים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת לאה נס; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - איחוד מקרקעין שאינם גובלים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - ביטול מס מכירה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון - הוראת קבע ושוויון בדמי לידה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת רשף חן וגילה גמליאל; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - תעמולה בשטחים חקלאיים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק הדגל והסמל (תיקון - אחראי להנפת הדגל ולהצבתו במוסד חינוך), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההלוואות לשכר לימוד (תיקון - הלוואות לסטודנטים לתואר שני), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון - הרחבת הפיקוח על גן-ילדים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מתן וילנאי; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון - הוראת קבע), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק מרכז מרשם לאוניברסיטאות, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו-2003) (תיקון - היטל הפקה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון - הימום לפני שחיטה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון - הזכות להיבחן בבחינת בגרות ללא תשלום), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק האמנה בדבר זכויות הילד, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - מספר חברי המועצה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי. 
       
       הודעת שר התחבורה בעקבות סיכום הדיון בכנסת בנושא השגת מטרות חוק המאבק הלאומי בתאונות דרכים, התשנ"ז-1997, תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה.
       
       
הצעה לסדר
       
היו"ר משה כחלון:
       
       לפי סעיף 53(א) לתקנון, חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם השבוע כנסת ישראל לא שוכחת את השבויים והנעדרים ובני משפחותיהם: את רב-סמל צבי פלדמן, את רב-סמל זכריה באומל, את רב-סמל יהודה כץ, את רב-סרן רון ארד, את רב-טוראי גיא חבר ואת יונתן פולארד. 
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מהפרסומים של הימים האחרונים נראה כי חלה התקדמות במגעים לבירור גורלו של הנווט השבוי רון ארד. אין ספק, שבשלב הזה אנחנו צריכים להיות זהירים ולקחת כל התבטאות בנושא בעירבון מוגבל. עם זאת, אנחנו מקווים שאכן הפעילות האינטנסיבית תניב תוצאות של ממש.
       
       בשם הכנסת כולה אני מחזקת את ידיה של משפחת ארד, וגם את משפחות הנעדרים כולן, ומתפללת שיזכו לבשורה טובה בקרוב. אני קוראת לגורמים השונים שמטפלים בסוגיה הזאת, שעושים את מלאכתם נאמנה, להמשיך ולהתמיד בפעילות קדושה זו ולקרב אותנו לסוף בירור גורלם של הבנים. 
       
       יחד כולנו נתפלל שבימים הבאים נוסיף להתבשר בפרטים חדשים ובבשורות טובות על גורל הבנים, בשורות שיש בהן כדי לשמח את כל עם ישראל. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. 
        
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       לפי איזה סעיף זה? 

היו"ר משה כחלון:
       
       53(א), הצעה לניהול הישיבה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       סעיף טכני. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אם היית נוכח כאן כל ימי שני בשעה 16:00 היית יודע – א. זאת לא הפעם הראשונה; ב. זה דיון שנערך למעלה מחצי שנה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני לא מתווכח אתך, אני שואל שאלה אינפורמטיבית. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה שאל רק כדי ללמוד. 
       


דברי היושב-ראש לזכר חיילי צה"ל שנפלו ברצועת-עזה
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חברי הכנסת, חבר הכנסת אזולאי, אנחנו מתייחדים עם זכר הנופלים. 
       
       הכנסת, יחד עם כל עם ישראל, מרכינים ראש בצער ובשיברון לב, לזכר 13 חיילי צה"ל שנפלו ברצועת-עזה. 
       
       משפחות יקרות, הבנים הנופלים הם חלק מאתנו. אנחנו מזדהים עם יגונכם וחשים שותפים לכאב ולאובדן. 
       
       הטרור לא התחיל בעזה. זהו אותו טרור שמלווה אותנו מאז חידוש היישוב היהודי על אדמת המולדת. כאז כן עתה, אויבינו עושים הכול כדי להרוס את מה שבנינו. 
       
       יהי זכרם ברוך. 



הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס ומרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם 
להביע אי-אמון בממשלה בשל:
א. הקיפאון בתחומים החברתיים, המדיניים והכלכליים;
ב. חוסר הוודאות במדיניות ראש הממשלה בתחום המדיני;
ג. הפרסומים בדבר המשך הבנייה בהתנחלויות,
הקיפאון המדיני והעדר תוכנית מדינית מאז משאל הליכוד
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אנחנו מתחילים בהצעות אי-אמון: הצעת סיעת העבודה-מימד - ינמק חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה. חבר הכנסת שלום שמחון, שלוש דקות. 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר גדעון עזרא, האמת היא שאחרי הפתיחה גם של חברת הכנסת רוחמה אברהם וגם של יושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת, קצת קשה לעבור להתקפות. עם זאת, אף שזה כואב לכל אחד מאתנו, גם כאשר אנחנו יודעים שבסופו של דבר יש לנו מה לעשות, אנחנו לא בדיוק עושים, זה דבר שצריך להטריד כל אחד מאתנו. אנחנו מצטערים מאוד על מה שקרה בשבוע החולף, אבל אנחנו יודעים שאנחנו יכולים לעשות הרבה על מנת שזה לא יקרה. 
       
       אדוני השר גדעון עזרא, בשבוע החולף הסתובבתי בכל מיני מקומות ברחבי הארץ, גם מקומות שיצא לנו להיפגש בהם בלילות. פגשתי פעילים, שאתה יודע שהם חברים שלי, פעילי ליכוד; חברים שלי, ולא מהיום. חלק מהם אמרו שהם בעד ההתנתקות, אבל הצביעו נגד. שאלתי: למה הצבעתם נגד? אמרו: תשמע, יש לנו חשבון עם שרון, יש לנו חשבון עם השר הזה ועם השר הזה.  אמרתי: אבל זה גורל המדינה. גורל המדינה יעמוד לנגד עיניכם. אמרו: תאמין לנו שאין לנו שום סיבה להצביע נגד ההתנתקות, אנחנו בעדה, אבל אם מחסלים חשבונות, אז מחסלים חשבונות. נדמה לי שאתם הבאתם את המדינה הזאת למצב שבה רק פוליטיקה קטנה ועסקנית מהדרגה הכי נמוכה היא שמכתיבה את קצב החיים שלנו. 
       
       אני חושב שהעובדה שאנחנו תקועים כרגע במבוי סתום, בין היתר בגלל המשאל הכושל והבלתי-מוצלח, שהיתה טעות ליזום אותו, אבל טעות גדולה יותר לצאת ממנו כפי שיצאתם ממנו, בסופו של דבר מכתיבה לנו את קצב החיים הנוכחי, שבו נדמה שהממשלה נמצאת בדרך ללא מוצא. כשממשלה נמצאת בדרך ללא מוצא, היא צריכה לשאול את עצמה אם היא ראויה להתקיים. בסופו של דבר השאלה המרכזית היא אם ראש הממשלה מסוגל למשול או שאינו מסוגל למשול. כנראה ראש הממשלה אינו מסוגל למשול. היום הוא נתון בידיים שלכם, בידיים של חברי הכנסת מהליכוד, בידיים של שרי הליכוד, בידיים של אלה שלא מתכוונים לבצע מהלכים מדיניים נועזים, משמעותיים ואמיתיים.
       
        אני אומר את הדברים כמי שמתבונן מהצד ויודע, גם מישיבתו ליד שולחן הממשלה, שאפשר לעשות את הדברים אחרת. אפשר לעשות את הדברים אחרת, כאשר אתה מחויב באופן אמיתי ומשמעותי לנהל את ענייני המדינה ולא לנהל את ענייניהם של חברי המרכז. נדמה לי שבשנה האחרונה אתם מנהלים בעיקר את העניינים של חברי הכנסת ולא את העניינים של המדינה. זה דבר שצריך להצטער עליו מאוד. 
       
       אבל ראש הממשלה לא נמצא רק בידיים של חברי המרכז ושל  השרים המתנגדים. הוא כנראה נמצא גם בידיים של סיעת שינוי. במקום לצאת מעזה אנחנו הולכים ומתחפרים בעזה. אמרתי את זה ביציאה מהאולם הזה לשר אברהם פורז, שאותו אני מכיר מקרוב ומעריך. אמרתי  לו: אתם לא תשימו לב ותמצאו את עצמכם מסתבכים בעזה באופן הרבה יותר משמעותי. זה יתחיל מאיזו "תעלת בלאומילך" אומללה, אבל בסופו של דבר זה יגיע לגיוס כוחות מילואים וזה יגיע לכניסה לעזה בדרך שאף אחד מאתנו לא התכוון להיות בה. כל חפירת התעלה, כל ההשקעה של עשרות מיליוני שקלים, כאשר המשק זקוק להם, היא השקעה שבסופו של דבר תרד לטמיון, כי אנחנו נצא משם. אנחנו נצא משם אם נעביר את האחריות למצרים ואם נצא משם באופן חד-צדדי. אנחנו לא נהיה שם, אבל במה אנחנו משקיעים את הכסף? אנחנו משקיעים את הכסף במשהו שיכולנו לעשות אחרת. יכולנו להשקיע אותו בדבר שבסופו של דבר יוצר הידברות.
       
       במוצאי-שבת הגעתי מהצפון הרחוק לעצרת בתל-אביב. צעדתי בין ההמונים. במשך עשרות דקות צעדתי בין ההמונים ולא ידעתי אם הם אנשי מפלגת העבודה, אם הם אנשי שמאל, אם הם פעילי ליכוד או אחרים. לדעתי, היו שם מכל טוב הארץ, מצביעים של כל המפלגות היו שם. הרחתי את הזיעה, שמעתי את הקולות והתחככתי באנשים. נדמה לי שאתם לא קוראים את המציאות האמיתית. המציאות האמיתית היא שקצה נפשו של העם הזה, הוא רוצה לצאת מעזה. הוא רוצה שיהיה פה הסדר מדיני אמיתי. 
       
       נדמה לי שאנחנו ממשיכים במצעד האיוולת. אנחנו ממשיכים לשפוך מיליונים במקומות שבסוף נצא מהם. אתם מתכוונים עכשיו לעבות את ציר כיסופים ולעשות תעלה בציר פילדלפי וכן הלאה, אבל הכול על חשבוננו.
       
       לסיום דברי, אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לתקוף רק את חברי גדעון עזרא. אני חושב שהיום צריך לתקוף מפלגה אחת ולהביע בה אי-אמון. צריך להצביע אי-אמון במפלגה אחת שנקראת שינוי ומתיימרת להיות אבן היסוד בממשלת שרון, אבל מרגע לרגע היא מתגלה כמארז פתטי של אנשים שלא ממש ברור מה הם עושים ביחד. 
       
       קראנו ושמענו איך הזדעקו בשינוי על שתי חברות כנסת שהעזו והגיעו להפגנת השמאל, שבה היו כאמור אנשים מכל המפלגות. מה קרה, אסור לחברות כנסת להביע דעה בסוגיה המרכזית שעומדת על הפרק? איזה מין מפלגה אתם, שכדי לשמור על אחדות השורות אתם סותמים פיות ונמנעים מלהביע עמדה בנושא מרכזי שעומד על הפרק? חבר הכנסת יאסינוב פתח הבוקר את מהדורות החדשות בהתקפה פרועה על חברות הכנסת. לאן הגענו, חבר הכנסת שלגי, לאן? האם זה מתאים לכם? 
       
       לו הייתם חלוקים ביניכם בנושא זכויות בעלי המוניות למשל, אני יכול להבין, אבל אתם חלוקים בעניין המרכזי שמעסיק את החברה הישראלית. לכן אין לכם זכות קיום. בישראל אין מקום למפלגה שלא מסוגלת לגבש עמדה בעניין המצב המדיני. 

אילן שלגי (שינוי):
       
       ברגע הנכון הרוב יקבע - - - 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       אני מקווה מאוד שהרוב יקבע. אני מקווה מאוד, כי הפתטיות של ההתנהלות שלכם - ואני מכיר את חלקכם מעבודתי בכנסת ויודע שאתם אחרים. אז תפקחו את העיניים, כדי שלא תמצאו את עצמכם עמוק עמוק בביצה הטובענית של עזה ובלי יכולת לשינוי אמיתי במדינת ישראל.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. אנחנו ממשיכים להצעת האי-אמון של מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם בנושא הפרסומים בדבר המשך הבנייה בהתנחלויות, הקיפאון המדיני והעדר תוכנית מדינית מאז משאל הליכוד. ינמק את ההצעה חבר הכנסת ואסל טאהא.
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האירועים האחרונים ברפיח ובשכונת זייתון הם נכבה שנייה לאותם פליטים שכבר איבדו קורת-גג בעבר. 
       
       למרות הדיבורים על הפרדה, הממשלה מנהלת את מדיניות הכוח של מופז, בוגי ושרון. ההגדרה של טרור היא פגיעה באנשים חפים מפשע ועבירות פוליטיות. מי פוגע בילדים, בנשים או בזקנים? מי הורס בתים?  מי מפוצץ כל מה שנמצא מולו? 
       
       חברי הכנסת, הטענה המגוחכת שהם חייבים להרחיב את ציר פילדלפי היא בסך הכול כותרת נוחה להמשך מדיניות הכוח עד כדי הגליית אנשים. בשפה פשוטה: מיישרים שם את השטח, הורסים בתים ומטהרים את המקום מפלסטינים. מקבלי ההחלטות נותנים לזה שמות:  אב"מ - אזור ביטחון מיוחד. כלומר, הפעולות האיומות ברפיח מטביעות גם את חותמן בלקסיקון הפוליטי הישראלי. מוסיפים עוד מושג וגם נתנו לו ראשי תיבות. היום מרחיבים כמה מאות מטרים ואין לזה סוף. עוד ועוד שטחים תספחו, הרי אין לזה סוף. 
       
       אם ישראל לא תשלוט בעזה ולא תשלוט בציר, לא ייפגעו חיילים שמגינים על המתנחלים. כל עוד יש כיבוש, אדוני היושב-ראש, ויש מתנחלים -  יהיו קורבנות. ההנחה המפוקפקת והבלתי-מבוססת שגדר תמנע פיגועים נראית מגוחכת יותר מתמיד. הרי בעזה יש גדר ורק בגללה אנחנו רואים שרמת ההתנגדות גוברת. אם מעזה לא יצאו פיגועים, מלבד הפיגוע באשדוד, אז למה ישראל צריכה להפציץ בעזה יותר ויותר? מה קרה לתזת הגדר? ככל שישראל תלחץ את העם הפלסטיני, הוא יתנגד יותר. ככל שיכלאו אותו בגטאות הוא יילחם יותר. אילו מחשבות ואילו רגשות שרון שותל בלב אלפי הילדים שביתם נהרס, שרואים את אמם מתייפחת ואת אביהם מדוכא וחסר אונים? האם פעולות כאלה באמת יביאו את השלום? האם זה מה שתורם לעתיד של כולנו במקום הזה? הוא רק מייצר אקלים של איבה. 
       
       הקלילות שבה הורסים מאות בתים ברפיח מראה עד כמה קל לפנות יישובים כשמדובר בערבים תחת כיבוש. מדוע לא מפנים את ההתנחלויות בקלות כזאת?

       אדוני היושב-ראש, אחרי שראש הממשלה שרון חזר מארצות-הברית הוא חשב שהוא ילבש את חליפת השלום, אבל מסתבר שכל מה שיש לו בארון זה לכפות בכוח את הפתרון הנוח לו על העם הפלסטיני ולפתור את בעייתו שלו בלי לפתור את בעיית העם הפלסטיני. זו משימה בלתי אפשרית. אי-אפשר לפתור בעיה של עם אחד בלי לפתור את הבעיה של העם השני. לזה קוראים שלום?

	אדוני היושב-ראש, הטרגדיה היא אחת – היא משותפת לשני העמים, ועל ראש הממשלה לעסוק בהוצאת שני העמים מהטרגדיה הזאת. יש פה אנשים המאמינים ששרון הפך לאיש שלום, אבל תסבירו לנו, למה מדיניות הכוח שלו בעזה מסלימה יותר ויותר ככל שהוא מצהיר על צעדים חד-צדדיים? 

	אדוני היושב-ראש, יש אנשים המגדירים את עצמם כשמאל וכדמוקרטים – לא משתתפים בהפגנה רק כשחיילים נהרגים, הם צריכים לצאת להפגנות גם כשהורסים בתים. הם לא מתקוממים ועושים כל שביכולתם כדי להפסיק עוול כמו זה שנגרם לאלפי פלסטינים רק ביממה האחרונה. מטרת ההפגנות צריכה להיות קידום שלום אחד צודק, של שתי מדינות לשני העמים. יש להפוך את ההפגנה שהיתה בשבת בתל-אביב לזרם של שלום גורף בעם, ולהפוך אותה לכלי לחץ על שרון כדי לסגת מהשטחים, לא להפגנת גיבוי לו.

	אדוני היושב-ראש, לגבי חברי הכנסת השותפים בקואליציה – חברי כנסת שצריכים לייצג את הציבור הישראלי המתון – 71% מכלל הציבור רוצים לצאת מהשטחים, והם דבקים בכיסאותיהם ולא רוצים לעזוב את הממשלה. הם עומדים ומתעקשים ונשארים בתוך הממשלה, וחבריהם פותחים במלחמה וקוראים להחרים שתי חברות כנסת מסיעתם, שינוי, שהשתתפו בהפגנה - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת טאהא, אני מבקש לסיים.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       - - כאות מחאה על המתרחש בעזה. אני מסיים. מי שנשאר בממשלה נותן את ידו לפשעי מלחמה המתבצעים בעזה יום-יום. מי שנשאר בממשלה נותן יד ונגרר אחרי חרחור המלחמה של אפי איתם, של ליברמן ושל יתר חבריהם, בבנייה הבלתי-חוקית, בבניית מאחזים בלי אישורים, על-כורחה של הממשלה. 102 מאחזים, 55 מהם הוקמו בשנים 2001-2003, וכל יום נוספים עוד ועוד מאחזים.
       
       אדוני היושב-ראש, יש שלום אחד, שלום כולל, שלום צודק, המבוסס על נסיגה מלאה של ישראל מהשטחים הכבושים. רק השלום הזה ישחרר את הרוב במדינה מהמתנחלים, שכל מטרתם היא העמקת הקונפליקט והמשך שפיכות הדמים.
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני קורא לחברי הבית להצביע אי-אמון בממשלה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. הצעת אי-אמון של סיעת ש"ס – חוסר הוודאות במדיניות ראש הממשלה בתחום המדיני. חבר הכנסת אלי ישי, בבקשה.

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הימים האלה הם ימים שאין מלך בישראל, לצערנו הרב. מבוכה ומבולקה וחוסר ודאות, טשטוש, ואפילו – הייתי אומר – בלבול גדול מאוד, שאוחז גם בממשלה. משום כך אזרחי מדינת ישראל אינם מבינים לאן הממשלה הזאת רוצה להוביל אותם. אין כמעט תחום בחיי היום-יום שהממשלה אינה פועלת בו הפוך מההיגיון, הפוך מהשכל הישר, הפוך מהצדק, בניגוד לכל שוויון. 
       
       היום נדבר בעיקר על ההתנתקות, אבל כשאני מדבר על כל תחומי החיים אני מתכוון – מבחינה כלכלית, חברתית, ביטחונית, מוסרית, חינוכית, יהודית, וכפי שאמרתי, היום נדבר על ההתנתקות, שגם שם, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים רגילים, בתקופות רגילות, כשיש כזה "זיגזוג", או כאלה אירועים או החלטות הפוכות ונוגדות זו את זו, היו מעלים את זה על סדר-היום הציבורי ולכותרות הראשיות יום-יום. פה אנחנו רואים עולם הפוך, דברים לא הגיוניים. 
       
       אני לא אכנס להיסטוריה של ההתנהגות של מפלגות הימין בכל מה שקשור לארץ-ישראל או בכל מה שקשור לתהליך מדיני. היו הרבה שהאשימו את השמאל בהסכם אוסלו. חלק מההאשמות היו גם כלפי ש"ס, אף שאני מוכרח לומר, למען הצדק ההיסטורי, שבאוסלו א' ש"ס נמנעה, וחלק מאנשי הליכוד נמנעו, כמו דן מרידור ומאיר שטרית, כמדומני. אפשר לבדוק את זה בספר דברי הימים של הכנסת. באוסלו ב' התנגדנו. אבל עצם העניין הוא שאמרו שהסכם אוסלו הוא דבר מסוכן ודבר לא נכון, ואנחנו לא הסתרנו את דעתנו, וגם לא נסתיר את פסק ההלכה של הרב: שטחים תמורת שלום. הסכם מדיני שיביא שלום ויביא ביטחון.
       
       מה שקורה היום – עוקפים את הסכם אוסלו, ובאותה נשימה מדברים בעד התנתקות חד-צדדית ובעד בריחה חד-צדדית. אני אנסה להסביר, אדוני היושב-ראש, את הדרך של תנועת ש"ס – את הקו שלה. אנחנו בעד תהליך מדיני - - -

רן כהן (מרצ):
       
       חבר הכנסת אלי ישי, איך זה יכול להיות שאתה, ראש סיעה גדולה ומכובדת, מגיש הצעת אי-אמון והסיעה שלך אינה פה?

אליהו ישי (ש"ס):
       
       זה מה שאני מסביר עכשיו. רן, ההערה שלך מגוחכת. זה נוהג קבוע כמעט. כשראשי המפלגות שלך מדברים גם אתה לא נוכח, או רוב הזמן אתה לא נוכח, או שכל החברים שלך לא נמצאים. מה לעשות, בכנסת ישראל כולם מסתובבים בוועדות, במזנונים, בפגישות ובעבודות, וכך זה נהוג. הלוואי שהיה איזה נוהל שקובע שאחוז מסוים מחברי הבית יושבים כשיש דיון, אחרת סוגרים את המליאה. אין דבר כזה.

רן כהן (מרצ):
       
       לא נכון,כשהסיעה שלי מגישה הצעת אי-אמון אני דורש שכולם יהיו. אני מגן על כבודך - - -

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אבל לא זאת הנקודה, רן. אני חושב שצריך להתמקד במהות. אני שמח לשמוע את דאגתך, אבל לא זאת הנקודה. אף פעם לא חייבתי את חברי הסיעה להיות בהרכב מלא בזמן אי-אמון או בדיונים. זאת לא הנקודה.

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת ישי, הוספתי לך דקה, עם הרבה הערכה להערה של חבר הכנסת כהן.

אליהו ישי (ש"ס):
       
       לעצם עניין תוכנית ההתנתקות: חברים יקרים, אני חושב שיש לנו פה תוכנית שמנסה לנתק אותנו ממציאות החיים היומיומיים שלנו. מה זאת אומרת התנתקות? אנחנו נושמים אותו אוויר בכל שטחי מדינת ישראל. מי שמכיר את מפת ארץ-ישראל – מעבר לירדן, הים, חבל-עזה, בתוך מדינת ישראל, לאורך כל המדינה, כל הריכוזים של הפלסטינים – מישהו מדבר על התנתקות? זה הגיוני? אתה יכול לנתק את האוויר שנושמים יחד, או את צינורות המים שעוברים, את הביוב, את החשמל או את המסחר? 
       
       אז בואו לא נשלה את עצמנו. אם הולכים על תהליך מדיני בטענה שהוא הדבר הנכון ואין מנוס מזה, ובצדק, אני בעד ואני תומך בזה, ולהיפך – תביאו הסכם, לכו תנהלו משא-ומתן – לא יכול להיות שמצד אחד אין משא-ומתן תחת אש ומצד שני יש בריחה והתנתקות תחת אש. עדיף שתנהל משא-ומתן תחת אש ותביא להישג משתברח תחת אש. בריחה תחת אש היא סכנה אסטרטגית מאין כמוה. אני מודה לך, מכובדי השר. תביאו הסכם שיביא שלום וביטחון, ואנחנו, באופוזיציה, נתמוך. גם אם אנחנו באופוזיציה נתמוך בכם בהסכם – אין שום בעיה – אבל מה זאת יציאה חד-צדדית? מה הניסיון להטעות את הציבור בקביעה שאנחנו צריכים לצאת מעזה?
 
       אני רוצה לומר לכל עם ישראל שאנחנו כבר מזמן לא בעזה, שנים אנחנו לא בעזה; אנחנו לא בג'נין. עכשיו יש פעולה בעזה נגד המרצחים, גומרים את הפעולה ויוצאים מעזה. אנחנו בחבל-עזה, בסדר גמור. האם מפנים את גוש-קטיף ואת היישובים היהודיים תמורת שלום, כן או לא? בהסכם כן, בבריחה לא. אין בעיה. אני נגד בריחה, אני בעד הסכם. תבוא ותאמר: אנחנו צריכים לצאת מעזה, עזה זה לבנון. הטרור בעזה הוא כמו הטרור בלבנון, אבל עזה זה לא לבנון, אנחנו לא בעזה. חבל-עזה זה לא לבנון. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       איזה טרור?
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       איזה טרור? אתה הרי יודע יפה מאוד כמה מרצחים יוצאים יום-יום, והירי כלפי אזרחי ישראל חפים מפשע וכלפי היישובים שלנו. הדבר הזה צריך להיפסק. אני חושב שאין מנוס מלדבר ומלפעול ביד קשה. הפעולה ביד קשה תעשה קצת סדר, אין ברירה. אנחנו לא אוהבים את זה ולא רוצים את זה. מי שגורם לזה הם האנשים בעזה, הטרור בעזה, ה"חמאס" בעזה, שגורר את מדינת ישראל ואת צה"ל לעשות שם פעולות, וזה מתבקש. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       יש פתרון, לצאת בשלום ובהסכם. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       לכן חוסר הוודאות בהתנתקות זה ניסיון לברוח מהמציאות. איך אמר שר הביטחון היום? אם לא נפעל בעזה, מחר יגיעו המרגמות גם לאשקלון. ואם תצא מחבל-עזה, האם לא יגיעו לאשקלון? יגיעו. אז בוא נאמר את האמת: אנחנו לא בעזה, אנחנו בחבל-עזה. נברח מחבל-עזה ואחר כך ניכנס מעת לעת להתמודד עם הטרור. אנחנו משלים את עצמנו?
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       תעשו הסכם צודק עם הפלסטינים, הכול ייגמר בשלום, בהסכמה, באהבה. תנו לעזה להיות עצמאית, להיות חופשית, לסיים את הכיבוש. מי לא ביצע את אוסלו אם לא נתניהו?
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       עזה עצמאית מזמן. הסכם אוסלו נתן הרבה עצמאות לחלק גדול מאוד בגדה. 
       
       מכובדי השר גדעון עזרא, מעבר לאלמנט הדמוקרטי, הצעות אי-אמון של חברי האופוזיציה ותשובות של הממשלה, עם ישראל שומע אותנו ומאזין לנו ועוקב. אתה אדם רציני, סגן ראש השב"כ לשעבר, והאמן לי שאני אומר את זה לא כמליצה - דעתך מאוד חשובה לי והערכתך חשובה לי והיא מעוררת בי עניין. אמרת דברים מאוד הגונים לאורך כל הדרך, בכל התקופה שאני מכיר אותך, הן בכנסת והן בממשלה, ובאמת דעתך חשובה. גם אזרחי מדינת ישראל זכאים ורשאים לקבל תשובה ברורה ואמיתית, מה המשמעות של ההתנתקות, מה המשמעות של הבריחה, מה ההשלכות האסטרטגיות של בריחה. ראינו מה זה עשה בלבנון, אף שהיינו צריכים לצאת מלבנון. לבנון זה לא עזה, היינו צריכים לצאת, אבל לא בדרך הזאת. אני בעד הסכם, אבל נגד בריחה. המשמעות של בריחה מהשטחים היום בעזה היא בריחה מחר בגדה ומחרתיים מי יודע איפה. 
       
       דבר נוסף, מי שאומר שאין עם מי לדבר, מחר כשיהיה עם מי לדבר לא יהיה על מה לדבר. ברחת מעזה, ברחת מהגדה, על מה תדבר, על ירושלים? אתם, במו-ידיכם, מביאים את ממשלות ישראל הבאות לדבר על ירושלים. מה זאת אומרת "אין עם מי לדבר"? אין עם מי לדבר - תפעל ביד קשה, תעשה סדר. וכשיהיה עם מי לדבר תצא מהשטחים. אבל מה זה לברוח? 
       
       אני מציע להביע אי-אמון בממשלה על חוסר הוודאות, על הטעיית הציבור בכל מה שקורה, ניסיון לטמון את ראשנו בחול מחוסר ודאות, מחוסר יכולת אולי לשלוט, לנהל ולהוביל תהליך מדיני. אני סבור שהעם שבע. אומנם, הוא כבר נכנס לייאוש כתוצאה מהמדיניות הקלוקלת היומיומית בכל תחומי החיים, גם בנושאים מדיניים, אבל הגיע הזמן להתעורר ולהשיב בהגינות לאזרחי מדינת ישראל לאן פנינו מועדות, מה הכוונות של הממשלה, מה התוכנית של הממשלה, והאם באמת בתוכנית ההתנתקות, הבריחה מהשטחים תחת אש תביא להפסקת הטרור או לצמצומו, או רק שנגיד, כמו בגן, שעשינו את מה שהיינו אולי צריכים לעשות על מנת שלא יגידו מה שאומרים בעולם. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. אנחנו ממשיכים עם חבר הכנסת דני יתום - אינו נוכח. השר גדעון עזרא ישיב על שלוש הצעות האי-אמון, בבקשה. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כרגיל בימי שני, הצבעות אי-אמון. 
       
       אני מבקש, בראש ובראשונה, בראשית דברי, לומר שהממשלה מחזקת את כוחות הביטחון שעומדים במערכה בכבוד, על אף האבדות שנגרמו לנו. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       עיר שלמה הורסים שם, מה לחזק?
       
השר גדעון עזרא:
       
       כולנו שולחים תנחומים למשפחות האבלות ואיחולי החלמה לפצועים. כולנו שולחים ברכות לצבא-הגנה לישראל, שנמצא כרגע במערכה בין רפיח לח'אן-יונס. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       הורסים בתים, איזו מערכה?
       
השר גדעון עזרא:
       
       כולנו מאחורי צה"ל, שמונע החדרת אמצעי לחימה מציר פילדלפי לעזה. 
       
       צר לי, צר לי מאוד, שממש היום כוחות הביטחון שלנו צריכים לעסוק בפינוי מאחז בלתי מורשה בשומרון ולהשקיע שם כל כך הרבה כוחות. אותם אנשים שקוראים למלחמה בטרור לא מבינים שעל-ידי מעשים מהסוג הזה הם פוגעים במלחמה בטרור. נודע לי עכשיו, שסגן מפקד מחוז ש"י של משטרת ישראל נפגע קלות באירוע הזה. אני שולח לו ברכות החלמה ורוצה להגיד שהדבר הזה פשוט לא ייתכן. 
       
       חבר הכנסת אלי ישי, השר לשעבר, ידידי, אתה מאשים אותנו בבריחה. אתה מאשים את ראש הממשלה בבריחה. נדמה לי שהאחרון במדינה הזאת שאפשר להאשים אותו בבריחה הוא ראש הממשלה שרון. אוי לנו ואבוי לנו אם עד כדי כך השתבשו אצלנו המערכות, עד שאומרים שראש הממשלה בורח. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אתה בכוונה רוצה להבדיל את ראש הממשלה מכל הממשלה? הממשלה בורחת, אתה יכול לקרוא לזה, הממשלה והעומד בראשה. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       מי שמוביל את המהלך ויוביל את המהלך הוא ראש הממשלה, ואתה מאשים את הממשלה ואת ראש הממשלה בבריחה. אני חושב שאף אזרח במדינת ישראל איננו חושב כמוך, לפחות לגבי ראש הממשלה. 
       
       לפני 15 ימים היה משאל המתפקדים בליכוד, וממש לפני 15 ימים היתה שרשרת של אירועים קשים. זה התחיל ברצח משפחת חטואל והמשיך באירוע בזייתון ולאחר מכן שני אירועים בציר פילדלפי, ואולי אנשים לא זוכרים, אבל היה לנו גם פיגוע שבו נהרג חייל בהר-דב. ממשלת ישראל נמצאת במערכה. 
       
       התנאי הראשוני שלנו, כאשר חתמנו על מפת הדרכים, היה – וזה רשום וכתוב – שהרשות הפלסטינית תילחם בטרור. אבל היא לא קיימה את הצו הזה, והדבר מבחינתנו אומר שאם היא לא מקיימת את הצו הזה, אין לנו אפשרות להיות אתה במשא-ומתן. אני רוצה להזכיר לך, השר לשעבר ישי, שחתמנו על הסכמי אוסלו והם לא כיבדו את ההסכם. היה הסכם חתום. אני רוצה לומר לך, שאריאל שרון ניסה להיפגש עם אבו-מאזן, והיתה החלטה, עם הנשיא בוש, שאבו-מאזן יילחם בטרור, והוא לא עשה כן. היו כמה ניסיונות לאחר מכן להיפגש עם אבו-עלא, דברים שלא עלו יפה. ואם אני קורא נכון את הדברים, פגישתו היום של השר סילבן שלום עם המלך עבדאללה והמגעים שמקיים ראש הממשלה עם הנשיא מובארק, כולם מכוונים לרצון למשא-ומתן ולשיתוף פעולה, אבל לא עם אלו שלא נלחמים בטרור. אנחנו לא נשתף פעולה עם אף אחד שלא יילחם בטרור, ואני אומר את זה בצורה חד-משמעית. 
       
       אם מישהו חושב שהממשלה שלנו, כיוון שהיא לא יכולה לקיים אתם משא-ומתן, תעמוד ולא תעשה דבר, הרי אני יכול להגיד בשמו של ראש הממשלה, שהוא נחוש להמשיך לקדם את התהליך המדיני. הוא מקיים כרגע התייעצויות עם שרי הממשלה, עם מפלגות הקואליציה והאופוזיציה, ואין לי כל ספק שגם אתכם. אני לא יודע אם נערכה כבר שיחה או לא, אבל אני בטוח שתהיה לכם ההזדמנות לומר את אשר על לבכם בנושא הזה. 
       
       ללא כל ספק, בזמן הקרוב יציג ראש הממשלה את השינויים בתוכניתו, שכאמור לא אושרה במשאל מתפקדי הליכוד. הוא יציגה לציבור ויביא אותה לדיון בממשלה ובכנסת. 
       
       אני מבקש להגיד לחברים כאן שהיום, כאשר כולנו נמצאים במלחמה בציר פילדלפי - בציר פילדלפי, בניגוד למה שאמר חבר הכנסת ואסל טאהא, לא נפסקה האש אפילו ליום אחד, ולא משום שישראל ירתה, אלא משום שהפלסטינים רצו לשמור לעצמם ערוץ חיבור להחדרת נשקים, סמים וכל מיני דברים אחרים ממצרים לכיוון חבל-עזה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       יש לי הצעה בשבילך – צא משם, צא משם. צא, צא. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       תסלח לי, אם אני אצא משם - - - 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       צא משם, צא משם. חבל על האנשם שמתים. אני מציע לו הצעה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש. הבנו, נרשם, אי-אפשר כך. זה לא ייפסק. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       אם אני אצא משם, יוחדרו אמצעי לחימה בכמות גדולה וללא הפסקה לתוך חבל-עזה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       תעשה שלום. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תעשה הסכם. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       הסכם עם מי? הסכם עם מי?
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       עם הרשות. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       עם מי ברשות? עם ערפאת? עם ערפאת?
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       - - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       רבותי, תדעו לכם דבר אחד: ראש הממשלה היה מוכן לצאת גם מציר פילדלפי בתנאי שהיה נשמר הביטחון על הציר הזה, אבל אנחנו רואים שהמאבק נמשך והנושא הזה חשוב לפלסטינים יותר מהאזרחים שגרים שם בבתים ויותר מכל דבר אחר. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אתה הורס את הבתים, אתה מרחם עליהם? אתה צבוע, אתה צבוע. אתה הורס את הבתים. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       איזו חוצפה. יש גבול לכל תעלול. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה. קיבלת החלטה לא להישאר פה עד סוף הדיון כנראה. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       מדינת ישראל תהרוס כל בית שממנו יורים על החיילים. מדינת ישראל תעשה את הכול על מנת להרוס את המבנים שמהם יוצאות מנהרות לכיוון מצרים וחזרה אלינו. לא יעזור שום דבר. לך אולי לא אכפת, אבל לנו אכפת שלא יגיעו "קטיושות" לחבל-עזה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       3,000 בתים הרסתם. אנשים בונים ואתם הורסים. 
       
רן כהן (מרצ):
       
       לפני שתי דקות אמרת שראש הממשלה יביא תוכנית שאותה הוא יעביר. לפני דקה אמרת שאין עם מי לעשות אותה. איך אתה מסביר את הסתירה הזאת?
       
השר גדעון עזרא:
       
       אמרתי לך במהלך דברי, שכרגע ראש הממשלה מנהל מגעים גם עם מצרים וגם עם ירדן. מדינת ישראל היתה מוכנה, ולדעתי גם תהיה מוכנה לדבר עם אבו-עלא בנושא פירוק תשתיות הטרור ומה שכתוב במפת הדרכים. מדינת ישראל לא תנהל משא-ומתן עם רשות שלא תיענה לדרישה בחזון הנשיא בוש להילחם בטרור, ואם לא תהיה לנו ברירה, נילחם בטרור לבדנו. אני מעדיף שהדבר ייעשה על-ידי הפלסטינים. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אתה נלחם באזרחים. אתה הורס בתים. 18,000 אנשים הוצאת מהבתים שלהם. זה פשע מלחמה, מה שאתה עושה זה פשע מלחמה. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       להוציא חלק מהסיעות הערביות שנמצאות כאן וצועקות נגד שמירתו של ציר פילדלפי על-ידי צה"ל, אני חושב שהכנסת בהחלט מאוחדת במלחמה שלנו בציר פילדלפי למנוע החדרות אמל"ח לחבל-עזה. תודה רבה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       קריסת העיר רפיח, זה מה שאתה רוצה. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       הקצין שהקים את ציר פילדלפי התראיין היום ואמר שצריך לצאת משם, אז בשביל מה למות שם?

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. אנחנו ניגשים לדיון. חבר הכנסת דני יתום, בבקשה. 
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר עזרא, חבר הכנסת טיבי, תודה רבה. צריך להביע היום אי-אמון בראש הממשלה שרון ובממשלתו על כך שהממשלה הזאת כשלה בכל אשר עשתה. הרי אנחנו מדברים על כך שהרשות המבצעת עומדת בפני – חבר הכנסת טיבי, אני חייב את אוזנו. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת יתום, זה תפקידי. 
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       חבר הכנסת טיבי, אני שמח שאתה סומך על אלופי-המשנה במילואים של צה"ל. תודה רבה. 
       
מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       תת-אלוף. 
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       לא, לא. יובל דביר הוא אלוף-משנה במילואים. 
       
מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       זה שדיבר הבוקר הוא תת-אלוף. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת יתום, זה זמנך.
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       במבחן המעשה הממשלה הזאת כשלה, והרי הרשות המבצעת צריכה לעמוד בפני האתגר של מבחן המעשה. זה לא משנה אם ראש הממשלה רוצה ולא יכול. ברגע שהוא לא יכול, הוא כשל. הוא איננו יכול להעביר תוכנית שהיא תוכניתו, אפילו לא בממשלתו ואפילו לא בקרב חברי מפלגתו. 
       
       ובכלל, איזה מין הליך דמוקרטי זה? שמעתי את חברי מהליכוד מתפארים ומתברכים בהליך דמוקרטי, שכמוהו לא היה. פאר הדמוקרטיה. איזה מין דמוקרטיה זו, ש-50,000 או 60,000 מצביעי מפלגה אחת קובעים את גורלו של עם שלם, ובעצם את גורלם של שני העמים? וכיצד יוצאים עכשיו מן המצר שראש הממשלה שרון הכניס את עצמו לתוכו? לראש הממשלה פתרונים. אני שומע מהשר עזרא שראש הממשלה יושב, בודק ודן וכו'. סוף לדיונים. הגיע הזמן לשים קץ לכל הדיבורים והברבורים. צריך להציג תוכנית על השולחן ולהעביר את התוכנית הזאת בנחישות. אי-אפשר לדבר על נחישות בלי שאנחנו רואים תוצאות של הנחישות הזאת. אי-אפשר לדבר על מעשה בלי שאנחנו רואים תוצאות של המעשה הזה. בינתיים הכול דיבורים. 
       
       עצרת ה-150,000 שתמכה ותומכת בהתנתקות מעזה היא זו שמלמדת אותנו שמספר גדול הרבה יותר מסך מתנגדי הליכוד ומסך האנשים שהשתתפו בעצרת כמה שבועות קודם לכן, שמטרתה היתה להביע התנגדות להתנגדות - מספר גדול לאין ערוך תומך בהתנתקות. ההתנתקות היא אינטרס של מדינת ישראל. 
       
       מדוע, תסבירו לי, חברי, אנחנו צריכים להישאר ברצועת-עזה ולדאוג לרווחתם, כלכלתם, הביוב, המים והחינוך של 1.5 מיליון פלסטינים? מדוע? ניתן את זה לערפאת. 
       
       ובכלל, הישארות בציר פילדלפי היא בעיה טקטית, לא אסטרטגית. מעוורים את עינינו ולא צריך להיות שם. יש דרך אחרת להגן על תושבי מדינת ישראל אחרי שנתפנה, צבא ואזרחים, מרצועת-עזה, מבלי להיות בציר פילדלפי. אם חוששים ומבקשים להשאיר את המסדרון הצר הזה תחת פיקוח, בואו ננסה להביא לשם פיקוח בין-לאומי. זה לא גבול ישראלי, זהו גבול בין רצועת-עזה למצרים. זה לא גבול בין רצועת-עזה לישראל, ולכן צה"ל לא צריך להישאר שם. 
       
       אמרתם לנו ששנת 2003 היא שנה שבה יוכרע הטרור. שנת הכרעה קראתם לזה. לא הוכרע הטרור. אמרתם לנו שכל יום מנצחים את הטרור. לא מנצחים כל יום את הטרור. אמרתם לנו שאנחנו צורבים את התודעה של הפלסטינים, כך שהם יבינו בעצמם שהם צריכים להפסיק את הטרור. כל אלה לא קרו. כל אלה לא התרחשו. מה תהיה ההבטחה הבאה שלא תתממש? 
       
       לכן אני מבקש לומר כאן פעם נוספת: אפשר להשיג שקט, אפשר להשיג רגיעה ואפשר לנצח את הטרור, אבל בשילוב של תהליך מדיני עם מלחמה, שהיא מלחמת חורמה בטרור. הדברים האלה לא מתקיימים, ולכן אני חושב שדי לנו. הממשלה הזאת התנסתה, ועכשיו הגיע הזמן להחליפה בממשלה טובה יותר, כי כזאת, טובה יותר, מגיעה לנו. תודה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יחיאל חזן - אינו נוכח. חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אין לכם קצת בושה, ידידי דני יתום. קצת חרטה, קצת התנצלות, באיזו התלהבות אתה מדבר על המשך אוסלו. 
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       ידידי חבר הכנסת הנדל, לא משנה מה יהיה השלב הבא, אם השלב הבא יהיה המשך הלחימה בטרור או הידברות - - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת דני יתום, תודה רבה לך. לא הספיקה לך כל החריגה על הדוכן? 

חמי דורון (שינוי):
       
       גם אני אקבל חריגות כאלה?

היו"ר משה כחלון:
       
       אתה לא תקבל חריגות. את כל החריגות לקח היום חבר הכנסת יתום. 

דני יתום (העבודה-מימד):
       
       אני מודה לך על היחס המיוחד.

היו"ר משה כחלון:
       
       יש לך אח בסיעה שלנו. 

חמי דורון (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לחזק את ידיהם של החיילים והמפקדים הנמצאים כעת בשטח ופועלים לחיסול המנהרות שמשמשות להברחת אמצעי לחימה. אני מאמין שהם יבצעו מה שצריך תוך שמירה מקסימלית על חייהם ועל הערכים שעליהם חונכו.
       
       אדוני היושב-ראש, קיימת זילות בכנסת בהגשת הצעות האי-אמון חדשות לבקרים, כאשר ברור לכולם שבעצם הקואליציה תמשיך בדרך והממשלה תשרוד, ותשרוד, לפחות בשלב זה, בפער גדול. 

רן כהן (מרצ):
       
       בסוף היא נופלת.

חמי דורון (שינוי):
       
       חבר הכנסת רן כהן, כל דבר נופל בסוף. אתה יודע, אתה חקלאי, כל דבר כשמבשיל נופל. 

רן כהן (מרצ):
       
       דוחפים אותו לפני שהוא נופל.  מה מבשיל בינתיים? הרס חברתי - - - 

חמי דורון (שינוי):
       
       אני רוצה להציג לדוגמה את הצעת האי-אמון של מפלגת העבודה-מימד, שהציג חבר הכנסת שמחון. נדמה לי שלא היית כאן, חבר הכנסת רן כהן, ולא שמעת את ההצעה. מה שהעסיק את חבר הכנסת שמחון היו הבעיות לכאורה שקיימות במפלגת שינוי. נראה לי, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, שחבר הכנסת שמחון כבר פתר את כל הבעיות במפלגת העבודה, ועכשיו הוא בא לפתור בעיות אחרות, אולי במפלגות אחרות, ואני שמח על כך. 

קריאה:
       
       בעבודה זה כבר אבוד.

חמי דורון (שינוי):
       
       חבר הכנסת ואסל טאהא שאל שאלה מעניינת. הוא שאל: מי פוגע בתינוקות, בנשים ובילדים? אני רוצה לומר לחבר הכנסת טאהא, שהמרצחים הפלסטינים הם אלו אשר פוגעים בתינוקות, בילדים, בנשים ובאזרחים כמדיניות, כאידיאולוגיה. כי ככל שיהיו יותר יהודים הרוגים טוב יותר. מה רע? 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       בעזה - - -  שמעת על כך?

חמי דורון (שינוי):
       
       אדוני חבר הכנסת ואסל טאהא, הבעיה היא שאותם מרצחים פלסטינים, שלהם אתה משמש כפה בכנסת הזאת, כאשר אתה נותן תמיכה - - - 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       למי אתה פונה?

חמי דורון (שינוי):
       
       לחבר הכנסת טאהא, חבר הכנסת טיבי. 

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת טיבי, תן לו לדבר בבקשה.

חמי דורון (שינוי):
       
       חבר הכנסת טיבי, תן לי אפשרות לדבר.

היו"ר משה כחלון:
       
       יש לך עוד 30 שניות, חבר הכנסת דורון. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - 

חמי דורון (שינוי):
       
       כאשר מרצחים מסתתרים בתוך בתים תוך כדי שיתוף פעולה של אותם אזרחים, צריכים אותם אזרחים לדעת שבמלחמה יש נפגעים. כן. רק שבצה"ל, החייל שנהרג השבוע בציר פילדלפי, זה אותו חייל שלקח אותה אמא וניסה להעביר אותה כדי לתת לה אוכל ונרצח מתוך - - - 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אנחנו לא מאמינים לדברים של הצבא - - - 

חמי דורון (שינוי):
       
       הוא נרצח מפני שרצה להיות אנושי, שלא כמו אותם מרצחים פלסטינים שבאים ומתאבדים בתוך מסעדה עם 21 נרצחים. אבל חבר הכנסת טיבי מעדיף לעזוב את האולם כדי לא לשמוע את האמת, כי עובדות תמיד כואבות ותמיד קשות.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       איך מתים הילדים?

היו"ר משה כחלון:
       
       הוספתי לך דקה, תנסה לנצל אותה. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       - - - 

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת טאהא. חבר הכנסת טיבי.

חמי דורון (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל חברי הכנסת, רובם לפחות, מעוניינים בתהליך שלום, אלא שאני מציע לחברי הכנסת הערבים כאן ועכשיו, שתמיד מתפארים בזה שהם רוצים לשמש כגשר לעניין - תדרשו מחבריכם בצד השני לפעול נגד הטרור, כדי שנוכל להתחיל במשא-ומתן אמיתי כדי להגיע לאיזה הסכם. כי הדרך שאתם נוקטים כאן מעל הבימה היא דרך שמעודדת את הטרור, היא דרך שנותנת רוח גבית לטרור. כאשר אתם לא פועלים נגד אלה שמעודדים טרור, נגד אלה שרוצים טרור, אתם מעודדים טרור.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       - - - 

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת דורון, זמנך תם. משפט לסיום.

חמי דורון (שינוי):
       
       מדברים היום על ציר פילדלפי. ציר פילדלפי נקבע כציר שיהיה תחת השליטה של ישראל באותו הסכם אוסלו שעליו דיבר חבר הכנסת יתום. מי שהביא את ציר פילדלפי, מי שיצר את ציר פילדלפי זה הסכם אוסלו, זה מפלגת העבודה. מה לך כי תלין, חבר הכנסת יתום?

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יאיר פרץ, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל. אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לפני כמה ימים ליווה עם ישראל את מיטב בניו למנוחת עולמים. רק אתמול, אדוני היושב-ראש, ליווינו עוד שניים מטובי בנינו שחירפו נפשם למען אותה אוכלוסייה, למען תושבי שדרות, אופקים ואשקלון. מעל במה זו אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות. יהי זכרם של הנופלים ברוך.
       
       אדוני היושב-ראש, השבוע ראינו מחזות קשים. ראינו את חציית הקווים הקשה ביותר. ראינו שאותם מרצחים חוטפים חלקי גופות ואינם מאפשרים למשפחות השכולות, שאיבדו את יקיריהן, להביא אותם לקבר ישראל. זו המזכרת היחידה שנותרה להם. רק בהתערבות מצרים ועוד כמה אנשים ומנהיגים חשובים מהמגזר הערבי הוחזרו אותם חלקי גופות.
       
       אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הביא את תוכנית ההתנתקות להצבעה בקרב מתפקדי הליכוד. אדוני היושב-ראש, נתקבלה החלטה, ושימו לב מה יצרה אותה החלטה: פרדוקס שאין כמוהו – ראש הממשלה רצה התנתקות חד-צדדית, דבר שהיה מביא למעשה לא להדברת הטרור אלא להגברתו, כי מתפנים חד-צדדית בלי משא-ומתן. 
       
       אדוני היושב-ראש, שלא יהיו אי-הבנות: סיעת ש"ס בעד הסכם שלום תמורת ויתורים מכאיבים - שלא יהיה ספק בנושא הזה. גם מרן הרב עובדיה יוסף אמר זאת בצורה הכי מפורשת - אבל במשא-ומתן, בניהול משא-ומתן, ולא לאפשר תקדימים שאחר כך נבכה עליהם לדורות. יציאה חד-צדדית יכולה ליצור דבר אחר: שיבואו מחר ויבקשו גם את שדרות, גם את אופקים ואת הגדה המערבית. 
       
        אדוני היושב-ראש, תוכנית ראש הממשלה הביאה לכך שהיום הוא שם למעשה את הצבעת מתפקדי הליכוד בצד. הוא מנסה לבנות תוכנית מדינית אחרת. תנועת שינוי מנסה להכתיב לראש הממשלה תוכנית מדינית. אם לא – הם פורשים. בקיצור, אנחנו בדרך ללא מוצא, אדוני היושב-ראש.

היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים. 

רן כהן (מרצ):
       
       אתם מציעים משא-ומתן עם ערפאת?

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת פרץ, אני מבקש לסיים.

יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אני אומר דבר אחד: ממה נפשך, חבר הכנסת רן כהן? אנחנו מציעים משא-ומתן עם אנשים שהוסמכו לכך על-ידי הרשות הפלסטינית.

רן כהן (מרצ):
       
       ערפאת?

יאיר פרץ (ש"ס):
       
       שיהיה ערפאת, אבל שתהיה לו מלה. שלאותו ערפאת תהיה סמכות ולא ידבר בשני קולות, ולא ידבר בבוקר על משא-ומתן ואחר-הצהריים יסית. 

היו"ר משה כחלון:
       
       משפט לסיום.

יאיר פרץ (ש"ס):
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך לנהל משא-ומתן. די. אני חושב שהגיע הזמן ששני הצדדים ישבו בצורה מאוד רצינית, יפסיקו את שפיכות הדמים, יפסיקו את זה בצורה שתאפשר לשני העמים לחיות ביחד, ואז נוכל באמת לומר, ובא לציון גואל. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת רן כהן. אחריו – חברת הכנסת גילה פינקלשטיין. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       שלום מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, בימים אלה מלאו עשר שנים ליציאתנו מעזה. היה קיפול דגלים, היה טקס, היו חגיגות, היו חגיגות שמחה, תהלוכות ניצחון, הנפת דגלים של אש"ף, היה גם שיכרון שלום מטורף שעצם את עיניהם של אדריכלי אוסלו מלראות את העתיד הקרוב – ומנגד היתה עננה כבדה של חשש; דאגה ממה שיצמח מעזה המחודשת, הבלתי-נשלטת, זאת המשביעה אותנו מרורים מימים ימימה. רק שהדאגה היתה נחלת צד אחד בלבד. רק חלק מאנשי הימין, שבזו להם מתוך צהלות השלום והשיכרון ההזוי, לא נמנעו מלראות את העתיד. 
       
       30 שנה מסיתים אומה שלמה בכל כלי התקשורת, מעל כל במה, תחת כל עץ רענן, נגד יישובי חבל-עזה, והפעם ממשיכים בשקרים במצח נחושה, בקמפיין אדיר – ואין גבול לשקר. זה התחיל בזה שנרצחו חיילים ורקדו על הדם 30 קילומטרים מגוש-קטיף – 10 קילומטרים משדרות – אבל תושבי גוש-קטיף אשמים ברצח החיילים. אחר כך הגיעו הסקרים ביום שישי, ובכותרת בעמוד הראשון: 79% – קראתי את "מעריב", את "ידיעות" לא ראיתי – 79% בעד לברוח מעזה. הפכתי דף וראיתי שרק 40%, וחצי מהם מצביעים שבכלל לא רוצים את קיום המדינה הזאת – ערבים. זאת אומרת, 20% מעם ישראל רוצים שנברח. 
       
       יש עוד 39% – נכון – שרוצים כמו שדיברו אנשי ש"ס. אני חולק עליהם – שאומרים שאם יהיה עם מי לדבר ויהיה אפשר להגיע לשלום אמת, לשקט, לשלווה, גם הם מוכנים להקריב קורבן. אבל במסע של השקר הכול מותר – מצרפים מספר אחד עם מספר אחר בלי כל קשר. רוב מוחלט – עם ישראל היושב בציון הוא נגד בריחה, נגד עקירת יישובי גוש-קטיף. יש חלק קטן – שאם תינתן תמורה כלשהי, להבנתם – כאלה שעוד חולמים שעם ערפאת וחבר מרעיו אפשר לעשות משהו, והם מוכנים לוויתורים כואבים – לי. לא להם.
       
       וגם ההפגנה – ובזה אסיים – א. לא היו בה 150,000, אבל לא אתווכח כי לא הייתי שם; ב. ביום העצמאות היו הרבה יותר מזה בגוש-קטיף, וזה לא ברחובה של עיר, ולא בכיכר שבקלות מגיעים אליה, אלא צריך לנסוע שעות בכל רחבי הארץ. והיו הרבה יותר מזה, ועמדו בפקקים יום שלם, ורובם היו צריכים להסתובב לאורך 45 קילומטרים בשני מסלולים. מלא - אבל זה ככה, נעלם – זה לא רוב העם, כי זה אחר, זה לא רוב העם של הכותרות בעיתונים. והיתה, חודשיים, שלושה חודשים לפני כן, הפגנה באותה כיכר רבין, שהמשטרה קבעה שהיו בה 200,000 איש – נגד ההתנתקות. אבל גם זה לא הרוב של המתנתקים. פה יש רוב של שמעון היקר, ושמעון היקר, כשהוא נואם מפסיקים את כל השידורים בכל כלי התקשורת, כי הוא נציג הרוב. ידוע בסקרים - - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני מסיים. זה שנים, בכל סקר – הוא-הוא הרוב. רק מה לעשות שהעם בחר ברוב מוחלט במחנה הלאומי – הוא לא ידע שיתבלבלו באמצע הדרך – ומיעוט קטן וזניח לשמאל הסהרורי. תודה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת רן כהן, בבקשה. 
       
רן כהן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו נמצאים לאחר שבועות וימים נוראים ואיומים, עם אסונות כבדים מאוד למשפחות ולעם כולו, ובעיתוי הזה אנחנו חייבים לומר דברי אמת. לאחר שאנחנו מגיעים לראייה מאוד חדה של מה שקורה במדינה, אין לנו דרך אלא באמת להביע אי-אמון גמור, מוחלט, בממשלה הזאת, על התוצאות ההרסניות מבחינה חברתית וכלכלית –  הגידול הכי נורא באבטלה ובעוני, החלוקה של הצמיחה הכלכלית רק לידיים של מעטים מאוד ב"טופ" ולעומת זאת ההידרדרות של רוב הציבור משכבות הביניים כלפי מטה, ועל הכול – האסונות הביטחוניים והשיתוק המדיני. 
       
       אדוני היושב-ראש, תראה, זה הלוא דבר ממש מדהים – ראש ממשלת ישראל אריאל שרון הוא בעד יציאה מכל רצועת-עזה, לרבות ציר פילדלפי, והוא, אגב, לא שרלטן בעניין הזה, הוא בהחלט ניהל ומנהל דיונים עם המצרים, עם גורמים בין-לאומיים, עם האמריקנים כמובן, כדי לחסום את ציר פילדלפי שלא בגופם של חיילי צה"ל. לא זו בלבד, אלא שגם במערכת הביטחון יש מחלוקת, וחלק מאנשי הביטחון הם בעד עזיבת כל רצועת-עזה, לרבות ציר פילדלפי, וחלק מתנגדים. 
       
       מה אנחנו בעצם עושים היום? הגענו למצב שבו הברירה החדה וברורה היא בין יציאה משם ונתינת האחריות לאי-העברת נשק לרצועת-עזה כדי לפגוע בנו לידי המצרים ולידי גורמים בין-לאומיים, לבין מה שנעשה היום. זה הרס של מאות בתים של משפחות על ילדיהן – דבר נורא ומחריד שמוליד רק שנאה, משטמה, יותר מפגעים, יותר מתאבדים עלינו, על חיילי צה"ל; דרך אגב, אותם חיילים שעל חייהם אנחנו רוצים לשמור בחישוף הזה ובהריסת הבתים. הלוא זה ממש דבר מדהים. 
       
       אנחנו, אדוני היושב-ראש, אחרי הפגנה באמת אדירה בכיכר רבין במוצאי-שבת. זאת לא הפגנה של 150,000, זאת הפגנה שמבטאת ארבעה מתוך חמישה ישראלים, שמונה מכל עשרה ישראלים, שזה רצונם – לצאת ולהפסיק את הכיבוש, להפסיק את השליטה בעם אחר, להפסיק את ההסתבכות, להפסיק להרוג ולהפסיק ליהרג, כי זה מיותר. 
       
       ואגב – בעניין הזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – דיבר כאן יושב-ראש ש"ס, אלי ישי, נגד ההתנתקות ובעד משא-ומתן, ושאלתי את ראש סיעת ש"ס, חבר הכנסת פרץ: עם מי אתה מציע לדבר? והוא אמר: גם עם ערפאת. אבל ראש הממשלה לא רוצה לדבר עם ערפאת, וספק אם באמת כרגע, לאחר שהמשא-ומתן עם אבו-מאזן נשבר, ועם אבו-עלא לא נעשה, ועם הרשות הפלסטינית לא קרה, למה היום בכלל צריך להעמיד, אדוני היושב-ראש, משא-ומתן נגד יציאה מהשטחים ויציאה מהשטחים נגד משא-ומתן? אם טוב לישראל לצאת היום מהשטחים, צריך לפנות את כל ההתנחלויות היום ולצאת מהשטחים. ואם טוב  להשיג שלום במשא-ומתן, צריך לנהל משא-ומתן כדי להגיע לשלום.
       
       אבל להשאיר את עם ישראל ככה מחכה - ובינתיים אנשים נהרגים והורגים - זה בלתי אפשרי, כי המשך של מה שקורה ברצועת-עזה היום הוא קטסטרופה לעם הפלסטיני ולנו ביחד, עד כדי כך שזה רק ידמם יותר ויותר. תודה רבה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. לאחר מכן - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מונחות לפנינו היום שלוש הצעות אי-אמון, שהדמיון ביניהן גובר על השוני. אין בהן חידוש ממשי והן אינן מניחות על סדר-יומה של הכנסת עניין שלא קיבל כבר התייחסות מצד הקואליציה. 
       
       את העיקרון המשותף לכל ההצעות אפשר לסכם במלה אחת - קיפאון. בכל הצעה מנוסחים הדברים בצורה כזאת או אחרת. בהצעה אחת "העדר תוכנית מדינית"; באחרת "חוסר הוודאות המדיני", "קיפאון", אך בעיקרן, שלוש ההצעות הללו דומות. 
       
       אני רוצה לפנות לסיעות השמאל ולומר באופן חד-משמעי: טעיתם בכתובת. ככל שעובר הזמן, הטעות מתגלה כשגיאה חמורה יותר. אתם מפנים את החצים לכל מי שרק אפשר, מלבד למי שבאופן שיטתי מטרפד כל ניסיון להידברות, כדי להנציח מצב שמשרת את  האינטרס שלו. 
       
       היום - אחרי כמעט ארבע שנים של לחימה מול הפלסטינים; אחרי כ-1,400 קורבנות ישראלים במיתות משונות; אחרי מעשי רצח נוראיים של נשים בהיריון ותינוקות בני-יומם; אחרי מעשי לינץ' אכזריים בידי המון משולהב; אחרי טקסי ביזוי מפלצתיים בגופות של חיילי צה"ל - אחרי כל זה, האם עדיין נותרה בכם מידה של העזה להאשים את ההנהגה בקיפאון מדיני? האם הניסיון להמשיך את המתווה הכושל של אוסלו אינו חתירה לתוכנית מדינית? האם יוזמה מרחיקה לכת להתנתקות מרצועת-עזה אינה יוזמה מדינית?
       
       אף שהמפד"ל מתנגדת לתוכניות הספציפיות הללו, היא שותפה לממשלה שיש בה מגמה של משא-ומתן מדיני להסדר של ישראל עם שכנותיה. 
       
       אני רוצה להפנות את סיעות השמאל אל הכתובת הנכונה, אל מי שגורם לקיפאון של כל יוזמה מדינית לשלום - העם הפלסטיני. 
       
       האירועים בשבוע שעבר מצטרפים לשורה ארוכה של מעשי טירוף, מעשי נבלה, שמזכירים את מעשי הפלסטינים עוד לפני קום המדינה. אל מול מעשי זוועה כאלה, אני שואלת את השמאל: מה יועילו לנו תוכניות מדיניות מתוחכמות, כל עוד יושב על הכיסא מולנו עם שתרבות של דם מנחה אותו, והנהגה שיש לה עניין בהנצחת המצב הקיים?
       
       הקיפאון בתוכנית המדינית יכול להפשיר - - - 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       את לא יכולה לומר דבר כזה. אדוני היושב-ראש - - - עם שלם - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       הקיפאון בתוכנית המדינית יכול להפשיר, בתנאי - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חברי הכנסת.

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       - - - בתנאי  שיהיה פרטנר אמיתי - - 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אין אומרים דבר כזה - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       - -  פרטנר אמיתי למשא-ומתן. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - זה אמרו הנאצים, את לא שומעת את עצמך?

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת ברכה. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אי-אפשר להשתיק טרור - - 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - פינקלשטיין, תקשיבי לעצמך. את עושה טעות לעצמך - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       - - במלים וביוזמות מדיניות. 

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת ברכה.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       המדיניות של הסכמי אוסלו היתה הסרת השליטה על אוכלוסייה פלסטינית בתמורה לשקט ביטחוני. מתכונת כזאת - - -

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       היושב-ראש, מה זה? 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - לא צריך לעשות בחינות .I.Q - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת טיבי, בבקשה. חבר הכנסת ברכה, בבקשה. יש ועדת אתיקה.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       מה זה? 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - -

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
        - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       המתכונת הזאת - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       סליחה רגע, חברת הכנסת פינקלשטיין. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       היא יכולה לבקר - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת ברכה, נאמרו פה - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       האם אנחנו נחזור על אותה טעות? 

היו"ר משה כחלון:
       
       נאמרו פה דברים קשים, יש ועדת אתיקה - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       האם נייצר שוב תוכנית מדינית - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       - -  לא אתה ולא אני יכולים להכתיב לה מה לומר מעל הדוכן.
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אתה יכול להעיר לה - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       אתה הערת לה, אפשרתי לך להעיר. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       לא אומרים: עם שתרבות דם - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת ברכה, הבנתי. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       לא אומרים, זה דיבור נאצי. 

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת ברכה, אתה כבר עובר להפריע לי. אני ממש מתנצל, אתה עובר להפריע לי. הבנו, נרשם, תודה רבה. תסיימי. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אני מבקש לפנות ליושב-ראש שהוא יעיר - - -

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אני בטוחה שסיעות השמאל זוכרות את הביטוי - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       פה נאמרו דברים יותר גרועים, תאמין לי. גם היום. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - גזענות כלפי הספרדים - - -


גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אני בטוחה שבסיעות השמאל זוכרים את הביטוי שטבע איש שמאל ידוע: שלום עושים עם אויבים. נכון, אכן, שלום עושים עם אויבים, אך עם אנשים - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים. עם כל ההמולה, אבל צריך לסיים. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אני קוראת לממשלת ישראל להמשיך ביתר שאת וללא חת את מיגור הטרור - הטרור שיוצא מעזה וסביבותיה -  לא להרפות, לא לוותר, לנוכח מי שמחזיק בהשקפה מוסרית מעוותת. תודה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו - חבר הכנסת דוד טל. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מי שגזען כלפי ספרדים וכלפי ערבים - - -

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה עדיין יותר טוב - - -

קריאות:
       
       - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, את דעתי על נושא ההתנתקות כבר אמרתי לא אחת כאן מעל הדוכן ובהזדמנויות שונות. אני חושב שראש הממשלה שוגה כאשר הוא מציע להתנתק ולצאת מגוש-קטיף, כאשר שום צד לא יושב אתו למשא-ומתן ואף אחד לא מתחייב שהמצב שם יירגע. אדרבה, אנשי צבא אומרים, שכאשר נצא בצורה הזאת המצב יהיה יותר גרוע. 
       
       לכן, אני רוצה, אדוני היושב-ראש - מאחר שכבר אמרתי את דעתי - לנצל את ההזדמנות ולדבר על נושא שלדעתי הוא זה שצריך להסעיר את חברי הכנסת.
       
       היום - אומנם לא בהרבה עיתונים, אני קראתי את עיתון "המודיע" - יש כותרת ענקית בעמוד הראשון על 41% מילדי ישראל שאינם יודעים, אדוני היושב-ראש, קרוא וכתוב כראוי. ואם אנחנו צריכים להתעסק במשהו ואם אנחנו מחפשים לדעת מהו שורש הבעיה של עם ישראל - זאת הכותרת הזאת, המסקנה הזאת מדוח-דברת, ש-41% מילדי ישראל לא יודעים קרוא וכתוב, ואנחנו לא יודעים לאן אנחנו הולכים.
       
       יושב פה סגן שרת החינוך - ואני לא רוצה להאשים אותו חלילה, זה הרי לא בא ביום, אבל אם יש בידך לפעול, ואני בטוח שאתה רוצה לפעול, בזה מדינת ישראל צריכה להשקיע את כל המאמצים שלה, כדי שלא נהיה במצב הזה.

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - צריך לפנות התנחלויות, לפנות כסף.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אתה יודע שאני לא בדעה שצריך לפנות התנחלויות ואני לא חושב שנותנים כל כך הרבה כסף להתנחלויות, כדי שצריך יהיה להפסיק לתת לשם. הלוואי שהיו נותנים כסף, גם את זה לא עושים. 
       
       אני רוצה לומר שאנחנו, מבחינתנו - הציבור החרדי דוחה גם את ההמלצה של דברת: בואו נבקש לעבור לחמישה ימי לימוד. אני רוצה לומר לכם, שאצלנו במערכת החינוך לומדים שישה ימים, וכבר יש תלמודי-תורה שלומדים שבעה ימים, ויש תלמודי-תורה שלומדים כל השנה, למעט אולי ביום כיפור, שהוא יום שכל-כולו תפילה. 
       
       אז במקום שנבדוק את עצמנו מה קרה לנו ומדוע יש יותר מ-40% שלא יודעים קרוא וכתוב - אולי התנתקנו מהמסורת, אולי התנתקנו מהמורשת, אולי התנתקנו מספר הספרים, וזאת הבעיה - באים אלה שצריכים להמליץ לנו, לראשי מערכת החינוך, ואומרים לנו: בואו נשאיר את הילדים בבית. ומה הילדים יעשו באותן שעות שלא יהיה עליהם פיקוח? 
       
       אני יודע שהפיקוח שיש היום על הילדים באותם בתי-ספר ממלכתיים הוא לא פיקוח שיכול להועיל לנו, כי הוא הביא לתוצאות כאלה של יותר מ-41% שאינם יודעים קרוא וכתוב, או יתר הדברים הגרועים שיש כתוצאה מהחינוך הזה. 
       
       לכן אנחנו דוחים את ההמלצה ללמוד חמישה ימים. לא ייתכן, צריך להטיף לכך שילמדו יותר, שידעו יותר מה שכתוב בתנ"ך.
       
       אני רוצה לומר עוד משפט, אדוני היושב-ראש - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       לסיום בבקשה.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       לא, אני מבקש לומר לך, אדוני היושב-ראש.

היו"ר משה כחלון:
       
       משפט לסיום.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אתמול, כאשר מר דברת הגיש את ההמלצות לממשלה, ראש הממשלה אמר שהוא מבקש בכל מה שקשור לחרדים - מאחר שלא יושבים שרים חרדים ליד שולחן הממשלה - הוא רוצה לטפל בנושא של החרדים. אני רוצה לקוות שהוא לא רוצה לפגוע בסגן השרה, אבל אני רוצה לשאול את ראש הממשלה - העבירו אליו לטיפול את הנושאים של שירותי דת. אין שירותי דת; שירותי הדת קרסו. הבטיחו להעביר 26 מיליון שקל לתוכניות הבראה למועצות הדתיות, ולא העבירו אותם. רק לפני כמה ימים סיירתי במושב עין-העמק, ושם מבקשים, מתחננים להכניס בלנית חדשה, מאחר שב-31 במרס סיימה בלנית לעבוד, ואין, אין מי שיטפל, אין מי שיקבל. שירותי הדת קרסו.

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת פרוש, אני מבקש לסיים.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אם שירותי הדת קרסו, אני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, אם אתה לא מטפל בשירותי הדת, איך אתה רוצה לטפל בכל מה שקשור לחינוך של הציבור החרדי?
       
       אני רוצה לומר לך לסיום, בושה למי שמנסה לומר לציבור החרדי: תלמדו לפי התוכנית אליבא דמשרד החינוך. מי שפושט את הרגל בחינוך יכול להגיד לנו מה אנחנו צריכים ללמוד? תתביישו לכם, אלה שמנסים לומר לנו את זה. שלו נעליכם מעל רגליכם לפני שאתם מדברים על החינוך שלנו. תודה רבה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה. רבה. חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת דוד טל. אחריו – חבר הכנסת זחאלקה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה, אדוני. 
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון הזאת היא הצעה על הכישלון הרב-תחומי של ממשלת ישראל, ובעיקר, מבחינתנו, על מה שהיא מעוללת לאזרחים פלסטינים בעיקר ברפיח.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       איך אתה אומר דבר כזה?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תיכף תבין. לפני שאני אפתח, אדוני היושב-ראש, במה שהיא מעוללת לאזרחים פלסטינים ברפיח, אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לברך את הגברת ג'וסלין הורנדל, אמו של תום, פעיל שלום בריטי, שנורה לפני תשעה חודשים, על-ידי חיילי צה"ל ברפיח, ולפני שבועות מספר הוא נפטר בבית-חולים לאחר מוות קליני ממושך. אני חושב שהמוות הזה וההרג הזה אומרים הכול – שם יורים ללא הבחנה, יורים על מנת להרוג. You are most welcome, Josslin.
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בימים האחרונים בתוך שטח כבוש צד אחד פוגע באזרחים, וצד אחד מתנגד. בימים האחרונים נהרגו עשרות פלסטינים, נפצעו מאות, נהרסו עשרות בתים, חלק מההרוגים הם ילדים, ונהרגו חיילים. יש לסיים את המצב הזה שבו אנשים מוצאים את מותם, אנשים נהרגים, גם בתוך שטח כבוש.
       
       הפתרון הוא לא הכנסת עוד כסף או הפעלת עוד כוח ברוטלי, הריסת עוד בית, עוד עשרה בתים, הפצצה מן האוויר; הפתרון הוא סיום מיידי של הכיבוש. 
       
       ראש הממשלה שרצה לסגת מההתנחלויות, רצה לסגת גם מציר פילדלפי. היום אלוף-משנה במילואים, יובל דביר, שהיה אחראי על הקמת הציר, אמר בריאיון ברדיו שצריך לסגת מציר פילדלפי מייד, כי אין צורך להישאר שם, אבל הצבא כפה את רצונו אפילו על ראש הממשלה, ומה שמתרחש היום בתוך רפיח, חבר הכנסת חזן, זה מבצע נקם פרטי של הצבא על פגיעה קשה בכוח ההרתעה שלו. הוא ספג שתי מהלומות קשות.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אתה אומר את זה בתור היועץ של ערפאת?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא, אני אומר את זה בתור חבר כנסת, למרות ההברקה חסרת התקדים שלך. לראשונה אני שומע הברקה כזאת מהאזור הזה, ואני מברך אותך. לא כל יום שומעים הברקה כזאת.
       
       אדוני היושב-ראש - - -
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני, הזמן שלו נגמר.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       הוספתי לו עוד קצת.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       חצי הוא מדבר בתור חבר כנסת, וחצי בתור יועץ לערפאת.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת טיבי, אני מוסיף לך עוד דקה. בבקשה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה רבה, אדוני. חברת הכנסת גלאון, טוב שאנשים התאספו בכיכר, 150,000 אנשים טובים.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       למה לא באת?
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
- - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת הנדל, אני מבקש לאפשר לו לדבר.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       הוא שואל אותי למה לא באתי, אז אני רוצה לענות, תרשה לי.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אתה מרשה לי לענות לך?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       כן.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת טיבי, זה זמן יקר שלך. חבר הכנסת פרוש, בבקשה לאפשר לו לסיים.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אם פרס היה נכנס לממשלה לפני שבועיים לא היתה הפגנה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת טיבי, בבקשה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כוונת האנשים האלה היתה טובה – להציג אלטרנטיבה לשרון ולממשלתו, היתה הפגנה יהודית טהורה. המארגנים שהטעו את המפגינים עמדו על כך שלא יהיו ערבים, לא בין המארגנים ולא בין המפגינים. הימין, אגב, רצה חוק משאל עם, חבר הכנסת ברכה, שבו יהיה רוב מיוחס, על מנת שערבים לא יכריעו בנקודות גורליות, השמאל מיישם את זה הלכה למעשה, הוא מנפה את הערבים, אזרחי מדינת ישראל, אפילו מהפגנות. מדובר בצעד מוסרי נמוך של השמאל, so called "השמאל הישראלי", שאוהב לבוא לאכול כבש אצל ערבים בעיד אל-אדחא, או ערב הבחירות לבקש קולות, או ערב הפריימריס להתחנן, לנשק את הידיים ואת הרגליים לערבים, אבל בזמן ההפגנות וההכרעות, הכול רצוי בלי ערבים. הידד לשמאל. תודה רבה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. בבקשה, חבר הכנסת דוד טל.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אכן אני חושב שרק חבר הכנסת אחמד טיבי יכול להגיד את זה.
       
       אדוני היושב-ראש, כולנו כאן מבכים את חיילינו שנפלו בידי טרוריסטים. 
       
       אכן, שבוע קשה עבר על חיילינו ועלינו. בהזדמנות זו, הגם שאני חלוק עם קודמי כאן על הדוכן הזה, אני רוצה להודות לאחמד טיבי על התרומה שהוא תרם להחזרת שרידים של גופות של חיילים. בתוך המחלוקת הגדולה שיש ביני לבינו בהרבה מאוד נושאים, בפרט מדיניים וביטחוניים, אני מוצא לנכון לציין את זה. בכל מקרה זה מראה על איזו אנושיות.
       
       אדוני היושב-ראש, במעבר חד אני רוצה לדבר כאן על השכר של עובדי רשויות מקומיות, בדרך כלל הקטנות, שלא מקבלים שכר; אני רוצה לדבר כאן על כך ששירותי דת לא ניתנים – סולר למקוואות, מים, כל מה שקשור בכך, לרבות שכר של עובדי מועצה דתית שלא שולם כבר שנתיים במקומות מסוימים. מדובר כאן על אנשים שלא משתכרים 28,000 שקלים או 30,000 שקלים, אלא שכר מינימום - כולה שכר מינימום, אבל את המינימום הזה הם לא מקבלים.
       
       לצערי, אדוני היושב-ראש, שמעתי שהממשלה אישרה סכום מצחיק של 20 מיליון שקלים כדי לצמצם את העוני בקרב ילדים, ילדים בסיכון. סתם כך בשביל החשבון הכללי – תורה לא למדנו, אבל חשבון אנחנו יודעים. כל ילד יקבל, אדוני היושב-ראש, 30 אגורות כל יום. 30 אגורות כל יום. על זה תהיה תפארתה של הממשלה? זה לא אבסורד שהממשלה, מחד גיסא רואה בצמצום העוני יעד בעל חשיבות עליונה, ומאידך גיסא היא מקצה משאבים כאלה מצומצמים, כאלה עלובים, כאלה דלים, שלא עונים על הצרכים? 
       
       לצערי, כך זה עובד במדינה שלנו. קודם כול, גורמים לאזרחים ולילדים להיות עניים, ואחר כך מצילים אותם עם כל מיני תוכניות לצמצום העוני בנוסח של 30 אגורות ליום.
       
       בזמנו הוקם צוות שרים לנושא המיוחד הזה, כדי לדון ולבחון, ללמוד את התוכניות כיצד לצמצם את העוני בישראל. עבודת הצוות הושלמה כבר בחודש מרס, אבל התוכניות לא מיושמות. אני מרשה לעצמי לומר שהן לא ייושמו גם בעתיד, מפני שלדעתי הממשלה לא רואה באמת את האיש במרכז. מה שמעניין אותה זה התוכניות הכלכליות, ולא משנה עד כמה הן ידרסו וירמסו את דמם של אותם אנשים חלשים, אותם אנשים שלא יכולים לעמוד בקשיי היום הזה; זה לא חשוב להם, הם ילעגו לאנשים האלה, ימשיכו לחזק את אנשי ההון, ולעומת זאת, את האנשים הרבים, את מאות אלפי הילדים שהם עניים - להם לא יימצא שום דבר.
       
       אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, עד לאן הפערים החברתיים יכולים להגיע. אתמול התבשרנו שבית-ספר בישראל מקבל לשורותיו רק תלמידים מצפון תל-אביב. במלים אחרות, אם אתה "צפוני" – תהיה בבית-ספרנו. תהיה "דרומי", מדרום תל-אביב, חס וחלילה – הס מלהעלות את זה על דל שפתיך. אי-יישום אינטגרציה בין הצפון העשיר לבין הדרום הנחות, כך מאמינים האנשים שעושים את זה, כדי שהציונים ואחוזי הזכאים לבגרות יהיו מקסימליים. אני חושב שזה דבר חמור מבחינה חברתית. 
       
       תרשה לי להוסיף מכאן שאילתא – אולי לשר הביטחון, אולי לראש הממשלה: האם נכון הדבר, שארצות-הברית מוכנה להיות נוכחת במקומנו וליטול אחריות לכל אורך ציר פילדלפי ברצועת-עזה? תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה. אחריו - חבר הכנסת חזן. חברת הכנסת גמליאל תסגור את הדיון. חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת זחאלקה מתעקש שתקשיב לו. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, עד עכשיו היינו רגילים – ברוב המקרים, כשנפגעים אזרחים ופלסטינים ובתיהם, הטענה הישראלית הנדושה כמעט היתה: חיפשנו לוחמים, רצינו לפגוע בהם ופגענו באוכלוסייה אזרחית. לא התכוונו. לא כך המקרה שעומד לפנינו, כאשר יש כוונה מוצהרת של הממשלה, של שרון ושל הצבא, שאומרים: אנחנו מתכננים מראש להרוס מאות בתים של פלסטינים, להגלות אלפי תושבים פלסטינים מבתיהם – לא כבדרך אגב, אלא תוכנית מסודרת, מוצהרת, זה אפילו לא דיווח על תוכנית בדיעבד, אלא לפנינו תוכנית לפשע שעומד להתבצע בעוד כמה ימים. 
       
       זירת הפשע ידועה, האחראים לפשע ידועים ותוכנית הפשע מפורטת. יש אתרי אינטרנט ועיתונים שפרסמו את פרטי הפרטים של הפשע שהולך להתבצע בעוד כמה ימים. מחכים שהוועידה הבין-לאומית בירדן תסתיים ואז מתחילים בפעולה. גם הכינו את הכוחות, כיתרו את אזור רפיח, והריסת הבתים תתבצע.
        
       עד עכשיו, בסיבוב הנוכחי של העימות, אדוני היושב-ראש – כדאי שאנשים יקשיבו למספרים, אני בטוח שרוב חברי הכנסת לא יודעים אותם, כי זה לא מעניין – את מי מעניין בכנסת ש-18,382 פלסטינים איבדו את הבתים שלהם? זה יותר מפרדס-חנה וכרכור יחד, זה יותר מכל שדרות, מכל אופקים – 2,800 בתים נהרסו. המספרים האלה הם של אונר"א, של גורם בין-לאומי רשמי שקשור לאו"ם. רק בחודש מאי – בחודש האחרון, בשלושת השבועות האחרונים, מה זה חודש מאי – בשבועיים האחרונים, בעזה בכלל הוגלו מבתיהם – הפכו לחסרי בית – 2,197 אנשים. ברפיח בלבד הפכו 1,064 אנשים לחסרי בית. והם מיתוספים – תקשיבו למספר - - 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, זמנך תם, אבל תסיים את הקטע מהר. זמנך תם – אם אני אומר, תסמוך על זה.  
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - 11,215 אנשים מתחילת הסיבוב הנוכחי. יש כאן, אדוני היושב-ראש – ואני מזהיר – פשע מלחמה שהולך להתבצע לפנינו. יש כאן פשע מלחמה. בחוק הבין-לאומי, באמנת רומא, 71 סעיפים מגדירים כל פגיעה באוכלוסייה אזרחית כפשע מלחמה – לא חשוב – כל פגיעה. אסור בתכלית האיסור לפגוע ברכוש או באוכלוסייה אזרחית. כל פגיעה כזאת נחשבת פשע מלחמה. לא כל שכן כשזוהי מטרה מוצהרת. לכן אני מזהיר – צריך למנוע את הפשע הזה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת חזן, אחריו - חברת הכנסת גמליאל, וניגשים להצבעה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, הממשלה שאיננה – אפילו לא שר מקשר – חברי חברי הכנסת, ממשמש ומאיים על העיר רפיח עוול של הריסת בתים מעל ומעבר לכל מה שהתרגלנו. קודם הרסו 10–20 בתים, פעם אחת 80 בתים באותו יום, עכשיו מאיימים להרוס את מחצית העיר, ובאים להכשיר את זה בבג"ץ. 
       
       טענו את זה גם בבג"ץ. למרבה הצער, בג"ץ כנראה רפתה ידו לאחר ההסתות נגדו בימים האחרונים ואחרי שמישהו מציג אותו כאילו הוא עוזר לפלסטינים נגד יהודים או נגד מדינת ישראל. רבותי, בג"ץ עוזר קודם כול למדינת ישראל – הוא מוסד שעדיין יש בו קצת אור בתוך המדינה הזאת, הוא לא מכור לביטחון, הוא לא מכור לצבא, הוא לא מכור לממשלה, הוא לא מכור לאף אחד, ולכן אתם לא רוצים בו. גם כאשר הוא עוצר את הדחפורים – מה יש לנו פה, צבא של דחפורים, של הרס – התרגלנו לראות שבני-אדם בונים - - - 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אתה מגן על אותן מנהרות שיש בהן נשק, אתה לא מתבייש? 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       בלי צעקות. תתביישי לך, בושה וחרפה שאת צועקת – זאת הבושה. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אתה מי שמגן על המחבלים, בזה אתה צריך להתבייש. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       בושה וחרפה שאת מגינה על צבא כיבוש. בושה וחרפה שאת מגינה על בולדוזרים שהורסים. זאת הבושה. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       הם לא יפסיקו - - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אם היה לך חוש בושה, היית מתביישת. תתביישי לך, את חסרת בושה ומגינה על צבא חסר בושה וחסר חוש אנוש. את מגינה על בולדוזרים שהורסים בתים – 3,000 בתי פלסטינים נהרסו עד היום, איפה יש דבר כזה? בושה וחרפה להגן על הריסת אלפי משפחות. 10,000 פלסטינים ברחו מבתיהם רק בימים האחרונים, ובאים ואומרים לנו: רגע, רגע, הורסים בתים ריקים. מה פתאום, הבתים נבנו כדי להיות ריקים? 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       זאת כנסת מדינת ישראל, לא פלסטין. לך לפלסטין, לא פה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חברת הכנסת רוחמה אברהם. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אתם מפחידים את התושבים, רוצחים בהם, פוצעים אותם, מגרשים אותם, וכשהם כבר לא בבתים באים לרמות את העולם ולומר: הרסנו בתים ריקים. מה זה בתים ריקים? לפלסטינים יש בתים ריקים? יש להם בתים מיותרים? הבתים הריקים הם בהתנחלויות – בונים שם, עם תשתיות, עם הכול, גונבים את התקציב של המדינה – גם מבקר המדינה אמר את זה; גונבים את התקציבים למתנחלים ובונים בתים ריקים. אבל את הבתים הריקים של המתנחלים לא הורסים, הורסים את הבתים של הפלסטינים. בלי בושה, בחוסר בושה, בחוסר חוש אנוש, בחוסר הצדקה. 
       
       אף אחד לא רוצה שיהיה רצח, לא פה ולא שם, לא רוצים שפיכות דמים, לא פה ולא שם - - 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אז תקרא לזה שיפסיקו את הטרור.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - אבל הפלסטינים לא מוצאים פרטנר לשלום. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       תקרא לזה שיפסיקו את כל הטרור. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אין לפלסטינים פרטנר לשלום.
       
מיכאל רצון (הליכוד):
       
       אז שלא ירצחו. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       זאת ממשלת מלחמה. זאת ממשלה שתומכת בך, היא חסרת בושה כמוך, חסרת בושה, חסרת פנים וחסרת חוש אנוש. אנחנו מחוסרי בושה ומחוסרי חוש אנוש? רק בית-דין לפשעי מלחמה ייתן לכם את התרופות.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       העם הפלסטיני מחפש פרטנר לשלום. לפלסטינים אין פרטנר לשלום. אתם יודעים רק להרוס – רק דחפורים, באלפים ובעשרות. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים, חבר הכנסת דהאמשה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
     
       הפכתם את העם הפלסטיני לחסר בית. נכבה שלישית, זאת פעם שלישית שמגרשים אותם מבתיהם.
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - - 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       משפט לסיום.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אני מסיים, רק שחברת הכנסת הנכבדה - - 
       
מיכאל רצון (הליכוד):
       
       אולי תפסיקו להרוג - - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - תרגיש קצת בושה - - -
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       צריך להתבייש כאשר מפעילים עשרות דחפורים והורסים מאות בתים. זה מה שמעורר בושה, ואת חייבת להתבייש. הממשלה הזאת חייבת להתבייש, כולנו חייבים להתבייש שיש כזאת מדיניות, כזאת ממשלה וכזה צבא. זה מה שמעורר בושה, ואתם חייבים להתבייש, ולכן הממשלה איננה ראויה לאמון. תודה רבה, אדוני.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת דהאמשה - תודה רבה, אדוני. חבר הכנסת יחיאל חזן, ואחריו - חברת הכנסת גילה גמליאל. לאחר מכן אפשר לצלצל להצבעה.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, ישבתי ושמעתי את חברי אחמד טיבי ודהאמשה, ותהיתי אם במצב שנוצר נעשה עוול לאותם פלסטינים שגרים ברפיח. חשבתי בשקט, איך יכול להיות מצב שטרוריסטים שמשתלטים על בתים של אזרחים חפים מפשע, אזרחים שבעצם לא משתפים פעולה עם הטרוריסטים - איך יכול להיות מצב שיהרסו להם את הבתים. עומדים פה חברי ומדברים בחירוף נפש על הריסות הבתים, כאילו שברפיח כולם צדיקים. כאילו כולם צדיקים - הם לא עסוקים בטרור, הם לא עסוקים בהרג, הם לא עסוקים ברצח; כל היום הם עסוקים רק בדבר אחד: כיצד לחנך את הנוער, כיצד לדאוג להם לעבודה. בזה הם עסוקים, הם לא עסוקים בפגיעה בחיילי צה"ל. 
       
       כאשר חיילי צה"ל נכנסו לרפיח, הם נכנסו רק כדי לחסל את המפעלים שמייצרים פצצות. הם נכנסו לשם כדי להגן על אזרחים חפים  מפשע גם בתוך רפיח.  
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       על-ידי פגיעה בחפים בפשע. הבריחו את התושבים באישון לילה - - - 
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       והיום, כאשר לכל העולם כבר ברור שכל הבתים ריקים ופלסטינים ששומרים על שלום כבר לא גרים בבתים  והם רק משמשים את הטרוריסטים כמחסה כדי לפגוע בחיילי צה"ל, אז מה בכלל הוויכוח? הם ממילא לא גרים שם. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       גירשתם אותם בכוח. תראה את הבולדוזרים - - -  תוציא משם את הכיבוש.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       הם כבר לא גרים שם. רק לפני רגע אמר חבר הכנסת זחאלקה ש-1,064 פלסטינים עזבו את הבתים - -
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - - 
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - -  ומי תפס את הבתים האלה? את הבתים האלה תפסו טרוריסטים שמייצרים טרור כל יום ועליהם אתה רוצה להגן.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
        - - - 
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אתה רוצה להגן על אותם טרוריסטים.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - - 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת דהאמשה, אתה מדבר כבר יותר ממנו.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       לכן צודקים מפקדי צה"ל שאומרים שהם צריכים להרוס את הבתים האלה ולהרחיב את הציר - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       בושה וחרפה - - - 
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - -  כדי שיהיה ביטחון גם לפלסטינים, כדי שאותו נשק שמוזרם דרך המנהרות ממצרים יפסיק להגיע לעזה, כי בנשק הזה הם מנסים כל יום רק לחסל את מדינת ישראל. זאת האמת ואל תיתמם. אתה לא מגן על חפים מפשע. אתה מגן על טרוריסטים, ויפה שעה אחת קודם - אם תפסיק להגן על הטרור. תודה רבה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת חזן, תודה רבה. חברת הכנסת גילה גמליאל, בבקשה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       היא בעד שלום, גילה. בעד שלום עם שרון.
       
גילה גמליאל (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרות, חברי כנסת, חברות כנסת, ראשית אני רוצה לפנות שוב לחברי באופוזיציה - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אין לנו שרות, יש לנו צרות.
       
גילה גמליאל (הליכוד):
       
       - - אני רוצה לומר לכם דבר אחד שכדאי שתפנימו אותו. לא משנה אילו הפגנות תעשו - חבר הכנסת פינס, שאלת אותי אם ההפגנה השפיעה עלי.  לפני המשאל של המתפקדים היתה בכיכר רבין הפגנה עם פי-שניים מפגינים נגד ההתנתקות. להפגנה הגיעו מאות אלפי אזרחים, ואין בכלל מה להשוות. ההבדל היחיד הוא שאתם קיבלתם פריווילגיה בשידור ישיר ואנחנו לא. היו יותר מפגינים, ואם יהיה צורך אנחנו נמשיך לעשות אותן הפגנות כוח בעניין הזה, כי אין לי ספק שהרוב הוא נגד ההתנתקות. המשאל הוכיח את זה, למרות הסקרים הראשונים שדיברו על כך.
       
       אני רוצה לומר לכם, שאנחנו מכבדים ומעריכים את ראש הממשלה שלנו, אריאל שרון, שקיבל ומכבד את ההכרעה הדמוקרטית של מתפקדי הליכוד ובצורה חד-משמעית אומר לכם שעם כל הכבוד ולמורת רוחכם הוא מתכוון לכבד את המשאל שכלל את כל מתפקדי ומתפקדות הליכוד.
       
       אני רוצה לומר לאנשי האופוזיציה דבר אחד פשוט: הנושא היחיד שאתם מסוגלים להתאחד סביבו, וגם בצורה חלקית, זה לנסות וליצור אשליות בקרב האוכלוסייה במדינת ישראל. אני רוצה לומר לכם שמי שבודק מתקופת קמפ-דייוויד ועד היום רואה איך הכול מתנפץ לנו בפנים, איך מתפוצצות כל אותן אשליות שמכרתם לציבור בישראל שכל כך רוצה שלום וכל כך מייחל לו וכל כך מעוניין בכל אותן אשליות. לצערנו, הטרור הראה לנו שהכול נראה אחרת, וחובתנו לפעול כפי שפועל ראש הממשלה על מנת למגר את הטרור ולא על מנת להפיח אשליות שווא בקרב האוכלוסייה.
       
       אני רוצה לומר, שבכל העניינים האחרים, מי שלא נראה לו יכול להמשיך ולנסות ולרקוד על הדם. לנסות כל פעם מחדש - שברגע שחיילים נהרגים במקום לראות בנקודות זמן כאלה את הבעייתיות ולחזק את הממשלה ואת כל האוכלוסייה במדינת ישראל, יש פה ניסיון לבוא - אף שמלכתחילה בתוכנית ההתנתקות ציר פילדלפי בכלל לא היה כלול בה - לנסות ולהכתים ולהציג  את האוכלוסייה של מתפקדי ומתפקדות הליכוד בתור ימין קיצוני. 
       
       אני רוצה לומר לכם בצורה חד-משמעית, שברגע שמצנע הגיש את התוכנית הזאת, אתם קיבלתם 19 מנדטים בלבד. הסיבה היא אותה תוכנית מדוברת. התוכנית הזאת היתה של מצנע וקיבלתם 19 מנדטים, כי העם במדינת ישראל לא רצה את התוכנית הזאת.
       
       כל הניסיונות שלכם דווקא בנקודת זמן זו, כאשר יש חילוקי דעות דמוקרטיים בתנועת הליכוד - כל ניסיון שלכם להגיש אי-אמון בממשלה רק מחזק אותה. את זה הייתם צריכים כבר להבין לאחר כל הניסיונות הכושלים שלכם להציע אי-אמון. מאז אתם מנסים להציע אי-אמון בממשלה, הצלחתם לאחד את כל המפלגה, את כל התנועה, את כל הקואליציה, על מנת לתמוך בראש הממשלה, על מנת לחזק את מעמדו, על מנת לומר לו שאנחנו מכבדים אותו על עצם פנייתו למתפקדים, שהוא שואל את השאלות הנכונות ומתייעץ עם כל החברים. בהיבט הזה זו חגיגה לדמוקרטיה - ובסופו של תהליך התקבלה החלטה וראש הממשלה מכבד אותה. 
       
       אני רוצה לומר לכל המלעיזים מהשמאל, שהייתם רוצים שתהיה לכם כזאת דמוקרטיה. אני רוצה לומר לכם שכל הדמוקרטיות המוצעות לנו כאן באופוזיציה הן דמוקרטיות שווא. ממש כך. אין פה מפלגה אחת שכללי הדמוקרטיה משחקים אצלה. ראינו מה עשיתם למצנע כאשר דאגתם שהוא יודח בעקבות זה שהוא התרסק וקיבל 19 מנדטים בגלל אותה המלצת התנתקות. אל תבואו להטיף לנו בעניין הזה. 
       
       אני רוצה לומר לכולם פה שאנחנו מחזקים את ראש הממשלה, אנחנו מגבים את ראש הממשלה ומעריכים אותו על הדרך הדמוקרטית שלו, על זה שהוא פנה למתפקדי ומתפקדות הליכוד וקיבל את ההכרעה הדמוקרטית.  תודה רבה. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. אנחנו ניגשים להצבעות אי-אמון. יהיו שלוש הצבעות: הצבעה על ההצעה של העבודה-מימד, הצבעה בנושא של ש"ס והצבעה על ההצעה של מרצ, חד"ש-תע"ל, בל"ד ורע"ם. אנחנו מתחילים. רבותי חברי הכנסת, שבו במקומותיכם במשובה ובנחת, כמו שאומר היושב-ראש. 
       
       אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת האי-אמון בשל הקיפאון בתחומים החברתיים, המדיניים והכלכליים - של העבודה-מימד. ההצבעה החלה.

הצבעה מס' 1
       
בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה – 35
נגד – 47
נמנעים – אין
הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

היו"ר משה כחלון:
       
       35 בעד, 47 נגד. ההצעה של העבודה-מימד לא התקבלה. 
       
       אנחנו עוברים להצעה הבאה: חוסר הוודאות במדיניות ראש הממשלה בתחום המדיני - של חבר הכנסת אלי ישי מש"ס. בבקשה.

הצבעה מס' 2
       
בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 36
נגד – 49
נמנעים – 1
הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

היו"ר משה כחלון:
       
       36 בעד, 49 נגד, נמנע אחד. ההצעה לא התקבלה. 
       
       אנחנו ממשיכים: הפרסומים בדבר המשך הבנייה בהתנחלויות, הקיפאון המדיני והעדר תוכנית מדינית מאז משאל הליכוד - של מרצ, חד"ש-תע"ל ורע"ם. ניגשים להצבעה.


הצבעה מס' 3
       
בעד הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה – 34
נגד – 51
נמנעים – 2
הצעת סיעות מרצ--חד"ש-תע"ל--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

היו"ר משה כחלון:
       
       34 בעד, 51 נגד, שני נמנעים. גם הצעה זו לא התקבלה. תודה רבה.

       אני מבקש לברך את היושבים באולם, חברי משלחות הספורט של ישראל, שהגיעו ישר מתחרויות הספורט לכנסת, ואלה הם: אריק זאבי, שזכה באליפות אירופה בג'ודו. לא נהוג למחוא כפיים בישיבות הכנסת, אבל בשביל אריק זאבי חרגנו ממנהגנו. יואל רוזבוזוב – סגן אלוף אירופה בגו'דו, ושתי השייטות שזכו יחדיו במדליית ארד באליפות העולם בשייט מפרשיות, דגם 470, ורד בוסקילה וניקה קורניצקי. וכמובן, נברך את המאמנים שלהם שהביאו אותם להישגים אלו, ונאחל שהישגים אלו יביאו אותם לייצג את ישראל באולימפיאדה באתונה. אתם מהווים גאווה לכולנו. הרבה ברכות ואיחולים. בהצלחה.


הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם 
(תיקון מס' 32) (אבטחת חברי הכנסת), התשס"ד-2004 
       ["דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ' 11956.]
(קריאה ראשונה)

היו"ר משה כחלון:
       
       אנחנו ממשיכים בהצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 32) (אבטחת חברי הכנסת) - הצבעה בלבד. הנושא כבר הוצג. אנחנו ניגשים להצבעה.

הצבעה מס' 4

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 78
נגד – 4
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 32) 
(אבטחת חברי הכנסת), התשס"ד-2004, לוועדת הכנסת נתקבלה.

היו"ר משה כחלון:
       
       בעד - 78, ארבעה נגד. הצעת החוק עברה. תודה רבה. 


הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 51), התשס"ד-2004
       [מס' כ/37; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 10846;  נספחות.]
 (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר משה כחלון:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 51), התשס"ד-2004. יציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, מיכאל איתן. בבקשה.

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי הכנסת, מאחר שמדובר בהצעת חוק שההצבעה עליה בקריאה שנייה ושלישית מחייבת למעלה מ-60 חברי כנסת, ההצבעה של כולכם מאוד חשובה להעברת החוק. אבל אני רוצה להודיע לכם, שזה ייקח עוד זמן, כי עכשיו החוק מוצג, אחר כך יוגשו הסתייגויות ורק אחר כך תבוא ההצבעה. אז אלה שלא כל כך מעוניינים בדיון, במקום לשבת פה יכולים לשבת בינתיים במזנון. יש כעשר הסתייגויות. אני מעדיף לדבר אל קהל שמעוניין להקשיב ואני יודע שהחברים כאן, הרוב המכריע, מעוניין.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חברי הכנסת, נא לא להפריע לדובר. מי שלא יכול להקשיב, יכול למצוא מקום בחוץ.

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       רבותי חברי הכנסת, מדובר בחוק שמתייחס לשיטת הבחירות שלנו. מדובר בהעלאת אחוז החסימה מ-1.5% ל-2%. הצעת החוק הזאת קיבלה הסכמה וגיבוי מנציגים של כמה מפלגות, שמשקפות ומבטאות כנראה רוב גדול של חברי הבית. אבל כאשר משנים דברים שנוגעים להתמודדות על קולות הבוחרים ועל נושא הייצוג, אנחנו כפופים לחוק-יסוד: הכנסת, סעיף 4, שאומר את הדברים הבאים: "הכנסת תיבחר בבחירות כלליות, ארציות, ישירות, שוות, חשאיות ויחסיות לפי חוק הבחירות לכנסת" -  והתוספת: אין לשנות סעיף זה אלא ברוב של חברי הכנסת. 
       
       הצעת החוק שאנחנו מביאים היום אינה חוק-יסוד. אחוז החסימה משתנה, אבל מאחר שאחוז החסימה משתנה, יש כאן פגיעה בעקרונות המנויים בסעיף 4. אנחנו צריכים רוב של חברי הכנסת, קרי הצבעה של 61 חברי כנסת, על מנת שהצעת החוק הזאת תיכנס לתוקף.
       
       העלאת אחוז החסימה תביא לכך, שייפגע במידה מסוימת עקרון הייצוג. אבל תמורת זאת נקבל יציבות יותר גדולה כאן, בכנסת. למען האמת, כאשר אנחנו מסתכלים על מה שקורה במדינות העולם, במרבית המדינות שבהן קיים אחוז חסימה, הוא עולה על המקובל אצלנו, כיום זה 1.5% וזה עולה על 2%. בספרד, זה 3% בכל מחוז שבו מתקיימות בחירות. בנורבגיה – 4%, בשבדיה – 4%, בבלגיה אחוז החסימה 4.8%, בגרמניה – 5%, בניו-זילנד – 5%, ברוסיה – 5%, בפולין – 5.8%, בטורקיה, שזאת מדינה חריגה לחלוטין, אחוז החסימה הוא 10%.

מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       זה לא לגמרי מדויק. בחלק גדול מהמדינות שציינת אפשר גם להכניס נציג בודד ויש בחירות אזוריות בתוך השיטה.

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אני מדבר על החלק היחסי של ההצבעה. בכל אופן, גם במדינות שבחלקן אין אחוז חסימה, למשל: כשיש שיטה רובית-אזורית, אז אחוז החסימה נוצר באזור. שם יש מתמודדים באזור, אם יש שני מתמודדים באזור, אז זה 50%. אם יש מקומות שבהם יש בחירות באזורים בסיבובים, גם שם יוצא רוב. לכן אפשר לומר, שבמרבית מדינות העולם יש אחוז חסימה שאינו מאפשר לכל אחוז מהאוכלוסייה להיות מיוצג בפרלמנט. יש פגיעה מסוימת, אבל מצד שני, על-ידי זה שיש פחות מפלגות הפרלמנט מאפשר לקבל יציבות בשלטון.
       
       הצעד שאנחנו עושים היום, ספק רב אם הוא ישפיע מבחינת מספר המפלגות שקיימות בפרלמנט שלנו. לפי ניתוח תיאורטי שעשו, מה היה קורה בבחירות הקודמות אם אחוז החסימה היה 2%, נדמה לי שהתוצאות היו זהות לחלוטין, היה אותו מספר מפלגות והיינו מקבלים אותה כנסת. אם כי יכול להיות בהחלט, שאם אחוז החסימה יותר גבוה, ההיערכות לפני הבחירות תהיה קצת שונה ויכול להיות שזה מה שהיה מוביל לתוצאות.
       
       אני יכול לומר, שהיו הצעות להעלות את אחוז החסימה בצורה יותר משמעותית, ל-2.5%, והיו כאלה שדגלו בהעלאה יותר גדולה, ל-3%, ל-4%, ואפילו שמעתי 5% - זה המספר הגדול ביותר שהושמע בוועדה בקשר להעלאת אחוז החסימה. בגלל הסכמים קואליציוניים, הוועדה התלכדה סביב ההצעה של 2%, שהיא, כפי שאמרתי, שינוי מזערי, לא משמעותי במיוחד ובעצם כולם יכולים לחיות אתו. אלא מה? נאמר בוועדה, ואני מקווה שזה גם יהיה התהליך, שהעלאת אחוז החסימה היא בצעד ראשון ל-2%, ובהזדמנות, אם תיקרה בדרכה של הקואליציה, או של קונסטלציה פוליטית אחרת שתהיה כאן, כבר בכנסת הנוכחית, ייתכן מאוד שנעשה סבב נוסף של העלאה ב-0.5% נוסף. 
       
       כך או כך, אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ומקווה שבהעלאה זו אנחנו נסמן את הדרך וזו תהיה רק תחנה ראשונה. אני לא אומר שצריך להגיע עד 5%, אבל מעל ל-2% זה דבר שמתבקש והוא קיים ברוב הדמוקרטיות המערביות. תודה רבה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
       
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

סגנית מזכיר הכנסת רות קפלן:
       
       תודה רבה. 
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיע, כי הונח על שולחן הכנסת לוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא), התשס"ד-2004. תודה רבה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. 
       

הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 51), התשס"ד-2004 
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       להצעת החוק שהציג חבר הכנסת איתן יש הסתייגויות. אנחנו נעבור להנמקת ההסתייגויות האלה. ראשון המסתייגים, חבר הכנסת טלב אלסנע - אינו נמצא. חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה. כל מסתייג ינמק במסגרת של  חמש דקות, היות שלכל מסתייג יש הסתייגות אחת. אנחנו פטורים מדיון על כמה זמן.  חמש דקות לכל מסתייג.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת איתן, אני מבקש את תשומת לבך אם אפשר, כי אתה תגיב, נכון? אתה אולי אמרת לאנשים שיצאו למזנון וכו', אבל האמת היא שאין לך איך לנמק את ההסתייגות הזאת חוץ מלומר שזו תחנה ראשונה בתהליך יותר ארוך. הרי אתה לא יכול להגיד לנו למה 2%. במיוחד שהסברת לחברי הכנסת, שאם הכנסת היתה עוברת את התהליך הזה, בכנסת שעברה, והיינו מצביעים בפעם שעברה לפי 2% חסימה, הרכב הכנסת לא היה משתנה. אז למה 2%? אגב, אין לנו בעיה עם 2%. נעבור ב-2%. עברנו אותם ונעבור אותם ביותר בפעם הבאה. 
       
       אבל למה 2%? כי אתה חושב שזה הדבר שיכול לעבור בכנסת הזאת, אבל כחלק מתהליך. הרי בכנסת הזאת פעם לא היה אחוז חסימה, בכנסת הראשונה והשנייה. אחר כך - 1%, אחר כך - 1.5% וכו'. השאלה היא למה? למה לא 4%? למה לא 7%? כי יש מפלגות שמסיבות מפלגתיות יתנגדו ל-7%. למה לא 5%? כי יש פה מפלגות שיתנגדו ל-5% מסיבות מפלגתיות. אז למה 2%?
       
       אתה יכול להסביר לנו, או מישהו ממוקדי הכוח בבית הזה יכול להסביר לנו, אם הגורם לאי-יציבות בכל הכנסות האחרונות היו מפלגות קטנות או מפלגות בינוניות. הבעיה היא המפלגות הבינוניות. הבעיה היא שהמפלגות הגדולות הופכות לבינוניות. זו הבעיה האמיתית. הבעיה היא אידיאולוגית-מבנית במדינת ישראל. הרי הכנסת שינתה את שיטת ההצבעה לבחירות ישירות לראשות הממשלה והמפלגות הגדולות הפכו לבינוניות, כי אנשים הצביעו הצבעת זהויות בבחירות לפרלמנט במדינה הזאת, הצבעה סקטוריאלית. אבל יש סקטורים גדולים שיש להם פריווילגיות ויש סקטורים קטנים יותר, שאין להם פריווילגיות, או מה בדיוק? הצבעה סקטוריאלית הפכה את המפלגות הגדולות לבינוניות. אחר כך, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת חזרה בה מהשיטה הזאת לשיטה הקודמת. מה קרה בדיוק? הנטייה להפוך מפלגות גדולות לבינוניות לא השתנתה בדיוק. 
       
       מה קורה פה? המפלגות הגדולות לא מצליחות להוות משקל אמיתי של מפלגות גדולות מסיבה אידיאולוגית, שהחברה חלוקה בין ימין ושמאל או דמוקרטים ולא דמוקרטים או ליברלים ורפובליקנים? אני לא יודע בדיוק. אני יכול להעריך ולהעריך ולהסביר למה לדעתי המפלגות הגדולות לא הצליחו באמת להפוך למפלגות גדולות.
       
       אבל בכל מקרה, אתה לא יכול להזכיר לי מקרה אחד, שהמפלגות הקטנות היו הגורם לאי-יציבות ולאי-הצלחת קואליציות. אין מקרה אחד כזה שמה שגורם לאי-יציבות הוא למשל קיצור תקופות כהונת הכנסת או הסחיטה בהקמת קואליציה בגלל המפלגות הקטנות. 
       
       הבעיה הפרלמנטרית העיקרית בכנסת הזאת היא במבנה קואליציות, וזה שינוי ומפלגות חרדיות. זו בעיה אמיתית. כל השאר - מה, אנחנו רוצים להיות בקואליציה? אנחנו לא רוצים להיות בשום קואליציה. מרצ יכולה להיות בסוג מאוד מסוים של קואליציות. המפלגות שגורמות לאי-יציבות הן המפלגות שיכולות להיות בכל קואליציה, והן בדרך כלל מפלגות בינוניות, וזה החרדים ושינוי. אלה לא מפלגות קטנות, והן הגורם לאי-יציבות פרלמנטרית. אין לך מקרה אחר. אין לך מקרים של אי-יציבות פרלמנטרית כתוצאה מתנועות קטנות ואידיאולוגיות שיכולות להיות רק בסוג מסוים של קואליציות, או, אני מוסיף לך, יכולות לתמוך בקואליציות מבחוץ בלי להיות בתוכן. מפלגות אידיאולוגיות בדרך כלל תומכות בקו. אין לך בעיה אתן ביציבות פרלמנטרית.
אי-יציבות פרלמנטרית כתוצאה מהיווצרות תנועות אינטרסנטיות לא אידיאולוגיות בלי קו פוליטי, בלי מצפן פוליטי וכו', שיכולות לקפוץ מפה, מפה ומפה - החוק שלך לא פותר את הבעיה שלהן. 
       
       לכן, אדוני, אני לא רואה שום סיבה לתמוך בחוק הזה. להיפך, כיוון שאתה מדבר על הגדלה זוחלת של אחוז החסימה, אני רואה סיבות להתנגד לחוק הזה, ואנחנו אכן מתנגדים. אני אומר לך, לא בגלל חשש. אני חושב שהמבנה המפלגתי במגזר הערבי לא ישתנה מהתוצאה. יהיו בפעם הבאה גם שלושה זרמים, יכול להיות – שלושה או שניים - וכולם יעברו את אחוז החסימה של 2%. אין לנו בעיה. אם נעלה את אחוז ההצבעה במגזר הערבי, אין בעיה כזאת, ממש אין. גם עברנו בפעם שעברה את 2%, אין בעיה. 
       
       לדעתי, הבעיה היא שבכנסת הזאת בורחים מהגורם העיקרי של היציבות, והוא מפלגות בינוניות שיכולות להיות בכל קואליציה מסיבות אינטרסנטיות, בלי קו פוליטי. עכשיו תשנה את ההרכב הזה, תצא שינוי, תיכנס ש"ס, תיכנס ש"ס וכו', בלי שום בעיה. הבעיה שלהם היא לא קו פוליטי, אלא להיות חלק מתהליך חלוקת העוגה בוועדת הכספים ובממשלת ישראל. זו הבעיה האמיתית. סוג כזה של מפלגות גורם לאי-יציבות פרלמנטרית, ולא מפלגות אידיאולוגיות, שגם מחוץ לקואליציה, אגב, יתמכו בקו מסוים, בלי שהבעיה תהיה אם הן בפנים או בחוץ. בדרך כלל, הן לא גרמו להפלת ממשלות. 

קריאה:
       
       - - -
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       האיחוד הלאומי הוא לא מפלגה קטנה. הימין הקיצוני בישראל הוא כבר לא מפלגה קטנה. תודה רבה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מה אמר לנו חבר הכנסת מיכאל איתן – הוא וחברים אחרים בסיעת הליכוד ובעבודה? בואו נקבע את העיקרון שמשנים את אחוז החסימה, מעלים אותו, ואחר כך נתמקח ונתווכח על המחיר. הוא מצהיר היום ש-2% הם רק ההתחלה. 2% תחילה, אחר כך 2.5%, אחר כך 3%, ויש שרוצים אף יותר. כאילו השינוי הזה יגרום לכך שהמפלגות הגדולות יהיו גדולות יותר. קודם כול, שום דבר לא מונע מהמפלגות הגדולות להיות גדולות יותר. היו ימים שגם הליכוד וגם מפלגת העבודה זכו ל-40–50 מנדטים.  
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ולא היה אחוז חסימה.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       ולא היה אחוז חסימה. הנסיגה התחילה עם שינוי שיטת הבחירות לראשות הממשלה, שהביא לריסוק המפלגות הגדולות. עם החזרה לשיטה הישנה, הליכוד חזר ל-40 מנדטים, ומפלגת העבודה לא זכתה במספר גדול בגלל קיומה של שינוי, שמילאה את התפקיד של ד"ש ההיסטורית. 
       
       מה יש לנו כאן, ומדוע העלאת אחוז החסימה היא דבר פסול? בפרלמנטים שהזכרת, מר איתן, יש איזונים – בפרלמנטים רבים בעולם יש מספר מינימלי, מוגדר מראש, של נציגי המיעוט, שהוא קבוע בחוקה או בשיטת הבחירות. יש פרלמנטים כאלה – למשל בפרלמנט הפלסטיני יש מושב לשומרונים, מושב אחד לפחות. בפרלמנט הירדני יש מושב לצ'רקסים. בפרלמנטים אחרים בעולם יש מספר מושבים מינימלי למיעוטים כשמתקיימות בחירות. בפרלמנטים אחרים, נוסף על שיטת הבחירות היחסית הארצית יש בחירות אזוריות, ובהן בא לידי ביטוי המשקל של המיעוט. 
       
       כאן, בניסיון להעלות את אחוז החסימה יש פגיעה מהותית בזכות המיעוטים לייצוג פוליטי, במיוחד כשהכוונה מראש היא להעלות את אחוז החסימה כבר בכנסת הזאת, כך שזה יפגע. עכשיו הפגיעה היא מינימלית, אבל אם אנחנו לוקחים את זה לפי מה שמתכננים, אומרים: נעלה את זה בצורה כזאת שזה יפגע בייצוג המיעוט, וכאן הסכנה. יש כאן פגיעה מהותית בדמוקרטיה, כי יש כאן פגיעה מהותית בזכות המיעוט לייצוג, שהיא אבן יסוד בכל משטר דמוקרטי. 
       
       לכן ההצעה הזאת היא לא דמוקרטית – היא  אנטי-דמוקרטית. אי-אפשר להעלות את אחוז חסימה בלי שיהיה מהצד השני משהו שיאזן את זה. בישראל אין משהו שיאזן את זה. אנחנו לא מציעים כאן איזון – שתהיה שיטה אחרת או קווטה או בחירות אזוריות – מה שאנחנו מציעים הוא להשאיר את אחוז החסימה על כנו, כמו שהוא היום, 1.5%. אין שום צורך – זה לא יועיל – להעלות אותו ל-2%, ואם יעלו אותו ליותר, זה רק יפגע בזכות המיעוט לייצוג. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שיש רף שצריך להעלות אותו, והוא רמת המוסר, במדינה שסובלת כמעט מפשיטת רגל מוסרית. היא מבצעת פשעי מלחמה על-פי כל קנה-מידה ועל-פי כל הגדרה, נגד אוכלוסייה אזרחית ברפיח, תחת הכותרת "שיקולי ביטחון". ואם יש לחסום משהו, זה רף האלימות שהאזור הזה סובל ממנה זה שלוש שנים. הדבר האחרון שצריך להעלות הוא אחוז החסימה. 
       
       אני מאוד מתפלא שיושב-ראש ועדת החוקה עולה הנה ומנסה להסביר את הצעת החוק בטענה שזו הצעת חוק דמוקרטית, שאז המדינה תהיה יותר דמוקרטית. מה זאת אומרת? הרי המצב החוקתי היום מאפשר יותר ייצוג לדעות ולהשקפות פוליטיות שמתארגנות במסגרת חוקים מהייצוג שיהיה לאחר קבלת הצעת החוק הנוכחית. 
       
       מה שמפתיע עוד יותר הוא הצביעות של הליכוד, שלפני זמן לא רב הגיש הצעת חוק שתאפשר לסיעות להתפצל – אפילו אם סיעה עם שלושה חברי כנסת מצטרפת למפלגה אחרת, ונותר חבר כנסת אחד, הוא יכול להקים סיעה של יחיד. היום, על-פי אחוז החסימה הקיים, אין אפשרות להקים סיעה של יחיד. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       חוק טל.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       כן, החוק של דוד טל, שנועד לבלום את ההצטרפות, אם תהיה. תופרים את השיקולים החוקתיים על-פי המידות הפוליטיות של הליכוד, ואז הכול חוקתי בתנאי שהוא עומד בקנה-המידה הזה ועם האינטרס הפוליטי של מפלגה אחת. 
       
       השיקול כאן הוא שיקול פוליטי שמתיימר לפגוע בייצוג של הציבור הערבי. ברור שעל-פי כל אחוז חסימה, תמיד יהיה ייצוג פוליטי של היהודים בכנסת. אבל ייצוג של המפלגות הערביות – הצעת החוק הזאת אמורה למנוע את הייצוג הזה או לאלץ מפלגות להתאחד באופן פיקטיבי. לכן, לדעתי זאת הצעת חוק מיותרת, אנטי-דמוקרטית, שהמטרות שלה פסולות, ואני מתנגד לה. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת ואסל טאהא – לא נמצא. חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה. אחריו אני, אם יהיה מי שיחליף אותי, ואם לא – חבר הכנסת מח'ול. 
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את דברי יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת מיכאל איתן. אני די מזהה בקולך, חבר הכנסת איתן, מתי אתה עם העניין ומתי אתה לא בתוך העניין. יש לך קולות ששייכים לכל מיני מצבים, ואם מותר לי לומר, כאשר הצגת את הצעת החוק הזאת, זה לא היה קול ענות גבורה ולא קול ענות צהלה, אלא קול ענות חלושה, אפילו, או, בלשון המקרא: "קול ענות אני שומע". אין לבך שלם, כדמוקרט, כאדם שמוביל בבית הזה את הדמוקרטיה בתוקף תפקידך כיושב-ראש ועדת החוקה, כי החוק הזה, המובא לפנינו, הוא בהחלט חוק מאוד מוזר, הוא חוק זוחל – הכוונה של הצעת החוק אינה הצעת החוק הנוכחית, כי אם אנחנו רוצים להגיע ליציבות שלטונית כלשהי – שאני לא יודע בדיוק מהי וכיצד חוק כזה יכול להביא ליציבות – ודאי שלא מדובר על 2%. 
       
       כל אלה שהציעו 2% אומרים במפורש – מי בוועדה ומי בשיחות פרטיות – שלא זאת הכוונה, כי 2% לא ישיגו שום מטרה. הם יצליחו להרגיז מישהו, אבל לא יביאו לשום יציבות. 
       
       אבל אי-אפשר לבוא יום אחד ולהגיע ל-5%, כפי שבעצם רוצים מציעי ההצעה מהמפלגות הגדולות, שרוצות להשתלט על דעותינו, על חיינו, על זכות הבעת הדעה של המיעוטים. אי-אפשר להגיע לכך עם 2% – צריכים לכך 5%, ולכן נעשה את זה בהדרגה, שלא ירגישו, לאט-לאט. 
       
       חברי הכנסת, אתם נקראים להצביע על רמייה. הרי עומדת לפנינו רמייה: הכוונה אינה ל-2% – 2% לא יעשו דבר וחצי דבר בשום כיוון, וחברי הכנסת מתכנסים, וחייבים להביא לכאן 61 חברי כנסת כדי להצביע בעבור חוק שאין לו שום משמעות, גם לדעת המפלגות הגדולות, לדעת הרוב שרוצה להשיג הישג שאינני  יודע מאין הוא בא. באופן פרקטי הוא גם לא יביא שום תועלת. הוא יביא לנו אותה כנסת שנבחרה בכנסת הנוכחית. תהיה אותה כנסת, ושום דבר לא ייפתר כאן. 
       
       זה החוק היחיד שמובא לפני הכנסת והוא חוק זוחל, חוק מפלה – אבל הוא לא יצליח להפלות, כי ב-2% כולנו פה גם בכנסת הבאה. 
       
       אדוני הגיע לכאן ועלה להציג לפנינו חוק שהוא אנטי-דמוקרטי בעליל, חוק שהוא לא יפה, לא מכובד, לא מביא שום תועלת, חוק שעונה על גחמות של כמה חברי כנסת שרוצים להגיש לנו הצעת חוק, ומשום כך נשמעו הדברים של אדוני היושב-ראש בקול ענות חלושה. 
       
       לכן אני קורא – אין לי שום סיכוי, כי שתי המפלגות הגדולות התחברו בגחמה הזאת, אין לי סיכוי, אבל למען הפרוטוקול, למען תישמע כאן הקריאה של המיעוטים, אשר רוצים לפחות להביע את דעתם, אם הם ערבים או חרדים, ירוקים או כחולים, מכל המינים, ואנחנו רוצים לסתום להם את הפיות. 
       
       אדוני היושב-ראש, טוב עשית שהשתמשת בטון המסכני הזה - - -

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):

       התחלת להגן על המינים?
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אני מגן על הירוקים. אני מגן על כל המינים למיניהם, לסוגיהם ולמחשבותיהם. לא מחשבותיהם מחשבותי, אבל איך אמר ההוא? אני אלחם על כך שהם יוכלו להביע את מחשבותיהם בכנסת. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קשה להאמין לנימוקיו ולהסבריו של חבר הכנסת איתן, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט. מובן שהוא לא מדבר רק בשמו, אלא בשם המציעים, ובין המציעים חברי כנסת מהעבודה, מהליכוד, ממרצ ומאיפה לא. 
       
        הכוונה בהצעת החוק היא כאילו פשוט למנוע את קיומן של סיעות קטנות ושל מחלוקתיות של סיעות זעירות בתוך הכנסת, אבל אני לא בטוח שזאת הכוונה. אני חושב שיש פה ניסיון להציב סימן שאלה על אחד העקרונות הטמונים בדמוקרטיה יחסית, בדמוקרטיה ייצוגית יחסית. שיטת הבחירות היא שיטה ארצית יחסית, וכאן יש מגמה של כרסום מתמיד בעיקרון הזה, ולכן הצעת החוק היא בעיקרה אנטי-דמוקרטית, אף שיכול להיות שבטווח הנראה לעין היא לא תמעיט את מספר הסיעות בכנסת – לא מהערבים, לא מהחרדים ולא מכל מקום אחר. 
       
       הראייה ששולטת בכנסת ובשתי המפלגות הגדולות – בעיקר מפלגת הליכוד, שיכרון הכוח הזה – היא שרוצים פשוט לנפנף כל מיני יצורים מיותרים, כביכול, על-פי ראייתם ועל-פי דעתם. אני חושב שזה מסוכן לדמוקרטיה וזה ביטוי לתופעה עמוקה ומסוכנת הרבה יותר. 
       
       כשמדברים על מיעוטים נוטים לומר שהעלאת אחוז החסימה תפגע בערבים. לא נכון, לא רק. צריך להסתכל על המארג החברתי של החברה הישראלית. ממה היא מורכבת? האם באמת יש רוב יהודי? בתוך היהודים יש קבוצות שונות, ויש אינטרס ציבורי שהן יבואו לידי ביטוי. זה לא רק ארצות מוצא, זה לא רק חילונים ודתיים, זה לא רק מרכז ופריפריה וזה לא רק יהודים וערבים. כל המארג החברתי במדינת ישראל בנוי על מיעוטים לצד מיעוטים, ולכן החוכמה בשיטת הבחירות היחסית היא לתת שיקוף אמיתי וצודק – לשקף את גוני הקשת, את הצבעים השונים שקיימים בתוך החברה הישראלית, בתוך הפרלמנט. נראה שהדבר הזה אינו לרוחן של הקואליציה ושל מפלגת האופוזיציה הראשית, לרבות חברינו ממרצ. 
       
       נקודה שנייה – בעצם, מה אומרים כאן? אומרים שעל מפלגה או רשימה שיש לה פן אידיאולוגי מובהק אפשר להציב סימן שאלה, אבל מפלגה שנעדרת כל אידיאולוגיה מגבשת או מכוננת – סופרמרקט רעיוני, בליל של רעיונות בתוך מפלגה אחת – זאת השיטה הרצויה לייצוג בכנסת. אלה המפלגות שאפשר לתת להן ייצוג בכנסת, אבל מפלגות שיש להן עקרונות אידיאולוגיים שורשיים, עמוקים ורציניים הן מיותרות; קיומן מביך את השיטה בצורה זו או אחרת. 
       
       דבר שלישי – תסתכלו על הכנסת: יש פה מפלגה גדולה, ויושבים פה ארבעה-חמישה ממנה; יש פה מפלגה גדולה כאילו, או בינונית, שלא יושב כאן אף אחד ממנה, ובעצם המפלגות הקטנות הן הפלפל של הכנסת, בשפת הרחוב. הן הפלפל של הכנסת – הן העשייה, הן ההוויה, הן הדבר האטרקטיבי בחיים הפרלמנטריים. הן המיקוד של הוויכוח האמיתי בין הגישות, מקצה לקצה, ואת הצבע הזה, שהוא מהות הפרלמנטריזם, המהות של ההוויה הפרלמנטרית, רוצים לנתק ולסלק ולהדיר מהייצוג הפוליטי הפרלמנטרי. 
       
       רוצים להשאיר את הייצוג לסופרמרקטים של רעיונות. תסתכלו מה קרה בשינוי, שהיא לא מפלגה גדולה ביותר במונחים פרלמנטריים - יש ימין, שרוצה את ארץ-ישראל השלמה, ויש שמאל, שמשתתף בהפגנה בשבת - אלה המפלגות שאתם רוצים? זה סוג האידיאולוגיה שאתם רוצים שייוצג בכנסת? 
       
       אני חושב, כפי שאמר חברי חבר הכנסת רביץ, שיש פה גחמה. זאת גחמה נחותה לדעתי. אני חושב שאסור לנהל פרלמנט – ואסור לנהל את הכנסת – על-פי גחמות, אלא על-פי אינטרסים. הפרלמנט הזה, הריבון של המדינה, חייב לשקף את צבעי הקשת החברתית, והקשת החברתית במדינת ישראל היא מאוד-מאוד מגוונת. חשוב מאוד שהגיוון הזה יבוא לידי ביטוי גם אידיאולוגית, גם חברתית וגם פוליטית בתוך האולם הזה. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי. ההצבעה תתקיים בעוד עשר דקות. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שאנחנו נמצאים באופן עקבי וקבוע בעידן ההתנתקות מהדמוקרטיה. זו עוד מתקפה שמנסה להילחם כדי לייצב ולקבע את עידן החשיבה האחידה בחברה הישראלית ולחסל את האופציה בפני כל מי שרוצה לחשוב מחוץ לזרם המרכזי. עידן החשיבה האחידה. 
       
       אפילו בעיצומה של ההפגנה שהיתה אמורה להיות בסוף השבוע, הפגנת מחאה, הפגנה של האופוזיציה, של השמאל, היינו עדים ושמענו את קריאות החיבוק של שמעון פרס לאריק שרון, ושל אריק שרון לשמעון פרס. 
       
       אנחנו חושבים שמישהו רוצה להסתפק בכך שיהיו בכנסת הזאת שני קולות שהם בסופו של דבר קול אחד; שני קולות שאינם שונים לא באמירה הפוליטית, לא באמירה הביטחונית, לא באמירה המדינית ולא באמירה החברתית-הכלכלית. זה מה שמציעים לנו ומה שמביאים לנו בחוק הזה. 
       
       במדינת ישראל יש משבר כולל ועמוק של הפוליטיקה הישראלית. אנחנו חיים בתוכו עמוק עמוק זה שנים ארוכות. במקום להתמודד עם המשבר הזה מחפשים שעיר לעזאזל, מחפשים כפרה. מחפשים תרנגול ליום כיפור, כך אומרים?

עמרם מצנע (העבודה-מימד):
       
       תרנגול כפרות.

עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       תרנגול כפרות. מחפשים. ואת מי מוציאים ממעגל הלגיטימיות, ממעגל הדמוקרטיה הישראלית, ממעגל הזכויות במדינת ישראל? את אלה שאומרים דברים שונים מאלה של הזרם המרכזי, הזרם האחיד, הזרם שבסופו של דבר יבצע את מה שתאמר לו קונדוליסה רייס ומה שיגיד לו דונאלד רמספלד. זה זרם חוצה מפלגות. ההצעה הזאת היא הצעה חוצה מפלגות ומחסלת דמוקרטיה. זאת האמת של ההצעה הזאת. 
       
       אפשר לפעמים להציע להעלות את אחוז החסימה, אבל במדינה שאפילו חוקה אין בה, חוקה שתבטיח את המינימום של זכויות היסוד, של זכויות האדם, של החירויות הדמוקרטיות, של זכויות המיעוט, של זכויות השונה, של הזכות להיות שונה – באים ומחסלים מראש את האופציה של הדעה האחרת, את הדעה של המיעוט, את הדעה של האנשים שמציעים אלטרנטיבה רעיונית ומחשבתית לאותה פוליטיקה משברית שכופים על האזרחים של מדינת ישראל. 
       
       יש כאן ניסיון לחסל את מרווח הדמוקרטיה שרק לתוכו יכולה להתנתב ובתוכו יכולות לחיות קבוצות המיעוט, הקבוצות השונות, הקבוצות המציעות אלטרנטיבה, כדי להנציח חשיבה אחידה בצורה אנטי-דמוקרטית. 
       
       אנחנו לא מסתפקים בכך שיציעו לנו להפוך להיות קבוצת אינטרסים שמתדפקת על דלתן של שתי מפלגות גדולות, שאינן שונות בכלום כמעט, שהשאיפה של האחת היא לא להחליף את המדיניות ואת הקו המדיני והקו החברתי של ממשלת שרון, אלא להחליף את הליכוד הלאומי בתוך ממשלת שרון. 
       
       לכן אני אומר, שהצעת החוק הזאת יכולה לפגוע פגיעה קשה בעצם החשיבה על אלטרנטיבה לאזרחים במדינת ישראל, אלטרנטיבה שתהווה פה לאותם מובטלים, לאותם אנשים שנזרקים עמוק עמוק אל העוני, אותם אנשים שנזרקים עמוק עמוק אל האומללות, אותם אנשים נפגעי מדיניות הקיצוצים בחינוך ובבריאות. לכל אלה לא יהיה פה בכנסת הזאת, בכנסת של חשיבה אחידה, בכנסת של ליכוד ומערך, בכנסת שלא מאפשרת לאחרים להשמיע קול, והם יצאו ויחפשו את הדרך לבטא את עצמם ולבטא את הזכויות שלהם ואת המאבק שלהם בצורה לא פרלמנטרית. 
       
       אנחנו לא נסתפק בהיותנו רק קבוצות אינטרסים וקבוצות לחץ שיחפשו חלק יותר גדול בעוגה הלאומית. אנחנו נעמוד על זכותנו ועל זכותם של המיעוטים, של האחרים ושל השונים להיות בעלי השפעה בקביעת הטעם של העוגה הלאומית, ולכן אנחנו נתנגד להצעת החוק הזאת. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת מח'ול. אחרון המסתייגים, חבר הכנסת אחמד טיבי - בבקשה, אדוני. לאחר מכן ניגש להצבעה על ההסתייגויות ועל הצעת החוק. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה, אדוני. אפשר היה לבטל את שיטת הבחירות הנוכחית, אדוני היושב-ראש,  וללכת לבחירות עם שני גושים, ימין ושמאל, אבל מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה  את הדבר הזה בשל העובדה - - - 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, מילא לחישות, אבל צעקות בתוך האולם זה ממש לא מכובד.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אבל מדינת ישראל לא יכולה להרשות זאת לעצמה בשל הרכבה המיוחד של החברה הישראלית ושל הציבור שחי פה.  מדובר בציבור רב-תרבותי, מגזרים שונים, גוונים שונים. זו הסיבה שאין במדינת ישראל משטר של שתי מפלגות גדולות. כאשר יש דמוקרטיה, המטרה היא לתת ייצוג – בעיקר דמוקרטיה ייצוגית, כפי שנאמר – גם לקבוצות הקטנות ביותר. בין הקבוצות הקטנות ביותר יש גם המיעוט הערבי, ובעצם בעיקר המיעוט הערבי. כי כשאומרים שזה חוק נגד ערבים וחרדים, זה לא כל כך מדויק, הרב רביץ. כי אם מישהו היה חושב שזה פוגע אך ורק בחרדים, הוא לא היה מעז להביא את הצעת החוק הזאת. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - - 

אלי אפללו (הליכוד):
       
       - - - 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אני שייך לרשימה שאפילו לא מתקרבת למה שהיא השיגה. לכן אני מרשה לעצמי לדבר - - - 

אלי אפללו (הליכוד):
       
       אתה נותן דוגמאות לדמוקרטיה? 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       חבר הכנסת אפללו - - - 

אלי אפללו (הליכוד):
       
       - - - 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת אפללו,  תודה. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לכן אני לא מדבר מתוך חשש אלא מתוך ביטחון עצמי רב. דמוקרטיה, חבר הכנסת אפללו, היא לא רק הזכות של הרוב למשול, לדכא, להעביר את כל הצעות החוק שהוא רוצה בבית הזה בגלל הרכב הקואליציה. דמוקרטיה היא בעיקר זכותו של המיעוט להיות שונה אבל שווה, ולקבל ייצוג פוליטי בפרלמנט, אלא אם אתם רוצים שהאוכלוסייה הערבית - - - 

אלי אפללו (הליכוד):
       
       את מי אתה מייצג?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       זה לא מקובל עלי. 

אלי אפללו (הליכוד):
       
       - - - 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני מבקש מהדובר שלא יפנה דברים לחבר כנסת מסוים.

אלי אפללו (הליכוד):
       
       - - - 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת אפללו, אני קורא אותך לסדר.

אלי אפללו (הליכוד):
       
       את מי הוא מייצג? 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה. לפני פעם ראשונה. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, לא רק שאני מצר על ההצעה הזאת, אלא זו הצעה שראויה להוקעה. זו הצעת חוק דורסנית, אנטי-מיעוט, אנטי-דמוקרטית מובהקת. 

חיים אורון (מרצ):
       
       יום שחור לכנסת.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ממש שחור. אמר חבר הכנסת אפללו – אני לא מפנה שאלה אליך אז אל תענה – שזה סיכול ממוקד. אולי. אתם רוצים לעשות סיכול ממוקד פוליטי לקבוצות שמייצגות את האוכלוסייה הערבית. זו מחשבה – זה חלום, שמקנן עמוק ב-oxyput, פה מאחור, אצל רוב חברי הבית הזה. רוב חברי הבית שרוצים לראות כנסת יהודית, כמו - - -
       
דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       ודמוקרטית.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אם הכנסת היא יהודית בלבד היא לא יכולה להיות דמוקרטית. היא לא יכולה,by definition  , להיות דמוקרטית.
       
       נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, הרי הפגיעה באוכלוסייה הערבית היא לא רק בהצעת החוק הזאת. היא פגיעה הלכה למעשה כמעט בכל תחום בחיי היום-יום; גם בנושאים כלכליים, גם בנושאים חברתיים, גם בנושאים משפטיים, במערכת בתי-המשפט, במוסדות ממשלתיים. תן לי מקום אחד  – אגב, יש רק נושא אחד שהוא שוויוני במדינת ישראל: זכות ההצבעה. לכל אדם, לכל אזרח, יש קול. יכול להיות שזה פוגע בכם, אבל לכל אחד מכם יש קול, ולכל אזרח ערבי יש קול. זה שוויוני. חוץ מזה – אין. אין תחום שיש בו שוויון. אין. תזכיר לי תחום אחד שאתה יכול להצביע עליו –  תזכירו לי – שיש בו שוויון בין רוב למיעוט, בין אזרחים, ומייד תמצא את ההבדל – במספרים, בעובדות.
       
דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - - מגיל שש.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       טוב שאמרת.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       טוב. נא לסיים.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, אין ספק שהדורסנות של הקואליציה הזאת, ושל הרוב, היא דורסנות אנטי-דמוקרטית. היא מנצלת את האווירה של שלוש השנים האחרונות כדי שהקואליציה הזאת תעשה ככל העולה על רוחה, ומה שלא הצליחו בהליכים פוליטיים מפלגתיים קצרים מביאים כאן לכנסת בהצעת חוק. תודה. 
       
דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגויות. נא לשבת. אתה רוצה לענות, אדוני? יושב-ראש ועדת החוקה רוצה להשיב על הדברים בדיון. בכל מקרה, כדאי שכולם ישבו.
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היה מאפיין מאוד ברור לוויכוח כאן. כל השוללים, ללא יוצא מן הכלל, כולם שייכים למפלגות קטנות, והם הביעו – לגיטימי – את האינטרס של המפלגות הקטנות, ולכן הם מתנגדים. התומכים באים בדרך כלל ממפלגות בינוניות וגדולות, כך שאין כאן עניין של צדק. יש כאן היערכות דמוקרטית לפי כללים. 
       
       בעולם מקובל אחוז הצבעה גבוה מזה שמקובל אצלנו, ואני שואל את עצמי אם זה יהיה אסון שהייצוג לכנסת ישראל יביא בחשבון, למשל, שהציבור החרדי יהיה מיוצג, אבל לא יהיה בדקויות של הדקויות. מילא ש"ס מול יהדות התורה, אבל מה האסון – יקרה אסון אם דגל התורה יתאחדו עם אגודת ישראל ויצאו יחד, בלוק אחד? האמינו לי, לא יהיה אסון גם אם הציבור החרדי, אשכנזים וספרדים, יגיעו כבלוק אחד. בפנים יהיה ייצוג לכולם, אבל לא יהיה שום אסון אם הבלוק החרדי יופיע כגוש אחד. אותו דבר בציבור הערבי. עובדה, אנחנו רואים שאחוז הבחירות – אחוז ההצבעה הביא לכך שאחמד טיבי, שאף פעם לא שמעתי את משנתו הקומוניסטית, התמודד בסיעת רק"ח, עם רק"ח-חד"ש יחד. אז יש - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       זה לא רק"ח. חד"ש.
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       זו לא מניעת הייצוג. זו בניית דרך אחרת. 
       
       אני לא רוצה להאריך בדיבורים, כי אני צריך את הקולות של כולם כאן, ואפשר להתווכח על זה עוד הרבה, אבל אני רוצה לסיים ולומר: גם הידיעה – תביאו את זה בחשבון – הידיעה שאחוז החסימה קצת עולה תחייב יותר אחריות גם מחברי המפלגות הנוכחיות, כי יהיה קשה יותר לכל אחד להחליט שהוא שובר את הכלים, הורס את המועדון, ומקים לעצמו מועדון חדש עם אחוז חסימה של 1% ו-1.5%. כשיהיה יותר קשה, החלטות של פילוג וריסוק של מסגרות קיימות ייעשו רק כאשר יהיה לזה בסיס אמיתי יותר בציבור, והיציבות בסופו של דבר תשרת את כולנו. שווה לשלם במחיר פגיעה קטנה ביחסיות ובייצוג. תודה. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מכולם שיתפסו את מקומותיהם. חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה. ראשית על ההסתייגויות, כמובן. אני אמתין עד שכולם יתפסו את מקומותיהם.
       
       טוב, רבותי, אין הסתייגויות לשם החוק, לכן אנחנו מצביעים על שם החוק על-פי הצעת הוועדה. ההצבעה החלה, בבקשה.
       
הצבעה מס' 5
       
בעד שם החוק – 67
נגד – 20
נמנעים – אין
שם החוק נתקבל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שם החוק על-פי הצעת הוועדה התקבל ברוב של 67 חברי הכנסת ובהתנגדות של 20.
       
       נעבור להסתייגויות על הסעיף הראשון, שהוא היחיד, אגב. חבר הכנסת אופיר פינס – לא נמצא, לכן ההסתייגות שלו יורדת.
       
       ההסתייגות של חברי הכנסת טלב אלסאנע, עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא - נא להצביע. רבותי, אנחנו מצביעים על הסתייגותם של החברים.
       
הצבעה מס' 6
       
בעד ההסתייגות – 15
נגד – 68
נמנעים – אין
ההסתייגות של חברי הכנסת טלב אלסאנע, עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא 
לסעיף 1 לא נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ברוב של 68 נגד ו-15 בעד, ההסתייגות לא התקבלה. 
       
       אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת רביץ. נא להצביע, אדוני, חבר הכנסת רביץ.
       
הצבעה מס' 7
       
בעד ההסתייגות – 19
נגד – 68
נמנעים – אין
ההסתייגות של חבר הכנסת אברהם רביץ לסעיף 1 לא נתקבלה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הסתייגותו של חבר הכנסת רביץ גם היא לא התקבלה – 68 חברי כנסת התנגדו ו-19 הצביעו בעד, ללא נמנעים.
       
       אנחנו עוברים להסתייגותם של חברי הכנסת ברכה, מח'ול וטיבי. ההצבעה החלה. בבקשה. 
       

הצבעה מס' 8
       
בעד ההסתייגות – 20
נגד – 69
נמנעים – אין
ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי לסעיף 1 לא נתקבלה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
        ברוב של 69 מתנגדים ו-20 תומכים, ללא נמנעים, גם ההסתייגות הזאת הוסרה.
       
       רבותי, אנחנו מצביעים על סעיף 1 כהצעת הוועדה. מי בעד, מי נגד – ההצבעה החלה. בבקשה. 
       
הצבעה מס' 9
       
בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 69
נגד – 20
נמנעים – אין
סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       סעיף 1 התקבל ברוב של 69 חברי כנסת ו-20 מתנגדים.
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק כולה בקריאה - יש הסתייגויות לחלופין. לחלופין – הורדתי אותן. אלה הצעות שלי, ואני מוריד אותן. אני אומר לפרוטוקול: לחלופין – אני מוריד. 
       
       לכן, אנחנו מצביעים עכשיו על הצעת החוק בקריאה שלישית. רבותי, בבקשה. 
       

הצבעה מס' 10
       
בעד החוק – 67
נגד – 17
נמנעים – אין
חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 51), התשס"ד-2004, נתקבל. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, ברוב של 67 חברי כנסת ו-17 מתנגדים. 
       
קריאה:
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לא. הצבענו בקריאה שנייה על שם החוק ועל סעיף 1, והם התקבלו. עכשיו הצבענו בקריאה שלישית, וזאת התוצאה. החוק התקבל בקריאה שלישית ברוב של 67 חברי כנסת ו-17 מתנגדים, ולכן הדיון בחוק הזה הסתיים - והבעיה שאני עוד צריך לחתום על זה. 
       



הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות 
אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא), התשס"ד-2004
       [מס' כ/41; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ' 11435; נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא), התשס"ד-2004, קריאה שנייה ושלישית. יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים. איפה יושב-ראש ועדת הפנים? בבקשה, אדוני. 

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא). 

קריאה:
       
       לא שומעים.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       משהו פגום ברמקול של הדובר, אני חושב. שנייה, אדוני יושב-ראש הוועדה.

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       במה שפעם נקרא חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) - השם ארוך מדי - הוחלט על איחודים של כמה יישובים, כמה רשויות מקומיות בארץ. בין האיחודים היה איחוד של ארבע רשויות דרוזיות - שוב אני מזכיר את אבו-סנאן, את ג'וליס, את יאנוח-ג'ת וירכא. האיחוד הזה התברר כלא-מוצלח. 
       
       נעשו טעויות רבות גם באיחודים האחרים. התועלת הסופית של האיחודים האלה מוטלת בספק, אבל פה במקרה הזה, היו כנראה טעויות גסות במיוחד. לא התייחסו להתנגדות של התושבים. התושבים, רובם, החרימו את הבחירות למועצה המיוחדת, שהיתה אמורה להפוך לעירייה - כבוד היושב-ראש - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, זה לא יכול להיות. מי שיש לו שיחה חשובה, ינהל אותה בחוץ. חבר הכנסת פרץ, בבקשה לשבת ולא לדבר. בבקשה, אדוני. 

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       המהלך כולו - אני מקווה שלא יחזור גם במקומות האחרים, כי בכל האיחודים, מידת ההתעניינות וההתחשבות במרקם החברתי המקומי, באורח החיים של היישובים השונים שמאחדים אותם, במריבות שהן לפעמים היסטוריות - לא היתה התחשבות מספקת, אבל במקרה הזה המצב היה חריג במיוחד והתושבים הצביעו ברגליים על-ידי זה שלא הגיעו, רובם, לבחירות לרשות המיוחדת. 
       
       אני חושב שהממסד שלנו, הממשלה וגם הכנסת, טעו גם כשלא זיהו את סימני ההתנגדות המוצדקים בעוד מועד, ולכן הפעולה הזאת יצאה לפועל והפכה למכה קשה לתושבים, כי הרשות המשותפת משותקת, התושבים בכפרים לא מקבלים שירותים, אין שיתוף פעולה בין הכפרים השונים - - -

היו"ר נסים דהן:
       
       חברי הכנסת, את השיחות שלכם תעשו מחוץ למליאה בבקשה. אתם לא שומעים את הדובר, והדובר גם לא שומע את עצמו. חבר הכנסת טיבי. חבר הכנסת הרצוג. חברי הכנסת הרצוג ומח'ול. בבקשה, תמשיך. 

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       לא היה שיתוף פעולה בין התושבים ובין הרשות שנבחרה. יותר מזה - האיש - - -

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת הרצוג, חבר הכנסת אזולאי, את הדיונים לעשות מחוץ למליאה בבקשה. חברי הכנסת, מחוץ למליאה. 

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       ראש העיר החדשה אומנם נבחר כראש העיר - התחשב ברגשות הציבור ואמר שהוא לא מתיימר להיות ראש העיר. הוא הקריב את עצמו למען התושבים והאזרחים שלא רצו את האיחוד הזה. 
       
       באופן חריג החליטה הכנסת לבטל את האיחוד. אין בזה תקדים לאיחודים האחרים, כי באיחודים האחרים לא נעשו שגיאות שכאלה ובצורה כל כך בוטה. 

       אנחנו מביאים לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק, שהוועדה שלנו דנה בה בצורה נמרצת, בהתחשב בדחיפות העניין. החוק מבטל את הישות המוניציפלית החדשה שקמה כתוצאה מהאיחוד, הוא מחזיר לקיומן את הרשויות המקומיות של הכפרים אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא. 
       
       החוק קובע שבכפרים האלה תתקיימנה בחירות בתקופה שהיא לא פחות מ-100 יום ולא יותר מ-120 יום מפרסום החוק. שר הפנים אחראי לביצוע ההחלטה הזאת.
       
       אני רוצה לסיים בשני דברים: א. לא כל חקיקה בכנסת - בסך הכול מעט מאוד חקיקות בכנסת עוברות בזריזות כזאת ובאינטנסיביות כזאת, כי חברי הכנסת הביאו בחשבון את חומרת המצב, את הרצונות של האזרחים, וישבו שבוע-שבוע על מנת לקדם את החקיקה הזאת. 
       
       אני אישית חייב להגיד שעשיתי את זה בראש ובראשונה למען העדה הדרוזית, למען הדרוזים תושבי הגליל, תושבי רמת-הגולן, אזרחי ישראל המשרתים בצה"ל, הלוקחים חלק פעיל בכל המשימות של עם ישראל, מקריבים את עצמם בקרבות שלנו, ואני הרגשתי שליחות מיוחדת בהעברת החוק הזה, שהוא לפי רצונם של בני העדה הדרוזית. אני חושב שבזה גם החזרתי ולו במקצת את החוב שאני כישראלי מרגיש - את החוב ואת המחויבות - לדרוזים אזרחי ישראל. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני יושב-ראש הוועדה. רבותי חברי הכנסת, נא לשבת. אני הבנתי, הודיעו לי, שכל המסתייגים מוותרים על זכותם לנמק את ההסתייגויות שלהם. 

קריאה:
       
       צריך 50.

קריאה:
       
       51.

קריאות:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, נא לשבת. צלצלו. רבותי, נא לשבת. 

קריאה:
       
       אין הסתייגויות - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       יש הסתייגויות, אבל לא מנמקים. גם מורידים הסתייגויות. אני מציע לכולם לשקול להוריד את ההסתייגויות שלהם. רבותי, נא לשבת. 

קריאות:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, נא לשבת. אנחנו נעבור להצבעות. 

קריאות:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בבקשה. יושב-ראש ועדת הפנים רשאי, לפני ההצבעה, לעלות לבמה. זה גם חשוב - - -

קריאה:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לא. זה חשוב גם לאפשר לחברי ועדת הכספים שיגיעו, הם בישיבה. בבקשה, אדוני. 
     
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       כבוד היושב-ראש, קודם כול, לא ציינתי את יוזמי החוק הזה. החוק בא כאיחוד של שתי הצעות חוק. היתה הצעה שלישית שלא עברה בקריאה הטרומית, אבל אני חייב לציין שגם חבר הכנסת עסאם מח'ול הציע את החוק הזה. המציעים הם חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת דוד אזולאי, ואתם חברי הכנסת נסים דהן, יצחק וקנין, נסים זאב, ואסל טאהא, עמרם מצנע, יעקב מרגי ויאיר פרץ. קודם כול, תודה לכל המציעים של החקיקה הזאת.
       
       דבר שני, באחת ההסתייגויות אני בכל זאת מבקש מחברי הכנסת לתמוך בשני מקומות.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אתה מייצג את הוועדה, אדוני היושב-ראש, אתה לא יכול בתור יושב-ראש הוועדה לתת גיבוי להסתייגות אישית שלך. אתה פה על הבמה, על הדוכן, כיושב-ראש הוועדה שאמור לתת גיבוי להצעת החוק כפי שהיא הובאה, לא לעשות נפשות להסתייגות הפרטית האישית שלך. נעשה את זה מכובד.
       
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       האם אני יכול להסביר אותה?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לא.
       
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       בסדר, אז תבקש משר הפנים לעלות.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. אדוני שר הפנים, השר פורז, בבקשה.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה לא יום שמח, יום שבו מתבטל איחוד של רשויות מקומיות. את הדייסה הזאת לא אני בישלתי. באתי לכנסת, על דעת הממשלה, עם הצעה להפוך את הרשויות האלה למועצה אזורית ולאפשר לכל אחד מהיישובים ועד מקומי עם שמירת עצמאות, מי שהחליטה להפוך את כל הרשויות האלה לעיר ולכפות איחוד קשה ובלתי אפשרי היתה הכנסת.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת אזולאי.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       מי שעשה את זה הוא האיש שעכשיו רץ מהאחד לשני ומבקש לבטל את האיחוד.
       
חיים אורון (מרצ):
       
       מי זה?
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       עזוב, הוא חבר כנסת, לא מהסיעה שלך.
       
       דבר נוסף שאני רוצה לומר. הייתי בוועדה בכנסת, ופה-אחד סוכם שבתוך שלושה חודשים יהיו בחירות חדשות. בינתיים עובדים של משרד הפנים מנהלים את הרשויות האלה עד שיהיו שם בחירות חדשות. לצערי הרב, יש פה ניסיון של יושב-ראש ועדת הפנים, בהסתייגות שלא נדונה בוועדה שלו, והוספה בלי דיון בוועדה - לדעתי זה דבר מנוגד לתקנון - הוא רוצה להחזיר לשלושה חודשים ראש רשות שכהונתו פגה.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       לא נכון.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       זה בעיני דבר שערורייתי. ולכן אני מבקש אפילו לא להעלות על הדעת לתמוך בהסתייגות של דוד אזולאי ויורי שטרן.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לשר הפנים. אני חייב קודם כול לברך את נציגי הכפרים האמורים, שנמצאים ביציע הכנסת – ברוכים הבאים. אני חושב שהכנסת תתאחד היום סביב בקשתם לבטל את האיחוד. זו המגמה.
       
        רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על שם החוק. אני אשאל שאלה כללית את כל המסתייגים. האם יש מסתייג שעומד על הצבעה על הסתייגות כלשהי?
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אני.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       האם יש עוד אחד? חוץ ממנו מורידים את כל ההסתייגויות. אדוני, חבר הכנסת אזולאי, תגיד לי מה ההסתייגות.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       יש הסתייגות לסעיף 4.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       זו הסתייגות של חברי הכנסת אזולאי ושטרן?
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       נכון.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, נצביע על שם החוק כהצעת הוועדה. ההצבעה החלה.
       

הצבעה מס' 11
       
בעד שם החוק – 77
נגד – אין
נמנעים – אין
שם החוק נתקבל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שם החוק, על-פי הצעת הוועדה, התקבל ברוב של 77 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 1, 2 ו-3 ללא הסתייגויות, על-פי הצעת הוועדה. מי בעד? מי נגד? ההצבעה החלה.
       
הצבעה מס' 12
       
בעד סעיפים 1-3 – 85
נגד – אין
נמנעים –אין
סעיפים 1-3 נתקבלו.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       סעיפים 1, 2 ו-3 התקבלו ברוב של 85 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים. 
       
       אנחנו עוברים לסעיף 4  - להצבעה על הסתייגותם של חברי הכנסת אזולאי ויורי שטרן. מי בעד? מי נגד? ההצבעה החלה.
       
הצבעה מס' 13
       
בעד ההסתייגות – 16
נגד – 59
נמנעים – 1
ההסתייגות של חברי הכנסת דוד אזולאי ויורי שטרן לסעיף 4 לא נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ההסתייגות לא התקבלה, ברוב של 59 חברי כנסת שהתנגדו, 16 שתמכו ונמנע אחד. על כן ההסתייגות לא התקבלה. 
       
       רבותי אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 4, 5, 6, 7, 8, על-פי הצעת הוועדה. מי בעד? מי נגד? בבקשה.
       
הצבעה מס' 14
       
בעד סעיפים 4-8, כהצעת הוועדה – 84
נגד – אין
נמנעים – אין
סעיפים 4-8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הסעיפים האמורים התקבלו ברוב של 84 חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה. בבקשה.
       
הצבעה מס' 15
       
בעד החוק – 80
נגד – 1
נמנעים – 1
חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות אבו-סנאן, ג'וליס, יאנוח-ג'ת וירכא), 
התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית ברוב של 80 חברי כנסת, מתנגד אחד ונמנע אחד. 
       
       אנחנו מברכים את תושבי הכפרים על ההישג הזה, ומברכים את הכנסת שנענתה לאתגר ולרצון התושבים. 
       
       אנחנו מבקשים מחבר הכנסת איוב קרא, אחד היוזמים, להודות לאלה שעסקו במלאכה. בבקשה, אדוני.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני רוצה להודות לכל החברים, אני רוצה להודות לחברי דוד אזולאי, שהיה שותפי לדרך, אני רוצה להודות לחברי עסאם מח'ול, שהיה שותף לדרך, אני רוצה להודות ליורי שטרן - - -
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       היית בהתחלה בעד החוק, הצבעת בעד החוק.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, מה קרה?
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני רוצה להודות לכל החברים שיצאו אתי לדרך הזאת, שלא היה בה סיכוי, והבאנו בסופו של דבר להצלחה אמיתית ולאווירה טובה ביישובים האלה. אני לא ארבה במלים, אני רק אומר: הצדק תמיד מנצח. תודה רבה לכולם.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת קרא. המציע השני של החוק, חבר הכנסת דוד אזולאי, מילות תודה.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על האפשרות לתת לי להתבטא. אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק, ובמיוחד אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת יורי שטרן, שעשה הכול כדי לקדם את החקיקה ולהפסיק את הפגיעה הקשה שהממשלה הזאת פגעה בעדה הדרוזית. אני רוצה גם להודות למחלקה המשפטית, למנהלת הוועדה, יפה שפירא, ליועצת המשפטית של הוועדה, מירי פרנקל-שור, שעשו עבודה קשה וארוכה במשך כל הזמן, ועל כך תודתי. 
       
       אפשר לציין היום שתיקנו את אחת העוולות הגדולות שהממשלה הזאת עשתה לעדה הדרוזית בכך שחוקקנו את החוק הזה וביטלנו את האיחוד, ואני מאוד מאוד מקווה שזה יהיה תקדים לביטול איחודים נוספים. תודה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת אזולאי. גם יושב-ראש הוועדה מבקש להודות. בבקשה, אדוני.
       
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכל מי שהיה שותף למלאכה הלא-פשוטה הזאת, גם חברי הכנסת המציעים שהזכרתי את שמותיהם, גם לתושבי הכפרים שבאו ודרבנו אותנו ודרשו לעשות את זה בזמן קצר לטובת העניין, וקודם כול, כמובן, לצוות הוועדה שעבד שעות נוספות בשביל להעביר את החקיקה הזאת: ליועצת המשפטית, מירי פרנקל-שור, למנהלת הוועדה, יפה שפירא, לשוש ולדניאלה המזכירות, לעוזרת שלי, טליה אברבוך, שגם היא טרחה לא מעט כדי שהחוק הזה יתקדם. תודה לכל מי שהיה שותף למלאכה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי חברי הכנסת, גם אני מצרף את קולי לברכות לכל אלה שעמלו במלאכה והשלימו אותה. אני מברך את תושבי הכפרים אבו-סנאן, ירכא, ג'וליס, יאנוח וג'ת על המאבק העיקש שהם ניהלו, ובסוף, במאבק ציבורי ראוי לשמו, הם יכלו להשיג את ההישג הזה ולשכנע את הכנסת, וטוב שהכנסת נענתה לרצונם של התושבים בכפרים האלה, ביישובים האלה. אנחנו מאחלים להם מערכת בחירות נקייה, חברית, שתתנהל לכל המאוחר בעוד 120 יום בחמשת הכפרים האלה. תודה רבה לכם, רבותי.
       

הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/102).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים לנושא הבא, והוא: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004. יציג את הצעת החוק סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, חבר הכנסת מיכאל רצון. בבקשה, אדוני.
       
סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004. בשנת 1997 נקבע תיקון לחוק עבודת נשים, כהוראת שעה, כי עובד שאשתו ילדה יוכל לצאת לחופשת לידה למשך התקופה שנותרה לאחר ששת השבועות הראשונים שלאחר הלידה, וזאת אם אשתו זכאית לחופשת לידה אך הסכימה בכתב לוותר על אותה יתרה של חופשת לידה, והיא איננה נעדרת מעבודתה מכוח זכאות לחופשת לידה בתקופה שעליה ויתרה. במסגרת זו חוקק בעקיפין גם חוק הביטוח הלאומי באופן שנקבע כי מבוטח הזכאי לחופשת לידה לפי הוראות חוק עבודת נשים יהיה זכאי גם לדמי לידה אם נתקיימו בו הוראות החוק. 
       
       הוראת שעה זו נקבעה לשלוש שנים, והסתיימה בחודש מאי 2001. בשנת 2001 תוקנה הוראת השעה ותוקפה הוארך בשלוש שנים נוספות, עד 31 באפריל 2004. החוק המתקן קבע כתנאי לזכאות שהיולדת עובדת בפועל בתקופה שעליה ויתרה, ובצד זה אפשר לשר לקבוע נסיבות שבהן יהיה העובד זכאי לחופשת לידה גם אם אשתו לא עבדה בתקופה האמורה. תיקון מהותי נוסף שתוקן בשנת 2001 היה הקביעה כי דמי הלידה לגבר לא יעלו על כפל השכר הממוצע במשק, זאת בשונה מדמי הלידה לאשה, שהתקרה שנקבעה להם גבוהה יותר, פי-חמישה מהשכר הממוצע במשק.
       
       בהצעת חוק זו מוצע להאריך את תוקפה של הוראת השעה בשנה נוספת, החל מיום 1 במאי 2004 ועד ל-30 באפריל 2005. במקביל לתיקון המוצע נערכות התדיינויות במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבחינת האפשרות להפיכתו של ההסדר הקבוע בהוראת השעה להסדר של קבע, בהמשך לתזכיר בעניין זה שהופץ כבר בשנת 2001. 
       
       כן מוצע לבטל את ההוראה שבהוראת השעה המגבילה את דמי הלידה לגבר לכפל השכר הממוצע במשק, באופן שתקרת דמי הלידה לגבר לא תהיה שונה מתקרת דמי הלידה לאשה. לפיכך, דמי לידה לגבר שישתלמו בשל לידה, או בשל אימוץ, שאירעו ביום שהחוק המוצע ייכנס לתוקף או אחריו, יחושבו ללא המגבלה. 
       
       התיקון האמור מוצע בעקבות עתירה שהוגשה לבג"ץ לאחר קבלת החוק המתקן, ובמסגרתה נבחנה סבירות ההוראה שהגבילה את גובה דמי הלידה לגבר. בית-המשפט ציין, כי העובדה שלפני הוספת ההוראה המגבילה נעשה ניצול לרעה של ההסדר הקבוע בהוראת השעה המאפשר לגבר לצאת לחופשת לידה, אין בה כדי להצדיק את ההגבלה שהוטלה על גובה דמי הלידה לגבר, בשונה מגובה דמי הלידה לאשה. 
       
       מכיוון שתוקפו של החוק יהיה מיום 1 במאי 2004, שכבר חלף, נקבעה הוראה המבטיחה מניעת ענישה פלילית למפרע בתקופה שמיום התחילה עד יום פרסומו של החוק.
       
       הארכת הוראת השעה תמשיך ותאפשר לנשים המעוניינות בכך לוותר על חלק מחופשת הלידה שלהן לטובת בן-זוגן, כמתן ביטוי לעקרון השוויון בחלוקת הנטל ההורי בין בני-הזוג. הסרת המגבלה על גובה דמי הלידה של הגבר כמוצע בסעיף 1 להצעת החוק תסייע אף היא למימוש עקרון השוויון. תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני סגן השר. אנחנו עוברים לדיון על הצעות החוק בקריאה ראשונה כאמור. ראשון הדוברים, חבר הכנסת יעקב מרגי – לא נמצא. אני חייב להודיע את ההודעה הזאת, על מנת לפטור את עצמי מכל מיקוח בהמשך. כל חבר כנסת שאקרא את שמו והוא לא יהיה, יאבד את רשות הדיבור שלו. חבר הכנסת יעקב מרגי – לא נמצא; חבר הכנסת יגאל יאסינוב – לא נמצא; חבר הכנסת אברהם רביץ – לא נמצא; חבר הכנסת טלב אלסאנע – לא נמצא; חברי הכנסת פינס, איוב קרא, אפללו – לא נמצאים; חבר הכנסת אורי אריאל – לא נמצא; חברי הכנסת גילה גמליאל, מאיר פרוש – לא נמצאים. בבקשה, חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברי חברי הכנסת הנמצאים, אין לי בעיה מיוחדת עם הצעת החוק, ונדמה לי שאכן יש לעזור ולאפשר תיקונים צודקים, מכיוון שהחוק הקודם או החוק המתקן השאיר חלל. ולכן כמנהגנו בבית הזה נדבר על בעיה בוערת אחרת, יותר בוערת בחברה שלנו, העניין שעליו דיברתי גם קודם, שלדעתי ראוי שהממשלה לא תזכה באמון בגללו באופן מיוחד, עניין הריסת הבתים ברפיח. 
       
       הממשלה הזאת הרסה בתים ברפיח עוד מראשית האינתיפאדה, בשלוש השנים האחרונות, והרסה בתים בסיטונות – עשרה בתים, 15 בתים ו-88 בתים בבת-אחת, והיום היא מאיימת להרוס את מחצית העיר רפיח. מדובר במאות בתים ובאלפי אנשים שיאבדו קורת-גג. אין שום הסבר ושום טיעון לא יכול להצדיק זאת, ורק משום שהזמן חסר ואני רוצה להגיד כמה דברים בערבית, אני אעבור לדבר עכשיו בשפה הערבית.
       
       (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית:
       
       בשם האל הרחמן והרחום. אחי המאזינים בכל מקום. הנושא שאנו דנים בו היום, ושבגללו דרשנו להביע אי-אמון בממשלה, הוא האיום בהרס עשרות ומאות בתים בעיר רפיח הפלסטינית. אנחנו יודעים שכבר בעבר הרסו חלקים רבים מבתים אלה, עשרות בתים, ו-80 בתים נהרסו בפעם אחת, אבל כעת מאיימים בהרס עוד עשרות בתים. מישהו אמר שההרס יגיע אפילו לכדי חצי מהעיר רפיח. אמרנו, שאפילו אם לא היתה סיבה אחרת להביע אי-אמון בממשלה, הרי שפשע זה די בו לשם כך. 
       
       לא ייתכן שנתייחס לדרך של הרס בשביעות רצון. העולם כולו והאנושות רוצים לבנות ואוהבים לבנות, וממשלת שרון מבינה רק הרס. ממשלה זו הפכה לממשלת בולדוזרים, לממשלה ולצבא של הרס ולא צבא של בנייה. למרבה הצער, הצבא הזה מכונה "צבא ביטחון", בעוד שבמציאות הוא מיישם התקפה, הרס, הרג רב ושפיכות דמים. 
       
       אף חוק או דיון אינם יכולים להצדיק את הפשע המתבצע עתה. מקומו של פשע זה הוא בבית-הדין הבין-לאומי הדן בפשעים. בית-דין זה הוא הגוזר את דינם של המבצעים פשעים נגד האנושות. איני חושב שניתן לעבור בשתיקה על פשע זה. 
       
       כך לדוגמה, כאשר בית-המשפט העליון נתבקש לדון בנושא וניסה להקפיאו או אפילו למונעו, נשמעו קולות רמים שהביאו לכך שבית-המשפט יחזור בו, למרבה הצער. 
       
       לא אאריך בדברי ולא אגזול זמן שאינו מגיע לי, ואחתום את דברי בשלב זה במשפט סיכום: על צבא ההרס להפסיק את הרס הבתים ברפיח, ועליו לתת לעם הפלסטיני את זכותו למדינה עצמאית. רק בדרך זו יכול להיות שלום, ורק בדרך זו יכולים להיפסק כל פשעי ההרס ושפיכות הדמים. תודה.)
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. הדובר הבא, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח. חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח. חבר הכנסת אילן ליבוביץ. 
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, הצעת החוק שלפנינו היא הצעה ראויה, וטוב שהממשלה מביאה אותה מייד לאחר שנסתיים תוקפה של הוראת השעה, לרבות הסעיף שאומר שגם בפרק הזמן שהחוק אינו בתוקף החוק יחול, ואנחנו מחילים את זה רטרואקטיבית, מהיום שבו נסיים את הליכי החקיקה. 
       
        עם זאת, אדוני סגן השר, אני לא מצליח להבין מדוע צריך להביא את זה כהוראת שעה לשנה. החוק הזה כבר קיים שש שנים – ההוראה הזאת – כבר יש לנו ניסיון מצטבר, אני בטוח שגם במוסד לביטוח לאומי וגם במשרד העבודה ובמשרד הרווחה כבר יש כל הנתונים. אנחנו הולכים עכשיו לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית, אפשר לקיים את הדיון בנושא הזה בוועדה, ואין שום טעם להביא את זה לשנה נוספת. אפשר להכניס את החוק הזה, אם אנחנו חושבים שהוא ראוי – ואני חושב שהוא ראוי –  את הסעיפים האלה, שמאפשרים לעובד לחלוק את תקופת  חופשת הלידה עם אשתו, כחלק בלתי נפרד מחוק עבודת נשים, בלי להכניס את זה לשנה נוספת כהוראת שעה, בלי להיות נזקקים לריטואל הזה, שבכל פעם שנגמרת הוראת השעה אנחנו שמים לב לזה רק אחרי שהיא נגמרה, ואז צריך לעשות כל מיני מניפולציות וכל מיני טריקים כדי להחיל את זה רטרואקטיבית. 
       
סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:

       
       את זה נעלה בוועדה. 
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אני אעלה את זה בוועדה, אין לי ספק שאני אעלה את זה בוועדה. אין שום טעם בהוראת השעה הזאת לשנה נוספת. החוק הזה צריך להיות חלק מספר החוקים בלי שנצטרך לדון בו מחדש בכל שנה או שנתיים. אני חושב שזה סעיף ראוי, שאפשר לקבל אותו. 
       
       אני מברך על כך שזה נעשה בצורה כל כך מהירה, אני מקווה שגם בוועדה זה יידון במהירות, כדי שנוכל להביא את זה כמה שיותר מהר לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מוחמד ברכה ידבר מאוחר יותר. חבר הכנסת עסאם מח'ול – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת מגלי והבה – אינו נוכח; חברת הכנסת גילה פינקלשטיין – אינה נוכחת. אם כן, חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו מדברים על הצעת החוק, מדוע הוראת שעה ואי-אפשר להשאיר את זה כחוק קבע. חבר הכנסת ליבוביץ - - - 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חברות הכנסת, נא לא להפריע לדובר. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       מעניין מאוד מה הרגיש הבעל בעת צירי הלידה של אשתו, אילו כאבים הוא הרגיש. מה המטרה בכך שנותנים חופשה לאשה שלושה חודשים אחרי הלידה? אני אומר לך, איבריה של האשה מתפוקקים לאחר הלידה, והיא צריכה את המנוחה – היא זקוקה למנוחה הזאת. האשה תלד והבעל צריך לנוח? איזה מין דבר זה, איזה מין חוק זה? שלושה שותפים באדם, אביו ואמו והקדוש-ברוך-הוא. הקדוש-ברוך-הוא: וייטע באפיו נשמת חיים. הגבר והאשה הביאו את הגוף, את העצמות, את הדם, את הבשר. אומנם הגמרא אומרת שאשתו כגופו, אבל צריך לדעת שיש כאן חלוקת תפקידים ברורה בין הגבר והאשה. לא כל דבר זה שוויוניות. אתה יכול להכריח את הגבר ללדת? תאמר לו, בוא נחלוק – פעם היא תלד, פעם אתה תלד? על מה אתם מדברים בכלל? 
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אף אחד לא מחייב, זו שאלה של רצון.
       
מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       אתה ילדת?
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       הפריווילגיה הזאת, שניתנה לאשה, היא כדי לשמור על גופה. אתם עושים פה עוול גדול לאשה בכך שאתם מאפשרים לגבר לקחת ממנה את החופשה, ואתם אומרים: שוויוניות. איזו שוויוניות, מי פה היולדת, האשה או הגבר? 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       עכשיו זה לא מבחן בטבע. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       האשה מקבלת את חופשת הלידה כדי לשקם את גופה, לחזק את גופה, ולכן החוק הזה נראה לי מאוד מוזר. אני בעד לתת לאשה שלושה חודשים, ואחר כך, לגבר שנח כבר מחופשת אשתו, אולי שבועיים נוספים. אבל לקחת את החופשה של האשה ולומר, זה מגיע לגבר, אני חושב שזה לא מקובל. חבל שכולם כל כך  מתלהבים מהשוויוניות בנושא הזה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחבר הכנסת זאב. אדוני סגן השר, אתה רוצה להשיב על הדיון? לא. 
       
       נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה. רבותי, בבקשה - מי בעד, מי נגד וכו'. 
       
הצבעה מס'  16
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13
נגד – אין
נמנעים – 1
ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 14) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), 
התשס"ד-2004, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ברוב של 13, ללא מתנגדים ועם נמנע אחד, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה. אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה. 

מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       אנחנו מבקשים להעביר את הצעת החוק לוועדה למעמד האשה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       "הנושא יעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות" – כך כתוב לי. 
       
מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       אנחנו מבקשים – מעמד האשה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ועדת הכנסת תכריע בעניין. ועדת הכנסת תקבע לאיזו ועדה זה יעבור. 
       
       

הצעת חוק ראש הרשות המקומית (הצהרת הון) (תיקון) 
(סגני ראש רשות מקומית), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/41).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק ראש הרשות המקומית (הצהרת הון) (תיקון) (סגני ראש רשות מקומית), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת - קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק חבר הכנסת חמי דורון. בבקשה, אדוני. 
       
חמי דורון (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה בעצם להשוות את המצב שבו ראש רשות היום מגיש הצהרת הון בתוך 60 יום ממועד היכנסו לתפקידו - ועל כן, אף שהצעת החוק המקורית, שעברה בקריאה טרומית, נגעה לכל חברי המועצה, היתה הסכמה עם הממשלה, כך זה היה גם בהכנה בוועדה לקראת הקריאה הזאת, שהחוק יחול אך ורק על סגני ראש רשות שמקבלים שכר. 
       
       לפיכך, אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה הראשונה. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. רבותי, אנחנו עוברים לדיון על הצעת החוק. ראשון הדוברים, חבר הכנסת יעקב מרגי – לא נמצא. חבר הכנסת יאסינוב, אתה מעוניין לדבר? 
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       מוותר. חבר הכנסת רביץ – לא נמצא; חבר הכנסת אורון – לא נמצא; חבר הכנסת אלסאנע – לא נמצא; חבר הכנסת פינס-פז – לא נמצא; חבר הכנסת איוב קרא – לא נמצא; חברי הכנסת אפללו, יהודה אריאל – לא נמצאים. חברת הכנסת גילה גמליאל, את מעוניינת לדבר על הצעת החוק? 
       
       
גילה גמליאל (הליכוד):
       
       אני מוותרת. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       מוותרת. חבר הכנסת פרוש – לא נמצא; חבר הכנסת גפני – לא נמצא; חבר הכנסת דהאמשה – מוותר; חבר הכנסת זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת בשארה – לא נמצא; חבר הכנסת מח'ול – לא נמצא; חבר הכנסת טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא. אנחנו עוברים להצבעה, רבותי. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       מה אתי? אני רוצה לדבר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אתה לא רשום. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אני רשום, היא לא רשמה. אני לא מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בבקשה, אדוני. נקראת לדבר – בוא לדבר, אל תנהל את הישיבה משם. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אין יושב-ראש כמוך. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני יודע, אתה רוצה לספר לי? 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אומרים בערבית, אדוני היושב-ראש, "מא פיה מתלכ". 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       "באערף". 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אני רוצה לומר, שהחוק הזה כל כך מוזר, כל כך משונה – פתאום סגני ראש עיר שמקבלים שכר צריכים להצהיר הצהרת אמונים - - 
       
חמי דורון (שינוי):
       
       אדוני לא מבין - - - 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       - - סליחה, לא הצהרת אמונים, הצהרת הון. 
       
       דרך אגב, כבר דובר על כך שלקראת שנת 2005 כל אזרחי מדינת ישראל יחויבו בהצהרת הון.
       
חמי דורון (שינוי):
       
       גם זה לא נכון, אדוני טועה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       יש כוונה כזאת. שמעתי את זה בוועדה, וזה כדי למנוע הברחת הון וכסף שחור. רוצים להחיל על אזרחי ישראל את החובה הזאת. 
       
       מישהו יכול להסביר לי מה ההבדל בין סגן ראש עיר שמקבל שכר לבין מנכ"ל העירייה, לבין כל עובד בכיר אחר בעירייה שמקבל שכר גבוה הרבה יותר מסגן ראש עיר? חבר הכנסת דורון, תסביר לי מה ההבדל בין סגן ראש עיר שמקבל שכר, ששכרו פחות משכרו של מנכ"ל העירייה או אפילו משכרו של ראש אגף תברואה או אגף אחר? למה צריך להחמיר עם סגן ראש עיר יותר מאשר עם אחרים? מה המטרה? מה המטרה שעומדת מאחורי הצהרת ההון הזאת? כאילו מדובר באדם שבא להעלים כספים. למה החשד הזה הוא דווקא כלפי אותם סגני ראש עיר? אני לא מוצא שום סיבה להחמיר בעניין הזה, אלא אם יהיה חוק שאומר שכל אזרחי ישראל חייבים בהצהרת הון. לכן, הצעת החוק אינה במקומה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. אנחנו עוברים להצבעה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       הבנתי או לא הבנתי את הצעת החוק?

חמי דורון (שינוי):
       
       ממש לא. אני אסביר לך בקדנציה הבאה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק ראש הרשות המקומית (הצהרת הון) (תיקון) (סגני ראש רשות מקומית), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה.
       
       
הצבעה מס' 17
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 9
נגד - 1
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק ראש הרשות המקומית (הצהרת הון) (תיקון) 
(סגני ראש רשות מקומית), התשס"ד-2004, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ברוב של תשעה חברי כנסת, מתנגד אחד וללא נמנעים, ותועבר להמשך הדיון בוועדת הפנים של הכנסת.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       ההצבעה שלי לא נקלטה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:

       זה נרשם, אני רואה שהאור אצלך דולק, אלא אם את מבקשת שני קולות, ואז זה יסכן את הקריירה הפוליטית שלך.
       
       
       
שאילתות ותשובות

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות. סגן שרת החינוך, התרבות והספורט ישיב על שאילתות בכתב. אני לא רואה אותו באולם ולכן נדלג על הסעיף הזה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אסור לעבור על זה לסדר-היום. הוא חייב להיות פה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       נכון. אני רואה בחומרה רבה את זה שסגן השר לא מתייצב כדי לענות על שאילתות על-פי סדר-היום שנקבע מראש ובתיאום אתו. אני אעביר את הנושא הזה לדיון בנשיאות הכנסת, על מנת לפנות לממשלה שתטפל בזלזול הזה בכנסת.
       
       סגן שר הפנים ישיב על שאילתות של חברי הכנסת. סגן השר ישיב על שאילתא מס' 498, של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה: בקשה לאיחוד משפחות.
       
498. בקשה לאיחוד משפחות
       
חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר הפנים
       ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):

       רופאה מעכו נישאה לרופא פלסטיני מעזה ב-16 באוגוסט 2001, לאחר שסיימו את לימודיהם המשותפים באוניברסיטת קלוז' נבוקה ברומניה בשנת 1997. הרופאה נמצאת בהיריון מתקדם והגישה בקשה לאיחוד משפחות לקראת הלידה בספטמבר, אך טרם נענתה בחיוב. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם תיענה בקשת הרופאה לאיחוד משפחות, ואם לא – מדוע?
       
       2. מה ייעשה בנדון?
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:

       1-2. לאחר בירור בקובץ המרשם עולה, כי המבקש קיבל אישור המינהל האזרחי בתאריך 29 בינואר 2004, בתוקף לשנה, עד לתאריך 29 בינואר 2005. המשך הטיפול במעמד יהיה לקראת התאריך האמור.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאלה נוספת לחבר הכנסת דהאמשה, בבקשה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אני מודה לסגן השר על התשובה. אני רוצה להיות בטוח שהבנתי נכון - האם הכיוון הוא חיובי, שאכן הוא יקבל אישור לתושבות קבע בישראל?
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       כן. האישור שלו בתוקף עד 29 בינואר 2005. קרוב לתאריך הזה אנחנו נראה מה המצב, ואם הוראת השעה שבתוקף עכשיו תהיה גם בתוקף באותו זמן. אנחנו ננסה להתחשב בכל הנימוקים ההומניטריים שיש במקרה הזה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. שאילתא מס' 810, של חבר הכנסת עמיר פרץ - איננו נוכח; לפרוטוקול.

810. תשלום משכורות לעובדי רשויות
       
חבר הכנסת עמיר פרץ שאל את שר הפנים
       ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

       נכון להיום יש עובדי רשויות רבים שאינם מקבלים משכורת חודשים מספר בגלל מצבה הגירעוני של הרשות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יעביר משרדך את המשכורת ישירות לעובדים, כדי שהכסף לא ייעצר ברשות לכיסוי הגירעון?
       
       2. האם ננקטים צעדים נגד רשויות שאינן משלמות משכורות?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. משרד הפנים אינו המעסיק של עובדי הרשויות ולפיכך הוא מנוע מתשלום משכורותיהם. משרד הפנים מתקצב את הרשויות באמצעות מענקי איזון המועברים לרשויות באופן שוטף. כספים אלו משמשים, בין השאר, גם למימון תשלום משכורות.
       
       2. משרד הפנים נמצא בתהליך של גיבוש תוכניות הבראה עם הרשויות הגירעוניות. במסגרת תוכניות אלו ניתן מענק למימון חובות הרשויות, כאשר ההנחיה היא כי מהכספים הראשונים ישולמו המשכורות שבפיגור. לגבי רשויות שלא ייכנסו להסדר תוכניות הבראה ואשר מעכבות תשלומי שכר לעובדים, ישקול שר הפנים נקיטת אמצעים שונים, לרבות מינוי חשב מלווה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 811, של חבר הכנסת עמיר פרץ - איננו נוכח; לפרוטוקול.
       
811. גירעונות ברשויות המקומיות
       
חבר הכנסת עמיר פרץ שאל את שר הפנים
       ביום ח' בכסליו התשס"ד (3 בדצמבר 2003):

       בסוף אוקטובר נבחר מספר רב של ראשי ערים חדשים אשר קיבלו רשויות עם גירעונות כבדים שלא הם יצרו.
       
       רצוני לשאול:
       
       האם יסייע משרדך לנבחרים חדשים להתמודד עם גירעונות אלו?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       כידוע, בהחלטת הממשלה מס' 1475 הוחלט על כיסוי גירעונות לרשויות המקומיות, במסגרת של תוכניות הבראה. על-פי הקריטריונים שנקבעו כרף כניסה, לתוכניות הבראה ייכנסו כל הרשויות המתאימות לקריטריונים אלו.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 857, של חבר הכנסת אלי בן-מנחם - איננו נוכח; לפרוטוקול.
       
857. היערכות הרשויות המקומיות לנוכח סכנת ההצפות 
       
חבר הכנסת אלי בן-מנחם שאל את שר הפנים
       ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):

       כמעט בכל שנה בחורף סובלים תושבי שכונות בתל-אביב ובאזורים אחרים בארץ מהצפות ומפגיעה חמורה ברכוש. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם השנה נערכו הרשויות המקומיות למניעת ההצפות?
       
       2. אם כן – מה בדיוק נעשה? 
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       אני מעביר בזאת לפרוטוקול את התשובות שנתקבלו מהרשויות המקומיות נשוא השאילתא. בכך ניתנת התשובה על השאילתא.
       
       תשובת עיריית תל-אביב-יפו: עיריית תל-אביב-יפו ביצעה בשנים האחרונות עבודות תיעול וביוב בהיקף נרחב בכל רחבי העיר תוך התמקדות במתן פתרון למוקדי הצפות כגון שכונת הדר-יוסף, שכונת ביצרון, פרדס-דקא, רמת-ישראל, רחוב עזה, שכונת רוקח, רחוב לוי אשכול. בנוסף, העירייה בשיתוף איגוד ערים דן לביוב ביצעה בשנים האחרונות הפרדת מערכת הביוב מהתיעול בשכונת התקווה ובשכונת כרם-התימנים למזעור סכנת ההצפות. במסגרת תוכנית החומש של מינהל בת"ש שאושרה על-ידי העירייה, ניתן דגש והוקצו משאבים לביצוע קווי ביוב ותיעול. 
       
       תשומת לב מיוחדת ניתנת להיערכות לחורף של כל המערכות העירוניות מדי כל שנה בחודש אוקטובר, ובכלל זה הכנת מערכות הביוב והתיעול - לרבות ניקוי הקולטנים - לפני עונת הגשמים. הוקם מטה עירוני לטיפול במזג אוויר סוער הפועל על-פי נוהל עירוני מפורט - נוהל סופה - ונותן מענה ופתרון מיידי לכל בעיה ומקרה של הצפה בזמן אמת. במסגרת היערכות לחורף, נעשה רענון ועדכון הנוהל העירוני על בסיס תחקיר לעונת הגשמים של שנה קודמת. הודות לעבודות התשתית שבוצעו בעיר בהשקעה של משאבים רבים וההיערכות העירונית לחורף, אנו עדים למגמת ירידה תלולה מאוד במקרי ההצפות בעיר.
       
       תשובת עיריית רמת-גן: רמת-גן נערכה למניעת הצפות. בשנת 2003 הושקעו 9 מיליוני שקלים בביצוע קווי תיעול חדשים, הוספת קולטנים, ניקוי קולטנים, שטיפת קווים קיימים, הסדרת תעלות ניקוז פתוחות וניקיון.
       
       תשובת עיריית בני-ברק: 1. העירייה נערכה; 2. מערכת הניקוז העירוני נוקתה והוכנה לחורף; 3. הוקם צוות חירום לטיפול בתקלות.
       
       תשובת המועצה המקומית כפר-שמריהו: 1. המועצה המקומית כפר-שמריהו נערכה לקראת החורף למניעת הצפות, בעיקר בחלק המזרחי המושפע מאזור  ה"באסה" של הרצלייה; 2. הפעילות כללה ניקיון יסודי של תעלות הניקוז, ובמידת הצורך גם  הרחבתן; 3. במקביל ביצעה רכבת ישראל עבודות לשיפור מערך הניקוז לאורך המסילה.
       
       תשובת עיריית אור-יהודה: 1. בעיר אור-יהודה אין בעיות של הצפות; 2. מערכות הניקוז בעיר מתאימות לכמויות המים שאמורות לנקז; 3. העירייה דואגת לנקות את תאי הניקוז בעיר לפני הגשמים.
       
       תשובת עיריית הרצלייה: עיריית הרצלייה נערכת במהלך חודש ספטמבר בכל שנה לגשמי הברכה הצפויים. פעולות ההיערכות כוללות: ניקוי וסידור כל מערך תעלות הניקוז הפתוחות; ניקוי וסידור מערך קולטני המים ברחובות העיר; ניקוי וסידור מעבירי המים הראשיים. מערך צנרת הניקוז הסגורה הנמצאת בעיר מהווה תשובה  הולמת לאירועי הגשם המתרחשים מעת לעת. לשמחתנו אין בהרצלייה בשנים האחרונות תופעה של הצפת בתים/פינוי תושבים ו/או פגיעה ברכוש.
       
       תשובת המועצה המקומית אזור: המועצה המקומית השקיעה ביחד עם משרדי הממשלה וקק"ל מיליוני ש"ח כדי שוואדי אזור יקלוט את כל מי  הגשמים ולפיכך אין באזור הצפות. גם באזור התעשייה ניתנה הצעה ובמשך שנה הוכנו תוכניות לביצוע מובל סגור בכניסה לאזור התעשייה בשיתוף מע"צ. בימים אלו מתחילים בעבודות שיפתרו את הבעיה  לשנים רבות.
       
       תשובת עיריית קריית-אונו: במענה על פנייתך הריני להודיעך כי עיריית קריית-אונו ביצעה ניקוי ושטיפה של כל הקולטנים וניקתה את כל הקולטנים מהסחף שנוצר בקיץ. בינתיים הגשמים שירדו עד כה הוכיחו שהמערכת ערוכה לחורף.		     	
       
       תשובת  עיריית חולון: עיריית חולון משקיעה מדי שנה משאבים רבים בתשתיות העיר, שמטרתם בין היתר לשפר את ניקוז מי הגשמים בעונת החורף. בשנה האחרונה לפני עונת החורף נעשו הפעולות הבאות: 1. בניית מובל תיעול כיכר סטרומה + מערכת תיעול במקום,  בעלות של כ-7 מיליון ש"ח; 2. תגבור הצנרת הקיימת באיזור הרחובות יוטבתה ועין-יהב לטובת אזור רחוב העלייה השנייה, בעלות של כ-1.8 מיליון ש"ח; 3. חפירת אגני השהיה בעיר - שבעה במספר - לטובת השהיית מי גשם, בעלות של כ-0.7 מיליון ש"ח; 4. עבודות הנחת צנרת חדשה במקומות בעייתיים בעלות של מעל 1 מיליון ש"ח; 5. סריקה וניקיון של כל המובלים הראשיים בעיר; 6. ניקיון של כל הקולטנים בעיר.
       
       תשובת עיריית בת-ים: להלן פעולות שבשגרה שבוצעו לקראת החורף למניעת הצפות: ניקיון כל הקולטנים בעיר לקראת הגשם הראשון ולאחריו. הכנת נוהל סופה שמתבצע לפי מידע מהשירות המטאורולוגי. טיפול בנקודות בעייתיות מניסיון של שנים קודמות: רחוב מ"ג – בוצעה עבודת ניקוז; רחוב הלפר – הותקן מובל ניקוז לים; רחוב הרצל/בלפור – הותקנו 50 קולטים חדשים שחוברו למובל הישן; רחוב שפירא – חיבור לניקוז הביוב כשהמשאבות נותנות תגבורת. לאור הפעולות שבוצעו אני  מקווה שלא תהיינה הצפות בעיר בת-ים.
       
       תשובת עיריית גבעתיים: על-פי מדיניותו של ראש העיר אפי שטנצלר, עיריית גבעתיים נערכת לאורך כל השנים האחרונות, לפני תחילת הגשמים, למניעת הצפות בעיר. היערכות זו כוללת השקעה רבה בעבודות ניקוז, במקומות המועדים להצפות בימי הגשמים החזקים. כמו כן, בכל רחוב שנערך בו שיפוץ וכחלק מהתשתיות החדשות המותקנות ברחוב, מוסיפה העירייה קולטני גשם חדשים נוספים. במהלך כל החורף מקיימת העירייה בקרה שוטפת וקפדנית על מצב הקולטנים בכל העיר. השקעה מסיבית זו באה לידי ביטוי בולט בחורף 2003 - בעוד רשויות רבות סבלו בחורף זה מהצפות ונזקים כתוצאה ממזג האוויר הסוער, העיר גבעתיים, למרות המבנה הטופוגרפי המיוחד שלה, עברה את החורף בשלום.	
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 964, של חבר הכנסת יצחק הרצוג - איננו נוכח; לפרוטוקול.
       
       
964. שיפוץ אתרים דתיים מוסלמיים ונוצריים
       
חבר הכנסת יצחק הרצוג שאל את שר הפנים
        ביום י"ב בשבט התשס"ד (4 בפברואר 2004):

       תקציב לשיקום אתרים דתיים מוסלמיים ונוצריים מוקצה, וכן רשימת אתרים מאושרים לשיפוץ.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם בשנת 2003 שוקמו אתרים מוסלמיים ונוצריים, ואם כן – אילו?
       
       2. האם תקציב שלא נוצל יועבר לשנת 2004?
       
       3. מה היא תוכנית העבודה לשיפוץ אתרים מוסלמיים ונוצריים לשנת 2004, והאם נכללים בה בית-הקברות והמסגד בבאר-שבע ומסגד נבי-רובין לבאבידי בעכו?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       בהמשך לפנייתך מיום 4 בפברואר 2004, אבקש להשיבך כי בהתאם להחלטת הממשלה, החל משנת 2004, עם פירוק משרד הדתות, תקציב הבינוי למוסדות דת במגזר הלא-יהודי אמור להיות בתחום אחריותו של משרד הבינוי והשיכון. לדעתנו, מקומו של תקציב זה הוא במשרד הפנים, אשר קיבל אחריות על העדות הלא-יהודיות. בהתאם הגשנו הצעת החלטה לממשלה, אשר אמורה לעלות בשבועות הקרובים.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1102, של חבר הכנסת יאיר פרץ - איננו נוכח; לפרוטוקול.
       
1102. המרכז לסיוע לזרים בתל-אביב
       
חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שר הפנים
       ביום ה' בשבט התשס"ד (28 בינואר 2004):

       פורסם שעיריית תל-אביב-יפו החליטה לסגור את המרכז לסיוע לזרים בעיר. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע הוחלט לסגור את המרכז, והאם נסגר בפועל?
       
       2. לכמה אנשים סייע המרכז?
       
       3. כמה עובדים זרים מתגוררים בתל-אביב?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. מעיריית תל-אביב הודיעו לנו, שמסיל"ה - מרכז סיוע לעובדים זרים - לא ייסגר.
       
       2. כ-1,500 אנשים.
       
       3. כ-60,000 עובדים זרים מתגוררים בתחומי תל-אביב.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1131, של חבר הכנסת עמיר פרץ. איננו נוכח - לפרוטוקול.
       
1131. איחוד הרשויות ג'וליס ויאנוח-ג'ת
       
חבר הכנסת עמיר פרץ שאל את שר הפנים
       ביום י"ב בשבט התשס"ד (4 בפברואר 2004):

       הרשויות ג'וליס ויאנוח החרימו את הבחירות האחרונות, ובפועל הן לא שייכות לאיחוד שהתבצע.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כיצד מנוהלים כפרים אלו כיום?
       
       2. אילו צעדים ינקוט משרדך בנושא? 
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. היישובים מנוהלים על-ידי מתאמים מוניציפליים.
       
       2. בשלב זה רזרבת השר שהוקצתה לראשי רשויות חדשים תועבר על-פי החלוקה הבאה: 200,000 ש"ח לירכא, 200,000 ש"ח לג'וליס, 150,000 ש"ח לאבו-סנאן ו-150,000 ש"ח ליאנוח-ג'ת. כספי המענקים יועברו לחשבונות הבנק על-פי הוראת החשב המלווה. 
       
       כמו כן, נוכח אישור ועדת הפנים להצעת החוק של חברי הכנסת איוב קרא ואזולאי, אנו בהמתנה לאישור מליאת הכנסת את הצעת החוק שתביא לביטול האיחוד.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1240, של חבר הכנסת הרצוג - איננו נוכח; לפרוטוקול.
       
1240. בטיחות מסתורי כביסה בבנייני מגורים
       
חבר הכנסת יצחק הרצוג שאל את שר הפנים
        ביום י' באדר התשס"ד (3 במרס 2004):
       
       ב"מעריב" מיום 10 בפברואר 2004 פורסם, כי בבתים בישראל מותקנים מסתורי כביסה אשר עלולים להפוך למלכודת אש, בין השאר בשל חיסכון של הקבלנים. אף-על-פי שיש תקנים לכך, אין אכיפה של ממש על הקבלנים והבונים בעניין זה.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יש אכיפה וביקורת על החומרים והמתקנים שבהם משתמשים קבלנים בבנייה, ואם כן – כיצד הן נעשות?
       
       2. האם מבנים עוברים ביקורות אש ואחרות טרם מסירתם לרוכשים?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       השאילתא צריכה להיות מופנית גם למשרד העבודה הממונה על מכון התקנים. עם זאת:
       
       א. תקנות התכנון והבנייה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות), התש"ל-1970, מחייבות כי חומרי הבנייה, לרבות מסתורי כביסה, יהיו בהתאם לתקן הישראלי, ת"י 921, "תגובות בשרפה של חומרי בנייה", בהתאם לייעוד ולסיווג של המבנה. תקנות אלו קובעות גם כי דרגת דליקותם של חומרי הבנייה תיבדק לפי תקן ישראלי, ת"י 755, "תגובות בשרפה של חומרי בנייה, שיטות בדיקה וסיווג". 
       
       ב. כל היתר מותנה בתנאי שהעבודה תבוצע בהתאם להוראות אלו. בעל ההיתר חותם על כך בזמן הוצאת ההיתר ובבקשה לתעודות גמר מתחייב שאכן ביצע את העבודה בהתאם לדרוש בתקנות. 
       
       ג. כל הסדרי הרישוי מנוהלים על-ידי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה. אין אחידות בהסדרים אלו ואין זה בטוח כי כל סוגי המבנים בכל הוועדות המקומיות עוברים ביקורות אש ואחרות טרם מסירתם לרוכשים. 
       
       ד. ועדת החקירה הממלכתית לעניין בטיחות מבנים ומקומות המשמשים ציבור הגישה לאחרונה דוח סופי המציע שינויים מרחיקי-לכת בהסדרי רישוי ואכיפת הבנייה. 
       
       ה. הממשלה החליטה ב-15 בפברואר השנה להקים ועדת היגוי מצומצמת שתלמד את הדוח באופן יסודי, תגבש הצעות לדרכים ליישום המלצותיו, תכין הצעה לתוכנית פעולה ולמשאבים הנדרשים ליישומה של תוכנית זו ותביאן תוך שישה חודשים לאישור הממשלה. 
       
       ו. בנוסף, הוועדה המרכזית לתקני בנייה במכון התקנים אישרה כחלק מתוכנית העבודה לשנה זו הכנת תקן מיוחד למסתורי כביסה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1321, של חבר הכנסת ברכה, בבקשה. 
       
1321. הפיכת מסגד למוזיאון
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הפנים
        ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):

       פורסם כי עיריית באר-שבע מתכוונת להפוך את המסגד בעיר לחלק ממוזיאון, דבר שימנע ממוסלמים להתפלל בו.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם המידע נכון? 
       
       2. אם כן – מה יעשה משרדך לשמירת המסגד וקדושתו?
       
       3. האם ייפתח המסגד באופן סדיר למתפללים, ואם כן – מתי? 
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       הנושא נמצא בדיונים בבג"ץ. כל עוד לא נקבע פסק-דין, אנו מנועים מלהשיב. עד פסק-הדין אנחנו לא יכולים לומר שום דבר. כשיהיה פסק-דין, אנחנו נפעל לפי פסק-הדין.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       השאלה היתה אם יש כוונה להפוך את המסגד למוזיאון. אפשר לומר אם כן או לא.
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       הנושא נמצא עכשיו בבג"ץ, ואני לא יכול לומר עכשיו שום דבר חוץ מהעובדה שכאשר יהיה פסק-דין אנחנו נבצע. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1348, של חברת הכנסת רוחמה אברהם - איננה נוכחת; לפרוטוקול. 
       
1348. הרחבת שטח השיפוט של קריית-מלאכי
       
חברת הכנסת רוחמה אברהם שאלה את שר הפנים
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):

       העיר קריית-מלאכי, שלה אזור תעשייה אחד, מוקפת יישובי המועצה האזורית באר-טוביה, שלה חמישה אזורי תעשייה. הדבר מגביל את התפתחותה של קריית-מלאכי.
       
       רצוני לשאול:
       
       האם יורחב שטח השיפוט של קריית-מלאכי, ואם כן – כיצד, ומה הן התועלות שיצמחו לעיר כתוצאה מכך? 
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       בהמשך לדיון שנערך בוועדת הפנים בהשתתפות מנכ"ל משרד הפנים ביום 24 בפברואר 2004, הריני לאשר כי עיריית קריית-מלאכי הגישה בקשה להקמת ועדת חקירה לגבולותיה בראשית שנה זו. העירייה התבקשה להעביר התייחסותה לשטחים שהועברו לתחום שיפוטה בשנים האחרונות. הבהרות העירייה התקבלו במחוז הדרום ביום 9 במרס 2004. לאור האמור יימשך הטיפול בבקשת העירייה על-פי הנוהל המקובל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתות מס' 1354 ו-1355 - לפרוטוקול.
       
1354, 1355. שכר המזכיר האישי של ראש עיריית קריית-ביאליק
       
חבר הכנסת רוני בר-און שאל את שר הפנים
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):

       במקומון "ערי המפרץ" מ-20 בפברואר 2004 פורסם, כי בכוונת ראש עיריית קריית-ביאליק לבטל את העצרת המרכזית של חגיגות העצמאות בשל מצוקה תקציבית. עוד פורסם, כי ראש העירייה מעסיק עוזר אישי בשכר חריג.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעות נכונות? 
       
       2. אם כן – כיצד מתיישב ביטול האירוע עם העסקת עוזר אישי בשכר חריג?
       
       
חבר הכנסת רוני בר-און שאל את שר הפנים
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):

       במקומון "הד הקריות" מ-29 בפברואר 2004 צוטט ראש עיריית קריית-ביאליק כאומר, כי מתנהל משא-ומתן עם משרדך להגדלת שכרו של מזכירו האישי. כמו כן פורסם, כי העירייה נמצאת במצוקה תקציבית, וכי ראש העירייה מתכוון לפטר 50 עובדים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעות נכונות? 
       
       2. אם כן – מדוע בתנאי מצוקה תקציבית מתנהל משא-ומתן להענקת שכר חריג למזכיר האישי של ראש העירייה?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. הידיעה לא מדויקת. בעיריית קריית-ביאליק מועסק מזכיר אישי לראש העיר הממלא תפקידים נוספים. העסקתו אושרה על-ידי משרד הפנים בשכר של 30% ממשכורת מנכ"ל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1381, של חברת הכנסת רוחמה אברהם - אינה נוכחת; לפרוטוקול.
       
1381. שכר המזכיר האישי של ראש עיריית קריית-ביאליק
       
חברת הכנסת רוחמה אברהם שאלה את שר הפנים
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):
       
       במקומון "הד הקריות" מ-20 בפברואר 2004 פורסם, כי ראש עיריית קריית-ביאליק, שלאחרונה הכריז על הצורך לפטר 50 עובדי העירייה, מנהל עם משרדך משא-ומתן להגדלת שכרו של מזכיר האישי, וכי זו משרה חדשה שלא אוישה בעבר עקב העדר נחיצות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם נכונה הידיעה? 
       
       2. אם כן – האם משרה זו נחוצה ומצדיקה שכר החורג מן המקובל?
       
       3. כיצד מתיישב איוש המשרה עם פיטורי עובדים?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. המשרה אושרה על-ידי משרד הפנים וגם שכר העובד. זאת לאחר ששוכנענו בנחיצות המשרה. שכר העובד 30% משכר מנכ"ל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1387, של חבר הכנסת טלב אלסאנע - איננו נוכח; לפרוטוקול.
       
1387. המועצה המקומית ג'סר-א-זרקא
       
חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר הפנים
       ביום ב' בניסן התשס"ד (24 במרס 2004):

       בין 2001 ל-2003 נוהלה המועצה המקומית ג'סר-א-זרקא על-ידי ועדה קרואה, ונוצר גירעון כספי בסך כ-10 מיליוני ש"ח. הדבר מקשה את תפקודו של ראש המועצה הנבחר.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יכוסה הגירעון הנ"ל?
       
       2. האם תאושר תוכנית הבראה לשנים 2004-2005, ואם לא – מדוע?
       
       3. מה ייעשה בנדון?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. יושב-ראש הוועדה הקרואה בג'סר-א-זרקא צבר גירעון בפיתוח היישוב בסכומים גדולים. הגירעון יכוסה על-ידי הרשות באמצעים העומדים לרשותה. 
       
       על-פי דוחות מבוקרים לשנת 2002, הרשות אינה עומדת בקריטריונים לתוכנית הבראה. עם זאת, ולאחר הגשת דוח כספי לשנת 2003, ישקול המחוז לצרף את הרשות להסדר ההבראה בכפוף להגשת תוכנית הבראה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1401, של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.
       
1401. הריסת בתים בכפר בענה
       
חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שר הפנים
       ביום ב' בניסן התשס"ד (24 במרס 2004):

       תושבי כפר בענה חוששים כי בקרוב ייהרסו בתים נוספים, לאחר שחמישה בתים נהרסו שם לאחרונה.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יוציא משרדך צווי הריסה בכפר בענה בעתיד הנראה לעין?
       
       2. האם תהיינה הריסות במגזר הערבי בזמן הקרוב, ואם כן – היכן?
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       1. נכון להיום, אין צווי הריסה בכפר בענה. אם יהיו צווים, משרדנו יבצע אותם. זה מה שאנחנו צריכים לעשות.
       
       2. יחידת הפיקוח המחוזית ממונה על אכיפת הבנייה הבלתי-חוקית במחוז הצפון ופועלת בהתאם להחלטות של בתי-המשפט. זו העובדה. כרגע אין צווים כאלה, ואם יהיו צווים של בתי-משפט, אנחנו נבצע. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת לחבר הכנסת דהאמשה. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       מכובדי סגן השר, אני שאלתי - אם יהיו צווים כאלה, האם תודיעו מראש לרשות המקומית ולאנשים שהצווים נוגעים להם? האם אכן כך יהיה?
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       אני חושב שכן. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאילתא מס' 1433, של חבר הכנסת יצחק הרצוג - איננו נוכח; לפרוטוקול. 
       
1433. העברת כסף מהרשויות המקומיות למועצות הדתיות
       
חבר הכנסת יצחק הרצוג שאל את שר הפנים
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):

       על-פי חוק שירותי הדת היהודיים, על הרשויות להזרים 40% מתקציב המועצות הדתיות. במקרים רבים ברחבי הארץ, כמו ביישוב מזכרת-בתיה, חדלו הרשויות להעביר את הכספים. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כיצד מטפל משרדך בעניין?
       
       2. האם יאכוף משרדך את יישומו של חוק שירותי הדת היהודיים על הרשויות?
       
       3. האם ניתן להעביר את הכספים ישירות למועצות הדתיות ולא דרך הרשויות המקומיות, ואם לא – מדוע?
       
תשובת סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. משרדנו אינו מטפל בנושא זה, הנמצא באחריות הרשויות המקומיות.
       
       2. התשובה היא לא. ראה תשובתי על שאלה מס' 1.
       
       3. התשובה היא לא. משרדנו מתקצב אך ורק רשויות מקומיות ואיגודי כבאות ולא גופים אחרים.


היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1440, של חבר הכנסת זחאלקה - בבקשה, אדוני.
       
1440. איחוד הרשויות המקומיות בקה-ג'ת
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר הפנים
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):

       שר הפנים התחייב להקל את תהליך האיחוד של הרשויות המקומיות בקה-ג'ת, שנתקל בבעיות תקציביות קשות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יעזור משרדך לרשות המאוחדת להתגבר על הגירעון?
       
       2. האם העניק משרדך תקציבים מיוחדים לכיסוי ההוצאות הנובעות מהאיחוד, כגון פיצויי פיטורים?
       
סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       1. משרד הפנים מסייע לרשויות במצוקה ובוודאי לרשויות מתאחדות רק על דרך של תוכנית הבראה או תוכנית איחוד. תהליך האיחוד מחייב איחוד תפקידים סטטוטוריים, הכנת תוכנית איחוד וכיוצא בזה.
       
       2. נכון להיום טרם הוגשה תוכנית איחוד וטרם בוצעו מכרזים לתפקידים הסטטוטוריים. לכשתבוצענה הפעולות האמורות לעיל, תוכן תוכנית הבראה ויועברו מענקים במסגרת התוכנית הזאת. יצוין כי הרשות זומנה לדיון במשרד הפנים.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת לחבר הכנסת זחאלקה, בבקשה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כבוד סגן השר, בגוף החלטת האיחוד בקשר לבקה וג'ת צוין שיוענק סיוע מיוחד לרשות המאוחדת כדי לעבור את המשבר הכספי שיש שם. המצב האמיתי הוא, שהתקציב שלהם קוצץ ב-50% ולא היתה תוספת. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה.

סגן שר הפנים ויקטור בריילובסקי:
       
       אני חושב שאפשר לצפות לפתרון הבעיה כשתהיה תוכנית הבראה וכשייעשו כל הדברים שקשורים עם תוכנית ההבראה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני סגן השר. אדוני סגן שרת החינוך, התרבות והספורט, בבקשה.

סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       לא ידעתי שזה יגיע כל כך מהר.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני יושב בראש הישיבה, אז זה הולך מהר, כמובן.

       סגן שרת החינוך ישיב על שאילתא מס' 1124, של חבר הכנסת שלגי, שאינו נוכח.
       
1124. משפחות עם ילדים במאחזים בלתי מורשים
       
חבר הכנסת אילן שלגי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
        ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       במאחזים המוגדרים על-ידי מערכת הביטחון כבלתי-מורשים מתגוררות משפחות עם ילדים שחל עליהם חוק חינוך חובה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כמה ילדים בני 5-16 גרים ביישובים אלה?
       
       2. בכמה מן היישובים האלה אין גן-ילדים ו/או בית-ספר?
       
       3. מה  הם סידורי האבטחה בהסעת ילדים אלה למוסדות חינוך מחוץ ליישוב?
       
תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

       דאגתך, חבר הכנסת שלגי, כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, לילדי ישראל שחל עליהם חוק לימוד חובה, היא מובנת. עם זאת, חשוב שאציין שמשרד החינוך רואה את עצמו אחראי לחינוכם של כלל הילדים החיים במדינת ישראל, בלי להתייחס להגדרת מעמדם האישי או למעמדו המשפטי של היישוב שבו הם מתגוררים, ואיננו מסווגים אותם ברשימות נפרדות ומיוחדות.
       
       אמחיש את דברי בשתי דוגמאות: המשרד דואג לחינוך ילדי עובדים זרים בלתי חוקיים, ואינו בודק את מעמדם החוקי. כך גם לגבי תלמידים בדואים המתגוררים ביישובים הבלתי-מוכרים בנגב, וכו'. 
       
       אשר על כן, אם רצונך לקבל פרטים על תלמידים ביישוב מסוים ביש"ע, נדאג לעדכנך.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1292, של חבר הכנסת איתן כבל – לפרוטוקול.

1292. כרטיסיות לתחבורה הציבורית לתלמידים בבית-שמש
       
חבר הכנסת איתן כבל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       בבית-שמש קיים הסדר שעל-פיו מחלק משרדך כרטיסיות לתחבורה הציבורית לילדי בתי-הספר הגרים רחוק מהם. לאחרונה הוחמרו הקריטריונים לחלוקה, ומפני שמדובר בעיקר באוכלוסייה מעוטת יכולת, לעתים נמנעים תלמידים מלהגיע לבתי-הספר.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה הם הקריטריונים לקבלת כרטיסייה?
       
       2. האם הם הוחמרו, ואם כן – מדוע?
       
       3. בכמה תלמידים מדובר?
       
       4. האם לאחר בדיקת משרדך את הנושא יישקל שינוי הקריטריונים? 
       
תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

       צריך לזכור, שההחלטה על סוג ההסעה לתלמיד – הסעה  מאורגנת או נסיעה בתחבורה ציבורית – נתונה לשיקולה הבלעדי של הרשות המקומית.
       
        1. הקריטריונים הבסיסיים לזכאות להסעה הם: המרחק מבית התלמיד אל המוסד החינוכי - 2 קילומטרים ומעלה לתלמידים עד כיתה ד'; 3 קילומטרים ומעלה לתלמידים מכיתה ה' ואילך. אזור רישום/מיפוי – התלמיד לומד במוסד החינוכי שנקבע עבורו על-פי אזור רישום/מיפוי. עמידה בשני הקריטריונים הנ"ל גם יחד מהווה תנאי לזכאות להסעה.
       
        2-3. מבדיקת מרחקים, לצורך קביעת זכאות להסעה, שערכו נציגי משרדי במהלך שנת הלימודים תשס"ב הסתבר, כי 1,500 תלמידים תושבי בית-שמש אינם עומדים בקריטריון המרחק ולפיכך אינם זכאים להסעה. עם זאת, כדי לאפשר לעיריית בית-שמש ולהורי התלמידים להיערך בהתאם, וזאת לפנים משורת הדין, השתתף המשרד במימון הסעתם. אולם החל בשנת הלימודים תשס"ג בוטלה בעבור תלמידים אלו השתתפות המשרד בהוצאות הנסיעה, גם אם נעשתה בתחבורה ציבורית.
       
       4. בשלב זה אין בכוונתנו לערוך שינויים בקריטריון המרחק, המזכה בהסעה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1317, של חבר הכנסת אלדד – לפרוטוקול.

1317. פרסום ירושלים כבירת פלסטין באתר הרשמי של אולימפיאדת אתונה 2004
       
חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       באתר האינטרנט הרשמי של אולימפיאדת אתונה 2004 מצוינים "כרטיסי הביקור" של כל המדינות המשתתפות באולימפיאדה השנה. ירושלים מופיעה כבירתה של פלסטין.
       
       רצוני לשאול:
       
       האם תוחרם האולימפיאדה כל זמן שלא ישונה הפרסום?
       
תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       אני מודה לחבר הכנסת אלדד על עירנותו לעניין חמור זה, שמשמעויותיו ברורות, וצר לי על כך שחורשי רעתנו מנסים לחבל פעם נוספת במפעל הספורט הבין-לאומי החשוב ביותר. 
       
       שמחתי לשמוע שהעיוות הבלתי-נסבל תוקן, ובהתערבות ראש מינהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט ומנכ"ל הוועד האולימפי, יחד עם שגריר ישראל ביוון, ירושלים אינה מופיעה עוד באתר האולימפי כבירת פלסטין.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1347, של חבר הכנסת יאיר פרץ – לפרוטוקול.

1347. סגירת בתי-ספר
       
חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):
       
       ב"הארץ" מיום ה' באדר תשס"ד, 27 בפברואר 2004, פורסם כי לפי מסמך שהכין ראש המינהל לשוויון הזדמנויות בחינוך, בשנים הקרובות ייסגרו מאות בתי-ספר בשל יישום "שיטת תקצוב חדשה". 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם המידע נכון? 
       
       2. אם כן – באילו בתי-ספר מדובר, היכן ייקלטו תלמידיהם והאם יקבל כל תלמיד חינוך כהשקפתו?
       
       2. מה היא "שיטת התקצוב החדשה"? 
       
תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. התשובה היא לא.
       
       2. כל תלמיד יקבל חינוך כהשקפתו, על-פי הזרמים שהוכרו בחוק.
       
       3. שיטת התקצוב מבוססת על הקצאת תקן שוויוני דיפרנציאלי לתלמיד, על-פי קריטריונים אחידים לכל תלמידי ישראל, ובהתייחס למצבם הסוציו-אקונומי. הדוח מציג קבוצת בתי-ספר שבשל גודלם, או בשל היותם משרתים אוכלוסייה מאוד מבוססת, או משתי הסיבות גם יחד, אין במספר תלמידיהם כדי להעמיד בסיס כלכלי מספיק לבית-ספר. אפשר לפתור את בעיית בתי-הספר הללו בהגבלת מספר התלמידים ובקליטה אינטגרטיבית של תלמידים משכבות שונות. בתי-ספר בודדים, שחייבים להתקיים, יזכו לרשת ביטחון שתספק את היקף השעות הנדרש.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1374, של חבר הכנסת אברהם רביץ – לפרוטוקול.

1374. קיצוץ תקציב בעלויות החינוך הפרטיות
       
חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):
       
       לאחרונה שלח משרדך חוזר לבעלויות החינוך הפרטיות בדבר קיצוץ בהשתתפות המשרד בתקציבם. הקיצוץ שחל על הבעלויות הפרטיות אינו שווה לקיצוץ שחל על המוסדות הרשמיים הממשלתיים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. ממה נובע ההבדל בקיצוץ?
       
       2. האם התקצוב לתלמיד במוסד רשמי גבוה מהתקצוב לתלמיד בבעלות פרטית?
       
       3. האם נשקל לחלק את החסר התקציבי בין כלל ילדי ישראל, ואם לא – מדוע?

תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       על-פי חוקי החינוך והתקנות שבצדם – חוק חינוך ממלכתי ותקנות חינוך מוכר שאינו רשמי – אין מחויבות של המדינה להשתתף או לתקצב את מוסדות החינוך המוכר שאינם רשמיים. שר החינוך רשאי לקבוע אם לתקצבם, ובאילו שיעורים. 
       
       נוסף על כך, כידוע, המוסדות המוכרים שאינם רשמיים אינם עונים על כל דרישות המשרד מהמוסדות הרשמיים בתחומים ובנושאים מהותיים, כגון פתיחת בתי-ספר על-פי  מיפוי וצרכים, אזורי רישום, מילוי אחר כל תוכנית הליבה, קבלת תלמידים לבתי-ספר וכו'. מצב זה גרם לא אחת לתקצוב יתר של המוסדות המוכרים שאינם רשמיים. 
       
       בתקופה של רווחה כלכלית השתדל המשרד לתקצב את המוסדות הללו, עד כמה שאפשר, כמו את המוסדות הרשמיים. הקיצוצים המשמעותיים שהושתו על תקציבי החינוך הביאו לבחינה מחודשת של הנושא, ונאלצנו לקצץ מתקציבי הבעלויות הפרטיות חלק גדול יותר, יחסית, נוכח הדברים שציינתי.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1391, של חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, על בתי-ספר תיכוניים ביישובים הבדואיים בנגב - בבקשה, אדוני.
       
1391. בתי-ספר תיכוניים ביישובים הבדואיים בנגב
       
חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ב' בניסן התשס"ד (24 במרס 2004):
       
       בהעדר בתי-ספר תיכוניים בכפריהם הבלתי-מוכרים בנגב, פונים תלמידים בדואים המבקשים להמשיך את לימודיהם לבתי-ספר בעיירות המוכרות, אך אלה קולטים קודם תלמידים מקומיים, ורק לאחר תחילת הלימודים הם קולטים תלמידים מהפזורה. הדבר גורם להגברת הנשירה, בפרט בקרב הבנות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יוקמו בתי-ספר תיכוניים בפזורה למסיימי בתי-ספר יסודיים בכפרים אלה? 
       
       2. אם לא – מדוע, וכיצד תיפתר הבעיה?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       סוגיית מיקומם של בתי-הספר התיכוניים בפזורה היא בתחום שיקול הדעת והסמכות של משרד הפנים ומינהל מקרקעי ישראל. עם זאת, על-פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה: "במקום שאינו מתוכנן ליישוב או שירותים לאוכלוסייה ושלא עתיד להיות שכזה, אין זה אפשרי משפטית ומעשית להקים בו מבנים. במקום שהדבר אינו מתאפשר, יש להסיע את התלמידים למוסדות החינוך הסמוכים", ומשרד החינוך אומנם פועל על-פי הנחיה זו. 
       
       בניגוד למצוין בשאילתא, תלמידי הפזורה הלומדים ביישובי הקבע אומנם מובאים בחשבון גם במערך היערכות המחוז לקראת פתיחת שנת הלימודים וגם במערך הבינוי של מינהל הפיתוח.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת לחבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אדוני, שתי שאלות יש לי בעניין: אם לא מותר לבנות שם בתי-ספר תיכוניים, איך נמצאים שם בתי-ספר יסודיים? הם לומדים בבתי-הספר האלה בפזורה, במקומות שבהם לא מותר להם לבנות, באותם יישובים בלתי מוכרים. שאלה נוספת היא אם כולם זוכים לשבת על ספסל הלימודים ולהתקבל לבתי-ספר בעיירות הקבע, כאשר תלמידי עיירות הקבע ממלאים את בתי-הספר וגודשים אותם. זאת אומרת, אם יהיה מקום הם יתקבלו, ואם לא – הם לא יתקבלו. זה כמובן מצב לא תקין, והשאלה היא מה תעשו כדי לתקן את המצב הזה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני.

סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       התייחסתי לזה: גם ילדים שאינם גרים ביישוב הקבע, ונמצאים בפזורה שמיועדת לאותו בית-ספר, נכללים ברשימות לא רק לצורכי שעות לימוד וכו', שזה ודאי, אלא אפילו לבינוי – גם כשמביאים בחשבון כמה כיתות לימוד צריך לבנות או אם צריך להביא קרוונים, מביאים בחשבון גם את ילדי הפזורה.
       
       יש הבדל בין החטיבות העליונות לבין בית-הספר היסודי; אני אומר את זה על-פי הרגשתי, לא בדקתי את זה. יש הבדל בין הסעת תלמידי תיכון לבין הסעת ילדים ביסודי – כיתות א', ב' וג'. אני מניח שזה היה השיקול. אני יכול לבדוק את זה, אני ממש לא יודע.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאילתא מס' 1393, של חבר הכנסת דהאמשה, בנושא הוצאות אבטחה במגרשי ספורט - בבקשה, אדוני.

1393. הוצאות אבטחה במגרשי ספורט

חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ב' בניסן התשס"ד (24 במרס 2004):
       
       קבוצת הכדורגל "בני סח'נין" נדרשה לשלם 250,000 ש"ח הוצאות האבטחה במשחקה נגד "בית"ר ירושלים" בחיפה ב-6 במרס 2004. שכירת המגרש עלתה 21,500 ש"ח, וההכנסות מהמשחק הסתכמו ב-190,000 ש"ח. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם ישתתפו משרד החינוך והמשרד לביטחון הפנים בכיסוי הוצאות האבטחה במגרשי ספורט? 
       
       2. האם תוקל המצוקה הכלכלית של קבוצת "בני סח'נין", ואם לא – מדוע?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       אני מניח שחבר הכנסת דהאמשה מתכוון להוצאות שיטור במגרשי כדורגל.
       
       1. הוצאות השיטור לקבוצות גברים בליגת-העל ובליגה הלאומית ממומנות מכספי הקבוצות. חשוב לזכור שמדובר בקבוצות מקצועיות, שמשחקים בהן שחקנים מקצועיים. הוצאות השיטור לקבוצות הכדורגל לגברים מהליגה הארצית ומטה מתוקצבות בידי המדינה, באמצעות תקציב מיוחד, שניתן על-ידי המועצה להימורים בספורט. נוסף על כך, המועצה מתקצבת את קבוצות הכדורגל בליגות השונות, והתקציב מיועד גם לשכירת המגרש.
       
       2. צר לי, אך מעבר לסיוע שאנו נותנים לקבוצות בליגת-העל, אין לנו מקור תקציבי נוסף.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת, בבקשה, חבר הכנסת דהאמשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, מכובדי סגן השר, פירטתי בשאילתא שלי אילו סכומים הוצאו ואיך קבוצת-על, גם כשהיא נמצאת במשחק ביתי, כאילו, היא חייבת להוציא מעל ומעבר לכל ההכנסות בנסיבות מיוחדות, כשהיא חייבת לשכור מגרש ובשל הסתה של הקבוצה היריבה מביאים הרבה שוטרים והרבה אנשי ביטחון, והקבוצה המארחת כאילו צריכה לשלם עליהם. הדברים ברורים, ונקבתי בשמות הקבוצות. מדובר במשחק הקודם של "בני סח'נין" נגד "בית"ר ירושלים". אנשי "בית"ר" איימו והסיתו ואמרו: נעשה כך וכך, ואיימו באלימות, והמשטרה היתה חייבת להביא הרבה שוטרים. מי ששילם את שכרם בסוף הם "בני סח'נין", שאיימו עליהם ועל הציבור שלהם. איך זה יכול להתיישב ולמה לא תיקחו את האחריות ותפצו אותם על ההוצאות המיותרות, לפחות במקרה הזה?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.

סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       מי זה "תיקחו את האחריות"? 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אדוני מייצג פה את משרד הספורט. זה משרד ממשלתי, ואתם ודאי אחראים גם לזה.

סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       אני הבנתי, אבל מי שצריך לקחת אחריות, אם כבר, יכול היה להגיד שההתאחדות לכדורגל תחלק את ההוצאה בין "בני סח'נין" ובין "בית"ר ירושלים", אם היא הסיתה. אני לא מכיר את הסוגיה, זה פוליטיקה, ואני בפוליטיקה לא מתמצא. אבל אם הם באמת הסיתו, היה צריך לחלק את ההוצאות בין שתי הקבוצות. אבל מה משרד החינוך אשם בזה? חוץ מזה, אין למשרד סעיף תקציבי כזה. המשרד לא בנוי לדבר כזה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאילתא מס' 1429, של חבר הכנסת פרוש – לפרוטוקול.

1429. ביקור ילדי גן יהודים במסגד
       
חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       פורסם כי ילדים יהודים הלומדים במעון ציבורי ביפו ביקרו במסגד בעיר, שם הסביר להם האימאם את חשיבות הקוראן, וביקשו מהם לכרוע ברך.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעה נכונה? 
       
       2. אם כן – האם הביקורים היו באישור משרדך, והאם היו מקרים נוספים כגון אלה?
       
       3. מה ייעשה בנדון?
       
תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1.  הידיעה נכונה בחלקה. הילדים המתחנכים במעון "השלום" של ארגון "נעמת" ביפו ביקרו במסגד. מבדיקה שנערכה עולה, כי האימאם לא בקש מהילדים לכרוע ברך. הילדים המוסלמים, המכירים את הכריעה מהבית, חיקו את האימאם במסגד וחלקם עשה תנועות של כריעה.
       
       2-3.  במעון שבו מדובר מתחנכים זה לצד זה ילדים יהודים, נוצרים ומוסלמים, והוא מוגדר כמעון רב-תרבותי. זה כ-15 שנה מופעלת במסגרתו תוכנית להכרת דתו ומסורתו של האחר, מתוך רצון להביא לקירוב בין האוכלוסיות השונות המתגוררות בשכונה. לא מדובר בתוכנית בעלת אופי דתי, אלא בתוכנית להכרת המסורת והמנהגים של כל ילד הלומד בגן. במסגרת זו מגיעים כל הילדים בראש השנה ובחגים היהודיים לביקור בבית-הכנסת. בסביבות חנוכה הם מגיעים לכנסייה, כדי לראות את מסורתם של הילדים הנוצרים, ולאחר מכן הם מגיעים גם למסגד. בכל מקרה מכבדים הילדים את המקום, לפי המנהג הנהוג בו, ודבר לא נעשה בכפייה. עם זאת, איני משוכנע שילדים בגיל הגן בשלים דיים לחשיפה גורפת לתרבות האחר, על כל משמעויותיה, ועל כן חשוב שהתוכנית תעשה מתוך עירנות ושימת לב. 
       
       לא הובאו לידיעתנו מקרים נוספים כגון אלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1431, של חבר הכנסת ואסל טאהא: בית-הספר החקלאי בראמה - בבקשה.

1431. בית-הספר החקלאי בראמה 
       
חבר הכנסת ואסל טאהא שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       ב-17 בפברואר 2004 הודיע משרד החינוך למועצה המקומית ראמה, כי בית-הספר החקלאי שבכפר אינו עוד בתחום סמכותו ואחריותו. זאת בניגוד להסכם שנחתם בין המועצה המקומית ראמה למשרדך, שבו נקבע כי משרדך יתמוך בבבית-הספר. בעקבות החלטה זו החליט ראש המועצה לסגור את בית-הספר בשנה הבאה.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע הוצא בית-הספר מתחום אחריותו של משרדך?
       
       2. מה יעלה בגורל בית-הספר על תלמידיו ומוריו?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       1. על-פי החלטת הממשלה מס' 1831 מיום 31 באוגוסט 1993, הועברו בתי-ספר ממשלתיים לניהולם ולאחריותם של גופים ציבוריים. במסגרת זו הועבר בית-הספר בראמה לניהולה של המועצה המקומית. לצערי, המועצה המקומית לא עמדה במחויבותה כלפי בית-הספר - לא העבירה כספים לקרנות המורים, לא שילמה שכר, לא העבירה כספים לספקים וכיו"ב. אשר על כן, נאלצנו להודיע למועצה בחודש פברואר 2004 על הפסקת ההתקשרות עמה בתום שנת הלימודים  - 31 באוגוסט 2004 - כי המועצה היתה בעצם קבלן שלא עמד במחויבות.
       
       2. המינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך ממשיך לפקח על בית-הספר, ובה בעת מנהל משא-ומתן עם החברה לחינוך ימי, המנהלת עבור המשרד כמה בתי-ספר, לקבל תחת חסותה וניהולה את בית-הספר בראמה. אנו מקווים כי המשא-ומתן יוכתר בהצלחה ויביא לתנופת פיתוח ושגשוג בניהול החדש, שאנחנו מתכוונים שיצא לפועל.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאלה נוספת, חבר הכנסת ואסל טאהא.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       כבודו אמר שמנהלים משא-ומתן. רציתי לדעת איפה זה עומד ואם זה יימשך עוד שנים או שזה ייפתר בקרוב ובית-הספר יתפקד וישרת את התלמידים, כפי שהיה בעבר.

סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       הכוונה היא שזה יסתיים לפני סוף שנת הלימודים הנוכחית. אני מקווה כך וזאת הכוונה, ששנת הלימודים הבאה תהיה באחריות הגוף החדש.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. סגן השר ישיב על שאילתא מס' 1436, של חבר הכנסת זחאלקה, בנושא נשירת התלמידים ממערכת החינוך הערבית. בבקשה, אדוני.

1436. נשירת תלמידים ממערכת החינוך הערבית
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       שיעור הנשירה הגלויה בקרב התלמידים ערבים הוא פי-שניים משיעור הנשירה בקרב התלמידים היהודים. 
       
       רצוני לשאול:
       
       האם משרדך מפעיל תוכניות לצמצום הנשירה ולטיפול בתלמידים שכבר נשרו, ואם כן – מה הן?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       שיעור הנשירה במגזר הערבי הוא, לצערי, כפי שצוין בשאילתא. עם זאת חשוב לציין, שבשנתיים האחרונות, בעקבות פעולות אינטנסיביות שהמשרד מקיים, צומצמו שיעורי הנשירה במגזר הערבי ב-2.7% - מ-11.8% ל-9.1% - בעוד במגזר היהודי צומצמה הנשירה בתקופה המקבילה בשיעור של 0.3% - מ-4.9% ל-4.6%. למרות האמור, עדיין נדרשות פעולות מקיפות לצמצום נוסף בממדי הנשירה. 
       
       יודגש, שפעולת המשרד בנושא זה מתבססת על קיום מעקב ובקרה על ביקורם הסדיר של תלמידים, תוך הקפדה על קיום ההנחיות המקצועיות באשר לאכיפת חוק לימוד חובה וסדרי דיווח על נושרים, בזמן אמת. 
       
       המשרד מפעיל מערך ביקור סדיר ומניעת נשירה הכולל: 
       
       מפקחים על ביקור סדיר במחוזות, הפועלים בשיתוף ובתיאום עם המפקחים הכוללים על בתי-הספר למציאת פתרונות מערכתיים ופרטניים לתלמידים שבסיכון.
       
       כ-500 קציני ביקור סדיר הפועלים ברשויות המקומיות והמטפלים בתלמידים בדרגות סיכון שונות. במסגרת פעולתם הם עומדים בקשר הדוק עם בתי-הספר, עוקבים באופן שיטתי אחר ביקורם הסדיר של התלמידים, ומדווחים בזמן  אמת למפקחים על ביקור סדיר במחוזות על כל תלמיד בסיכון לנשירה, או תלמיד שנשר. הם נמצאים בקשר עם תלמידים והורים ועם גורמים בין-מקצועיים ברשות החינוך, כדי לטפל בתלמידים בסיכון, למנוע את נשירתם, או למצוא עבורם מסגרות חלופיות, אם הם גילו קשיי הסתגלות למסגרת הקיימת. 
       
       הפעלת תוכניות התערבות חדשניות ומאתגרות בבית-הספר ובקהילה למניעת נשירתם של תלמידים על-ידי הגברת ההצלחה הלימודית שלהם בבית-הספר והתייחסות לצורכיהם הפיזיים, הרגשיים והחברתיים. 
       
       קיים בעניין זה רצף של תוכניות התערבות פנים וחוץ בית-ספריות ומן הפרט אל הקבוצה:
       
       מועדוניות משפחתיות, המשלבות תמיכה אישית וקבוצתית ומהוות עבור הילדים בית חם, בשעות שלאחר הלימודים, תוך שימת דגש על התקדמותם הלימודית. 
       
       תוכניות טיפול פרטניות - אמ"ץ, מנ"ע, נחשו"ן - לקידום ההישגים הלימודיים ולשינוי הדימוי העצמי של התלמיד, תוך גיוס הורים וצוותים חינוכיים בבית-הספר ובקהילה.
       
       אשר להחזרת נוער שכבר נפלט למערכת החינוך, המשרד מקיים רצף טיפולי חינוכי להתמודדות עם בעיות של תלמידים בסכנת נשירה ונושרים בפועל. התלמידים הללו נמצאים במעקב של קציני הביקור הסדיר, הפועלים להחזרתם לבית-הספר, תוך מעורבות חינוכית וטיפולית של גורמים בית-ספריים וחוץ-בית-ספריים. תלמיד ששיבוצו מחדש בבית-הספר אינו עולה יפה מופנה למסגרת חלופית. תלמיד שנפלט מהמערכת עובר לאחר ניסיונות חוזרים להחזירו למסגרת לטיפול ביחידות לקידום נוער. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת זחאלקה, שאלה נוספת?
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       לא. 

1444. החינוך המיוחד במגזר הערבי
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       על-פי הוועדה לצמצום פערים, יש פערים בין המגזר הערבי למגזר היהודי בהקצאת משאבים - שעות וכיתות - לחינוך המיוחד, וקיים מחסור בכלי אבחון בשפה הערבית, בכלים מותאמים לתרבות הערבית ובכוח-אדם מיומן בתחום האבחון. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם מוקצים משאבים המתאימים לצורכי האוכלוסייה הערבית, ואם לא – מדוע?
       
       2. האם למשרדך תוכניות לצמצום הפערים הנ"ל, ואם כן – מה הן? 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       1.  למגזר הערבי מוקצים משאבים מוגברים, מתוך כוונה להשוות, בתוך ארבע שנים, את התנאים בחינוך המיוחד במגזר זה לתנאים בחינוך המיוחד במגזר היהודי. בשנת הלימודים תשס"ה אמורים התנאים במגזר הערבי להשתוות לתנאים במגזר היהודי. 
       
       2. בשלוש השנים האחרונות היתוספו 12,000 שעות שבועיות לתוכניות השילוב במגזר הערבי בחינוך הרשמי. בשנת הלימודים תשס"ה – שזאת השנה הבאה – ייתוספו 4,000 שעות שבועיות, סך הכול 16,000 שעות שבועיות במהלך ארבע שנים, ובכך ישתוו כאמור התנאים במגזר הערבי בחינוך הרשמי למגזר היהודי בחינוך הרשמי ויושלם החסר  שהיה קיים במגזר הערבי.
       
       במהלך שנים אלה הוכשרו מורים מוסמכים לחינוך המיוחד במגזר הערבי – אגב, זאת אחת הסיבות שהפריסה היתה על ארבע שנים, לא רק סיבה תקציבית, כדי להכשיר בזמן הזה גם מורים שיתאימו –  וכיום נוצר עודף מורים מוסמכים בתחום זה.
       
       אשר לכלי אבחון, המבחן להערכת התפקודים הקוגניטיביים והאינטלקטואליים עובר התאמה ותיקון לאוכלוסייה דוברת הערבית, וההנחה היא כי בתוך שלוש שנים יעמוד לרשותנו כלי אבחון אמין וטוב. מעבר לכך, בשנים האחרונות הקצה המשרד שעות ותקנים למגזר הערבי, הרבה מעבר לגודלו באוכלוסייה, וכל ילד שאותר ועובר ועדת השמה, משובץ כיום בהתאם לצרכיו. עם זאת, עדיין קיים מחסור בכוח-אדם למקצועות פארה-רפואיים ובעיקר להפרעות בתקשורת. פתיחת מסלולים להכשרת קלינאי תקשורת במוסדות אקדמיים נוספים, בשנתיים האחרונות, אמורה לתת מענה לצורך דחוף זה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאלה נוספת, חבר הכנסת זחאלקה?
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       לא. 
       
1445. המבחן הפסיכולוגי-חינוכי למגזר הערבי
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       בזמנה החליטה יחידת שפ"י – שירות פסיכולוגי-ייעוצי - במשרד החינוך לבנות כלי ייחודי למבדק פסיכולוגי-חינוכי למגזר הערבי, במקום מבחן וכסלר. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הפרויקט ממשיך לפעול, ואם לא – מדוע? 
       
       2. מה יעשה משרדך לקידום הנושא? 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       השירות הפסיכולוגי-ייעוצי במשרד החינוך יזם תרגום והתאמה של מבחן האינטליגנציה WISC III למגזר הערבי. לשכת המדען הראשי במשרד הקימה ועדת היגוי לנושא. התקציב הוקצה מתוכנית החומש, והעבודה בעיצומה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת, בבקשה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       האם יש תאריך יעד לסיום העבודה, שתהיה לנו התאמה של מבחן וכסלר, כפי ששאלתי?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       אין לי תשובה. אני אבדוק ואענה לך. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       העבודה עצמה יכולה להימשך הרבה שנים. 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       אין כוונה כזאת. התקציב כבר הוקצה, וזה לא חיסכון, זה רק יהיה יותר כסף. 
       
1446. ועדת-דברת לראורגניזציה של מערכת החינוך 
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       ועדת-דברת לראורגניזציה של מערכת החינוך עומדת לסיים את עבודתה ולהגיש את מסקנותיה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה הוא המשקל שמשרדך מייחס למסקנות הוועדה ולהמלצותיה? 
       
       2. האם ייושמו ההמלצות? 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:

       מצבה של מערכת החינוך מחייב שינוי מקיף ומעמיק, מהפכה של ממש, הן בנושא הכשרת מורים, הן באשר לארגון הסביבה הלימודית והן באשר לרמת הישגי התלמידים. אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר, שמשרד החינוך יאמץ את המלצות הוועדה – וזה כבר קרה, גם הממשלה אימצה – ויפעל ליישומן, מתוך הנחה שנעשתה עבודה מעמיקה, רצינית ומקצועית.
       
       המבחן שלנו יהיה במבחן היישום. זה שאימצנו – אימצנו. שרת החינוך לוקחת בשיא הרצינות את הקמת הצוותים שיתרגמו את ההחלטות וילוו גם את הסיום של תהליך ההחלטות ויגיעו לידי יישום התוכנית הלכה למעשה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. שאלה נוספת, בבקשה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אכן ההמלצות של ועדת-דברת – ברובן המכריע הכיוון הוא נכון. השאלה היא  מתי זה ייושם. אתה יודע שבארץ יש ספקנות גדולה מאוד אשר ליישום, במיוחד שמשרד האוצר לא התחייב להעביר תקציבים הדרושים להעברת התוכנית. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       מילולית הוא כבר התחייב, השר כבר התחייב. אם זה יתבצע זאת שאלה אחרת. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני חושב שצריך לשאול בנושא היישום. יכול להיות שזה יהיה על המדף ונדבר על זה רבות בכנסת. 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       אני חייב לומר, וכבר נאמר על זה הרבה, ששרת החינוך היא במשרד החינוך זה ארבע שנים - - - 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       11 קיצוצים עברו במשרד שלה והיא שתקה. 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       היא לא בדיוק שתקה, ואתה יודע שהיא לא בדיוק שתקה. הקיצוצים היו הרבה יותר מינוריים ממה שרצו באמת, והתקציב של משרד החינוך הוא תקציב ענק. לכן גם כשמקצצים באחוז קטן יותר ממה שתכננו, עדיין הקיצוצים הם גדולים. 
       
       שרת החינוך והמנכ"לית, והנהלת המשרד בכלל, עוד הרבה לפני שהגעתי, שברו את הראש בהמון פרטים שבסופו של דבר מרכיבים את השלם שנקרא חינוך ילדי ישראל. בסופו של דבר הגיעו להסכמה ולהחלטה, שיש לפעמים מצב שבו אתה חייב לעשות – כפי שאומרים הילדים – "פריש מיש", כלומר לערבב את כל המשחק ולהתחיל מחדש. כל כך הרבה פרטים טעונים שיפורים קטנים, ולא תמיד ה"עליהום" הזה שהמורה לא טוב והמנהל לא טוב הוא צודק. יש מורים מסורים, שעובדים באופן יוצא מן הכלל, ומנהלים שאתה פוגש אותם באמצע הלילה מכינים את יום המחר בלי לקבל שכר. אבל כולנו מורגלים תמיד להשפריץ ביקורת. עם זאת, יש במערכת הגדולה והמורכבת, אולי הגדולה ביותר במדינת ישראל, המקיפה ביותר, את כל המדינה, לפעמים, פעם ביובל – ואנחנו 56 שנים לקום המדינה – צורך בניעור. 
       
       מונתה ועדה, שעל דעת כולם ישבו בה אנשים כבדי משקל, השרה רתמה לעניין את הממשלה עוד לפני הקמת הוועדה, וראש הממשלה היה צד בעניין, בדיוק על מנת שכאשר נגיע לאותו רגע שצריך ליישם וצריך לשים כתף ותקציב - שהיא לא תישאר לבד בחזית. היא עשתה את המסלולים האלה. עד עכשיו הממשלה, בדיבור לפחות, אתה ועם המשרד בעניין הזה. 
       
       אני מעריך את הבולדוזריות שלה בעניין הזה, והיא רואה בזה ממש עניין אישי, להפוך את המשרד על פניו על מנת שיעמוד על רגליים רעננות, טריות, צעירות וחזקות. ההסכמה של האוצר היתה מאוד חשובה, ושר האוצר אפילו אמר מספר, מספר מכובד. אני מקווה שזה יצא לדרך וכולנו נראה תוצאות טובות. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני סגן השר. אני רוצה לציין בהמשך, שעל-פי ההמלצות של ועדת-דברת הביצוע אמור להתחיל בספטמבר 2005, והכנסת תידרש לנושא מחרתיים בהצעות דחופות לסדר-היום. כנראה יתקיים דיון במליאת הכנסת ב-1 ביוני בהשתתפות שרת החינוך והתרבות. אני אומר את הדברים גם כחבר נשיאות הכנסת וגם כחבר ועדת החינוך והתרבות. אין ספק שהוועדה עשתה עבודה רצינית, אבל יש הרבה שאלות קשות מאוד, גם בנושא פיטורי מורים וגם בנושא ההפרטה. יש לברך על העבודה הרצינית, אבל אני לא בטוח שיש לברך על כל המסקנות של ועדת-דברת. 
       
1451. גן-הילדים בבית-הספר "אלאמל" בעכו
       
חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       בבית-הספר "אלאמל" בעכו שלושה גנים, שבהם לומדים 140 ילדים. המבנים רעועים, וועד ההורים מדווח על חדירת זוחלים ארסיים, קריסת קירות וזרימת מים לצינורות החשמל. מומחה שבדק את המבנים ב-11 במרס 2004 קבע כי הגנים אינם עומדים בתקנים והמליץ על סגירתם. הילדים הועברו למקום זמני.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יועברו הילדים לגנים בטיחותיים, ואם כן – מתי?
       
       2. מה ייעשה בנדון?
       
תשובת סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. המצב הבלתי-נסבל של גן-הילדים בבית-הספר "אלאמל" בעכו ידוע למשרד, ונציגי עיריית עכו עומדים עמנו בקשר. לצערי לא ניתן למצוא פתרון של קבע בנושא זה עד לסיום שנת הלימודים תשס"ד, וילדי הגן ייאלצו להמשיך וללמוד במקום החלופי הזמני שהעמידה לרשותם העירייה.
       
       במקביל נדרשת העירייה להעביר למשרד החינוך מסמכי קרקע, על מנת לאפשר בינוי קבע של מבנים חדשים לגן. עם אישור התוכניות, יקצה המשרד תקצוב לבניית שני גנים לפחות, בהתחשב בתקציב הפיתוח שיועמד לרשותנו בשנת 2004.
        
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ברשותך, אדוני סגן השר, אם תואיל לענות על שאילתא מס' 1317, של חבר הכנסת אלדד, שנכנס לאולם. אני מניח שאתה לא מתנגד. 
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       אני מודה לחבר הכנסת אלדד על עירנותו לעניין חמור זה, שמשמעויותיו הן ברורות, וצר לי על שחורשי רעתנו מנסים לחבל פעם נוספת במפעל הספורט הבין-לאומי החשוב ביותר. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       עד שיש משהו טוב, אתה מקלקל אותו?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       שמחתי לשמוע שהעיוות הבלתי-נסבל תוקן, ובהתערבות ראש מינהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט ומנכ"ל הוועד האולימפי, יחד עם שגריר ישראל ביוון, ירושלים איננה מופיעה יותר באתר האולימפי כבירתה של פלסטין, ובעזרת השם לא תופיע כך בשום מקום אף פעם. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת לחבר הכנסת אלדד - בבקשה, אדוני. 
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני סגן השר, העיוות תוקן חלקית. עכשיו אין לישראל עיר בירה ובמקומה מופיעה כוכבית. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       הכוונה לתל-אביב. 
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כוכבית. כל אחד יפרש איך שהוא רוצה. מה מתכוון משרד החינוך לעשות בקשר למצב הבלתי-נסבל הזה?
       
סגן שרת החינוך, התרבות והספורט צבי הנדל:
       
       כוכבית זה הרבה יותר טוב מאשר בירת פלסטין. אני מעריך שבשלב זה עצם מחיקת ירושלים מהתואר הלא-נכון כבירת פלסטין היה שלב מאוד קריטי וחשוב. בסופו של דבר הביזיון הוא שלהם, שבפרסומים שלהם כאילו למדינת ישראל אין בירה. אני לא זקוק להם בשביל שירושלים תהיה בירת ישראל, ובסופו של דבר גם זה יגיע. אני לא חושב שבגלל זה אנחנו נעשה החרמות, כי אנחנו רוצים שהספורטאים ישתתפו בתחרויות הספורט. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני סגן השרה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, בזה תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ז באייר תשס"ד, 18 במאי 2004, בשעה 16:00. ישיבת הכנסת נעולה. 
       
       
       הישיבה ננעלה בשעה 20:04.
       
       
       
     
עמוד 129 מתוך 129

