﻿       

       דברי הכנסת
       יב / מושב ראשון / ישיבות כ"ט—ל"א /
       ט'—י"א בסיוון התשס"ג / 9-11 ביוני ‏2003
       חוברת י"ב
       ישיבה כ"ט
       






הישיבה העשרים-ותשע של הכנסת השש-עשרה
יום שני, ט' בסיוון התשס"ג (9 ביוני 2003)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:02
       
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היום ט' בסיוון התשס"ג, 9 בחודש יוני 2003. אני מתכבד, חברי הכנסת, לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       הודעה למזכיר הכנסת. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 35), התשס"ג-2003. 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק תשלום גמלה לילד נכה, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - פטור מתשלום אגרת טלוויזיה לנכים), התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק הטלת תשלום ארנונה על בעלים (תיקוני חקיקה), התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן ויורי שטרן; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון - רישום מחודש), התשס"ג-2003, מאת  חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק-יסוד: כינון חוקה בישראל, מאת חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון - זכות תביעה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (אזהרה במכירת פיצוחים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - העדפת תוצרת מקומית), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת אליעזר כהן; הצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות חובה, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יוסי שריד; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - נכס שאין מופקת ממנו הכנסה), התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה  וטלב אלסאנע; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - זכאי לגמלה שיצא את ישראל למילוי מצווה דתית), התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - עקר בית), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון - פרסום תמונת עירום של קטין), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מועצה ממונה ראשונה), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - דין יוצא צבא שנמצא בלתי כשיר לשירות), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדר חובות בגין דמי סיוע לשכר דירה לזכאים, התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת יורי שטרן ומיכאל נודלמן; הצעת חוק תגמולים לחיילים ולבני משפחותיהם (חבלה שלא בעת מילוי תפקיד) (תיקון - תחולת החוק), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - קצבת נכות לגמלאים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מיכאל נודלמן, יורי שטרן, אורי יהודה אריאל ואריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (החזר תשלום מכס בשל טובין שיוצאו לארצות קהילת אירופה), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, מיכאל נודלמן, יורי שטרן ואריה אלדד; הצעת חוק איסור קבלת ביטחונות מעובד, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - שימוש במקרקעין חקלאיים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק המפלגות (תיקון - הבטחת ייצוג נשים בגוף בוחר), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת גדעון סער ודליה איציק; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון - שלילת אפוטרופסות מהורה רוצח הורה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - שידורי תעמולה לפני בחירות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון - צמצום עילות המרדה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - פטור משכר לימוד ומעבר בין מוסדות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק מפת הדרכים (יישום הסעיפים המתייחסים לממשלת ישראל) (הוראת שעה 2003), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - סייג לדיון בהצעת חוק), מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - סחר בבני אדם למטרות ניצול, כפייה או עבדות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פרישה מוקדמת למורים, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת 
עבד-אלמאלכ דהאמשה וטלב אלסאנע; הצעת חוק רשות למלחמה באלכוהוליזם, התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון - טיפול בקטין שאינו בר אחריות פלילית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הקמת אוניברסיטאות בנצרת ובמשולש, התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - הגשת כתב אישום כנגד איש ציבור), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת רוני בר-און; הצעת חוק-יסוד: פיתוח בר-קיימא, מאת  חברי הכנסת מיכאל מלכיאור, לאה נס, אבשלום וילן וענבל גבריאלי; הצעת חוק תובענות ייצוגיות, התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת רשף חן  וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון - שינוי שבוע העבודה), 
התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - דיון בדן יחיד בעבירת סחר בבני אדם), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - קביעת עונש מינימום בעבירת ניצול קטינים לזנות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - הסכמה מודעת להפלה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אורי יהודה אריאל; הצעת חוק להגנה על עדים, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הביקורת הפנימית (תיקון - פניות ציבור), התשס"ג-2003, מאת  חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - דיון בדלתיים סגורות לשם הגנה על מתלונן בעבירה של סחר בבני אדם לעיסוק בזנות), התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דחיית מועד הגשת דין-וחשבון (תיקוני חקיקה מס' 2), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - שירות נשים בצבא), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות [נוסח חדש] (תיקון - סייג לאיסור עדות בן זוג), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - ייצוג נשים בדירקטוריונים), התשס"ג-2003, מאת  חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק המקרקעין (מימון התקנת מעלית), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת רשף חן, מל פולישוק-בלוך ורוני בריזון; הצעת חוק הרשות למלחמה בסחר בבני אדם, התשס"ג-2003, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הרכבת נוסע על אופנוע), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המים (תיקון - איסור הספקת מים חינם), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטוח רפואת שיניים), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - אימוץ בין-ארצי), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת רומן ברונפמן; הצעת חוק הספורט (תיקון - מוסדות שיפוט פנימיים), התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת אחמד טיבי, מוחמד ברכה ועסאם מח'ול; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - הגנה על מנויי טלפון), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, מיכאל נודלמן, אליעזר כהן ואורי יהודה אריאל; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון - שעבוד ועיקול זכויות עובדים), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - זכאות להורה יחיד), התשס"ג-2003, מאת  חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - הבעת אי-אמון), מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק המקרקעין (תיקון - שיעורו של חלק מוצמד ברכוש המשותף), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - תקופת צינון), התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת מרינה סולודקין ויולי-יואל אדלשטיין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - סיום התקשרות בין צרכן לנותן שירות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק משק החשמל (תיקון - הזכות לצריכת חשמל מינימלית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - ביטול מוסד התביעות המשטרתיות), התשס"ג-2003, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון  ואורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת הטלגרף האלחוטי (איסור פרסום באמצעי תקשורת בלתי חוקיים ואיסור השמעה במוסדות ציבוריים), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת רוני בריזון; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - אימוץ ילד המוכרז כבר-אימוץ), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון - ביטול ההגבלה על חקיקה תקציבית), מאת  חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק הספורט (תיקון - נציגי ציבור בהנהלת איגוד והתאחדות), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת מתן וילנאי; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - איסור לכהן), התשס"ג-2003, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, אורי יהודה אריאל ואליעזר כהן; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - איסור לכהן כנבחר ציבור), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת יחיאל חזן; הצעת חוק הימנעות מהארכת חיים, התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון מס' 4) (איזון בפקיעת נישואין), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - ועדה ציבורית להסרת חסינות), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון - קביעת הוועדה למינוי שופטים לבית-המשפט העליון), מאת  חברת הכנסת יולי תמיר; הצעת חוק תובענות ייצוגיות, התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - פסילת מפלגות ומועמדים על-ידי בית-המשפט), מאת  חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - ביטול תשלומים לעקרת בית), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - קצבאות ילדים), התשס"ג-2003, מאת  חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - מענק לידה), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטוח אשפוז סיעודי), התשס"ג-2003, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יועצי המס, התשס"ג-2003, מאת  חברי הכנסת משה גפני, יורי שטרן, איתן כבל ויאיר פרץ. 
       

דברי יושב-ראש הכנסת לזכרו של חבר הכנסת לשעבר מאיר וילנר, זיכרונו לברכה 

       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו נפתח את ישיבת הכנסת במלים מספר לזכרו של חבר הכנסת לשעבר מאיר וילנר, זכרו לברכה, שהלך לעולמו. אבקש מחברי הכנסת לקום לדקה דומייה. 
       
       (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, אבקש לשבת. 
       
       אבקש להודות לסגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מוחמד ברכה, אשר ייצג אתמול את הכנסת כסגן יושב-ראש, יחד עם משמר הכנסת, בהלווייתו של מאיר וילנר, אשר נקבר בבית הקברות "ירקון" בתל-אביב. 
       
       חברי הכנסת, חבר הכנסת מאיר וילנר היה האחרון שנותר מכל החותמים על מגילת העצמאות. מאז קום המדינה היה מאיר וילנר חבר הכנסת הזאת, עד שפרש, והוא שימש חבר ואחר כך מנהיג של תנועה אידיאולוגית, בעלת סדר-יום אידיאולוגי, אשר משמשת בכנסת זו מאז קום המדינה והיום היא מפלגת חד"ש. בזמנו היא היתה רק"ח, המפלגה הקומוניסטית, וחבר הכנסת וילנר היה האיש ששימש את האנשים אשר בחרו בו במשך שנים רבות ונשא ברמה את עמדותיו ואמונותיו, ולא היה מחברי הכנסת המתפשרים. 
       
       חבר הכנסת וילנר זכור לא רק בתור מנהיג תנועה, אלא גם בתור פרלמנטר, אשר עסק בעבודה הפרלמנטרית באופן שוטף והיה ממנהיגי הקבוצות בארץ, אשר לא אחת היה שנוי במחלוקת, כפי שכל ראש תנועה אידיאולוגית היה שנוי במחלוקת מדי פעם. עוד כילד אני זוכר את אמירתו של ראש הממשלה הראשון "בלי חירות ומק"י", והכוונה היתה לאותם אנשים שחינכו אותי, כמו אותם אנשים שחינכו את אנשי תנועת חד"ש דהיום. 
       
       מאז חלפו ימים, המחלוקות קיימות, אבל ודאי שהכנסת והדמוקרטיה בישראל התפתחו בצורה שלא יכול להיות מצב שבו לא נוכל להתחשב בכל אחד ואחד מהגורמים המרכיבים את כנסת ישראל. זו אולי אחת מהתרומות היותר-חשובות שתרמו וילנר ומקימי היסודות של הפרלמנטריזם והדמוקרטיה בישראל. 
       
       חבר הכנסת וילנר ייזכר לא רק על-ידי חבריו, אלא ודאי על-ידי כל בית ישראל ומדינת ישראל, בוודאי כנסת ישראל, שהיה אחד מנושאי דגליה, כמו גם אחד המנהיגים שנשא את דבר תנועתו ברמה. 
       
       אני משתתף בצערה של המשפחה, ובעתיד נראה איך נוכל לכבד את זכרו של מאיר וילנר במסגרת הכנסת. 
       
       הלך לעולמו אחרון חותמי מגילת העצמאות שעוד נותר עד שלשום והיה בין החיים בינינו. יהי זכרו ברוך. 
       
       חבר הכנסת בורג, בבקשה. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תודה רבה לך על דברי ההספד הנוגעים ללב כלפי יריב פוליטי, אבל אדם מוערך. מכיוון שהלך לעולמו אחרון חותמי מגילת העצמאות, הייתי מבקש מאדוני לשקול למצוא דרך להנציח, בפינה הקרובה למגילת העצמאות - עד לפני כמה שנים המקור היה כאן באולם שאגאל, ולאחר מכן העברנו אותו לארכיון, אבל יש העתק פקסימיליה –  את זכרם של חותמי המגילה, במיוחד את חברי הכנסת שבהם, בצורה שתביע את רוח הדברים שאדוני דיבר עליהם. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בהחלט נשקול זאת. אולי נקים ועדת היגוי שתקבע את הדרכים והפעולות שלהן צריך כדי להגשים מקצת או כל או אפילו יותר מהדברים שאמר אדוני. 
       
       בבקשה, כבוד השר. נדמה לי שהשר הוא ותיק חברי הכנסת שנמצא באולם כרגע. האם אני טועה?
       
השר מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, אתה לא טועה. 
       
       אני רוצה לומר, שהכרתי את מאיר וילנר כחבר הכנסת בפעילותו הפרלמנטרית בכנסת, ואני מוכרח לציין לזכרו שהוא היה אחד הפרלמנטרים הטובים בכנסת. גם הוא וגם תופיק טובי, ייבדל לחיים ארוכים, הכירו את התקנון לפרטיו וישבו בכנסת באופן סדיר. מאיר וילנר ישב באופן קבוע וסדיר בכנסת, לא פספס כמעט שום דיון. חלקתי עליו, על תפיסת עולמו הקומוניסטית ועל תפיסת עולמו בעניינים אחרים, אבל מאוד הערכתי את פעילותו הפרלמנטרית הנחרצת והיוצאת מן הכלל בכנסת בעקביות ולאורך שנים. 
       
          מי שישב בכנסת יכול היה לראות את הפעילות שלו ואת המעורבות שלו בכל תחום, בכל פרטי התקנון, בכל פרט, למרות היותו חבר בסיעה קטנה, ותמיד עשה זאת בנימוס, באדיבות רבה, תוך מתן כבוד לכנסת וכבוד למי שהוא חולק עליהם. 
       
       אני חושב שצריך להצטער על מותו של חבר הכנסת וילנר, האיש שגם כחבר סיעה קטנה הביא כבוד לכנסת בפעילותו הפרלמנטרית. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לשר.
       
       אחרון הדוברים,  חבר הכנסת מוחמד ברכה, יושב-ראש סיעת חד"ש-תע"ל. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת וגם לחברי הכנסת שמצאו לנכון להגיד כמה דברים על חברנו היקר, המנוח מאיר וילנר.
       
       את דברי ההספד אמרתי אתמול בהלוויה, ואני פשוט רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לכנסת וליושב-ראש הכנסת. אני מקווה שאכן תתקיים ישיבת אבל, כפי שנהוג מדי פעם, לזכרו של אחרון החותמים על מגילת העצמאות ומנהיג תנועה חשובה ושורשית בפוליטיקה ובחברה בישראל, שאיגדה יהודים וערבים וניסתה לחנך על עקרונות של דמוקרטיה, שלום, סובלנות ושוויון. תודה רבה לכולם. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.
       
       

הצעות סיעות העבודה-מימד, מרצ--יהדות התורה 
וחד"ש-תע"ל--עם אחד--בל"ד--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה:
א. בשל הטענה שלפיה התקבלה התוכנית הכלכלית בדרך לא תקינה;
ב. במלאות מאה ימים לכהונתה 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, כמצווה עלינו אנחנו פותחים את סדר-היום בהצעות אי-אמון שהגישו סיעות העבודה-מימד, מרצ-יהדות התורה וחד"ש-תע"ל--עם אחד--בל"ד--רע"ם – הצעה אחת בשל הטענה שלפיה התקבלה התוכנית הכלכלית בדרך לא תקינה - מטעם העבודה-מימד; והשנייה - במלאות 100 ימים לכהונת הממשלה, מטעם מרצ-יהדות התורה וחד"ש-תע"ל--עם אחד--בל"ד--רע"ם. ראשון הדוברים הוא ממפלגת העבודה-מימד, חבר הכנסת אופיר פינס. 
        
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       תודה. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא מקובל בכנסת הזאת להציע אי-אמון בראש הממשלה בפרשות של הצבעה מזויפת במליאה. אין לזה תקדים בתולדות הכנסת. אין תקדים בתולדות הכנסת להצבעה מהסוג הזה, ואין תקדים בתולדות הכנסת לאי-אמון בנושא הזה. אבל אנחנו, סיעת העבודה-מימד, החלטנו להגיש אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה, משום שאסור בשום פנים ואופן לעבור לסדר-היום על מה שקרה כאן בהצבעות. לא ניתן לטייח את הפרשה הזאת.
       
       נזעקנו באותו לילה. אני זוכר שכמה חברי כנסת - דני יתום, יוסי שריד - כולנו זעקנו. אמר היושב-ראש שהוא לא יעבור לסדר-היום  והוא ימנה ועדה, והוא אכן מינה ועדה בראשות שני אנשים שכולנו סומכים עליהם, קצין הכנסת והיועצת המשפטית של הכנסת.
       
       אני אומר, קודם כול חבר הכנסת גורלובסקי הודה שהוא הצביע במקומו של חבר הכנסת ארדן. פה לא צריך ועדת חקירה, פה לא צריך ועדת בדיקה, פה צריך דבר אחד - שחבר הכנסת גורלובסקי יתפטר מהכנסת לאלתר; לאלתר, משום שהדבר נעשה בכוונת מכוון, לא במקרה ולא בטעות ולא בהיסח הדעת.        
       
       כשאנחנו קלטנו לאחר ימים ספורים שהיתה עוד הצבעה מזויפת, במקומה של חברת הכנסת גבריאלי - ואני לא רוצה לומר מי הצביע במקומה, משום שאף אחד בעצם לא הודה במעשה, אבל גם על-פי הדוח של קצין הכנסת והיועצת המשפטית לכנסת, אין ספק שהיא אכן הצביעה בלי שהיתה נוכחת באולם, סוג של דני-דין כזה, רואה ואינו נראה. אזי כבר מדובר לא באיזה מקרה ספונטני או ספורדי, אלא יש חשש כבד לתופעה, ממש לתופעה.
       
       חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ההצבעה במליאה היא קודש הקודשים של הדמוקרטיה, אין קדוש ממנה, אין קדוש מהצבעה במליאה הזאת. אני לא מכיר משהו קדוש מזה. זה האלף-בית. על העניין הזה מונחות האושיות של הדמוקרטיה הישראלית. אגב, לא רק של הדמוקרטיה הישראלית - של כל דמוקרטיה. ואנחנו מתווכחים אם אנחנו הריבון, אם בית-המשפט הריבון, עליונות שלטון החוק. חברים, קודם כול זה הבסיס, זו התשתית. אם אנחנו והציבור לא יכולים לסמוך על ההצבעה במליאה, לא יהיה אמון בבית הזה. וברגע שיתערער האמון בבית הזה, תתערער הדמוקרטיה הישראלית, ובצדק. 
       
       אני מכבד מאוד את הדיון בוועדת האתיקה ואני מקווה מאוד שהוא יסתיים במהרה. אבל הדיון בוועדת האתיקה, כולנו יודעים שהוא לא יכול לפתור את הבעיה. 
       
       האמת, חרה לי מאוד. ימים ספורים לאחר ההצבעה התקיים דיון בקואליציה, באיזשהו פורום של הקואליציה - אני לא בקיא בפרטים, רק קראתי בעיתון, שהקואליציה החליטה להעניש את חבריה שגילו עצמאות יתר ולא הצביעו על-פי המשמעת הקואליציונית בהצבעה כזאת או אחרת, ואסור להם חצי שנה או ארבעה חודשים, השד יודע כמה זמן, להגיש הצעות חוק או לדבר במליאה. אבל מלה לא נאמרה על אלה בשורותיה שזייפו הצבעות, מלה. תגנו אותם, תעשו משהו - לא. זה סוג של מוסר פגום, פגום מהבסיס שלו, מהשורשים שלו. איך אפשר לעבור לסדר-היום על תופעה שחברים משורות הקואליציה, משורות הליכוד, מצביעים במקום חבריהם, אבל לבוא חשבון מפה ועד אמריקה עם אותם חברים שמצאו עוז בנפשם ומדי פעם הפירו את המשמעת הקואליציונית? מה יותר גרוע ממה, חברי חברי הקואליציה? יש בכלל שאלה?
       
       אני אומר, זה לא יעזור. צריך בעניין הזה לעשות חשבון נפש כבד ביותר, כבד ביותר. אני יודע שעכשיו, כשאני אומר את זה, אתם תקפצו. אז תקפצו. זה מתחיל ממרכז הליכוד. מי ששרק אתמול לראש הממשלה, צפצף עוד קודם לכן על שלטון החוק צפצוף ארוך מאוד. מי שרצה לקחת את השר מאיר שטרית ולהשתמש בו ולעשות פאסאדה, שמי שנבחר לכנסת שלא כדין יעוף מהכנסת, זה היה טוב, אדוני השר, ערב הבחירות. אחרי הבחירות - לסל וחסל; לסל וחסל. זה פאסאדה, זה לא רציני, זה לאחז עיניים, זה להונות. מי שנתן יד לבחירה שהיו בה אלמנטים פליליים ועבר על כך לסדר-היום, יעבור לסדר-היום גם על הצבעה מזויפת במליאה. אלה טיבם של החיים. 
            
       לכן אנחנו מביעים אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה, משום שראש הממשלה שוב ראה ושתק. מנהיגות זה לעשות מפת דרכים נגד הזרם. אני מסכים. מנהיגות זה להתייצב במרכז הליכוד בניגוד לצרחות ולצעקות שהיו שם. זו מנהיגות שאני מעריך. אבל לא פחות מנהיגות זה להיות כאן כראש ממשלה, לדפוק על השולחן ולקרוא לסדר אנשים שזייפו הצבעות ולתבוע מהם את מה שתבעת מנעמי בלומנטל - לתבוע מהם לפנות את הכיסא.             
     
       קראתי היום את מכתבו של היועץ המשפטי לממשלה, שרואה בחומרה רבה מאוד את מה שקרה כאן, ויחד עם זה החזיר את הנושא לטיפולה של הכנסת. 
       
       אינני בטוח שהוועדה שבודקת את העניין מטעמה של הכנסת יכולה עוד להעמיק ולחקור הרבה - או הייתי אומר באופן משמעותי או מהותי - מעבר למה שהיא עשתה, כי הכלים שלה הם כלים חסרים. חברים, זה לא יעזור, ועדה - תהיה מכובדת ככל שתהיה ובלתי תלויה - אין לה הכלים שיש ליועץ המשפטי לממשלה ולמשטרה. יבואו חברים ויגידו - מה פתאום היועץ המשפטי לממשלה, מה פתאום המשטרה, אנחנו הריבון. חברים, זו לא חסינות מהותית. בשום פנים ואופן זו לא חסינות מהותית. 
       
       מי שזוכר את פרשת נתניהו - פרשת שטאובר - שם, תתפלאו, לפי דעתי, אף שהוא חשף דבר שאסור היה לו לחשוף מעל הדוכן הזה - היה פה אלמנט של חסינות מהותית. לרמות, להונות ולזייף במליאה – אלה מעשים שאינם בגדר החסינות המהותית, ואין בהם כדי שריון וחסינות מפני חקירה של גורמי אכיפת החוק במדינת ישראל. צריך לדעת את זה וצריך להסכים לזה וצריך להוביל לזה.
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני ממליץ בפניך - תאמר ליועץ המשפטי לממשלה שאתה כן מבקש ממנו להעמיד לצורך חקירת העניין את הכלים העומדים לרשותו ולרשות משטרת ישראל, כדי שהחקירה תתחיל ללא דיחוי, כדי שהחקירה תתחיל לאלתר וכדי שהיא גם תסתיים מהר ככל האפשר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פז, ברשותך - אני לא רוצה להפריע לך, כמובן, וכמובן זה לא על חשבונך. אני חייב להסביר גם לך וגם לחברי הכנסת הנוכחים את המצב כפי שהוא היום. אני קיבלתי את תגובת היועץ המשפטי לממשלה בכל מה שקשור לנושא גורלובסקי, והוא סמך את ידו על פעולתי כיושב-ראש הכנסת בהגשת התלונה, בהתאם לתקנון הכנסת, לוועדת האתיקה.
       
       ובהחלט, כאשר שמענו  - לפחות לכאורה - על אפשרות של מקרים נוספים, פניתי ליועץ המשפטי לממשלה והודעתי לו שאני מקיים ועדת בדיקה, שכן אין סמכויות חקירה לכנסת, אין ליושב-ראש הכנסת או למי מטעמו, או למי מהאורגנים של הכנסת - אם זה היועץ המשפטי, או אפילו קצין הכנסת ומשמר הכנסת - סמכויות חקירה של משטרה, שכן הם לא יכולים להזהיר אדם לפני שהוא מוסר הודעה, או הודאה. ולכן, כמובן הסמכות אינה בידינו.
       
       סמכתי אני את ידי על אפשרות שהיועץ המשפטי ייכנס לחקירה בתוך מסגרת הכנסת, שכן אין בידי אותם אמצעים המאפשרים תשאול ותחקור של חברים שאולי היו נוכחים ואולי ראו בעיניהם והם יכולים להעיד עדות ישרה וישירה על הדברים ועל העובדות שלהם צריך כדי להחליט אם היתה פה עבירה.
       
       לכן אני רוצה לומר - הדברים מונחים לפתחו של היועץ המשפטי לממשלה. היועץ המשפטי לממשלה החזיר את העניין לפתחנו במובן זה שביקש שוועדת הבדיקה תוסיף ותחקור. היטיב לומר זאת חבר הכנסת פינס ברגע זה - שאני לא רואה את הכלים העומדים לרשותי.
       
       אני רק מודיע מעל במה זו, שאם וכאשר יחליט היועץ המשפטי לבקש ממני אפשרות לחקור  אותם נושאים עלומים - אני אתן את הסכמתי. ולכן, אם על-ידי כך אדוני מוותר על הצעת האי-אמון בממשלה, אז הממשלה תחסוך את תשובתה.
       

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       עכשיו יש לו אמון בך, אבל לא בממשלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       או.קיי., עד כאן ההבהרות שלי, שתהיינה ברורות למעלה ומעבר לכל ספק.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       קודם כול, ההבהרה שלך היא הבהרה חשובה. עם זאת, אני אומר לך מדוע סיעת העבודה-מימד מציעה אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זו זכותך. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       משום שאומר לך: הציפייה שלנו - כשאני אומר שלנו, הכוונה לציבור בישראל - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ראש הממשלה כמובן לא יכול להורות, כפי שראש האופוזיציה, או יושב-ראש סיעת העבודה לא יכול להורות לחבר שנבחר מטעם מפלגתו להתפטר מהכנסת. זה תלוי רק ברצונו של חבר הכנסת. מבחינת העובדות צריך - - -

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       הוא יכול להמליץ. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא אמרתי. אני אמרתי – אבל הוא לא יכול לומר. זאת אומרת, אם למשל יאמר ראש הממשלה למי שיאמר מה לעשות, והוא לא יעשה, הרי ידוע לכולנו - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אבל מותר להביע דעה - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני יושב-ראש הכנסת - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, עד כאן. יותר אני לא - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       למשל, אצל חברת הכנסת בלומנטל הוא לא אמר כלום - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא נואם עכשיו. אני מבקש מחילה, אני רק הייתי חייב לתת הבהרה, כי אחרת היה מתפרש הדבר כאילו לא נעשה כלום. נעשה הרבה.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני רוצה לומר רק באמת בסיפא של הדברים של יושב-ראש הכנסת. ראשית, אני שב וקורא ליועץ המשפטי לממשלה להורות למשטרה לפתוח בחקירה רגילה, כפי שמתחייב מהמצב.
       
       נוסף על כל הטיעונים, הרי זה ברור - הכנסת לא צריכה ולא יכולה לחקור את עצמה. נקודה. ודי לחכימא ברמיזא. שום גוף, אגב, לא צריך ולא יכול לחקור את עצמו, אפילו אם מדובר באמת - כפי שאמרתי - באנשים בלתי תלויים, מקצועיים, שאמינותם מעל לכל ספק.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גזלתי ממך ארבע דקות. אני מוסיף לך ארבע דקות.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לא. שתי דקות וזה הכול. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אומר לך מדוע אנחנו מביעים אי-אמון בראש הממשלה ובממשלה. נכון, זה נושא חריג. נכון, זה נושא יוצא דופן. נכון, כולנו מקווים שהוא לא יחזור על עצמו. אבל בעינינו, ראש הממשלה והממשלה מחויבים לחתור לשלום ולביטחון ולכלכלה יציבה ולחברה צודקת, אבל הם גם מחויבים לשלטון החוק ולדמוקרטיה הישראלית. ולא יכול להיות שראש הממשלה וחברי ממשלתו יתעלמו במפגיע מהאירועים האלה שקורים בתוך שורות הסיעה שלהם. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא יכול להיות שתוכנית כלכלית תתקבל בדרך של הצבעה מזויפת. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       וגם לא יכול להיות - כפי שאומר חבר הכנסת בורג - שתוכנית כלכלית מתקבלת באמצעות הצבעה מזויפת. יכול להיות - קרה פעמיים-שלוש פעמים, אינני יודע כמה פעמים. אלה דברים שהדמוקרטיה הישראלית לא יכולה להסכים להם, לא יכולה, אגב, גם לעמוד בהם. ואני מציע לכולנו כאן - מכל חלקי הבית – להפנים, שאם  נעבור לסדר-היום על תופעות כגון אלה כאילו הם ככה דברים שמתחלקים וקורים ו"מתפלקים", וסלחנו ושכחנו - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       העייפות. הוא היה עייף...

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       - - אני אומר לכם, הסוף יהיה שכולנו נאבד את אמון הציבור בבית הזה - במפלגות, בסיעות, בדמוקרטיה הישראלית.
       
       ולכן, משום שראש הממשלה לא אמר דבר, משום שראש הממשלה לא עשה מעשה - אנחנו מביעים בו היום אי-אמון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת פינס. ישיב על הצעת האי-אמון הזאת השר שטרית. לאחר מכן יעלו הדוברים האחרים, ולהם ישיב כבוד השר גדעון עזרא. הדיון הסיעתי יהיה דיון משולב - של שלוש הצעות האי-אמון.

השר מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, אני כמובן מבין את התרעומת ואת הכעס על ההצבעה במקום אנשים שנעדרים, גם אני שותף להם. 

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אתה לא כועס, השר שטרית?

השר מאיר שטרית:
       
       אני כועס.

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אז למה אתה מבין? גם אתה כועס.

השר מאיר שטרית:
       
       אמרתי - - -

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אמרת שאתה מבין. 

השר מאיר שטרית:
       
       לא נתת לי לגמור את המשפט. אמרתי - - -

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       הרגשתי שאתה הולך לטעות, אז תיקנתי אותך. 

השר מאיר שטרית:
       
       לא. המשך המשפט שלי היה - -

רומן ברונפמן (מרצ):
       
       זאת הבעיה של הליכוד ושל השר שטרית - - -

השר מאיר שטרית:
       
       - - ואני שותף לכעס הזה. אני חושב שכן - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת ברונפמן. חבר הכנסת ברונפמן, סיימת לדבר בטלפון קודם, אני הייתי באמצע דיבור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       תגיד תודה שהיתה לך הזדמנות להביע את כעסך - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי חברי הכנסת. חבר הכנסת דהאמשה, השר שטרית עוד לא התחיל לדבר, כבר אתה - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       הדברים קשים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ראיתי קריאות ביניים אחרי ארבעה משפטים, חמישה. עוד לא התחיל לומר משפט אחד, כבר קריאות ביניים.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אנחנו תומכים בו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תומכים בו, בסדר. הוא לא צריך מקהלה בשביל תמיכה.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       נושא טעון. 



השר מאיר שטרית:
       
       אני שותף לכעס הזה ואני חושב שגם הממשלה שותפה לכעס הזה, ואינני חושב שחברי כנסת - בכלל, בכל חלקי הבית - מסכימים עם הליך כזה. 
       
       אין שום ספק שזו פגיעה בכבודה של הכנסת ובתפקודה של הכנסת ובמצבם ובכבודם של חברי הכנסת, ואני חושב שטוב עושה יושב-ראש הכנסת שלקח את העניין לידיים והוא מטפל בו כמיטב יכולתו, ואני מניח שימוצו כל ההליכים האפשריים בעניין הזה. אני סומך לחלוטין על ידידי יושב-ראש הכנסת, רובי ריבלין - שאמון על ההדר הבית"רי - שהוא לא ירפה מהנושא עד שימוצו כל ההליכים האפשריים בעניין. 

חיים אורון (מרצ):
       
       איפה הדר ואיפה בית"ר?

השר מאיר שטרית:
       
       בסדר, אבל בכל זאת - - -

חיים אורון (מרצ):
       
       - - -

השר מאיר שטרית:
       
       ג'ומס, היה הדר והיה בית"ר, ועוד ישנו היום - אם לא בכלל, אז בחלק עדיין ישנו. יש אנשים שמאמינים בזה, ואני מאמין בזה.


       בעניין הזה, אני חושב שאין חולקים על העובדה שצריך למצות את ההליכים עם כל מי שפעל בצורה הזאת. אני ותיק מאוד ונמצא הרבה מאוד שנים בכנסת, ואני לא זוכר שום תקרית כזאת בעבר. 
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       אתה התחייבת להצעת חוק של פריימריס - - - 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני מגיע לזה. אדוני, לא רק התחייבתי, אני ישבתי בראש ועדה, שראש הממשלה ביקש ממני לעמוד בראשה ולמנות את חבריה. מיניתי את חברי הוועדה, שהם לא רק נציגים מהליכוד. הגענו להצעת חוק שאושרה בממשלה, אושרה בוועדת שרים לענייני חקיקה שעמדתי אז בראשה. אני מודיע לכנסת, שאנחנו לא מתכוונים להרפות מהנושא. אני מתכוון לפעול כדי שההצעה הזאת תובא להצבעה בכנסת, אני מקווה כהצעה ממשלתית - זאת העדיפות הראשונה. 
       
       רבותי , אני יכול לגלות לכם שראש הממשלה תומך בהמשך הצעת החקיקה הזאת בכנסת. אם זה לא ילך באמצעות הממשלה – איך אומרים? זו דעתי, ואני תומך בה. אני עומד מאחורי דעתי. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       בשבוע הבא אניח את הצעת החוק על השולחן. האם אני יכול לצפות שוועדת שרים לענייני חקיקה תתמוך בה?
       
השר מאיר שטרית:
       
       חבר הכנסת בורג, אני אתמוך בה בכל פורום, בכל מקום שהיא תבוא. להזכירך, חיים רמון ואני הגשנו בכנסת הקודמת בנפרד, בלי לתאם בינינו, הצעות חוק לקביעת פריימריס במפלגות הגדולות. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       המפלגה שלי היתה נגד. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       גם שלי, ולצערי חלק מהאנשים הצביעו ברגליים, ונפלנו בהצבעה. הצעת החוק שהממשלה אישרה בוועדת שרים לענייני חקיקה – אני מקווה שהיא תובא כהצעת חוק ממשלתית, כי אז חוסכים את הקריאה הטרומית, ונדע את זה בתוך השבוע-שבועיים הקרובים. 

חיים אורון (מרצ):
       
       אדוני השר, תעשה טובה, תמצא חברי כנסת שיחתמו על זה ולא הממשלה - - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       מאה אחוז. חבר הכנסת בורג וחבר הכנסת פינס כבר הניחו.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       שר המשפטים לא ייתן לך - - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       אדוני, מותר לשר המשפטים להתנגד אם הוא רוצה. הרי הוא תומך בדמוקרטיה, אז למה שהוא יתנגד לזה?
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לא עד כדי כך. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       לא עד כדי כך? אז נראה את עמדתו בהצבעה, כשיבואו לוועדת שרים לענייני חקיקה. אני אתמוך בזה, בכל פורום אתמוך בהצעת החוק הזאת. זאת דעתי, כאמור, ואני תומך בה, ואני לא רואה את הממשלה או את ראש הממשלה לא תומכים בהצעה הזאת. ראש הממשלה אמר לי רק בשבוע הזה, שהוא ממשיך לתמוך בהצעת החוק ולתמוך בהבאתה לכנסת, כדי להעבירה בכנסת. אני חושב שצריך לעשות זאת. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       הוא גם אמר שהוא לא יוריד התנחלויות. 

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אל תדאג, הוא לא יוריד. 

השר מאיר שטרית:
       
       הוא בינתיים לא הוריד שום התנחלות, אל תמהר. 
       
       אבל, רבותי, בין הכעס על צורת ההצבעה לבין הטענות לביטול או לזיוף של התוכנית הכלכלית, חבר הכנסת אופיר פינס, יש פער גדול מאוד. עד כמה שזכור לי, לא היתה שום הצבעה על שום הסתייגות שעברה ברוב של פחות משניים. 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       התוכנית מזויפת - - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       תשלים עם זה שהיה רוב גדול וברור, אלא אם אתה חושד בכל חברי הכנסת שזייפו. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       עכשיו אפשר לדעת?
       
השר מאיר שטרית:
       
       אילו היתה הצבעה אחת שבה היה רוב של שניים, יכולתם לבוא בטענה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני פוסל את אנשי המזכירות בהצבעות השמיות? 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       השר טועה - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פרוש, בכל זאת לפי דרישת האופוזיציה היו 12 הצבעות שמיות. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני מבין את התסכול של האופוזיציה. גם אני הייתי מתוסכל כשהייתי באופוזיציה, כשכל המאבק לא עזר והיינו נופלים, מה לעשות? יש רוב קואליציוני יציב, תשלימו עם זה. אני יודע שזה קשה, זה לא נעים וזה לא נוח, אבל זה המצב. זה שזייפו הצבעה אחת או שתי הצבעות, זה לא פותר לכם את הבעיה. זה רע מאוד בעיני, אבל זה איננו פותר את הבעיה של הרוב; יש רוב בכנסת שהצביע נגד דעתכם, נכון, אבל היה רוב שהצביע. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       הרוב קובע, אבל הוא לא צודק. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       השר שטרית, כשתרצה לקנטר קצת - - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני לא מקנטר, אני שותף אתך לדעה שזו שערורייה, אבל זה לא פוסל את ההצבעה של הכנסת. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       זה לא העניין. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אגב, גם פה אמרתי בשבוע שעבר שהמשיח הגיע. מסתבר שהוא מגיע באמת כל הזמן. הוא ממשיך, הוא עוד בדרך. היום ראיתי בעיתון, שהרב ליצמן פנה לבג"ץ בתביעה לפסול את התוכנית הכלכלית.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       כשראש הממשלה תומך בהצעת חוק הזאת, ליצמן יכול ללכת לבג"ץ. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       100 אחוז, אז הוא פנה לבג"ץ, וזה כבר מבשר טובות. הנה הרב ליצמן מיהדות התורה פונה לבית-המשפט הגבוה לצדק, כדי לקבל סעד של בית-משפט לצדק. אתם רואים כמה חשוב שבית-משפט עליון יהיה המבצר האחרון ששומר על החוק במדינת ישראל? עד היום לא ראיתי הרבה מאוד פניות לבג"ץ, ואני שמח שגם יהדות התורה והיהדות החרדית מכירות היום בחוקיותו של בית-המשפט העליון ובסמכותו להחליט בשם המדינה. אני מאוד שמח על הפנייה לבית-המשפט. 
       

אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       הוא לא שאל את יהדות התורה, הוא אדם עצמאי. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אבל, הרב רביץ, אתה בוודאי לא מתנגד לבית-המשפט העליון. 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       כשאריק שרון אומר "די לכיבוש", הכול אפשרי. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אז תתמוך בו, למה אתה מתנגד ומגיש הצעות אי-אמון?
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אנחנו תומכים בו, אצלכם אין לו רוב. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אנחנו סומכים עליכם. אולי הוא סומך עליכם. אני קיבלתי הבטחה מראש המפלגה שלכם לעתיד, חבר הכנסת פרס, שאמר שייתן רשת ביטחון לראש הממשלה אם תהיה לו התנגדות מימין. 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       תאמין לי שהוא ייתן יותר. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני השר, מה עם החוק שלך?
       
השר מאיר שטרית:
       
       חבר הכנסת גפני, הוא יבוא לכנסת, או באמצעות הממשלה, או באמצעות חברי כנסת פרטיים, ויש בליכוד רבים שתומכים בו. נראה אז את ההצבעות. חבר הכנסת גפני, אתה תתמוך בחוק הזה? אני רוצה לדעת אם אתם תתמכו בחוק הזה. 
       

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא, אבל אני רוצה לדעת, אדוני השר, רק משום שאני יודע שאתה כל השנים עובד על זה, איך קשורים הפריימריס להצבעות הכפולות. למה זה קשור?
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני צריך להסביר לך רש"י? 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אנחנו לא מבינים...
       
השר מאיר שטרית:
       
       מסכנים; איך אומרים, חבר הכנסת רביץ? ילד שלא ידע לשאול, או תם, אם תרצה. לא תם ולא אחד שלא יודע לשאול, כולנו חכמים, כולנו נבונים, כולנו יודעים את התורה. רבותי, אין שום ספק ששיטת הבחירה של חברי הכנסת במפלגות הגדולות צריכה להיות רק בפריימריס ארציים כוללים של חברי המפלגה. אני עומד מאחורי זה כל השנים. לא שיניתי את עמדתי. אני עומד מאחוריה גם היום, וההצעה תובא לכנסת וניאבק עליה. אני מקווה, הרב גפני, שגם אתה תתמוך בהצעת החוק הזאת. הרי עליכם ממילא זה לא חל, אז תתמכו בה ותיתנו לנו עידוד, כדי להעביר את הצעת החוק הזאת בכנסת. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       או שתיקחו בליכוד מועצת גדולי התורה – זה יותר טוב. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני מסכים, אבל אני בטוח שאם גם לך היתה ברירה, היית מעדיף פריימריס ולא רק מועצת גדולי התורה. 
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום, היא לא במקומה. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       למה? ההצעה במקומה. 
       

השר מאיר שטרית:
       
       הסברתי למה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מי שלא הצליח להבין עד רגע זה, פשוט לא שמע, משום שהוא היה עסוק בקריאות ביניים. אני מאוד מודה לאדוני. 
       
       רבותי, מציע האי-אמון הבא הוא חבר הכנסת רומן ברונפמן, אשר יביא את נימוקיו להבעת אי-אמון בממשלה בנושא התוכנית הכלכלית ודרך קבלתה. חבר הכנסת ברונפמן, גם לרשותך עומדות עשר דקות. 

רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, לפני שאנמק את נימוקינו לאי-אמון בראש הממשלה, אני רוצה להתייחס בשתי מלים לעניין שהתחיל בו חבר הכנסת אופיר פינס, ובצדק כינה אותו אווירה עכורה, והייתי אומר גם מסוכנת למעוז הדמוקרטיה הישראלית. 
       
       אני פונה דווקא אליך, אדוני היושב-ראש, כי אתה – בעיני לפחות, ואני אומר את הדברים רק על דעתי, לא על דעת הסיעה, כי לא התייעצתי אתה בנושא זה – מסרטט לנו דמות שבאה מהמחנה הלאומי, עם נגיעה מאוד חזקה ומאוד שורשית, והייתי אומר מאוד איתנה ומעוגנת בערכי הדמוקרטיה והליברליזם. 
       
       אני  חייב להגיד לך, שאני הייתי באותו לילה של ההצבעה הכפולה בישיבת ועדת הכנסת, שנוהלה על-ידי עורך-הדין וחבר הכנסת רוני בר-און. חבל שהוא יצא מאולם המליאה, כי אני, בשבע שנות כהונתי בכנסת - - -
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - אפשר להצביע על - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר, חבר הכנסת פרוש, אתה לא צריך להצביע. הרי יש לך שותפים חדשים מקרוב באו. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       הייתי ער לנוהג שבשבע שנות הכהונה שלי בכנסת לא שלא היה מקובל, לא עלה בדעתי שיכול להיות בוועדת הכנסת, שהיא בסופו של דבר מין ועד משותף של ניהול הבית. אני פניתי אליך, ופניתי לעוד כמה חברי כנסת ותיקים, בשיחה, וציפיתי שתהיה איזו תגובה. אני יודע שלא כל תגובה צריכה לבוא לדין ציבורי, אבל אני מצפה מאותם חברי כנסת מהליכוד - והנה, דוד מחייך, והוא כנראה יודע למה הוא מחייך - מאותם חברי כנסת מהליכוד שנמצאים היום במיעוט מתגונן מול נורמות דורסניות, ברוטליות, שלא נסגרות בספסלי הליכוד, שלא נסגרות במרכז הליכוד, לצערי, אלא גולשות לוועדות, למליאה - ומה הפלא? - מגיעות לשני זיופים בלילה אחד - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       לפחות. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       לפחות. - - על-ידי שני חברי כנסת. ואתה יודע מה, אדוני היושב-ראש? אני, עד הרגע הזה, עד ששמעתי את חבר הכנסת פינס-פז - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ברונפמן. אם יש לך ידיעה על שני - תגיד לי. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       לא, אנחנו יודעים על שני זיופים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו יודעים על כך שיש אחד שהודה, ויודעים שיש חברת כנסת שלא הצביעה, וסומנה הצבעה על-ידה, אבל אין לנו איזה - - -
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אבל הלוגיקה הפשוטה אומרת - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אלא אם כן יש לאדוני עובדות שהוא מוכן להעיד עליהן, אחרת לא - - -
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אין לי שום מידע נוסף, אבל הלוגיקה האלמנטרית מלמדת, שאם חברת הכנסת גבריאלי הודיעה והודתה שלא נכחה כל הזמן, אבל הצביע מישהו במקומה - הלוגיקה שאני למדתי אומרת, שמישהו אכן הצביע במקומה שלא על-פי החוק. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הלוגיקה חשובה בתפיסה המשפטית, אבל היא לא מספיקה. יש ראיות נסיבתיות שאינן מספיקות. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אני מדבר על החשד, אבל לא על זה רציתי לומר לך, אדוני היושב-ראש. לכן, עד לפני רבע שעה, ויעידו חברי בסיעה, התלבטתי אם ההצבעה הכפולה היא עילה מספקת כדי שהעבודה-מימד יגישו אי-אמון בראש הממשלה. כאשר שמעתי את חבר הכנסת פינס-פז נוכחתי לדעת שאכן כן. כי הנהגת הליכוד, אותם חברי כנסת ותיקים והשרים המכהנים, שלפחות הפנימו את הנורמות של ההתנהגות בבית הזה, היו צריכים לקום ולהוקיע, אבל מה-זה-להוקיע - עד הסוף להוקיע את התופעה הזאת. כי אמרתי לך, זה לא מסתיים בהצבעה הכפולה והשקרית. זה גולש לנורמות בוועדות. ואני חוזר ואומר: חבר הכנסת רוני בר-און, עורך-הדין רוני בר-און, חבל שיצא מאולם המליאה, כי מה שאני ראיתי בוועדת הכנסת זה דבר שאסור שיקרה במשכן. ואני מבקש שתביא לתשומת לבך את מה שאני אומר. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - - כל עוד המזייפים יושבים בינינו. 
       
       
       
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אני אמרתי, חבר הכנסת דהאמשה. הבעיה היא שהנהגת הליכוד הליברלית נמצאת במיעוט מתגונן בפני ההמון הברוטלי. אני לפעמים נכנס לשערי הכנסת וחושב מחשבות שלא מתאימות להשקפת עולמי, ואני לא אצטט את עצמי. 
       
       עכשיו אני רוצה לעבור לנימוקים. רבותי, אנחנו צריכים להחליט, הבית צריך להחליט, מה זה מוסד האי-אמון. האם אי-אמון בממשלה מוגש כהזדמנות שהאופוזיציה תקבל את רשות הדיבור? או שמוסד האי-אמון יהיה באמת מוסד שפעם אחת בתקופה מסוימת ירכז ו"יפקס" את תשומת הלב הציבורית על פעילות הממשלה בתקופה, בטיימינג, בצומת הכי קריטיים. אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, בסיעה, ואצלי באופן אישי, היתה התלבטות מאוד קשה. הרי לא רק היושב-ראש המיועד של מפלגת העבודה, ראש הממשלה לשעבר שמעון פרס, וחבריו אמרו, שאם ראש הממשלה לא יסתפק בהצהרה ההיסטורית בעיני - די לכיבוש - אלא יעבור לפסים מעשיים, האופוזיציה, שאני חלק ממנה, תיתן לו רשת ביטחון. 
       
       אני חייב למאיר שטרית - אנחנו לא אופוזיציה מתוסכלת. אנחנו אופוזיציה לוחמת, שאוהבת את תפקידה כאופוזיציה וגאה בו. והנה בא הרגע, ולפני שעתיים הצבא העביר למתנחלים רשימה של מאחזים בלתי חוקיים שעומדים לפינוי החל מהלילה - 15 במספר, והאופוזיציה מגישה אי-אמון. באמת התלבטות. הרי בסופו של דבר זה מה שאנחנו אמרנו - האופוזיציה והרשימה שאני משתתף בה היום, לא אני באופן אישי - מאז 1967. יוסי שריד אפילו אמר את זה לפני שבועות מספר. אם יפונה בית אחד בנצרים – נכון, ג'ומס? ככה אמר יוסי?  - נתמוך בראש הממשלה. ואני דווקא חולק על חיים רמון. איפה הוא? 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       הוא הלך לגייס רוב להצעה שלך. 
       
שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       הלך לגייס רוב? אז הוא לא יחזור. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אני לא רוצה להגיד, אבל חוף הים רחוק מירושלים. הנה הוא בא. אני חולק על חיים. אני חושב שכן יפונו מאחזים בלתי חוקיים. 
       
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אתה גם "פראייר"? 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       לא, אני לא "פראייר". אני פשוט אומר שלאמירה של אריאל שרון יש משמעויות ציבוריות, לא להחלטת הממשלה על מפת הדרכים. החלטה כזאת כן, החלטה כזאת לא. אנחנו ראינו את המשמעויות בסקר שפרסם מכון יפה ללימודים אסטרטגיים. כן, לאמירה יש משמעות, יותר ממשמעות סמנטית, כי היא משנה עמדות ציבוריות. ומה ראינו בסקר האחרון? 59% מהישראלים תומכים בהורדת התנחלויות בכל מחיר וללא תנאים. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אתה צודק, חבר הכנסת ברונפמן. אם הוא לא - - - הציבור יגיד שהוא לא אמין. 
       
רומן ברונפמן (מרצ):
       
       אני אומר, אדוני חבר הכנסת בורג, שאני מייחס חשיבות רבה לשינוי. אני לא חושב שחל שינוי, אבל לשינוי שמבטא ראש הממשלה בשבועות האחרונים אני מייחס חשיבות. אבל כאשר הסיעה שקלה את האי-אמון בכללותו, וראינו את התוכנית הכלכלית, שבסופו של דבר עברה לפני שבועיים גם בזכות הקולות המזויפים של הליכוד, החלטנו שלמרות הכול נגיש אי-אמון, גם בשמנו וגם בשם יהדות התורה, כי אין להשלים עם המצב כפי שהוא. 
       
       רבותי, בקרב נשים עומדת האבטלה בחודש האחרון בשיעור של יותר מ=11%. בקרב הגברים היא עוברת את ה=10%, ובחודש האחרון הצטרפו 83,000 ילדים אל מעגל העוני. כשאנו שוקלים את כל השינויים בעמדות המדיניות של ראש הממשלה מול המצב הכלכלי-החברתי, אנחנו מגיעים למסקנה מאוד כואבת ומאוד עצובה, ש=100 הימים הראשונים של ממשלת שרון לא היו ראויים, ולכן אנחנו מגישים אי-אמון בממשלה. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אחמד טיבי, אם אתה רוצה לנמק - אתה לא חייב. זה נראה שהיית מופתע, לא חשבת שתצטרך לנמק את האי-אמון. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אף שאינני משבית שמחות מקצועי, אודה שאני מתקשה להתפעל מההצהרות הכותרתיות של ראש הממשלה. אני סבור שהדיבורים על תפנית בדרכו מוגזמים ומוקדמים. מדובר לפי שעה במהפך ורבלי, לא קונספטואלי. זוהי אפוא מהפכת המלים והצלילים. אין בה כשלעצמה כדי לחולל שינוי במציאות חיינו העגומה, הדיכאונית, המדממת. 
       
       קחו למשל את נושא ההקלות: היות שתושבי הגדה המערבית ורצועת-עזה אינם קוראים את "ידיעות אחרונות" ואת "מעריב", אין להם שום מושג, לא תיאורטי ולא פרקטי, על אודות ההקלות, ההטבות והרווחה היחסית שבהן זכו פתאום. אלה כאמור לא היו ולא נבראו, אלא במנגנון התעמולה של לשכת ראש הממשלה ובמכבשי הדפוס של עיתוני הערב בעיקר. 
       
       כל ההצהרות וההבטחות, הסיפורים והבדיות, ה"ספינים" התקשורתיים וההטעיות הופכים את הפרופגנדה והדקלרציה לחזות המדיניות כולה. הקומוניקטים וההצהרות לא מבקשים לבטא מדיניות, הם הם המדיניות.
       
       אדוני השר, ניסיתי להשיג אישור מעבר לאשה חולת סרטן מייד אחרי שדיברו על ההקלות. זה היה קשה מאוד מאוד מאוד. ניסינו להעביר גופה של פלסטיני תושב עזה, שהיה מאושפז בבית-החולים "הדסה" בגלל אי-ספיקת כבד. מצבו הידרדר, והוא הועבר לפני חודש וחצי דרך נמל התעופה בן-גוריון לגרמניה. אחרי חודש וחצי הוא נפטר בגרמניה. רצינו להחזיר אותו ב"לופטהנזה" לנמל התעופה בן-גוריון. לשכתי תיאמה עם השגרירות הישראלית בגרמניה, עם השגרירות הפלסטינית בגרמניה, עם מחסום ארז, על מנת שאמבולנס יוכל לעבור, ובדקה האחרונה השב"כ לא אישר. "יש בעיה עם הטסת גופות", אמרו, "משיקולי ביטחון". נאלצנו להעביר אותו לירדן, ומירדן דרך הגשר קרקעית, כי קרקעית אפשר להעביר גופות. אנשים חיים, מותר שהם יטוסו במצב של אי-ספיקת כבד דרך נמל התעופה בן-גוריון, אבל כשהם מתים, והם בארונות, זו סכנה. כאילו שפלסטינים הם פצצות מתקתקות גם כשהם בארונות. קשה מאוד.
       
       אדוני היושב-ראש, אין בכלל ספק שראש הממשלה מבין משהו ביחסי ציבור. העימותים שהוא מפיק לעצמו עם מפלגתו הם דוגמה יפה לכך, אולם תעמולה אינה תחליף למדיניות. כך כובשים כותרות, רבותי, לא לבבות. כך לא משתנה מציאות.
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תאמינו או לא, המציאות בשטחים במהלך פסטיבל עקבה החמירה: סגרים, כתרים, מחסומים, תורים, עוצר ושאר תופעות הכיבוש ותעשיות ההשפלה והייאוש שהיו לחלק בלתי נפרד ממנו - כל אלה דווקא הוכבדו והוחרפו בימים האחרונים.
       
       הקולות הבוקעים מלשכת ראש הממשלה - קולות פיוס והרגעה כביכול, אולם המעשים הם שרירותיים ומתעמרים כשהיו.
       
       אצל ראש הממשלה, אדוני השר פריצקי, חברת הכנסת רוחמה אברהם, מלחמה היא שלום, כיבוש הוא שחרור ושקר הוא אמת.
       
       אדוני ראש הממשלה, שאינך כאן אתנו במעמד הזה, מעמדים מדיניים, יוקרתיים ככל שיהיו, ועידות חגיגיות ופסטיבלים - כל אלה לא יועילו ללא מעשים של ממש. הם רק יעמיקו את מפח הנפש ואת תחושת ההונאה. ללא חיסול מואץ של הכיבוש, על כל גילוייו המכוערים, ללא נסיגת הצבא מהערים, ללא הפסקת ציד האדם והחיסולים, ללא הפסקה מוחלטת של גזל הקרקעות, ללא פירוק מפעלות ההשפלה והביזוי, ללא שחרור מסיבי של אסירים, מנהיגי ציבור ושטח, ללא מכלול של צעדים דרמטיים מחוללי שינוי אטמוספירי - ללא כל אלה, המעמד בעקבה יהפוך לפיאסקו.
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השטחים הכבושים הם מקום מוכה ייאוש ומשטמה. החורבן מוחלט ותחושת חוסר האונים והתוחלת פשתה בכול. אין בית ומשפחה שלא מבכים את מתיהם וסועדים את פצועיהם. הירידה ברמת החיים בשנות אוסלו והאינתיפאדה היתה תלולה והחיים קיבלו אופי שרדני ומבזה. החיים איבדו את טעמם בעיני רבים, ובאורח טרגי ונורא קיפוח החיים הפך בעיני רבים מדי לטעם החיים עצמם. הדברים הובילו לעימות עקוב מדם בין פלסטינים לישראלים, אשר מקפחים את חייהם לשווא, הן יהודים והן ערבים, הן פלסטינים והן ישראלים; קיפוח חיים הראוי להוקעה, הראוי לדחייה. אפשר לשנות זאת, רבותי חברי הכנסת.

	על כן, רבותי, עימותים מדומים והפקת קטטות עם "פייגלין אנד קומפני" לא מותירים רושם עז. הרי כבר היינו בהצגה הזאת עם המדינה הפלסטינית ערב הבחירות. די. די להצגות. תש כוחנו ממשחקי המלים ומצמדי המלים. פעם זה "ויתורים כואבים". כואבים למי? ופעם זו "מדינה פלסטינית". איפה מדינה? דומה שההתנהלות הכזבנית הזאת נמשכת זמן רב מדי והיא מיצתה את עצמה. די לטקטיקות, להולכת השולל, לכחש ולשיכרון המלים. הגיעה השעה לעשות מעשים של ממש ומהר.

	אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין עוד טעם ותכלית בעיסוק כפייתי ובלתי פוסק בהצהרותיו ובכוונותיו של ראש הממשלה. יש אך ורק מבחן אחד ראוי ורלוונטי נכון לשני הצדדים, והוא מבחן המעשה - המעשים יקרבו והמעשים ירחיקו.
	
	אם בזירת היחסים עם הפלסטינים, רבותי חברי הכנסת, עם סיום תרועות עקבה הגיעה שעת המעשה, הרי שבזירת היחסים עם האוכלוסייה הערבית של מדינת ישראל הגיעה שעת דין וחשבון נפש תקופתי.

	עם השבעתו של אריאל שרון לתקופת כהונה שנייה כראש ממשלה הוא חזר על הצהרתו מהשבעתו בקדנציה הראשונה, ולפיה הוא פותח דף חדש ביחסים עם האזרחים הערבים במדינת ישראל. אני מציע לראש הממשלה למסד את שירות "הבטחה ממתינה", במקום למחזר כל פעם.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       הוא לא אמר: דף חדש, הוא אמר: פרק חדש.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       במקום "שיחה ממתינה" - "הבטחה ממתינה". שרון חזק בהצהרות כוונות מבטיחות ונמלצות, אולם כיסוי אין.
       
       תקציב המדינה, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ותוכנית הרפורמה להבראת המשק הם מסמך הממחיש יותר מכול את קיפוחם המובנה והשיטתי של האזרחים הערבים והם מאששים באופן בוטה את המושג "נוכחים נפקדים". אזרחותנו מרוקנת מכל תוכן ומקומנו נפקד כמעט מספר התקציב הציבורי, מהחברות הציבוריות ומהשיח הציבורי. אנחנו רוצים לשנות זאת. אנחנו מושיטים יד כדי לנהל ויכוח ער, לעתים עם חילוקי דעות קשים, אבל אנחנו רוצים לנהל שיח ציבורי גם אם חילוקי הדעות הם קשים.
       
       למשל, תקציב המדינה, רבותי - ברבעון הראשון של השנה הסתכם שיעור המובטלים במשק ב=10.8% מכוח העבודה האזרחי, לעומת 10.2% ברבעון הקודם. שיעור הגברים המובטלים עמד על 10.6%, ואילו בקרב הנשים עמד שיעור האבטלה על 11.1%. כמו כן, בחודשיים הראשונים של 2003 נרשמה ירידה ריאלית של 20.3%, ל=1.06 מיליארד שקלים, בתשלומי קצבאות הילדים, ובתשלומי דמי האבטלה נרשמה ירידה של 38%. זאת ועוד, בשל התוכנית הכלכלית, רבותי, עקרות בית מחויבות במס בריאות של 60 שקל, לרבות דמי הביטוח הלאומי, שבהם חייב כל אזרח במדינת ישראל, שלא לדבר על ההתנקשות בקרנות הפנסיה. הוקפאו קצבאות הנכות, הילדים והבטחת ההכנסה. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשל הצעידה מן הפח אל הפחת, בשל ההידרדרות בכל מערכות החיים, בשל הפיכת חיי שני העמים לגיהינום מתמשך, בשל התוכנית הכלכלית הברוטלית, בשל השווקים הפיננסיים שפרחו והמתאבדים אשר הלכו, בשל הדיכוי והדיכאון והקיפוח, בשל היותה של ממשלת שרון השנייה המשך של ממשלת שרון הראשונה, בשל ההתנהלות הכוזבת והנכלולית המדברת לפתע שלום ומוסיפה לחרחר מלחמה, בשם החיים ובשם החפצים בחיים, אנחנו מציעים אי-אמון בממשלה. תודה רבה. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. את מי אתם מציעים כראש הממשלה הבא? אתם צריכים להציע באי-אמון.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       את מוחמד ברכה.  

קריאה:
       
       את אבו-מאזן.

היו"ר נסים דהן:
       
       ביקשתי לקיים את חוק הכנסת. על-פי החוק צריך להציע מחליף.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       ההצעה נמצאת בבקשה. 

היו"ר נסים דהן:
       
       בבקשה, השר גדעון עזרא. 

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת המציעים, חבר הכנסת אחמד טיבי, אם הייתי יושב פה ביציע ולא הייתי יודע מה קורה במדינה הזאת, תאמין לי, אתה משכנע בצורה בלתי רגילה. אבל מספיק שתדע את ההיסטוריה של ארבעת הימים האחרונים כדי שתבין שכל הרצון הטוב - ואני אומר את זה בלי מרכאות - של ממשלת ישראל לסייע בהקלות לפלסטינים, מי ששם אותו לאל הם המחבלים, בהם אנשי "פתח", עדיין בלי יכולת של הרשות להילחם בטרור. 
       
       לכן, דע לך, ואני אומר לך את זה בידיעה מוחלטת - יש לנו כל הרצון לאפשר לפלסטינים חיים תקינים, אם הדבר לא פוגע בישראל. רצינו ופתחנו את חבל-עזה ואת יהודה ושומרון לעבודה בישראל לחלק מהפועלים, ונאלצנו לסגור, בגלל מה? מפני שהתחשק לנו? מפני שנהרגו שבעה יהודים, ובגלל התרעות נוספות. 
       
       לעצם העניין. אני מבקש  לסכם  את 100 הימים הראשונים של ממשלת שרון. הממשלה הוקמה אחרי ניצחון מוחץ של הליכוד בבחירות, והיא מתבססת על קואליציה יציבה ואחראית. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       יציבה אולי, אבל לא כל כך אחראית. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       ב=100 ימי כהונתה פעלה הממשלה בכל הדרכים העומדות לרשותה למיגור מוראות הטרור ולהשבת הביטחון האישי לאזרחי המדינה. ישראל פעלה באוויר, ביבשה ובים נגד ארגוני הטרור מחוץ ומבית. 
       
       בתחום המדיני פועל ראש הממשלה שרון לכיוון הסדר מדיני ארוך טווח, שמתבסס על חזונו של הנשיא בוש מיוני 2002. בבסיס התהליך עומדים עקרונות מהותיים: פירוק ארגוני הטרור מנשקם, רפורמות ברשות הפלסטינית, מאה אחוז מאמץ לעמוד בדרישות הביטחוניות של ישראל מול הפלסטינים, סרגל התקדמות שאיננו תלוי ברצף זמן אלא ברצף של פעולות הדדיות. ארצות-הברית וישראל רואות עין בעין את הקווים העיקריים של סיום הסכסוך הישראלי-הפלסטיני, עמדה מאוחדת שהושגה במאמצים דיפלומטיים רבים, ושהיא היום אחד ממוקדי הכוח של ישראל בבואה לפתור את הסכסוך. 
       
       כינוס פסגת עקבה, בהשתתפות נשיא ארצות-הברית, ראש הממשלה שרון וראש הממשלה הפלסטיני, באירוחו של המלך עבדאללה, הוא הישג מדיני ראשון לישראל בתקופה הנוכחית. בהישגים כאלו בוודאי אין לאופוזיציה בעיה לתמוך.
       
       בתחום הכלכלי והחברתי - הממשלה העבירה תוכנית כלכלית להבראת המשק למרות התנגדות מאורגנת, חברת הכנסת כהן, קטנונית ובלתי אחראית של האופוזיציה. יש בתוכנית כמה מהלכים קשים אך הכרחיים למשק הישראלי: א. צמצום המגזר הציבורי והקטנת חלקו בתוצר הלאומי לעומת המגזר הפרטי-העסקי; ב. קיצוץ עמוק בתשלומי ההעברה לאזרחים ועידוד התעסוקה; ג. השקעה בתשתיות כדי לעודד צמיחה; ד. רפורמות מבניות נוספות שמטרתן להפוך את המשק לתחרותי, צומח ומשגשג יותר.
       
       גם בתחומים אחרים הממשלה פועלת לשיפור הכלכלה. דוגמאות: א. הפרטת "אל על". לאחר שנים של מאבקים יוצאת "אל על", המוביל הלאומי, להפרטה;  ב. הפרדת הרכבת ותאגודה כחברה ממשלתית, שתגייס כסף לבניית מסילות רכבת ברחבי הארץ;  ג. תאגוד בתי-החולים הממשלתיים; ד. הגדלת סל התרופות ב=20 מיליון ש"ח, על חשבון תקציב השנה הבאה; ה. משרד הדתות - ממשלת ישראל קיבלה החלטה לפרק את משרד הדתות ולייעל את מתן שירותי הדת, תוך קביעת לוח זמנים ברור. 

	ראש הממשלה קבע שיטת עבודה חדשה עם השרים השונים, היא מכונה "שיטת היעדים". במתכונת הזאת צריך כל שר להציג, תוך הסתייעות בדרג המקצועי של משרדו, יעדים לביצוע ולקביעת נקודות ציון להערכת מצב ולמתן דיווחים. ראש הממשלה נמצא לקראת סיום הסבב הראשון של הפגישות עם השרים, ובקרוב יתבקשו השרים להציג מה התקדם בתחומי הפעילות על סמך התוכניות שהציגו.

	לסיכום, אני מאחל לממשלה להמשיך בקצב ההישגים שהיו לה ב=100 הימים הראשונים לכהונתה, גם בארבע השנים הבאות של הקדנציה. לאופוזיציה אני קורא להתעשת ולתמוך בממשלה בתחומים שאין עליהם ויכוח ושברור לכל אחד שמדובר בנושאים לאומיים. 

אילנה כהן (עם אחד):

       אני מציעה להפריט גם את הממשלה.

השר גדעון עזרא:
       
       אני מבקש שהכנסת תדחה את הצעות האי-אמון.

היו"ר נסים דהן:
       
       תודה לשר גדעון עזרא. ראשון הדוברים בדיון - חבר הכנסת מתן וילנאי. לרשותך שש דקות. בבקשה.  אחריו - חבר הכנסת איוב קרא, אחריו - חבר הכנסת אילן ליבוביץ, ואללה כרים אחר כך. 

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רק אתמול למדנו שוב כיצד נראה מרכז הליכוד. רק אתמול ראינו כיצד מרכז פוליטי של מפלגה מכובדת אינו מבחין בין מפלגה ובין מדינה, בין ממלכתיות ובין כיתתיות.
       
       אדוני היושב-ראש, הסגנון הזה חלחל גם אל הבית הזה. אין זה פלא שבהצבעה על התקציב נמצאו זייפנים, וכולם בספסלים כאן משמאל, של מפלגת הליכוד. אלה אנשים שהתמודדו על המקום הזה במרכז ובוועידה, שמבינים "טריקים", קומבינות וטיפול במקורבים, והתוצאה חלחלה גם לכאן, אל הבית הזה. כפי שנפתחה חקירת משטרה לאחר הבחירות בליכוד, כך חייבת להיפתח חקירת משטרה אשר תבדוק את מעשי הזיוף והמרמה שנעשו כאן בהצבעה על תקציב המדינה.

זאב בוים (הליכוד):
       
       אתם כבר גמרתם לבדוק את ההצבעות שלכם?

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       אנחנו לא נמצאים ב"בנייני האומה", חבר הכנסת בוים, אנחנו בכנסת. 

זאב בוים (הליכוד):
       
       - - - 

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת בוים, זו היתה הערה במקום, ובזה נגמר הדיון.   

קריאה:
       
       - - - 

היו"ר נסים דהן:
       
       קריאת ביניים אפשר, לא דיון. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני מבקש הודעה אישית. 

היו"ר נסים דהן:
       
       בתום הדיון. 


       
מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       התוכנית הכלכלית על כל מרכיביה, לא רק שאינה מוסרית מבחינה ציבורית, היא גם לא מוסרית, חבר הכנסת אהוד יתום, בשל זיופי ההצבעה.   

אהוד יתום (הליכוד):
       
       מי שם את השלט? 

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת יתום.

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       אני לא יודע למה אתם מתרגשים. הזיופים ברורים והודו בהם. אנחנו מכירים אותם.

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת בורג, אתה רוצה הודעה אישית?

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       כן.

היו"ר נסים דהן:
       
       בסוף הדיון.

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       לכן, צריך להיזהר מהחדרת נורמות פסולות לבית-הנבחרים שלנו, בעיקר כאשר היה ברור הרוב המוחץ של הקואליציה. הרי היה ברור מלכתחילה שהתוכנית הזאת תעבור, בגלל הרוב הקואליציוני הברור. זה רק מראה עד כמה הנורמות האלה הן אורח חיים, והן אינן מתייחסות למצב כזה או אחר. 

	ממשלת ישראל חייבת להחזיר לכנסת את התוכנית שעברה בדרכי רמייה. אי-אפשר להתחמק מזה. דרכי הרמייה האלה הן לא דרכה של כנסת ישראל, וצריך לעשות הכול כדי שזה לא יחדור אלינו חזרה. אין מדובר כאן במעשה פעוט, זה חלק משינוי חמור שעובר על המערכת הפוליטית הישראלית. כולנו ראינו את הצלחתם של עסקני הליכוד בשינויים בתוכנית. 

גילה גמליאל (הליכוד):
       
       - - - בין עניין פרסונלי לעניין כללי. זה לא העניין בכלל.
       
מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       עשו שינוי בסל הבריאות? בשום פנים ואופן לא; עשו שינוי בשכר הסטודנטים, חברת הכנסת גמליאל? בשום פנים ואופן לא. עשו שינוי בכל הנוגע לסגני ראשי ערים? סידרו מקומות לחברים שלא יהיו מובטלים. צריך להודות בזה. אלה עובדות שהמערכת צריכה להתמודד אתן. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הכלכלה אינה מנותקת מבני אדם. מאחורי כל החלטה נמצאים ילדים, קשישים, נשים וגברים, חברים שלנו, אנשים עובדים שאנחנו, נבחרי הציבור, מייצגים אותם. מדינה הזונחת את האחריות לתושביה היא מדינה המפקירה את עתידה. הפגיעה שפוגעת היום ממשלת ישראל באזרחים היא פגיעה בביטחון המדינה. מה הוא ביטחון אם לא חוסן חברתי? מה היא עוצמתו של עם אם לא תחושת לכידות ואחריות לאומית? 
       
       אנשים בוחרים היום להתאבד בגלל קשיים כלכליים. זוהי צעקה של החברה שאיבדה את התקווה, ואת התקווה אסור לקחת ממנה. לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהבית לאשר את הצעת האי-אמון בממשלה על רקע התוכנית הכלכלית, ובעיקר על דרך קבלתה. תודה רבה. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה, גם על הזמן המדויק. חבר הכנסת איוב קרא מוזמן לשאת את דבריו. שש דקות לרשותך, אדוני. אחריו – חבר הכנסת אילן ליבוביץ. 
       

איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי בקשב רב את דברי האלוף במילואים, השר לשעבר מתן וילנאי. חרה לי מאוד שאתה מכתים צד שלם בסוגיה שאולי עוד לא התברר מי בדיוק אשם בה ולמה עשה את זה. 
       
       ידידי השר לשעבר, הליכוד הוא תנועה די גדולה. מה לעשות, יש לה 40 מנדטים, ומפלגת העבודה נשארה עם 19 מנדטים בלבד. לכן אין להכתים ציבור כזה גדול, וזה לא מתאים להתנהלות שלך, כמו שאני מכיר אותך שנים רבות. האם היו זיופים? יש ועדת האתיקה, והיא תקבע. אם היו טריקים או קומבינות, זו  בעיה של הליכוד. אנחנו לא יכולים לשכוח את הקומבינות שהיו בפריימריס של מפלגת העבודה. אנחנו לא יכולים לשכוח את הצעקות של אברהם בורג, ידידי היושב פה, ואת קולו של פואד ברקע. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       עכשיו יש לך עוד סיבה להודעה אישית. 
       
מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       חבר הכנסת קרא, אנחנו מדברים על כנסת ישראל, אל תתחמק מזה. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אבל אתה דיברת על צד אחד. אם היית אומר שזה צד שמאל וחלק מצד ימין, לא כולל אותי, בסדר. אבל דיברת רק על צד שמאל במקרה הזה, שהוא צד ימין, וזה כולל אותי ואת גדעון עזרא והרבה חברים שיושבים פה שנים, ואתה יודע שבהם לא דבק רבב אף פעם. אנחנו אנשים  ישרים, אנשים שמאמינים ביושר הציבורי, ומאמינים גם שהליכוד כולו הוא כזה ובסופו של דבר יתברר שהיתה טעות טכנית, ואם מישהו עשה מעשה, זה לא כל הליכוד. בוודאי הליכוד אינו מסכים עם הכיוון הזה.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       תסביר לי כמה אפשר לטעות. אני הרבה שנים מצביע כאן. איך קורית טעות כזאת?
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת בורג, יושב-ראש הכנסת לשעבר, אתה יודע שעכשיו אי-אפשר לנהל דיון במליאה. אפשר הערה, אפשר קריאת ביניים. אתה עושה דיון חדש? אתה בטח רוצה שהוא ירד מהדוכן להסביר לך את זה טכנית. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       להדגים. מדבר חבר כנסת ותיק, שמדבר בתוקף ותיקותו. איך קורית טעות כזאת? 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       ידידי אברהם בורג, אולי בסיטואציה מסוימת הפסדת להיות מועמד מפלגת העבודה לראשות הממשלה. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       בליכוד לא הציעו לי, לא היה כסף קטן. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       לדעתי אולי היו לך תוצאות יותר טובות אם היית עומד בראש מפלגת העבודה, בגלל אותם אנשים - - - 
       
אהוד יתום (הליכוד):
       
       מה שאמר איוב קרא הוא, שבגלל טעות של אדם אחד, דבר שגם קורה אצלכם, לא צריך להאשים את כל הסיעה. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       זה לא אדם אחד. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת יתום, חברי הכנסת, הפכתם את הדיון במליאה לדיון פנימי, זה לא מקובל ואתם מפריעים לדובר. חבר הכנסת יתום, חבר שלך נואם מעל לדוכן, אומר את דבריו בלהט, ואתה היחיד שמפריע לו.
       
אהוד יתום (הליכוד):
       
       כשחבר הכנסת בורג מפריע, זה בסדר, כשאני מפריע, זה לא בסדר?
       

היו"ר נסים דהן:
       
       גם לו הערתי, אתה לא שמת לב. חבר הכנסת יתום, זה לא יפה, הערתי לו ואחר כך לך.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני זוכר שבבחירות הפנימיות במפלגת העבודה התייצבו אנשים עם חבילות של תעודות זהות במקומות מסוימים והצביעו בהמוניהם לטובת מועמדים. אני לא נכנס פה כרגע לסוגיה למי, אבל כתוצאה מכך הוכרע דבר, וזה לא פחות חמור ממה שנעשה פה. יכול היה להיות ראש ממשלה היום בסיטואציה מסוימת שלא היה צריך להיות, או ראש אופוזיציה שלא היה צריך להיות. זה דבר קרדינלי מאוד בחיינו. צריך לזכור שמפלגת העבודה בזמנה, כשהתמודדו יצחק רבין, זכרו לברכה, ושמעון פרס – אני זוכר את 500 הקולות שיצחק רבין הוביל עליו, כמה השגות היו במפלגת העבודה. לכן אנחנו גם יודעים להבדיל בין מה טוב למדינה למה טוב למפלגה. עובדה שיש לנו מחלוקת בתוכנו, השר לשעבר וילנאי. יש מחלוקת בתוך הליכוד, זה דבר בריא, זה דבר נכון, זה דבר דמוקרטי. זאת לא התקופה של אשכול ובן-גוריון, מה לעשות, זו  מפלגה תוססת, אמיתית, ססגונית, שכל העם עומד מאחוריה, לפחות שליש העם היום עומד מאחורי התנועה הזאת. 
       
       אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה לראות אותם אנשים שמקנטרים ובאים בטענות, מה היו עושים מעבר למה שעשתה הממשלה הזאת בנושא הכלכלי או בנושא המדיני. אם היו בממשלה היום, האם היו עושים דברים אחרים? היום מדברים על פינוי מאחזים, למה צריך להגיש אי-אמון בראש הממשלה? אם היום מפנים מאחזים, אני לא מבין אותה אופוזיציה אחראית, הרי לטעמכם הדבר הכי חשוב הוא לעשות את הדברים הללו, ואתם באים ומגישים הצעת אי-אמון בראש הממשלה?
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       הדבר הכי חשוב הוא לפנות התנחלויות. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       הרבה דברים שהוא עושה עכשיו הם דברים שאתם ממילא הייתם עושים אם הייתם בממשלה. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       הוא בעצם מיישם את התורה שלנו. 
       

איוב קרא (הליכוד):
       
       ולכן אל תבואו בטענות. הרי כל מה שיעשה הליכוד, אתם תקנטרו ואתם תקראו תיגר עלינו. אנחנו לא מתרגשים מהדבר הזה, זו מפלגה אצילה, מפלגה עם שורשים, מפלגה שעשתה רבות למען המדינה, ואל תשכחו – היא חתמה את הסכם השלום הראשון עם מדינה ערבית. 
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אין סיבה בעולם היום לקבל את האי-אמון הזה. אין כל הצדקה להביא אי-אמון לבית הזה, ואנחנו נפעל בכל מאודנו להפיל את הצעת האי-אמון. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה. חבר הכנסת אילן ליבוביץ, חמש דקות לרשותך, על-פי החלטת ועדת הכנסת כמובן. 
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אין ספק שמה שאירע בליל ההצבעה על התוכנית הכלכלית הוא אירוע חמור ביותר, אותה הצבעה כפולה, אחת או שתיים או אולי יותר, הן אירוע חמור. אין לאף אחד ספק בכך. אין לאף אחד ספק שצריך לטפל בזה במלוא חומרת הדין. יושבת ועדת האתיקה של הכנסת, יש ועדת חקירה שמינה יושב-ראש הכנסת, היתה פנייה ליועץ המשפטי לממשלה, הדברים האלה נבדקים, ייבדקו, ואני סמוך ובטוח שהדין ימוצה עם מי שיימצא אשם בעניין הזה. לפחות אחד גם בא ואמר: אני עשיתי את המעשה.
       
       לכן, לבוא היום ולהציע הצעת אי-אמון בנושא הזה, נראה לי שזה חלק מאותו ריטואל שלצערי הכנסת צריכה לעבור פה כל שבוע, של הצעת אי-אמון כדי לחמם את הקנה לקראת המשך השבוע, שהרי, חבר הכנסת בורג, ברור לך שלא תצליחו להפיל את הממשלה - - - 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       באיזה נושא היית מציע אי-אמון? 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       הנושא השני שהוצע בו אי-אמון, התוכנית הכלכלית ומלאות 100 הימים לכהונת הממשלה, גם על זה היית אומר, חבר הכנסת בורג, שזה נושא ראוי, אבל מפלגת העבודה, שכל חזון השלום בפיה, ומרצ, שכל היום דוגלת במשא-ומתן עם הפלסטינים ובחידוש תהליך השלום, דווקא היום, כאשר אנחנו שומעים שמשרד הביטחון העביר לנציגי המתנחלים רשימה של 15 מאחזים בלתי חוקיים שהולכים לפנות החל מהלילה, דווקא היום מצאו את הזמן להגיש הצעת אי-אמון, במקום לתת את רשת הביטחון שהבטחתם לראש הממשלה. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אתה צודק, אבל אשאל אותך שאלה לגיטימית. אתה נבחרת במפלגה בלי עמדה מדינית מובהקת, בלי עמדה כלכלית מובהקת, עם עמדת משטר מובהקת, איכות שלטון, ניקיון כפיים מעל לכל דבר, שינוי במדינה המקולקלת שלנו, נכון? 

היו"ר נסים דהן:
       
       רגע, רגע, מה זה נאום חדש? קריאת ביניים, מותר, מלה, שתיים, אתה כבר נואם. אל תענה לו, תמשיך. 


אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       זה נאום ביניים. 

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת בורג, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, אתה מפר את התקנון ברגל גסה.  אתה נואם. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אבל כולם פונים אלי. כולם תוקפים אותי ואדוני לא מגן עלי. 

היו"ר נסים דהן:
       
       תירשם, ניתן לך זמן. 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       או שדברי לא היו ברורים, או שחבר הכנסת בורג לא שמע כראוי את דברי. 

היו"ר נסים דהן:
       
       אל תנהל אתו ויכוח, כי הוא יענה. 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אבל אני חושב שבתחילת הדברים - ואם נבקש לקרוא מהסטנוגרמה את תחילת דברי, יהיה ברור לכל אחד שאמרתי שהמעשה חמור וצריך למצות את הדין עם מי שעשה אותו. אין לי ספק בכך. אבל בין זה ובין הצעת אי-אמון בנושא המדיני והכלכלי, שזה הנושא של סיעת מרצ, דווקא ביום הזה, דווקא כאשר אנחנו רואים תחילת חידוש תהליך מדיני, דווקא אחרי פסגת עקבה בשבוע שעבר, דווקא כשהולכים הלילה לפנות מאחזים, דווקא אז לבוא ולהציע הצעת אי-אמון בממשלה, במלאות 100 ימים לכהונתה? מה ציפו, שכל תחלואי המדינה יתוקנו ב=100 ימים? ודאי שזה בלתי אפשרי.  
       
       אבל, יש פה פריצת דרך, שעם כל הכבוד, לא היתה לכל אורך הקדנציה הקודמת כאשר אתם, חברי ממפלגת העבודה, הייתם חברים ושותפים לקואליציה ולממשלה. אז היום, כשיש פריצת דרך וכשרואים אופק חדש בתחום המדיני לפחות, ואחרי שעברה התוכנית הכלכלית, כשבסיכומו של דבר אני לא רואה שמישהו הציע תוכנית הרבה יותר מבריקה או טובה ממנה לכנסת הזאת - כל מה שיכלו לומר:  תקצצו להתנחלויות, תקצצו מעבר ל"קו הירוק", אבל מעבר לזה שום דבר. הרי לא היתה פה שום תוכנית רצינית מהצד השני, ששמענו עליה. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       חבר הכנסת ליבוביץ, עוד מעט אהוד ברק חוזר - - - 

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת בורג, יש לי הרגשה שכל המליאה נועדה בשבילך היום. אתה מנהל דו-שיח במליאה. עם כל הכבוד. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני מתכונן בשם סיעת העבודה. 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       הנה, הגיע תגבור, חבר הכנסת וילנאי. 

היו"ר נסים דהן:
       
       אל תענה לו. תמשיך. תמשיך כי זמנך מסתיים. 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, מעבר לאותו ריטואל שבועי של יום שני אחר הצהריים, שבו כולנו צריכים להתכנס פה כדי להפיל את הצעות האי-אמון, אני באמת לא רואה כל טעם בהצעות האלה, אני רואה בהן רק ביטוי לצורך לנגח ולקנטר. אין בהן שום טעם, ודאי לא היום. 
       
       אנחנו כמובן מציעים להצביע נגד ההצעות האלו. תודה רבה. 

היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה, חמש דקות לרשותך. אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל. 


יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 100 ימי חסד עברו עלינו, אבל חסד אין. את כל גמילות החסד של המדינה ביטלה הממשלה בחוק האחרון להבראת המשק. את החסד היא העבירה לעמותות החסד. אוי לנו אם לא היו לנו עמותות חסד. 
       
       100 ימי חסד בנושא הכלכלה. הממשלה העבירה תוכנית כלכלית, אכזרית לחלש ומעודדת לעשיר. נוספו מקומות אבטלה במקום מקומות תעסוקה, גזירות כלכליות שהציבור לא יוכל לעמוד בהן. 

היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת זאב, לא ראוי להפנות את הגב לדובר, במיוחד שהוא חבר מסיעתך. 

שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       ואם הוא מסיעה אחרת, זה בסדר? 

היו"ר נסים דהן:

	במיוחד, אמרתי. 

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       על-פי הקביעה של המוסד לביטוח לאומי, התוכנית הזאת תהפוך כל ילד שלישי במדינה לילד עני. 
       
       תוכניות העשרה וחיזוק לילדים במוסדות החינוך בוטלו, למרות הגידול הטבעי במוסדות. פיטורי אלפי עובדים מהמגזר הציבורי ללא יצירת אלטרנטיבה ומקומות עבודה חלופיים. 
       
       רבותי, ביטול חוקי הנגב. אני רוצה להוכיח לכם, שהממשלה הזאת מדברת בשני קולות בנושא הצמיחה. יש מחקר של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שמוכיח כי חוקי הנגב הביאו ממוצע יותר גבוה של צמיחה לעומת חלקים אחרים בארץ, אבל לממשלה הזאת אין בעיה להבטיח צמיחה ואת  עידוד הצמיחה. היא יודעת לבטל חוקים שעודדו את הצמיחה או שיצרו צמיחה. היא ביטלה את הצמיחה עם ביטול חוקי הנגב. 
       
       קיצוץ דרסטי של 70% למגזר החרדי, ללא רחמים. אם מישהו חושב שאכן צריך לקצץ למגזר החרדי, היה צריך לעשות זאת ביתר רגש, ברחמנות, בצורה מדורגת ואטית, אם בכלל. 
       
       ממשלה שהבטיחה לבוחרים את חיזוק מעמד הביניים. מפלגת שינוי הבטיחה לחזק את מעמד הביניים, אבל אנחנו רואים בצורה אסטרטגית כיצד הממשלה הזאת מכה את מעמד הביניים מכה אחר מכה, עד כדי חיסולו כמעט כליל. 
       
       ממשלה זו, שהבטיחה לצעירים  באמצעות מרכיביה - שוב שינוי - שלא תהיה להם סיבה  לעזוב, מחקה את החיוך והתקווה מהצעירים האלה. 
       
       ממשלה זו היא מעשה הרמייה של היובל לבוחריה. אין פלא שמגיעים היום בבחירות ל=30% הצבעה, 32% הצבעה. הציבור מאס בממשלות כאלה. ממשלה זו משדרת חוסר אמינות ויציבות. ממשלה זו, שהבטיחה שלום וביטחון - אין שלום ואין ביטחון. אני לא רוצה לומר למי הבטיחו. עדיין עם ישראל חושש לצאת באופן חופשי ברחבי הארץ. עם ישראל עדיין מביא את מיטב בניו לקבורה. ממשלה זו, שהבטיחה שלום, הבטיחה ארץ-ישראל, והנה המשא-ומתן מתקיים עם רוצחי עם ישראל, עם מכחישי השואה, כשעדיין אנחנו קוברים את מתינו. הגענו לפרשת דרכים בזמן שהממשלה אישרה את מפת הדרכים. 
       
       הממשלה הזאת ממשיכה להזרים כספים רבים לרשות הפלסטינית, ללא קיזוז עלויות האינתיפאדה.  בזכות קולותיהם של מי? רק לפני כמה שבועות הצביעו כאן בני אלון ואפי איתם בעד הזרמת הכספים לרשות הפלסטינית. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לסיכום ולסיום, בנושא כלכלה ורווחה - פשיטת רגל מוחלטת של מדינת הרווחה, תוך התעלמות מצורכי העם. לצערי הרב, את צורכי מרכז המפלגה מבינים, הם לגיטימיים, וגם, אתם יודעים מה - לא שומעים קולות בבית הזה ששואלים איך קורים דברים כאלה. אני יודע מה היה קורה במליאה אם היו עושות זאת מפלגות אחרות. 

       בנושא דת ומדינה - ממשלה זו רצה ריצת אמוק לשינוי דמותה וזהותה של מדינת ישראל, שנבנתה פה מתוך התחשבות ורגש ודו-קיום במשך 50 שנות קיומה של המדינה, על-ידי ייבוא שחקני רכש, כגון מאכילי דגים ומגדלי חתולים וכן כדורגלנים. כנראה, אליבא דממשלה הזאת, כבר אין צורך בקיבוץ גלויות ובעידוד עלייה. רק להזכיר ליושבי הבית הזה, יהדות אתיופיה מתה מרעב וממחלות במחנות המעבר באדיס-אבבה ובגונדר, כשאני שומע שר בממשלת ישראל מתבטא באחת הוועדות בעניין הזה: אין כסף לעלייה. אז כנראה, אליבא דאותם שרים, אליבא דממשלה זו, כנראה שעדיף לתת אזרחות לשחקני רכש מאשר להעלות לכאן עולים.
       
       בנושא הביטחון, אמרנו: לא שלום ולא ביטחון. לסיום, אדוני היושב-ראש, ממשלה זו בתחילת ימיה הפקירה את תורת ישראל, ועם אישור התוכנית הכלכלית היא הפקירה את עם ישראל, ועכשיו, עם מפת הדרכים, היא הפקירה את ארץ-ישראל. אין לנו אמון בממשלה הזאת. תודה, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה, אדוני. חבר הכנסת אורי אריאל, חמש דקות.  
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, בשעה שאתם מתדיינים, רבותי השרים – תשומת לב לשנייה, אחר כך תחזרו לעניינים החשובים – בשעה זו שאנחנו פה, הטרקטורים של ראש הממשלה הורסים את מה שנקרא נווה-ארז-דרום. זה על דרך אלון. זה כאשר הממשלה, בראשותך, אדוני ראש הממשלה, החליטה לאמץ את ההסתייגויות שהיו שותפים להן גם השר איתם, גם השרה לימור   
לבנת - - - 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       שיפרשו מהקואליציה.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת כהן, לא נהוג לקרוא קריאת ביניים כשעומדים. חבר הכנסת כהן ידידי, נא לשבת. קריאת ביניים לגיטימית, לא יותר מקריאת ביניים. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       שיפרשו. 
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       תשאיר אותם בפנים.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת מרגי, זה לא דיון בוועדה עכשיו, זו מליאת הכנסת. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       תגיד למפד"ל: תפרשו מהקואליציה. מה אתם עושים בקואליציה? 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       עד כאן.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       ראש הממשלה מפר לאור היום ברגל גסה את החלטות הממשלה, שעד שייכון השקט לא יהיה שום מהלך נוסף. הדברים האלה כמעט, הייתי אומר, היו ידועים מראש. הם כמעט כתובים על הקיר. לצערי, יש בבית הזה, אולי גם במקומות אחרים, שצוהלים. ראיתי גם אנשים שמחים. מה לשמחה זו בביתכם? שמחים. אז הנה, ראש הממשלה מצליח לשמח חלק מהציבור בהרס. 
       
       אמר לי מישהו שאני מחשיב אותו ליודע דבר - הייתי שמח אילו שר הפנים היה פה - בכל מקרה, אמר לי מישהו יודע דבר, שבחוות-השקמים יש הפרות משמעותיות של חוקי הבנייה. חלק מהן עקפו דרך הוועדה למתקנים ביטחוניים. האם מישהו מחברי הבית מכיר את המושג הזה? זה מושג שנועד לבסיסים צבאיים בדרך כלל, רגישים, שאין אפשרות לחשוף אותם בנוהל רגיל של ועדות מחוזיות או מקומיות. אמרתי לו שאני לא מתכוון להשתמש בעניין הזה, יכול להיות שיש פה איזו בעיה בבנייה בלתי חוקית בחוות-השקמים - - -
       
חיים אורון (מרצ):
       
       - - -
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אבל, סלח לי, חבר הכנסת אורון, אני לא מתכוון להשתמש פה בעניין הזה. יש בפנינו בעיה לאומית. יש פה משא-ומתן תחת אש, כאשר ראש הממשלה, כידוע לכולם פה, זה לא סוד, הודיע פעם אחר פעם שדבר כזה לא יהיה בבית-מדרשו. יש פה, ואני אומר דברים מתוך ידיעה נכון להיום - הכול מתנהל תחת לחץ אמריקני. שר החוץ פאואל אמור לבוא הנה תוך כשבועיים. צריך להביא לו קבלות. האם מישהו שמע שנגמרה ההסתה לרצח יהודים? האם מישהו שמע שיש הפסקה בהתרעות - נכון להיום, 53 התרעות חמות. ההסכם הזה, לצערנו, גרוע מאוסלו. יאמר ראש הממשלה מה שירצה, יסביר מה שיסביר, חבל על הזמן. 
       
       חבר הכנסת כהן, שאלתך שאלה ראויה. אני רוצה, ברשותך, בדקה האחרונה להתייחס אליה. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       גם אפי איתם.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אתה רק מפריע לי עכשיו. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת כהן, אל תפריע. הנה, הודעה דרמטית, חבר הכנסת כהן, תקשיב.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       השר איתם הרי יכול לעלות בכל דקה על הבימה ולומר את דברו. יש לו הזכות בתוקף התקנות. נכון, אדוני היושב-ראש?
       
היו"ר נסים דהן:
       
       לא באי-אמון. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אז יש פה בעיה חמורה. איך הוא יאמר את דברו? 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       תאמין לי, הוא יכול, והוא לא הולך לנצל את הזכות הזאת.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, לא הייתי רוצה להקשות עליך בלוח הזמנים פה. 
       
       אין ספק שזה מחייב, ודאי את האיחוד הלאומי - אחרים יגידו את דברם כאשר ירצו - לחשבון נפש אמיתי, רציני ובמהרה. ראש הממשלה לא יכול לקבל אשראי ללא גבול, כאשר לפחות על פניו - אלא אם נשמע אותו עונה פה על האי-אמון, מסביר דברים אחרים. שמעתי שבשבוע הבא הוא יהיה פה בנאום מדיני, אז אולי צריך להמתין לשבוע הבא, רק נדמה לי שהטרקטורים שהוא שלח לא מחכים והם הורסים. במקום לבנות הם הורסים. אנחנו נגיד את דברינו בוודאי בימים הקרובים. תודה. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       אתה בעד האי-אמון או נגד? אם לא אכפת לך להבהיר.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       לשאלת היושב-ראש, אם אנחנו נגד האי-אמון - - -
       
חיים אורון (מרצ):
       
       הם בעד או נגד.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       אל תעזרו לו, הוא יודע לדבר יפה מאוד.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני תמיד שמח לקבל עזרה מחברי כנסת ותיקים, בעיקר מהשמאל. אני מציע שלפחות אנחנו נדון בזה וניתן חופש הצבעה לחברי סיעת האיחוד הלאומי. אני מצפה שגם בליכוד יהיה נוהל כזה שיאפשר לחברים שונים להביע דעות שונות. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת אורי אריאל, תודה רבה. חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       לא הבנתי – הם פורשים או לא פורשים?
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת כהן, תשאל אותו בשקט, לא בקול. חבר הכנסת אורון, חמש דקות.
       
חיים אורון (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה בראשית דברי להתייחס להצעת האי-אמון שהעלה פה חבר הכנסת פינס. ואני לא רוצה לחזור על כל מה שנאמר כאן על-ידי חבר הכנסת פינס והשר שטרית שענה לו בנושא ההצבעות הלא-תקינות שהתנהלו כאן בליל הדיונים על התקציב. היות שאמרתי את זה בפורום מסוים של יושבי-ראש הסיעות אצל היושב-ראש, אני מוצא לנכון לומר את זה גם כאן, ואני רוצה להפנות את מה שאני אומר עכשיו ישירות לחבר הכנסת מתן וילנאי, שהוא חבר ועדת האתיקה של הכנסת. 
       
       אני לא יודע מתי תדונו, אני לא יודע מתי תחליטו, אבל כמי שהיה הרבה שנים בוועדת האתיקה של הכנסת, אני מצפה מוועדת האתיקה שהיא תחליט להעביר את כל הנושא הזה ליועץ המשפטי לממשלה. אגב, אם אני לא טועה, אני פונה גם ליושב-ראש הישיבה, שגם הוא חבר בוועדת האתיקה - אני לא מתערב בהחלטותיכם, ואני חושב שהוועדה הזאת זכתה ליוקרה רבה בעבר, ואני בטוח שגם תהיה לה בהווה, ולכן היא חופשייה להחליט ככל שהיא תחליט.
       
       אני אגיד את זה בצורה הבאה, אדוני היושב-ראש, שהוא חבר  בוועדת האתיקה, אם אני הייתי היום חבר בוועדת האתיקה, בצד הדיון המשמעתי בכנסת, והיות שכבר נאמר על-ידי היועצת המשפטית של הכנסת שיש חשד שלמעשה הזה יש גם היבטים שהם מעבר למשמעתיים – תראה כמה אני בורר את מילותי – כל ההיבטים שהם מעבר למשמעתיים צריכים להיות מועברים על-ידי ועדת האתיקה כולה, ובהקשר זה היא מייצגת את הבית כולו, לחקירת היועץ המשפטי של הממשלה, ואני מתאר לעצמי שהוא יורה למשטרה לחקור את הנושא. כל הליך אחר - אני יודע שיש חברי כנסת בודדים שפנו או רוצים לפנות. אני יודע שיש כל מיני מהלכים אחרים. זאת הדרך הראויה, כי אתם דנתם בעניין, אתם יודעים מה נמצא בפניכם ואתם גם יודעים יותר טוב מכל חבר אחר מה אתם לא יכולים לדעת, כי הוא לא נמצא בפניכם. העבירו את זה למי שראוי שיבחן את הנושאים הללו, וכך אולי - - -
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת אורון, רק בשביל להגיד לחבר הכנסת וילנאי שהוא חבר ועדת האתיקה, לומר לך שכך ועדת האתיקה נוהגת; אנחנו דנים רק בנושא האתי, שאר הדברים נשארים בידיו של היועץ המשפטי לממשלה. 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       היות שאני יודע, אני רוצה להבהיר את דברי. נדמה לי שבפעם הראשונה ועדת האתיקה יכולה לפנות בשם הוועדה, בשם ארבעת חבריה, ובכך בשם כולנו - אני מקווה שבשם כולנו - ליועץ המשפטי לממשלה ולומר: יש לנו תחושה שיש פה נושאים שהם מעבר לסמכותנו וליכולתנו לחקור, אנא ממך, חקור בהם אתה. 
       
       אני לא רוצה להוסיף, ואם מה שאמרתי כאן באופן כלשהו איננו עולה בקנה אחד עם סמכותכם, אני בטוח שהיועצת המשפטית של הכנסת תנחה אתכם שאני מטעה. אבל אני חושב, ויש לי יסוד להניח, שמה שאני אומר כאן הוא בגדר סמכויותיכם, ולפיכך אני חושב שצריך להעביר את הנושא כולו, את כל מה שהתרחש בלילה הזה, בהיבטים שיושב-ראש הכנסת - לפני שאתה עלית לדוכן - אמר: אני, קצרה ידי מלחקור, קצרה ידי מלברר, לא יכול להיות שבגלל קוצר היד או חוסר היכולת לברר הנושא הזה לא יבורר עד תום, וכדי שיבורר עד תום, צריך להפסיק את גלגול הכדור הזה מכתובת לכתובת, אלא להניח אותו בכתובת היחידה, כנראה, שיכולה לטפל בו עד הסוף. ואני לא רוצה להמשיך בנושא הזה; אני חושב שהדברים, לפחות מה שאמרתי, מאוד ברורים, אפשר כמובן לא להסכים להם, אבל זה מה שאני חושב.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       יש לך עוד דקה בשביל הנושא עצמו. 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       בזמן שנשאר לי, אדוני היושב-ראש, אני מסרב להשתתף בפתרון החידה: למה מתכוון ראש הממשלה? אני מברך אותו ובירכתי אותו בכמה הזדמנויות על האמירות שהוא אמר בכמה מקומות, ועל החלטות שהוא קיבל, שהן עדיין בגדר החלטות מילוליות בלבד. יש לי הרבה מאוד ספקות, ואני לא חושב שדווקא ברגעים אלה, כשנעשה מהלך מאוד צנוע, מאוד מוגבל, שיש בו הרבה משום יציאת ידי חובה ולא התמודדות עם הנושא עצמו - גם המהלך הזה של יציאת ידי חובת האמריקנים, חובת ההצהרה, חובת מראית העין, גם המעשה הזה יש בו מה שיש בו ואין בו מה שאין בו, ותגובתו של חבר הכנסת אריאל למהלך הזה מראה שיש בו משהו, בכל זאת, ואני לא מתנדב - אני אומר את זה במפורש - אני לא מתנדב להפחית ממשקלו של כל מהלך כזה, כשאני יודע שהוא נעשה בתוך אותו מחנה שראש הממשלה נטוע בו מאוד שורשית, ותקופות ארוכות מאוד, ואני לא בטוח שגם לא עכשיו, הוא בעצם מנהיגו והמוציא לפועל העיקרי שבו. 
       
       כל השאר וכל השאלות הנוספות - אנחנו נימצא כאן לא על תקן של פרשנים, לא על תקן של מפרשי כתבי חידה, אלא נימצא כאן כמי שממלאים את שליחותם הציבורית, לומר באופן הברור ביותר, באופן הברור ביותר, מפת הדרכים, מבחינתנו, היא לא תכתיב אמריקני. מפת הדרכים, מבחינתנו, היא לא מסלול מכשולים שצריך לראות איך עוקפים אותו.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       גם הדקה הנוספת עברה. 
       
חיים אורון (מרצ):
       
       מפת הדרכים, מבחינתנו, היא המסלול האקטואלי, גם אם הוא לא טוב, גם אם הוא לא מושלם, ואנחנו נעשה את הכול, וככל שנוכל להשפיע קודם כול על ממשלתנו, וככל שנוכל להשפיע בציבור הפלסטיני כדי ללכת בה וכדי להגיע באמצעותה אל הפתרון שאנחנו כולנו, או לפחות רובנו או חלקנו, נאבקים עליו זה שנים רבות. תודה רבה. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, חמש דקות לרשותך. אחריה – חבר הכנסת הרב אברהם רביץ. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שני נושאים כבדי משקל עומדים בימים אלה לדיון ציבורי: הנושא האחד,  המדיני, והמהלכים האחרונים שהממשלה נקטה בתחום הזה; והנושא הכלכלי, לאחר אישור התוכנית המקיפה בידי הכנסת לפני זמן קצר. ציון 100 ימים לכינון הממשלה שאנחנו, סיעת המפד"ל, שותפים לה, הוא אכן נקודת זמן ראויה לבחינת ביניים של הנעשה עד כה. 
       
       אני מוכרחה לומר שחברי ואני איננו רווים נחת מהנעשה בתחום היחסים שבין הדת והמדינה. אומנם הלכה למעשה כמעט שאיננו יכולים להצביע על שינויים של ממש בשטח, אך בהחלט יש סימנים מדאיגים לכרסום במאפיינים היהודיים של מדינת ישראל. שר הפנים שמצהיר בכל יום שני וחמישי על כוונותיו ליישם מדיניות חדשה בכל הנוגע למתן אזרחות ישראלית יעדיף, למשל, את מי שיתרום לישראל מאשר את מי שעלה אליה מכוח חוק השבות או התגייר. הכיוון הזה בהחלט מסוכן, בעיקר מפני מה שמאחוריו: המגמה לרוקן את מדינת ישראל ממשמעותה כמדינת היהודים ולהפוך אותה למדינה של כל אזרחיה.
       
        אני קוראת מכאן לראש הממשלה, לשרי הממשלה, שלא לאמץ את הכיוון הזה, שבהחלט עלול להביא לסוף תפקידה ההיסטורי של מדינת ישראל כמדינת היהודים.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אז תפרשו.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
        דווקא בתחום זה ניכרת חשיבותה של השותפות שלנו בממשלה - כדי לרסן את המהלכים שמתכננים. צביונה היהודי של המדינה הוא בנפשנו, הגענו בהסכמים הקואליציוניים להישגים חסרי 
תקדים - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       תפרשו, תפרשו.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת כהן, לא להפריע, היא שמעה, היא שמעה. היא תענה כשהיא תרצה. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אבל הם לא פורשים.

היו"ר נסים דהן:
       
       לא להפריע.

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       לגבי הנושא המדיני - אנחנו רואים בצער ובדאגה את ההצהרות המרחיקות לכת של  שרון, את ההסכמה שהוא נתן בוועידת עקבה לכינון מדינה פלסטינית, אחרי שאושרה בממשלה מפת הדרכים, מפה שהיא אסון עבורנו. לתת שיק פתוח למי שאינו חדל להכות בנו באמצעות טרור בכל דרך אפשרית - -
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       למה אתם נשארים בממשלה?
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת ליצמן, אל תענה אותנו.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       - - זה מעשה מסוכן וחסר אחריות. אנו מקווים לעשות כל מאמץ להשפיע, לשכנע בכל במה ובכל אפשרות, בכל הזדמנות - - 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       לפרוש, גברת, לפרוש.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):

       - - שריצה מהירה מדי ובכל מחיר לקראת הסדר כמוה כמתן פרס לטרור. איננו מתנגדים חלילה להסדר או למשא-ומתן, ובוודאי לא לשלום עצמו שהוא שאיפה שלנו, כל אחד מהיושבים כאן. אלא שכללי המשחק באזור חייבים להיות שונים ומציאותיים.
       
       אין כל היגיון להיכנע לתכתיבי ארגוני המחבלים שערפאת עודו מעורב בהם עד צוואר, ארגונים שאינם מוכנים, למרות הבטחותינו הנדיבות, להניח ולו ליום אחד את נשקם. ההתרעות על פיגועים מתגברות כל יום, למרות ואולי בגלל המאמץ להגיע לרגיעה ולהגיע לפיוס. הנה, התזכורת הכואבת מאתמול, חיילים הרוגים ופצועים בחדירת מחבלים למוצב במחסום ארז, פעולה נפשעת ששלושת ארגוני המחבלים התגאו בה במשותף.
       
יצחק כהן (ש"ס):

       אי-אפשר להישאר בקואליציה הזאת.
                
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):

       יש להביט בעין פקוחה על הצעדים שננקטים ברשות הפלסטינית ולפעול על-פיהם. לצערנו, על אף ההצהרות כאילו אבו-מאזן יהיה הגואל החדש ועליו עלינו להישען, אין לכך לפי שעה כל יסוד. 
       
       מסיבה זו אנחנו לא רואים כל טעם בהיענות לתביעות האמריקנים להוריד את המאחזים ביהודה ושומרון, גם לשיטתם של מי שסבורים כי זה יהיה צעד בונה אמון. בנסיבות אלה זה יהיה סממן נוסף של כניעה וויתור ועצימת עין נוכח הטרור המשתולל והכתף הקרה שמפנים לנו מן העבר השני.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       כמה שאת צודקת. תפרשו.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת כהן, תן לה לסיים. חברי הכנסת, תשמעו בסוף בדיוק מה היא מתכוונת להצביע. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אני רוצה להוסיף בנושא התוכנית הכלכלית, שגם היא עולה כאן לדיון - הצלחנו, לשמחתנו, למתן באופן ניכר את היקף הקיצוצים והגזירות בתחומי החינוך והרווחה. עצם העברת התוכנית יש בה איתות חיובי לשווקים ולמשקיעים. אנחנו לוקחים את הנושא ברצינות ומוכנים להתמודד אתו באומץ. אני מברכת על הצעד האמיץ ומקווה כי היקף הפגיעה בשכבות החלשות יהיה מינימלי וכי בסופו של דבר כולנו נצא נשכרים ממנו.
       
       אדוני היושב-ראש, לאור כל הנאמר, סיעת המפד"ל תומכת בממשלה מתוך תקווה כי תצעד בדרך הנכונה. אנחנו נתנגד להצעת האי-אמון. תודה.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       איך אפשר?
       
היו"ר נסים דהן:
       
       זה מה שנקרא בוכים ויורים.
       
       חבר הכנסת הרב אברהם רביץ, בבקשה, חמש דקות לרשותך. עד שהוא מגיע לדוכן, אתה יכול לומר משהו, חבר הכנסת אחמד טיבי. אחרי זה - שקט. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תוכל לשאול אותה ישירות. עוד מעט היא תשב לידך. אדוני, כבוד הרב, חבר הכנסת רביץ, חמש דקות. 
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אני מאוד חיכיתי שיעברו, יחלפו 100 ימים, ואומר לכם מדוע חיכיתי. כי אלו היו ימים לא של חסד, אלו היו ימים לא של חמלה, אלו היו ימים של אכזריות, של קשיחות, של אי-התחשבות בדברים היקרים ביותר שיש לנו בחברה. 
       
       חבר הכנסת אחמד טיבי, תעשה שקט בסביבה, תעשה טובה.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה פתחת פרלמנט חדש.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ראית שאני רק יושב, לא פותח את הפה. הסביבה.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חס ושלום. אתה יושב וכולם מצטרפים אליך. 
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אתה מושפע מהסביבה. זה לא טוב.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       בבקשה, כבודו ימשיך, ונא לא להפריע.
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       והנה טעיתי בלוח, חשבתי ש=100 ימים חלפו כבר שלשום. לא עשיתי חשבון טוב. אבל אתמול קיבלתי תזכורת ל=100 הימים האומללים שעם ישראל עובר. 
       
       יש לפני מכתב שיצא אתמול מיושב-ראש ועדת התמיכות של משרד הרווחה. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       מי זה, אדוני?  
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       זה ממשרד הרווחה, לא משרד העבודה. משרד העבודה זה מר אולמרט. משרד הרווחה זה מר זבולון אורלב. 
       
       ואני התפלאתי, נדהמתי. המכתב הזה מופנה למנהלי המוסדות הפנימייתיים בכל הארץ. וכותב מנהל מחלקת התמיכות, שאכן זאת השנה האחרונה שמחלקת התמיכות תתמוך בילדים הנמצאים בפנימיות.
       
       אני רוצה לתאר לך מי הם הילדים האלה. הילדים האלה הם ילדים שעוברים מבחנים מסוגים שונים, מבחנים כלכליים בראש ובראשונה, לפי קריטריונים, והקריטריונים נמוכים, נמוכים מאוד מרמת העוני הממוצעת בישראל. הם עוברים גם מבחנים כדי לדעת אם הם יכולים בכל זאת לשהות במסגרת הבית - האם יש בית, האם יש גג לראשם - ואז הם לא מתקבלים למסגרת הזאת. הם נבחנים אם הם יוכלו לעמוד בתנאי הפנימייה. 

יצחק כהן (ש"ס):
       
       להם אין ילדים.
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אין כאן אפליה בעניין הזה בין דתיים לחילונים. 
       
       באמצע מחזור הלימודים, לא באמצע שנת הלימודים, ברוך השם, אבל באמצע מחזור הלימודים - מדובר כאן על ילדים בגיל חטיבת הביניים ובגיל התיכון, והילדים האלה נכנסו לפנימיות והתקבלו שם בגלל מצבם הקשה ביותר בחברה הישראלית - באמצע מחזור הלימודים, לקראת ספטמבר הקרוב, הילדים האלה ייזרקו החוצה. רבים מהם אין להם בית. אתם מבינים מה זה אין להם בית? אין הורים. אולי פיזית יש הורים. בלי לבדוק מה כן ומה לא, הודעה חד-משמעית: לא תהיה יותר תמיכה של ממשלת ישראל בילדים אלו. 
       
       אני שואל את עצמי: איפה אנחנו חיים? וזה היה ביום ה=100 של 100 ימי החסד של הממשלה הזאת. אין רחמים, אין חסד, אין חמלה, אין הבנה, והילדים האלה ייזרקו לבתיהם. 
       
       אני שמח שחלפו עברו להם ימי החסד האלה, ואולי נתחיל עכשיו לחיות באופן נורמלי, נסתכל, נתבונן ונראה מה כן ומה לא. כולנו יודעים את הסיפור הכלכלי, אבל איך מטפלים בסיפור כזה? זה דבר אחד.
       
       דבר שני, מלבד השרה יש כאן עוד שתי חברות כנסת. אני פונה לנשים, כי יש לנו מסורת שחברות הכנסת לקחו על עצמן, מעבר לכל המשימות האחרות, להגן על ציבור הנשים בישראל. אני קורא היום בעיתון - אתם יודעים ש לפי החוק אסור לפטר אשה בהיריון, אבל יש דרך - אם באמת המפעל הוא כושל, הוא לא כלכלי, זה בלתי אפשרי ואין עבודה כלל וכלל, ועוד כל מיני תנאים. החמירו כל כך. אתם יודעים מי יכול לפטר אותה, מי יכול לתת רשות? רק השר. אם השר איננו נותן רשות, אי-אפשר לפטר. מי יקבל אותה לעבודה? 
       
       אני באמת פונה אליכם. היה לנו כאן לובי של חברות כנסת שפעלו באופן מצטיין ביותר, ואני באמת משבח גם את השרה שלנו. אבל היום להפקיר נשים בהיריון? אתם יודעים מה, לפעמים מתגנב לראשי איזה מין דבר אפיקורסי כזה: אולי זה גם כן כיוון שנשים בהיריון יש יותר בציבור החרדי. לא, לא ייתכן. אבל כל אשה בהיריון מהילד הראשון יכולים לפטר אותה.
       
       לכן אני אומר: ברוך שפטרנו מ=100 ימי האכזריות וחוסר החמלה, והבה נתחיל להתבונן "על באמת", לא בתנאי מעבדה של פקידי אוצר, אלא כבני אדם עם לב. בלי לב לא נעשה שום דבר כאן בחברה. תודה, אדוני.          

היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אברהם רביץ. חבר הכנסת מוחמד ברכה, חמש דקות בבקשה. אחריו - חבר הכנסת דוד טל. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לו היתה ההצבעה עומדת על חודו של קול, אפשר היה לתרץ את ההצבעה המזויפת בלחץ של אנשים, אבל שני תירוצים ניתנו - חבר הכנסת גורלובסקי אמר, שהוא עשה את זה מתוך עייפות. הרי כולנו יושבים בכנסת ואנחנו יודעים שמתוך עייפות לא עושים מאמץ יתר אלא עושים פחות מאמץ. לשלוח את כל הגוף שלך לכיסא שלידך ולהשתמש בשתי האצבעות כדי להצביע? אני לא מבין את זה. זה שאדוני יושב-ראש הכנסת חוזר על זה, זה לא טוב ליושב-ראש הכנסת. ההצדקה השנייה שנאמרה היא, שזה נעשה בשגגה. אני לא יודע איך אפשר לדייק בשתי אצבעות על שתי נקודות בשגגה. מילא אם ההצבעה היא באצבע אחת, כשפתאום נפלטה אצבע הצדה ולחצת, אבל אתה צריך להצביע בשתי אצבעות. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       לא, הוא הצביע בשגגה על שלו. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       על שלו? יפה. זה עוד יותר מקורי. 
       
       אני לא תופס את זה. אני לא מבין מה צריך לחקור. הרי כל ההצבעות שודרו בטלוויזיה. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       איזה שאלות? על הליכוד יש לך שאלות? אין שאלות על הליכוד, יש תשובות. ראיתם אתמול את מרכז הליכוד?
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חבר הכנסת כהן, אתה עושה כאן פרלמנט חדש. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       זאת מפלגת השלטון. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       לכן, רבותי, קרה משהו. קרה משהו פשוט בזדון. קרה משהו שהוא זיוף במודע. כל המשחקים ודקלומי המלים - תום, פתאום, טוהר, אדם מעד, אדם נכשל, שגה מתוך עייפות בגלל ההצבעות הארוכות – אני חושב שיש מינימום של כבוד לבית הזה שלא להשתמש בשטויות האלה כדי להצדיק את מה שנעשה. 
       
       אם חבר הכנסת המסוים הודה במה שהודה, אני מתפלא למה חבר הכנסת האחר או חברי הכנסת האחרים לא מודים במה שהם צריכים להודות, אף שאפשר בפשטות לדעת. אפשר להניח שמי שהצביע במקום מישהו ישב קרוב אליו, ולכן אין הרבה הסתברויות בתורת הסטטיסטיקה ובתורת ההסתברות כדי לחפש כל מיני אשמים במרכאות או בלי מרכאות. 
       
       אני חושב שמה שקרה כאן זה אקט פוליטי. זאת צורה של התנהגות. זאת תת-תרבות פוליטית. התת-תרבות הזאת באה לידי ביטוי אתמול, ואני, כמובן, לא מחסידיו של שרון. היא באה לידי ביטוי בוועידת הליכוד. איפה נשמע דבר כזה? אנשים באים כדי להפריע לראש הממשלה לומר את דבריו. תסכים או לא תסכים, תצביע אתו או תצביע נגדו, אבל זאת תרבות? זה חוסר תרבות. זאת תת-תרבות. 
       
       ההקדמה של כל הסרט הזה היתה עוד לפני הבחירות. אז שרון עשה פוזה שהוא כועס על נעמי בלומנטל ופיטר אותה מתפקיד סגנית שר. עכשיו הוא אפילו לא צריך לעשות שום פוזה. סיעת הליכוד מתכנסת ומחליטה על הענשת חברי כנסת שלא הצביעו בכל מיני הצבעות, אבל אלה שזייפו הצבעה, זה כלום. 
       
       רבותי, זה לא עניין טכני. אדוני היושב-ראש, זה לא עניין טכני. זאת תרבות וזאת תת-תרבות פוליטית שמנסים להכניס לכנסת. עד היום היה מין מרווח בין מרכז הליכוד לבין הכנסת, אבל המרווח בין האספסוף לבין מרכז הליכוד לא היה קיים. עכשיו רוצים לבטל את המרווח הזה בין מרכז הליכוד לבין הכנסת. אני חושש מאוד שפני האספסוף כפני מרכז הליכוד ואני חושש שנגיע למצב שבו פני הכנסת יהיו כפני מרכז הליכוד. זה יהיה אסון לדמוקרטיה בישראל. 
       
       לכן, כל ניסיון להשהות את זה ולחפש כל מיני תירוצים כדי לעמוד מאחורי זה, כדי לדחות וכדי לא לטפל באמת, הם ניסיונות להתחמק מהשערורייה ומהבושה. לדבר על צעדים משמעתיים וצעדים של אתיקה והרחקה מישיבה – פה ננעצה סכין בלב-לבה של הדמוקרטיה כפי שהיא באה לידי ביטוי על-ידי הגוף שמבטא את הדמוקרטיה בישראל והוא הכנסת. 
       
       אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים, כשהיתה הפסגה בעקבה, נשאלתי: אם מר שרון יביא הסכם שיהיה מקובל על שתי ההנהגות, איך אתם תנהגו? אמרתי שאם זה לא ייחשב לזיוף הצבעה, אני ארים את שתי הידיים, אבל אני בטוח שזה ייחשב לי כקול אחד. 
       
       על אף זאת ראינו היום את ראש הממשלה הפלסטיני, מר מחמוד עבאס, אבו-מאזן, במסיבת עיתונאים מאוד קשה בשבילו, בפני העם שלו, במיוחד לאחר נאומו השנוי במחלוקת בזירה הפלסטינית בעקבה. הוא אמר דברים מאוד חשובים ומאוד נחושים. כי האיש הזה אומר את מה שהוא מתכוון ומתכוון למה שהוא אומר. הלוואי שאפשר היה להגיד את הדברים האלה על ראש ממשלת ישראל. תודה. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה, אדוני. חבר הכנסת דוד טל, בבקשה, חמש דקות לרשותך. אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת דהאמשה. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       מכובדי וידידי יושב-ראש הישיבה, אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בניגוד לחברי מהאופוזיציה, אני לא רוצה להתכבד בקלונו של חבר כנסת כזה או אחר. אני חושב שדנו בנושא הזה, דשנו בו, ואין תכלית לדבר הזה. אם אנחנו רוצים להעמיד את חברי הכנסת הללו במצב יותר לא נעים ויותר לא נעים ועוד יותר לא נעים, את הסיעה שלהם ואת ראשי הסיעה שלהם - אני לא רואה בזה תכלית. אני סבור שלא כדאי שעל זה תהיה תפארתנו. אחרי הכול, הם חלק מהבית הזה, בין שאנחנו רוצים ובין שאנחנו לא רוצים.
       
       אני מסכים עם יושב-ראש הכנסת, ואני בטוח שגם אתם ראיתם את כאבו של יושב-ראש הכנסת באותו לילה, כשהדבר התברר. ראיתי את הכאב של יושב-ראש הכנסת, והוא לא רצה להיות יושב-ראש הכנסת באותו יום. הוא לא רצה. זה לא הוסיף כבוד, לא לו ולא לבית הזה. בכל הדישה הזאת, לשוב ולדוש בנושא הזה, לזרות עוד מלח על הפצעים ועוד מלח - לא נשיג בזה שום דבר. אני רוצה לקוות שהחברים שגו, ושגגה יצאה מתחת ידיהם, ואני סומך על הגינותו ויושרו של יושב-ראש הכנסת שיעשה את מה שצריך לעשות. 
       
       לעומת זאת, אנחנו צריכים כל הזמן למחות כאן, מעל הבמה הזאת, בלי להפסיק, על התוכנית הרעה, הגרועה הזאת; התוכנית הזאת שפוגעת בנכים, בחלשים, בחולים, בגמלאים, במשפחות חד-הוריות, בעקרות-הבית ובמי לא. אני לא נאיבי לחשוב שהדבר הזה יעזור וישיב את הגלגל אחורנית, אבל לפחות הזעקה שלנו תישמע ואולי יהיו בין חברי סיעת הליכוד שיטו אוזן ויחשבו פעם שנייה שאולי הם שגו בעצם ההצבעה האוטומטית שהם הצביעו. אני מבין שיש מרות קואליציונית, יש מרות סיעתית, יש הצבעה כזאת והצבעה אחרת, והיינו שם פעם, כל אחד מאתנו היה שם והיתה עלינו מרות קואליציונית שהיינו חייבים לעמוד בה גם אם לא הסכמנו אתה, אבל אני חושב שזה יכול לעזור הרבה יותר. 
       
       הרבה יותר יעזור, אני חושב, אם נניח יצטרף אלי חבר הכנסת חזן לשיחה עם השר שטרית במשרד האוצר, וננסה לדבר על לבו שכל הנושא הזה של מס בריאות לעקרות-הבית יבוטל – להוריד, לבטל ולהעביר אותו מן העולם, מפני שצריך להבין שאנחנו לא צריכים לחכות עד לרגע שבו יהיה קונפליקט חברתי. אז נעמוד פה עם דמעות תנין ונסביר למה יש קונפליקט חברתי במדינה הזאת ולמה "הפנתרים השחורים" חזרו ולמה ואדי-סאליב חזר למה שהיה פעם. זה יעלה לנו ממון רב ודמים רבים, וזה לא יעזור לנו. 
       
       אני חושב שצעדים מהסוג הזה יכולים לעזור הרבה יותר. כן, זה אולי חלק מהעבודה של האופוזיציה, אבל אני כשלעצמי לא חושב שזה יהיה נכון. כפי שאמרתי, הנכים למשל שבתו כאן הרבה מאוד זמן. אחרי הרבה מאוד ימים הגענו להחלטות כלשהן. דנו בזה שעות רבות, התקבלו החלטות, והביטוח הלאומי כבר עשה את כל מה שצריך, וכבר היה צריך להוציא את זה מהכוח אל הפועל, וזה כבר התחיל לנוע, והיום בהחלטה כזאת או אחרת, בהרמת אצבע, אנחנו מוחקים את כל ההישג הזה של הנכים. 
       
       אני חושב שאי-אפשר שלא להיות מתוסכל, והשר במשרד האוצר, השר שטרית, אמר – ואני חושב שהוא צודק, כי יכול להיות שחלק מאתנו פה מתוסכלים – שקצרה היד מהושיע. אנחנו רוצים ולא יכולים לשנות את רוע הגזירה. אנחנו רוצים ולא יכולים לצמצם את הפערים החברתיים במדינת ישראל. 
       
       אני רק רוצה לפנות לאנשי הקואליציה שהצביעו עבור התוכנית הזאת ולומר - שיהיה להם הכבוד וגם האומץ, לכשיתפרסם, בעוד כמה חודשים, דוח העוני, ונראה כמה ילדים ירדו אל מתחת לקו העוני - - -
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       השנה כבר התפרסם נתון ביניים. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       כן, אנחנו יודעים את המגמה. אבל אל תעלו לכאן, אל תעלו לדוכן ותסבירו למה יש עוני. זה פשוט לא מסתדר. אי-אפשר ביד אחת לגרום לזה, וביד שנייה לבוא ולהזיל פה דמעות תנין. זה לא הולך. תנו את זה לאופוזיציה, האופוזיציה כל הזמן היתה נגד זה, תנו לה להסביר מה אפשר היה לעשות ומה צריך היה לעשות כדי שפחות ילדים ירדו אל מתחת לקו העוני. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       עוד משפט, אדוני. אני חושב, חבר הכנסת חזן, שאם תשכילו בנושאים כאלה ואחרים לשתף פעולה עם האופוזיציה, אולי אפשר יהיה במגזרים מסוימים, שלא היה נכון ולא היה צודק להטיל עליהם את העומס הזה, קצת לשפר את איכות החיים וקצת להיטיב, מפני שבימים הללו ובחודשים הקרובים אט-אט יחושו אותם אנשים עד כמה הפגיעה היתה קשה. הם יראו שיותר מ=30% מהבטחת ההכנסה נעלמה להם, הם יראו שהקיצוץ בקצבת הילדים היה גדול מדי. הם יראו שעוד כמה דברים שהיו מקבלות המשפחות החד-הוריות, הן כבר לא מקבלות. זאת אומרת, הקיצוץ יהיה במקרים מסוימים מעל 1,500 שקלים, וזה הרבה מאוד כסף עבור משפחות כאלה. תודה רבה, אדוני. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, חמש דקות. אחרון הדוברים לפני ההצבעה - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה נמצא, ולכן אנחנו נצלצל אחרי סיום דבריו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       זה רק יועיל אם צלצל עכשיו. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       אתה דואג לממשלה, חבר הכנסת דהאמשה?
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       שיבואו להצביע. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       אל תדאג, מקסימום מי שלא יצביע עכשיו - יצביעו במקומו...
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       רבותי וגבירותי חברי וחברות הכנסת, אדוני היושב-ראש, היום דיברו יותר מכל דבר אחר על פינוי המאחזים. זאת היתה אחיזת עיניים כפולה, אחיזת עיניים של הממשלה ואחיזת עיניים של הדוברים של המתנחלים, שמזילים דמעות תנין. הם יודעים טוב מאוד שהממשלה לא מתכוונת ברצינות לפנות התנחלויות. כל מה שדובר עליו היום הוא פינוי או הריסה של שני קרוונים עלובים במקום שכוח אל שנקרא נווה-ארז-דרום. כל הכוונה היא לפנות 15 מאחזים, 11 מהם לא מאוישים, אין בהם נפש חיה, ובארבעה יש משפחה או שתיים, זה הכול. 
       
       ממשלת ישראל וראש הממשלה אריאל שרון מצהירים כל הזמן על פינוי מאחזים בלתי חוקיים. הרי זה שקר. אפילו לפי בית-מדרשם של ראש הממשלה ושל הממשלה הנוכחית יש יותר מ=100 מאחזים בלתי חוקיים. אבל עמד כאן בשבוע שעבר סגן שר הביטחון זאב בוים ואמר: לא, לא כל המאחזים הבלתי-חוקיים הם בלתי חוקיים. צריך לחלק אותם למאחזים שהם פראיים וכאלה שהם סתם בלתי חוקיים; ואלה שהם סתם בלתי חוקיים יעברו תהליך של הכשרה. 
       
זאב בוים (הליכוד):
       
       לא תמצא בפרוטוקול שאמרתי את המלה "סתם".
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       שהם בלתי חוקיים, אני מוותר על המלה "סתם", אבל זה מה שאמרת.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - -

היו"ר נסים דהן:
       
       בלי דיונים פנימיים עכשיו. אפשר קריאת ביניים, לא דיון. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אבל לא זה מה שממשלת ישראל אומרת לעולם. ראש הממשלה עמד בעקבה, וכל העולם שמע אותו, ואמר: ישראל היא מדינת חוק, ואנחנו נפנה את המאחזים הבלתי-חוקיים. קודם כול, זאת לא מחווה פוליטית, זה מילוי החוק הישראלי לפי בית-מדרשך. אבל אתה עמדת כאן באותו זמן שהוא עמד בעקבה ואמרת: אנחנו לא מתכוונים לפנות את כולם. רק מאחזים פראיים, אותם אנחנו נפנה בכל מקרה. יש תהליך שלום, אין תהליך שלום, אנחנו הולכים לפנות אותם. 
       
זאב בוים (הליכוד):
       
       אתה רוצה לצטט אותי? 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       אתה לא חייב לענות, חבר הכנסת בוים. כבוד סגן השר, אתה לא חייב לענות, זה לא דיון בוועדה עכשיו, זאת שאלה רטורית. 
       
זאב בוים (הליכוד):
       
       כל דבר בלתי חוקי, אם רוצים – אפשר לעשות אותו חוקי. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       וזה מה שאמרת. אמרת: אנחנו הולכים להפוך אותם לחוקיים. זאת עסקה, זה שקר, זאת אחיזת עיניים כלפי כל העולם. מה אתה אומר? אתה אומר על המאחזים הבלתי-חוקיים, שאנחנו רוצים רשות מהעולם עכשיו, מכיוון שאנחנו נפנה את אלה הפראיים, להכשיר את השרץ של אלה הבלתי-חוקיים. הכול בלבול. 
       
       כל ההתנחלויות צריכות להתפנות, עד האחרונה. הקולוניאליזם יצא מהשטחים הכבושים. זה מה שצריך לעשות. אם תצהיר ממשלת ישראל ככה, סימן שהיא רצינית בעניין השלום. אם לא תצהיר ככה, אלה דיבורים בעלמא. אלה מלים ריקות מתוכן. 
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       המאחזים חוקיים, הפינוי בלתי חוקי. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       משפט אחרון. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני מבקש זמן פציעות. 

היו"ר נסים דהן:
       
       קח זמן פציעות, עוד 10 שניות. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       שלום שלום ואין שלום. מדברים על שלום, ובשטחים הכבושים ממשיכים באותה מדיניות, אותה מדיניות. זה לא שרון באדרת אחרת, זה אותו שרון שממשיך את המדיניות של הקטל, המדיניות של ההרג, המדיניות של הסגר, המדיניות של ההרעבה. 
       
זאב בוים (הליכוד):
       
       אתה מדבר על קטל? 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני מוכן למסור לך, אדוני סגן השר, רשימה של ילדים שנהרגו בידי כוחות הצבא בשטחים הכבושים. אתה מוכן לקרוא אותה? האם אי-פעם עמדת וגינית רצח של ילד פלסטיני? בחיים שלך, אתה וחבריך לא גיניתם. מילאתם פיכם מים כשילדים נרצחו. 
       
זאב בוים (הליכוד):
       
       החברים שלך רוצחים, ואתה מדבר על קטל? מי קוטל פה? תוציאו את הטרור מחוץ - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):

       יש 100 סיבות, עברו 100 ימים והצטברו לפחות 100 סיבות גדולות, אני לא רוצה לפרט אותן, 100 סיבות לפחות להביע אי-אמון בממשלה הזאת. 
       
       אריאל שרון עושה תרגיל גדול. זה מתמרן בכולם. היה לו בממשלה שעברה שמעון פרס. הוא עשה את העבודה בעולם, הוא חילק חיוכים, דיבר על דיפלומטיה, על תהליך שלום. עכשיו אין פרס, אז שרון הוא גם פרס. הוא גם מדבר על שלום, גם משחק את תפקיד שר החוץ, שכביכול יש תהליך פוליטי, ובאמת ובתמים הוא משתמש בקפיטל הפוליטי והמדיני. הדיבורים על שלום כולם מנותבים להמשך הדיכוי ולהמשך אותה מדיניות של שרון. המדיניות לא השתנתה מאז הוא עלה לשלטון. הוא אמר שתפקידו ומשימתו לחסל את התנועה הלאומית הפלסטינית, את הרשות הפלסטינית, ולהסדיר מצב שבו הפלסטינים יחיו רק בערים שלהם תחת - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כמה זמן אתה רוצה עוד לדבר, לכבוד זה שאני התחלפתי? 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תן לי עוד דקה-שתיים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה. לא שתיים. דקה. דקה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אז יש כאן תרגיל פוליטי גדול, הונאה ענקית, שמשתמש בה אריאל שרון נגד כל העולם. מדיניותו לא השתנתה, הוא לא הפך את עורו. אנחנו לא בירכנו אותו כשנסע לעקבה, ואנחנו לא מברכים אותו כאן, אלא מביעים בו אי-אמון מלא. מי שרוצה הוכחה - שיקרא את ההסתייגויות של ממשלת ישראל למפת הדרכים. לא השאירו אבן על אבן במפה הזאת. רוקנו אותה מכל תוכן, והמפה הזאת, שהיתה מלכתחילה לא מאוזנת, נוטה לצד הישראלי ועושה עוול לעם הפלסטיני, גם אז זה לא הספיק לממשלת ישראל, אלא הוסיפו עליה הסתייגויות שרוקנו אותה, כאמור, מדרכה. 
       
       יש דרך לצאת מהמצב הזה, אבל הממשלה הזאת לא רוצה. אפשר למנוע את מעגל הדמים, אפשר למנוע את ההרג, אבל ראש הממשלה לא רוצה לעשות תפנית היסטורית, אלא להמשיך בדרכו הקודמת, ודרכו הקודמת מובילה לאסון בטוח לכולנו. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לך. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, אחרון הדוברים. חמש דקות עומדות לרשותו. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר בלי להתייחס לנושא עצמו כפי שהועלה על-ידי חבר הכנסת פינס. יש פה עניין חמור. אני לא רוצה לרדת מזה לרמה של ניגוח פוליטי, כאילו שזה רק חילופי דברים בין חברי כנסת. העניין של זיוף הצבעות, אדוני היושב-ראש, הוא עניין חמור. אנחנו מקרינים לציבור תמונה כל כך נלעגת, כל כך שלילית, כל כך בלתי אחראית, וזה הולך ומעמיק מיום ליום. רק בשבוע שעבר הסמכנו עורכי-דין. תאר לך שאחד מעורכי-הדין בא וזייף בבחינה, בבחינת הקבלה ללשכת עורכי-הדין. היו נותנים לו רשיון? רופא שבא ומזייף בבחינה - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       החוק מאפשר לא לתת לו רשיון. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אני יודע שפורמלית אין בידי אדוני סמכות לפטר מישהו, את זה אני יודע, אבל יש בידי אדוני סמכות מוסרית אדירה, שהוא לא השתמש בה. יש בידי ראש הממשלה סמכות לא רק מוסרית, אלא גם מעשית, אדירה, ועד הרגע הזה הוא לא אמר מלה. יש בידי המפלגה, מפלגת הליכוד כסיעה, סמכות מוסרית וגם מעשית אדירה להסביר לאנשים האלה בדרך הנכונה שהם לא ראויים לשבת פה. הם היו יכולים לעשות את זה. ראש הממשלה, אומנם ערב בחירות, ידע איך למרר את החיים לחברת הכנסת בלומנטל בגין חשד זה או אחר. ראש הממשלה עכשיו, אחרי הבחירות, שותק בעניין הזה, עובר לסדר-היום כאילו כלום לא קרה. כל עוד החברים שזייפו הצבעות יושבים בינינו כמו כל האחרים, כולנו יחד נושאים בנטל המוסרי הכבד הזה. הוא לא ירפה מאתנו עד שהוא יתוקן. הוא לא יתוקן בלי שנקיא את האנשים האלה מהכנסת, ונאמר בריש גלי לעולם כולו: לא מרשים שישבו זייפנים על ספסל המחוקקים. כל עוד הם יושבים - אנחנו נושאים בנטל הזה. 
       
       אני אומר את זה במלוא האחריות, לא כניגוח פוליטי, אלא מתוך ראיית הדברים לעומקם, וככל שזה ממשיך להתגלגל זה ממשיך להצטבר ונהיה נטל כבד עוד יותר. 
       
       ראש הממשלה, בעניין הזיופים לא שמעת אותי, אולי עכשיו, בעניין המדיני, כן תשמע אותי? מוטלת  עליך אחריות אדירה. את זה אני יודע, ואתה אומר את זה בכל פעם. השאלה היא, האם באמת ובתמים אתה רוצה ללכת לתהליך מדיני, ואתה אכן רוצה להגיע להסכם ולהסדר? אם אכן כך הם פני הדברים, אז מה פירוש מעשיך האחרים שכאילו הם רק אחיזת עיניים? אני לא רוצה להגיד את זה ב=100%, אבל 99% הם רק אחיזת עיניים. מי שכן רוצה להגיע להסדר מדיני - מה אכפת לו מה יהיה עם ערפאת לאחר מכן? יקבלו אותו, לא יקבלו אותו; יישאר נשיא, לא יישאר נשיא; יהיו לו סמכויות, לא יהיו לו סמכויות - מה אכפת לנו מזה, אתה הולך לתהליך של שלום. מי שרוצה ללכת לתהליך של שלום, לא יעשה כל בוקר וערב כדי ליצור לאבו-מאזן תדמית של משת"פ, תדמית של אחד ששומע ומציית לשרון, אחד ששומע ומציית לבוש, אחד שכותבים לו את הנאום והוא לא יכול לסטות ממנו במלה אחת. הרי הפיכת אבו-מאזן למשת"פ תביא, כמובן, לרציחתו ולנטרולו בעם הפלסטיני. אדם שחרד לשלום לא ירצה בזה, אלא אם כן הוא ירצה להגיד - רגע, אין לי פרטנר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הרצוג, אתה עומד מתחת לדוכן הנואם ומפריע לחברך. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       את הדרך הנוספת גם נטרלנו, ואין לנו פרטנר לשלום. אם זו המטרה – היא בהישג ידך, בקלי קלות, ואז אנחנו יודעים למה עמדת בעקבה ואמרת שאתה תפנה מאחזים, ולמה עכשיו מתפתלים בממשלה ובמרכז הליכוד. דוברי הממשלה אומרים : רגע, רגע. מאחזים? - חלק נכשיר, וחלק לא נכשיר. רק עכשיו, לפני חמש דקות, הצהיר סגן שר הביטחון שהוא יכשיר את כל המאחזים. כולם יהיו חוקיים. אז בסדר, מה? הרי כל ההתנחלויות הן לא חוקיות מלכתחילה, וכל המאחזים הם לא חוקיים. 
       
       כל עוד אין כוונה רצינית באמת ובתמים ליישם בשטח את פינוי ההתנחלויות ואת ההסדר המדיני, ואת מפת הדרכים שמערערים עליה עד כדי כך שרוצים להפוך אותה לנייר שלא שווה את הדיו שבו, כל עוד שלא רוצים בתהליך מדיני נכון ותמים, הרי שום דבר לא יזוז. 
       
       בסופו של דבר אני רוצה להזכיר לאדוני, וחבל שראש הממשלה בכלל - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא שומע, הוא שומע 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       מי צריך בכלל הסבר? הלוא דובר האופוזיציה מדבר, ועוד מסיעה קטנה כזאת, ועוד חבר כנסת ערבי - מי יאזין לו? 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהאמשה, מאזינים לך כמו שמאזינים לכולם. אני בהחלט רואה אותך יושב באולם ומקשיב לכל דבר. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אז אדוני יעזור לי, כי הוא היושב-ראש, שראש הממשלה ישמע אותי. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברת הכנסת אברהם, חבר הכנסת דהאמשה טוען שאת מפריעה לראש הממשלה לשמוע את סיום דבריו, כי הוא נמצא בסוף דבריו. דבר, דבר. אני הערתי את תשומת לבה. הם רשאים לעשות, גם אתה רשאי לדבר מתי שאתה רוצה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אדוני רואה איך ההערה שלו נקלטה. 
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, השאלה העומדת בפני אדוני היא אחת: האם אתה באמת ובתמים רוצה להגיע להסדר מדיני? אם אכן כך, אתה יכול לעשות את זה, ואתה הכי מסוגל לעשות את זה. יש לך כל הדרכים, היכולת והסמכות, מכל ראשי הממשלה הקודמים. אך השאלה היא, האם אתה רוצה להעמיד פני עושה שלום ולהתחמק מבוש, ולהראות לעולם שהפלסטינים אשמים, ושערפאת איננו פרטנר, ושאבו-מאזן לא מצליח לעשות כלום? זה בידך, זה קל מאוד לעשות.
       
       אני מאוד חושש שבחרת בדרך השנייה. ואם אכן כך הם פני הדברים, שפיכות הדמים תימשך, הרע ימשיך להיות יותר רע, והגרוע יהיה יותר גרוע, ואין מוצא אחר.
       
       הרי אתה הודית בשעה מסוימת, שבלי תהליך מדיני לא יוצאים גם מהמשבר הכלכלי. לכן חייבת להיות החלטה אחת - ללכת באמת ובתמים לפתרון מדיני, לא להמשיך להתעסק עם ערפאת, ולהגיד לברלוסקוני לא לפגוש את ערפאת, ואחר כך הוא גם לא פוגש את אבו-מאזן. 
       
       מי שרוצה לעשות שלום, לא ישחק בדברים הקטנים האלה, אלא ילך באמת ובתמים לעשות שלום, ולא יחלק היאחזויות לחוקיות ולא חוקיות, אלא ילך לפנות אותן, כי מי שרוצה שלום יפנה גם את ההתנחלויות. זה מה שצריך לעשות, וברגע שעושים את זה, כולנו יכולים אכן להגיע לשלום, וזה מה שיהיה. תודה רבה, אדוני.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת דהאמשה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעות האי-אמון. יש לנו שלוש הצעות אי-אמון. לגבי ההצעה הראשונה, הוגשה לי בקשה על-ידי חבר הכנסת אברהם בורג בשם סיעת העבודה-מימד, יחד עם חבר הכנסת טלב אלסאנע, להצביע בהצבעה שמית.
       
       חבר הכנסת בורג, אני מחויב בתקנון בצורה מקפידה, כפי שהבטחתי לכם בראשית הדברים, כאשר הצגתם את הטיעונים שלכם לאי-אמון. נדמה לי שאדוני הגיש לי רשימה של חתימות שהיא צילום ולא מקור. האם אני לא אביך את אדוני אם אבקש שהוא ייתן לי את המקור?
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       יש לנו מקור.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, זו הפעם השנייה שהסיעה שלי מבקשת הצבעה שמית, משום שיותר משבוע לאחר ההצבעה המזויפת במליאה עדיין לא הוגשו מסקנות למליאת הכנסת, והצעת האי-אמון שלנו נוגעת בדיוק לדבר הזה - לאמינות ההצבעות במליאה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני מגיש אי-אמון בי? זה לא תפקידה של הממשלה להגיש לך מסקנות.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       התוכנית הכלכלית של הממשלה אושרה על חודן של הצבעות לא חוקיות.
       
       מכיוון שביקשת את המקור, אני מתכבד להגיש לאדוני את המקור. תגיד לי כמה עותקים מהמקור אתה רוצה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני רוצה רק את המקור.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       כולם חתומים. תגיד לי כמה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רק את המקור אני רוצה.
       
       חבר הכנסת בורג, פעם נוספת עלי להבהיר, כי כנראה לא הסברתי את עצמי היטב בפעם הראשונה: אם מדברים באי-אמון בממשלה ומדברים על תוצאות ועדת חקירה - ועדת חקירה כולה היא ועדת בדיקה, שנעשית על-ידי הכנסת. ממצאיה הועברו ליועץ המשפטי. היועץ המשפטי החזיר להשלמת חקירה. היועץ המשפטי גם סמך ידו על הדרך שנקטתי כאשר העברתי את הנושא היחיד שהיה לפני כעובדה מוגמרת לוועדת האתיקה של הכנסת, ואנחנו, כמובן, ממשיכים לטפל בעניין. מייד לאחר שיהיו כל הממצאים והמסקנות נעביר אותם לשולחן הכנסת. אין זה עניינה של הממשלה.
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, וההצבעה היא על הצעת האי-אמון של סיעת העבודה-מימד, העוסקת בטענה שלפיה התקבלה התוכנית הכלכלית בדרך לא תקינה. נא להצביע על הצעה זאת של העבודה-מימד.
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       קולט אביטל			-	בעד
       רוחמה אברהם			-	נגד
       יולי-יואל אדלשטיין		-	אינו נוכח
       יעקב אדרי			-	נגד
       אהוד אולמרט			-	אינו נוכח
       חיים אורון			-	בעד
       זבולון אורלב			-	אינו נוכח
       דוד אזולאי			-	בעד
       ישראל אייכלר			-	בעד
       דליה איציק			-	בעד
       אפי איתם			-	נגד
       מיכאל איתן			-	נגד
       אריה אלדד			-	אינו נוכח
       בנימין אלון			-	אינו נוכח
       טלב אלסאנע			-	בעד
       אלי אפללו			-	נגד
       גלעד ארדן			-	נגד
       אורי יהודה אריאל		           -	אינו נוכח
       זאב בוים			-	נגד
       אברהם בורג			-	בעד
       נעמי בלומנטל			-	נגד
       בנימין בן-אליעזר			-	בעד
       אלי בן-מנחם			-	בעד
       שלמה בניזרי			-	אינו נוכח
       דניאל בנלולו			-	נגד
       רוני בר-און			-	נגד
       רומן ברונפמן			-	בעד
       רוני בריזון			-	נגד
       ויקטור בריילובסקי		-	נגד
       מוחמד ברכה			-	בעד
       עזמי בשארה			-	בעד
       ענבל גבריאלי			-	נגד
       מיכאל גורלובסקי			-	נגד
       זהבה גלאון			-	בעד
       גילה גמליאל			-	נגד
       משה גפני			-	בעד
       עבד-אלמאלכ דהאמשה		-	בעד
       נסים דהן			-	בעד
       חמי דורון			-	נגד
       אברהם הירשזון			-	נגד
       צחי הנגבי			-	נגד
       צבי הנדל			-	אינו נוכח
       יצחק הרצוג			-	בעד
       מגלי והבה			-	נגד
       אבשלום וילן			-	אינו נוכח
       מתן וילנאי			-	אינו נוכח
       יצחק וקנין			-	אינו נוכח
       נסים זאב			-	בעד
       ג'מאל זחאלקה			-	בעד
       אליעזר זנדברג			-	אינו נוכח
       יחיאל חזן			-	נגד
       רשף חן				-	נגד
       ואסל טאהא			-	אינו נוכח
       אחמד טיבי			-	בעד
       דוד טל				-	אינו נוכח
       יגאל יאסינוב			-	אינו נוכח
       שאול יהלום			-	אינו נוכח
       אליהו ישי			-	בעד
       אהוד יתום			-	נגד
       דני יתום				-	בעד
       איתן כבל			-	בעד
       אילנה כהן			-	בעד
       אליעזר כהן			-	אינו נוכח
       אמנון כהן			-	בעד
       יצחק כהן			-	אינו נוכח
       רן כהן				-	אינו נוכח
       משה כחלון			-	נגד
       חיים כץ				-	אינו נוכח
       ישראל כץ			-	נגד
       אתי לבני			-	נגד
       ציפי לבני			-	נגד
       לימור לבנת			-	נגד
       דוד לוי				-	נגד
       יצחק לוי				-	אינו נוכח
       אילן ליבוביץ			-	נגד
       יעקב ליצמן			-	בעד
       עוזי לנדאו			-	אינו נוכח
       יוסף לפיד			-	נגד
       עסאם מח'ול			-	אינו נוכח
       מיכאל מלכיאור			-	בעד
       עמרם מצנע			-	אינו נוכח
       יעקב מרגי			-	בעד
       יהודית נאות			-	נגד
       משולם נהרי			-	אינו נוכח
       מיכאל נודלמן			-	אינו נוכח
       דני נוה				-	אינו נוכח
       אורית נוקד			-	בעד
       לאה נס				-	נגד
       בנימין נתניהו			-	נגד
       מרינה סולודקין			-	אינה נוכחת
       ניסן סלומינסקי			-	נגד
       אפרים סנה			-	בעד
       גדעון סער			-	נגד
       גדעון עזרא	-	נגד
       מל פולישוק-בלוך	-	נגד
       אברהם פורז	-	נגד
       אופיר פינס-פז	-	בעד
       גילה פינקלשטיין	-	נגד
       מאיר פרוש	-	אינו נוכח
       יוסף פריצקי	-	נגד
       שמעון פרס	-	בעד
       יאיר פרץ	-	בעד
       עמיר פרץ	-	בעד
       איוב קרא	-	נגד
       אברהם רביץ	-	בעד
       ראובן ריבלין	-	נגד
       חיים רמון	-	בעד
       אהוד רצאבי	-	אינו נוכח
       מיכאל רצון	- 	אינו נוכח
       אברהם בייגה שוחט	-	בעד
       יובל שטייניץ	-	נגד
       מאיר שטרית	-	נגד
       יורי שטרן	-	אינו נוכח
       אילן שלגי	-	נגד
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       שלום שמחון	-	בעד
       אריאל שרון	-	נגד
       עמרי שרון	-	נגד
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       יולי תמיר	-	בעד

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. נא לקרוא קריאה שנייה.  רבותי, נא לשבת, כי מייד לאחר ההצבעה השמית נקיים את ההצבעה על הצעות האי-אמון השנייה והשלישית. רבותי, נא לשבת, ולא לרוץ אחר כך ולטעון: לא יכולנו, לא מצאנו.

מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       למען הסדר הטוב, לפרוטוקול, קיבלנו פתק מחבר הכנסת טלב אלסאנע, שהוא מוריד את ההצבעה שלו מאחר שהוא מקוזז עם חבר הכנסת  מיכאל רצון. הקול שלו יורד.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       טוב.   

קריאות:
       
       - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, גם על הגינות לדבר בישיבה. 

מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)

       אני חוזר בקריאה שנייה - 
       
       יולי-יואל אדלשטיין	-	אינו נוכח
       אהוד אולמרט	-	אינו נוכח
       זבולון אורלב	-	אינו נוכח
       אריה אלדד	-	אינו נוכח
       בנימין אלון	-	אינו נוכח
       אורי יהודה אריאל	- 	אינו נוכח
       שלמה בניזרי	-	אינו נוכח
       צבי הנדל	-	אינו נוכח
       אבשלום וילן	-	אינו נוכח
       מתן וילנאי	-	אינו נוכח
       יצחק וקנין	-	אינו נוכח
       אליעזר זנדברג	-	אינו נוכח
       ואסל טאהא	-	אינו נוכח
       דוד טל	-	אינו נוכח
       יגאל יאסינוב	-	אינו נוכח
       שאול יהלום	-	אינו נוכח
       אליעזר כהן	-	אינו נוכח
       יצחק כהן	-	אינו נוכח

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא לא משתתף בהצבעה. מקוזז.

מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       רן כהן	-	אינו נוכח
       חיים כץ			-        אינו נוכח
       יצחק לוי	-	אינו נוכח
       עוזי לנדאו	-	אינו נוכח
       עסאם מח'ול	-	אינו נוכח
       עמרם מצנע	-	אינו נוכח
       משולם נהרי	-	בעד
       מיכאל נודלמן	-	אינו נוכח
       דני נוה	-	אינו נוכח
       מרינה סולודקין	-	אינה נוכחת
       מאיר פרוש	-	אינו נוכח
       אהוד רצאבי	-	אינו נוכח
       מיכאל רצון	-	אינו נוכח
       יורי שטרן	-	אינו נוכח
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       יוסי שריד	-	אינו נוכח

       האם יש מישהו באולם  שטרם הצביע?  אין. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, נא להמתין לתוצאות, ולאחר מכן נעבור להצבעה אלקטרונית.

דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, איפה האיחוד הלאומי? אולי שכחו פה מפלגה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גברתי, אני קורא רק את השמות של חברי הכנסת, לא של סיעות. 

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       האיחוד הלאומי הלך לתפוס את הגבעות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני חבר הכנסת בן-אליעזר, אני ביקשתי לעשות הצבעה אישית. אתה זוכר מה אמר האומר?   חבר הכנסת בן-אליעזר, אתה גם רודף אותי וגם אומר שאני סובל מפרנויה. זה  לא יכול להיות. אם אתה רודף אותי, אני לא סובל משום דבר...
       
       ובכן,  בעד - 39, נגד - 47. אני קובע שהצעת אי-אמון זו לא עברה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מכולם לשבת ונותן לכם עוד 20 שניות לשבת במקומותיכם, ואני מפעיל את שעון ההצבעה. אנחנו מצביעים עכשיו על ההצעה של סיעות מרצ, יהדות התורה וחד"ש, תע"ל, עם אחד, בל"ד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה. אלה שתי הצעות?  

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל שתיהן הצעות על אותו נושא, לכן ההצבעה היא הצבעה אחת. 
       	
       רבותי חברי הכנסת, מי בעד האי-אמון? מי נגד? נא להצביע.
       


הצבעה מס' 1
       
בעד הצעות סיעות מרצ--יהדות התורה וחד"ש--תע"ל--עם אחד--בל"ד--רע"ם
להביע אי-אמון בממשלה    -   38
נגד - 47
נמנעים - אין
הצעות סיעות מרצ--יהדות התורה וחד"ש--תע"ל--עם אחד--בל"ד--רע"ם 
להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעד הצעות האי-אמון - 38, נגד - 47. אני קובע שהצעות האי-אמון לא נתקבלו. 

קריאה:
       
       מה עם עוד הצבעה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא צריך עוד הצבעה. ההצעות היו באותו נושא ולכן ההצבעה היא אחת. 
       
       
       
הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון מס' 4) (תיקון), התשס"ג-2003
       [מס' מ/26;  "דברי הכנסת", חוב' י"א , עמ'   .]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות על הצעות חוק שהגישה הממשלה. 
       
       חבר הכנסת גפני הגיש לי בקשה לפסול את הדרך שבה נוהל הדיון על שלוש ההצעות בקריאה הראשונה. הוא ביקש ממני להעביר זאת לוועדת הפירושים. אני מודיע לכנסת שאני מקבל את פרשנותו של חבר הכנסת גפני לגבי העתיד. אני בהחלט חושב שהערתו נכונה.
       
       כזכור, יושב-ראש הישיבה, שהיה יושב-ראש הכנסת, קבע בהחלטתו שאפשר להציג את ההצעות כמקשה אחת. ההחלטה הזאת היא החלטת יושב-ראש הכנסת, היא סופית ולא ניתנת לערעור. אני מבטיח שבפעם הבאה - וגם הנשיאות קיבלה הבוקר בישיבתה החלטה בנושא - אנחנו לא נאשר לממשלה דיון משולב כאשר אין בקשה לדיון משולב בחוקים שראוי שיידונו במשולב, ואנחנו נפעל לפי הערתו של חבר הכנסת גפני. ויראה חבר הכנסת גפני בעצם בקשתו והסכמתנו לנהוג כך בעתיד הודאה בזאת שטעינו. אבל החלטתנו היא החלטה שאין צורך לחזור ממנה, משום שהיא לא נגעה במהות שמצריכה את יושב-ראש הכנסת לבטל את החלטתו בשלה.
       
       אני מודה לחבר הכנסת גפני על הערתו, ועובר להצבעות על הצעות החוק שאנחנו מבקשים להצביע עליהן.     
       
       ההצעה הראשונה היא הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון מס' 4) (תיקון), התשס"ג-2003 - קריאה ראשונה. מי בעד? מי נגד? נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 2

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 45
נגד - 38
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון מס' 4)
(תיקון), התשס"ג-2003,  לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון מס' 4) (תיקון), התשס"ג-2003, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
       

הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 4) 
(הרכב ועדת שחרורים מיוחדת), התשס"ג-2003
       [מס' מ/27; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ'   .]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, אנו עוברים להצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 4) (הרכב ועדת שחרורים מיוחדת), התשס"ג-2003 - קריאה ראשונה. נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 3
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 66
נגד - 17
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 4)
(הרכב ועדת שחרורים מיוחדת), התשס"ג-2003, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ברוב של 66 תומכים ובהתנגדותם של 17, וללא נמנעים, אני קובע שהצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון מס' 4) (הרכב ועדת שחרורים מיוחדת), התשס"ג-2003, עברה בקריאה ראשונה ומועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 


הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות 
(תיקון מס' 2), התשס"ג-‏2003
       [מס' מ/28; "דברי הכנסת", חוב'  י"א, עמ'   2751.]
       (קריאה ראשונה)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 2), 
התשס"ג-2003, קריאה ראשונה - נא להצביע. מי בעד? מי נגד?
       
הצבעה מס' 4
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55
נגד – 27
נמנעים – 1
ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 2), 
התשס"ג-2003, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רוב של 55 בעד, 27 נגד ונמנע אחד. אני קובע שהצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 2), התשס"ג-2003, עברה בקריאה ראשונה והיא מועברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט על מנת שתכינה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

       
הצעת חוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס"ג-‏2003
       [מס' 3155; "דברי הכנסת", כרך 198, עמ' 8235; חוב' ח', עמ'  1049;  נספחות.]
       (קריאה שנייה וקריאה שלישית)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס"ג-‏2003, קריאה שנייה וקריאה שלישית. יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       הליכוד לא יכול להצביע, זה ניגוד עניינים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פינס, הערתך נשמעה. אני מזמין את יושב-ראש הוועדה להציג את החוק. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ועדת החוקה בכנסת הקודמת, שבראשותה עמדתי, עמלה קשה מאוד על הצעת חוק שהגיש משרד המשפטים בממשלה הקודמת, כאשר שר המשפטים היה חבר הכנסת מאיר שטרית. משרד המשפטים יזם את הצעת החוק הזאת והניע אותה בעקבות הצורך להילחם בפשע מאורגן. 
       
       תופעת הפשע המאורגן היא אולי בלתי נפרדת מהמודרניזציה בחברה האנושית. ככל שמתקדמות הטכנולוגיות, ככל שמתקדמות היכולות החיוביות של בני-האדם, יש גם התארגנות ויכולות לקדם מטרות שליליות. אחת התופעות היא הפשע – פשע שעכשיו, באמצעות יכולת הארגון, באמצעים של טכנולוגיה, יכול להיות גורם הרבה הרבה יותר משפיע ומזיק. ומכאן גם מתחייבת מלחמת החורמה של החברה בפשע, ובמיוחד כאשר הפשע הזה הופך להיות פשע מאורגן. 
       
       מדינת ישראל איננה יוצאת דופן או מובילה בתחום של המלחמה בפשע המאורגן. המהלך שנעשה היום הוא בעקבות מדינות בעולם המערבי שיצרו אמצעי התגוננות נגד פשע מאורגן על-ידי חקיקה מיוחדת, שתאפשר מלחמה יותר אפקטיבית של זרועות האכיפה באותם גורמים שהם בבחינת פשע מאורגן. 
       
       הצעת החוק הזאת – השקענו בה מאמצים רבים, והיא היתה כבר מוכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בכנסת הקודמת. אלא שממש בימים האחרונים לפני הבחירות לא היה אפשר לכנס את הכנסת פעם נוספת כדי להביא לאישורה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית. על כן, בעקבות החלת הרציפות על הצעת החוק, קיימה ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת בקדנציה הנוכחית דיון נוסף, וגם חברי הוועדה בקדנציה הנוכחית תמכו פה-אחד בהבאת הצעת החוק לאישורה של המליאה, בכפוף לשתי הסתייגויות בלבד. 
       
       אני רוצה להדגיש, שבהצעה שקיבלנו מהממשלה כבר בקדנציה הקודמת הוחלו שינויים בדיונים ארוכים מאוד, שנציגי הממשלה היו שותפים להם. הצלחנו בהסכמה הדדית לאזן בצורה יותר טובה מצד אחד את הכלים ואת הרצון להילחם בפשע המאורגן, ומצד שני שלא יהיו במלחמה הזאת לפעמים מצבים של פגיעה ברכוש של אנשים שלישיים, של אנשים שלא קשורים בפשע המאורגן. הוועדה היתה ערה לכך שבצד הניסיון לשמור על מטרת החוק, ניזהר מלפגוע בקניינם של צדדים שלישיים. כי החוק הזה נותן כלים לפגוע ברכוש של גורמים - לאחר שהוכח שקיים ארגון של פשע, אפשר לפגוע ברכושו. מדוע אפשר לפגוע ברכושו? כי אחד הסממנים והסכנות של ארגוני הפשע המודרניים הוא היכולת לייצר הכנסות דרך הפשע המאורגן, להעביר אותן לפעילות כלכלית לגיטימית ולהחזיר כספים שנרכשו בפעילות הזאת לתחומי הפעילות הפלילית. החוק מאפשר פגיעה כלכלית באותם עסקים לגיטימיים שפשע מאורגן מפעיל, כאשר הוכח שמקורם בפשע מאורגן, שהם מנוהלים על-ידי פשע מאורגן. 
       
       אלמנטים נוספים הם ההגדרה של ארגון פשיעה, שהיא חבר בני אדם שפועל בתבנית מאורגנת, שיטתית ומתמשכת לעבירת עבירות. קבענו עבירות חדשות, של כל אלה שפועלים במסגרת ארגון הפשיעה, ודינן יהיה עשר שנות מאסר. 
       
       בהקשר זה אני רוצה לומר, שעצם החברות בארגון פשיעה איננה עבירה על החוק, אלא לקיחת חלק אקטיבי בפעילות הארגון הופכת את העבירה לעבירה חדשה שמחייבת ענישה עד עשר שנות מאסר. פעולות שנעשות במסגרת ארגון הפשיעה – תוחמר הענישה עליהן. על הרתעה כלכלית כבר דיברתי. חילוט הוא גם בהליכים אזרחיים לגבי ארגוני פשע. 
       
       אני מסיים בהסתייגויות של חברי הכנסת בשארה ובורג שעלו בוועדה. את ההסתייגויות האלה לא תמצאו כאן, כי הוועדה קיבלה אותן ולא החילה את העבירות של פשע מאורגן על עבירות שיש בהן סממנים של מרי פוליטי. למשל, עלה נושא ארגון "גרינפיס" ופעולותיו, שעלול היה להיתפס במתכונת החוק שהוצע כארגון פשע. קיבלנו את ההסתייגויות, והנושאים האלה ירדו. 
       
       נשארו שתי הסתייגויות, האחת של חבר הכנסת אופיר פינס, שביקש שגם מי שנותן ייעוץ לארגון פשע ייחשב לאדם שמבצע עבירה - כל עוד נותן השירות יודע שבכך הוא מקדם את הפעילות הפלילית. אנחנו הסתפקנו בכך שהיסוד הנפשי של אותו יועץ יהיה שהוא נותן ייעוץ במטרה לקדם פעילות של ארגון פשע. לא קיבלנו את ההצעה של אופיר פינס משום שלקחנו לדוגמה ייעוץ של עורך-דין, שמטבע הדברים כאשר בא אליו אדם שהוא חבר בארגון פשע ושואל אותו מה חוקי ומה לא חוקי, הוא יכול לדעת שבכך הוא מסייע לארגון הפשע. אין לו מטרה לסייע, הוא נותן ייעוץ של עורך-דין, וביקשנו שהיסוד הנפשי יהיה יסוד של מסייע במטרה.
       
       הסתייגויות נוספות נוגעות לשאלה אילו עבירות חלות, ואנחנו סברנו שגם עבירות שנוגעות למלחמה בטרור הן עבירות שראויות להיכלל בתוספת, ששר המשפטים יכול לגרוע ממנה אם הוא יגיע למסקנה שחלק מהעבירות שכללנו אינן ראויות להיות בתוך הקטגוריה של עבירות שחל עליהן החוק של ארגוני פשע. בשלב זה לא רצינו לעשות הנחות לארגוני טרור ולהעביר מסר שארגוני טרור, פעילותם פחות חמורה מפעילות ארגוני פשע. ולכן, גם הפקודה למניעת טרור נכללת בגדר העבירות. אם יגיע יום שהעבירות האלה תוכחנה כלא-ראויות להיות במסגרת ארגוני פשע, אני מניח ששר המשפטים יציע להוציא אותן. 

	אני מבקש מהמליאה לקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, ללא הסתייגויות, ולתת למערכת אכיפת החוק את הכלים הראויים על מנת להילחם בתופעה שכולנו רוצים לראות אותה נמחקת - פשע מאורגן בישראל. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת מיקי איתן על הצגת החוק. חבר הכנסת עזמי בשארה, האם אדוני רוצה לנמק הסתייגויות? 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       כן. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, אדוני. אדוני ינמק את כל ההסתייגויות יחד. 

השר גדעון עזרא:
       
       יש הסתייגויות? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש הסתייגויות שהתקבלו ויש הסתייגויות שעדיין קיימות. הוא ביקש לשם החוק. המסתייגים הם: עזמי בשארה, זהבה גלאון, טלב אלסאנע, נסים זאב, אברהם בורג ואופיר פינס-פז. כל אחד מכם יוכל לקבל חמש דקות. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני מבקש להקדים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       להקדים, בבקשה. על דעת חבריך, לא תהיה לי בעיה. אני מבקש שכל אחד יסתפק בחמש דקות. בבקשה, חבר הכנסת בשארה. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שחקיקת החוק הזה - גם העבודה שנעשתה בוועדה היא עבודה מעולה. ללא שום ספק מדובר בחוק מצוין, שיקדם את שלטון החוק בכל מדינה מתוקנת. אני חושב שיש מכה שנקראת ארגוני פשיעה, שהיא כשלעצמה צריכה להיחשב לפשע נפרד, המוסיף על פשיעה רגילה את העובדה שיש בה אלמנט של קנוניה נגד הסדר החברתי - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני השר פריצקי, אולי אדוני לא יודע, אבל לא מדברים בטלפון במליאה. רבותי חברי הכנסת, אנחנו דנים פה בהסתייגויות. כל מי שרוצה לקיים דיונים אחרים מוזמן לצאת לאכסדרה, יש שם ספות מאוד נוחות, הרבה הוצאות הוצאנו עליהן. בבקשה. רק לא לדבר בתוך המליאה ולא לקיים התייעצויות בשולי האולם. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות מודרניות נתקלו בתופעה שנקראת פשע מאורגן - ארגוני פשיעה ופשע מאורגן – שהוא נפרד מהפשע של הפרט. בדרך כלל, אחריות פלילית היא אחריות פרטית, אדוני היושב-ראש. אחריות פלילית היא אחריות פרטית של האדם שעושה את העבירה הפלילית, משום שאנחנו חושבים - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הרצוג. חבר הכנסת רמון. חבר הכנסת שוחט. חבר הכנסת כבל. מדבר פה חבר הכנסת בשארה על תוכן עניין, על מהות, והוא רוצה להתבטא. יצאו החברים שלא רוצים לשמוע ויעמדו בחוץ. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       האחריות היא פרטית, מכיוון שחברה דמוקרטית - בכלל חברה מודרנית, לא רק חברה דמוקרטית - רואה באדם אדם חופשי שמקבל הכרעות, והוא נתקל בחברה עצמה בעבירה, ולכן יש אחריות פרטית. ארגון הפשיעה מוסיף על האחריות הפרטית את העובדה שהפרט הזה היה מוכן לקיים קנוניה נגד הסדר הציבורי, נגד הסדר החברתי, נגד החוק. זו עוד פשיעה, זו עבירה פלילית הנוספת לאופי העבירה בשל היותה פשע מאורגן שיש בו אלמנט של התארגנות, של קנוניה. 
       
       בחברה מודרנית – א. יש תופעה כזאת שנקראת פשע מאורגן; ב. היא יותר מסוכנת מפשע ספורדי רגיל של אוסף פרטים; ג. יש להעניש על פשע מאורגן. אין מה לדבר, זו תופעה מסוכנת בכל חברה מודרנית. מובן שההשראה למאבק בפשעים מאורגנים באה מארצות-הברית. כל החברות המודרניות נתקלות בתופעה. כל החברות המודרניות צריכות להילחם בה, מכיוון שפשע מאורגן זה מין קרטל שאם לא נילחם בו, הוא לא רק מחלחל לתוך החברה, אלא הסכנה הגדולה בו - באיטליה או בארצות-הברית - היא העובדה שהוא חלחל לסדר השלטוני עצמו, נכנס לבתי-המשפט, חלחל לתביעה, לתוך המשרדים, אפילו לתוך הפרלמנטים. אין מה לדבר, החברה צריכה להקדים תרופה למכה. 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       חבר הכנסת בשארה, אצלנו מקדימים מכה למכה. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהחוק הזה הוא חוק מצוין. איפה באה ההסתייגות שלנו? ההסתייגות שלנו היא בתחום המעשה. מדובר בפשע מאורגן, כלומר, חברות מודרניות התכוונו לדבר מאוד מאוד מסוים. הכוונה היתה לעולם התחתון, מה שמכונה עולם תחתון - פשיעה בתחום הסמים, פשיעה בתחומים כמו רצח, בתחומים כמו שוחד לאנשים שמקבלים החלטות במדינה מודרנית. הכוונה בכל הפשיעה המאורגנת, אם אנחנו לא רואים את האלמנט הספציפי בה - מה שנקרא בלטינית דיפרנציה ספציפיקה - אנחנו נפספס, אנחנו נמסמס את מה שבדיוק מאפיין את הדבר הזה. הפשע המאורגן זה משהו מאוד ספציפי שהחוק בא לענות עליו. זה אנשים שעובדים בהלבנת הון, אנשים שעובדים במסחר בסמים, בזנות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בשארה, נדמה לי שיש הבדל בין פשע מאורגן לארגון פשע, ארגון פשיעה; הבדל מהותי. פשע מאורגן זה סימביוזה וארגון פשיעה הוא ארגון פשיעה שכתוב - - - 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני, אני לא מדבר עכשיו על ארגון פשע, אני מדבר על החוק, על פשיעה מאורגנת, על פשע מאורגן, על העובדה שזה מתבטא בסוג של ארגוני פשיעה, וארגוני פשיעה זה הכלי הארגוני, זה הכלי אשר בו מתבטאת הפשיעה המאורגנת. 

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       אתה לא יכול להגיע למטרה הפלילית בלי הארגון. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ודאי, אתה לא יכול. לכן החוק מדבר על מאבק בארגוני פשיעה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בארגוני פשיעה ולא בפשע מאורגן. יש הבדל. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ודאי. זה ברור לי. המאבק החוקי בארגוני הפשיעה, אם יתמסמס, אם פתאום נחשיב למשל תנועה כמו "זו ארצנו" לארגון פשיעה – למה? מפני שיש בה האלמנט של עבירה על החוק, חסימת כבישים, חסימת כבישים סדרתית אשר מתוכננת על-ידי קבוצה של אנשים וכו' - אם נקרא לזה ארגון פשיעה, נמסמס את מטרת החוק. 
       
       הבעיה של ארגון פשיעה היא מאוד ספציפית. אם נגיד, למשל, שהמערכת של ערוץ=7 היא ארגון פשיעה - מכיוון שיש שם קבוצה שכל הזמן יושבת ומתכננת איך להסית אנשים למען עבירה על החוק, וזה ארגון פשיעה - אנחנו נפספס. הבאתי בדיוק את הדוגמאות מהמגזר העברי ולא מהמגזר הערבי, מהרוב העברי ולא מהמיעוט הערבי, בשביל שלא נובן לא נכון. הכוונה שלי היא באמת שלא יטושטש הגבול בין מטרת החוק לבין עשיית חוק חובק עולם, שלא יהיה בו שום דבר ספציפי וגם נפספס את המטרה, גם של התביעה לבית-המשפט וכו'. 
       
       יושב-ראש הוועדה הביא את הדוגמה של ארגון "גרינפיס",  מכיוון שעם חבר הכנסת בורג העלינו כל הזמן את העניין של "גרינפיס"; יושב-ראש הוועדה תמך בזה והוועדה קיבלה את ההסתייגות שלנו. נותרו כמה תחומים שאני חושב שהם נכנסים לתחום חופש הביטוי. אומנם הסעיף בא בפקודה למניעת טרור, אבל לא ניבהל פה מהמלה: הפקודה למניעת טרור. למה? הרי יש סעיפים הנוגעים לחברות בארגון טרור. העונש עליהם יותר חמור מהעונש על חברות בארגון פשיעה. למה צריך להביא גם ארגון פשיעה? זה דבר מאוד ספציפי. עבירות פוליטיות זה דבר מאוד ספציפי. אתה רוצה לכלול את ארגון הפשיעה בפקודה למניעת טרור ובחוק העונשין בדברים הנוגעים לביטחון המדינה? בבקשה, תכללו. אבל זה ימסמס את הגבולות ואת הספציפיות של החוק. זה הכול. זה חוק מאוד ספציפי הנוגע לתחומים מאוד מסוימים בחברה המודרנית האנושית. 

       לא שאני חושב שעבירות פוליטיות – למשל, אנחנו אמרנו שדברים שיש להם מניעים פוליטיים-אידיאולוגיים לא ייכללו. הכוונה שלי היא לא להפחית מהחשיבות. בוא נגיד למשל רצח. אני חושב, והבעתי את דעתי זאת כמה פעמים על במת הכנסת, שרצח המונע פוליטית יותר חמור מרצח רגיל. למה? כי הוא רוצח שני דברים. בכל מקרה הרצח רוצח כמה דברים - רוצח את האיש, את האשה, את הסדר הציבורי, גם את היתומים. הוא רוצח כמה דברים. אבל פה נוסף אלמנט של רצח הדמוקרטיה. כלומר, יש אלמנט הפיכתי של המשטר הדמוקרטי, ולכן אני מתייחס לרצח פוליטי כיותר חמור. זה שאני אומר: לא צריך לטשטש את הגבולות, זה לא אומר שאני חושב שעבירות בעלות רקע פוליטי הן פחות חמורות. לפעמים הן יותר חמורות. לפעמים זה עושה אותן יותר חמורות. אני רק אומר, שכל המטרה החברתית, כל הרציו שמאחורי חקיקה נגד ארגון פשיעה הוא לתפוס פושעים מהסוג שדיברנו עליו, שאנחנו פוגשים בקולומביה. אגב, בקולומביה טושטשו ההבדלים. מבריחי סמים ומהפכנים הופכים להיות לאט-לאט אותו דבר. 
       
       התפיסה האמריקנית של ארגוני פשע אשר עוסקים גם בהימור וגם בהלבנת הון, אגב, גם באיסוף אשפה, איסוף אשפה ונייר – כי אני יודע, באיגודים המקצועיים נכנסים לכל מקום – המקור הוא פשע מסוג מאוד מסוים, ולא פשע המונע פוליטית או  אידיאולוגית, או הנוגע לחופש הביטוי. ולכן אני מזהיר, יש חברים שנכנסו לוועדה במהירות, לא שמעו שום דיון, טרור – אנחנו בעד. אי-אפשר ככה לעבוד פרלמנטרית. צריך לדעת לשמוע. אפילו לא שמעו מלה אחת. נכנסו לוועדה, הרימו ידיים, שמעו שאנחנו בעד להוציא -
 exclude to - להוציא החוצה כמה סעיפים מהפקודה למניעת טרור, אז מייד הצביעו נגד ההסתייגויות. 
אי-אפשר ככה לעבוד פרלמנטרית. זה הכול. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחבר הכנסת בשארה. חברת הכנסת זהבה גלאון מוותרת על זכותה לנמק. במקומה יבוא חבר הכנסת אברהם בורג. אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב. בבקשה.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני מבקש באמת להודות ולשבח את יושב-ראש הוועדה על דרך ניהול הנושא, לרבות קבלת ההסתייגות בפתיחות רבה לתוך גוף החוק. 
       
       אני מוכרח לסייג את ההתייחסות שלי. החוק הזה, הוחל עליו דין הרציפות על-פי בקשת הממשלה, כך שעיקר מניינו ובניינו של החוק נדון והוחלט ועוצב וגובש בטרם כינונה של ועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת השש-עשרה, וכך התאפשר לנו, כחברי כנסת חדשים בוועדה, בסופו של דבר רק דיון בשוליים. נכון עשה יושב-ראש הוועדה שהציג את הדבר כמקשה אחת ואמר: זה חיוני, זה חלק מהשייכות שלנו למשפחת האומות המתוקנות, בואו לא נפתח את הכול, כי אם פתחנו את הכול - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       על-פי אמנה בין-לאומית. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אמנת פלרמו.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       ודאי. - - - שאם פתחנו את הכול ולא יהיה לנו החוק הזה, אז מיצינו את הדיון הפרלמנטרי, אבל הפסדנו את עיקרה של מהות החוק, וכל חברי הוועדה נענו. ובסוף הדיון התמצה לדברים שעלו גם בדברי יושב-ראש הוועדה,  וגם בדבריו של חבר הכנסת עזמי בשארה, בעצם בשלושה מקומות. 
       
       האחד, האם אנחנו עושים הבחנה בין מה שנקרא בלשוני עולם תחתון לעולם עליון. באינטואיציה אני מרגיש שיש עולם תחתון. אלימלך זורקין זה עולם תחתון. 
       
שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       מאיפה הבאת את זה פתאום?
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אני מדבר עם היושב-ראש. זו שיחה שלנו  מרחובות אחרים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גם שרת החינוך מכירה את אלימלך.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אלימלך זורקין הוא סטריאוטיפ של עולם תחתון. אני רואה את זה, אני יודע מה זה. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אני רואה את אודי השמן על גבו. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       כן, אני לא מדבר על תמר ומנשה התימני, אבל אלה עניינים אחרים. 
       
       אני רואה פשע, אני רואה דבר רע, אני יודע שהוא רע. אם אני אצליח להגדיר אותו, אני אגיד: כוונתו רעה, תוצאתו רעה, מעשהו רע ואנשיו רעים. יש פעילויות שאנשים שעושים אותן הם מחוץ לסטריאוטיפ. אני אגיד שכוונתם אולי טובה, תוצאת מעשיהם אולי טובה, אנשיהם טובים, אבל המעשה רע. חבר הכנסת עזמי בשארה נקט דוגמה שהרבינו לעסוק בה בוועדה – "גרינפיס". המעשה המסוים ההוא של חסימת נמל או חסימת דרכים הוא רע, אבל הם רוצים את טובת העולם, הם לא עבריינים בנשמתם, הם אנשים שבאמת כוונותיהם רצויות, מעשיהם המסוימים לא רצויים. הייתי מגדיר את זה כפעולה בעולם העליון, כעבירה בעולם העליון. ורצינו לעשות הבחנה מפורשת בין מה שהוא עולם תחתון אמיתי, שכל מעשהו מרגע הכוונה ועד רגע התוצאה הוא רע, לבין מה שאיננו כזה. והיה על זה דיון מעמיק בוועדה, והיושב-ראש, בתמיכתו ובפעולתו בעצם ההבחנה הזאת סופחה לגוף החוק, ומהסתייגות הפכה להיות בגוף ההצעה, וזה בגוף ההצעה וזה חשוב. 
       
       נותרו עוד שני נושאים. הנושא האחד נוגע לחופש ביטוי. אני נקטתי עמדה, ואני מאמין בה הרבה מאוד זמן, לפחות היושב-ראש עדי, בנושאי חופש הביטוי. אני לוקח תנועה כמו "זו ארצנו", וכבר הזכיר אותה
חבר הכנסת בשארה; מובן שכל אחד יכול לקחת תנועה אחרת. אני  לא הייתי רוצה לראות חברה שבה פעולה כמו פעולת "זו ארצנו", לפחות בממדים של המרי, של המחאה האזרחית – איך הגדרנו את זה היום בוועדה? 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       לא אלימה. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       פעולה אזרחית לא אלימה, או באזור מתיחת המעטפת, בלי להיכנס להגדרה המדויקת. לא הייתי רוצה לראות, שבעת משבר פוליטי גדול או הכרעה מדינית גדולה, זכות ביטוי נשללת מאנשים בדבר מן הסוג הזה. מישהו אחר מהצד השני יכול לראות את זה כלפי הצד השני הפוליטי. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       -  -  -
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       כן. אף שאם אתה מסתכל בהגדרה הטכנית הקרה של החוק, זה מאורגן ויש כוונה וחבר אנשים והכול בכול מכול כול. ההגדרה לכאורה יכולה לחול על ארגון של פעולה פוליטית. היה לנו ויכוח על זה בוועדה. כך היתה עמדתי. אני גורס, וזה חלק מן ההסתייגות, שצריך ליצור הבחנה ברורה בין הפשע והמאבק העולמי בפשע המאורגן ובגרורותיו לבין מתן האפשרות לאנשים להביע את דעתם הפוליטית, והם ישלמו מחיר אם הם יעברו על החוק. עברת על החוק, יש לי מספיק כלים לטפל בך ולהתעסק אתך  כך או אחרת. 
       
       ועלתה סוגיה אחרונה, שמכיוון שפירט אותה כה היטב חבר הכנסת בשארה, אני לא אגע בפרטיה. סעיף 4, דומני, לפקודת מניעת טרור, הכליל ברמה של פשע עבירות שהן פחות מפשע. זה היה ההסבר שנאמר. ומכיוון שאנחנו עוסקים כאן בארגון פשיעה, אני לא רוצה להוסיף, אם להשתמש בהגדרה ספרותית, "פשע על פשע". 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       פשע על חטא. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       עבירה שהיא לכתחילה איננה פשע וקיבלה upgrade, שדרוג לדרגת פשע לשם כבוד, עכשיו אני כבר מכניס אותה ממקום אחר להגדרה של ארגון פשע. ולכן אנחנו מבקשים את הסעיף המסוים הזה מפקודת מניעת טרור להוציא מהצעת החוק הזאת. על כך ההסתייגות, ואני מודה לאדוני היושב-ראש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחבר הכנסת אברהם בורג. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת אופיר פינס, אם יהיה כאן. בבקשה. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לדעתי הצעת החוק הזאת נכונה, מבורכת, והיא משתלבת גם בחוק קודם אשר חוקקה הכנסת, והוא חוק איסור הלבנת הון. לדעתי, יש צורך בשינוי ובתיקון בחוק ההסגרה וגם בהגדרת חוק השבות, שני חוקים שבמתכונת הקיימת גם הם תורמים להתפשטות הפשע המאורגן.
       
       ברשותך, היושב-ראש, אני רוצה לציין, שלא כל דבר נמדד במבחן התוצאה. היסוד הנפשי הוא גורם מאוד חשוב. לפעמים מבחינת התוצאה מישהו רוצח מישהו, והמעשה הזה כשהוא נפתר, היסוד הנפשי מוריד את המעשה לדרגת הריגה או  לדרגת גרימת מוות ברשלנות או בכלל מזכה, אם זה נעשה מתוך הגנה. ולכן חשוב מה המניע של האדם שעשה את המעשה, מה הכוונות שלו, ויש לעשות הבחנות מבחינת המניע הפלילי ומבחינת המניע הפוליטי למעשה שנעשה. ובתחום הזה, כשמדברים על פשע מאורגן, ההדגש הוא יותר על האלמנט הפלילי מאשר על המעשה המכני כשלעצמו. 
       
       אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לציין ולומר, שאנו עדים להתארגנות, אומנם לא ניתן לקרוא לה פשע מאורגן, אבל זו התארגנות שכל מטרתה לקרוא תיגר על השלטון ועל החלטות שמקבלת הכנסת או הממשלה, וחשוב לדעת מי המחליט בשלטון תקין, כשאנו רואים שמתנחלים - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני התכוון להפגנות בנצרת? 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני, אני חושב שההפגנות בנצרת - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני נגד הפגנות?
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - נעשות ברשיון, ואנשים מפגינים ומוחים כשיש להם מטרה מאוד מוגדרת - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר, חשבתי שאדוני נגד הפגנות.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - כשהמטרה היא לדרוש יישום החוק, כי לדעתי החוק במדינת ישראל מיועד להגשים שוויון, זה אחד הדברים החשובים במשטר דמוקרטי, וכבודו תמיד מדגיש שמדינת ישראל היא יהודית ודמוקרטית. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נכון.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אז כמדינה דמוקרטית, הרעיון הבסיסי הוא רעיון השוויון, ולכן, ההפגנות בנצרת באות להדגיש את הממד הדמוקרטי, לשמור על הצביון הדמוקרטי מפני מדיניות שבאה למנוע את הדמוקרטיה האמיתית ולהציג אותה כדמוקרטיה אתנית או דמוקרטיה מדומה. ולכן, לדעתי, ההפגנות בנצרת מבורכות, מבחינה זו שהן מתיישבות עם שלטון החוק.
       
       אבל כשבאים אנשים שמתגוררים בשטחים כבושים, שברור שהם לא חלק משטחי מדינת ישראל - אלה שטחים שנכבשו ב=1967, במסגרת מלחמה, ועל-פי האמנות הבין-לאומיות אסור לאזרחי המדינה הכובשת להתגורר בהם. והולכים ומתגוררים בניגוד לחוק הבין-לאומי, מקימים מאחזים, אפשר לומר באישור בהסכמה או באישור בשתיקה, אבל, אף שזה בניגוד לחוק הבין-לאומי, אי-אפשר לומר שהם קיבלו היתרים, אפילו על-פי הנהלים של הצבא. מצד שני, הם מודיעים שהם יתנגדו, והם יילחמו, והם ייאבקו.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - - "נערי הגבעות" - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אומרים, "נערי הגבעות".
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       כן, "נערי הגבעות". זה מושג טוב, גם נערים וגם גבעות.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בשארה, אדוני עמד פה עשר דקות, יכול היה לדבר על מי שרצה.
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - -
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת בשארה, כשיש בצד הישראלי אנשים שמתנגדים למפת הדרכים, זה לגיטימי; לגיטימי שיתנגדו למפת הדרכים, זה חלק מהוויכוח הדמוקרטי. כשיש אנשים שמתנגדים למפת הדרכים בצד הפלסטיני, אומרים: כל הפלסטינים נגד מפת הדרכים, וכל הפלסטינים נגד תהליך השלום. כמו שיש אנשים בצד הישראלי שמתנגדים למפת השלום, יש אנשים בצד הפלסטיני שמתנגדים למפת הדרכים. אבל הזרם המרכזי בקרב העם הפלסטיני מעוניין בקידום השלום ובמחיר - כפי שהוא יודע את המחיר שלו, והוא מקבל את המחיר. 
       
       ולכן החשיבות היא להתייחס לציבור הרחב שאכן מעוניין לקדם את השלום ולא לאלה שמתנגדים לתהליך השלום. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע. הבא אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו יסיים את פרשת ההסתייגויות חבר הכנסת אופיר פינס. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני חושב שנכון היה לחבר את שני הנושאים - נושא  הפקודה למניעת טרור עם הנושא של ארגון פשיעה. אני חושב שמדינת ישראל היא מהמובילים בעולם בנושא הפשיעה.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       פשיעה או מלחמה בפשיעה?
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       בפשיעה. הפושעים הגדולים, אנחנו מצמיחים פה פשע. אם הממשלה הזאת חושבת שאפשר למנוע רווחה במדינת ישראל - הפשיעה לא צומחת, ודאי לא הארגונים, ביום אחד. הפשיעה צומחת, ואנחנו רואים את זה - קודם כול, הנערים שלנו, הנוער בישראל, שיעורי עבריינות נוער במדינת ישראל הם מהמובילים בעולם. וכמובן, כשגדלים נעשים יותר מתוחכמים ואז נהפכים להיות ארגונים, אז יש עניינים יותר רציניים, סחר בנשים, כמו שאמרתם, זנות, סמים, גנבת מכוניות ועוד דברים אחרים. תראו מה קורה בנגב, מה קורה 
בבאר-שבע, מה קורה אצל הבדואים – בלי שאף אחד פה ייפגע – יש שם קרטל שלם, אין שליטה אפילו למשטרה על מה שנעשה שם. מאיפה זה צמח? זה צמח קודם כול מכך שאין רווחה במדינת ישראל, ואת המעט שנשאר אנחנו בעצם באים למזער, לצמצם ולחנוק את האזרחים.
       
        בסופו של דבר, המדינה הזאת תגדל עבריינים, ולא משנה אם הם מאורגנים פחות או מאורגנים יותר. אנחנו לא מטפלים בכל הפשיעה הזאת ברמה העקרונית - שזה חינוך, שזה רווחה, שזה תרבות. אנחנו לא מתאימים את הכלים, לא מעבירים לנוער שלנו את הערכים שהם יסוד היסודות של עם ישראל. אנחנו, כממשלה, ככנסת, רוצים לטפל בנושא עבריינות רק במסגרת החוק. אדוני ראש הממשלה, אנחנו לא נצליח, ואני מודיע לך, אם הדרך היחידה לטפל בכל נושא ארגוני הפשיעה היא רק במסגרת הזאת של החוק, אנחנו לא נוכל להצליח בזה. 
       
       כל ההתנגדויות הן פורמליות, אני חושב שהצעת החוק טובה, ואני חושב שאי-אפשר לחבר ולהשוות, למשל, את ההסתה של התנועה האסלאמית - ולא רק שהם יוצאים בהצהרות נגד מדינת ישראל, הם בעצם שותפים לאותם ארגוני טרור. אז להשוות אותם לארגון "זו ארצנו", שזו תנועת מחאה בלבד? ראש הממשלה זקוק לזה, זקוק לחישוקים. ראיתם מה היה אתמול במרכז הליכוד? הלוא כולם באו לחשק אותו ולחזק 
אותו - - 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       האם אתה חושב - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, הוא כבר מסיים את דבריו. תודה, תודה. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       - - רק כדי שיהיה לו קלף - - -
       
דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       ראש הממשלה מסתדר יפה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       ראש הממשלה זקוק לזה מאוד. ואני רוצה לומר לך, שראש הממשלה היה צריך את החישוקים האלה כלפי העולם, כדי להגיד: תראו כמה אני נאבק מול הממשלה שלי, בליכוד שלי, לא נותנים לי לפעול.
       
       אבל, אני לא הבנתי איך ראש הממשלה יכול לשנות את עורו ולהבטיח ולמסור חלקים ממדינת ישראל, כאשר בערב הבחירות הוא הבטיח אחרת לבוחריו. אז אני מאמין שמה שראש הממשלה הצהיר זה היה בשעות שאולי היה עייף; העייפות השפיעה עליו, אבל יש לו זמן להתעורר, להתחזק ולחזור בו, לא מהצהרותיו אלא ממעשיו. חדלו ממעשיכם.
       
       ואני קורא לראש הממשלה, יש לך ההזדמנות, עדיין, הכנסת לא החליטה את מה שהממשלה החליטה, ותחזק ותיתן בחירה חופשית למפלגה שלך, לסיעה שלך, להרים יד לפי מצפונם. אני מבטיח לך שהם יחשקו ויחזקו אותך, לפחות מול אויבי ישראל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב שדייק בשניות. אחרון המסתייגים - חבר הכנסת אופיר פינס. לרשות אדוני חמש דקות, ואם הוא מדבר לעניין,  כל עוד הוא מדבר לעניין - כל מי שדיבר לעניין ולא על נושאים חיצוניים, אפשרתי לו לדבר יותר זמן.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, יש לי שלוש הסתייגויות, ולכן מגיעות לי 15 דקות. אני עושה לך הנחה - אני אקצר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדם רשאי בהסתייגות לומר מה שהוא רוצה, אבל אז יש לו חמש דקות. כל עוד תדבר לעניין, אתה מקבל. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אם אתה מבטיח לי שגם אשכנע בהסתייגות שלי, אין לי בעיה לדבר שתי דקות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       את זה אני לא יכול להבטיח לך. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, באמת אדבר בקצרה. יש לי שתי הסתייגויות מהותיות. האחת – הרי החוק הזה נועד להיאבק בארגוני פשיעה. מי שיודע איך מאפיה עובדת - יש לה צד אפל וצד מואר, צד חסוי וצד גלוי, צד פלילי וצד לגיטימי. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מאפיה זה דבר שהוא פשע מאורגן. פשע מאורגן הוא סימביוזה עם אלמנטים שלטוניים, או 
בתי-משפט חלילה. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       כן, אנחנו מדברים על פשע מאורגן, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, אתה מדבר על ארגוני פשיעה, שיכולים להיות פשע מאורגן ויכולים גם לא. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לא, תראה את ההגדרה של "ארגון פשיעה" – "חבר בני אדם,  מואגד או בלתי מואגד, שפועל בתבנית מאורגנת, שיטתית ומתמשכת". 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה יכול להיות בלי מאפיה מבחינה זאת שאין לו שום סימביוזה עם השלטון. הוא עובר את העבירות, והשלטון לא משתף אתו פעולה, אלא צריך לרדוף אותו. זה ארגון פשיעה לעומת פשע מאורגן. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       נכון.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       פשע מאורגן זה דבר שיכול גם לסמוך על יסודות אחרים - - -
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       זה יכול להיות חמישה אנשים. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מכל מקום, ההסתייגות שלי קשורה לצד הלגיטימי כביכול של ארגון הפשיעה. יבוא עורך-דין, רואה-חשבון או כל בעל תפקיד אחר שעל-פי החוק מוגדר כיועץ, והוא לכאורה לא יודע מה קורה בצד הפלילי, הוא מייעץ רק בצד הלגיטימי, רק בצד החוקי. הטענה שלי היא שזה שהוא מייעץ בצד החוקי – הכול טוב ויפה, אבל אם הוא מסייע באמצעות הייעוץ הזה לצד הפלילי, הוא לא יכול להיות פטור מעונש. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם יש לו מחשבה פלילית. 

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       חבר הכנסת אופיר פינס, מה תעשה כאשר באים להתייעץ עם עורך-דין ושואלים אותו מה חוקי ומה לא חוקי, והוא עונה שהוא יודע שהאינפורמציה שהוא נותן יכולה לסייע? אין לו מטרה לסייע, הוא יודע שהוא יכול לסייע. האם הוא צריך לעמוד לדין?
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       הוא לא יורשע אם אין לו כוונה פלילית, מודעות או ידיעה. הבעיה היחידה היא, שאני לא רוצה לפטור אנשים כאלה מכל עונש, רק משום שהם כביכול עוסקים בצד הלגיטימי. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       לכן, על מנת להגן על סוג כזה של ייעוץ, אמרנו שאתה צריך להראות שהיתה לו גם איזו מטרה לעזור לארגון. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אתה מציע לומר בחוק: הנותן שירות ייעוץ לארגון פשיעה במטרה לקדם את פעילותו הפלילית - - -
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       זה בהגדרה. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני אגיד לך מה כתוב בחוק ומה התוספת. החוק אומר: "הנותן שירות ייעוץ לארגון פשיעה במטרה לקדם את פעילותו הפלילית של ארגון הפשיעה, דינו – מאסר עשר שנים". יפה מאוד, אבל אנחנו יודעים שלארגון יש צד לגיטימי, חוקי כביכול, שמשרת את הצד הפלילי. לא נתת מענה על זה, וזו הבעיה. 
       
       אם החוק היה נותן מענה לאלה שיודעים שהם כביכול עומדים בצד הלגיטימי כדי לשרת את הצד הפלילי, מאה אחוז. אבל זה לא קיים פה. אתה מטפל רק במי ששודד וגונב ומעלים מס וכן הלאה, בו בזמן שאתה לא מטפל במי שמוכר משקאות בחנות המכולת, שהיא ה=cover story של ארגון הפשיעה, וזאת הבעיה הגדולה בחוק הזה. הרבה אנשים ירחצו בניקיון כפיהם – ופה יש לקונה בחוק, יש פה פשוט לקונה בחוק, חבל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זאת לא לקונה, משום שארגון פשיעה הוא לא ארגון כזה שמוכרז כארגון פשיעה, עד אשר הוא לא מורשע בבית-המשפט ומוכרז כארגון פשיעה. אגב האקטוס ראוס, אתה בא וקובע שעשית אותו במסגרת של ארגון פשיעה, ואז אתה צריך את המחשבה הפלילית שלך, שידעת שאתה עושה את זה למען קידום מטרות של ארגון פשיעה, כי אין דבר כזה שקובעים ארגון פשיעה, כמו שלמשל פקודת מניעת טרור קובעת מה הוא ארגון טרור שאפשר להכריז עליו משהוכרז. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני חושב שההסתייגות הזאת משפרת את היכולת של המשטרה, של רשויות אכיפת החוק, לטפל בארגוני פשיעה, ואני גם חושב – ואני רוצה להגיד את זה בזהירות – שלפחות המשטרה, לפי מה שהבנתי בוועדה, היתה שמחה אם סעיף מהסוג הזה היה מופיע. אני אומר את זה בזהירות, כי אני לא רוצה לדבר בשם של מישהו אחר. 
       
       לגבי ההערה השנייה – אני הצטרפתי להסתייגויות של חבר הכנסת עזמי בשארה, של חבר הכנסת טלב אלסאנע, של חבר הכנסת אברום בורג ושל חברת הכנסת זהבה גלאון. תראו, חברים, אנחנו רוצים לטפל בארגוני פשיעה אזרחיים פליליים. חבר'ה, להכניס פנימה את ארגוני הטרור ואת כל נושא הטרור – זה לא המקום וזה לא הנושא. לדעתי, אנחנו עושים זילות לחוק שמאיר שטרית יזם בזמנו. מאיר שטרית רצה לטפל בפשיעה, בפשע מאורגן, במאפיות ובדברים כאלה. לטפל בארגוני טרור יש לנו אין-ספור כלים, אגב לאו דווקא דרך החוק הזה. לכן הצענו את ההסתייגויות, שיפרידו בין החוק הזה, שאמור לטפל בארגוני פשיעה, לבין חוקים אחרים שמטפלים בארגוני טרור. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת אופיר פינס. נא לצלצל. 
       
       רבותי, חוק זה זכה באישור הכנסת להחלת דין רציפות. השר שהיה שר המשפטים כאשר חוק זה הובא לפני הכנסת היה השר מאיר שטרית. השר מאיר שטרית מבקש להתערב בעניין שאינו במסגרת משרדו הפורמלי היום, אבל בלי כל ספק זה מותר לו כשר המשפטים שהוביל את החוק הזה, ואני בטוח ששר המשפטים הנוכחי מברך, ומסכים להערתו בשתי דקות. לאחר מכן, מובן שיושב-ראש הוועדה רשאי לענות ולהשיב. בבקשה. 

השר מאיר שטרית:

	אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מאוד שמח שהחוק מגיע סוף-סוף לקריאה שנייה ושלישית. האמת, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה מיכאל איתן, החוק כבר הוכן בסוף הכנסת הקודמת, הוועדה כבר אישרה אותו לקריאה שנייה ושלישית, ולצערי, בשבוע האחרון של הכנסת הקודמת לא ניתן היה לכנס את הכנסת, ולכן הוחל עליו דין רציפות, והוא מובא היום לאישור בקריאה שנייה ושלישית. 

	אני רוצה לומר, שעד היום רק דיברו על פשע מאורגן, והיו סקנדלים רבים סביב העניין הזה בכנסת ומחוצה לה, אבל לא עשו שום דבר קונקרטי להילחם בפשע מאורגן. החוק הזה נועד לתת כלים בידי זרועות החוק והמשפט להילחם בצורה אפקטיבית בפשע מאורגן. הוא מטיל שורה של צעדים מאוד חריפים למלחמה בפשיעה מאורגנת. 

	היו תמיד שאלות אם יש פשע מאורגן או אין פשע מאורגן. אני אומר לכם שיש פשיעה מאורגנת בארץ, אין ספק בכך, וצריך להיאבק בה, ולהיאבק בה בכל הכלים שהחוק מאפשר. החוק הזה, לדעתי, נותן בפעם הראשונה כלים אפקטיביים להילחם בתופעה. 

	אני עליתי כדי לומר תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, על הנחרצות שלו ועל הפעילות בוועדה עם חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת הקודמת, שעבדו הרבה מאוד שעות והרבה מאוד ימים, עם כל המשלחות, כדי להביא את החוק לכלל השלמה, ואני אומר לך, מיקי, תודה רבה. 

	אני רוצה להגיד תודה לאנשי משרד המשפטים, שליוו אותי אז בהכנת החוק הזה. ראשית, ליהושע שופמן, משנה ליועץ המשפטי לממשלה ואחראי על תחום החקיקה במשרד, למנהלת המחלקה הפלילית ולכל אלה שעמלו וטרחו במשרד המשפטים על החוק בזמנם ועשו עבודה יוצאת מהכלל. אני חושב שהחוק שהוגש בפנינו הוא חוק טוב, שייתן לנו כלים טובים לעקור את הפשיעה המאורגנת בישראל. תודה לכולם. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשר מאיר שטרית. אדוני יושב-ראש הוועדה, אם אדוני רוצה, הוא יכול לסכם את הדיון על מנת שניגש להצבעה. רבותי, אתם תודיעו לי אילו הסתייגויות עומדות להצבעה ואילו לא. אני עוד מעט אקרא את כולן אחת אחת. 

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא אאריך, הארכתי בדברי הפתיחה. להסתייגויות של חבר הכנסת אופיר פינס התייחסתי עוד לפני שהעלית אותן. אני כן רוצה להתייחס לנושא של חופש הביטוי - האם הוא נפגע או לא נפגע כתוצאה מהחוק הזה. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       לא אמרתי שזה נפגע - - -
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אני לא שומע. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא אומר שהוא לא מדבר על חופש הביטוי, אלא הוא אומר שהנושא הזה של אותם ארגונים לא צריך להיות במסגרת הפשיעה - - -
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - -
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אני מסכים, השאלה היא כזאת – כאשר חוקקנו את החוק, במקור הוא חל על עבירות שהן בגדר פשע, מחמש שנות מאסר ומעלה. אבל שר המשפטים הביא בתוספת סוגי עבירות שגם אם העונש עליהן הוא פחות מחמש שנים החוק הזה יחול עליהן. לדוגמה, עבירה שנוגעת להימורים, שזו עבירה טיפוסית של פשיעה מאורגנת, שגורמת נזקים גדולים. שר המשפטים הגיע למסקנה שכדאי להכניס אותה לתוך החוק, על מנת שאכיפת החוק תוכל להילחם בסוג העבירה הזה. שר המשפטים, בעבירות שהן פחות מפשע, יכול לבקש להוריד אותן בכל עת, באישור ועדת החוקה. 
       
       כאשר לנגד עינינו עמדה הרשימה של שר המשפטים, היו שם שתי עבירות שהיו עליהן השגות, והוגשו הסתייגויות: אחת שנגעה להמרדה, והשנייה שנגעה לא לכל הפקודה למניעת טרור, אלא לכל המפרסם דברי שבח, אהדה וכו' לארגון טרור. הרגשנו בקושי מסוים בעניין הזה, אבל הרוב בוועדה אמר, דווקא על רקע מה שקורה היום: זו לא סתם איזו עבירת המרדה, זה לא סתם פרסום דברי אהדה לארגון טרור, אלא זה ארגון שעוסק באופן מאורגן, באופן שיטתי ובאופן מתמשך בעבירות של המרדה או פרסום דברי שבח לארגון טרור. עליו יחול החוק הזה. למה לא מצאנו לנכון לפטור? משום שהיום, דווקא היום, דווקא בימים האלה שיש רגישויות, אנחנו לא מוכנים להעביר שום מסר של זלזול בסכנה האיומה שיש בטרור. מה זה, נגד הימורים מותר להחמיר בענישה ונגד טרור אסור? זה המסר שאנחנו רוצים להעביר? 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - -
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       ומצד שני אנחנו גם אומרים שאנחנו לא רוצים, אנחנו רואים בעבירות כאלה עבירות שחלה עליהם אותה חומרה כמו ארגוני פשיעה. ארגוני טרור אינם מסוכנים פחות. כשבאנו לתקן את העניין הזה, אנחנו רוצים להעביר מסר, שגם ארגוני טרור, מבחינתנו, הם לא רק ארגוני פשיעה, אולי אפילו יותר מסוכנים מהם, וחלים עליהם אותם הכללים שחלים פה. 
       
       במאמר מוסגר, אתם יודעים יפה מאוד, שהיום כל העולם מתאחד למלחמה בטרור דרך פגיעה בגופים כלכליים, ולוקח סיכונים של פגיעה בזכות קניין של צדדים שלישיים, כשהוא יודע שצריך להילחם בטרור. מצד שני אני אומר - - -
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - בפקודה נגד טרור, למה זה פה? 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אני רוצה לסיים. יש גם צד שני למטבע. היום, כאשר הדמוקרטיה הישראלית ניצבת בפני הכרעות קשות, הוועדה סברה שטוב עשה שר המשפטים שבשלב הנוכחי גם הכניס את עבירת ההמרדה. היום, כאשר הדמוקרטיה שלנו צריכה לקבל הכרעות קשות, מי שרוצה לנצל מצבים כאלה באופן מאורגן, באופן שיטתי, באופן מתמשך - להמריד חלקי אוכלוסייה, אנחנו לא סבורים שהיום זה הזמן להוציא את זה, ולהקל ראש בתופעה הזאת. 
       
       לכן אני מבקש מהכנסת לקבל את החוק ללא ההסתייגויות, ואם שר המשפטים יגיע למסקנה בהמשך שצריך להוריד עבירה זו או עבירה אחרת, הוועדה תהיה קשובה לפנייתו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה בסמכות השר וועדת החוקה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות. לשם החוק - האם חברי הכנסת טלב אלסאנע, עזמי בשארה, זהבה גלאון ונסים זאב מסירים? מסירים, תודה. 
       
       לסעיף 1 - מבקשים להצביע. קודם כול נצביע על שם החוק כהצעת הוועדה. נא להצביע, בבקשה, רבותי. 
       
       הצבעה מס' 5
       
       בעד שם החוק - 44
       נגד - אין
       נמנעים - אין
       שם החוק  נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       44 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע ששם החוק עבר. 
       
       אנחנו עוברים לסעיף 1. חבר הכנסת בשארה? מורידים. סעיף 2. חבר הכנסת פינס מבקש להצביע.
       
        אנחנו נצביע על סעיף 1 כהצעת הוועדה. אין הסתייגויות לסעיף 1. אילו היינו יודעים היינו מצביעים קודם על שניהם. 
       
       הצבעה מס' 6
       
       בעד סעיף 1 - 43
       נגד - אין
       נמנעים - אין
       סעיף 1 נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       43 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שסעיף 1 עבר כהצעת הוועדה. 
       
       לסעיף 2 יש ההסתייגות של חבר הכנסת פינס. אני מצביע. מי בעד, מי נגד ההסתייגות? 
       
       הצבעה מס' 7
       
       בעד ההסתייגות  – 8 
       נגד- 37
       נמנעים - אין
       ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 2 לא נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שמונה בעד, 37 נגד. אני קובע שההסתייגות לא עברה. 
       
       לסעיפים 3-35 אין הסתייגויות, לכן אני מצביע מסעיף 2 עד סעיף 35 כהצעת הוועדה. נא להצביע. 
       
       הצבעה מס' 8
       
       בעד סעיפים 2-35, כהצעת הוועדה - 44
       נגד - אין
       נמנעים - 1
       סעיפים 2-35, כהצעת הוועדה, נתקבלו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       44 בעד, נמנע אחד, אין מתנגדים,  אני קובע שהסעיפים 2 עד 35 עברו בהתאם להצעת הוועדה. 

	לתוספת הראשונה, האם חבר הכנסת פינס מבקש להצביע לתוספת הראשונה? 

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הצעתך נשמעה ותישקל. 
       
       נא להצביע על הסתייגותם של חברי הכנסת פינס, בורג, עזמי בשארה וטלב אלסאנע לתוספת הראשונה. 
       
       הצבעה מס' 9
       
       בעד ההסתייגות - 8
       נגד - 34
       נמנעים - 1
       ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז, אברהם בורג, עזמי בשארה וטלב אלסאנע לתוספת הראשונה לא נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעד - 8, 34 נגד, אחד נמנע, ההסתייגות לא עברה. 
       
       התוספת השנייה - רבותי חברי הכנסת פינס, בורג, בשארה וטלב אלסאנע, האם אתם עומדים גם על הצבעה על ההסתייגות לתוספת השנייה? אין בעיה. 
       
       נא להצביע, רבותי, על ההסתייגות לתוספת השנייה. 
       
הצבעה מס' 10

בעד ההסתייגות - 4
נגד - 33
נמנעים - 6
ההסתייגות של חברי הכנסת אופיר פינס-פז, אברהם בורג, עזמי בשארה וטלב אלסאנע לתוספת השנייה לא נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ארבעה בעד, 33 נגד, שישה נמנעים. ההסתייגות לתוספת השנייה לא נתקבלה. 
       
       לסעיפים 36-38 אין הסתייגויות, וגם לתוספות. אנחנו נצביע עכשיו, כהצעת הוועדה, על התוספת הראשונה והשנייה ועל הסעיפים 36-38 כהצעת הוועדה. נא להצביע. 
       
       הצבעה מס' 11
       
       בעד סעיפים 36-38 והתוספת הראשונה והשנייה, כהצעת הוועדה - 43
       נגד - אין
       נמנעים - 2
       סעיפים 36-38  והתוספת הראשונה והשנייה, כהצעת הוועדה, נתקבלו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       43 בעד, נגד- אין, שני נמנעים, התוספות וסעיפים 36-38 עברו כהצעת הוועדה.
       
       האם אני מצביע על ההצעה בקריאה שלישית? 
       
       בבקשה, רבותי, נא להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית. מי בעד? מי נגד? 
       
הצבעה מס' 12
       
בעד החוק - 43
נגד - אין
נמנעים - 4
חוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס"ג-2003, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       43 בעד, אין מתנגדים, ארבעה נמנעים - אני מברך את השרים ואת יושב-ראש הוועדה על כך שהחוק עבר, וכמובן את חברי הוועדה. חוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס"ג-2003, עבר בקריאה שלישית. יושב-ראש הוועדה, דבריך. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להודות לכל מי שעמלו על החוק הזה, שעבדו תקופה ארוכה בשתי כנסות, השקיעו בו הרבה ימי עבודה ומאמצים. אני רוצה להודות במיוחד לנציגי איגוד הבנקים ובהם עורך-הדין אריה יוסקוביץ, שתרם בצורה בולטת. הרבה תרמו, אבל היו כמה בולטים, והוא היה אחד מהם. לעורך-הדין טל נדב; לסניגוריה הציבורית - לעורך-הדין עמי קובו; לנציגי המשטרה - לעורכת-הדין אלינוער מזוז ולעורך-הדין יהודה טברסקי; לנציגי משרד המשפטים - לעורכת-הדין לבנת משיח, לעורכת-הדין יפעת רווה, לעורכת-הדין נאוה בן-אור ולעורכת-הדין יהודית קרפ, שבינתיים גם יצאה לגמלאות, ונברך אותה בדרכה החדשה. לעובדי הוועדה: למנהלת הוועדה דורית ואג, לתמי ומיכל המזכירות. ואחרונות אחרונות חביבות, מי שעושות עבודה שלא תאומן בוועדה, היועצות המשפטיות – עורכת-הדין תמי סלע ועורכת-הדין סיגל קוגוט. לכולן המון המון תודה.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לקצרניות.
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       לקצרניות ולכל הצוות שעזר וסייע, המון תודה.
       
       
       
הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק
["דברי הכנסת", כרך  198, עמ' 8303, 8571, 8574 ו-8792; הכנסת החמש-עשרה, מושב חמישי, חוב' א', עמ' 9164 ו-9202; חוב' ב', עמ' 9352; חוב' ה', עמ' 9933; חוב' א', עמ' 9202.]
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו עוברים עכשיו בסדר-היום להודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק אלה. אני אקריא: א. הצעת חוק נושאי משרה שיפוטית (מניעה מלשבת בדין) (תיקוני חקיקה), התשס"ב-2002, של קבוצת חברי הכנסת - - -
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אתה רוצה להקריא כל הצעה, אחת-אחת?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני צריך לפרוטוקול. אני חייב להקריא את כולן, כי זו הודעה שכל הסיעות יכולות להתנגד לה.

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אדוני היושב-ראש, אולי תיתן הסבר של משפט אחד על עניין הרציפות, זה חשוב לצופים וגם לחלק מחברי הכנסת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, יש כמה חוקים שתחילת הדיון בהם היתה בכנסת החמש-עשרה, ולאחר מכן הכנסת הפסיקה את פעילותה ונבחרה הכנסת השש-עשרה. יכולה הוועדה להביא בפני המליאה המלצה על רצונה להחיל דין רציפות. פירושו של דבר, שכל חוק שעבר בקריאה ראשונה, יכולה הכנסת הבאה לבוא ולקבוע שהיא מחילה דין רציפות ולאמץ את כל הפעולות שנעשו על-ידי הכנסת הקודמת כאילו נעשו על-ידה. לכך יש צורך בהכרזה, כפי שאנחנו עושים ברגע זה, על-ידי יושב-ראש הוועדה המבקשת. ניתנת בידי כל סיעות הבית האפשרות להתנגד בתוך 14 יום. ההצבעה על ההחלטה אם לאשר את דין הרציפות או לא כמוה כהצבעה בקריאה ראשונה. תודה רבה לאדוני.
       
       עכשיו אני מקריא: הסעיף הראשון אמרתי, הצעת חוק נושאי משרה שיפוטית (מניעה מלשבת בדין) (תיקוני חקיקה), התשס"ב-2002, של קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 71) (ניצול תלות של מטפל במטפל), התשס"ב-2002, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תקופת ההתיישנות בעבירות המרדה) (תיקון מס' 73), התשס"ב-2002, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק למניעת סחר בבני אדם (תיקוני חקיקה),  התשס"ב-2002, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עברייני מין (הגנה על הציבור), התשס"ב-2002, של קבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 8) (בחירת מועמד יחיד), של חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 7) (הפסקת כהונה זמנית), של חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 23) (ערבות לעניין משדרי תעמולה), התשס"ג-2002; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 34) (בחירת מועמד יחיד), התשס"ב-2002, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט. ימסור את ההודעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני כבר יכול לומר שציינתי את ההצעות. תודה רבה ליושב-ראש הוועדה. רבותי חברי הכנסת, אנחנו לא מצביעים על הצעות אלה מהטעם שיש לסיעות הבית אפשרות להתנגד בתוך 14 יום. 

       
הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 13 ו=54 לתקנון הכנסת
[נספחות.]

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו עוברים לסעיף האחרון, ואני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת למסור הודעה בדבר הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 13 ו=54 לתקנון הכנסת. יציג את ההודעה כאמור יושב-ראש ועדת הכנסת. בבקשה, אדוני.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעניין הצעות לתיקוני התקנון יש החלטה של ועדת הכנסת משנת 1993, ולפיה לפני ההצבעה על התיקון, חרף העובדה שלא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו השגות, תינתן רשות דיבור למציע במשך שלוש דקות. כמובן, אם הוא מעוניין בכך. אם לא, אין חובה. 
       
       אדוני היושב-ראש, יש שתי הצעות של ועדת הכנסת לתיקון סעיפים בתקנון הכנסת, ואחר כך הודעה שגם היא צריכה אישור של הכנסת.
       
       הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 13 לתקנון הכנסת: ביום י"א באייר התשס"ג, 13 במאי 2003, הניחה ועדת הכנסת על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיף 13 לתקנון הכנסת בעקבות יוזמה של חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך. מוצע לשנות את שמה של הוועדה לענייני מחקר ופיתוח מדעי וטכנולוגי ל"ועדת המדע והטכנולוגיה", שם התואם את היותה הוועדה המרכזית של הכנסת העוסקת בענייני מדע וטכנולוגיה.
       
       להצעה זו לא הוגשו השגות, ואני מבקש מהכנסת, בהתאם לסעיף 152 לתקנון, לאשר את התיקון המוצע.
       
       חברת הכנסת המציעה נמצאת פה, ואדוני יואיל לשאול אותה אם היא מבקשת לומר משהו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברת הכנסת פולישוק, עומדות לרשותך שלוש דקות.
       
מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       אני לא יכולה שלא לנצל כל במה שיש כדי לומר לכם, גם לצופים בבית וגם כמובן ליושב-ראש הכנסת ולחברי חברי הכנסת, כמה חשוב שיש לנו ועדה כזאת וכמה חשוב לקצר את השם ולהתאים אותו למציאות הכלכלית-החברתית שבה אנחנו מצויים.
       
       מדינה שלא משקיעה בהון האנושי שלה, אין לה עתיד. ואמר אלברט איינשטיין, שרק פיתוח מומחיות טכנולוגית יאפשר לישראל לנצח במלחמת הקיום. זו מלחמת הקיום שלנו. אם לא נדע ולא נשכיל לשמור על האיכות שלנו, איכות ההון האנושי של מדינת ישראל כאן ועכשיו, אין לנו עתיד, אין לנו קיום.
       
       מדע וטכנולוגיה - השם המקוצר של הוועדה - חד הם היום. אי-אפשר להפריד ביניהם. מדע זה טכנולוגיה, טכנולוגיה זה מדע, וכל מי שנכנס לעומקם של דברים ורואה באילו טכנולוגיות משוכללות ומשופרות אנחנו עוסקים היום, לדוגמה, ננו-טכנולוגיה, ביוטכנולוגיה, לייזרים ודברים אחרים, רואה שאי-אפשר להפריד את המדע והטכנולוגיה.
       
       רק סיפור קטן מאוד מאתמול. אנחנו עדים כל הזמן לקיצוצים, לגזירות, והמקום הראשון שבו מקצצים זה המדע והטכנולוגיה. כביכול זה הדובדבן שבקצפת, וטעות היא, זה הבסיס, זו המהות שלנו וזה העתיד שלנו. אתמול ביקרנו, ועדת המדע, במכון ויצמן, ונפגשנו עם מדענית, עם פרופסורית, הדסה דגני, שחסר לה מכשיר שעולה 1.5 מיליון דולרים, ובלי המכשיר הזה היא לא יכולה להמשיך ולפתח את הרעיון הגאוני שיש לה לאיתור מוקדם של מחלת הסרטן. זה בנפשנו, וזה יכול לחסוך קורבנות. 
       
       צריך להבין שמדע וטכנולוגיה זה לא משהו באקדמיה, באיזה מגדל שן שמנותק מהעולם, זה החיים שלנו, זו המהות שלנו וזה העתיד שלנו. תודה רבה על שאתם מאשרים לי לשנות את השם ולעדכן אותו למציאות שלנו. תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחברת הכנסת פולישוק. 
       
       רבותי חברי הכנסת, נא להצביע. מי בעד הצעת יושב-ראש ועדת הכנסת? נא להצביע.
       
הצבעה מס' 13
       
בעד הצעת ועדת הכנסת - 13
נגד - אין
נמנעים - אין
הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 13 לתקנון הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, בקולותיהם של 14 חברי הכנסת, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת רוני בר-און, באין מתנגדים ובאין נמנעים, אני קובע שההצעה עברה וההודעה מאושרת, ואנחנו מקבלים את הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 13(א)(12) לתקנון. 
       
       בבקשה, אדוני, ההצעה הבאה.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):

       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההצעה הבאה היא הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 54 לתקנון הכנסת. 
       
       ביום י"ט באייר התשס"ג, 21 במאי 2003, הניחה ועדת הכנסת על שולחן הכנסת הצעה לתיקון סעיף 54 לתקנון הכנסת, שבאה בעקבות יוזמתו של חבר הכנסת אחמד טיבי.  ההצעה קובעת, כי הודעה אישית של חבר הכנסת, המבקש לתקן אי-הבנה או להסיר האשמה שהושמעה בכנסת, לא תימסר בסוף הישיבה אלא בסיום הדיון שבו הושמעו הדברים שבגינם ביקש חבר הכנסת למסור הודעה אישית.
       
       להצעה זו לא הוגשו השגות, ואני מבקש מהכנסת, בהתאם לסעיף 152 לתקנון הכנסת, לאשר את התיקון המוצע. חבר הכנסת טיבי אינו נוכח, ומכיוון שכך לא תהיה לו זכות דיבור. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוועדה שקלה את כל השיקולים וקיבלה זאת?

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       כן. לא היו השגות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כי יכול להיות שזה יעודד חברים לבקש זכות דיבור.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       לא היו השגות.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל בהחלט התיקון הוא במקומו.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אם נראה שזו גזירה שאי-אפשר לעמוד בה, נעשה מעשה הפוך.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת, ואני מבקש מחברי הכנסת להצביע.
       
הצבעה מס' 14
       
בעד הצעת ועדת הכנסת - 12
נגד - 1
נמנעים - אין
הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 54 לתקנון הכנסת נתקבלה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       13 בעד, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת רוני בר-און, אחד נגד. אני קובע שההצעה עברה וסעיף 54(ג) תוקן. 

       
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, אדוני.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי בקשת הממשלה ובהתאם להוראת סעיף 133ב לתקנון הכנסת, החליטה ועדת הכנסת היום, 9 ביוני 2003, להקים ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לבחינת הצורך להכריז על מצב חירום.
       
       הוועדה המשותפת תהיה בת עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת החוץ והביטחון חברי הכנסת הם:  חמי דורון - יושב-ראש,  אהוד יתום, חיים רמון, שלמה בניזרי ואורי אריאל.  חברי הכנסת מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט הם: גדעון סער, ניסן סלומינסקי, יולי אדלשטיין, אברהם רביץ וזהבה גלאון.   
       
       אבקש את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, רבותי, גם לעניין זה אנחנו צריכים הצבעה. נא להצביע.

הצבעה מס' 15

בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת - 11
נגד - אין
נמנעים - אין
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה. 
       	
נסים זאב (ש"ס):
       
       למה אין נציג של ש"ס?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש, חבר הכנסת בניזרי. אולי לא שמעת טוב.

       12 בעד, בצירוף קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת רוני בר-און, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שגם הצעה זו אושרה על-ידי הכנסת. אני מאוד מודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.
       
       רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י' בסיוון התשס"ג, 10 ביוני 2003 למניינם, בשעה 15:00.  ישיבת הכנסת נעולה.

הישיבה ננעלה בשעה 20:04.
       
     
עמוד 110 מתוך 110

