﻿       

      דברי הכנסת
       ה / מושב ראשון / ישיבות י"ד-ט"ז / כ' –כ"ב באדר ב' התשס"ג / 24-26 במרס 2003 / 5
	חוברת ה'
       ישיבה י"ד
       
       
       
הישיבה הארבע-עשרה של הכנסת השש-עשרה
יום שני, כ' באדר ב' התשס"ג (24 במרס 2003)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:00
       
       
       
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היום כ' באדר ב' התשס"ג, 24 בחודש מרס 2003 למניינם. אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.
       
       רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת. 

מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק שכר הבכירים במשק, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון - החמרה בענישה במקרי אלימות נגד אשה הרה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון - התיישנות בתובענות שעניינן יחסי עובד ומעביד), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק אחריות בגין פקודה בלתי חוקית (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון - סיוע בתשלום משכנתה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק ועדת חקירה (היעלמות ילדי עולים מתימן), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן ויורי שטרן; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון - סייג לשיקולים במתן תעודת הכשר), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רוני בריזון, רשף חן, אהוד רצאבי, אילן ליבוביץ ויגאל יאסינוב; הצעת חוק ניירות ערך (תיקון - שקיפות שכר) (צמצום פערים חברתיים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון - הגדרת קטין כנזקק), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2002 ו=2003) (תיקון - קצבת זיקנה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שמירת היריון באופן חלקי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק ההתנדבות, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הרכב המועצה וכהונתה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק הרשות לוועדות רפואיות, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אילנה כהן, עמיר פרץ ודוד טל; הצעת חוק הבחירות לכנסת (דרכי תעמולה) (תיקון - איסור פרסום סקרים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הורדת שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה (יישום דוח ועדת-וינוגרד), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (חישוב נפרד לבני זוג נישומים בקיבוץ), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (תיקון - מעצר עד תום ההליכים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - נוסח הצהרת האמונים), מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - הזכאים לתגמול), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן, יורי שטרן, אורי יהודה אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (דיווח על מעילה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק סיוע לירושלים (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק ערבויות מטעם המדינה (תיקון - הגבלת סכום הערבויות המצטבר), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - הזכאים לתגמול), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק למניעת הגירה שלילית מירושלים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - הגבלת פרסום סקרי תוצאות בחירות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - תפקידי הנשיא), מאת חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (רשות וגוף מדיני), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: איכות הסביבה, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון - סיוע משפטי לעולה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק מניעת כפל תקציבים (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רומן ברונפמן, רן כהן, חיים אורון, זהבה גלאון ואבשלום וילן; הצעת חוק סל חינוך אישי לתלמיד (צמצום פערים חברתיים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - הסדרי טיעון), התשס"ג-2003, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - קביעת הרכב לאחר קבלת הערעור), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק פרסומים שאושרו על-ידי הצנזורה (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - תקופת צינון למועמד), מאת חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - השמטת שמות בעלי דין), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון - הרחבת הוועדה לבחירת שופטים), מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פרישה מוקדמת), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין [נוסח חדש] (הגדרת בן זוג), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רוני בריזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - גמלת סיעוד בהעתקת מגורים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אילנה כהן, עמיר פרץ ודוד טל; הצעת חוק שירות אזרחי, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - קיצור משך זמן הרכבת הממשלה), מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הפחתת הגירעון (תיקון - קביעת יעד אבטלה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק חושפי שחיתויות (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון - דוחות חסויים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רן כהן וחיים רמון; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (תיקון - שיפוט אגב גירושין), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הממשלה (תיקון - כשירות שר הביטחון), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון - פרסום ממצאים חיוביים בדוח מבקר המדינה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שמירת היריון באופן חלקי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - אישור למתן הנחה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רוני בריזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון - הגדרת ילד), 
התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק ניצולי מחנות הריכוז וגטאות הנאצים, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הגדרת עגונה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק חופש הפולחן בהר-הבית, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, צבי הנדל, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואריה אלדד; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - איסור ביצוע עיקול ללא נוכחות בגיר), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) [נוסח חדש] (איסור הזרקת מים וחומרים אחרים לבשר), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - תוספת ותק לעולים), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הגבלת מספר תלמידים בכיתת לימוד, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - סיוע לתלמידים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן, יורי שטרן, אורי יהודה אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (עיכוב רכב ללא רשיון), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי שיניים  (השוואת תנאים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי שיניים (סמכות שיננית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הספורט (תיקון - מתן ביטוי הולם),  התשס"ג-2003, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - מניעת פיטורים מחזוריים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק-יסוד: שוויון האוכלוסייה הערבית, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - הפקדת פיצויי פיטורים מיועדים בקופת גמל), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון - הגדרת הורים מיועדים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אתי לבני, מל פולישוק-בלוך ויגאל יאסינוב; הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון - הרחבת תחולת החוק), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יוסי שריד; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - העתקת מקום מגורי עולה חדש למגורי קבע), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - מניעת השתתפות רשימה המסיתה להעברה או לגירוש של אוכלוסייה), מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון - אישור המעביד על סיום העבודה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת סדרי השלטון והמשפט (יום האשה הבין-לאומי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק החזרתם של תושבי אקרית ובירעם לכפריהם, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק בית-הדין לעבודה (תיקון - תובענות הקשורות בארגון מעבידים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - חובת ניהול פרוטוקול), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון; הצעת חוק רישוי אילוף כלבי נחייה לעיוורים, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק מדי ייצוג במוסדות ציבור, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק רישום ציוד רפואי, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) (תיקון - הגדרת הורים מיועדים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון - פרסום דין-וחשבון), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - הגברת פיקוח השר), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – אי-קבלת חוק התקציב), מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - השתתפות במכרזים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - ייעוד תשלומי הורים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן, רוני בריזון, אהוד רצאבי, אילן ליבוביץ ויגאל יאסינוב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - תשלום ביניים לספק נפגע עבודה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (זכאות מהתאריך הקובע), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון - בוררות חובה בשירות הציבורי), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן ויורי שטרן; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון - קצובת הבראה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - עדכון השכר הממוצע), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שכר לעניין דמי ביטוח), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הבטחת זכויות עובדים בהפרטה (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - ביטול אגרת הטלוויזיה), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - נכה רדיפות הנאצים השוהה בחו"ל), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - הפסקת כהונת שר כחבר הכנסת), מאת חברי הכנסת אריה אלדד ויורי שטרן; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון - הגבלת איוש תפקיד המשנה לנגיד), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק יחידת הסיוע לנפגעי אלימות מינית, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אבשלום וילן ואורית נוקד; הצעת חוק העונשין (תיקון - רצח בן משפחה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - טוהר המידות וניהול תקין), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק מסורבות גט (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון - אזרחים עובדי צה"ל), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - עדכון מועדי תשלום גמלאות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - סמכות בית-הדין לעבודה להאריך מועדים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - זכאות לכפל גמלאות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב] (תיקון מס' 48), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת דוד טל, עמיר פרץ ואילנה כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - תשלום גמלת סיעוד בכסף למי שנזקק לסיוע בכל שעות היממה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואריה אלדד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - תשלום קצבה למבוטח הנמצא בחוץ-לארץ), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון - עולה חדש), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תרומה למוסד ציבורי), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - מאמץ יחיד), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - הכרה בלימודי מכינה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק יום המאבק בטרור, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון - חובת תואר אקדמי למורה), 
התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק השכלה גבוהה חינם, 
התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון - בדיקה גנטית להורות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק היטלי סחר (תיקון - איסור ייבוא טובין בהיצף), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (בדיקות רפואיות תקופתיות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון - הכרה בזכאי לעלות לישראל), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – הגבלת תקופת הליכי אישור אימוץ), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק שירותי הובלה (תיקון - חובת בדיקה ביטחונית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק הפיקדון על מכלי משקה (תיקון - מיחזור בקבוקי שתייה משפחתיים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אבשלום וילן ורן כהן; הצעת חוק המים (תיקון - מטהרי מים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק דרכי מינוי היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת איתן כבל ודוד אזולאי; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה [נוסח חדש], מאת חבר הכנסת חיים רמון; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון - העלאת שכר מינימום), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - הכללת הביטוח הסיעודי בסל השירותים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אילנה כהן, עמיר פרץ ודוד טל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - תגמולים למשרתים במילואים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - חישוב התגמול למשרתים במילואים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מתן שירות בשפת הסימנים במשרדים ממשלתיים וברשויות מקומיות, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יצחק הרצוג; הצעת חוק-יסוד: משאל עם, מאת חברי הכנסת יורי שטרן ומיכאל נודלמן; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון - עידוד ייצוג לשני המינים),  התשס"ג-2003, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - הנחה לסטודנטים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון - עידוד ייצוג לשני המינים), 
התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק שירות הציבור (מתנות) (תיקון - מתנות למטפלים במוסדות בריאות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הרכב ועדה ארצית לענייני סיעוד), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ועדה מקומית מקצועית), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון - פרסום תמונת עירום של קטין), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לשמירת החיסיון העיתונאי (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון - סמכות קצין מבחן), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון - דירה ראשונה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, מיכאל נודלמן ואריה אלדד; הצעת חוק הפנסיה, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הגדרת מבוטח), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק מס מעסיקים (תיקון - פטור לעולים), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון - הרחבת הזכאות למנוחה שבועית), 
התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (שעות נוספות), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לבדיקה ולטיפול ראשוני בקטינים נפגעי עבירות מין, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (יושב-ראש הוועדה לענייני ביקורת), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון - יום מנוחה נוסף), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - איסור עיקול כספים בקופת גמל), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן. 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה), התשס"ג-2003; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 28) (הרכב המועצה הארצית והוועד המרכזי), התשס"ג-2003; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות ברשויות מקומיות מסוימות) (הוראת שעה), התשס"ג-2003.
       
       הודעת הממשלה המפרטת את נושא חלוקת משרד העבודה והרווחה והעברת תחום העבודה למשרד התעשייה והמסחר, וכן העברת שטחי פעולה וסמכויות ממשרד למשרד. תודה רבה. 


דיווח משלחת הכנסת מכנס אבש"א בווינה 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, בדרך כלל אנחנו מצווים על-פי התקנון לפתוח את ישיבות יום שני בהצעת האי-אמון אשר הוגשה על-ידי אחת מסיעות הבית או יותר עד יום רביעי בתום ישיבות הכנסת. הפעם אנחנו חורגים באופן יוצא מן הכלל מן הסדר, בהסכמת נשיאות הכנסת, ונשמע דין-וחשבון של משלחת הכנסת מכנס אבש"א - הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה - שהתקיים בווינה, ואשר נציגתנו בו היתה חברת הכנסת קולט אביטל. בבקשה, גברתי. מייד אחר כך נעבור לסדר-היום.
       
קולט אביטל (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אף שהכנס הזה התקיים לפני חודש, יש בו בכל זאת גם נקודה של אקטואליה. 
       
       השתתפנו מטעם הכנסת מי שהיה אז חבר הכנסת, היום השר פורז, ואנוכי, בארגון לביטחון אירופה. הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה הוא ארגון שקם אחרי נפילת חומת ברלין, כממשיכו של ארגון קודם - הוועדה לביטחון אירופה - שהביא להפשרה בין הגושים. 
       
       בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה חברות היום 50 מדינות. הוא מתקיים בשני מישורים: במישור של שרים ובמישור של אספה פרלמנטרית. לנו, למדינת ישראל, יש מעמד של משקיף באספה הפרלמנטרית במסגרת מה שנקרא "העמיתים הים-תיכוניים". לארגון, כמו לקודמו, יש דיונים במסגרת שלוש ועדות: ועדה מדינית, ועדה כלכלית וועדה לזכויות האדם. 
       
       מושב החורף התקיים בפברואר בווינה, וכאמור, נטלנו בו חלק. נדונו שאלות שכבר אינן אקטואליות, כמו הנושא של עירק, כשהיה ברור לגמרי הקיטוב בין ארצות-הברית מצד אחד לבין מדינות אירופה מצד שני. אני רוצה להוסיף במאמר מוסגר, שגם ארצות-הברית וגם קנדה חברות בארגון הזה, שכולל גם מזרח וגם מערב. 
       
       נטלנו חלק גם בנושא אחר, שיש לו חשיבות, לפחות לנו בימים אלה, והוא הנושא של האנטישמיות. אף שהנושא הזה כאילו לא שייך לסדר-היום האירופי, הצלחנו להעלות אותו לסדר-היום באמצעות המשלחת האמריקנית והמשלחת הגרמנית. בסופו של דבר התקיים כנס שלא מן המניין בנושא הזה, ונתקבלה בו החלטה, שכל הפרלמנטים האירופיים יעסקו בחקיקה, לנוכח התגברות מעשי האנטישמיות באירופה עצמה ובגלל הדאגה שהיא מעוררת. אני רוצה לציין, שחוק מאוד מקיף בנושא הזה חוקק בצרפת בחודש יולי, ביוזמתו של חבר הפרלמנט פייר ללוש. 
       
       הנושא הזה יהיה על סדר-יומה של הוועידה כולה - הוועידה הבאה שתתכנס ברוטרדם, ואנו ניטול בה חלק, ואני מקווה שבכך נביא לפחות לידי צמצום התופעה, או יותר נכון, למודעות הרבה יותר גבוהה אליה גם בפרלמנטים וגם בציבור האירופי. 
       
       לארגון עצמו אולי אין תפקיד מכריע בביטחון אירופה. מצד אחד, נאט"ו, כפי שאנחנו רואים, הוא ארגון בתהליכי קריסה. מצד שני, הארגון לביטחון אירופה עדיין לא מתייחס ברצינות מספיקה לכל הנושא של טרור, אם כי הוא מנסה. אבל אני חושבת שנוכחותנו בארגון הזה, והעובדה שהיום קיים פורום שבו דנים באופן קבוע בנושאים הים-תיכוניים, יש לה חשיבות, ואני ממליצה מאוד שנמשיך להיות חברים ושותפים פעילים במסגרתו, גם בנושאים הים-תיכוניים וגם בנושאים של האנטישמיות. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל. אנחנו מודים לה על הדוח וגם על השתתפותה בוועידה החשובה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, תיקנו את כל מערכת הכריזה, ולכן רצוי לדבר רחוק מעט מהמיקרופונים. אם נראה שהם פועלים היטב, גם נעצב אותם בצורה יותר מתקבלת על הדעת. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       יש לציין שהתיקון צלח.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       התיקון צלח, אבל אם מדברים קרוב מדי יש תהודה. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       צלח יותר מדי. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כן. על זה נאמר "תפסת מרובה לא תפסת". 

       
הודעת הממשלה על מינוי סגן שר במשרד ראש הממשלה

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, לפני הצעת האי-אמון, הודעה לממשלה. השר גדעון עזרא יציג את ההודעה. בבקשה.

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 25 לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה אישרה את מינויו של חבר הכנסת יצחק לוי על-ידי ראש הממשלה לתפקיד סגן שר במשרד ראש הממשלה. בהצלחה. תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אין צורך בהצבעה על כך. 
       
שאול יהלום (מפד"ל):
       
       אפשר לברך אותו?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בוודאי. כל מי שיכול לברך אותו באופן בלתי אמצעי, יעשה זאת. אני, מעל במה זו, מברך את השר לשעבר יצחק לוי, שהיום הוא סגן שר.

       
הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניות החוץ 
של הממשלה בכל הנוגע לשלום ומדיניות הפנים כלפי האוכלוסייה הערבית

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יעלה ויבוא חבר הכנסת עזמי בשארה, על מנת להציג את הצעת סיעתו לאי-אמון בממשלה. אני רק רוצה להזכיר, שהמועמד להחליף את ראש הממשלה, אם תצלח הצבעת אי-אמון זו, יהיה חבר הכנסת בשארה עצמו, והוא לא יסיר את מועמדותו בדקה האחרונה.
       
שאול יהלום (מפד"ל):
       
       האם אין כאן ניגוד אינטרסים, כשהוא עצמו מציג את ההצעה, והוא מועמד?
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אם אתה רוצה להציג אותה במקומי, אשמח. בשמחה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת יהלום, אני אשאל את השאלה הזאת ביתר תוקף, כאשר אתה תציג הצעה כזאת.
       
שאול יהלום (מפד"ל):
       
       חס וחלילה.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשה לי לברך אותך. זו הפעם הראשונה אני מדבר כשאתה יושב-ראש, ואני ממש שמח לראות אותך בתפקיד הזה, כקולגה וכמי שמכיר אותך כפרלמנטר.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא הבנתי, האמת - ודאי סיבותיהם אתם - את חברי הכנסת מהאופוזיציה או המפלגות מהאופוזיציה שהסירו את הצעת האי-אמון בגלל המצב. יש אפילו אנשים שפנו אלינו שנסיר, ולא הבנתי. הרי ישראל טוענת שהיא לא במצב מלחמה. ישראל טוענת כל הזמן שהיא לא צד במלחמה. 
       
       מה עוד, שבכנסת שעברה הוצגו 129 הצעות אי-אמון בדיוק בזמן שישראל היתה במצב חירום הרבה יותר מסוכן, לטעמי ולדעתי, מאשר מצב החירום הנוכחי, קרי באינתיפאדה. אין מצב חירום יותר קשה לחברה הישראלית ולישראל מהאינתיפאדה, וזה לא הרתיע מפלגות אופוזיציה מלהגיש הצעות אי-אמון כל הזמן - 129 הצעות אי-אמון הוצגו בכנסת שעברה.
       
       ישראל טוענת שהיא לא במלחמה. האם אני אמור לראות את זה לנוכח השדרנים והפרשנים הצבאיים, כל הגנרלים לשעבר, שמופיעים עכשיו בטלוויזיה ומתלהבים ממכונות מלחמה כמו מצעצועים, ומתארים עד כמה ההפצצה הזאת תגרום נזק ומתלהבים מכך, וכן הלאה? האם אני צריך לראות בזה מצב חירום? זה מצב החירום שממשלת ישראל הכריזה עליו או רוצה להכריז עליו? אני לא יודע. יש מצב חירום בישראל? מצב החירום הזה בישראל לא אמור לעורר דיון? לא מתקיים דיון בישראל אם יש מצב חירום, אם לאו. אני חושב שהדיון סביב מצב החירום שקיים בישראל הוא בעצמו צריך להיות סיבה לאי-אמון. העובדה שמדינת ישראל בזבזה מיליארדים לדעתם של כמה - אני לא מומחה, אבל אומרים לי שבוזבזו מיליארדים על מצב לא ברור - זו כשלעצמה צריכה להיות סיבה   להצגת אי-אמון בממשלה.
       
       זו רק הקדמה, אדוני היושב-ראש, בשביל לנמק למה זה לא מונע הצעת אי-אמון.  כבר הוגשו במצבי מלחמה ובמצבי חירום הצעות אי-אמון, וודאי כשאנחנו חלוקים אם זה מצב חירום, אם לא, ומה סיבותיו של מצב החירום.
       
       מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היא המדינה היחידה בעולם, לרבות ארצות-הברית, שלא מתנהל בה דיון אם המלחמה הזאת בעירק צודקת או לא. זו המדינה היחידה. בארצות-הברית מתנהל דיון, אפילו בזמן חלוקת האוסקר. בסן-פרנסיסקו יש הפגנות. בניו-יורק יש הפגנות. בכל העולם מתנהל דיון אם המלחמה הזאת צודקת או לא; במדינת ישראל אסור לנהל את הדיון אם המלחמה הזאת צודקת. 
       
       ומה עוד שיוצא אלינו שר האוצר נתניהו בכותרת: הצלחה בעירק תביא לישראל צמיחה של כמה אחוזים. זה סגנון דיבור זה? הוא מקווה לצמיחה כלכלית לעצמו מכך שיפציצו 24 מיליון עירקים? כך מדבר שר בממשלה שאומרת שהיא לא צד למלחמה? אנחנו רוצים שהאמריקנים יצליחו מהר בעירק - למה הוא מדבר כך? זו  צורת דיבור של שר אחראי בממשלה? מדינת ישראל מקווה לכמה אחוזי צמיחה מהמלחמה הזאת - כך מדברים על מלחמות? 
       
       תסתכלו על ההתלהבות שפורצת החוצה במדינה הזאת כתוצאה מהמלחמה. אנשים לא יכולים לשלוט ביצר שלהם. 6.6 מיליוני אנשים, שמסתובבים עם מסכות גז בהוראות ממשלתם, לא יכולים להזדהות קצת עם 24 מיליון איש שנתונים ממש להפצצות, שנתונים עכשיו להפצצות? אי-אפשר קצת שאר רוח, קצת סולידריות עם האזרחים העירקים - לא אמרתי עם המשטר בעירק - לגבי מה שקורה שם? אי-אפשר לנהל דיון אם המלחמה הזאת צודקת? הרי יש כמעט קונסנזוס בין-לאומי שהיא לא צודקת. 
       
       אני אמור לסגת מול הקרקס הזה ולא להגיש הצעת אי-אמון בדבר הכי חשוב, שמסכן את מדינת ישראל יותר מכל דבר אחר, שהוא מדיניותה של ממשלת ישראל בנושא השלום? בדיוק בימים האלה מתכוונים לדחוף את הגדר מזרחה. גדר שהיתה אמורה להיות גדר הפרדה ולהגן וכן הלאה.

מיכאל גורלובסקי (הליכוד):
       
       את הנאום הזה תישא בסוריה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת גורלובסקי, אני לא מבין, על מה יצא כעסך?
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       בשמחה הייתי נוסע היום לבגדד ומשתתף עם התושבים שם.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא מתלונן כלפי מפלגות אופוזיציה שאינן מפגינות בחוץ נגד המלחמה. למה אתה כועס עליו? אני לא מבין.
       
מיכאל גורלובסקי (הליכוד):
       
       אני חושב שהנאום הזה מתאים  - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. תהיה לך הזדמנות, ודאי מטעם הליכוד, לדבר, ואז תוכל לדבר. בבקשה.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אני לא יודע מאיפה ההורים שלך באו, אבל תיסע למקום שממנו באת. אני באתי מכאן, אבא וסבא שלי מכאן, ולא אסע לשום מקום. מאיפה אבא שלך, מרוסיה, מפולניה? תיסע אתה לשם. אתה אומר  לי לאיזו מדינה ללכת?
       
מיכאל גורלובסקי (הליכוד):
       
       יושב-ראש הכנסת ייקח אותך לרוסיה.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, אומרים לי חברי כנסת: את הנאום הזה תישא שם. אני עכשיו נושא אותו בכנסת. זו הערה לא פרלמנטרית.
       
מיכאל גורלובסקי (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת גורלובסקי, אולי אדוני לא הבין, אבל הבנתי את קריאת הביניים. אל תפריע לחבר הכנסת בשארה להציג את עמדתו.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, בימים אלה מתברר שהאיום על מדינת ישראל הוא בדיוק ממדיניותה בנושא השלום. זה האיום העיקרי וזה צריך להיות נושא לאי-אמון במדינה הזאת. אם מנצלים עכשיו את המצב כדי שראש הממשלה יצהיר שצריך גדר מזרחית בכלל, ליד עמק-הירדן, לא הבנתי את הקטע הזה. הוא מפתיע את העיתונות בהצהרה הזאת, ובביקורו הוא אומר: צריך לבנות גם גדר ממזרח. כלומר, לספח חלקים גדולים מעמק-הירדן למדינת ישראל ולכלול את היישובים שם. כלומר, ליצור גטו ולא מדינה פלסטינית. גדר ממזרח וגדר ממערב. ולאן ילכו האנשים? מה מסכן את ביטחון מדינת ישראל ואת ביטחון החברה הישראלית חוץ מאשר מחשבות מהסוג הזה? לדחוף עכשיו את הגדר מזרחה ולכלול בתוך שטח מדינת ישראל יישובים כמו קדומים ואריאל, למשל, לנצל עכשיו את המצב הזה, לתת 100 הערות על מפת הדרכים וללחוץ על ארצות-הברית שלא לפרסם אותה. 
       
       למה לא לפרסם? מה מפחיד במפת הדרכים? ממש לא מצאתי שום דבר שאפשר לתפוס ביד במפת הדרכים הזאת. אבל, אפילו מזה מדינת ישראל מפחדת. וראש ממשלת ישראל לוחץ בימים אלה שלא תפורסם בתוך עשרה ימים, והם מצהירים: לא, אל תחששו, היא לא תפורסם. ממה חוששים? חשבתי שמסכימים לצורת החשיבה האמריקנית. אני לא מסכים אתה. אני אמור לחשוש מפרסום התוכנית האמריקנית, כי אני לא רואה שם שום דבר ממשי שאפשר לתפוס ביד. אני חושב שהערבים ילכו שבי אחרי תוכנית שאין בה כלום, שאין בה ממשות.
       
       למה ממשלת ישראל מפחדת מפרסומה? כי היא מפחדת מכל תוכנית מדינית. זה הדבר הכי מסוכן שקורה. אנחנו חושבים גם שזה כבר התברר, אדוני. אין צורך לחכות 100 ימי חסד וכו'. שרון וממשלת ישראל כבר הבהירו מה תוכניתם המדינית - אם יש תוכנית מדינית - והיא לא כוללת שום פתרון של השאלה הפלסטינית, והיא לא כוללת אפילו דבר שאפשר לקבלו, דבר שיתקבל על הדעת למשא-ומתן עם העם הפלסטיני. אין לממשלת ישראל הזאת, הקיימת, תוכנית למשא-ומתן עם הפלסטינים - וזה הדבר שצריך. 
       
       זה הדבר העיקרי שצריך להעסיק עכשיו את החברה הישראלית, ולא לקוות לאחוזי צמיחה ממלחמה בעירק, אלא לקוות לאחוזי צמיחה מקיומו של שלום צודק.
       
דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       זה מה שמפריע לך? זו הבעיה? איזה קונסנזוס אתה רואה שיש בעולם עקב המלחמה, זה מה שמפריע לך? - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. זה הוסבר, אמרת כבר קונסנזוס כמה פעמים. הסברת את עצמך.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני מציע לחברי הליכוד שיש להם הצעה - לא טיפשית - שיגידו את זה - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, האם אדוני מתכוון להפריע לחבר הכנסת בשארה לומר את דבריו? אני לא ארשה לו, אני לא ארשה לאדוני להפריע לחבר הכנסת בשארה, בשום פנים ואופן. וגם לך, חבר הכנסת דניאל בנלולו. בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, לדעתי הדברים האלה כבר התבהרו, והם כבר אמורים לגבש את צורת עבודתה של האופוזיציה בבית הזה. אין לממשלת ישראל הצעה למשא-ומתן עם הפלסטינים ולא הצעה לשלום צודק שיביא אתו צמיחה כלכלית - שני הדברים האלה קשורים. 
       
       ואני חושב, אדוני היושב-ראש, שההסלמה שקורית בשטחים, ההסלמה האכזרית ביותר - אכזרית ביותר - בשטחים נגד האזרחים ונגד החברה הפלסטינית, אמורה להיות הנושא העיקרי שמעסיק אותנו לאחר שכמה מפלגות באופוזיציה התעסקו מספיק בשאלה אם הן בתוך הממשלה ולמה הן לא בתוך הממשלה.
       
       הנושא העיקרי שצריך להעסיק את הבית הזה הוא הנושא הזה. ממשלת ישראל יכולה לברך את העם הפלסטיני שיש לו ראש ממשלה, אבל אין לממשלת ישראל מה להציע לראש הממשלה הפלסטיני הזה, שהיא כל כך מברכת עליו. אין לה מה להציע. שום דבר - שום דבר פוליטי או מדיני; אין כלום, אפס. מדינה פלסטינית על 40% מהשטח, כשהם יודעים שאין פלסטיני או ערבי שמוכן לנהל משא-ומתן על הבסיס הזה. אין. אין תוכנית קבע ואפילו אין תוכנית מעבר לחברה הזאת.
       
       אנשים מקווים לזכות ביתרונות מהצרה של אחרים, מכך שהחברה הערבית תיחלש אחרי המלחמה, שיכולתם של הערבים להגיד לא לתכתיבים ישראליים ואמריקניים תיחלש אחרי מלחמת עירק. הם מקווים להשיג תוצאות חיוביות מהרשע הזה שקורה לחברה שלמה, מהחרבת מדינה שלמה וחברה שלמה בעירק.
       
       זו כל התוכנית המדינית, וזה חבל, אדוני היושב-ראש. גם חבל שיש כמה אנשים החיים במדינת ישראל שכבר מציעים לארצות-הברית מי צריך להיות הבא בתור אחרי עירק.
       
       אדוני היושב-ראש, ממשלת ישראל לא מראה לנו שום דבר חיובי, שום סממן חיובי, חוץ מכך שראש הממשלה בישר לנו שהוא ויתר על ראשות כל הוועדות המיניסטריאליות, חוץ מוועדה אחת, שזו ועדה - איך הוא קורא לה? הם לא קוראים לזה הערבים. המיעוטים, הלא-יהודים - - -

השר גדעון עזרא:
       
       המגזר הלא-יהודי. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       המגזר הלא-יהודי. אני לא קורא ליהודים המגזר הלא-ערבי, אבל לערבים קוראים המגזר הלא-יהודי.
       
        אז ראש ממשלת ישראל תופס את ראשות הוועדה למגזר הלא-יהודי במדינת ישראל. אדוני היושב-ראש, זו סיבה לדאגה, זו לא סיבה לשמחה - שראש ממשלת ישראל תפס לעצמו את זה, ראשית, כי אנחנו מכירים את דעותיו בנושאים האלה, במיוחד בנגב - האיש בעל חוות היחיד, שיש לו התנחלות יחיד, התיישבות יחידים בנגב, אגב, שתפס את חלקת הקרקע הכי גדולה בנגב, שחותר  - - -


רוני בר-און (הליכוד):
       
       מה זה תפס? אתם תופסים - - -

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - - ובונים בלתי חוקית - - - איפה שאתם רוצים - אתם בונים, איפה שאתם רוצים - אתם מתיישבים - - -
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       האיש הזה - ראש הממשלה - חושב לרכז את כל הערבים בנגב ביישובי קבע. הוא קורא להם יישובי קבע קטנים. 

קריאות:
       
       - - -

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       מותר לערבי להקים חוות יחיד של אלפי דונמים? מותר לערבי להחזיק חוות יחיד? 

מיכאל גורלובסקי (הליכוד):
       
       מותר  בסוריה - - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - -

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       על כל פנים - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בשארה, אדוני שואל אותם שאלה - הם יענו. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       בסדר, אין לי בעיה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם אדוני רוצה לשאול אותם שאלה - הם יענו. אם אדוני רוצה שאני אאפשר לך להמשיך ולדבר, אני אשתיק אותם, אבל אל תשאל אותם שאלות.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       לא, אדוני היושב-ראש. אף אחד לא שאל שאלה. אתה יודע, אדוני, יש שאלות רטוריות בעולם. 

מיכאל גורלובסקי (הליכוד):
       
       הוא שאל אם מותר  - - - אמרתי שמותר - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא לא שאל אתכם. זו היתה שאלה רטורית. הוא לא שאל אתכם, ועדיין השאלה קיימת. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, בסגנון דיבור בין נואמים, אנחנו הרבה פעמים שואלים שאלה רטורית, אם מותר לי. אני לא שואל אותו אם מותר לערבי. אפשר לדבר רטורית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בוודאי, רק שהם ידעו  שאתה מדבר רטורית. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       שאלות רטוריות תשאל את האופוזיציה. פה עונים על כל שאלה.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       לא, לא. חסר לי שאשאל אתכם שאלות אינפורמטיביות - האם מותר לערבי להחזיק, ואתה צריך להשיב לי - מותר או לא מותר.
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים משהו על דעותיו בנושאים האלה, אנחנו גם מכירים אותו, הוא היה ראש הממשלה הקודמת. המצב במגזר הערבי רק הידרדר, ומה שהממשלה הזאת מביאה אתה, הבשורות היחידות שהם מביאים אתם בימים האחרונים - אתה עד לכך, כולנו עדים לכך - זה הסלמת מדיניות הריסת הבתים במגזר הערבי. זה כל מה שראינו עד עכשיו - הסלמת מדיניות הריסת הבתים במגזר הערבי. שום דבר אחר. שום דבר אחר. שום אינדיקציה אחרת, שמתכוונים ללכת ברצינות בכיוון של שוויון או חצי שוויון, או סגירת פערים או חצי סגירת פערים. שום דבר.
       
       בכלל, השיח הפוליטי בנושא זכויות האוכלוסייה הערבית הוא שיח פוליטי ללא זכויות; כלומר, הוא מתנה את הזכויות בדעות פוליטיות - כמו שעכשיו כמה מחברי הכנסת מתנים או מנסים להתנות עמדה פוליטית בחופש ביטוי או בכלל בזכויות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש לך עוד שלוש דקות.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       תודה. אנחנו יודעים משהו על תוכניתו לגבי הנגב. 
       
       אני מדבר עשר דקות, לא 13 דקות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה מדבר עשר דקות נטו. נותרו לך שלוש דקות. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מבקש לא להפריע כדי שהוא יוכל לסיים. שר החוץ ישיב.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אנחנו יודעים משהו על תוכניתו לגבי הנגב - לרכז את היישובים שאינם מרוכזים. ביקרתי בכפרים הלא-מוכרים, יש חשש אדיר מהדבר הזה, ואנחנו מתקרבים ליום האדמה, בתוך כמה ימים, ב=30 במרס. אם השילוב הזה של ניסיון להפקיע את מה שלא הופקע עוד בנגב, וללכת בכיוון של ריכוז, ולרכז את האוכלוסייה - לפזר את היהודים ולרכז את הערבים; מפריע לדוקטרינה במדינה הזאת שהיהודים מרוכזים באזור המרכז - צריך לפזר אותם; אבל מפריע שהערבים מפוזרים - צריך לרכז אותם, זה אפילו משהו שצריך לחשוב עליו אידיאולוגית, למה.
       
       המגמה ללכת לכיוון של ריכוז האוכלוסייה הערבית בנגב, לרבות הפקעת אדמות והריסת בתים, פלוס הסלמת מדיניות הריסת הבתים; ועם המורשת שהשאיר לנו השר אלי ישי, האוסרת בעצם טיפול בכל מה שנקרא איחוד משפחות, שאנשים שמתחתנים, לא מטפלים בבקשות שלהם לתושבות, לשבת עם מי שהתחתנו אתו, או אתה, באותה ארץ, באותו מקום, שהילדים ייהנו מאותו סוג של תושבות, כמו שקורה בכל העולם. מה שארצות-הברית קוראת לו "גרין קארד" נקרא כאן תעודת זהות, אבל זו בעצם תושבות קבע, זה הכול.
       
       השילוב הזה, אדוני היושב-ראש, הולך לכיוון החרפה - החרפה והסלמה, הגברת פערים והרחבת פערים. אני לא רואה שום נימה חיובית בכיוון הזה. מה שראינו עד עכשיו, כשלעצמו - הסלמת מדיניות הריסת הבתים כשלעצמה גורמת לנו לחשוב שזה לבדו עומד כסיבה להצעת אי-אמון בממשלת ישראל. 
       
       אנחנו תמיד חשבנו - ואמרנו את זה בזמן הדיונים על הקמת הממשלה - שזו הממשלה הימנית ביותר עד עכשיו בהיסטוריה של המדינה הזאת, אבל אני מכיר כמה ימנים ליברלים, שאני יכול לנהל אתם שיח על אותה רמה קונספטואלית לגבי זכויות אזרח, זכויות אדם, ולהמשיך להתדיין בנושאים מדיניים עד אין-סוף. בנושאי זכויות אזרח היו לנו כמה מקרים כאלה - בכנסת הקודמת אפילו - שיש כמה אנשים ימנים שמוכנים לשים את הנושא המדיני בצד ולנהל אתי דיון על זכויות האזרח. אני לא רואה אותם בכנסת הזאת, גם לא בממשלה הזאת. אין פה. יש אחד ששמו אותו בראש הכנסת, הוא לא בממשלה, ויש אנשים שעזבו את הממשלה. כל מה שנקרא המורשת של ז'בוטינסקי, שאפשר לדבר על אזרחות ועל תושבות, איננו. יש לאומנות הקושרת זכויות אזרח עם קו מדיני, עם קו פוליטי, עם זהות לאומנית, וכו'. וזה מצב אשר לא גורם לנו לתקווה, אדוני - כל תקווה, כל שמץ של תקווה - מן הממשלה הזאת, גם בנושא של האוכלוסייה הערבית בישראל, ולא רק בנושא המדיני. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת בשארה. ישיב שר החוץ, ואחריו ישיב גם השר גדעון עזרא, כמתאם מטעם הממשלה. חבר הכנסת בשארה, זכית ששני שרים ישיבו על הצעת האי-אמון שלך. 
       

שר החוץ סילבן שלום:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנו בעיצומה של מלחמה בעירק, מלחמה שמנהלות ארצות-הברית וחברות הקואליציה במטרה לפרק את משטרו של סדאם חוסיין מהנשק להשמדה המונית; מלחמה שנועדה להביא יותר שלום לאזור הזה, יותר יציבות למזרח התיכון ויותר יציבות לעולם. בזמן הזה כולנו מבינים, שכאשר יש התגייסות לפירוק סדאם מהנשק שיש בידיו, זה עשוי לחזק את ביטחונה של מדינת ישראל. בזמן הזה העם בישראל מאוחד - מאוחד במטרות הצודקות שהן פירוק סדאם חוסיין מנשקו. לכן החליטו מפלגות האופוזיציה שלא להגיש הצעות אי-אמון. מי כן החליט? חבר הכנסת עזמי בשארה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כל סיעת בל"ד החליטה. 

שר החוץ סילבן שלום:
       
       סיעת בל"ד. אבל חבר הכנסת עזמי בשארה עומד בראשה ומוביל אותה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       ראית את הדיונים בפרלמנט הבריטי, ובריטניה משתתפת במלחמה? על מה אתה מדבר?
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       נשאלת השאלה, מדוע חבר הכנסת עזמי בשארה וסיעת בל"ד הם היחידים שבזמן הזה מגישים את הצעת האי-אמון?
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       זה לכבוד לה. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       קודם כול, זה בגלל העובדה שחבר הכנסת בשארה תמיד רוצה להיות שונה. זו זכותו. זה קו שמאפיין אותו. אבל, האם אתה לא מרגיש חלק מהעם הזה בזמן הזה? האם אתה לא מרגיש חלק מהמדינה הזאת?
       

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       מה זה שייך?
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       אמרת דבר מאוד-מאוד ברור, אמרת דבר מאוד-מאוד פשוט. אמרת בנוגע למפת הדרכים  - למה ישראל מפחדת? ישראל לא צריכה להיות זו שמפחדת, אני צריך לפחד. זאת אומרת שאתה זה לא ישראל. אמרת שישראל צריכה להיות זו שלא מפחדת. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ממשלת ישראל. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       אמרת: ישראל צריכה להיות זו שלא מפחדת, אבל אני – ואני כתבתי מלה במלה – אני זה שצריך לפחד. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ממשלת ישראל. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       לכן גם בעניין הזה, אם היינו יודעים בזמן הזה שגם אתה מתגבר על אותו יצר להגיש הצעת אי-אמון בזמן הזה - בניגוד מוחלט לדעה הרווחת במדינת ישראל, בניגוד מוחלט לטובתה של מדינת ישראל - היינו נמצאים היום בדיונים אחרים, ואולי יותר חשובים. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       מה יותר חשוב מזה?
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       אבל אתה החלטת לעשות את זה, ולכן אני גם צריך להשיב לך. יש דברים שבאמת כדאי לדעת אותם. סדאם חוסיין ומשטרו הם מהאפלים ביותר שידעה האנושות. מהאפלים ביותר. האיש הזה לא נמצא במצב שצריכים לבדוק אותו. הוא כבר השתמש בנשק כימי. הוא השתמש בנשק כימי כלפי אירן, הוא השתמש בנשק כימי כלפי הכורדים. הוא כבר עשה את זה. לא צריכים לבוא, להראות ולהוכיח שלאיש הזה אין מעצורים. הוא כבר עשה את זה. מאות-אלפי הרוגים היו כתוצאה מהפעולות שלו גם באירן, גם בקרב הכורדים וגם בקרב עמו העירקי. פעם אחר פעם הוא יוצא למלחמות שאף אחד לא מבין את תכליתן. פעם אחת למלחמה באירן, פעם שנייה למלחמה בכורדים, פעם שלישית הוא כובש את כוויית. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ארצות-הברית תמכה בו. זה לא נושא האי-אמון, אדוני. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בשארה עוד לא למד שבכנסת כל אחד יכול לומר מה שהוא רוצה?
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       נכון. אני שמח על כך. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שר החוץ, שעונה לך לעניין ביותר. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       ארצות-הברית ניסתה, עם גופים בין-לאומיים רבים, לעשות זאת בדרכי שלום. לצערנו הרב, הדבר הזה לא הסתייע. אנחנו לא מאושרים ממצב של מלחמה באזורנו, והלוואי שסדאם חוסיין היה מתפרק מנשקו בהתנדבות, באופן וולונטרי; אבל הוא אינו עושה את זה. הוא אינו עושה את זה, והאיום הוא איום לא רק על ישראל. האיום הוא על המזרח התיכון כולו, ודרך המזרח התיכון – אתה מדבר על ראייה גלובלית – על העולם כולו. לכן, מצב שבו סדאם חוסיין יפורק מנשקו טוב ליציבות של כל המזרח התיכון, גם למשטרים הערביים מסביב. גם למשטרים הערביים מסביב. הוא כבר הוכיח שהוא יכול לכבוש את כוויית ומחר לכבוש מדינות אחרות. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כל המזרח התיכון צריך להתפרק. כל המזרח התיכון. תגיד שאתה תומך בכך שכל המזרח התיכון יפורק. אני אתמוך בך. 
       

שר החוץ סילבן שלום:
       
       הרי אמרתי שאתה לא מרגיש שאתה חלק מישראל. אתה לא מרגיש חלק מישראל, ויש לך בעיה. לכן אתה אומר את מה שאתה אומר, אבל אנחנו עדיין נמצאים במדינת ישראל ואנחנו נמצאים בכנסת ישראל. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       הוא לא בליכוד. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה היה ברור כבר קודם. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       אנחנו נעשה את הכול, והממשלה הזאת תעשה את הכול. היא הציבה בקווי היסוד שלה חתירה להשגת שלום של אמת בינה לבין שכנותיה על בסיס הסכמי שלום יציבים. הממשלה הזאת הביעה את אמונתה שמשא-ומתן ישיר ובלתי אמצעי הוא הדרך הנכונה כדי לנסות ולחפש כל אפיק לשלום. הדגשנו כי נשאף להגיע לשלום על בסיס 242 ו=338. כל הדברים האלה הם בקווי היסוד. המטרה היא להשיג פיוס אמיתי. פיוס אמיתי הוא פיוס שבו שני הצדדים מכירים בצורך בפיוס. שני הצדדים מגיעים להכרה שהפיוס הזה הוא רק בדרכי שלום ולא בדרכי טרור ובדרכי מלחמה; צדדים שמגיעים להבנה שרצח של ילדים ושל נשים הוא דבר לא נכון. לכן היינו מקווים והיינו מצפים שהדבר הזה יהיה לא רק נחלתה של מדינת ישראל, אלא גם נחלתם של הפלסטינים. אנחנו רוצים שלום עם הפלסטינים. היינו רוצים שלום עם כל מדינות ערב. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תגיד שלום בלי כיבוש. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       יש כרגע שלום עם מצרים ויש כרגע שלום עם ירדן. הלוואי שיכולנו להגיע לשלום עם כל המדינות באזור, אבל לצערנו עוד לא הגענו לזה. 55 שנים קיימת המדינה הזאת, והיא עדיין מושיטה יד לשלום וחותרת לשלום. ממשלת ישראל קידמה בברכה את חזון הנשיא בוש כפי שהוצג בנאומו ב=24 ביוני 2002, אבל צריך לדעת שגם כאן יש צורך במהלכים ברורים כדי להביא ליישומה של מפת הדרכים שאתה מדבר עליה. מדובר קודם כול בהפסקת הטרור, בהפסקת ההסתה, ולאחר מכן ברפורמות ברשות הפלסטינית. כאשר מדובר על הפסקת הטרור, מדובר לא על אמירה בלבד. מדובר על צעד מהותי, שבסופו של דבר יוביל אותנו לאפשרות של משא-ומתן בלי שחרב הטרור תהיה מתהפכת מעל ראשינו. הממשלה הזאת לא יכולה לפעול במסלול מקביל או בשני מסלולים מקבילים, כאשר מצד אחד יש טרור שפוגע בנו ומצד שני יש ניהול משא-ומתן. הדבר הזה הוא בידי הרשות. 
       
       בחירתו של אבו-מאזן התקבלה בברכה בעולם, ואנחנו אמרנו יותר מפעם אחת שאנחנו רואים בבחירתו של אבו-מאזן צעד חיובי, צעד נכון, אך צעד שאינו מספיק. לכן הדבר הזה ייבחן במעשיו, הדבר הזה ייבחן באפשרות שלו לפעול, אם היא קיימת - האם ערפאת ייתן לו את האפשרות אם לאו. לאחר שהוא ירכיב את ממשלתו, בעוד כשבועיים, המבחן הראשון שלו יהיה מאבק אמיתי בארגוני הטרור. האם הוא יעצור את ארגוני הטרור, את ראשי הטרור מטעם ה"חמאס" ומטעם "הג'יהאד האסלאמי"? האם הוא יפסיק את ההסתה ברדיו ובטלוויזיה, דבר שהוא יכול לעשות ביום אחד באותם תדרים שהוא קיבל מממשלת ישראל ב=1994, כאשר דובר אז על מאה שנות טרור שהגיעו לסיומן, והנה אנחנו הולכים למאה שנים חדשות של שלום. זה בידיו. זה בידיו. 
       
       מעשיו יקרבוהו ומעשיו ירחיקוהו, גם מול ישראל וגם מול העולם. גם העולם כולו יבחן את הממשלה הפלסטינית החדשה בחינה מדוקדקת. האם הם עושים את הצעדים שכל אחד מבין שהם תנאים בסיסיים כדי לנהל משא-ומתן לשלום, תנאים שבהם אתה מנהל משא-ומתן בלי שחרב מתהפכת לך מעל הראש?
       
       כך היה כאשר הגיע אנואר סאדאת למדינת ישראל ב=19 בנובמבר 1977, והאמירה שלו היתה: לא עוד מלחמה, לא עוד שפיכות דמים – NO MORE WAR, NO MORE BLOODSHED, אבל גם כאשר היו קשיים במשא-ומתן הוא לא אמר: אם אני לא אקבל את מה שאני דורש ומבקש, אני אפתח במלחמה נגד ישראל. הוא לא פתח בטרור נגד מדינת ישראל. הוא הבין שקשיים במשא-ומתן הם דבר מקובל, אבל קשיים במשא-ומתן צריך לפתור במשא-ומתן ולא באגרוף, לא בחרב, לא באקדח וברובה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תן לפלסטינים אותו דבר. 
       
שר החוץ סילבן שלום:
       
       לצערנו הרב, הדבר הזה הוא דבר ייחודי ליאסר ערפאת ולמשטרו. לא רק עם אנואר סאדאת אלא גם עם המלך חוסיין הגענו להסכם שלום, וגם אתו היו עליות ומורדות. גם אתו היו משברים. כולם זוכרים את משבר המים ומשברים נוספים. מעולם הוא לא איים לרגע אחד על מדינת ישראל, קרי, אם לא תקבלו את עמדתי, הנה אני פותח במלחמה כוללת, הנה אני מפעיל את הנשק, מפעיל את החרב. 
       
       לכן, הדבר שהוא כל כך מובן וכל כך מקובל בעולם כולו, צריך להיות מקובל גם על הרשות הפלסטינית. אם אכן ברשות הפלסטינית ירצו ללכת לעבר שלום, הם ימצאו אותנו מוכנים לבחון כל דרך כדי לנסות למצות כל אפשרות וכל סיכוי להגיע לשלום. עשינו זאת  פעמים מספר. אבל כל פעם נתקלנו בתגובה, שלצערי הרב היתה תגובה של אלימות. כך היה בהסכמי-וואי וכך היה בניסיון להגיע להסכמי קמפ-דייוויד. הדברים האלה לא קיבלו את המענה הנכון, והתשובה היתה תמיד תשובה של טרור. רבים מחברי חושבים שתשובת הטרור היא תשובה שתינתן תמיד, ללא שום הבחנה. אבל אנחנו עדיין רוצים להאמין ורוצים לקוות שאכן יש אפשרות להגיע לשלום. 
       
       אנחנו היינו רוצים שהרפורמות ברשות הפלסטינית יקיפו מגוון רחב מאוד של דברים, לא רק בחירת ראש ממשלה, לא רק ביטול ההסתה בכלי התקשורת, אלא גם שינוי במערכת החינוך, קרי, שלא ללמד ילדים קטנים לשנוא, מגיל שש ומגיל שבע, אלא ללמד אותם, כמו אצלנו בבתי-הספר, שהדבר הטוב ביותר הוא להגיע לשלום. הדברים האלה חשובים. 
       
       אנחנו נהיה מוכנים לשקול כל צעד הומניטרי נכון וללכת לקראת הרשות הפלסטינית. במפגש האחרון של המדינות התורמות, שנערך בלונדון ב=19 בפברואר 2003, זכתה ישראל לשבחים רבים על כך שהיא מחויבת, כפוף לשיקולים ביטחוניים לגיטימיים, להקל את המצב ההומניטרי בשטחים על-ידי העברת הכספים ועל-ידי דברים נוספים. אכן, בכוונתנו להמשיך לפעול בכיוון זה. אנו מצפים שהדבר הזה ייעשה על בסיס של הדדיות.
       
       תפיסת השלום של ישראל מבוססת על כמה עקרונות יסוד. היסוד הראשון הוא חיזוק הסכמי השלום עם ירדן ומצרים וחידוש אפיקי הדיאלוג עם מדינות ערביות נוספות. היסוד השני – גיבוש אינטרסים משותפים לגורמים האזוריים החותרים לקראת שלום. לגורמים אלו צריך להיות אינטרס משותף ליציבות אזורית, למלחמה בטרור ולשיתוף פעולה כלכלי שאנו כה רוצים בו במזרח התיכון. היסוד השלישי הוא הפסקת הטרור, הפסקת ההסתה, האלימות והחינוך לשנאה וקידום הפיוס בין העמים. היסוד הרביעי הוא שיתוף הפעולה הבילטרלי והמולטילטרלי לקידום פתרונות משותפים לבעיות יסוד, דוגמת מצוקת המים שמשותפת לאזור הזה כולו וניתנת לפתרון במשא-ומתן נכון.
       
       אף שבנסיבות הנוכחיות התנאים לקידום התהליך המדיני אינם נוחים, לא איבדנו את התקווה לשלום. ממשלת ישראל תמשיך לחתור כיעד מרכזי במדיניותה להשיג את השלום. הלוואי שנמצא שותפים למהלך הזה גם בקרב ההנהגה הפלסטינית החדשה.
       
       אין לי ספק כי בצד הפלסטיני יש רבים אשר היו רוצים להגיע לשלום. הם רואים בעיניים כלות כיצד בני עמם סובלים. בכל תפקידי בעבר, כל ניסיונותינו להגיע לפרויקטים משותפים עם הרשות הפלסטינית, כאלה שקרמו עור וגידים, כאשר הם הגיעו לשלב ההבשלה, לצערי הם נחסמו בהוראה מלמעלה. גם בתפקידי האחרון כשר האוצר, כאשר ביקרתי פעמים מספר בבנק העולמי, ניסיתי לדחוף פרויקטים משותפים, לקדם אותם, להביא למצב שבו ישראל תעשה את כל מה שנדרש ממנה, עם תרומה של הבנק העולמי. אולם כאשר הגענו לשלב האמיתי, לשלב הנכון, ברגע האחרון תמיד היו שערי התקווה ננעלים. ואתה שואל את עצמך: הכיצד? איך זה יכול להיות? איך זה יכול להיות שיושבת הנהגה שהסבל הגדול של בני עמה אינו עומד לפניה כדבר ראשון? אבל כנראה יש שיקולים אחרים, והשיקול להראות את העם סובל הוא שיקול נכון בראייה הכוללת כדי להשיג הישגים נוספים בעתיד.
       
       אבל אני מאמין שבצד הפלסטיני נמצא בסופו של דבר את השותפים לתהליך שלום אמיתי המבוסס על הבנה כי שלום פירושו מצב של WIN-WIN, של ניצחון-ניצחון, ושל עמים החיים בביטחון לטווח ארוך.  כשר החוץ של ישראל אחתור למטרה נעלה זו של מדיניות החוץ הישראלית.
       
       אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעת האי-האמון. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשר החוץ סילבן שלום. השר גדעון עזרא מבקש להוסיף ולענות על הצד האחר בהצעתו של חבר הכנסת בשארה, נושא שהגדירו חבר הכנסת בשארה כנושא הלא-יהודים.

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עזמי בשארה, שמעתי את נאומך. דיברת על העירקים, דיברת על הפלסטינים ובסוף דיברת גם קצת על ערביי ישראל. לדעתי, לא בכדי מספר חברי הכנסת הערבים ברשימות הערביות ירד מעשרה לשמונה. לדעתי, זה קרה בגלל הדברים הללו, בגלל הגישה הזאת.
       
       אני רוצה לומר לך, שראיתי את מדינת ישראל לא במצב חירום - אנחנו לא במצב חירום, אבל אנחנו במצב מיוחד - וכאשר אתה, ביד לא רועדת, הגשת את ההצעה לאי-אמון בממשלה, באותה שעה הממשלה חילקה ערכות מגן לכל אזרחי ישראל, לא הבדילה בין ערבים ליהודים - - -

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       יש ביקורת על החלוקה הזאת.

השר גדעון עזרא:
       
       תסלח לי.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       יש ביקורת רצינית על החלוקה הזאת.

השר גדעון עזרא:
       
       היא השקיעה השקעה אדירה. הממשלה דאגה בעת ובעונה אחת לכל אזרחיה ואתה דואג       לכולם - - -

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       השאלה היא מי הרוויח מזה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה. אתה מאוד פעיל היום.

השר גדעון עזרא:
       
       אני אומר לך, שלדעתי אזרחי מדינת ישראל ברובם מוקיעים דרך כזאת, שכאשר אנחנו נמצאים במצב מיוחד אתה מגיש הצעה כזאת של אי-אמון בממשלה. אבל זו זכותך. תמשיך בדרך זו.
       
       אני מוכרח להגיד עוד נקודה אחת, וכאן אתייחס בעיקר לנושא ערביי ישראל. אתה מסתכל על נושא הקמת הוועדה בראשותו של ראש הממשלה למגזר הלא-יהודי - ואני מוכן לקבל שם יותר מתאים, אין בעיה. אתה רואה זאת כדבר לא חיובי מבחינת ערביי ישראל, ואני יכול לומר לך חד-משמעית: תראה את הדבר הזה כדבר חיובי, תראה את הדבר הזה כדבר שאנחנו רוצים לשפר. אשמח מאוד אם תהיינה הצעות קונסטרוקטיביות. כל הצעה טובה תתקבל בברכה. 
       
       אתן לך דוגמה מהיום. שאלתי את אחד מראשי המועצות בנגב, בדואי בנגב: מה אתה הכי רוצה? במה אתה הכי מעוניין? והוא אמר לי: אני מעוניין שיקימו מפעל במסגרת העירייה שאני מנהל. אמרתי: בסדר; מה עשית לטובת העניין הזה? לאיזה מפעל הצעת לבוא אליך? תבוא עם הצעה מגובשת לממשלה, נלך על זה ביחד.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תן אזור פיתוח א' ויבואו מפעלים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סליחה, אדוני השר. חבר הכנסת סער, אני מוכרח לומר לך, שנאמר רק על הקדוש-ברוך-הוא  שעל כיסאו לא ישב זר. אבל אני פשוט מזהיר אותך מפני עתידך הפוליטי. הצלמים נמצאים ביציע והתמונה יכולה להיות מונצחת, ולהיות איום ישיר על מי שיושב בכיסא זה. גם בעניין זה לא הייתי מציע לך לעשות דבר. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       עצה טובה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, אדוני השר.

השר גדעון עזרא:
       
       אשמח מאוד לקבל הצעות מעשיות. אני אומר לך מה הכוונה של הממשלה, ואתן עוד מעט נתונים מספר. נכון, יש אפליה כלפי היישוב הערבי והיתה אפליה כלפי היישוב הערבי. אתן לך עוד מעט נתונים כיצד בשנת 2002 – והנתונים נמצאים אצלי – שיפרנו את המצב. 
       
       חבר הכנסת עזמי בשארה, דיברת על הריסות הבתים. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       דיברתי עליהם ארבע דקות מתוך עשר דקות. היושב-ראש הפסיק אותי כשהייתי באמצע הנאום. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני היחיד שיודע כמה זמן דיברת וכמה דיברת על כל דבר. אל תמשוך אותי בלשון. 

השר גדעון עזרא:
       
       גם אני יודע וזה הרבה, למעלה מעשר דקות.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       הייתי באמצע הדברים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נכון, אבל קודם בזבזת 14 דקות אחרות, ואני הותרתי לך שלוש דקות מפני שהם הפריעו לך חצי דקה. 

השר גדעון עזרא:
       
       ראש הממשלה והממשלה אינם מחליטים על הריסת בית כזה ואחר; מי שמחליט על הריסת בית כזה ואחר שעומד בניגוד לחוקי הבנייה של מדינת ישראל הוא בית-המשפט. 

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       למה בנו בלי היתר? 

השר גדעון עזרא:
       
       למה בנו בלי היתר? זו בדיוק השאלה שאני מפנה אליך - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ואסל טאהא, חבר הכנסת זחאלקה, חברים, זו לא התדיינות ביניכם לבין הממשלה. סיעה מאוד דומיננטית, אבל, רבותי - - - 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אפשר לשאול שאלה? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא, אתה תשאל אותי, ואני אשאל אותו אם הוא מסכים. כרגע הוא מסיים את דבריו. 

השר גדעון עזרא:
       
       אני עדיין לא מסיים את דברי. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מאה אחוז. 

השר גדעון עזרא:
       
       אני מבין את אלה שבעד סיום תוכניות המיתאר אחת ולתמיד. 

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       כמה שנים אנחנו שומעים את זה. 

השר גדעון עזרא:
       
       הבעיה היא, שהגידול ביישובים הערביים הוא מעבר למה שתוכנית המיתאר - -

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אז אפשר להקצות אדמות מינהל. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ואסל טאהא. 

השר גדעון עזרא:
       
       - - יכולה לתת עד שהיא מסתיימת.  
       
       אני מבקש לתת כמה נתונים, על מנת שהציבור בישראל, ואולי גם אתם, תראו את ההתייחסות בשנת 2001. אלה הנתונים האחרונים שנמצאים ברשותי. אוכלוסיית היישובים הערביים - בלי להחשיב את הרשויות המעורבות כמו לוד, רמלה, חיפה והמועצות האזוריות - היא 11.65% מכלל אוכלוסיית מדינת ישראל. כאשר אנחנו בוחנים את המשאבים שניתנו ל=11.65% מתושבי ישראל, אנחנו רואים, במשרד הפנים למשל, שיישובים ערביים קיבלו כמעט פי=2.5 בתקציבי האיזון ובתקציבי הפיתוח יותר ממה שמקבלים שאר היישובים בהשוואה לגודלם היחסי באוכלוסייה. והנתונים שאני אומר לכם הם נתונים שנבדקו עם כל משרדי הממשלה. 


חיים אורון (מרצ):
       
       כל הערים הגדולות לא מקבלות תקציבי איזון, תל-אביב, חיפה - - - 

השר גדעון עזרא:
       
       ידידי, אני אומר לך, מה שניתן לא מספיק; עוד מעט אני אתן לך נתונים אחרים. 

חיים אורון (מרצ):
       
       תשווה בין רהט לאופקים; אתה יודע מה, בין שדרות לכסייפה. 

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       הן לא מקבלות תקציבי איזון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ואסל טאהא, הירגע. חבר הכנסת אורון שאל את השאלה. 

חיים אורון (מרצ):
       
       אי-אפשר שיעלה שר לדוכן ויספר סיפורים. 

השר גדעון עזרא:
       
       חבר הכנסת אורון, לצערי, בתקופה שאתה טיפלת בנושא הבדואים, נתת אישור לבנייה בלתי חוקית על-ידי כך שהודעת שאינך מתכוון להרוס ולו בית אחד. 

חיים אורון (מרצ):
       
       לכבוד הוא לי. 

השר גדעון עזרא:
       
       כבוד לך, לא כיבדתם את צווי בית-המשפט, לא הבאת שום דבר לידי פתרון, עמדת בראש ועדה שלא עשתה שום דבר. 


דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       איך לכבוד הוא לך עם בנייה לא חוקית? זה לא כבוד. 

חיים אורון (מרצ):
       
       תיכף תשמע. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בנלולו, אתה תדבר בשם הליכוד, חבר הכנסת אורון מתכוון להשמיע את דברו בשם מרצ, מה קרה? מה יהיה אחרי כן, כאשר אתם תשמיעו את דבריכם ואנחנו כבר נדע מה אמרתם. בבקשה. 

השר גדעון עזרא:
       
       משרד השיכון - יישובי הערבים מקבלים כמעט פי-שישה בתקציבי השלמת פיתוח שכונות ותיקות ביחס ליישובים אחרים. חבר הכנסת בשארה, אם זה לא מעניין אותך, למה הגשת את ההצעה? 
       
       יישובי הערבים מקבלים פי=5.5 בהשתתפות בהקמת מוסדות ציבור מאשר היישובים האחרים. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אילו יישובים? 

השר גדעון עזרא:
       
       שאר היישובים במדינת ישראל. במפעלי הביוב מקבלים היישובים הערביים פי=1.6 יותר מיישובים אחרים. משרד התחבורה משקיע בתחבורה העירונית ביישובים הערביים פי=1.5 יותר מאשר ביישובים אחרים. משרד החינוך - התלמידים הערבים מהווים 16.6% מכלל התלמידים במדינת ישראל.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אז למה אמרת שיש אפליה, אתה הרי מוכיח שאין אפליה. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא מתכוון לאפליה מתקנת כרגע. חבר הכנסת בשארה, שמענו אותך בסבלנות, עכשיו תשכילו לשמוע את השר בסבלנות. הוא עונה. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אנחנו מנסים לברר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זו לא שעת שאלות ותשובות, כרגע הוא עונה ואתם תשמעו. יש לכם עוד שאלות, תגישו שאילתות. 

השר גדעון עזרא:
       
       ממשלת ישראל הקימה, באופן יחסי, יותר מפי=1.5 כיתות לימוד חדשות עבור המגזר הערבי. אמרתי ואני אומר, על מנת שנגיע לרמה הקיימת ביישובים האחרים במדינת ישראל, צריך לעשות כברת דרך.  ראש הממשלה ידאג שהתקציבים שנקבעו ולא בוצעו, ימוצו. בישיבה שהיתה בשנה שעברה, אני יכול לומר לך, מה הוא שאל, לא מהן התוכניות, אלא מהו הביצוע. אני אומר לך, אם נפעל יחד, בשיתוף פעולה, זה יביא לתוצאות הרבה יותר טובות מאשר אם אתה תהיה בצד אחד של המתרס ואני בצד שני של המתרס. 
       
       אני יכול לומר לך ששמעתי את דבריך כאן על הכניסה של מדינת ישראל לשכונת זייתון בעזה. מדוע נכנסו לשכונת זייתון בעזה? נכנסו לשכונת זייתון בעזה, לא מפני שרצינו, מפני שיש לנו כוונה; נכנסו לשם על מנת לבלום טרור מכיוון עזה לכיוון שדרות. לכן נכנסנו. אז אל תדבר רק על החלק השני. אם לא יהיה טרור מזייתון לכיוון כפר-דרום או לכיוון שדרות, לא נצטרך להיכנס לשכונת זייתון או לנוסיראת או לכל מקום אחר. 
       
       ידידי, דיברת על איחוד משפחות, אמרת ששר הפנים הפסיק לאפשר איחוד משפחות. מתי? אתה יודע מתי? כאשר המחבל שגר בג'נין קיבל תעודת זהות כחולה, מאחר שאמא שלו היתה תושבת מוקיבלה; מאחר שהיה ניצול של נושאי תעודות הזהות בדרך שאיננה מקובלת על מדינת ישראל. ואני אומר לך, שגם בנושא הזה תטפל הוועדה שראש הממשלה עומד בראשה. אני מציע לך, לטובת העניין, בוא נדבר ספציפית על  א', ב', ג', ונפסיק לדבר כללית. אני קורא לכנסת לדחות מכול וכול את הצעת האי-אמון הזאת. תודה. 


היו"ר ראובן ריבלין:

       תודה רבה. 
       
       
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, בטרם נעבור לדיון - ראשון הנואמים הוא חבר הכנסת גדעון סער - יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת הכנסת ויציג את הודעתו.  בבקשה, רבותי, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת. בבקשה, אדוני. 

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       הודעות מספר, אדוני. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ביום כ"ד באדר א' התשס"ג, 26 בפברואר 2003, החליטה הכנסת להעביר לוועדת הכנסת את הצעתו לסדר-היום של חבר הכנסת אבשלום וילן בדבר הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות בספורט. ביום  17 במרס 2003 דנה ועדת הכנסת בהצעה והחליטה להמליץ בפני הכנסת על הקמתה של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא שמירת ההגינות ומניעת האלימות בספורט. 
       
       מונחת בפניכם ההצעה כאמור, הכוללת פירוט של סמכויות הוועדה וכן את הרכבה. מוצע כי בראש הוועדה יעמוד חבר הכנסת אבשלום וילן, אשר עמד בראש ועדת חקירה דומה בכנסת 
החמש-עשרה. חברי הוועדה הנוספים הם: חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת גלעד ארדן, חבר הכנסת רוני בר-און, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, חבר הכנסת אחמד טיבי, חברת הכנסת אתי לבני, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי וחבר הכנסת אמנון כהן. אני מבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אלו הודעותיך? 

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       לא, יש לי עוד הודעות. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, ימשיך אדוני. 

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, ביום 26 בפברואר 2003 החליטה הכנסת להעביר לוועדת הכנסת את הצעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים. ביום 17 במרס דנה ועדת הכנסת בהצעה והחליטה להמליץ בפני הכנסת על הקמתה של ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא סחר בנשים בישראל. 
       
       מונחת בפניכם ההצעה כאמור, הכוללת פירוט של סמכויות הוועדה וכן את הרכבה. מוצע כי בראש הוועדה תעמוד חברת הכנסת זהבה גלאון, אשר עמדה בראש ועדת חקירה דומה בכנסת החמש-עשרה. חברי הוועדה הנוספים יהיו: חבר הכנסת גדעון סער, חברת הכנסת מרינה סולודקין, חברת הכנסת אורית נוקד, חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, חבר הכנסת יאיר פרץ, חבר הכנסת יורי שטרן, חבר הכנסת אחמד טיבי וחברת הכנסת אילנה כהן. אני מבקש את אישורה של הכנסת גם להמלצה זו. 

       בקשה נוספת להמלצה היא כלהלן: ביום 5 במרס 2003 העבירה הכנסת לוועדת הכנסת את הצעתו של חבר הכנסת יאיר פרץ להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המאבק בתאונות הדרכים. שר התחבורה הופיע בפני ועדת הכנסת וביקש כי תינתן למשרד התחבורה שהות ללמוד את דוח ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא זה, ועדת חקירה שפעלה בכנסת החמש-עשרה, ולכן התנגד להקמת ועדת חקירה חדשה. גם יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון, התנגד להקמת ועדת החקירה הפרלמנטרית החדשה בשל העובדה שהנושא מצוי בסמכותה של ועדת הכלכלה ויטופל על-ידה.
       
       ההחלטה שלא להקים את ועדת החקירה נתמכה בידי רוב חברי ועדת הכנסת. אבקש את אישור הבית להמלצה זו. 
       
       עוד המלצה. ועדת הכנסת החליטה להמליץ בפני הכנסת, בהתאם להוראות סעיף 3(ג) לחוק הכנסת, התשנ"ד-1994, כי מספר החברים בוועדת הכנסת בכנסת השש-עשרה יהיה 21. גם להחלטה זו אני מבקש את אישורה של הכנסת. 
       
       מוסרים לי פה, שבוועדה למניעת סחר בנשים, לא ועדת סחר בנשים, חבר הכנסת חן רשף, יחליף חבר הכנסת רשף חן את חברת הכנסת מהסיעה שלו, גברת מלי פולישוק-בלוך. 
       
       עד כאן החלטות שאני מבקש את אישור הכנסת להן.    
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. האם לאחר מכן יש לאדוני עוד הצעות?
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       רק הודעות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא להודיע ונצביע לאחר מכן על הדברים בהתאם לפירוט שאני אפרט. בבקשה.
       

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אחת ההודעות קשורה לאישור מספר חברי הכנסת בוועדת הכנסת. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הבנתי. אם כן, חברי הכנסת, יש לנו כאן ארבעה נושאים שעליהם מבקשים את אישורה של הכנסת. נושא ראשון הוא המשך פעולתה של ועדה פרלמנטרית שהיתה בתוקף בכנסת 
החמש-עשרה ואנחנו מבקשים לחדש את תוקף כהונתה ולתת אישור להרכבה גם בכנסת 
השש-עשרה, הוועדה בנושא שמירת ההגינות ומניעת האלימות בספורט, בראשותו של חבר הכנסת וילן.  

	מי בעד - ירים את ידו. נא להצביע. מי נגד? מי נמנע? 

הצבעה

בעד הצעת ועדת הכנסת - רוב 
נגד – אין
נמנעים – אין
הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא שמירת ההגינות 
ומניעת האלימות בספורט נתקבלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שפה-אחד נקבע כי ועדת החקירה בנושא שמירת ההגינות ומניעת האלימות בספורט אושרה.
       
       הנושא השני הוא ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא הסחר בנשים בישראל, בראשות חברת הכנסת זהבה גלאון ובהרכבה כפי שהוצג על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת. מי בעד - ירים את ידו. מי נגד? מי נמנע?

הצבעה

בעד הצעת ועדת הכנסת – רוב
נגד – אין
נמנעים – אין
הצעת ועדת הכנסת להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הסחר בנשים בישראל נתקבלה.    


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שפה-אחד אושרה הוועדה הפרלמנטרית בנושא הסחר בנשים בישראל כמוצע על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת.
       
       עכשיו אנחנו מדברים על דחיית ועדת הכנסת את הבקשה לקיים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המאבק בתאונות הדרכים, בגלל עמדת הממשלה שמתכוונת לאמץ את כל אותם נושאים שעליהם קבעה הוועדה היוצאת - - -

חיים אורון (מרצ):
       
       יש בעיה היות שהנושא במחלוקת והוא נמצא אחרי הצעת האי-אמון - - -

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, במיוחד שהנושא הזה התקבל במליאה ונדחה בוועדה. שני הנושאים האחרים התקבלו גם בוועדה וגם במליאה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, אדוני יודע שיכולה להיות הצבעה שאינה תואמת ולכן זה מובא שוב למליאה. אם המליאה תחליט כפי שהחליטה המליאה הקודמת, קרוב לוודאי שזה יוחזר לוועדת הכנסת. אם תאשר המליאה את החלטת ועדת הכנסת - - -
       
חיים אורון (מרצ):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין לי על זה ויכוח, לכן אני דוחה את ההצבעה. גם כל סגני היושב-ראש שיבואו במקומי ואחרי יזכרו שרק לאחר הצבעת האי-אמון אנחנו נצביע. כנראה זה יהיה בתורו של חבר הכנסת אדלשטיין.
       

השלמת הרכב ועדות הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אנחנו צריכים להצביע על הנושא הרביעי?
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       כן, כן, בנושא הרחבת ועדת הכנסת ל=21 חברים.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כן, הצבעה בנושא הרחבת ועדת הכנסת כמוצע על-ידי יושב-ראש הוועדה. ועדת הכנסת היא הוועדה היחידה שחוק הכנסת אינו קובע את מספר חבריה ולכן אפשר להרחיבה על-פי החלטת ועדת הכנסת. מי בעד - ירים את ידו. מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה

בעד הצעת ועדת הכנסת – רוב
נגד – אין
נמנעים – אין
הצעת ועדת הכנסת להגדיל את מספר חברי ועדת הכנסת נתקבלה.    
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שפה-אחד נתקבלה הצעת ועדת הכנסת, כפי שהובאה על-ידי יושב-ראש הוועדה, לכונן ועדה בת 21 חברים.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       תודה רבה לאדוני, תודה רבה לחברים על האישור.
       
       בעקבות ההודעה על הרחבת ועדת הכנסת ובהתאם להחלטת הכנסת, אני מבקש את אישורה של הכנסת לצירופם של חברי הכנסת דניאל בנלולו מסיעת הליכוד ואחמד טיבי מסיעת חד"ש-תע"ל לוועדת הכנסת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, מי בעד הצעתו של יושב-ראש הוועדה - ירים את ידו. מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה

בעד הצעת ועדת הכנסת – רוב
נגד – אין
נמנעים – אין
הצעת ועדת הכנסת לצרף את חברי הכנסת דניאל בנלולו ואחמד טיבי לוועדת הכנסת נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שפה-אחד אישרה הכנסת את צירוף חבר הכנסת דניאל בנלולו וחבר הכנסת אחמד טיבי לוועדת הכנסת. אני מודה לכם ומברך אתכם.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):

       אני מתכבד להודיע בזאת, כי את המקום הפנוי לסיעת הליכוד בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ימלא חבר הכנסת אהוד יתום. כמו כן, את המקומות הפנויים לסיעת העבודה-מימד בוועדת החוץ והביטחון ימלאו חברי הכנסת חיים רמון, אפרים סנה ודני יתום. אני מאוד מודה לכם על הקשב, וגם לך, אדוני היושב-ראש.
       
       
       

הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת רוני בר-און, בבקשה.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       ועדת הכנסת החליטה בישיבתה ביום י"ג באדר ב' התשס"ג, 17 במרס 2003, כי ועדת הכספים תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: דוח משרד האוצר בעניין קרן הפנסיה "מבטחים" – הצעותיהם של חברי הכנסת חמי דורון ויצחק כהן.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת בר-און.


הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל 
מדיניות החוץ של הממשלה 
בכל הנוגע לשלום ומדיניות הפנים כלפי האוכלוסייה הערבית

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

	אנחנו נתחיל את הדיון בהצעת האי-אמון. אני מזכיר לכל חברי הבית שהדיון הוא דיון סיעתי. ועדת הכנסת קבעה היום שמסגרת הדיון היא שלוש דקות לכל סיעה. יפתח את הדיון בשם סיעת הליכוד חבר הכנסת גדעון סער. אחריו – חבר הכנסת רשף חן, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

גדעון סער (הליכוד):
       
       אני מוותר.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

	גדעון סעד מודיע שהוא מוותר על ההשתתפות שלו בדיון, ולכן יעלה חבר הכנסת רשף חן. אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחרי חבר הכנסת מיכאל נודלמן - חבר הכנסת חיים אורון. שלוש דקות, רבותי.

רשף חן (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בשארה לא באמת חושב שהוא צפוי להיבחר לראש ממשלת ישראל, והצעתו לא רצינית, שלא לומר קנטרנית ומיותרת במועד הספציפי הזה. אבל ההצעה הזאת נותנת לי הזדמנות לנסות ולהבהיר את התפיסה שלי בנוגע לסכסוך היהודי-הערבי בכלל וליחסים בין היהודים והערבים שחיים במדינת ישראל בפרט.
       
       יש, חבר הכנסת בשארה, שני עמים שטוענים לבעלות על שטח האדמה שבין הים והירדן. כל אחד מהעמים האלה, מנקודת המבט הסובייקטיבית שלו, יש לו טענה טובה וצודקת, והתוצאה של זה היא שיש רק שני פתרונות למחלוקת הזאת בין שני העמים האלה. פתרון אחד הוא שהם יריבו והאחד ינצח ויגרש את השני - זה פתרון המלחמה. הפתרון השני הוא ששני העמים האלה ימצאו דרך לחיות זה עם זה על אותו שטח אדמה. 	
       
       נתון נוסף שנכנס למשוואה מבחינתי הוא שכל אחד מהעמים האלה, ובוודאי העם היהודי, עומד על זכותו להגדרה לאומית עצמית, זכות שהוכרה על-ידי אומות העולם והאו"ם, מגילת זכויות האדם, כזכות של כל אדם ואדם, וזכות שהעם היהודי כמה לה הרבה מאוד שנים ונאבק עליה, ומבחינתנו זה נושא שאיננו נתון בכלל למשא-ומתן. לאור זה, הפתרון היחיד למעשה, פתרון השלום היחיד הוא לחלק את שטח האדמה הזה לשניים ולקיים פה שתי מדינות לאומיות לשני העמים האלה: מדינה לאומית לעם היהודי; מדינה לאומית פלסטינית לעם הפלסטיני. 

       זה הפתרון שהוצע על-ידי האומות המאוחדות ב=1948, התקבל על-ידי העם היהודי, ולא התקבל על-ידי העם הפלסטיני, והתוצאה של זה היתה מלחמה ונכבה. וזה הפתרון, לפחות היום, שמקובל על הרוב המכריע של העם היהודי, גם אם בעבר היו אצלנו חלקים שחשבו אולי אחרת. אני חושב שהוגן לומר, שהיום לפחות 70% או 80% מקרב העם היהודי מאמינים שזה הפתרון הנכון והצודק, זה מה שצריך להיות וזה מה שיהיה. 
       
       עד לפני זמן מה חשבנו שכך קורה גם אצל העם הפלסטיני, אבל לפחות לאחרונה חלה רגרסיה רצינית מאוד בעניין הזה, ועושה רושם שהעם הפלסטיני חזר לדרך המלחמה והוא לא מאפשר לנו שום דבר אחר אלא להשיב במלחמה. 
       
       אבל מדינת ישראל, ראש ממשלת ישראל, הרוב המכריע של העם היהודי שיושב בישראל, ממשיכים להציע לעם הפלסטיני אותה עסקה בסיסית, פשוטה, הוגנת שמוצעת לעם הפלסטיני בערך 100 שנה או לפחות מאז 1948, והיא: מדינה פלסטינית לעם הפלסטיני ומדינה יהודית לעם היהודי. 
       
       וכאן אני מגיע לנקודה שנוגעת לערביי ישראל - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       והיא תהיה גם נקודת סיכום.
       
רשף חן (שינוי):
       
       - - - זה הפרט הבסיסי של העסקה, זה פרט קונסטיטוציוני בעסקה בינינו. ההכרה שלכם, של העם הפלסטיני, זה שיושב בפלסטין שתקום וזה שיושב בתוך שטח מדינת ישראל, בזכות שלנו לקיים פה מדינה לאומית-יהודית; זה לא נושא שפתוח למשא-ומתן. זה לא נושא שיש למישהו במדינת ישראל הזכות לבוא ולכפור בו, כי מי שכופר בזה, באותה מידה יכול לכפור בדמוקרטיה. מבחינתנו זו כפירה במהות הקונסטיטוציונית של המדינה הזאת. 
       
       ולכן, אין לך הזכות הדמוקרטית לעשות את זה, וברגע שאתה עושה את זה, אתה חוצה את הגבול ויוצא מחוץ לגדר. ופה המחלוקת הקשה שיש לרוב הבית הזה אתך, מפני שאתה שוב ושוב, בצורה יותר גלויה או פחות גלויה, מנסה לעשות את זה, ולכפור בזכות שלנו לקיים פה בית לאומי לעם היהודי. ואני אומר לך, חבר הכנסת בשארה, אני אתך בטענה שלעם הפלסטיני יש זכות לבית פלסטיני בשטח של מדינה פלסטינית, יהיה השטח אשר יהיה, אבל לך אין הזכות לכפור בזכות שלנו לאותו דבר. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת רשף חן. חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון. אם חבר הכנסת חיים אורון לא יופיע באולם, אנחנו נבקש מחברת הכנסת גילה פינקלשטיין לעלות לדוכן. בבקשה, חבר הכנסת נודלמן, במסגרת שלוש דקות.
       
מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי הכנסת מסיעת בל"ד, אתם שלושה חברי הכנסת, מביאים הצעת אי-אמון בממשלה שהוקמה רק לפני כחודש. מה כוונתכם? אולי אתם לא יודעים על המשבר שנמשך כמעט שלוש שנים? אולי אתם לא יודעים על המלחמה שמכריז עלינו יאסר ערפאת? אולי אתם לא יודעים שיש עכשיו מלחמה אצל השכנים שלנו, עם עירק? 
       
       מה ציפיתם מהממשלה החדשה, שבתוך חודש יתוקן כל מה שממשלות קודמות לא הצליחו לעשות שנים? שהממשלה החדשה תביא עמה פתרון מיידי לסכסוך הישראלי-הפלסטיני, לצמיחה כלכלית ותרבותית לכל אזרחיה, לשלום וליציבות ביטחונית וכלכלית? 
       
       לדבריכם, אתם מכריזים על אי-אמון לא בממשלה, אלא במדינת ישראל, שחווה כעת תקופה קשה - סכסוך עם הפלסטינים, משבר כלכלי, מלחמה בעירק וחשד לנשק לא קונבנציונלי. כל זה נטל כבד לכל עם ישראל, גם לערבים וגם ליהודים. ובשעה קשה זו אתם מוצאים לנכון להאשים את הממשלה החדשה בחוסר יעילות, בנושאים שלא תלויים בגורם האנושי, אלא שעוצבו על-ידי המציאות במזרח התיכון.
       
       בשם סיעת האיחוד הלאומי ברצוני להגיד שהצעת האי-אמון האמורה לא רלוונטית ולא אקטואלית היום, ואנו, כמובן, לא נתמוך בה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת מיכאל נודלמן, גם על העמידה בזמנים. חבר הכנסת חיים אורון כנראה החליט גם לוותר על השתתפות בדיון, ולכן, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. אחריה - נציג יהדות התורה, אם תרצה להביע את דעתה. אני מבקש להודיע למזכיר הכנסת מי ידבר בשם הסיעה, ואם לא - חבר הכנסת אחמד טיבי. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקשת תחילה להביע פליאה על שסיעת בל"ד מצאה לנכון להגיש את הצעת האי-אמון ולא למשוך אותה לאור המצב, כפי שעשו חברותיה, בעיצומם של ימים אלה. 
       
       אנחנו נמצאים אומנם בעיצומם של ימי הלחימה האמריקנית בעירק, ימים של מתיחות ביטחונית לא פשוטה גם עבור אזרחי ישראל. אבל האמת צריכה להיאמר, על אף הכוננות שטרם הוסרה, הרי כולנו יודעים היטב שמצב ביטחוני מתוח הוא עבורנו לגמרי לא נדיר או יוצא דופן, והרי כולנו חווים אותו, לצערנו, ביתר שאת בשנתיים וחצי האחרונות. לפני שנה יצא צה"ל למבצע "חומת מגן", ומאז הוא מוסיף במבצעים למיגור הטרור באזורנו, ועדיין לא נראה הסוף, אם כי בהחלט חלה התקדמות ניכרת במצבנו ובמלחמתנו מול הגורמים העוינים. 
       
        הדיבורים על מדיניות חוץ בעניין השלום, כפי שהוצע כאן היום בהצעת האי-אמון, הם יפים ונשגבים, אך אנחנו עוסקים כאן בריאל-פוליטיק ולא באוטופיות. שאיפות הן דבר חשוב, יפה ונעלה שאי-אפשר בלעדיו, וגם השאיפה לשלום משותפת לכל אדם באשר הוא, וחוצה מפלגות ומגזרים. ההבדל בין יושבי הבית הזה ביחס למדיניות הוא בנקודת המוצא ובמידת הנכונות להתפשר עם הטרור ועם האויב לצורך כך. ומה המחיר שאנחנו מוכנים לשלם? למיטב הבנתי, אימצה הממשלה בראשותו של מר אריאל שרון, שאנחנו, המפד"ל, שותפים לה, מדיניות של לחימה בלתי מתפשרת בגורמי הטרור באשר הם, בלי לעסוק בשלב זה בהסדרים עתידיים על בסיס פשרות כלשהן. 
       
       הניסיון המר מהעבר הלא-רחוק מלמד, כי לא נכון להיחפז ולרוץ לוועידות ולטקסים על מדשאות מוריקות בלי שיש תוכן אמיתי ובסיס של הסכמה מאחורי הדברים. כבר למדנו שאפילו כשהגענו עם הרבה רצון טוב, כוונות טובות ושפע של תוכניות לוויתורים, נענינו בכתף קרה במקרה הטוב, ובמקרה הגרוע במטחי "קסאם" על שדרות ובאוטובוסים מתפוצצים ברחובותינו.
       
       "כולם מדברים על שלום", אומר השיר, אבל כדאי לנו גם לזכור את מאמר שלמה המלך: "לכל זמן ועת לכל חפץ". גם האמריקנים הבינו, לאחר שחטפו אשתקד מהלומה במגדלי התאומים, שדיבורים לחוד ומעשים לחוד. הם יצאו למערכה באפגניסטן נגד מעוזי "אל-קאעידה", ועתה הם משקיעים את מירב ומיטב מאמציהם בניסיון להשתלט על הרודן העירקי. 
       
       ראוי גם לנו לאמץ, לכל הפחות, מדיניות של "הפרד ומשול", כפי שלמיטב הכרתי עושה כעת הממשלה: תחילה לערוך מלחמה עיקשת בכל מי שמנסה להפר את שלוותם של אזרחי ישראל, ומתוך מעשיו ברור כי אין פניו לשלום אלא לחיסולה של מה שהם מכנים "הישות הציונית", ובבוא השעה תוקדש, אני מניחה, הרבה מחשבה לשאלה כיצד מביאים ליציבות של קבע באזור המסוכסך הזה.
       
       כאמור, המפד"ל תומכת במדיניותה של הממשלה, ועל כן אני מציעה להסיר את הצעת 
האי-אמון מסדר-היום.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא הבנתי, כמובן, ואינני מקבל את העובדה שסיעת העבודה ויהדות התורה הסירו את הצעות האי-אמון, בשל הטענה כי יש מצב חירום. אין מצב חירום. על כן הסיבות שבעטיין הוצעו הצעות אי-אמון שרירות וקיימות, בעיקר בכל מה שקשור לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל. 
       
       התבשרנו, אדוני ראש הממשלה, פעמים רבות, כי יש רצון של הממשלה למשל לקלוט אקדמאים ערבים בשירות המדינה, בחברות ממשלתיות, ואף שהתקבלו חוקים בכנסת, המספר עלה באופן קוסמטי – גם בשירות המדינה, גם בחברות ממשלתיות, גם בחברות פרטיות, כמובן, אף שלא זה הנושא כעת. 
       
       היום שמעתי, ועדיין לא בדקתי את המידע הזה, שנציב שירות המדינה ביטל את ההטבה, האפליה המתקנת שלפיה כל שר או כל משרד ממשלתי שמקבל ערבי לשירות המדינה, מקבל משרה אחרת בנוסף. היום הודיע לי אחד השרים, שהוא התבשר מנציבות שירות המדינה, שנציב שירות המדינה ביטל את ההוראה הזאת. כלומר, הטענה על ההעדפה המתקנת, שהיא תוצאה של החלטה, של חוק קיים במדינת ישראל, כנראה בוטלה בגלל הקיצוצים; החלטה שרירותית, החלטה שמתבססת על תוכנית כלכלית. 
       
       מי נפגע תמיד מהחלטות כלכליות כאלה? הרבדים החלשים ביותר של האוכלוסייה. ראה הקיצוץ במערכת החינוך. הרי זה ימוטט את מערכת החינוך במגזר הערבי. ראה התשתית של הכבישים. הרי כאשר אתה עובר ליד יישוב ערבי אתה יודע לפי הכביש שאתה נמצא באזור ערבי. אגב, חבר הכנסת רוני בר-און, אתה מתפלא, גם כשאתה במטוס אתה יודע כי אתה רואה מלמעלה, בעיקר אם זה בלילה, אם זה יישוב יהודי או יישוב ערבי. לפי התאורה המסודרת, החשמל, למעלה אפשר תמיד לדעת אם מדובר ביישוב יהודי. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       חשבת פעם שזה בגלל הבנייה הבלתי-חוקית, שאי-אפשר לבנות כביש ישר ביישוב ערבי?

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אגב, אני מדבר על כבישים בין-עירוניים, בין-יישוביים, שמאז קום המדינה ממשיכים להיות אותם כבישים. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       מעטים. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אני בטוח שאתם אומרים את הדברים האלה כי הייתם ביישובים הערביים פעם בעשור אולי. אבל מעל ליישובים הערביים הייתם הרבה, במטוסים, כשאתם טסים לחוץ-לארץ אולי.

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       זה לא נכון - - - לא צריך להגזים. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ולכן, אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הממשלה הזאת, בשל מדיניותה הכלכלית בעיקר, והמדיניות כלפי היישובים הערביים, כלפי האזרחים הערבים, כלפי השכבות החלשות, ראויה לאי-אמון. 
       
       האם החלטתו של ראש הממשלה, שמעוררת הרבה תהיות אצלנו, שהוא ישלוט בתיק הזה שנקרא "המגזר הלא-יהודי", היא אות מבשר טובות או אות מבשר רעות? האם המצב ישתנה לטובה או ישתנה לרעה בגלל ההחלטה הזאת? 
       
       אני נתתי כמה דוגמאות, אדוני ראש הממשלה, ואני אשמח אם תוכיח לי שכל מה שאמרתי אינו נכון. תודה רבה.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת טיבי. חבר הכנסת יצחק וקנין - איננו נוכח. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה. בבקשה, אדוני, שלוש דקות. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת וחברות הכנסת, הקשבתי קשב רב לדבריו של שר החוץ. אומנם זה היה מינוי תמוה, אבל הרבה דברים תמוהים קרו בחודשים האחרונים. זה היה נאומו הראשון בכנסת, והקשבתי כמעט לכל מלה שהוא אמר. 
       
       נזכרתי בתשובתו של שר חוץ אירופי, כשנשאל בתקופה מסוימת מה מדיניות החוץ של ממשלתו, והוא אמר: לא כלום תמורת שום דבר. זה מה ששמעתי משר החוץ הטרי. הוא דיבר הרבה על דברים מסביב – ניהול משא-ומתן ישיר, יש פרטנר, אין פרטנר, הפסקת הטרור – אבל לגופו של עניין לא היתה לו מלה אחת להגיד, לא ברמז ולא בצורה ישירה, ריק גמור, לא כלום תמורת שום דבר. זה היה נאום ריק לחלוטין מבחינת תוכנו. הרבה דיבור עם מעט דברים, או בלי דברים בכלל. 
       
       ואכן זה לא פלא, כי אנחנו מכירים ויודעים ששר החוץ האמיתי של מדינת ישראל הוא מר אריאל שרון, ראש הממשלה, ומדיניותו של שרון הוצהרה כבר עם עלייתו או כניסתו לתפקידו בשנת 2001, כשהוא דאג לפרט בפרטי פרטים את מדיניותו  ואמר: המקסימום שהפלסטינים יכולים לחלום עליו זה ישות כלשהי על 43% מהשטח. הוא עשה דבר שאף ראש ממשלה ישראלי לא עשה לפניו, הוא דאג להסביר לפלסטינים שאין סיכוי לשלום. הוא דאג להסביר לכולם שהוא לא מאמין בשלום, שהוא חושב שאפשר לדבר על שלום עוד 15 שנים, ובינתיים הוא מאמץ את מדיניות ניהול המשבר ולא את מדיניות פתרון המשבר במזרח התיכון. זאת מדיניות הרת אסון.
       
       מניתוח אלמנטרי של הטקסט של דבריו של שר החוץ רואים שבפנינו ממשלה שנגועה                  ב-PEACE  פוביה, בפחד מהשלום. 
       
       היה פעם ראש ממשלה בישראל, קראו לו שמיר, ובכל פעם שהוא שמע את המלה "שלום" הוא נכנס לעצבנות, הוא הגיב בצורה כמעט לא רציונלית, ואנחנו רואים ממשלה שהיא במצב דומה. הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון בגלל מדיניותה לפני פתיחת המלחמה בעירק, אחרי שנפתחה המלחמה, וגם תוכניותיה לימים שלאחר המלחמה. תוכניות הממשלה לאחר המלחמה הן לנצל – כך הם אומרים בפירוש – את המצב החדש כדי להעביר מדיניות לא של שלום, לא של הסדר, אפילו לא של משא-ומתן רציני, אלא עיגון המצב הקיים בהסדרים ארוכי טווח - 15 שנים לאחר מכן.

       אם אני לוקח בחשבון את מדיניותה של הממשלה הזאת, שאין סיכוי לפתיחתו של   משא-ומתן רציני, שלא לדבר על הסדר - - - 

אלי אפללו (הליכוד):
       
       עם מי? עם מי?

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - - ישראל לא תלך לכך, הממשלה הזאת לא תלך למשא-ומתן רציני. היא תיגרר בשערותיה, כשהיא בועטת וזועקת וצועקת ואומרת: עזבוני לנפשי, לא רוצה שלום, לא רוצה משא-ומתן. זאת האמת שאתם לא רוצים להגיד. זאת ממשלה שמדברת הרבה ולא עושה דבר בעניין השלום. מדברת מעט, ועושה הרבה בעניין הדיכוי בשטחים, הרס בתים, הרג, סגר והרעבת אוכלוסייה שלמה. זאת ממשלה שראויה      לאי-אמון מצד כל חברי הבית. תודה רבה לכם. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. את זה הציע חברך בשארה. אחרון הדוברים, חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה. 

חיים אורון (מרצ):
       
       מוותר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורון מוותר. חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם. האם יש מישהו שמבקש למנות את המצביעים? חבר הכנסת בשארה, האם אתה מבקש למנות את המצביעים, או שאתה סומך על מראית עין שלי? אם כן, בפנינו הצעת אי-אמון של סיעת בל"ד, כפי שהוצגה על-ידי חבר הכנסת בשארה. 
       
       מי בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניות החוץ של הממשלה בכל הנוגע לשלום ומדיניות הפנים כלפי האוכלוסייה הערבית - ירים את ידו. מי בעד? תודה. מי נגד? תודה. 

קריאה:

	תשאל מי נמנע.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מתנצל. מי נמנע? תודה. 
       	
הצבעה
       
בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה -  מיעוט
נגד  -  רוב
נמנעים – מיעוט
הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע בצורה כמעט ודאית על-פי מראית עין, שהיה רוב מוחלט בעד הסרת הצעת 
האי-אמון, עם מספר לא מועט של נמנעים.

קריאה:

	לא מראית עין אלא מראה עיניים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא מראית עין אלא מראה עיניים. לכן הממשלה לא נפלה, ואנחנו ממשיכים בסדר-היום.
       

הודעת הממשלה בדבר חלוקת משרד העבודה והרווחה 
והעברת תחום העבודה למשרד התעשייה והמסחר; 
העברת שטחי פעולה ממשרד למשרד; 
העברת סמכויות הנתונות לשר העבודה והרווחה לשר התעשייה והמסחר
[נספחות.]

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הודעת הממשלה בדבר חלוקת משרד העבודה והרווחה, ואיחוד חלקו עם משרד התעשייה והמסחר, והעברת שטחי פעולה ממשרד למשרד, על-פי סעיפים 31(ג) ו=(ד) לחוק-יסוד: הממשלה. מסמך המפרט את הסעיפים יונח היום על שולחנות חברי הכנסת. ההודעה היא הודעה בלבד, הדיון יתקיים מחר - יום שלישי, ההצבעה תתקיים ביום רביעי. יעלה השר גדעון עזרא ויציג את בקשת הממשלה. 

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, לחלק את משרד העבודה והרווחה ולאחד את חלקו עם משרד התעשייה והמסחר באופן הבא: תחום העבודה, כמפורט להלן, יעבור למשרד התעשייה והמסחר, אשר ייקרא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה. תחום הרווחה יישאר במשרד העבודה והרווחה, אשר ייקרא משרד הרווחה. 
       
       בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש את אישור הכנסת לכך.
       
       כמו כן החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ד), כי תחום העבודה אשר יעבור כאמור למשרד התעשייה והמסחר, יכלול את שטחי הפעולה והיחידות הבאים, לרבות במחוזות: א. רשות לתכנון כוח-אדם; ב. מחלקה ליחסי עבודה; ג. האגף לאיגוד שיתופי, לרבות רישום ופיקוח על אגודות שיתופיות; ד. האגף לפיקוח על העבודה, בטיחות בעבודה ופעולה מונעת; ה. יחידות העוסקות באכיפת חוקי העבודה; ו. היחידה לכוח-אדם בשעת-חירום; ז. האגף להכשרה מקצועית; ח. האגף למעמד האשה, מעונות-יום ומשפחתונים לגיל הרך; ט. היחידה לרישום מהנדסים ואדריכלים; י. רישוי קבלני כוח-אדם ולשכות פרטיות; יא. היחידה לעובדים זרים, עד להקמת רשות הגירה במשרד הפנים; יב. פעולות תעסוקה למצבים מיוחדים - עבודות מיידיות; יג. פעולות הפיתוח בתחומי העבודה; יד. קשרים בין-לאומיים בתחום העבודה; טו. מינהלת הרפורמה במדיניות הטיפול בבלתי-מועסקים המתקיימים מגמלת קיום מתמשכת; טז. מינהלת פיתוח תוכניות להעסקת אנשים עם מוגבלויות; יז. אבחון תעסוקתי של מקבלי הבטחת הכנסה.

	כמו כן תעבור לשר התעשייה והמסחר אחריות על הגופים הבאים: 1. שירות התעסוקה; 2. המוסד לבטיחות וגהות.           

	בהתאם לסעיף 9(א)(11) לחוק הממשלה, מובאת החלטה זו לידיעת הכנסת.

	עוד החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות הנתונות לשר העבודה או לשר העבודה והרווחה לפי החוקים ברשימה המונחת לפני חברי הכנסת ומסומנת כנספח א', לשר התעשייה והמסחר. הרשימה מונה 62 חוקים.

        בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש את אישור הכנסת לכך. תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אני מבקש להתנצל: קיבלתי פקס על כך שבחופזי אמרתי מראית-עין. כמובן, מראה עיניים ולא מראית-עין, כי מראית-עין היא דבר שונה בתכלית. אני מתנצל בפני הפרוטוקול ומבקש לתקן אותו. על-פי מראה עיני כיושב-ראש.
       
       
הצעת ועדת הכנסת להסיר מסדר-היום 
את ההצעה לסדר-היום: הצורך בהקמה מחדש של 
ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא המאבק בתאונות הדרכים
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ברכה, מייד לאחר הצעת האי-אמון, התבקשנו להצביע על נושא תאונות הדרכים. אנחנו עוברים עכשיו להודעת יושב-ראש ועדת הכנסת, אשר יביא בפנינו את הצעת ועדת הכנסת בדבר דחיית הצעתו של חבר הכנסת יאיר פרץ.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מחר יתקיים דיון, ולאחר מכן תתקיים הצבעה. הואיל ומחר הממשלה עסוקה בדיונים על התקציב, הסכמנו בנשיאות שסגני השרים יהיו כאן. לכן השר עזרא אמר את אשר אמר היום, ולאחר מכן יהיה דיון. 
       
       רבותי חברי הכנסת, נצביע על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת בדבר החלטתה של הוועדה לדחות את הבקשה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       -  -  -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מקובל עלי. הואיל ויש מחלוקת בשאלה שאנחנו מצביעים עליה, יעלה ויבוא פעם נוספת יושב-ראש הוועדה, על מנת להסביר את הנושא בקצרה רבה. חבר הכנסת ברכה, אם תהיה לך הערה לאחר מכן, נאפשר לך להשמיעה.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, בכנסת הקודמת כוננה ועדת חקירה פרלמנטרית, שנושא החקירה שלה היה המאבק בתאונות הדרכים. זה לא כבר הגישה ועדה זו למשרד התחבורה שני דוחות עבי כרס, אפשר לומר. הדוחות האלה היו מונחים על שולחנו של שר התחבורה, ובינתיים  נפסקה כהונתה של הממשלה הקודמת, וטרם היה סיפק בידי משרד התחבורה ושר התחבורה לבדוק את מסקנות הוועדה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       על מה אתה מבקש להצביע?

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אני מבקש להצביע על החלטת ועדת הכנסת, לאחר שהופיע בפניה שר התחבורה וביקש שתינתן למשרד התחבורה שהות ללמוד את דוח ועדת החקירה הפרלמנטרית שפעלה בנושא זה בכנסת         החמש-עשרה. לכן הוא מתנגד, מטבע הדברים, להקמת ועדת חקירה חדשה. גם יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, חבר הכנסת שלום שמחון, התנגד להקמת ועדת חקירה חדשה, שכן הנושא מסור לטיפולה של ועדת הכלכלה.
       
       בהחלטה שלא להקים ועדת חקירה תמכו רוב חברי ועדת הכנסת, ואני מבקש מהמליאה לאשר המלצה זו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ברכה, בבקשה.    
     
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת - - - 
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ברכה קיבל רשות דיבור. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       כחבר ועדת החקירה שלא סיימה את עבודתה, אני חושב שוועדת הכנסת הוטעתה. הדוח שהוגש הוא דוח ביניים, והוא לא מונע ממשרד התחבורה ללמוד את הדוח ולפעול על-פיו, אם רצונו בכך, אבל יש הרבה מאוד עבודה שהוועדה צריכה להמשיך בה. זה לא נושא שעלה כדי לנגח את הממשלה, אדוני, אלא כדי להשלים ולעזור במערכה נגד תאונות דרכים. 
       
       ההצעה של חבר הכנסת יאיר פרץ מש"ס התקבלה לפני שבועיים. לא ייתכן שהמליאה תהפוך היום את עורה ופתאום תתנגד להמשך טיפולה של הכנסת בנושא תאונות הדרכים. 
       
       משרד התחבורה יעשה את מה שהוא אמון עליו ואת מה שעליו לעשות, אבל גם הכנסת צריכה להידרש לסוגיה הכאובה, שגובה מחיר כבד ודם רב מהאזרחים. זה לא נושא שיש בו מחלוקת, זה לא נושא של קואליציה ואופוזיציה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה ברור, זה נושא א-פוליטי. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       זה נושא שנוגע לכל חברי הבית, ולכן יש צורך שהוועדה הזאת תמשיך לעבוד. תודה רבה, אדוני. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תאונות הדרכים אינן פוסחות על איש. 
       
       חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה. 
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, הכנסת קיבלה את ההחלטה הזאת כאן על-ידי כל סיעות הבית, לפני שמפלגת העבודה והקואליציה החליטו שהנושא צריך להיות בוועדת הכלכלה. אני רוצה לשאול, האם בינתיים נפסקות תאונות הדרכים? האם עד ששר התחבורה ילמד את הדוח לא יהיו תאונות דרכים? השאלה שנשאלת היא - איך הכנסת תסתכל לציבור בעיניים?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה ברור. תודה רבה לחברת הכנסת גלאון. 
       
       רבותי, הועברה לוועדת הכנסת החלטת הכנסת. לפי סעיף 97ג: "ועדת הכנסת תכין, בתוך 30 ימים, הצעה להקמת ועדת חקירה, אולם רשאית היא להביא בצד הצעתה, המלצה לכנסת להסיר את ההצעה מסדר-היום", וזאת בקשתו של יושב-ראש הוועדה. 
       
       מי שבעד אישור הצעת ועדת הכנסת, ירים את ידו. מי נגד? תודה רבה. מי נמנע?
       
הצבעה
       
בעד הצעת ועדת הכנסת - רוב
נגד - מיעוט
נמנעים - אין
הצעת ועדת הכנסת להסיר מסדר-היום את ההצעה לסדר-היום: הצורך בהקמה מחדש של ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא המאבק בתאונות הדרכים נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע בבירור, שהצעת ועדת הכנסת אושרה על-ידי הכנסת ברוב קולות. תודה רבה. 
       
       
הצעה לסדר-היום
"מינוי" שופטים לבית-המשפט העליון 
בטרם נקבע הרכב הוועדה לבחירת שופטים
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום. חבר הכנסת רוני בר-און ידבר, במסגרת הצעה לסדר-היום מס' 253, על נושא "מינוי" שופטים לבית-המשפט העליון בטרם נקבע הרכב הוועדה לבחירת שופטים. בבקשה, חבר הכנסת בר-און. לרשותך עשר דקות, ואני בטוח שלא תצטרך לנצל את כולן. ישיב שר המשפטים, שהסכים - ואנחנו מעריכים זאת מאוד - לענות מייד על ההצעה.  
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני הגשתי הצעה לסדר-היום - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבר קראתי לחבר הכנסת בר-און לעלות לדוכן. שמעתי את בקשתו של אדוני. אדוני ישב, ויבין שלצערי הרב לא ידעתי על כך. כרגע הוזמן חבר הכנסת בר-און, ומייד אחרי זה אני אאפשר לך לדבר. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בסוף השבוע האחרון מלאו ערוצי התקשורת השונים פרסומים בולטים ולפיהם "מונו" ארבעה שופטים חדשים לבית-המשפט העליון. 
       
       העיתונות עסקה בהרחבה במחלוקת, שלא לומר במאבק, שהתחולל בין כבוד נשיא בית-המשפט העליון, השופט אהרן ברק, לבין מי שאמורה לתפוס את מקומו בעוד כשלוש שנים, כבוד השופטת דורית בייניש. בין שאר הדיווחים שמענו, שבעוד הנשיא הנכבד של בית-המשפט העליון מבקש למנות לבית-המשפט העליון את הפרופסור למשפטים הגברת נילי כהן, מתנגדת הנשיאה המיועדת של בית-המשפט העליון למינוי, והיא תומכת במינוי אחר. 
       
       הטעמים לתמיכה מחד גיסא ולהתנגדות מאידך גיסא גם פורטו, למרבית הצער, בהרחבה. מטעמים של שמירה על כבוד השופטים המיועדים, או על כבודם של אלה שלא מונו, וגם מטעמים של שמירה על כבודם של הנשיא המכהן ושל הנשיאה המיועדת, לא נפרט את הטעמים לתמיכה או להתנגדות. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מן המפורסמות הוא כי תוכן הדיונים בוועדה לבחירת שופטים היה מאז ומתמיד חסוי, שמור ומוגן מכל משמר, והסיבה מובנת וברורה. עד כדי כך היו חסויים הדברים הנאמרים במהלך הדיון, שאפילו לא מנהלים פרוטוקולים במהלך הישיבות, מחשש שאלה יודלפו. לא זו אף זו, כל הדלפה מהדיונים - והיו כאלה - נתקלה בתגובה קשה מאוד, ולעתים אף הגיעו הדברים לידי חקירה של ממש את עניין ההדלפה. 
       
       והנה, למרבית הפלא, דווקא הדיון הפנימי האחרון ואלה שקדמו לו והתקיימו בבית-המשפט העליון היו לנחלת הכלל. כולם יודעים מה רצה הנשיא, כולם יודעים ביקרו של מי חפצה הנשיאה המיועדת, כולם שמעו למי מתנגדת שופטת פלונית ואת מי דוחף שופט אלמוני. הכול יודעים למי בדיוק "נעשה רצח אופי" בדיונים האלה ועל מי נאמר ש"אין לו שיעור קומה משפטי הראוי לבית-המשפט העליון". הכול בפרוטרוט, בשם ובמלכות, אין מכחיש, אין פוצה פה ואין מצפצף. 
       
       נוכח כך, למי תהיה עוד הזכות החוקית או הזכות המוסרית למנוע את ההדלפות הצפויות מדיוני הוועדה לבחירת שופטים? 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נדמה לי שזאת עבירה פלילית. אני יודע שיש אנשים שנחקרו על העבירה הזאת. אני מכיר אותם באופן אישי. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אני חושב שגם אני מכיר אותם באופן אישי, ואנחנו לא צריכים להסתכל רחוק כדי לדעת מי הם היו. 
       
       כך או כך, נמצאנו למדים כי בסופו של אותו תהליך מיון פנימי בקרב השופטים, היועץ המשפטי לממשלה מר אליקים רובינשטיין, פרקליטת המדינה הגברת עדנה ארבל וכבוד השופטים המחוזיים הגברת מרים נאור ומר אשר גרוניס, הם אלה ש"מונו"  לבית-המשפט העליון. 
       
       לא זו אף זו, מעיתון אחד למדנו לדעת, כי הגברת ארבל לא תיכנס לתפקידה אלא בשנת 2004, וזאת כדי למנוע "זעזוע" בראשות התביעה הכללית, שכן לא יעלה על הדעת שגם היועץ המשפטי לממשלה וגם פרקליטת המדינה יעזבו את תפקידם בצוותא חדא. יותר מזה, בעיתון אחד אף נאמר, כי המינוי של ראשי התביעה הכללית לבית-המשפט העליון יזרז סוף-סוף את הטיפול של הפרקליטות בתיקים התלויים ועומדים נגד אישי ציבור. 
       
       במסגרת הכבוד שכולנו רוחשים למערכת המשפט בכלל ולבית-המשפט העליון בפרט, מקובלת אצלנו מקדמת דנא המוסכמה, כי אין מחווים דעה על טיב הבחירה של השופטים; קל וחומר שאין רשות לאיש ציבור לעשות כן, קל וחומר בן בנו של קל וחומר שאין רשות לחבר הכנסת לעשות כן. 
       
       אבל אם מטעמי אתיקה ומטעמי כבוד שאנחנו רוחשים למערכת, דיון מאוחר בטיב הבחירה אסור, לאחר שזאת נעשתה בוועדה לבחירת שופטים, האם אנחנו בכלל יכולים למנוע דיון כזה טרם מעשה הבחירה? 
       
       חוק-יסוד: השפיטה קובע בסעיף 4 את דרכי הבחירה של שופטים באמצעות הוועדה לבחירת שופטים. הסעיף גם מפרט את ההרכב הסטטוטורי של הוועדה: שלושה שופטים של בית-המשפט העליון שיבחר חבר השופטים של בית-המשפט ובהם נשיאו של בית-המשפט, שני שרים שתקבע הממשלה ובהם שר המשפטים, שני חברי הכנסת שתבחר הכנסת ושני נציגים של לשכת עורכי-הדין שתבחר המועצה הארצית של הלשכה. 
       
       נמצא אפוא, כי המחוקק ראה לנכון לכלול בוועדה גם את נציגי הרשות המבצעת וגם את נציגי הרשות המחוקקת. והנה, על-פי הפרסומים שכל אחד ואחד מאתנו ראה בשבוע שעבר, "מונו" או "נבחרו" - והשיבוש הזה בין מינוי לבחירה הוא לא סתם שיבוש, כי אני מזכיר לכם ששם הוועדה הוא הוועדה לבחירת שופטים ולא הוועדה למינוי שופטים, והבדל גדול יש בין מינוי לבחירה - השופטים הנכבדים, למעשה אם לא להלכה, בשעה שהוועדה לבחירת שופטים בעצם טרם כוננה בהרכבה המלא, שכן כידוע רק אתמול קבעה הממשלה את השר השני לוועדה, נוסף על שר המשפטים, השר בני אלון - ומכאן אני מברך אותו על הבחירה הזאת - וחברי הכנסת, אם בכלל, ייבחרו רק מחרתיים. והנה לנו בבחינת עובדה מוגמרת בטרם נתכוננה הוועדה.    

	אני שואל אפוא, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, את השאלה, האם אין בעובדות - - - 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       מחר יש דיון בוועדת החוקה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הערה חשובה ביותר, חבר הכנסת בשארה. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       מחר ב=11:30 יש דיון.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בשארה העיר, שוועדת החוקה של הכנסת ביוזמתה גם מקיימת מחר דיון בעניין זה. גם חבר הכנסת שלגי, היושב-ראש הנכבד של ועדת החינוך, פעמים רבות מזדרז לקיים, בצדק, דיונים בוועדתו, והשאלה היא מה קורה כאשר  יש אי-התאמה בין הצעות לסדר-יום דחופות, או הצעות לסדר-יום של חברי הכנסת במליאה, לבין דיון בוועדה.  לא קבוע לגבי זה בתקנון. אבל כמובן זה לא על חשבונך.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אם תיתן לי לסיים,  אני מניח שתמצא את הפתרון לבעיה המינהלתית הזאת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כל דבר נמצא לו פתרון, חבר הכנסת בר-און. אל תדאג. אין דבר שלא נמצא לו פתרון.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       נשאלת אפוא השאלה, חברי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, האם אין בעובדות שאנו עדים להן בתקשורת, ושאיש לא הכחיש אותן, משום ניסיון לרתום עגלה לפני הסוסים? האם אין מעמידים בעצם בקבלת ההחלטות האלה את הרשות המחוקקת בפני עובדה מוגמרת, על דרך של "אנחנו את שלנו אמרנו, אתם תבחרו את נציגיכם, יהיו מי שיהיו, ושיבואו בבקשה להצביע יחד אתנו על מה שאנחנו כבר קבענו ממילא"? האם אין בכך, חברי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, זילות מעמדה של הכנסת ונציגיה בגוף הבוחר? האם אנחנו לא הופכים בעצם את מעמדה של ועדת הבחירה הזאת למעמד של חותמת גומי שתאשר מה שנקבע בדיון פנימי של סקטור אחד מבין ארבעת הסקטורים שמרכיבים את הוועדה הזאת?
       
       לעניין אחרון, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נותרו לך עוד שתי דקות וחצי.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       לא אנצל אותן עד תום. מה לא נאמר כבר על הצורך בגיוון הרכבו של בית-המשפט העליון גם בשופטים הבאים מרקע אחר, משורות האקדמיה למשל, או מציבור עורכי-הדין הפרטיים. והנה, למרבית הצער, איש מבין ארבעת השופטים החדשים ש"מונו" אינו בא משורות האקדמיה ולא מהשורות של ציבור עורכי-הדין. הבחירה היא שוב מהפרקליטות, מהתביעה הכללית או מקרב שופטי בית-המשפט המחוזי.   
       
       חבר השופטים של בית-המשפט העליון כולם אנשים מורמים מעם, כולם מצוינים ובלתי שנויים במחלוקת. אבל כלום לא ניתן לגוון מעט בהקשר שהזכרתי? מי שמעיין ברשימת השופטים המכהנים ואלה שנבחרו לומד כי אין אפילו אחד בהם, אחד אין בהם, שבא מציבור עורכי-הדין בפרקטיקה הפרטית, למעט אולי השופט מישה חשין, שעשה את מרבית שנותיו, למעלה משני-שלישים מהקריירה המשפטית שלו, בשורות המדינה, כמנהל מחלקת הבג"צים בפרקליטות וכמשנה ליועץ המשפטי לממשלה. אולי גם חלק מן השופטים, מצוות אנשים מלומדה ומצוות החוק, לפני שמונו לבית-משפט השלום היו כמה שנים עורכי-דין. אבל תאמינו לי שכולם כמעט שכחו את העניין הזה. 
       
       חשוב שנזכור את הדברים האלה, וחשוב שהוועדה לבחירת שופטים תזכור את הדברים האלה, אדוני שר המשפטים, משום שבקדנציה הזאת של הכנסת הזאת, בארבע השנים ושמונת החודשים שהכנסת הזאת תכהן, כך כולנו מקווים, הוועדה הזאת תבחר שבעה שופטים חדשים לבית-המשפט העליון. הייתי מצפה אפוא מהבית שיקיים דיון מקיף בעניין הזה, אבל כשמעל ראשנו מרחפת העובדה, או מרחף ההכרח לקיים כבר ביום רביעי הקרוב בחירה של חברי הכנסת לוועדה הזאת. אינני יודע - - - 

גדעון סער (הליכוד):
       
       זה נשמע מפיך כמו גזירה נוראית.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       זו לא גזירה נוראית. לעומת זאת, מפיך זה נשמע כאילו דבר שבשגרה, שבוחרים את השופטים לפני שבוחרים את אלה שצריכים לבחור את  השופטים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יושב-ראש הקואליציה לא הבחין שאני נמצא כאן, שהוא צריך לשאול אותי כדי שאני אשאל אותך אם אתה מסכים לענות לו. הואיל והוא לא שאל אותי - - - 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אני קורא אפוא לבית לקיים דיון מקיף בשאלה הזאת עוד לפני שהכנסת תבחר - - - 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       מה המצב החוקי? 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אין מצב חוקי.  אין שום בעיה. זאת אומרת, אין לוחות זמנים לבחירת הוועדה לבחירת שופטים. אם בעיניכם נכון וראוי לקיים בירור בשאלה אם חברי הכנסת הם רק חותמת גומי בוועדה הזאת, או שיש להם ערך - - - 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       או שהם גם חותמת גומי.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       או שהם גם חותמת גומי. הייתי מציע בכל אופן שהדיון יתקיים לפני שהחברים שלנו לוועדה הזאת ייבחרו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי חברי הכנסת, לפני ששר המשפטים עונה, המצב כרגע הוא כזה: סדר-היום של עבודת הכנסת השבוע כולל ביום רביעי הצבעה על בחירת נציגי הכנסת לוועדה לבחירת שופטים, ואף אחד לא מתכוון להסירה, אלא אם כן הכנסת תורה לנשיאות וליושב-ראש להסיר את הנושא מסדר-היום. אין שום כוונה כזאת בשלב זה.
       
       ההצעה המובאת על-ידי חבר הכנסת בר-און היא הצעה לסדר-היום. נשמע קודם כול מה עמדת הממשלה. יעלה השר יוסף טומי לפיד וישיב כשר המשפטים.

זהבה גלאון (מרצ):
       
       אפשר לדעת מה המצב התקנוני? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       המצב התקנוני הוא, שנתבקשנו לקיים את בחירת נציגי הכנסת. כתוב שהכנסת תבחר, קרוב ככל האפשר ליום בחירתה, את נציגיה לוועדה לבחירת שופטים. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       אם מתקבלת הצעתו של חבר הכנסת בר-און, דהיינו - אנחנו לא מסירים אותה מסדר-היום, האם זה מעכב?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, אלא אם כן הנשיאות תחליט או אני אחליט שמחר יתקיים דיון, והכנסת תקבל מחר החלטה כזאת או אחרת. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       זו סמכות של היושב-ראש או שזה צריך להתנהל כפוף ל - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מציע שנשמע קודם את עמדת הממשלה. הרי הממשלה היא בעלת הרוב בבית הזה. היא לא נפלה. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       למה אדוני לא יכול לתת תשובה מבחינה תקנונית? זו שאלה מאוד כבדה שהבית צריך לעסוק בה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בהחלט. 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       מה המצב התקנוני אם הצעתו של חבר הכנסת בר-און מתקבלת? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הנושא יעלה על סדר-יומה של הכנסת. אני לא מתכוון לבטל את - - - 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השר נמצא כאן. אני אתן לאדוני יושב-ראש הוועדה. אני מציע לקבוע, שבטרם נענה תשובה מפורטת, אין בקבלת הצעתו של חבר הכנסת בר-און כדי לדחות את הבחירה, אלא אם כן תחליט הכנסת - - - 

גדעון סער (הליכוד):
       
       מתי היא תחליט?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא תהיה לה הזדמנות. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, האם הקואליציה או האופוזיציה רוצות לעשות לעצמן חיים קלים? הרי יהיו הצבעות, יחליטו חברי הכנסת, תחליט האופוזיציה, תחליט הקואליציה, מה עמדתם לגבי הצעתו של חבר הכנסת בר-און - - - 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לא. ההצעה של חבר הכנסת בר-און היא אם להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נכון.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אם ההצעה של בר-און מתקבלת, הנשיאות צריכה לקבוע דיון - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נכון. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - - ורק אז מקיימים דיון ומקבלים החלטה שהיא לא החלטה מחייבת אלא היא החלטה דקלרטיבית.  על מנת להפוך את ההחלטה למשהו מעשי צריך, לדעתי, להעביר את הנושא לוועדה. הוועדה יכולה רק להמליץ, והנשיאות יכולה להיענות או שלא להיענות להמלצת הוועדה. אין גורם אחר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה ליושב-ראש הוועדה. עלי לתקן את יושב-ראש הוועדה הנכבד, שהוא חבר כנסת ותיק, שמי שקובע את סדר-יומה של הכנסת הוא יושב-ראש הכנסת, ולכן טוב מאוד להיות יושב-ראש הכנסת. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני יושב-ראש הכנסת, כאשר אמרתי נשיאות התכוונתי כמובן ליושב-ראש הכנסת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הערתי השנייה ליושב-ראש הוועדה: יושב-ראש הוועדה הציע להעביר את הנושא לוועדה בטרם שמענו את עמדתה של הממשלה. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לא הצעתי. על זה ביקשתי רשות דיבור. אמרתי שכדי להפוך את המהלך הזה למהלך שיש לו איזה סיכוי אופרטיבי, ההצעה הזאת  לא תביא  שום דבר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת איתן, נהוג בכנסת זו - - - 

זהבה גלאון (מרצ):
       
       - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברת הכנסת גלאון, נהוג בכנסת, כאשר חבר כנסת מציע הצעה לסדר-היום, שבה הוא מבקש להעלות את הנושא על סדר-יומה של הכנסת, לשמוע קודם את דברה של הממשלה. לאחר שנשמע את דברה של הממשלה, נביא את מכלול האפשרויות, כאשר, כמובן, חבר כנסת אחד או יותר יציעו הצעות אחרות. תודה רבה.
       
       אדוני שר המשפטים, אני מתנצל על שהעמדנו אותך על הדוכן.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני מבין שהנימוק החזק ביותר בעד הסרת כל חשש של התערבות בבחירת השופטים העליונים הוא קיום דיון בכנסת, כדי שכל חבר כנסת יוכל להתערב במינוים של השופטים העליונים, ולומר להם אם הם צריכים לבחור אקדמאי, עורך-דין או שופט. עצם הדיון הזה הוא התערבות בשיקול דעתם של כל אלה שאמורים לבחור את השופטים העליונים.
       
       יתירה מזו, מדובר בשלושה שופטים עליונים מתוך תשעה חברי הוועדה. לומר שהידברות בין שלושה שופטים עליונים מתוך תשעת חברי הוועדה היא הקובעת - אני מתפלא על הביטוי הזה, שהם מונו ונבחרו - - -
       
מיכאל רצון (הליכוד):
       
       הם חותמת גומי.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       תסלח לי מאוד. יש בוועדה הזאת תשעה חברים. אני לא מבין כיצד שלושה מתוך התשעה, כשיש לכל אחד מהם קול אחד, בדיוק שווה בערכו, יכולים לכפות את רצונם או להכתיב לשישה נוספים, או להפוך את הוועדה הזאת לחותמת גומי. הרי ישבו שם שני שרים, שני חברי כנסת - - -

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       חברי הכנסת מבטלים האחד את השני. האחד בא מהקואליציה והאחד מהאופוזיציה.
       
זהבה גלאון (מרצ):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם לא שמתם לב, רבותי חברי הכנסת שמשוחחים עם יושב-ראש ועדת החוקה, שפה לא יושבים בוועדת החוקה? שר המשפטים על הדוכן. מה קרה לכם?
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       רבותי, יש זכות, גם לשופטים של בית-המשפט העליון, לדבר ולהידבר ולהחליף דעות ולייעץ אחד לשני. האם אנחנו אוסרים את זה על עצמנו? האם אני לא אוכל לדבר עם השר אלון על עמדתנו בהצבעה על בחירת שופטים עליונים? האם שני חברי הכנסת לא יוכלו לדבר ביניהם והאם התייעצות ביניהם תיחשב לפגיעה באיזו אתיקה? מה רע בזה ששלושה שופטים עליונים, שהם ודאי הכי מנוסים בנושא הזה, באים בדברים אחד עם השני, ואומרים, נראה אם יש לנו דעה משותפת מי הם האנשים הכי מתאימים שייכנסו לבית-המשפט העליון? 
       
       רבותי, הרי זה היה מאוד מוזר אם שלושה שופטים עליונים היו גוזרים על עצמם שתיקה, ולא היו מדברים ביניהם, או עם חבריהם, לשקול מי הכי מתאים להיות שופט בבית-המשפט העליון. אני הייתי מאשים אנשים כאלה בכך שהם עברו למנזר השתקנים, שהוא, כידוע, לא מוסד יהודי. האם יש איזו ציפייה מצד אדם כלשהו, ששופטים של בית-המשפט העליון לא יתייעצו בינם לבין עצמם במי לבחור לבית-המשפט העליון? האם זאת ההאשמה נגדם?
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       למה לחברי הכנסת אסור? גם חברי הכנסת רוצים להתייעץ. למה לחברי הכנסת אסור לעשות אותו דבר בדיוק?
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       תסלח לי מאוד. כאשר יושב-ראש - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       זה אותו דבר בדיוק.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת איתן. עמדתך היתה בהירה.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       כאשר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מיקי איתן יכנס את הוועדה שלו לדון בנושא הזה, זאת לא תהיה התייעצות? לחברי כנסת מותר להתייעץ, ולשופטים עליונים אסור להתייעץ? אני בהחלט לא מבין את ההיגיון שבטענה הזאת כלפיהם. רבותי, בית-המשפט העליון הוא המוסד המכובד ביותר במדינה הזאת. בית-המשפט העליון הוא אבן היסוד לקיומה של הדמוקרטיה הליברלית במדינת ישראל. ניסיון לפגוע ביוקרתו של בית-המשפט העליון הוא פגיעה ביסודות קיומנו כמדינת חוק ומשפט. נא להתייחס למוסד הזה בכל הכבוד הראוי, ונא לאפשר לשופטיו של מוסד זה להתייעץ לפני שהם מחליטים מי לדעתם ראוי להיכנס לשורותיהם.
       
       על כן, אני לא רואה מקום ולא רואה טעם לקיים על זה דיון במליאת הכנסת, שכן גם אם לא ירצו בכך, יהיה בו ניסיון פוליטי להתערב בבחירת שופטים לבית-המשפט העליון. ועל כן, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לשר המשפטים. רבותי, הואיל ושר המשפטים ביקש להסיר את ההצעה, נותרה הצעה אחת. הראשון שנרשם - חבר הכנסת ישראל אייכלר. זו הצעה אחרת - להעביר לוועדה. אני אאפשר גם ליושב-ראש ועדת החוקה לומר מלה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, בשעה שהממשלה עומדת לקצץ בפת לחמם של המוני בית ישראל, בשעה שעומדים להרעיב את העניים ולפגוע בסל הבריאות, רוצה משרד המשפטים להוסיף עוד שבע משרות של שופטים עליונים, שכל אחד מהם מקבל משכורת של שר, ואולי אף יותר. שבע משפחות השופטים החדשים אינן חוששות שמא לא יהיה להן לשלם את חשבון החשמל בבית או את חשבון המים בעירייה.
       
       הבעיה של מערכת המשפט איננה הדמוקרטיה הליברלית, אלא שהשופטים הפכו לשליטים, ורק במדינות טוטליטריות השליטים והשרים מתמנים - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני לא מגיש הצעה לסדר-היום, אלא רק הצעה אחרת.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       רק במדינות טוטליטריות השליטים והשרים יכולים להתמנות בשיטת חבר מביא חבר.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אייכלר, תמה תקופת ינקותך. אתה כבר בוגר, ואתה צריך להבין, יש לך דקה להציע הצעה אחרת, לא נאום.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אבל לא עברה דקה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא צודק. עברה הרבה יותר מדקה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       בית-המשפט העליון הוא מועדון סגור, השולט בעם שלא בחר בו ואינו מאמין בו. לכן, אני מציע להעביר את הנושא לוועדה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר. אדוני יושב-ראש ועדת החוקה שקבע דיון מחר, אני מבקש רק לשמוע מה עמדתך, ולהצביע.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש בהחלט להקפיד, כפי שביקש שר המשפטים, והוא לא היה צריך לבקש, על שמירת כבודו של בית-המשפט העליון, כמי שמסמל את אחת מאבני היסוד של הדמוקרטיה הישראלית. כשם שאנחנו מבקשים שיקפידו בכבודה של הכנסת, אנחנו מצווים בשמירת כבודו של בית-המשפט העליון. 
       
       בין שמירת כבודו של בית-המשפט העליון לבין ויכוח לגיטימי על הרכב הוועדה למינוי שופטים, על הדרך שבה מתמנים שופטים, יש הבדל גדול. מי שרוצה לשלול מהכנסת את הזכות לקיים דיון כזה, פוגע באושיות הדמוקרטיה.
       
       לידיעתכם, במחקר שהזמנתי מיחידת המחקר והמידע של הכנסת נאמר במפורש, שמדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם שבה יש לשופטי בית-משפט עליון משקל כל כך מכריע בבחירת שופטים. בכל הדמוקרטיות, לנבחרי הציבור יש משקל רב יותר בהשתתפות בתהליך מזה שיש להם אצלנו. בחלקן - הרשות המבצעת קובעת את כל השופטים; בחלק אחר - הרשות המחוקקת; בחלק אחר - מעורב. אין אף מדינה שבה יש מעמד כל כך מכריע.
       
       אבל, כל הנושאים האלה ראויים לדיון, לוויכוח, ומה שביקש חבר הכנסת בר-און הוא, שיאפשרו לנו לקיים את הדיון.
       
       נקלענו לבעיה של לוחות זמנים, והצעתי היא כדלקמן - על דעתו של שר המשפטים, להסכים להעביר את הנושא לדיון בוועדה. הוועדה אינה מוסמכת לשנות לוחות זמנים של הכנסת, היא כן מוסמכת לקיים דיון, היא מוסמכת לקבל החלטה - אם יהיה בה רוב - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ברור לנו למה מוסמכת הכנסת.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - - להמליץ לנשיאות - בהתחשב בלוחות הזמנים - לדחות את הדיון. אפשר לכנס את הכנסת, לצורך העניין הזה, גם בפגרה. 
       
       אני לא בטוח שהחלטה כזאת תתקבל, אבל בהחלט אפשר - על-ידי העברת הנושא לוועדה מחר - לקיים דיון ולקבל המלצות כלשהן. גם אם יהיה רוב, עדיין הרוב הזה לא יכול להכתיב, וזה נתון להחלטת היושב-ראש.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה, מיקי. אתה חוזר על עצמך. הצעתך ברורה.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לכן, לסכם את דברי - הצעתי היא להעביר את הנושא לדיון בוועדה. תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. בבקשה, שר המשפטים. האם אדוני משנה את עמדתו, כפי שהובעה?

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אדוני היושב-ראש, יש זכות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להעלות על סדר-יומה של הוועדה - שעוסקת בענייני משפט - כל נושא משפטי שיחפוץ בו. אני מבקש שהכנסת תסיר את הצעת חבר הכנסת בר-און מסדר-יומה, ואני לא חולק על זכותו של מיקי איתן לדון בוועדה שהוא עומד בראשה בנושא משפטי. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אתה אמרת לי שאתה מסכים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. למה להתווכח? 

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       שוב אני אומר. אתה שאלת אם טוב בעיני שאתה תעלה את זה בוועדה שלך. אמרתי - ודאי שטוב בעיני. 
       
       אני מבקש להסיר את ההצעה הזו מסדר-היום.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. כבוד שר המשפטים ישב. רבותי חברי הכנסת, קודם כול אני אשאל את חבר הכנסת בר-און, מהמקום. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שום משפט, אין פרוצדורות חדשות מהרגע שנבחרה הכנסת השש-עשרה. רוצים - תשנו את התקנון. 
       
       חבר הכנסת אייכלר - בהתנגדות הממשלה - הציע להעביר את הנושא לדיון בוועדה. האם אדוני חבר הכנסת מסכים להעברת הנושא לדיון בוועדה? 

קריאה:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מסכים. תודה רבה.
       
       אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עומדים עכשיו בפני הכרעה, בהצבעה אחת - האם להעביר את הנושא לוועדה, או להוריד אותו מסדר-היום. מי שיצביע בעד - מצביע בעד העברת הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא. בעד זה בעד הצעת השר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עם כל הכבוד לבקיא ומלומד בהלכות הכנסת, ההצעה היא לא של השר, אלא של חבר הכנסת. לכן, הדבר מתייחס להצבעת חבר הכנסת. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מציע להשאיר במליאה - - - 

קריאות:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת. חבר הכנסת איתן, אין כאן דיון בסיעת הליכוד כרגע. יושב-ראש הקואליציה הנכבד, אני מבקש מאדוני לעזור לי לקיים את הסדר בבית.
       
       רבותי חברי הכנסת. חבר הכנסת בורג, אנחנו עכשיו מצביעים על השאלה אם להעביר לוועדה או להסיר מסדר-היום. מי שמצביע בעד - מצביע בעד העברת הנושא לוועדה; מי שמצביע נגד - מצביע בעד הסרת הנושא מסדר-היום. אלה הם ההליכים, אתם לא תשנו לי את ההליכים, ואין בכך חשיבות רבה, איזו דרמה.
       
       רבותי, מי בעד ההצעה להעביר הצעתו של חבר הכנסת בר-און לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט - ירים את ידו. נא להוריד. מי נגד? נא להוריד. מי נמנע? נא להוריד.
       

הצבעה

בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - מיעוט 
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - רוב 
נמנעים - 
ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני קובע שההצעה לסדר-היום נפלה והיא הוסרה מעל סדר-יומה של הכנסת. תודה רבה.
       

       
שאילתות ותשובות
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום. אני מבקש משר התחבורה אביגדור ליברמן להשיב על שאילתא רגילה. יעלה ויבוא השר ליברמן על מנת לענות על שאילתות. 
       
7. מסקנות ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים
       
חבר הכנסת אורי יהודה אריאל שאל את שר התחבורה
       ביום ח' באדר ב' התשס"ג (12 במרס 2003):
    
       כשבוע לפני הבחירות הוגשו לשר התחבורה דאז, חבר הכנסת אפרים סנה, מסקנות ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים. 
       
       רצוני לשאול:

	1. מה יעשה משרדך בנדון?

	2. מתי?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אדוני היושב-ראש, למען האמת, מהמשרד רשמו לי תשובה אבל שכחתי אותה למטה בחדר, לכן אני עונה בלי תשובה כתובה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ימתין אדוני. שר התחבורה משיב על שאילתת חבר הכנסת אורי אריאל - מספרה 7 - מסקנות ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים. בבקשה.

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       והאמת, שמשרד התחבורה עבד בשיתוף פעולה הדוק עם הוועדה הפרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים. 
       
       הוועדה הגישה בחודש ינואר כרך עבה עם הרבה מסקנות, עם הרבה נתונים, וכולם שווים התייחסות ולימוד מעמיק.
       
       עם זאת, אני חוזר ואומר:  הנושא של תאונות הדרכים, מבחינתי הרבה פחות קשור - הביאו לי בינתיים תשובה, אבל זה כבר לא משנה - לנושא דוחות - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אדוני, רק שנייה. חברי הכנסת. יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת סער. תודה. אדוני שר המשפטים וחברת הכנסת גמליאל. אדוני ימשיך. תודה.


שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       זה הרבה פחות קשור לנושא של הדוחות וועדות החקירה. לא יעזור לנו שום דבר. הגורם המרכזי בנושא של תאונות הדרכים הוא הגורם האנושי.
       
       אם אני מנסה לבדוק את כל התאונות שקרו בשבועות האחרונים, שכולנו היינו מזועזעים מהן  - רק אתמול נהרגו שלוש נשים, הסיבה היתה ברורה: אי-ציות לתמרור "עצור". כשאני מדבר על הילדה מיבנה שנדרסה על-ידי נהג - לא יכול להיות נהג שמשתמש בסמים. בן-אדם שנשלל רשיונו עושה עוד תאונה, ועוד שלושה אנשים נהרגו. הגורם האנושי, התרבות האישית שלנו - תרבות הנהיגה - היא הגורם המרכזי. 
       
       עם זאת, אנחנו לומדים את הדוח, ואני מקווה שבתוך חודשיים נביא גם המלצות ליישומו, לרבות שינויי חקיקה.
       
       כנראה חלק מהשינוי בהתנהגות שלנו מחויב גם בעבודה שלנו כחברי הכנסת. למשל, אחד הדברים שאני רוצה להביא לכנסת - שינוי חקיקה דרמטי - שהביטוח לא יחול על אנשים שלא חגורים. מי שלא נוסע עם חגורה, פשוט הביטוח לא חל עליו. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       חגורה הורגת יותר מאשר מצילה.

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       צבי, פה, לצערי, המחקרים הפוכים מכל מה שאמרת. יש פה מחקרים מאוד מדויקים - אין ספקות בשום מקום בעולם. בכל המחקרים, בכל הבדיקות, יש פה אחדות דעים - החגורה מצילה חיים. 
       
       אין ספק גם ששני המרכיבים העיקריים של תאונות קטלניות הם מהירות ואי-ציות לרמזורים ולתמרורים. 
       
       מאז כניסתי, הקמתי זו הפעם הראשונה מטה למאבק בתאונות הדרכים, שמתכנס בראשותי כל שבוע, שם שותפים כל הגורמים - משטרת התנועה, משרד החינוך ומשרד התחבורה. כל שבוע אנחנו עושים ניתוח מעמיק.
       
       אני מקווה שגם הכנסת תוכל לעזור לנו הרבה - לפחות בתחום החקיקה - ויש פה הרבה מה לעשות. 
       
       אני, בכל אופן, בעוד חודשיים אביא את המסקנות שלנו, איך אנחנו מתכוונים ליישם את הדוח הזה, ואני מקווה שכולם יהיו שבעי רצון. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. בבקשה, חבר הכנסת אריאל, שאלה נוספת, מן המקום.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני השר, בהצלחה בתפקידך. שתי שאלות קצרות. האחת: יש הצעת חוק בדבר הורדת תשלומי הביטוח לאלה שלא נוהגים בשבת, או לחלופין ביום אחר, אם מישהו מתחייב שהוא לא נוסע ביום אחר - אבל באופן קבוע כמובן, ביום שלישי, או בכל יום אחר.
       
	דבר שני: ידוע שתשתית התחבורה ביש"ע קשה מאוד, מכיוון שהיא מיושנת. האם תוכל כעת או במועד אחר לפרט את מה שיעשה משרדך לתיקון המצב? תודה. 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       עד כמה שידוע לי, בפועל קיימות הנחות לאלה שלא נוהגים בימים מסוימים או בשבת. חברות הביטוח עצמן הנהיגו את הנוהל הזה והוא קיים. אגב, מספר התאונות בסופי שבוע, במיוחד בקרב בני נוער, הוא דבר נוראי. אתה רואה את זה בעקומות הסטטיסטיות פעם אחר פעם. 
       
       לגבי תשתית הכבישים ביש"ע, אין ספק שתשתית הכבישים ביש"ע מפגרת בהרבה לעומת הממוצע בארץ. יש שם הרבה מה לשפר. אני חושב גם שהפעילות המבצעית באותם כבישים מביאה לכך שהם נהרסים הרבה יותר מהר מאשר שאר הכבישים ברחבי הארץ. הנושא חייב לקבל פתרון בתקציב הקרוב, ואני מאוד מקווה שכל סיעות הבית, לפחות החלק הלאומי, יתמוך בהצעות שלנו בעיבוי התקציב בנושא הזה. מי שראה את התאונה האחרונה, יודע שחלק נובע מהעדר שדה ראייה ומתשתית גרועה. תודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני מודה לשר התחבורה חבר הכנסת אביגדור ליברמן. 

       
הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות ברשויות מקומיות מסוימות)
(הוראת שעה), התשס"ג-‏2003 
[רשומות (הצעות חוק, חוב'  מ/24). ]
(קריאה ראשונה)

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       נעבור לנושא הבא: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות ברשויות מקומיות מסוימות) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה - דיון והצבעה. יציג את ההצעה שר הפנים, חבר הכנסת אברהם פורז. בבקשה. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כפי שאתם ודאי יודעים, יש בין חברי הכנסת שלושה אנשים שלפני שהגיעו לכנסת הנוכחית כיהנו כראשי ערים; אחד אפילו ממלא-מקום ראש הממשלה, והכוונה לאהוד אולמרט, ראש עיריית ירושלים; אחד ממלא תפקיד חשוב כיושב-ראש האופוזיציה, עמרם מצנע; יש לנו סגן שר שהיה ראש עיריית אור-עקיבא. 
       
       חוק הבחירות לרשויות המקומיות הוא חוק של בחירה ישירה, ואם ראש רשות מקומית מתפטר בארבע השנים הראשונות לכהונתו או שכהונתו פגה מסיבה כלשהי, נערכות בחירות מיידיות לראש הרשות. אלא שהחוק השאיר באיזה מקום את השנה האחרונה להכרעתו של שר הפנים, מתוך הנחה - אני מניח - שאם ראש רשות מתפטר חודשיים-שלושה לפני המועד הכללי לבחירות לרשויות המקומיות, אין טעם לעשות בחירות מיוחדות באותה רשות מקומית, ואז מאחדים את הבחירות הללו  עם הבחירות הכלליות לרשויות המקומיות.
       
       כידוע לכם, וגם אם לא ידוע לכם, הבחירות לרשויות המקומיות אמורות להתקיים ב=31 באוקטובר. אני חשבתי, גם על סמך חוות דעת שקיבלתי, שאין זה מן הראוי שהבחירות לעיריית ירושלים, לעיריית חיפה ולעיריית אור-עקיבא יידחו לתקופה כל כך ארוכה, מה גם שאלה שכיהנו בתפקידים והתפטרו, מילאו תפקידים חשובים במערכת הבחירות וכנראה כמה חודשים קודם לכן כבר היו עסוקים בעניינים אחרים ולאו דווקא בענייני עירם. התוצאה היא שהחלטתי להקדים את הבחירות ולקיימן ב=3 ביוני השנה. 
       
       כדי לקיים את הבחירות צריך כמה הסדרים טכניים: האחד הוא הסדרת עניין פנקס הבוחרים, השני הוא הסדר לגבי הצבעת חיילים והשלישי הוא עניין מימון הבחירות. 
       
       אלה הפתרונות: לגבי עדכון פנקס הבוחרים התקבל בכנסת לפני זמן-מה חוק שמאפשר כבר בגיל 17 לבחור לרשויות המקומיות, ולצורך זה צריך לעדכן את פנקס הבוחרים. 
       
       העניין השני - אנחנו רוצים לאפשר לחיילים להצביע בבחירות הללו. בדרך כלל כשמתקיימות בחירות לרשויות המקומיות יש קלפיות צבאיות, אבל פה מדובר לא בכל המדינה אלא רק בחלק מהמדינה, ולכן המצאנו פטנט מיוחד הפעם, בתקווה שהוא גם יעבוד. הפטנט הזה אומר, שכמה ימים לפני מועד הבחירות כבר מציבים קלפי בעירייה שבה מתקיימות הבחירות, והחיילים, כשהם יוצאים לחופשה, יכולים להצביע לפני המועד. במידה מסוימת זה דומה לשיטה שבה מצביעים דיפלומטים בחוץ-לארץ. אתם יודעים שכאשר יש בחירות לכנסת, דיפלומטים שזכאים להצביע בשגרירויות לפעמים מצביעים שבוע קודם בשגרירות. 
       
       הדבר האחרון, ועל כך אני גאה במיוחד, הוא שאנחנו מקטינים את מימון הבחירות לרשויות המקומיות ב=25%. אנחנו חושבים שבתקופה כזאת של משבר כלכלי קשה, גם המפלגות צריכות להסתפק בהרבה פחות. במונחים ריאליים אנחנו מקטינים את מימון המפלגות ב=25%, ואילו היה הדבר תלוי בי, הייתי מקטין עוד יותר. כל מפלגה תחלק פחות פליירים, פחות סטיקרים, ותיקח פחות יועצים שחושבים שהם יודעים איך לייעץ לנו  לנצח בבחירות. 
       
       החוק הזה הוא חוק טכני, שמטרתו לבצע את כל הסידורים האלה, כפי שציינתי לעיל. מאחר שהכנסת יוצאת לפגרה בסוף השבוע, חשוב שהוא יאושר בקריאה שנייה ושלישית עוד השבוע. ועדת הכנסת פטרה את הצעת החוק מחובת הנחה, ואני מציע לאשר אותה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הפנים של הכנסת להכנתה במהירות, מחר, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. תודה רבה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לשר הפנים, חבר הכנסת פורז. מכיוון שמדובר בקריאה ראשונה, יתקיים עכשיו דיון אישי. יש לפני רשימה של 12 דוברים שנרשמו. יפתח את הדיון חבר הכנסת איתן כבל, אבל הוא לא נמצא. חבר הכנסת מאיר פרוש. חבר הכנסת עסאם מח'ול. חבר הכנסת מוחמד ברכה. חבר הכנסת אחמד טיבי. חבר הכנסת אברהם בורג. חבר הכנסת איוב קרא. חבר הכנסת טאהא, בבקשה. יפתח את הדיון חבר הכנסת ואסל טאהא. אני מודיע לכל אלה שנקבתי בשמותיהם שזמנם עבר. אחרי חבר הכנסת טאהא יבוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחריו - חבר הכנסת עזמי בשארה וחבר הכנסת נסים זאב. בבקשה, אדוני, הדיון במסגרת שלוש דקות לכל דובר. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, החוק מוכר לנו. עם היבחרו של ראש רשות או עם התפטרותו בשנה האחרונה תיקבענה בחירות והתושבים יבחרו ראש רשות חדש. אנחנו בעד הקדמת הבחירות ברשויות האלה, אבל בהזדמנות זו רציתי לדבר על האוכלוסייה הערבית בחיפה, שסבלה וסובלת ממחסור בדיור, מבעיות שכונתיות, מבעיות בנושא הפיתוח בכל תחומי החיים ובחינוך. אנחנו מקווים שבבחירות החדשות שיתקיימו יביאו בחשבון גם את האוכלוסייה הערבית, שוודאי תבחר את נציגיה. אנחנו מקווים שהנציגים שלהם לא יישארו באופוזיציה כפי שאנחנו נשארנו ונישאר 50 שנה בכנסת. 
       
       אנחנו מקווים שלפחות בעיריית חיפה הם ייכנסו גם לקואליציה על מנת שישרתו את האוכלוסייה, ולא רק ישמעו אותם ויזרקו את הדברים שלהם הצדה. אני יודע שבתקופה האחרונה היו מאמצים, אבל אני לא יודע עד כמה זה הניב פירות. מידיעתי האישית ומהביקורים שלי בשכונת ואדי-ניסנס כבר 50 שנה לא נעשה כלום, רק פיתוח חיצוני. לא חקרו ולא עשו מעשים לפתרון הבעיות של האוכלוסייה בוואדי-ניסנס וגם בשכונות ערביות אחרות. אנחנו מקווים שהנציגים של האוכלוסייה הערבית, בשיתוף פעולה עם הנבחרים בחיפה אחרי הבחירות הבאות, יד ביד, מר מצנע, ישרתו גם את האוכלוסייה הערבית שסבלה רבות מחוסר דיור. 
       
עמרם מצנע (העבודה-מימד):
       
       גם היהודים. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       כמה יחידות דיור חולקו בחיפה? כמה יחידות דיור בנה משרד השיכון בחיפה וכמה מהן יוחדו לערבים? אני בטוח שהרבה פחות ממה שדרוש מאוד. אנחנו מקווים שבסופו של דבר יהיה שירות גם לאוכלוסייה הערבית בחיפה. תודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
	תודה רבה לחבר הכנסת טאהא. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא כאן. חבר הכנסת עזמי בשארה - איננו. חבר הכנסת נסים זאב, בכבוד. בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק, לכאורה, יש בה איזה היגיון. בסעיף מסוים אני מקבל, כאשר אנחנו מדברים על אלה שהיתה להם זכות בחירה, אם הבחירות היו במועדן. ואם אני רוצה, ואם שר הפנים מחליט להקדים את הבחירות בשנה כמובן, עד שנה - כאשר ראש עיר רוצה להיות חבר כנסת, או שהוא מתפטר מסיבות כלשהן, במקומו צריך למנות ראש עיר אחר. מובן שבעלי זכות הבחירה, אם ביום הבחירות מלאו להם 18 שנים, זכותם לומר, אנחנו לא רוצים להיות מופסדים מהמהלך הזה, שהשר החליט להקדים או מפני שראש העיר החליט להתפטר או לעזוב את תפקידו. אבל לא זו מהות הדיון. 
       
       מהות הדיון, אדוני השר - מה המניעים הפוליטיים שלך להקדים את הבחירות בירושלים, מה הבהלה הזאת, מה הפזיזות והחיפזון? אנחנו יודעים מי היה ראש עיריית ירושלים, הייתי סגנו חמש שנים, אנחנו גם מכירים את עבודתו, אני חושב שאם לא היה מדובר במועמד שכרגע מכהן בפועל כראש עיריית ירושלים, אני חושב שאם היה שר פנים אחר - הוא לא היה חושב על החלטה כזאת ובמהירות כזאת. וזה מהסיבות הבאות: המועמדים היום אינם מוכרים. ראש עיר צריך להוכיח את עצמו וצריך להציג את עצמו כלפי הציבור. הציבור חייב לדעת במי הוא בוחר. לא יכול להיות שבחיפזון כזה, כאשר לשר הפנים יש אשליה שהוא הולך לכבוש את ירושלים בגלל אותה אווירה של ניצחון בבחירות במפלגתו, הוא מחליט להקדים את הבחירות ממניעים פוליטיים. את הדבר הזה אני רואה בחומרה. 
       
       הייתי רוצה להתייחס לסעיף מסוים שמוזכר כאן. מוצע שהבחירות בירושלים יהיו ב=3 ביוני. היתה בקשה, אם ניתן לבקש מכבוד שר הפנים - כדי שירושלים תיערך כפי שראויה עיר גדולה להיערך, ודווקא מפני שהיא גדולה אין שום סיבה להקדים את הבחירות האלה בשישה חודשים. אין שום סיבה שזה לא יהיה מייד לאחר פגרת הקיץ. 
       
       אני מקווה שדברי נופלים על אוזן קשבת ואני מקווה שהשר יתחשב בבקשה הזאת. זו לא בקשה אישית, אני רואה את זה מתוך המצוקה שקיימת בעיר הזאת, שהתושבים לא יודעים מי המועמדים שלהם עד לרגע זה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. השר פורז, שר הפנים, היכן הוא? אדוני השר, יש לך להוסיף משהו לדיון המלומד שהתקיים כאן? 

שר הפנים אברהם פורז:
       
       הוא הסתיים? 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הדיון הסתיים, חברי הכנסת אמרו את דעתם. אתה מבקש שאנחנו נצביע בקריאה ראשונה. חברי הכנסת, אני מבקש לשבת. 
       
       אנחנו מצביעים על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות ברשויות מקומיות מסוימות) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה. חברי הכנסת, אנחנו נצביע. מי בעד הצעת החוק בקריאה הראשונה - ירים את ידו. נא להצביע. 
       
הצבעה
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - רוב
נגד - אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות ברשויות מקומיות מסוימות) (הוראת שעה), התשס"ג-2003, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה פה-אחד ותעבור לדיון בוועדת הפנים של הכנסת. ועדת הפנים, איכות הסביבה והבריאות, נכון, השרה לאיכות הסביבה? 

השרה לאיכות הסביבה יהודית נאות:
       
       לא, רק ועדת הפנים ואיכות הסביבה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       לא, גם הבריאות. 

השרה לאיכות הסביבה יהודית נאות:

       לא, הבריאות שייכת לוועדת העבודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       את צודקת, פנים ואיכות הסביבה. קיבלתי את התיקון. ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בנושא. 



 הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 28) (הרכב המועצה הארצית 
והוועד המרכזי), התשס"ג-2003
[רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/23).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 28) (הרכב המועצה הארצית והוועד המרכזי), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה. ההצבעה תתקיים ביום רביעי השבוע. כרגע נשמע את שר המשפטים יוסף לפיד, שיציג את הצעת החוק, ונשמע את חברי הכנסת שירצו להשתתף בדיון. רשימת הדוברים לפני. אדוני שר המשפטים, בבקשה. 

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אדוני היושב-ראש, ביסודו של דבר מדובר פה בתיקון טכני בהרכבם של הגופים המנהלים את לשכת עורכי-הדין. 
       
       הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 28) (הרכב המועצה הארצית והוועד המרכזי), התשס"ג-2003, אשר מונחת בפניכם, מכניסה, בעיקרה, שינויים במספר החברים במועצה הארצית ובוועד המרכזי של לשכת עורכי-הדין כהתאמה נדרשת מתיקון חוק לשכת עורכי-הדין, שלפיו נוסף על מחוזות לשכת עורכי-הדין מחוז חדש - מחוז הצפון, שתחומו אזור שיפוטו של בית-המשפט המחוזי בנצרת. מכוח אותו תיקון עתידים להיתוסף למועצה הארצית, החל מהבחירות הבאות למוסד זה, שלושה חברים ממחוז הצפון. אחד מאותם שלושה חברים אף יכהן כחבר הוועד המרכזי של לשכת עורכי-הדין החל מהבחירות הבאות למוסד זה. 
       
       לפיכך, ועל מנת שלא לפגוע באיזון הקיים בין נציגות המחוזות לנציגות הכלל-ארצית במוסדות אלה, אנו מציעים, שהחל מהבחירות הבאות, מספר החברים במועצה הארצית, שייבחרו בבחירות ישירות על-ידי כלל חברי הלשכה, יעלה מ=25 ל=28, ומספר החברים בוועד המרכזי, שייבחרו על-ידי חברי המועצה הארצית שאינם נציגי מחוזות, יעלה מ=10 ל=11.  
       
       יש עוד כמה תיקונים טכניים כאלה, ואני לא רוצה לשעמם יותר מדי את הכנסת. הצעת החוק מונחת לפניכם. אני בטוח שאין אפילו חבר כנסת אחד שרוצה להתנכל לסדרים הנכונים במסגרת לשכת עורכי-הדין, וגם אלה שיש להם ספקות בוודאי יצביעו בעד רק כדי שאפסיק לקרוא את הטקסט המשעמם הזה. תודה רבה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לשר המשפטים. חברי הכנסת, אני מזכיר לכם שההצבעה תהיה ביום רביעי. כרגע מתחיל הדיון, והנרשמים הם: חבר הכנסת איתן כבל - שלא נמצא במליאה; חבר הכנסת ואסל טאהא - מוותר. חבר הכנסת עזמי בשארה - בבקשה. אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואם לא נראה אותו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחר כך - חבר הכנסת נסים זאב. בבקשה, חבר הכנסת עזמי בשארה. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, דווקא יש לי מה להגיד על הצעת החוק הזאת, אני רוצה לברך עליה כי לפחות חלק ממנה הוא הצעת חוק שלי במקור - חבר הכנסת לפיד כמעט לא זוכר שזה הקמת מחוז נצרת בלשכת עורכי-הדין, בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שאומצה על-ידי שר המשפטים לשעבר יוסי ביילין. אני שמח שזה חזר לכאן עכשיו. שאר התיקונים הם כמובן של משרד המשפטים, אבל הקמת מחוז נצרת בלשכת עורכי-הדין  היתה דבר חשוב בשבילנו. הבאתי את זה לכאן, למליאה, והורדתי את זה בהסכמת יוסי ביילין, ובוועדה זה אומץ על-ידי משרד המשפטים. 
       
       מחוז נצרת הוא מחוז גדול ויש בו מספר עורכי-דין כמעט זהה לזה שבמחוז חיפה. ולכן, תחום שיפוטו של בית-המשפט המחוזי בנצרת, ראוי שיהיה לו ייצוג במועצה של לשכת עורכי-הדין, ואני שמח בדבר הזה, מפני שיש ציבור עורכי-דין גדול בצפון, ומן הראוי שהוא ייוצג בצורה נכונה בלשכה. 
       
       אגב, אין לנו טענות לגבי הייצוג בלשכה – אלה בחירות דמוקרטיות; אבל אם יקום ועד כזה שישרת את ציבור עורכי-הדין הערבים, כמובן זה יכול לתרום בעתיד גם למינוי ערבים בבתי-המשפט, וגם למינוי ערבים לא רק במערכת בתי-המשפט, כלומר השופטים, אלא במערכת הפקידות. זימנו פעם לוועדה נציג של מערכת בתי-המשפט - כלומר, גם במינהל, במזכירות, בפקידות במערכת בתי-המשפט, שלא לדבר על הפרקליטות, שזה משרד המשפטים; גם במערכת המינהלית של בתי-המשפט ראוי שיהיה ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית. אני בטוח שצעדים מהסוג הזה יתרמו בכיוון הזה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.  חבר הכנסת מאיר פרוש - איננו באולם. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שלוש דקות, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לשכת עורכי-הדין היא גוף סטטוטורי, וטוב שכך. בין השאר, זה נובע מכוחם הרב, ההיסטורי, של עורכי-הדין בפרלמנט, בגופים וברשויות המדינה. אבל יש ציבורים נוספים בארץ שהגופים המייצגים שלהם אינם גופים סטטוטוריים. אני חושב שיש לדון בכך שהסתדרות הרוקחים, הסתדרות הרופאים וגופים ייצוגיים נוספים של עובדים ושל בעלי מקצוע ייהפכו לגופים סטטוטוריים, וכך יגבר כוחם ויגבר הפיקוח על קבלת רשיונות ומתן שירותים שונים שיהיו מעוגנים בחוק, ולא משהו שהוא תמיד עם סימן שאלה. 
       
       אני חושב שיש לקחת את המודל של לשכת עורכי-הדין, כמובן לשפר ולשכלל אותו, ולחוקק חוקים של הפיכת גופים ייצוגיים אחרים לגופים סטטוטוריים, עם ייצוג הולם של כל חלקי האוכלוסייה בארץ. תודה רבה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת זחאלקה. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אופיר פינס. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהגדלת מספר החברים באה לעשות איזה צדק חברתי. אני גם מבין שבסך הכול יהיו גם חברים מהציבור הערבי בנצרת, אבל אין לי עם זה שום בעיה.
       
       השתתפתי פעם בדיון כזה עם לשכת עורכי-הדין, כשיושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט היה חבר הכנסת אופיר פינס-פז. שמענו את הבקשות, הדרישות והסמכויות שלהם, ואני חושב שאנחנו  צריכים לראות  את לשכת עורכי-הדין כייצוגית, כמי שמביאה רעיונות לכנסת ישראל, או כשיש איזה חוק, לשכת עורכי-הדין מביעה דעה כזאת או אחרת, שפעם אנחנו כן מתחשבים בה ופעם לא. אני חושב שהם לא מרגישים את עצמם מיוצגים מספיק במערכת, ואני חושב שהם יכולים לתרום רבות בנושא החקיקה. אני חושב שיש מקום לשלב אותם בעניין הזה, ואני בטוח שחברי חבר הכנסת פינס יציג את הדברים כפי שהובאו בפניו.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. אחרון הדוברים - חבר הכנסת אופיר פינס-פז. אני מזכיר לכם שההצבעה על החוק הזה לא תתקיים היום אלא ביום רביעי.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתפלא על כך ששר המשפטים לא נמצא כאן, אלא אם כן אני לא רואה טוב. לא מקובל ששר מביא הצעת חוק מטעם משרדו לאישור המליאה ולא נוכח בדיון ולא שומע את חברי הכנסת.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       אנחנו מייצגים אותו.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       בסדר, אז אני מבקש שתעבירו לו את דברי,  אני מביט אליכם.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני חושב שבמקרה זה מי שמייצג אותו הוא שר התיירות ולא חברי סיעתו.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לא חשוב, אני אדבר גם לחברי סיעתו, אני מדבר לכולם. 
       
       חברות וחברים, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לפנות לשר המשפטים. מי ששם לב לתיקון שמוצע בחוק לשכת עורכי-הדין, זה ממש אנכרוניזם. בעיני, לכנס את מליאת הכנסת כדי לדון בכך שבוועד המרכזי של לשכת עורכי-הדין יהיו 14 או 20 או 22? תגידו, איפה אנחנו חיים? בשביל זה הכנסת צריכה להתכנס ולחוקק בשלוש קריאות, וממשלה, וועדת שרים לענייני חקיקה, והשד יודע מה. מספיק. 
       
       צריך לעשות רוויזיה בחוק לשכת עורכי-הדין. אנחנו לא מנהלים את הפוליטיקה של עורכי-הדין, זה לא מעניין אותנו, זה לא מענייננו, אנחנו לא רוצים לדעת מה ההרכב שלהם, ומי נגד מי, וכמה נגד כמה; זה פשוט לא מעניין אותנו, ואני לא חושב שזה מעניינה של הכנסת. צריך פה שינוי בחשיבה, ולכן רציתי ששר המשפטים ישמע. אני חושב שהוא צריך להקים צוות ולבחון את הדברים יחד עם לשכת עורכי-הדין. צריך לחולל שם שינוי, כי המשך ההתנהלות הנוכחית בנושאים האלה ממש מיותר, ואני מציע לבחון את השינוי הזה בהקדם. 
       
       אדוני היושב-ראש, במטותא ממך, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר שוב לשר המשפטים, אני מקווה שהדברים יגיעו אליו. לא אהבתי את ההתנהלות בבית-המשפט העליון לגבי המומלצים שלהם לוועדה למינוי שופטים. אני לא מדבר כרגע על השמות, אלא על הדרך שבה נוצרו הדברים. אני חושב שהוועדה צריכה לדון בעניין הזה בצורה עצמאית ובלתי תלויה. אני לא חושב שלבית-המשפט העליון צריכה להיות עמדה אחידה, בכל הכבוד הראוי. אני חושב שהם שולחים נציגים - מה, יעלה על הדעת שהכנסת תכנס את המליאה ותודיע לנציגים שלה במי הכנסת תומכת ואת מי היא פוסלת?
       
קריאה:
       
       - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני לא הצבעתי בעד - - -  למה לך סתם, תבדוק. 
       
       לכן, לא מקובל, לא נראה לי תקין, ואני חושב ששר המשפטים צריך לבוא ולומר כמה דברים בעניין הזה. אני מכבד מאוד את העמדה של כל שופט בבית-המשפט העליון, קל וחומר של הנשיא. אבל אני חושב, שכל חבר בוועדה, מרגע שמונה, צריך להיות בעל שיקול דעת בלתי תלוי. הוא בא מאיזה מקום, לא במקרה הוא בא מאיזה מקום, אבל מרגע שהוא נבחר, הוא ממלא את שליחותו בצורה הטובה ביותר, כפי שהוא תופס אותה, בלי שיש כלפיו דירקטיבה או הכתבה של הגוף שהוא מייצג.  תודה רבה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.
       
       סיימנו את הדיון בהצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 28) (הרכב המועצה הארצית והוועד המרכזי), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה. ההצבעה תתקיים ביום רביעי השבוע.
       

הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה), התשס"ג-2003 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/22). ]
(קריאה ראשונה)

       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אנחנו עוברים לנושא האחרון שעל סדר-היום: הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה. יעלה ויבוא שר העבודה והרווחה, חבר הכנסת זבולון אורלב.
       
שר העבודה והרווחה זבולון אורלב:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לקריאה ראשונה את חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום  (הוראת שעה), התשס"ג-2003.
       
       המתקפה המתנהלת בעירק עדיין מחייבת היערכות, בין היתר לאפשרות שרשויות הביטחון המוסמכות יצוו על עובדים להישאר בביתם, וממילא להיעדר מעבודתם. בנסיבות אלה תיתכן סגירה כפויה של מוסדות חינוך, דבר שיחייב עובדים להיעדר מן העבודה על מנת להשגיח על ילדיהם. במצב המשפטי הקיים, היעדרות כאמור יוצרת אי-ודאות ביחסי העבודה, שיש בצדה סיכון לזכויות העובדים וכן קושי למעסיקים ולמעבידים לכלכל את צעדיהם.
       
       מטרת החוק המוצע היא להבטיח גם במצב כזה את המשכיות יחסי העבודה בתקופת היעדרות כפויה שכזאת, באופן המאזן בין הזכויות והצרכים של העובדים והמעבידים. לפיכך יעניק החוק הגנה לעובד שעקב הוראות של כוחות הביטחון בשעת התקפה, או בעת מצב מיוחד בעורף, נמנע ממנו להתייצב לעבודתו או לבצע אותה, וכן לעובד שנמנע ממנו להתייצב לעבודתו משום שנדרש להשגיח על ילדו עקב סגירת מוסד החינוך של הילד, לפי אותן הוראות של מצב מיוחד, אם הילד צעיר ואין סידור אחר לילד.
       
       להגנה על העובד שני ראשים: א. איסור על פיטוריו של העובד, אם ניתנו הוראות של כוחות הביטחון, והן שמנעו מהעובד להתייצב לעבודה או לבצעה; ב. קביעה שהתקופה שבה נעדר העובד מעבודתו בנסיבות אלה לא תקטע את רציפות זכויותיו בעבודה לעניינים שונים, כמו פיצויי פיטורים, חופשה שנתית, דמי מחלה וכיוצא באלה, ולא תגרע מזכויותיו  לוותק אצל מעבידו. 
       
       הסדרים דומים של איסור פיטורים ושמירת רציפות זכויות קיימים לגבי היעדרות של חיילים שיוצאים למילואים ושל נשים בהיריון.
       
       ההגנה על העובד לא תחול ככל שמדובר בעובדים שמחובתם להתייצב לעבודתם ולבצעה גם בשעת-חירום, ובהם שוטרים, סוהרים, עובדי שירותי הביטחון והמוסד, וכן עובדים שנקראו לעבודה במפעלים שהוכרזו מפעלים חיוניים לפי חוק שירות עבודה בשעת-חירום.
       
       הצעת החוק מרחיבה את איסור הפיטורים שחל על מעביד גם על מי שמעסיק עובד באמצעות קבלן כוח-אדם. חשוב לקבוע איסור על מעסיק בפועל שכזה לגרום לפיטוריו של עובד קבלן כוח-האדם המועסק אצלו, שנעדר מהעבודה עקב הוראות כוחות הביטחון.
       
       החוק כולל הוראות פרוצדורליות שונות שמקובלות בחוקי העבודה, המגן, אשר נחקקים בשנים האחרונות, כגון העברת נטל ההוכחה, זכות תביעה בשם העובד לארגון העובדים וסמכויות מיוחדות של    בית-הדין לעבודה. 
       
       החוק המוצע, חשוב להדגיש, רבותי חברי הכנסת, אינו כולל הסדר לעניין השכר של העובד בעת ההיעדרות הכפויה על-ידי כוחות הביטחון. האמת היא שאני כשלעצמי סבור שמוטב היה להסדיר זאת בחוק. משרדי הציע הצעות שונות בכיוון זה, אולם שר האוצר הקודם התנגד, ובהעדר הסכמה לא ניתן היה לקדם חקיקה דחופה זו. אולם ייתכן כי מעז יצא מתוק, שכן ההסתדרות והתאחדות התעשיינים החלו לאחרונה לנהל משא-ומתן קיבוצי במטרה להגיע לפתרון מוסכם גם בסוגיה זו של הסכמי שכר בתקופת היעדרות כפויה מן העבודה.
       
       זו הסיבה המרכזית שאני מציע את הצעת החוק כהוראת שעה ולא כחקיקת קבע. בשל הדחיפות בחקיקה, קיבלנו אישור לקצר את תקופת ההמתנה. הממשלה אישרה את הצעת החוק, ואני מציע לאשר את הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה), במאמץ שוועדת העבודה והרווחה תשב מחר על הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית, כך שנצא לפגרה עם החוק.
       
       נקווה מאוד שמצב הביטחון במדינת ישראל יהיה כזה שלא נצטרך להשתמש בחוק הזה, וכל אזרחי מדינת ישראל ללא יוצא מן הכלל יוכלו להגיע כל יום לעבודתם והתלמידים לבתי-ספרם. אני גם רוצה להודות להנהלת האופוזיציה שנענתה לבקשתי והסכימה גם היא לתמוך בהצעת החוק. לכן אנחנו מביאים את החוק היום לקריאה ראשונה.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני מודה מאוד לשר העבודה והרווחה. כנהוג, נפתח את הדיון בקריאה ראשונה. חבר הכנסת איתן כבל - אינו נוכח. חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח. חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח. חבר הכנסת מוחמד ברכה - מוותר. חבר הכנסת אחמד טיבי. חבר הכנסת אברהם בורג. חבר הכנסת איוב קרא. חבר הכנסת עזמי בשארה רוצה להתייחס לנושא במסגרת שלוש דקות, בבקשה. אחרי חבר הכנסת בשארה רשומים חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חבר הכנסת ואסל טאהא, חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת אופיר פינס.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, עקרונית ודאי שזו הצעת חוק טובה, ואין לאף אחד מה לערער עליה. אומנם אנחנו שותפים לתקוותו של השר, שלא החברה ולא המדינה הזו יצטרכו להשתמש בהצעת החוק הזו, וכך גם לא העובדים ולא ילדיהם. זה ברור. אבל אני רוצה להעיר שתי הערות על  נושאים שהשר אינו אשם בהם.
       
       הדבר הראשון - עם הצעת החוק הטובה הזו, אדוני השר, אתה עושה עבודה קלה לממשלת ישראל, כאשר בשעת-חירום  היא שומרת על זכויות העובדים, ואילו בזמנים נורמליים העובדים מאבדים מזכויותיהם. כלומר, אתה מביא הצעת חוק לשמירת זכויות העובדים בשעת-חירום, ואילו מר נתניהו מביא תוכנית כלכלית שלפיה בזמן שאינו חירום זכויות העובדים לגבי פיטורים מבוטלות. על-פי התוכנית הכלכלית של מר נתניהו, זכויות הפיטורים של העובדים תיפגענה. 
       
       ממשלת ישראל מביאה לנו הצעת חוק שמטרתה לשמור על זכויות העובדים בשעת-חירום, אבל בימים רגילים היא תרמוס את זכויות העובדים. לא אתה, הקולגה שלך - שר האוצר, מר נתניהו. זו ההערה הראשונה.
       
       הערה שנייה היא לגבי תפיסת מצב החירום. אתה לא מרגיש, אדוני השר, שאנשים רציניים בחברה הישראלית, שחלוקים האחד על השני מבחינה פוליטית, שותפים כולם לדעה, שמישהו עורר היסטריה בחברה הישראלית מסיבות אידיאולוגיות, בגלל הסתגרות כלפי חוץ, בגלל הניסיון לעשות מונופול של תפקיד הקורבן. מישהו פה עורר היסטריה, כאילו יש סכנה וכו'. אני לא מדבר עכשיו על המורל הלאומי כן או לא, או על כך שאנשים מסתובבים עם קופסת קרטון הדומה לקופסת נעליים חדשות, וכל אחד סוחב אותה כאילו קנה עכשיו נעליים. לא על כך אני מדבר, אלא על המחיר הכלכלי שהוצא על שום דבר, על כך שממשלת ישראל רצתה לנקוט את הצעדים אלה למרות הסבירות הנמוכה. גם אם הסבירות נמוכה, צריך לנקוט את כל האמצעים. הוצא כסף בזמן שצריך את הכסף לנושאים שאתה מטפל בהם, גם למוסד לביטוח לאומי וגם למקומות אחרים. אני מדבר על כך שיפגעו בך יותר מאשר בכל שר אחר בממשלה, ואתה תסבול מכך יותר מכל אחד אחר. 
       
       אלו שתי ההערות שרציתי להעיר. תודה רבה.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה. אחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לתומי חשבתי, שכאשר מדובר במצב חירום, הממשלה תביא לנו חוק להגנה על העובדים. ואכן, מאות אלפי עובדים בארץ נמצאים במצב חירום: חרב פיטורים מרחפת מעל ראשיהם. אנשים שעבדו עשרות שנים עומדים לאבד את מקום עבודתם, כאשר אין באופק אפשרות למצוא מקום עבודה חדש. הממשלה עושה לעצמה שירות קל כאשר היא מביאה חוק כזה, שהאפשרות להשתמש בו היא בסבירות נמוכה יותר מכל סבירות נמוכה שדיברו עליה. זהו חוק דקלרטיבי כמעט, שאין בו שום תוכן. הוא לא יגן על העובדים, זו הגנה היפותטית ותיאורטית על העובדים, בזמן שהממשלה לא  מגינה באופן ממשי על העובדים המאבדים את מקום עבודתם, העובדים שמורידים משכרם, כל אותם מאות  אלפי מובטלים בארץ.

       על זה צריך להביא חוק וחקיקה בארץ, באמת חקיקה על עובדים שנמצאים במצב חירום. אנחנו רואים שמצד אחד הממשלה מביאה חוק כזה, ומצד שני היא מביאה תוכנית כלכלית שפוגעת בעובדים מכל הכיוונים, מכל כיוון אפשרי. לכן אני קורא לממשלה להביא חוק להגנה על עובדים במצב חירום, עובדים שהולכים לאבד את מקום עבודתם, עובדים שהפכו למובטלים, משפחות שיורדות אל מתחת לקו העוני. אם במצב הכלכלי שמידרדר לא ייעשה מאמץ להגנה על העניים בארץ, אנחנו צפויים לכך שיותר ממחצית האוכלוסייה תהיה מתחת לקו העוני. עד עכשיו התייחסו בסלחנות לכך שיותר ממחצית הילדים הערבים נמצאים מתחת לקו העוני. אני אומר לכם, שכולם צפויים להיות במצב של הילדים הערבים אם מדיניות הממשלה הזאת תימשך. לכן הכנסת צריכה לחוקק חוקי חירום להגן על העובדים מפני מדיניותה של הממשלה. תודה רבה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת זחאלקה. חבר הכנסת דוד טל מוותר על זכות הדיבור. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בהחלט אני מברך על הצעת החוק. שמעתי מכבוד השר תיכף לאחר הכתבה בעיתון, שהוא התייחס לעניין הפיטורים במלוא החומרה, ואני שמח שזה בא לאישור הכנסת קודם הפגרה. אני חושב שלא ייעשה כן במקומנו לעשות עוול לאותם אנשים שיוצאים באמת להגן על מדינת ישראל. 
       
       יש לי שתי הערות. אולי אני לא מבין מספיק, בעניין סעיפים 8 ו=9, בעניין אדם שעובד דרך תאגיד. סעיף 9 אומר: "נושא משרה בתאגיד חייב לפקח ולעשות כל שניתן למניעת עבירה". 
       
       אדוני השר, היתה הצעת חוק, שאם נעשתה עבירת בנייה על-ידי תאגיד, צריך מישהו שעומד מאחורי התאגיד, וזה לא משהו שאין לו כתובת ואין לו שם, מישהו שנושא באחריות, אדם אחד. למעשה, לפי הסעיף הזה אני מבין שכולם נושאים באחריות משותפת. זאת אומרת, כל מי שנושא משרה, חבר בתאגיד, בעמותה כלשהי, ואותה עמותה החליטה לפטר עובד, יוצא שאולי כולם נושאים באחריות. אני חושב שהדבר מוגזם מדי, הוא מנופח מדי. אנחנו יודעים איך עמותות עובדות, ברובן הן לא נכנסות לפרטי פרטים, ואי-אפשר לעשות בעניין הזה את כולן עוברות על החוק עבירה פלילית. 
       
       אדוני השר, כשמדובר בפיטורים דרך קבלן כוח-אדם, מה קורה אם אותו עובד הוא בעל מוסד, המוסד לא יכול, מפני שיש לו מחויבות – ניקח למשל אנשי ניקיון, אנשי תחזוקה, אדם יצא למילואים, אני לא יכול שאותו אדם ימשיך לעבוד אצלי, מכיוון שהוא משבש לי את מהלך החיים. 

שר העבודה והרווחה זבולון אורלב:

       לקבלן אסור לפטר אותו. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       שיהיה ברור שאין אחריות. לי זה לא היה כל כך ברור. היום בוועדת החוקה, חוק ומשפט הביאו את הצעת החוק של חבר הכנסת שטייניץ, ונאמר שמפני שאנחנו רוצים למנוע אפשרות שמישהו שאולי חשוד בעבירות מין יוכל לעבוד במוסד ציבורי, צריך להביא תעודת יושר ממשטרת ישראל. אני זוכר שהמחוקק הנכבד אמר: אנחנו רוצים למנוע אפשרות כזאת במוסד כמו גן-ילדים ובית-ספר. אדוני השר, האם אתה חושב שזה החוק שהיום עומד בוועדת החוקה, חוק ומשפט? לא. מדברים בכל מוסד ציבורי, זאת אומרת, במקום שיש ילדים, לרבות בגן-החיות. מה קורה בחנות מכולת? אתה שולח את הבן שלך לחנות מכולת, אז גם שם אתה לא יכול להעסיק. לא מדובר במישהו שהוא חשוד, אדוני השר, אלא אנחנו אומרים, שכל אדם שנמצא במגע עם ילדים צריך להביא תעודת יושר שהוא לא סוטה מין, שהוא לא חולה. 
       
       אני חושב שלא זאת הכוונה, ולכן אני בא למנוע אפשרות כזאת, שחלילה גם זה יבוא לידי פרשנות שלא תהיה מקובלת על חברי הוועדה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ואחרון הדוברים הוא חבר הכנסת דהאמשה. בבקשה, אדוני, שלוש דקות. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני שר העבודה והרווחה, או רק שר הרווחה, מה יהיה, אדוני השר?

שר העבודה והרווחה זבולון אורלב:

	תלוי איך תצביע. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מה אתה תצביע?

שר העבודה והרווחה זבולון אורלב:

	אני אסתכל עליך.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       להסתכל עלי זה לא מספיק. זה נחמד, אבל לא מספיק. 
       
       אני רוצה קודם כול לברך אותך, אדוני שר העבודה והרווחה, על שאתה מביא חוק שעוזר לעובדים.
       
        לצערי אתה יושב בממשלה שמחליטה לבטל את סמכותך בנושא העובדים. לצערי אתה יושב בממשלה שמביאה תוכנית כלכלית קפיטליסטית – אין לי מלה אחרת, לא יודע מה זה תאצ'ריסטית ומה זה ליברלית – קפיטליסטית, אטומה, אכזרית, חסרת מעוף, אגב, חסרת דמיון, שלא תעזור בכלום לכלכלת ישראל. היא תקצץ באוצר, כן. 
       
       ואתם יושבים שם, זבולון. הרי אתם בסך הכול מייצגים מפלגה דתית, ציונית וחברתית. אני אומר לך באמת, אין לכם מה לעשות שם, זה לא יעזור. תתפתל, תביא הצעות אלטרנטיביות, תביא קיצוץ אלטרנטיבי, חבל. ואני מבין, זה לא קל לעזוב ממשלה, במיוחד אחרי שנכנסתם, אחרי זמן כל כך קצר. מצד שני, זאת באמת תוכנית שכמו שאני מכיר את המפד"ל, אתם לא יכולים לחיות אתה; על אמת לא יכולים לחיות אתה. ואתם נושאים באחריות. 
       
       אז תביא את הצעת החוק הזאת, ואנחנו אפילו נתמוך בה, כי היא צודקת, כי לצערי הגענו למצב שבו אין אלוהים במדינה במובן שאפשר לקחת עובד שהלך למילואים, או הלך להגן על המדינה במצב חירום, ולפטר אותו. אנשים הרי איבדו צלם אנוש. והחוק הזה, לצערי, ואני אומר את זה לחברי, הוא חוק שחשוב שהוא בא, כי אנשים מפוטרים פה על הרקע הזה ועל רקע דומה. 
       
       אבל בסוף אתה הרי יודע שזאת לא התשובה האמיתית לבעיות האמיתיות. אתה צריך לשאול את עצמך שאלה, כי היום אתה אחד המנהיגים המרכזיים של המפד"ל, שלא לומר המנהיג של המפד"ל, יסלח לי אפי איתם. אבל פה זה לא משחק ואי-אפשר להתחבא, כי גם לא ניתן לכם להתחבא, אני אומר את האמת. אנחנו מצפים מכם או להפיל חלקים מהתוכנית, לא את כולה, כי יש בה כמה דברים חשובים בנושא אכיפה ובנושאים אחרים. אי-אפשר להסכים לזה. אם תצליחו לשנות, אדרבה ואדרבה. אם לא תצליחו לשנות, אפילו לא בשוליים, אז תצטרכו לשאול את עצמכם את השאלה האמיתית, לא אם החוק הזה עובר או לא, אלא אם המפד"ל נשארת שותפה ונושאת באחריות לתוכנית הכלכלית של הממשלה, או שהיא מצטרפת אלינו לאופוזיציה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחרון הדוברים, בבקשה. 

	חבר הכנסת פינס-פז, אני שמח שאני לא חבר המפד"ל. היית כל כך משכנע, שהתחלתי להתלבט, אבל נזכרתי שאני לא במפד"ל. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לכאורה החוק הזה – אכן יש בו משהו חיובי והוא בא בסופו של דבר כמכלול להגן על העובדים ולצמצם אפשרויות של פיטורים ושל התנהגות לעתים בלתי צודקת של מעבידים. אלה הם פני הדברים במכלול, אבל השאלה היא שאלה של המדיניות, אדוני השר. אומנם בדברים הקטנים האלה החוק הזה בא בצורה כלשהי לעזור ובא בצורה כלשהי למנוע פיטורים שרירותיים וכאלה דברים, במיוחד בשעת-חירום. אבל מה הממשלה הזאת עושה לעובדים ואיך היא מביאה עכשיו מה שנקרא תוכנית כלכלית, שאיננה תוכנית כלכלית? זו בסך הכול תוכנית של קיצוצים ושל החמרת יתר במצב הכלכלי של השכבות החלשות, באופן כללי. 

       אני יודע את עמדתך האישית, שמענו על זה, אני מכבד את זה ואני מעריך את זה, אין לי שום ספק. אבל עדיין אתה נשאר חלק מהממשלה והעמדה היא עמדת ממשלה. 
       
       אני חושב שאחריות כולנו עכשיו היא להכשיל את התוכנית הזאת בגדול, את תוכנית הקיצוצים הנוספים, את תוכנית העמקת העוני והאדרת והגברת העושר של השכבות החזקות. לא יכול להיות שהמצב יהפוך למין חוק ג'ונגל, שרק החזק ימשיך לחיות ולהתחזק, והחלשים ימשיכו להיות יותר מוחלשים ומרוששים.
       
       ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני אומר כמה דברים בשפה הערבית.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

	במסגרת דקה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כן, במסגרת הזמן שנותר לי.
       
       (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית:
       
       בשם האל הרחמן והרחום, רבותי המאזינים, הנושא הוא חוק הנראה חוק חיובי, בלי שום ספק, שמטרתו היא למנוע בשעת-חירום פיטורים של אלו שנעדרים ממקום עבודתם מסיבות רבות, שייתכן שקשורות למצב החירום הלא-רגיל. גם אם החוק הוא בעיקרו חוק חיובי, הבא להגן על העובדים בצורה לא מבוטלת, הרי שאיננו יכולים להתעלם מכך שחוק זה הינו חוק של הממשלה, שכעת ובימים הקרובים תגיש את התוכנית הכלכלית החדשה, כפי שהיא מכונה, שלמעשה אין היא תוכנית, כי אם הגברת צעדי הקיצוצים והצעדים העלולים להביא לידי העמקת העוני של העניים והגברת העושר של העשירים. אני מפנה את דברי בעיקר לשר שהציע חוק זה ואומר לו: אינך יכול להיות שר בממשלה שזו תוכניתה הכלכלית ואלה אמצעיה הכלכליים, ובו בזמן אתה מבקש לתת אמון בחוק, שכשלעצמו יש בו דברים חיוביים רבים. תודה רבה גם לך, אדוני יושב-ראש הישיבה. תודה רבה.)

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

	תודה לחבר הכנסת דהאמשה.

	חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה), התשס"ג-2003. מי בעד הצעת החוק - נא להצביע. מי נגד? מי נמנע?

הצבעה

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – רוב
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום (הוראת שעה),
התשס"ג-2003, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.  


היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

	אני קובע שהצעת החוק התקבלה פה-אחד בקריאה ראשונה ותעבור להמשך הדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות. 

	חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"א באדר ב' התשס"ג,  25 במרס 2003, בשעה 16:00. ישיבה זו נעולה. תודה רבה. 

הישיבה ננעלה בשעה 19:03.
     
עמוד 89 מתוך 89

