﻿    תוכן עניינים
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	3
מזכיר הכנסת אריה האן:	3
הצעות סיעות העבודה-מימד, יחד, חד"ש-תע"ל ובל"ד  להביע אי-אמון בממשלה בשל:	5
א. מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי;	5
ב. טיפולה בפרשת המחתרת היהודית;	5
ג. ההחלטה להאריך את תוקפו של צו האזרחות והכניסה לישראל;	5
ד. מדיניותה בנושא מתן אזרחות ואישורי שהייה וכניסה לארץ	5
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):	6
רן כהן (יחד):	9
שר המשפטים יוסף לפיד:	12
שר המשפטים יוסף לפיד:	13
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	21
ואסל טאהא (בל"ד):	25
שר הפנים אברהם פורז:	26
יצחק כהן (ש"ס):	29
משה כחלון (הליכוד):	33
אילן ליבוביץ (שינוי):	36
אברהם רביץ (יהדות התורה):	37
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):	38
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):	39
אילנה כהן (עם אחד):	41
טלב אלסאנע (רע"ם):	44
שר הפנים אברהם פורז:	45
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	49
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	52
מזכיר הכנסת אריה האן:	52
הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004	52
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	53
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	54
הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 31), התשס"ד-2004;	55
הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (הוראת שעה) (שידור משנה), התשס"ד-2004	55
שר התקשורת אהוד אולמרט:	55
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	57
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	57
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	59
חיים אורון (יחד):	60
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	62
טלב אלסאנע (רע"ם):	64
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	64
איוב קרא (הליכוד):	66
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	67
נסים זאב (ש"ס):	68
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	70
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	72
הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004	74
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	75
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	77
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:	77
    
       

       
       
       דברי הכנסת
       לז / מושב שני / ישיבות קנ"ט-ק"ס /
       ח', י' באב התשס"ד / 26, 28 ביולי 2004 / 37
       חוברת ל"ז
       ישיבה קנ"ט





הישיבה המאה-וחמישים-ותשע של הכנסת השש-עשרה
יום שני, ח' באב התשס"ד (26 ביולי 2004)
ירושלים, הכנסת, שעה 11:02
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, היום יום שני, ח' באב התשס"ד, 26 בחודש יולי 2004 למניינם. אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       רבותי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת. 

מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון - תשלום פנסיה תקציבית לעובדי מועצות דתיות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אורי יהודה אריאל, עמיר פרץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון - מתן הטבת מס הכנסה לגמלאים שיצאו לפרישה מוקדמת), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת בנימין בן-אליעזר, חיים כץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת שכר לעובדי חברות ממשלתיות (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - פטור לסטודנטים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הטבות ליישובי קו העימות (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק יום העובד, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור העברת כספים לרשות הפלסטינית, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - מס רכישה על דירת מגורים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - הזכאים לתגמול), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק המרשם הישראלי לתורמי מוח עצם, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דוד טל, אילנה כהן ועמיר פרץ; הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון - ייצוג הולם בתהליכים מדיניים),  התשס"ד-2004, מאת חברות הכנסת אתי לבני ויולי תמיר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון - מכירת טבק), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק בנימין זאב הרצל (ציון זכרו ופועלו) (תיקון - הצבת תמונת חוזה המדינה בכיתות לימוד), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת בנימין בן-אליעזר ומיכאל גורלובסקי; הצעת חוק שירותי תיירות (תיקון - הקלות בתשלומים על אספקת החשמל), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל ודניאל בנלולו; הצעת חוק פטור ממס למשפחות אומנות (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (עונש מזערי), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יצחק הרצוג ודני יתום; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חגורות בטיחות באוטובוס המיועד להסעת ילדים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אהוד רצאבי ורשף חן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חתימה על התחייבות לציית לחוקי התנועה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יאיר פרץ, מאיר פרוש ואליעזר כהן; הצעת חוק-יסוד: חופש העיסוק (תיקון - סייגים לחופש העיסוק), מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון - פרסום החלטת הוועדה לבדיקת מינויים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראות בנוגע להסעת ילדים באוטובוס), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכב המסיע תלמידים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון - העדפת אזרח ששירת בצה"ל או בשירות לאומי), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רשיון נהיגה על אופנוע לקטין), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק המפלגות (תיקון - הגבלה בנוגע לנושא תפקיד במפלגה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת יגאל יאסינוב, אהוד רצאבי וחמי דורון; הצעת חוק המים (תיקון - מחיר אחיד למים שפירים לכלל אזרחי ישראל), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פטור חיילים, נפגעי מלחמה ושוטרים מארנונה) (תיקון - סייג לדירות גדולות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק התפזרות הכנסת השש-עשרה, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - איסור תעמולה הקשורה במתנות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון - מועדי מסירת חשבונות ודוחות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון - איסור התקשרות עם גורם מפלה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות [נוסח חדש] (תיקון - אמרת נאשם מחוץ לבית המשפט), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון - הכללת ארגון מקצועי כגוף מבוקר), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (כבישים מסומנים בקרבת בתי-ספר), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת שאול יהלום; הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק הקולנוע (תיקון - תמיכה בקבוצות מיעוט ותקציב שנתי מינימלי), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת קולט אביטל ויורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכסי המדינה (תיקון - תוקף הרשאה לחציבה באבן), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ. 
       
       מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בנושא: הרס אוצרות הטבע באילת. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה למזכיר הכנסת. רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, היום נדון בהצעות אי-אמון. נקיים גם ישיבת כנסת מקוצרת, שכן לא מעט מחברי הכנסת מבקשים להיות בביתם בשעה מוקדמת יותר, עקב צום תשעה באב. לכן נקיים את ישיבת הכנסת עד השעה 14:00, וכמה שנספיק מסדר-היום – ואני מקווה שנספיק – נקיים. 
       

הצעות סיעות העבודה-מימד, יחד, חד"ש-תע"ל ובל"ד 
להביע אי-אמון בממשלה בשל:
א. מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי;
ב. טיפולה בפרשת המחתרת היהודית;
ג. ההחלטה להאריך את תוקפו של צו האזרחות והכניסה לישראל;
ד. מדיניותה בנושא מתן אזרחות ואישורי שהייה וכניסה לארץ

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       על סדר-היום, בראשית הישיבה, כבכל יום שני, הצעות אי-אמון. הוגשו הצעות אי-אמון של ארבע סיעות. הסיעה הראשונה היא סיעת העבודה-מימד – הצעת אי-אמון בנושא מדיניותה של הממשלה בתחום החברתי-הכלכלי. יציג את ההצעה חבר הכנסת יצחק הרצוג. לכל סיעה ניתנות שש דקות להנמקת ההצעה. סיעת העבודה ביקשה לצרף את שלוש הדקות שניתנו בדיון הכללי לנימוקי ההצעה כפי שהם באים לידי ביטוי בדבריו של המנמק מטעם הסיעה, ולכן לרשותך תשע דקות ולסיעתך אין עוד דקות לדיון. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, האם הבנתי נכון? הישיבה בכל מקרה תתפזר ב-14:00?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בכל מקרה הישיבה תיפסק סמוך ל-14:00, או ב-13:55 או ב-14:05 – אם נימצא במצב שבו ניתן לגמור. סמוך לשעה 14:00, בכל מקרה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       לא חצי שעה או שעה אחר כך?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא. אם נסיים את סדר-היום לפני כן – דבר שלא יקרה – בסדר. לעומת זאת, בשעה 14:00 נראה: אם אפשר לסיים בתוך כמה דקות, נסיים את הישיבה גם אחרי השעה 14:00. אם נראה שהישיבה עתידה להתארך זמן רב, נפסיק את הדיון בעודו באבו ונקיימו ביום אחר, מהמקום שבו נעצור. אני מקווה שנוכל להסתדר. בבקשה, חבר הכנסת הרצוג, לרשותו תשע דקות. 


יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, היום כשאתה פותח את העיתון אתה רואה כותרת ראשית, שמסמלת לדעתי בצורה ברורה מאוד את המצב החברתי-הכלכלי שבו אנחנו נמצאים. ארגון שנחשב אחד החשובים ביותר בארץ לטיפול בנפגעי סמים, ארגון "אל-סם" – בעצם הוחלט על סגירתו. מדובר בארגון שפועל כבר 30 שנה, וכל מטרתו לטפל בבני-נוער ובבנות-נוער שנקלעו למערבולת הסמים. הארגון הזה מטפל באלפי בני-נוער בשנה. הוא מורכב כמעט כולו ממתנדבים, וכמובן ממינהלה מקצועית, שמטפלת בבני-הנוער. 
       
       אדוני היושב-ראש, בשנים האחרונות יש עלייה דרמטית מאוד בשימוש בסמים בקרב בני-נוער מכל שכבות האוכלוסייה ובכל רחבי הארץ. הארגון הזה, "אל-סם", נחשב הארגון העיקרי, החשוב ביותר, שעוסק בנושא הזה. 
       
       ובכן, אדוני היושב-ראש, זו עוד דוגמה ברורה לכל אלה שטוענים שצריך לקצץ. הרי תמיד אומרים: צריך לקצץ. הם פשוט לא מבינים את המחיר של אותם קיצוצים. הרי המשוואה מאוד הגיונית: אתה לא מטפל בנער בגיל העשרה שנקלע לעולם הסמים – אתה תממן אותו אחר כך, כנרקומן וכנתמך סעד, כל חייך. כלומר הממשלה היא זאת שתישא אותו על גבה עשרות שנים, במקום להוציא אותו מהמצוקה בטיפול נכון, כפי שפועלת מדינה נאורה. 
       
       מדוע אני מעלה את הנושא הזה? מכיוון שהוא דוגמה, אדוני היושב-ראש, דוגמה ברורה מאוד לאטימות ולחוסר החשיבה ולתפיסת העולם המעוותת שהממשלה הזאת מובילה במדיניותה הכלכלית והחברתית. 
       
       הרי מדובר בנושא שנקרא סדר עדיפויות. אדוני היושב-ראש, ניקח למשל תחום אחר. תמיד נוהגים לדבר על הצורך לפתח את הנגב והגליל. בואו נסתכל מה קרה בשנה וחצי האחרונה בנגב ובגליל. ניקח לדוגמה את נושא הדירות לזוגות צעירים וזכאי משרד השיכון. כדי לאפשר להם לרכוש דירה במחיר סביר ולפתוח דרך חיים חדשה באזורי פריפריה, הממשלה אפשרה עשרות בשנים לזכאים מהסוג הזה לקבל מענקים לצורכי רכישת הדירה. מדובר בעשרות אלפי רוכשי דירות בכל שנה. אגב, כך גם נשמרה היכולת של חברות בנייה באזור הזה לבנות דירות, ונשמרה היכולת של משרד השיכון לתקצב פעולות. כך גם היישובים מצליחים לשרוד כי נכנסים ציבורים חדשים, והם גם משלמים ארנונה וכו'. 
       
       בשנה וחצי האחרונה, בניגוד לעמדת האופוזיציה, החליטה הממשלה – וזאת היתה הצעה של שר האוצר נתניהו ושל שר השיכון אפי איתם – לבטל לחלוטין את המענקים לזכאים. מדובר בסעיף תקציבי של כמה מאות מיליוני שקלים. הזהרנו ללא הרף מפני הדבר הזה. הסברנו בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים שהכורת יעלה על ערי הפיתוח במדינת ישראל. לא יהיה ניתן עוד לשווק דירות במקומות האלה. זוג צעיר צריך להיות מטורף, באמת, כדי לרכוש דירה במקום הזה, כי ההחזר של המשכנתה שייקח יהיה שווה להחזר של המשכנתה שייקח באזור גוש-דן. 
       
       ואכן, לא חלפה שנה, אדוני היושב-ראש, ומשרד השיכון – בדוח שהוציא אך ברבעון זה – דיווח שבאזורים האלה פסקה מכירת הדירות לחלוטין, הן בשל ביטול המענקים והן בשל ביטול חוקי הנגב והגליל, שמפלגתנו יזמה והובילה.
       
       המשמעות היא הרס מוחלט של האזורים האלה. אדוני היושב-ראש, אני מציע לכל חברי הכנסת לסייר במקומות האלה, לא רק בדימונה, באופקים ובנתיבות, אלא בבאר-שבע, בערד ובמקומות נוספים. הנגב הולך וקמל, ומתייבש לנגד עינינו, שלא לדבר על אזורים אחרים בארץ, כאשר 3 מיליארדי ש"ח, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת מפנה ליישובים מעבר ל"קו הירוק", בעדיפות – מעל לשוויון בין כל האזרחים. כלומר, יש כאן סדר עדיפויות עקום ומעוות מבחינה כלכלית וחברתית.
       
       במהלך השנה וחצי האחרונה לא פסק שר האוצר מלהטיח בנו: אז תגידו לי מאיפה הכסף, מאיפה להביא כסף. ברור שהצענו את המקור התקציבי שכרגע פירטתי, דהיינו כסף שמושקע מעבר ל"קו הירוק", אבל הצענו לו גם חלופה בהקשר של מדיניות המיסוי של מדינת ישראל. העובדה שהרפורמה במסים, שהיה מוסכם כי תהיה פרוסה על פני שבע שנים, בעצם אינה פרוסה על פני שבע שנים, אדוני היושב-ראש – שר האוצר החליט שהיא תיעשה בשנה אחת. העלות היא 2.5 מיליארדי ש"ח לשנה. 2.5 מיליארדי ש"ח לשנה, שהיה אפשר להפנותם לחינוך, לבריאות, למגזר המיעוטים, לגמלאים, וכמובן לרשויות המקומיות. 
       
       כאן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לייחד מלה לנושא הרשויות המקומיות, מכיוון שאני מלווה באופן אישי הן את הרשויות המקומיות הקורסות והן את המועצות הדתיות הקורסות. גופות של מתים, אדוני היושב-ראש, תתחלנה להיות מונחות בפתחי בתים בכל מיני נקודות בארץ. אם בעיית חצור-הגלילית נפתרה זמנית, אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, שראש-העין או מבוא-מודיעין או עכו הם המקומות הבאים שבהם, מכיוון שעובדי המועצות הדתיות לא קיבלו משכורת 11 חודשים, יונחו גופות לפתחנו. המצב נעשה מטורף, שעה שממשלה מסודרת היתה יכולה לפתור את הבעיה בקלות – לכנס ישיבה של ועדת הכספים, להעביר את הסיוע הנדרש ולגמור את הנושא הזה, אם צריך גם בחקיקה. 
       
       גם בנושא הרשויות המקומיות – יותר מ-100 רשויות מקומיות עדיין לא הסתדרו, לא מבחינה תקציבית ולא מבחינת תוכנית הבראה. מדובר באלפי עובדים בכל רחבי הארץ, שבאים לעבודה בבוקר ואינם מקבלים שכר בסופו של יום או בסופו של חודש. הם נותנים שירות במקומות שבהם מצוקות האזרחים מגיעות לשיאים שלא ייאמנו – מצוקות של עוני, מצוקות של פשע, מצוקות של משפחות חד-הוריות, מצוקות של תלמידים שאינם הולכים לבית-הספר, וודאי מצוקות של מרפאות טיפת-חלב שנסגרות. זוהי תמונה עגומה בצורה בלתי רגילה, שהביאה למצב שבו יש פתיחת פערים שלא היתה כמוה בחברה הישראלית. מי שיש לו – ישרוד, מי שאין לו - פשוט לא יתקיים. זו מדיניותו של נתניהו, זו מדיניותו של אריאל שרון, זו המדיניות שהממשלה הזאת מובילה. מי שיש לו – ישרוד, מי שאין לו – יקרוס או יתקרב אל קו העוני. 
       
       הרבה יותר מכך, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת בעצם החליטה שהכסף יענה את הכול. היא לא מבינה שזה לא רק הכסף, אלא חלוקת הנטל בצורה הוגנת ושווה. לא יכול להיות מצב שבו אנחנו מקבלים – גם אתה, גם אני וגם שאר חברי כנסת – מכתבים מאזרחים תמימים וטובים שעובדים קשה ואינם מצליחים לחיות בגלל מכת גזירות בלתי אפשרית. 
       
       ניקח לדוגמה את נושא הגמלאים – העדכון של הקצבאות, שהגמלאים הם הראשונים שסובלים ממנו, שוחק את קצבתם ב-20%. גמלאי שחי רק ממה שהוא חסך כל חייו, היום ירדה לו הקצבה ב-20%, אז ממה הוא יתקיים? ממה? הרי קיצצו בכל המעגלים שסובבים את חייו. אם הוא רוצה לקבל שירות מהעירייה – גם זה כבר בתשלום, כי אין לעירייה כסף. מחלקות הרווחה ממוטטות. הוסף על כך את העובדה שהוא צריך כסף גם לתרופות, ובעצם עליו לבחור בין תרופות לבין אוכל. אדוני היושב-ראש, היום גמלאים מתלבטים בין תרופה לבין אוכל. זו לא ססמה. זו מכה של גזירות בחוק האזרחים הוותיקים, בקרנות הפנסיה, בתנאים של קופות-החולים, וכמובן בקיצוץ של 4% מהגמלאות. המצב הזה מוטל על כתפי הגמלאים, שחסכו כל חייהם כדי להגיע לקיום בסיסי בכבוד לעת זיקנה, וזה מגיע למצב חולני. 
       
       כך אנחנו רואים, בפינות בכל רחבי הארץ, שהממשלה הזאת יצרה בעצם תבערה אדירה בחברה הישראלית. היא מביאה אותנו אל עברי פי פחת.
       
       לסיום אני רוצה לומר מלה על המגזר הערבי, הדרוזי והבדואי. אם יש מגזר שסובל בצורה קיצונית ביותר מכל הגזירות האלה גם יחד, זה המגזר הזה. לא זו בלבד שקשה מאוד לצעירים הערבים למצוא עבודה, לא זו בלבד שהרשויות המקומיות הערביות מתמוטטות בצורה שמביישת כל חברה מתוקנת, לא זו בלבד שהבעיות הסוציאליות, המתח החברתי, תקרת הזכוכית וגם תחושת הקיפוח מחלחלים, אלא שהממשלה הזאת לא עשתה דבר – לא רק לא נקפה אצבע – היא אפילו לא יוזמת מהלך מתקן כלשהו. 
       
       במצב הזה אנחנו הולכים וקורעים את החברה הישראלית לגזרים. לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שהממשלה אינה ראויה לאמון הבית הזה. היא לא ראויה שאנחנו נתמוך בה. בערבו של היום הנורא, יום תשעה באב, יום שצריך לעשות בו קצת "חושבים", להרהר לא רק איכה ישבה בדד בין הגויים, אלא איכה ולאן הובלנו את החברה הישראלית. אני מבקש מהכנסת שלא לתת אמון בממשלה הזאת. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת יצחק הרצוג. שר המשפטים יענה על שתי ההצעות יחד. אני מזמין את נציג יחד, חבר הכנסת רן כהן, לבוא ולנמק. בבקשה. 
       
רן כהן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני שמח מאוד ששר המשפטים הוא שישיב על הצעת האי-אמון הזאת, משום שאנחנו ניצבים לפני מצב מדהים. בעצם – מה קורה? שרים בממשלה, ראש השב"כ ואנשי המחתרת מתריעים מפני סכנה נוראה שעלולה לקרות בארץ, מקנה-מידה של רצח כמעט, נניח, במקרה של יונתן בשיא, ועד חורבן, חלילה, במקרה של מלחמת גוג ומגוג בהר-הבית. עם כל הכבוד, תפקידו של שלטון הוא לא להתריע, תפקידו של שלטון הוא להגן על האזרחים ועל הדמוקרטיה, ואת זה הממשלה אינה עושה. מי שממונה לעשות את זה אינו יכול רק להתריע. אפשר להתריע, אבל לא רק להתריע. קודם כול יש לומר לעם שאנחנו עושים דברים מסוימים כדי להגן על המדינה ועל ביטחונה.  
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אפילו במערבונים כבר למדו את זה. 
       
רן כהן (יחד):
       
       נכון, אם אתה רוצה לשלוף, תשלוף. אתה רוצה לירות, תירה. פעמיים בחודש האחרון בא ראש השב"כ לוועדת החוץ והביטחון ואמר דברים משמעותיים מאוד. חוץ מהשמות של הטרוריסטים הוא אמר הכול: עשרות אנשים מייחלים למותו של ראש הממשלה. נו, אז אם בדברים האלה אבי דיכטר לא היה דוקטור לספרות, בעצם מה שהוא התכוון לומר זה שעשרות אנשים רוצים, ואולי גם פועלים, לרציחתו של ראש הממשלה. אבי דיכטר גם הוסיף ואמר: אין לי הכלים ומערכת המשפט אינה עוזרת לי לעצור את רוצחי ראש הממשלה. זה לא במדינה שבה מדברים על זה תיאורטית, אלא במדינה שכבר נרצח בה ראש הממשלה, במדינה שכבר היה בה רצח פוליטי, במדינה שכולה רוצה למנוע את הרצח הבא. 
       
       אנשים גם לא שותקים – אלה שמדברים מטעם הימין הקיצוני, ברוך מרזל ודומיו, אומרים: השטח חם, אנשים לא מחויבים לשום דבר, גם לא לשלטון החוק. ברוך מרזל אומר שהוא הגורם הממתן. עכשיו תארו לעצמכם כמה הם קיצונים אם ברוך מרזל הוא הגורם הממתן. אבל מה נעשה לגביהם? שום דבר.  

       אמנון שפירא, לשעבר מזכ"ל "בני עקיבא", אומר כלפי יונתן בשיא, שגם בשואה עסקו פקידים בעניינים הטכניים. רבותי, אם יש מדינה ועם בעולם שלא צריך להזכיר בהם את השואה בשום הקשר אלא בהקשר של השואה, זה אנחנו. אז יונתן בשיא צריך להיות הקורבן הבא לרצח הבא, לאחר הדברים האלה של אמנון שפירא? והמערכת שותקת. שופכים את דמו של האיש שכל מה שהוא עשה זה: קיבל על עצמו את תפקיד מנהל מינהלת ההתנתקות. 
       
       לאחרונה גם השר לביטחון פנים, צחי הנגבי – והוא לא נחשב "שלום עכשיו", אף אחד לא יכול לחשוד בו בכך, וגם לא אוהד גדול של ההתנתקות, והוא אומר שהיום יש אנשים שרוצים, וראוי – הוא אומר, ראוי –  לפוצץ את הר-הבית. זה מה שהוא אומר. לא אדם תימהוני אומר את הדברים. 
       
       רבותי, יהודה עציון הוא פושע שכבר ישב בכלא על פשעו. הוא היחיד מכל אנשי המחתרת היהודית שלא הביע חרטה, והוא ישב בכלא עוד שלוש שנים, כמדומני, מכיוון שלא רצה להביע חרטה. למיטב ידיעתי, כל ההלכות אומרות שאסור למי שרוצה לשמור הלכות לעלות להר-הבית. אבל הבן-אדם אומר את הדברים האלה, ויימצא מי שיצא לשם ויעשה את מה שיהודה עציון מייחל שיקרה. כי במקרה זה הוא כבר לא ראש המחתרת היהודית, אלא ראש המובילים לזה שתהיה מחתרת יהודית שתעשה את הפיצוץ על הר-הבית. 
       
       נדמה לי שאנשים עדיין לא מבינים. אומרים: מלחמת גוג ומגוג. רבותי, זאת תהיה מלחמת העולם המוסלמי נגד מדינת ישראל והעם היהודי. זו תהיה כמעט סכנת חורבן.
       
       אבל מה עושה שר המשפטים בעניין הזה, ומה עושה השר לביטחון הפנים בעניין הזה? הרי  אם יש זעקה, היא מופנית כלפי שניים – כלפי מערכת אכיפת החוק, שהיא מערכת המשפט והחוק והמשטרה, וכלפי ראשי ארגוני הימין למיניהם, שיעקרו את העשבים הרעילים והמסוכנים האלה מקרבם. 
       
       אני רוצה לומר באופן הפשוט ביותר לגבי מנהיגי הימין – אני מודה, אתמול נסעתי  קילומטרים לאורך השרשרת, שמעתי את נשיא המדינה מקבל את נציגיהם, נדמה לי שגם יושב-ראש הכנסת הזדהה, זו בהחלט מחאה לגיטימית ביותר. אני לחלוטין לא מסכים אתה, אבל היא לגיטימית – נעשתה בדרך החוק, הייתי אומר אפילו בדרך שמכבדת את האנשים, בדבקות, בעוצמה, לצאת אל רחובות ישראל ולעשות את המהלך הזה. 
       
       אגב, אני מקווה שזה מהלך הפרידה מרצועת-עזה ומההתנחלויות ביהודה ושומרון. מבחינתי זו חגיגה מצוינת לעשות את המהלך הזה כאחרון להיפרדות – אבל זכותם לבטא את זה בדרך שבה בחרו לעשות זאת. 
       
       מה עושים היום ראשי מועצת יש"ע וראשי מחנה הימין כדי לעקור את הסכנה הזאת, של פיצוץ כיפת הסלע, של רצח ראש הממשלה, של מחול השדים סביב יונתן בשיא? מה הם עושים? ברגע שאבי דיכטר דיבר, הם יצאו נגדו. כשצחי הנגבי דיבר, הם יצאו נגדו. ומי שמפעיל את ציד המכשפות כלפי יונתן בשיא זה ראשי האנשים האלה, מחנה הימין. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מאיפה אתה ממציא את זה? 
       
רן כהן (יחד):
       
       אני אומר לכם, אתם לא תרחצו בניקיון כפיכם ביום שהאסון הזה חלילה יתרחש במדינת ישראל. 
       
       אבל בעיני, אדוני היושב-ראש, האכזבה הנוראה היא משר המשפטים יוסף טומי לפיד. אני אומר לך, זה שאתה עסוק בלקיחת הקולות ממפלגת העבודה בבחירות הבאות מעניין את זקנתי – בכלל לא מעניין אותי. זה שאתה לא מזעיק שמים וארץ היום, ולא אוסף את כל מערכת אכיפת החוק יחד עם השר לביטחון הפנים כדי להגיד לראש השב"כ: אני, טומי לפיד, הולך להעמיד לרשותך את הכלים האלה והאלה כדי שהאנשים האלה יהיו בכלא – אגב, על-פי החוק, כבר על-פי החוק הקיים אפשר לעשות את זה, ואם אין חוק קיים, אתה, טומי לפיד, חייב להעמיד את החוק החדש, כדי שהאנשים האלה יהיה מאחורי סורג ובריח ולא יסתובבו חופשיים. 
       
       אתה יודע למה, שר המשפטים? כי האנשים האלה חמושים. שאלתי את אבי דיכטר בוועדת החוץ והביטחון – הם חמושים, הם בעלי ידע צבאי וביטחוני, הם נגישים לנשק מאוד מקרוב, הם בעלי מיומנות להערים על השב"כ ועל מערכת אכיפת החוק, ואם הדמוקרטיה לא תהיה חמושה בחוק כדי לעצור אותם, הם יבצעו את זממם וירצחו את ראש הממשלה או שרים – ירצחו פוליטיקאים, ואז אף אחד מכם לא יוכל לרחוץ בניקיון כפיו. 
       
       שר המשפטים, אם אתה מסוגל לתת לזה פתרון, עשה זאת מהר. למה? כי הדמוקרטיה צריכה את הגנתך. אם אתה לא מסוגל, תתפטר. אבל ממשלה שלא יכולה לקיים את ההגנה על הדמוקרטיה, אין לה זכות קיום. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת רן כהן. רציתי להזכיר שאיננו נוהגים לצטט את דבריהם של חברי ועדת החוץ והביטחון מהוועדה עצמה. אדוני היה יכול לדבר בלי לצטט, ואני מציע לעשות כך. הערתי זאת גם לחברת הכנסת אתי לבני בשבוע שעבר, אבל היא עדיין בחניכה בוועדה. לא נהוג לצטט מוועדת החוץ והביטחון, מסיבות כאלה ואחרות. 
       
רן כהן (יחד):
       
       אני ציטטתי מהעיתון. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני לא חרג משום דבר, אדוני אמר את אשר הוא אמר. שר המשפטים, אשר מוזמן לעלות, ודאי ישיב. 
       
       כבוד שר המשפטים, אדוני משיב על שתי ההצעות הראשונות של האי-אמון – ההצעה השנייה עסקה ישירות בנושא משרתך. לאחר מכן נשמע את הנימוקים לשתי ההצעות הנוספות, שעליהן ישיב שר הפנים, האחת מטעם סיעת תע"ל-חד"ש והאחרת מטעם סיעת בל"ד. 

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אדוני היושב-ראש, מוזר שמי שנאם פה והציע הצעת אי-אמון בעניינים כלכליים אינו טורח להישאר פה כדי לשמוע את תשובת השר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מוזרות דרכי הפוליטיקה. 
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אתה חושב שאני צריך - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם הוא היה נושא נאום אישי, אדוני היה פטור מלהשיב לו, כמובן, כל דבר שהיה במסגרת חברותו כחבר הכנסת או על-פי הזכויות של חבר הכנסת – אבל הוא נאם בשם מפלגתו. הנה, חבר הכנסת הרצוג הגיע. 
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       - - - היעדרו של חבר הכנסת הרצוג. אני מברך אותך, אני שמח שאתה מתעניין בהצעת האי-אמון שאתה מגיש. ברוך הבא לכנסת, מר הרצוג. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני לא יודע כמה הוא צודק, שכן אם השר לא היה, למשל, הייתי מפסיק את הישיבה. אדוני צודק, הוא מכה אותנו בנשק שאנחנו מכים בו את הממשלה. 
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אדוני השר, אני לפחות אקשיב לשרים שאינם מקשיבים לנאומים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גם השרה ציפי לבני עדיין לא עברה לשינוי, ואין לה שום כוונה כזאת. 
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       לא בטוח. המבנה החיובי ברמת הפעילות במשק במהלך השנים 2003-2004 נתמך במהלכים נחרצים שנקטה הממשלה לריסון ההוצאה הציבורית, כצעד הכרחי לחזרה למסלול הפחתת הגירעון התקציבי והחוב הציבורי ובשינויים מבניים ביוזמתה, שעתידים להאיץ את ההתאוששות ולתמוך בצמיחה בת-קיימא. 

       באמצע שנת 2003 יושמה תוכנית כלכלית שנועדה להתמודד עם העלייה החדה בשיעור הגירעון התקציבי. נקיטת מדיניות פיסקלית נחרצת במסגרת תוכנית זו, כמו גם צעדי המדיניות במסגרת התקציב לשנת 2004, תרמו רבות להגברת האמינות הפיסקלית ולהקטנת האי-ודאות הכלכלית.
       
       בתוכנית הכלכלית ניתן משקל רב הן לצעדי ההפחתה המיידית של הגירעון והן לצעדים הצפויים להפחיתו באופן פרמננטי, ומשום כך היא הגבירה את האמינות של המדיניות הפיסקלית. התוכנית כללה קיצוץ תקציבי, קיצוצים בקצבאות הביטוח הלאומי, תוכנית להצלת קרנות הפנסיה, הקפאה נומינלית של חלק מתקציבי המשרדים בשנים הבאות, הורדת שכר פרוגרסיבית בסקטור הציבורי, התייעלות ובלימת הגידול של התעסוקה בשירות הציבורי, האצת יישומן של הרפורמה במס הכנסה ורפורמות מבניות שנועדו להגביר את התחרות ולהחליש את כוחם של המונופולים.
       
       אני רוצה להדגיש, אדוני היושב-ראש, את עניין הצלת קרנות הפנסיה, כי היתה חגיגה גדולה של מפלגת העבודה ושל יחד ושל חבר הכנסת עמיר פרץ על פגיעה בפנסיונרים. האמת היא שההסתדרות וקרנות הפנסיה שלה הגיעו לפשיטת רגל גמורה. אם זה היה תלוי רק בהסתדרות ובמפלגות שכל כך תמכו בהסתדרות, הפנסיונרים לא היו היום מקבלים גרוש על הנשמה.

חיים אורון (יחד):
	
בצרפת הם גם ניהלו את הפנסיה?

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       לעשות תעמולה נגד ממשלה שנרתמת - - -
       
חיים אורון (יחד):
       
       אתה לא מבין שיש בעיה - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:

חבר הכנסת אורון, תודה רבה.

שר המשפטים יוסף לפיד:

קרנות הפנסיה של ההסתדרות גבו במרוצת דורות כספים מפועלים שביזע עמלם - - 


חיים אורון (יחד):

אין לך מושג על מה אתה מדבר. אין לך מושג על מה אתה מדבר.

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       - - תרמו לקרנות האלה, שאחר כך לא נשאר מהן זכר. הממשלה הזאת, שאתם מכנים אותה ממשלה ימנית, הצילה את קרנות הפנסיה של הפועלים, שממשלות השמאל בזבזו בצורה בלתי אחראית, פושעת. זה מה שעשתה הממשלה. ואתם באים ומדברים על פגיעה בפנסיונרים?

חיים אורון (יחד):
       
       - - -
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אם היינו משאירים - - -
       
חיים אורון (יחד):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורון, נא לא להפריע לשר.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:

       - - - בידי ההסתדרות, הפנסיונרים כולם היו היום קבצנים. אנחנו הצלנו את כספם, אתם יודעים את זה.

חיים אורון (יחד):


אין לך מושג על מה אתה מדבר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורון.

חיים אורון (יחד):

- - -

היו"ר ראובן ריבלין:

       חבר הכנסת אורון.

חיים אורון (יחד):
	
- - -

היו"ר ראובן ריבלין:

       חבר הכנסת אורון, אני הרי לא רוצה לקרוא את אדוני לסדר. הוא עונה לחבר הכנסת הרצוג.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       בשנת 2003 הופחתו קצבאות הביטוח הלאומי והוחמרו הקריטריונים לקבלת גמלה להבטחת הכנסה, וזאת כדי לצמצם את הוצאות הסקטור הציבורי ולשפר את מערכת התמריצים בשוק העבודה במטרה להגדיל את שיעור ההשתתפות הנמוך בישראל בכלל ובקרב גברים בפרט, יחסית למדינות מתקדמות אחרות, בין השאר מפני שהציבור החרדי, הגברים, רובם אינם עובדים ורק נהנים מהקצבאות שהילדים שלהם מקבלים.
       
       אחת התוצאות של המדיניות הכלכלית היתה העלייה בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה. ברבעון הראשון של שנת 2004 עלה שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ב-55.1%. הגידול הניכר בשיעור ההשתתפות ברבעון האחרון בשנת 2003 וברבעון הראשון בשנת 2004 והגידול באותה תקופה במספר המועסקים הישראלים, מצביעים על מפנה חיובי בשוק העבודה, תוך כדי חזרת ישראלים למעגל התעסוקה ויצירת מקומות עבודה חדשים.
       
       מספר המועסקים הישראלים גדל בשלושה הרבעונים האחרונים בכ-70,000 נפש, ועיקר הגידול היה במספר המועסקים במגזר העסקי, שהוא נשמת הכלכלה הישראלית. נתונים אלו מלמדים על הצלחתה של התוכנית הכלכלית ושיפור ממדי התעסוקה במשק. שיעור האבטלה עמד על 10.8%, בהשוואה ל-10.9%, שזאת אומנם - -

חיים אורון (יחד):

       ירידה דרמטית.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       - - ירידה מאוד לא דרמטית, אבל המגמה היא הדרמטית. ברבעונים השלישי והרביעי של שנת 2003 ירד מספר העובדים הזרים, לרבות הלא-חוקיים, ברבעון הראשון עוד בכ-10,000 איש, והגיע ל-180,000. מאז השיא ברבעון הראשון של שנת 2002, ירדה מצבת העובדים הזרים ב-65,000, שזה 27%. 
       
       התוכנית הכלכלית, יחד עם מפנה בצמיחה העולמית, הביאו לחידוש הצמיחה בתוצר ובצריכה הפרטית ולעלייה ברמת החיים של תושבי ישראל. ברבעון הראשון של שנת 2004 צמח המשק בקצב מהיר של 5.1% בשיעור שנתי, תוך כדי עלייה מרשימה ביותר ביצוא, יותר מ-25% - -

חיים אורון (יחד):

       זה בגלל ביבי, נכון?

שר המשפטים יוסף לפיד:

       - - ובתוצר העסקי - 7.2%.
       
חיים אורון (יחד):
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורון, אדוני מפריע.

שר המשפטים יוסף לפיד:

       שיעור הצמיחה מאז אמצע 2003, במיוחד ברבעון הראשון של שנת 2004, מהווה שיפור משמעותי לעומת השנים 2001 ו-2002, שבהן שיפור הצריכה היה שלילי. בצריכה הפרטית נמשכה ההאצה במהלך הרבעון הראשון של שנת 2004.
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אבל לא ברבעון השני, יש האטה.

שר המשפטים יוסף לפיד:

       הגורמים המרכזיים להאצה זו הם עליית השכר הריאלי, הורדת שיעורי המס והמכס - בין השאר הורדנו את המע"מ - הגידול בערך תיקי הנכסים של הציבור והירידה בריבית הריאלית. העלייה בצריכה הפרטית ברבעון הראשון ביטאה גם עלייה בצריכה לנפש, ובאה בהמשך לעליות רצופות בשלושת הרבעונים הקודמים. 
       
       המשך מדיניות כלכלית אחראית ונחושה במסגרת הכנת התקציב לשנת 2005 צפוי להשפיע לטובה על צמיחת המשק בשנת 2005 ובשנים הבאות, כל זה הודות למדיניות משותפת של הליכוד ושל שינוי, של נתניהו ושלי.
       
       אני רוצה להביע, אדוני היושב-ראש, את תודתי העמוקה למפלגת העבודה ולחבר הכנסת הרצוג, שאפשרו לי לשטוח בפני הכנסת את הישגיה הגדולים של הממשלה הזאת בנושאים הכלכליים - - -

חיים אורון (יחד):

       שיחליפו את הטקסט. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורון, הוא עונה עכשיו - - -

חיים אורון (יחד):
       
       את הטקסט הזה כל שבוע מישהו קורא.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שייקספיר מעולם לא החליף את הטקסט שהיה טוב. 

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       לולא יוזמתו הברוכה של חבר הכנסת הרצוג, היה נמנע מהציבור הרחב שרואה אותנו בטלוויזיה - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד השר, העניין הזה הוא ברור. האם אדוני מתכוון להשיב גם לחבר הכנסת רן כהן?

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       - - - שאחרי הכלכלה הכושלת שנוהלה בתקופת שותפם היקר בממשלת ברק ושרון דאז - העבודה והליכוד, חל הודות לשינוי מפנה מכריע במדיניות הכלכלית - - 

דני יתום (העבודה-מימד):
       
       כל המלים היפות האלה לא יכסו על ערוות הכלכלה ששלחה אלפי אנשים - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דני יתום. חבר הכנסת מח'ול. כבוד השר - - -
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       - - ואני בטוח שהכנסת תדחה את הצעת האי-אמון ותשלח את ברכותיה לממשלת שינוי, הליכוד, שרון, נתניהו, לפיד, שהוציאה את הכלכלה מהבוץ שאתם השקעתם אותה בה באשמתכם. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני, היתה הצעת אי-אמון של סיעת יחד.

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אני האזנתי לרן כהן, ואני מודיע לך, שאני שותף לדאגתך לנוכח האיומים מהימין הקיצוני על השלטון, על ראש הממשלה אישית. אני אומנם לא יכול להעיד שאני יודע על דברים קונקרטיים, אבל אני חי מפי אותם אנשי ביטחון, שכן יודעים על מה הם מדברים. האיום המזעזע לפגוע בהר-הבית, בקודשי המוסלמים, האיומים על שלמות השלטון - אין לי בכלל מלה להתווכח אתך על החרדה שאתה מביע.
       
       כמובן, אתה בא אלי ואומר: למה שר המשפטים לא עושה משהו נגד זה? הרי אתה יודע כמוני, שהטיפול בנושא הזה נמצא בידי שני שרים אחרים. האחד, ראש הממשלה, שממונה על שירותי הביטחון, והשני, השר לביטחון פנים, שממונה על המשטרה; ואם תרצה, השלישי הוא שר הביטחון, שממונה על צה"ל. לכן, אם יובאו חשודים למאסר או למעצר או לבית-משפט, אני מבטיח לך שמשרד המשפטים יגיש את כל העזרה הדרושה שפרקליטות המדינה יכולה להגיש. אבל לפנות אלי בעניין זה, רק מפני שאני ישבתי במקרה באולם, היה מיותר, כי זה לא בידי.
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       יש כלים משפטיים בידי השב"כ להתמודד - - -
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       הטיפול הישיר בנושא הוא בידי גורמים אחרים. עכשיו אני אשאל אותך, מאין אתה יודע על הסכנה הזאת? הרי אתה מאשים את הממשלה הזאת. מאין אתה יודע על הסכנה? מנין היית יודע על כך שיש איום מוגבר על חיי ראש הממשלה, אילולא קם אבי דיכטר, ראש השב"כ, והודיע על זה?
       
רן כהן (יחד):
       
       אבי דיכטר הוא ראש השב"כ גם שלי וגם שלך.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       מנין היית יודע על האיום על אל-אקצא לולא צחי הנגבי, השר לביטחון פנים, אמר זאת לציבור? אז אתה בא להזעיק את הגורמים שמפיהם אתה בכלל לומד על העניין. מה ההיגיון בזה?
       
רן כהן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, תרשה לי משפט אחד: את האינפורמציה אני יודע מאיפה שאתה אומר. הבעיה היא, שמה שאומר אבי דיכטר ומה שאומרים אנשים אחרים זה שאין כלים משפטיים כדי לעצור אותם. לכן פניתי אליך. לא רק להזהיר, אלא גם לפעול.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       תשמע, אני רוצה לומר לך, שהכלים המשפטיים שישנם מספיקים. הוכחות - אין. אני חושב, שדווקא המפלגה שלך לא כל כך ששה להרחיב את הכלים המשפטיים המאפשרים לעצור בני-אדם ללא הוכחות, כי אתה הרי, לכאורה לפחות,  חרד לזכויות האדם בישראל, או שאתה חרד רק לזכויות הפלסטינים בישראל?
       
רן כהן (יחד):
       
       טומי, באמת. עזוב את הדברים האלה. יש היום חוק.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת רן כהן, אתה הסברת, שאלת, תאפשר לשר לסיים בבקשה.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
- - -
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אתה יכול לזעוק ואתה רשאי ואתה צודק. לבוא בהאשמות לממשלה שהיא האחראית ולכן מזעיקה את תשומת לב הציבור לסכנות, תסלח לי, זה מגוחך. אני מודיע לך בשם הממשלה, שהיא עוקבת בדאגה רבה אחרי ההתארגנויות האלה, שהשלטון יעשה הכול כדי למנוע פגיעה בשלטון החוק במדינת ישראל, פגיעה בשרי ישראל, פגיעה בקודשי המוסלמים בישראל ובכלל, בהפרת חוק בישראל. אנחנו עושים זאת כמיטב יכולתנו. אני יכול להבטיח לך, ואתה חבר בכל מיני ועדות שמהן אתה יכול לקבל גם פרטים. אני לא יכול להבטיח לך שלא יקרה שום דבר. אף אחד בעולם לא יכול להבטיח את זה, ואני כבר אומר לך, שאם יקרה משהו, חלילה, ואתה תעמוד פה ותאמר, הזהרתי אתכם; אנחנו מוזהרים גם בלעדיך. אנחנו יודעים, שאנחנו נכנסים לתקופה קשה ביותר מבחינת הביטחון הזה, האישי והציבורי. אנחנו ערים, אנחנו עוקבים, אנחנו ערניים ומערכת המשפט עומדת מאחורי הגורמים הביצועיים, שהם אחראים ישירות לאבטחת ביטחונם של אזרחי ישראל, של השלטון בישראל ושל המקומות הקדושים. תודה רבה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לשר טומי לפיד. חבר הכנסת אחמד טיבי, לרשותך שש דקות. אני מבקש לעמוד בזמנים.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עם כל הכבוד לשר טומי לפיד, מי שעונה לי, אדוני, זה שר הפנים. זה אי-אמון הקשור לשר הפנים. הוא היה פה ויצא, אז אני מוכן להפסיק ולדבר יותר מאוחר, עד שאברהם פורז יגיע לפה, כי זה חשוב. אני פונה אליו באופן אישי - הנה הוא.
       
       אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שצריך לעשות משהו כדי לעצור את ההסתננות של פושעים יהודים לארצות-הברית. מדובר במעשי רצח, רועי זונות, הימורים, מאפיות. "פושעים יהודים בארצות-הברית", אמר ראש ה-FBI לשר הפנים, שאוזנו היתה כרויה, פוגעים בביטחונם של אזרחי ארצות-הברית. ביטחון ארצות-הברית, אדוני היושב-ראש, חשוב ולכן אסור לתת לפושעים היהודים אפשרות לפגוע בביטחון המדינה. הקשיב שר הפנים ואמר: אתה צודק. שוב אתה צודק, אדוני, ראש ה-FBI, כי אסור לתת לאף אחד, גם אם הוא יהודי, לפגוע בביטחונם של תושבי ואזרחי ארצות-הברית. היהודים האלה, אמר ראש ה-FBI, שאוזנו היתה כרויה, יוצאים עם הבחורות שלנו, פוגעים באזרחים שלנו, עובדים על הבנקים, עושים מעשי רמאויות, ארוכי האף האלה, היהודים. צריך למנוע מהיהודים לפגוע בביטחונה של ארצות-הברית. ולכן, אמר ראש ה-FBI, חייבים לנקוט צעד חשוב כדי לשמור על הביטחון. אמר ראש ה-FBI ושר הפנים הקשיב ואוזנו היתה כרויה. 
       
       זה היה שר פנים שעד אז חשבו שהוא אחד השרים הליברליים בממשלת ארצות-הברית. לפני שנהיה שר פנים, הוא הקשיב קשב רב לצרכים ההומניים של תושבי ארצות-הברית. אפילו גילה התעניינות רבה בצרכים של בעלי-חיים. מדובר בשר פנים אמריקני בעל שיקולים הומניים. עד שהגיע ראש ה-FBI ואמר לשר הפנים, שאוזנו היתה כרויה לתביעתו של ראש ה-FBI, שחייבים לעצור את הגל הזה. היהודים האלה הם פושעים, הם פוגעים בביטחונם של אזרחי ארצות-הברית. לכן, אמר שר הפנים: איך אני יכול שלא להקשיב לראש ה-FBI? מדובר בשיקולי ביטחון, ולכן, כל היהודים מהיום והלאה לא יקבלו אשרת כניסה או שהייה או איחוד משפחות או התאזרחות בארצות-הברית. הבנת את זה, הרב גפני?  

משה גפני (יהדות התורה):
       
       - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תאר לעצמך שזה מה שהיו עושים בארצות-הברית - אוסרים על מתן אשרה ליהודים באשר הם יהודים. גם יהודים שלא רצחו, גם יהודים שלא פשעו, אבל יהודים. 
       
       בדרך כלל, בארצות-הברית לפעמים מוצאים יהודים שפשעו, שעברו עבירה, נגד ביטחונם של אזרחי ארצות-הברית.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כמה אנשים כאלה יש?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תיכף.
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       הוא רק אמר - - -
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אוזנו של שר הפנים תמיד היתה כרויה - -
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       כרויה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - ופיו היה פעור מרוב הקשבה. דיברו אתו חבריו ויריביו ואמרו לו: אדוני, לא טוב שהחוק הזה יהיה על שמך. ברקורד יהיה כתוב, השר אברהם פורז הביא חוק שחור, דרקוני ודורסני, ש"אמנסטי" אומרת עליו שהוא כתם שחור לכנסת. לפחות באותו יום תברח ותן לגדעון עזרא להציג. בכל זאת, הוא נציג השב"כ. לא, הוא לא רצה. הוא עמד על כך ונלחם בוועדת הפנים ועלה לדוכן. אני אישית אמרתי לו: אברהם, החוק הזה מביש ומביך. אתה מודה שהוא מביש ומביך. תברח מהכנסת באותו יום. אתה לא רוצה להתנגד בממשלה? אל תראה את זיו פניך כאן. לא, השר פורז עמד על כך שהוא נלחם את המלחמה הזאת של אבי דיכטר בוועדת הפנים. 
       
       הוא גם הביא את דיכטר לוועדת הפנים, ודיכטר נתן לנו הסברים. הוא חשב שעלינו הוא יכול לעבוד. 160,000 ערבים פלסטינים עשו חוק השבות, זכות השיבה, ונכנסו לישראל על-פי החוק הזה. אלה מספרים מטעים, כי אפילו לפי המספרים שלו - 16,000 בקשות. כידוע, יש ילדים ומשפחה. אז, מה שומע הישראלי באשקלון? הוא שומע ש-120,000 איש ביקשו וקיבלו אישור, וזה נקרא זכות שיבה.
       
       אני מעריך מאוד את אלי ישי. אני חולק על דעתו. אלי ישי, גם הוא שר פנים שאוזנו היתה - -
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       כרויה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - כרויה לראש ה-FBI, הקשיב, ביצע ואמר: החוק הזה הוא נגד זכות השיבה. הוא לא אמר שזה משיקולי ביטחון בכלל. הוא אמר שזה משיקולים דמוגרפיים. כך עלה גם השר המקשר גדעון עזרא לכאן ואמר: החוק הזה הוא חוק אנטי-דמוגרפי. הוא חוק נגד זכות השיבה.
       
       מה אומר החוק הזה הלכה למעשה? - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת טיבי, אני מוסיף לך דקה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני, אני מודה לך.
       
       - - ערבי באשר הוא ערבי, פלסטיני, לא יוכל להתאחד עם אשתו או היא עם בעלה ועם הילדים - לא להתאזרח ולא לקבל אשרת שהייה. אדוני השר, אתה יודע מה הדבר הנורא ביותר שקרה לי לאחרונה בתור נבחר ציבור? מאז קבלת החוק הזה אני מקבל טלפונים מהורים. הדבר הכואב ביותר הוא שאומרים לי בפניות: אני פונה אליך בשאלה. אני צריך שתענה לי ותעזור לי. בני עומד להתארס עם מישהי משכם או בני מאורס עם מישהי מקלקיליה. מה לעשות? להמשיך או להיפרד?. אתה יודע איזה מין דבר נורא אתם יצרתם? אתה יודע שזה לא אפשרי יותר לבני-זוג להתאחד בגלל החלטה גורפת? 23 מקרים - 0.02 פרומיל.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       חבר הכנסת טיבי, הם יכולים לעבור לגור בקלקיליה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       שאתה תעבור לקלקיליה. אתה תעבור לשווייץ. מקום יפה שווייץ - אז תעבור לגור שם.

שר הפנים אברהם פורז:
       
       לא רוצה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       יש חוק. אתה היית ממונה על חוק שקוראים לו - הליך מדורג. שבעת מדורי גיהינום היה צריך לעבור כדי לקבל אזרחות. אבל אבי דיכטר רצה גדר בתוך המשפחה. כמו שהוא הקים גדר בטון, הוא הקים גדר בתוך המשפחה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת טיבי.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני, אני אסיים. אני מודה לך, ואני מתנצל.
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין לחוק הזה עילה ביטחונית. עילתו היחידה היא מה שקרוי -  השד הדמוגרפי. השב"כ החליט ליטול תחת חסותו גם את השמירה על טוהרו האתני של המחנה, ולמרבה הכלימה נמצאו די חסרי חוליות בבית-המחוקקים אשר סרו למרותו. החוק הזה כה בוטה בגזענותו: על-פי החוק נשללה זכותם של פלסטינים מן השטחים לחיות עם בני-זוג בעלי אזרחות ישראלית. לא לגור עמם, לא לקבל אישור שהייה, בוודאי לא לקבל אזרחות. רק בערבים מדובר, אדוני היושב-ראש. מי שיישא לו לאשה את אחת מיהודיות השטחים יוכל להביאה לביתו בישראל. גם אם מדובר בפרבוסלבית ממולדובה - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת טיבי, הוספתי לך שלוש דקות. אני מבקש שתסיים את המשפט.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אני מסיים את המשפט.
       
       - - אשר גילתה את קסמי הקבלה אצל המהרישי יושי-פישי והתאהבה שם באמריקני מחסידי הרב כהנא, למשל, אשר הביאה עמו למאחז שזיף ליד צומת שפטים, כדי להקים שם מחתרת טרור לגאולת ישראל. היא בסדר, אדוני השר, אבל ערבי באשר הוא ערבי - לא. תגיד, אתה לא מתבייש?

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת טיבי.  חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       התשובה על ההצעה הזאת קלה: לא.
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האי-אמון שאנחנו מגישים היום הוא בגין פשע חמור מאוד שנעשה בשבוע שעבר. זירת הפשע הזה היא מליאת הכנסת, כאשר עשרות מחברי הבית הזה נתנו יד לחקיקת חוק גזעני ואנטי-דמוקרטי שמטרתו היחידה היא לפגוע בפלסטינים ובערבים במדינה הזאת. 
       
       למה אני אומר שמטרתו לפגוע בערבים, אך ורק בערבים ופלסטינים? בוועדת השרים לענייני מינהל אוכלוסין, לענייני אוכלוסין, קבעו אזרוח של ילדי העובדים הזרים, וזה מעמיד את המדינה בפני דילמה. זה נותן אפשרות גם לאזרוח ילדים פלסטינים. על מנת שלא לאזרח ילדים פלסטינים, קבעו גם לא לאזרח את ילדי העובדים הזרים. לכן, מטרת החוק היתה אך ורק לפגוע בילדים הפלסטינים, במשפחות הפלסטיניות, בערבים במדינה הזאת.
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רק הבוקר קיבלתי טלפון מעמאן - אשה מתחננת כבר חודשיים לקבל אשרת כניסה לישראל כדי לבקר את אביה הגוסס בבית-החולים. עשרות שנים היא לא ראתה אותו, והיא מבקשת להיכנס כדי לבקר את אביה הגוסס בבית-החולים, ולא נותנים אשרה. 
       
       אדוני השר, הרבה משפחות בכפרים שונים, ילדים מסתתרים ולא לומדים, ונשים מסתתרות וגם גברים, מפחד שיפרידו אותם ממשפחותיהם. זה בסאלם, זה בברטעה, זה בבקה וזה בכל הכפרים שבהם אחוז הנישואים גבוה יותר מבכפרים אחרים. אני לא רוצה להגיד עוד ולמנות עוד כפרים ועוד ערים בארץ. רבבות ילדים ובני-משפחה מסתתרים, לא לומדים, ומפחדים מפני החוק הזה הגזעני, האנטי-דמוקרטי, המופנה אך ורק נגד המשפחות האלה.
       
       כאשר נותנים לגיטימציה חוקית וכאשר הופכים את הפשע נגד רבבות אזרחים בגלל הלאום שלהם ובגלל גזעם - ובגלל הגזענות של החוק הזה, הופכים הילדים האלה, המשפחות האלה, לסוטים, לעבריינים, שעוברים על החוק. אלו שחוקקו את החוק הזה, שנתנו יד לחוק הזה, הם בעצם העבריינים שאפשרו את העבירות האלה בחוק והפכו אותן למעוגנות בחוק.
       
       תארו לעצמכם שחוק זה היה נחקק באנגליה או ברוסיה נגד היהודים. מה היה קורה כאן? זעקתם של היהודים על אנטישמיות היתה ממלאת את העולם. אבל חוק נגד הערבים, נגד הפלסטינים – זה חוק לא גזעני, זה חוק דמוקרטי, זה חוק אנושי, מפני שהוא מופנה נגד הלא-יהודים. 
       
       אדוני היושב-ראש, זאת הלא-דמוקרטיות, זאת האנטי-אנושיות, זאת הגזענות – אי-מתן אפשרות לאזרח ילדים ומשפחות, אי-מתן אשרות כניסה למי שרוצים לבקר את אבותיהם, את המשפחות שלהם, שעשרות שנים לא התראו, שאחדים מהם חולים וגוססים. 
       
       החוק הזה הוא חוק גזעני, אנטי-דמוקרטי. החוקים האלה שאתה, אדוני השר, נתת להם יד, הם גזעניים ואנטי-דמוקרטיים. אנחנו חושבים שעם החוקים האלה מדינת ישראל נכנסה לקטגוריה של דרום-אפריקה, במיוחד אחרי בניית הגדר. בונים עוד גדרות פסיכולוגיות בתוך המשפחות, בין שני העמים. כל זה הופך את ישראל לדרום-אפריקה, ומי שמזלזל במה שאנחנו אומרים – סופו שישכיל וידע: כך נפלה דרום-אפריקה, כך עלו השחורים על הבמה וכך השתנו הדברים בדרום-אפריקה. 
       
       לכן אנחנו פונים אל חברי הכנסת בקריאה להצביע אי-אמון בממשלה הזאת, שמובילה את המדינה לאפרטהייד, למדינת גזענות על רקע לאומי. תודה רבה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת טאהא. ישיב שר הפנים אברהם פורז. בבקשה.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כנראה נגזר עלי לחזור פעם אחר פעם על אותם הדברים, משום שלאחרונה כמעט מדי שבוע אני משיב פה על הצעות אי-אמון. יש משבר ברשויות המקומיות, והמשבר מתמשך, וכך בכל שבוע יש הצעות אי-אמון. הפעם מדובר בחוק הוראת השעה בעניין האפשרות של איחוד משפחות. בישיבה ביום שלישי בשבוע שעבר הסברתי בפירוט רב מדוע הממשלה מציעה לכנסת להאריך את תחולת החוק בחצי שנה, ואחזור על עיקרי הדברים. 
       
       הצעת החוק, כפי שהובאה בשעתה, ואף שאני מביא אותה לכנסת, היא אינה יוזמה של משרד הפנים אלא של שירותי הביטחון, אשר טוענים שהסיכון באנשים המגיעים לכאן באיחוד משפחות, והם בשורשיהם פלסטינים – הפוטנציאל לטרור הוא בשיעורים גבוהים הרבה יותר מאשר בקרב ערביי ישראל. הנתונים האלה הוצגו בכנסת לפני כשנה, וגם אני הצגתי אותם בישיבה ביום שלישי. בעניין זה אני מסכים ש"פוטנציאל" לא אומר שכל אחד עושה את זה, ודאי שלא. אבל פוטנציאל הסיכון, כפי ששירותי הביטחון הציגו לפנינו ולפני הממשלה, וגם יציגו את זה כאן - - - 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אתה מכיר את הפוטנציאל הזה מההיסטוריה של העם היהודי? דווקא אתה – הרי זה מה שעשו ליהודים.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אני יכול להבין לרוחך, אבל אני יכול גם להבין את המשל היפה של חבר הכנסת אחמד טיבי על אמריקה ועל היהודים עם האף העקום. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       לא על אמריקה, על גרמניה, על היהודים. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אני יכול להבין, אבל כאשר צריך לשקול את השיקול של פגיעה בחיי אדם מול הדבר הלא-נעים, שאנשים אינם יכולים לחיות בארץ - - - 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אין פה שיקול ביטחוני, אדוני השר. אל תיתמם. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       הרי בסופו של דבר, חבר הכנסת דהאמשה, אותו זוג יכול לעבור לגור גם בקלקיליה או בשכם. הם לא בהכרח חייבים להיפרד. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       זהו בדיוק. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       משום מה הסתבר שכולם רוצים לחיות בישראל, או כמעט כולם, וזה די מובן. 
       
       אבל מאחר שאנחנו, בממשלה, הגענו למסקנה שהצעת החוק היא גורפת מדי, כפי שהסברתי בשבוע שעבר, ביקשה הממשלה להאריך את תחולת החוק רק בחצי שנה, כדי לאפשר לה להביא בינתיים הצעה מרוככת יותר, שתהיה יותר הומנית ותיתן פתרון במקרים קשים, ותתחשב גם בעניין הזה, של פוטנציאל הסיכון. 
       
       בדקנו את זה גם במקומות אחרים בעולם. ישראל אינה המדינה היחידה שאינה מאפשרת לבן-זוג להתאזרח אוטומטית. הטענה האמיתית היא: מדוע אפליה? אם כבר, שאף אחד לא יקבל. אני יכול להבין את הטענה הזאת, ויש בה גם גרעין לא קטן של אמת. אבל כפי שאני מסביר היום, בתוך חצי השנה הקרובה תובא לכנסת הצעת חוק מתוקנת, שתהיה יותר רכה, יותר מתחשבת, יותר הומנית, והיא תאפשר איחוד משפחות במקרים הקלים יותר מבחינה ביטחונית.
       
       אני רוצה לקוות, חבר הכנסת טיבי – ואולי יש לך השפעה בעניין הזה – שנגיע למצב של רגיעה. הרי איחוד המשפחות צבר תאוצה מאז תהליך אוסלו. התהליך של עצירה וחקיקה נולד בשלוש השנים האחרונות; הוא לא היה קודם. קודם פתחה מדינת ישראל את דלתותיה ואפשרה איחוד משפחות. אם תצליח לשכנע מישהו בצד השני, בצד הפלסטיני, שאפשר גם אחרת, ולא הכול חייב להיות דרך טרור ודרך אלימות, יהיה אפשר להגיע להישגים גם בתחום הזה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       עשרות משפחות ממתינות. גם לפני האינתיפאדה לא נתנו להם. זה דמוגרפיה – אלי ישי עשה את זה לפניך, אבל אתה עושה את זה בחוק. זה ההבדל. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       רבותי, אני מסביר לכם שהשיקול שהנחה את הממשלה הוא השיקול הביטחוני. אם אתם טוענים שמתחת לשיקול הביטחוני מסתתר משהו אחר, אדרבה, תתרמו לכך שלא תהיה אלימות, תתרמו לכך שלא יהיה טרור, תתרמו לכך שתהיה אווירה אחרת, ואז לא תהיה הצדקה גם בנימוקי הביטחון; לא תהיה אפשרות לטעון: נימוקי ביטחון. אבל כל עוד ניסיונות הפיגוע נמשכים, וכל עוד אנחנו יודעים שהפוטנציאל הוא גבוה יותר, אין מנוס מהחקיקה הזאת. כפי שאמרתי, גם אם לא יהיה הסדר, וגם אם לא תהיה רגיעה, במהלך חצי השנה הקרובה בכוונתנו להביא משהו מרוכך יותר, משהו הומני יותר, משהו מתחשב יותר. תודה רבה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אנחנו, במגבלות שלנו, תורמים, אבל אתם נושאים באחריות, אדוני השר. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לשר פורז. ראשון הדוברים, חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה. לרשותך שלוש דקות. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       כבוד היושב-ראש, ידידי חבר הכנסת אלי בן-מנחם, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו בערב תשעה באב. לפני 1,936 שנים חרבה ירושלים ועם ישראל הוגלה מארצו. קשה שלא להיזכר בדבריו של רבי יוחנן בן זכאי, נשיא ישראל, שפנה לקיסר לפני החורבן ואמר לו: תן לי את יבנה ואת חכמיה. בזכות אותו משא-ומתן שניהל נשיא ישראל, רבי יוחנן בן זכאי, על יבנה וחכמיה, רק בזכות אותו גדול בישראל אנחנו פה היום. שבנו לארץ אבותינו לאחר 1,900 שנות גלות. 
       
	אדוני היושב-ראש, אנחנו פה בחבל ארץ זה בכוח הזכות ולא בזכות הכוח. מה שקורה בממשלה הזאת הוא, שהיא מתנתקת מכל ערך יהודי, שהיא מתנתקת בצורה בלתי נסבלת מתורת ישראל, מרבי יוחנן בן זכאי, מיבנה וחכמיה, ולמעשה מסכנת את ישיבתנו פה, בארץ-ישראל, כי אנחנו מאבדים פה את כוח הזכות.

	רק אתמול שמענו, שאותה חבורה, טומיסלב למפל, המכונה טומי לפיד, והגונדא דיליה משינוי, העבירו עוד החלטה של המשך החורבן של הזהות היהודית בארץ-ישראל, ודווקא ערב תשעה באב; כמה שזה סמלי. 

	אדוני, אין לנו אמון בממשלה של שרון-מפד"ל-שינוי. אין לנו בה אמון, כיוון שבסך הכול בשנה וחצי – אם אנחנו נמצאים עכשיו ערב תשעה באב, וזה הזמן לעשות חשבון נפש – הם הרסו כמעט כל מה שהושג בעמל רב במדינה הזאת על-ידי כל ממשלות ישראל בעבר. 

       אם זה בתחום המדיני, אדוני, לא היתה ישראל מבודדת מבחינה בין-לאומית כמו היום. די לראות מה קרה בבית-הדין הבין-לאומי בהאג, איך התאחדו כל אומות העולם, בלי יוצא מן הכלל, והם שם אינם שופטים, הם שגרירים של מדינותיהם. זה ברור לך, נכון? הם אינם שופטים על-פי משפט צדק. הם שליחים של מדינותיהם. כל מדינות העולם, בלי יוצא מן הכלל, הוציאו החלטה חמורה מאוד נגד ישראל. זה בתחום המדיני. בידוד בין-לאומי כזה מעולם לא היה. אומנם אנחנו מתרפקים פה על החיבוקים של בוש, שגם הוא נמצא בזמן שאול, כפי שנראה העניין, אבל התוצאה של בית-הדין בהאג טפחה על פנינו, ואנחנו נמצאים בבידוד הגדול ביותר מאז קמה מדינת ישראל. כל מדינות העולם התאחדו נגד מדינת ישראל כתוצאה מהמדיניות של הממשלה הזאת.

	המצב החברתי, אדוני היושב-ראש - לא היה מצב כזה חמור בחברה הישראלית. הממשלה הצפון-תל-אביבית המתנשאת הזאת - - -

מיכאל רצון (הליכוד):
       
       אתם תיכנסו לממשלה ותתקנו את זה.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       לא, תירגע. בשום אופן לא. לא לממשלה הזאת. ניכנס, אבל לא לממשלה הזאת. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       סגן השר מיכאל רצון, אם היית יכול לנהל את המדינה רק עם הליכוד, תאמין לי, אף אחד לא היה נכנס. אבל יש בעיה, מה לעשות? זאת המערכת הפוליטית. 
       	
יצחק כהן (ש"ס):

	הממשלה - - - 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	סליחה, חבר הכנסת יצחק כהן, הזמן הסתיים.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       אתה מפריע לי, אתה נואם במקומי.  תן לי, אני מסכם.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	אני מבקש לזמן שר למליאה. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       חבר הכנסת רצון, ניכנס לקואליציה שאתם רוצים.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       הממשלה החילונית הצפון-תל-אביבית המתנשאת, המנותקת מכל ערך, גם ערך יהודי וגם כל ערך אוניברסלי - מכיוון שמי שעוקב אחרי התקשורת בימים האחרונים רואה מה זה ממשלה עם כזה טוהר מידות; די לעקוב אחר הפרשיות האחרונות שמתפרסמות, שמככבים בהן חלק גדול מחברי הכנסת והשרים של אותה מפלגה משונה שינוי – הממשלה הצפון-תל-אביבית המתנשאת החילונית הזאת, מתנכרת - - - 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת יצחק כהן, אני מבקש משפט לסיום, כי הזמן הסתיים.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       אני מסיים. מבחינה יהודית, אדוני, אין מה להוסיף. די לראות את ההחלטה של אתמול לגבי ההפקרות בכל מה שקשור לנישואים. במצב הביטחוני היה נורא מוזר לשמוע את ראש הממשלה מבקש מיהודי צרפת לעלות לארץ, מכיוון ששם לא בטוח. בצרפת לא נהרגו בשלוש שנים 1,000 יהודים, אדוני היושב-ראש. פה, לצערי הרב, נהרגו 1,000 יהודים בשלוש השנים האחרונות, כשהקדוש-ברוך-הוא אמר לצרותינו די.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת כהן, נא לסיים.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני, אין לנו אמון בממשלה המתנשאת הצפון-תל-אביבית החילונית הזאת. אנחנו מבקשים מחברי הבית להצביע אי-אמון היום, ערב תשעה באב, 1,936 לחורבן הבית - -  

היו"ר אלי בן-מנחם:

	1,934.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - 1,936, ולהעביר את הממשלה הזאת ולבחור בממשלה טובה ממנה.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	תודה לחבר הכנסת יצחק כהן. חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       חותכים לי את הראש בוועדת הכנסת על עמידה בלוח זמנים, ואחר כך כל אחד עושה שבת לעצמו. אז בוא לא נחליט, יהיה סדר דיון פתוח וכל אחד ידבר  כרצונו. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	אפשר להכניס שר לכאן? 

מיכאל רצון (הליכוד):
       
       אני סגן שר. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	מיכאל רצון, אתה יודע שאני מכבד אותך - - -

רוני בר-און (הליכוד):
       
       תפסיק את הדיון. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:

	לא, אני מבקש שיכניסו שר.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       תפסיק את הדיון, ולא יהיו לכם אחר כך קריאה שנייה ושלישית. אדוני היושב-ראש, תפסיק את הדיון. הממשלה לחוצה על הצעות החוק שלה. אם הדיון יתחדש ב-14:50 לא יהיו להם הצעות החוק, ובפעם הבאה הם לא יעשו את הביזיון הזה לכנסת. תפסיק את הדיון, זאת הצעתי.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	אני לא מפסיק את הדיון. אני ממתין לשר שייכנס. אהוד אולמרט הוא השר התורן.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       היה שר המשפטים.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	לא. אהוד אולמרט. 

אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       לפי התקנון היו מסתפקים גם בסגן שר.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת כחלון, תתחיל. אני אוסיף לך זמן.

משה כחלון (הליכוד):
       
       אני יכול גם בלי שר. 

אילנה כהן (עם אחד):
       
       מה אתה כל כך שמח? 

משה כחלון (הליכוד):
       
       לי אין בעיה. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       ספר לנו על אתמול. 

משה כחלון (הליכוד):
       
       חבר הכנסת בר-און מתעניין במה שקרה אתמול בכנס של מורדי הליכוד.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       מה זה "מורדי"? אל תגיד את המלה הזאת.

משה כחלון (הליכוד):
       
       איך זה נקרא? מה השם החדש, חבר הכנסת בר-און?

רוני בר-און (הליכוד):
       
       ממריצי הליכוד.

משה כחלון (הליכוד):
       
       ממריצי ההתנגדות להתנתקות. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת כחלון, בבקשה. אני אוסיף זמן כשהשר ייכנס. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	אני מבקש להתייחס דווקא לנושא חוק האזרחות.

משה כחלון (הליכוד):

	אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זכויות אדם, חשובות ככל שיהיו, לעולם אינן עומדות בפני עצמן - -

היו"ר אלי בן-מנחם:

	הנה השרה ציפי לבני נכנסה. אנחנו ממתינים לשר ונכנסה השרה.

משה כחלון (הליכוד):
       
       - - אלא כמעט תמיד תלויות ועומדות מולן זכויות חשובות לא פחות של בני-אדם אחרים.

השרה לקליטת העלייה ציפי לבני:
       
       יבוא שר עוד יותר חשוב.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	אין יותר ממך. בבקשה.

משה כחלון (הליכוד):
       
       ברוך הבא, ממלא-מקום ראש הממשלה. כבוד גדול יש לי עכשיו לדבר כשממלא-מקום ראש הממשלה פה. אף פעם לא דיברתי נגד הממשלה. במקרה הגרוע אני נגד איזו תוכנית, אבל לא נגד הממשלה. 

השרה לקליטת העלייה ציפי לבני:
       
       אדוני היושב-ראש, הבטחתי לכם - - - 

משה כחלון (הליכוד):
       
       חוכמתו של המחוקק היא לא לעשות את הצדק המוחלט, כי זה, לצערנו, אינו בנמצא, אלא למצוא את האיזון הנכון בין הזכויות. הזכות לאיחוד משפחות היא זכות חשובה, אבל האם היא עומדת מעל כל הזכויות האחרות של בני-האדם? האם היא עומדת מעל זכות האדם לחיות בביטחון? האם היא עומדת מעל זכותו של ילד שלא להתפוצץ? 
       
       אך לא רק אלו השאלות העומדות בפנינו. השאלה המהותית והעיקרית היא כיצד לאזן בין האינטרסים הלגיטימיים של בני עם אחד להינשא ולהקים משפחה מול האינטרס הלגיטימי של עם אחר לזכות להגדרה עצמית. 
       
       בל נשכח, ערבי משכם הרוצה להינשא לבת-זוגו מישראל יכול לעשות זאת בשכם, במרחק של 20 דקות נסיעה מזרחית לטול-כרם. הוא יכול, רשאי וזכאי לעשות זאת בקרב בני עמו. מעשית זה כמו לומר לאדם חיפאי: תתחתן בחדרה, מרחק של 20 דקות נסיעה. בכל הכבוד לעיקרון, צריך גם לראות אם יש פתרון מעשי וקל בלי להתעקש על העיקרון. כלומר, ברור שיש לתושבים הערבים בישראל כמה פתרונות פשוטים, קלים ונוחים לממש את זכות איחוד המשפחות, אלא שהערבים מבקשים לממש זכות זאת תוך כדי רמיסה של זכות יסוד של עם אחר. הערבים מבקשים לבטל את זכותו של העם היהודי להגדרה עצמית, וזה בעצם נושא הדיון.
       
       הערבי תושב ארץ-ישראל, המכונה לעתים, בטעות או שלא בטעות, גם פלסטיני, רשאי לממש את זכות ההגדרה העצמית שלו ב-22 מדינות, לרבות ירדן, או אפילו באוטונומיה, האוטונומיה שלצערי קמה בתוככי מדינת ישראל. כמובן, כערבי הוא רשאי לגור, לבחור ולהיבחר בכל אחת ממדינות אלו. שפת המדינה היא שפתו, התרבות היא תרבותו, הלאום הוא הלאום שלו ודת המדינה היא הדת שלו. ליהודי, לעומת זאת, יש רק מקום אחד בעולם שבו יש לו האפשרות לממש את זכות ההגדרה העצמית שלו, והוא מדינת ישראל. 
       
       כלומר, השאלה האמיתית אינה אם מותר או אסור איחוד משפחות של ערבים פלסטינים או המכונים פלסטינים. ברור שמותר, ויש מקומות רבים שבהם אפשר לעשות זאת. השאלה האמיתית היא אם מותר או אסור לאפשר זכות אחת תוך כדי הרס זכותו הלגיטימית האחרת של עם אחר. השאלה האמיתית היא – ביטוי שבתי-המשפט אוהבים להשתמש בו – האיזונים: אם יש כאן איזון של אינטרסים. 
       
       אדוני היושב-ראש, אין ספק בלבי שאיזון נכון של האינטרסים הוא לאפשר לזוג ערבים החפצים להינשא לעשות זאת בכל מקום שהם חפצים, ובלבד שלא יתעקשו לעשות זאת דווקא בצורה שתפגע בזכות היסוד של עם אחר להגדרה עצמית. ואני ממליץ גם לשר הפנים וגם לממשלת ישראל לשים את הדברים על השולחן ולא להתייפייף. יש כאן מדינה יהודית שאנחנו צריכים לשמור על הזהות שלה, וכל אדם שמגיע לכאן בצורה בלתי חוקית ומנסה לרכוש אזרחות וכך להביא הנה את הדודים ואת בני הדודים – צריך לעשות לזה סוף. אין מדינה פרוצה יותר ממדינת ישראל בנושא ההגירה, וממשלת ישראל צריכה לשים את הדברים על השולחן, כי רק כך אפשר לפתור את הבעיה. תודה רבה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת משה כחלון. חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה. לרשותך שלוש דקות. 
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, שוב אנחנו נמצאים, כמו בכל שבוע, בריטואל של הצעות האי-אמון, ושוב אני רואה את הצעת האי-אמון של מפלגת העבודה-מימד – בשל מדיניותה של ממשלת ישראל בתחום החברתי והכלכלי, אותה הצעה שהיתה גם בשבוע שעבר ולפני שבועיים, ואני מסתכל גם אל ספסלי מפלגת העבודה, ואני רואה שממש-ממש לא מעניין אותם, את חבריך, אדוני היושב-ראש, כל הנושא הזה. הכול הוא רק הצגה אחת גדולה לצופים אשר בבית. וצר לי, צר לי שכך הדברים מתנהלים, כשמצד אחד מדי ערב מתנהל משא-ומתן בין מפלגת העבודה לבין הליכוד על איך נכנסים לממשלה כמה שיותר מהר – יש שם אנשים, במפלגת העבודה, שאצה להם הדרך והם רוצים להיכנס לממשלה – ומצד שני, בכל יום שני, במקום לעסוק בהצעות חוק חשובות שמונחות על שולחננו, מטריחים את הבית הזה בדיוני סרק שנמשכים שעות, כשאף אחד, אפילו מהמפלגה שמגישה את הצעת האי-אמון, אינו טורח להיות באולם. צר לי, צר לי על כך. 
       
       אני רוצה להתייחס לגופו של עניין, להצעתה של סיעת מרצ בדבר הטיפול בפרשת המחתרת היהודית. בשבועות האחרונים עמדתי – אני לפחות – על הבמה לא פעם ולא פעמיים, במסגרת הצעות לסדר, וחזרתי והתרעתי על מה שקורה בימין הקיצוני. צר לי שהיועץ המשפטי החדש לממשלה לא מצא עד היום לנכון להעמיד את הדברים בצורה ברורה וחד-משמעית. צר לי, כי לדעתי יש, חבר הכנסת אורון, קומץ קטן בקרב הימין הקיצוני שמכפיש ומכתים ציבור גדול הרבה יותר. 
       
       ראיתי אתמול את מה שנקרא השרשרת האנושית - ציבור גדול שמביע מחאה בצורה לגיטימית ודמוקרטית. אני חולק עליהם, אבל זכותם להביע את מחאתם בדרך הזאת. בתוך הציבור הזה יש קומץ קטן של צעקנים, דוגמת יהודה עציון, דוגמת אחרים שהזכיר כאן היום חבר הכנסת רן כהן, שמכתימים את כל הציבור הזה. 
       
       היועץ המשפטי לממשלה צריך לבוא ולשים את הדברים בצורה ברורה וחדה, ולומר: עד כאן. אנחנו לא נותנים לדברים האלה להימשך, וצריך להעמיד את האנשים האלה למשפט. רק בשבוע שעבר אמר ראש השב"כ, שאם פלסטינים, חס וחלילה, היו אומרים את הדברים האלה, הם כבר היו מוצאים את דרכם למעצר מינהלי. לצערנו, מכיוון שמדובר ביהודים ישראלים, הם מצליחים לחמוק מזרועות אכיפת החוק ולהמשיך להסית – איתמר בן-גביר, מרזל, ואתמול שמענו גם את יהודה עציון, שרוצה להמיט עלינו אסון בעניין הזה. לכן אני חושב שהיועץ המשפטי לממשלה צריך לעשות כאן צעד חד-משמעי, להעמיד את הדברים בצורה הברורה ביותר ולהכניס את האנשים האלה אל מאחורי סורג ובריח. 
       
       אנחנו כסיעה, למרות כל מה שאמרתי כאן, נבקש להביע אמון בממשלה. תודה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת אילן ליבוביץ. חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       נתנו את הזמן שלי לרן כהן. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח. חבר הכנסת אברהם רביץ, לרשותך שלוש דקות.
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברשותכם, אני מבקש להתייחס לנושאים אקטואליים דרך הלוח העברי, ואנחנו נמצאים היום ביום מאוד מיוחד לעם היהודי, שבעבר צוין, הייתי אומר, כמעט על-ידי כל העם היהודי, כל אחד לפי דרכו, לפי מנהגו, אבל לא היתה קהילה ולא היה קיבוץ של אנשים בישראל שלא ציינו את חורבן הבית בתשעה באב. 
       
       וכל זאת למה? אנחנו עם לא רגיל. אולי יש עוד עמים כאלה, אינני רוצה לקחת זכותו של אף אחד, אבל אנחנו תמיד שואלים את עצמנו את השאלה: למה אנחנו קיימים כעם? איזה מסר אנחנו צריכים לומר, ראשית כול לעצמנו ואולי גם לעמים אחרים שירצו לשמוע? אדוני היושב-ראש, המסר שלנו הוא שאין אנו קיימים רק כדי להיות קיימים, אלא שבגולת הכותרת ובמטרה של הקיום שלנו נמצא העולם הרוחני. והעולם הרוחני, יש לו ביטויים מעשיים בתוך החיים. הסמל והעשייה בימים ההם – זכינו לקיומו של בית-המקדש. לאחר שהגענו למה שהגענו ובית-המקדש נחרב, מצאנו לו תחליף, שליווה אותנו וכנראה ימשיך ללוות אותנו עד קץ הימים, וזה לימוד התורה, קיום התורה ומצוותיה. זה בעבורנו מסר להסתכלות על כל מערכות החיים. 
       
       אני רוצה לומר רק זאת: יש לנו כאן ויכוח קשה מאוד בעולם הפוליטי שלנו. היום זה אקטואלי לגבי כן קואליציה, לא קואליציה; אתמול זה היה משהו אחר. אבל אני רוצה לומר לכל החברים, גם היום אנחנו רואים את בית-המקדש כקיים באופן הרוחני, לאמור: אנחנו רואים את חובתנו להמשיך ולשים את העולם הרוחני בראש מעיינינו, וכיום זה נעשה על-ידי מרכזי התורה, קרי הישיבות. אם, חס וחלילה, יש מישהו שינסה להחריב את עולם התורה, אנחנו רואים את זה כחורבן הבית, ואפילו יותר גרוע.
       
       על זה נאמר: כל מי שנבנה בית-המקדש בימיו, כאילו נחרב בימיו. ואנחנו לא רוצים להגיע לחורבן נוסף, לכן אנחנו פה, לכן אנחנו קיימים, ומי שמבין את השפה הזאת יודע לדבר אתנו. מי שמדבר אתנו בשפה אחרת, מפספס, ואנחנו לא אתו.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת רביץ. חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ממשלת חורבן הבית צריכה ללכת, אם תרצו, חורבן הבית השלישי, אבל היא בטח ממשלת חורבן הבית האישי של רבים מאזרחי מדינת ישראל היום, גם ערבים, גם יהודים; חורבן הבית האישי של עובדים, של מובטלים, של מקבלי קצבאות, של אנשים שסובלים את זרוע הממשלה הזאת, הברוטלית.
       
       השבוע כתבה אורית שוחט ב"הארץ" בעניין חוק האזרחות של השר פורז, שאי-אפשר לקיים מדינה דמוקרטית כשהשד הדמוגרפי נושף כל הזמן בעורף, בסיועם הפופוליסטי של מקבלי ההחלטות. היא קבעה שפחד דמוגרפי מוביל למדיניות גזענית. אבל היא תפסה את השור בקרניו בקביעה חשובה יותר, כאשר היא כתבה שפוליטיקאים תמיד השתמשו בדמוגרפיה - ואני מוסיף: בתורת הגזע לפעמים - כדי להסיט את תשומת לבם של האזרחים ממצוקותיהם האמיתיות – החברתיות, הכלכליות והמדיניות.
       
       הימין, בדרכו הייחודית, מתמקד בשנאת ערבים טהורה שאינה יודעת בושה, אבל הוא משתמש בה כדי לחפות על הפשעים החברתיים, על המדיניות החברתית הברוטלית, הכוחנית, שמנהלת הממשלה.
       
       אתמול ביקרתי בנמל חיפה, נפגשתי עם ראש ועד העובדים, דודו פרץ, ועמדתי על הכיוון שאליו מוליכה הממשלה, לא רק את האזרחים שלה, אלא איך היא פוגעת פגיעה אנושה בזכותם של העובדים לחיות בכבוד, להתפרנס בכבוד, פשוט להתפרנס. אני שומע הבוקר שהמשטרה הזמינה את דודו פרץ אליה, אל המשטרה, ומייד העובדים שיתקו את כל העבודה בנמל חיפה.
       
       אני רוצה להזכיר, בזמן הקצר שיש לי, שפאשיזם זה לא רק שאלה של לאומנות וגזענות בוטה, אלא זאת שאלה שהיסודות שלה, התשתית שלה, היא תשתית חברתית, תשתית של ניסיון ברוטלי לשבור את העבודה המאורגנת, לשבור את האיגודים המקצועיים, לשבור את הכלים שבהם מעמד העובדים יכול להגן על זכויותיו, וזה מה שעושה הממשלה כאשר היא מחסלת את המשא-ומתן הקיבוצי עם העובדים על-ידי חקיקה כאן, ואחר כך מנסה להכתיב את התוצאות. היא מביעה נכונות להגיע להסכמה במשא-ומתן, והיא עוצרת את המשא-ומתן מתי שהיא רוצה, והיא ממשיכה אותו כשהיא חושבת שהעובדים מגיבים.
       
       הממשלה הזאת, גם בענייני עובדים, כמו בכל עניין אחר, קובעת שאין פרטנר, ואחר כך היא יוצאת לחסל את הצד השני – היא יוצאת לחסל את העובדים, את זכויותיהם, להפוך אותם לעבדים. זאת האמירה של הממשלה הזאת. 
       
       אני קובע שזכות העובדים לכבוד, לעבודה בכבוד ולהתפרנס בכבוד, עולה על כל חוק, ולכן מי שאומר שהם עושים סנקציות או לא עובדים במלוא התפוקה, הוא מטעה וטועה. מי שמנסה לשבור הוא שפוגע בכלכלה והוא שפוגע במשק, והעובדים מגינים על הכבוד של אזרחי מדינת ישראל. תודה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת מח'ול. חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, ואחריו – חברת הכנסת אילנה כהן.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו ערב תשעה באב, יום שבו נחרבו שני בתי-המקדש – בית ראשון ובית שני. אומרת הגמרא, שבית ראשון חרב משום שלא קיימו את שלוש המצוות או עשו עבירות קשות ביותר: שפיכות דמים, גילוי עריות ועבודת אלילים. ובית שני, שואלת הגמרא, למה חרב?
       
יוסי שריד (יחד):
       
       עבודה זרה.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       בית שני למה חרב? בגלל שנאת חינם. שואלת הגמרא: מה חמור ממה, האם שלוש העבירות הגדולות שבגינן חרב בית ראשון או שנאת חינם שבגינה חרב בית שני? ועונה הגמרא תשובה מאוד מעניינת: תסתכל כמה זמן ארך חורבן בית ראשון וכמה זמן חורבן בית שני. בית ראשון – אחרי 70 שנה נבנה בית שני. לעומת זאת, בית שני, שחרב בגלל שנאת חינם, כבר אלפיים שנה עברו ועדיין לא נבנה הבית. זה בא לומר ששנאת חינם חמורה משלוש העבירות הקשות ביותר. ולכן אנחנו מצווים להיות זהירים כל כך בשנאת חינם.
       
       אני פונה לממשלתנו, שבימים אלה, בתקופה זאת, הולכת במצח נחושה, בניגוד לתפיסת עולמה, בניגוד למה שהיא הבטיחה לבוחריה, בניגוד לכל כללי הדמוקרטיה שמחייבים אותה - היא הולכת לבצע פינוי יישובים בגוש-קטיף, פינוי תושבים שנשלחו על-ידי המדינה, אנשים שכבר דור רביעי שם. היא הולכת לפנות אותם ולהכניס את עם ישראל לשנאה כזאת שלא היתה כדוגמתה. הרי אף אחד לא מעלה על דעתו שברגע שחס ושלום הממשלה תחליט על פינוי, זה מתבצע. המדינה הזאת תיקרע לגזרים. 
       
       כבר עכשיו כל מפלגות הימין קרועות ושסועות – תראו את הליכוד איך הוא חתוך וקרוע, תראו את מפלגתי שלי איך היא קרועה. כל זה עוד טרום החלטה על פינוי. ברגע שתהיה החלטה וינסו להגיע לשטח, תהיה כאן מלחמת אחים נוראה.
       
יוסי שריד (יחד):
       
       לא אחים, לא אחים. 

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       מה לא? אני לא מתכוון למלחמה במובן של מלחמה. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת סלומינסקי, תשתדל לסיים בבקשה. 

יוסי שריד (יחד):
       
       מי שמתנחל הוא לא אח שלי. 

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       אני לא מדבר על מלחמה. לכן אמרתי – לא מלחמה במובן שאנחנו רגילים, אלא המושג הזה: כזאת שנאה, כזה קיטוב, כזה קרע שיהיה בעם. וכל זה כשאנחנו נמצאים כאן ויודעים מה גרם לחורבננו. כמו שאומר הרב קוק: אם חרב ביתנו וחרב עולמנו בגלל שנאת חינם, הרי ייבנה ביתנו ואתו ייבנה עולמנו על-ידי אהבת חינם. במקום להרבות באהבת חינם, הולכים ומגבירים את שנאת החינם הזאת, שתגיע לשיאים נוראיים שלא ידעו כדוגמתם.
       
       שוב אני פונה לראש הממשלה ולממשלה: פקחו עיניים כל עוד אפשר, לפני ההרס הנורא שיהיה, חס ושלום. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת סלומינסקי. חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה. לרשותך שלוש דקות. אחריה - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה. 

אילנה כהן (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, חברי הכנסת, אני נורא שמחה שתשמע אותי עכשיו. אני מאוד שמחה. כי שמעתי את נציג הממשלה היום, שאמר שהכול כל כך פורח – מה זאת אומרת: הכול צומח, כל הקקטוסים, הכול במדינה כל כך טוב. אז אני שואלת: מדוע אנשים מתאבדים? מדוע אנשים משאירים מכתבים כל כך כואבים שהם לא רוצים להיות נטל על בני המשפחה שלהם? מדוע אנשים שבסל הבריאות כבר לא נותנים להם תרופות, והם כבר מוכנים לשלם את הסכום בכסף האחרון שלהם ולהזמין אותן מחוץ-לארץ – כשזה מגיע לארץ, במכס אומרים להם: עצור, שלם, אף-על-פי שהמדינה היתה צריכה לתת להם? מדוע אותם האנשים הזקנים – השר אולמרט, תן לי אפשרות שראש הממשלה ישמע אותי. הוא לא שומע אותי הרבה פעמים. 

שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אהוד אולמרט:
       
       גם ראש הממשלה וגם אני שומעים. 

אילנה כהן (עם אחד):
       
       תאמין לי, תן לי שהוא ישמע אותי, כי זה חשוב מאוד. 
       
       אני רוצה להגיד לכם, ואני אומרת את זה תמיד: אין אופוזיציה ואין קואליציה לחיי אדם. אדם שהולך לא חוזר. אם זה כל כך טוב, מדוע אנשים יושבים בבית שלהם ואין להם כסף לקנות תרופות? מדוע אנשים יושבים בבית שלהם ואין להם בכלל מי שיטפל בהם? ואחר כך זה עולה למדינה יותר, כשמביאים אותם לבתי-החולים. 
       
       ועכשיו אני באה ושואלת, מדוע האנשים צריכים לאיים שהם לא יקברו את המתים שלנו עד שלא יקבלו שכר? הרי בבית הזה חוקקו חוק, וכולנו חשבנו שאחרי העברת החוק במהירות הזאת כל עובדי הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות מייד יקבלו את הכסף. והנה, מה שמענו אתמול? שאפילו את המתים לא רוצים לקבור. ופתאום מייד שלחו 100 מיליון. אז למה לא עשו את זה קודם?
       
       ואני שומעת שנציג הממשלה, כשהוא עולה לפה, אומר כמה הכול כל כך יפה. אני חושבת שמי שלא כואב לו לא צועק "איי", ומי שטוב לו, יכול להסתכל רק מעצמו למעלה ולהרגיש שהחברה נהדרת. אוי ואבוי למדינה שכך מרגישים אזרחיה. 
       
       אני פונה שוב לראש הממשלה. גדעון סער, פעם אחת יש לאנשים הזדמנות להשמיע לראש הממשלה דברים על החולים, על המסכנים - אני רוצה שהוא יקשיב. לא יכול להיות שמקצצים ומקצצים בבריאות ובחינוך ובכל המקומות האלה, ובאים ואומרים שבזכות הממשלה הזאת הכול פורח. הגיע הזמן שראש הממשלה ידע, שאפילו קקטוס לא צמח. אני מסכימה עם חברי, שבשבוע שעבר דיבר על רובין הוד, על מי שדואג לעניים וכן הלאה. רבותי, תסתכלו קצת למטה, על האנשים שאין להם מה לאכול. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חברת הכנסת אילנה כהן, אני מבקש. 

אילנה כהן (עם אחד):
       
       אני כבר מסיימת, עוד משפט אחד. 
       
       תסתכלו על האנשים שאין להם כסף לקנות תרופות, על האנשים שכל השנה עובדים ואין מי שייתן להם משכורת. ותזכרו, אני אומרת: אתם לא מחוסנים. תודה רבה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחברת הכנסת אילנה כהן. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה. לרשותך שלוש דקות. אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, האחרון.  

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו דנים כאן - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חברת הכנסת אילנה כהן, מה שלא אהבת שעשו לך, למה את עושה את זה לזחאלקה עכשיו? תודה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אנחנו דנים כאן באי-אמון בממשלה, ונספרות האצבעות – לפעמים יש שוויון, ואני מקווה שהיום הממשלה תובס. אבל יש כבר הצבעות אחרות שהביעו אי-אמון מוחלט, כמעט חסר תקדים, בממשלה הזאת. 
       
       יש כנסת, אבל יש גם דברים אחרים בעולם. ממשלת ישראל מייצגת את מדינת ישראל בעולם. ומה אומרות אומות העולם על הממשלה הזאת? בהצבעה בעצרת הכללית של האו"ם 150 מדינות הביעו אי-אמון בממשלת ישראל ובמדיניות שלה. 150 מדינות. רק שש מדינות התנגדו – אפילו לא תמכו בממשלה הזאת – חוץ מהממשלה, שתומכת בעצמה. רק שש מדינות התנגדו להבעת האי-אמון באו"ם. 
       
       סקרים באירופה: הרוב המכריע של הציבור האירופי הביע אי-אמון בממשלה הזאת. יותר מ-60% באירופה אומרים שזאת הממשלה המסוכנת ביותר בעולם. המסוכנת ביותר בעולם. זו ממשלה שהארגונים של זכויות האדם בעולם פה-אחד – פה-אחד – הצביעו נגדה, והגדירו את חוק האזרחות שהיא העבירה כאן בכנסת כחוק גזעני. העולם כולו, העולם הנאור, האנשים והארגונים שנאבקים למען זכויות האדם בכל מקום בעולם, הצביעו בבירור שזו הממשלה שמעבירה מדיניות גזענית במיוחד בעניין חוק האזרחות. בית-הדין הבין-לאומי בהאג הביע אי-אמון בממשלה הזאת. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן שגם הכנסת תביע אי-אמון ותעביר את הממשלה הרעה הזאת מן העולם. אגדיר בבירור מדוע צריך להצביע אי-אמון בה: לפתחה מונח מטמון, אפשרות היסטורית לצאת ממעגל הדמים - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת זחאלקה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - ולהגיע לשלום צודק ואמיתי. והיא זונחת אותו, בועטת בו ברגליים, והולכת בדרך המוות, דרך השכול - - 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת זחאלקה. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - דרך הזנת מעגל הדמים. לכן צריך להביע בה אי-אמון. תודה רבה. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת זחאלקה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. לרשותך שלוש דקות. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרים, ראש הממשלה, אני שואל את עצמי למה בעצם שואף אדם שרוצה להתקדם ולהגיע למעמד המכובד והרם של ראש ממשלה. למה הוא רוצה להגיע למעמד הזה? האם הכיסא הזה הוא מטרה בפני עצמה, או שזה אמצעי להשיג מטרות אחרות? ואם זה אמצעי להשיג מטרות, אילו מטרות אלה? לדעתי, אחת המטרות החשובות ביותר היא רווחתו של האדם במדינה שהוא רוצה להיות ראש הממשלה בה; מערכת היחסים החברתית במדינה שהוא ראש הממשלה שלה; מערכת היחסים האזורית בין המדינה לבין המדינות אחרות; מערכת היחסים הבין-לאומית – מעמדה של המדינה בין מדינות העולם בתקופת כהונתו. 
     
       והשאלה הנשאלת היא, מה עשה ראש הממשלה בכל הרמות האלה ובכל המישורים? מה הוא עשה לרווחתו של האדם או האזרח? מה הוא עשה כדי לקדם מערכת יחסים חברתית בתוך המדינה, מערכת יחסים בין המדינה לבין האזרחים הערבים, נגד הקיטוב החברתי שיש, לקידום מערכת היחסים בין מדינת ישראל לבין מדינות ערב, לקידום תהליך השלום? בכל הרמות האלה הממשלה הזאת, וראש הממשלה, נכשלו כישלון חרוץ. בכל התחומים.
       
       אנחנו רואים שמעמדו של האזרח הוא בתחתית התחתיות – על סף פת לחם. מערכת היחסים החברתית – למרות המלצות ועדת-אור, הממשלה הזאת מכריזה מלחמה נגד אזרחיה הערבים, אם זה בהריסת בתים ואם בחקיקת חוקים אנטי-אזרחיים, אנטי-חברתיים ואנטי-ערביים. הממשלה הזאת היא ממשלה שנותנת לגזענות גושפנקה מלאה בחקיקת חוקים, ממשלה שתחת מעטה של ביטחון המדינה מנהלת מלחמות על גב ילדים ותינוקות.
       
       אני רוצה להבין – מדינת ישראל היא מעצמה צבאית; היא חזקה לכל הדעות. יש לה ארסנל צבאי קונבנציונלי ולא קונבנציונלי - לא צריך את ואנונו בשביל זה, חבר הכנסת עסאם מח'ול - ותחת הכותרת של ביטחון המדינה היא פוגעת באיחוד משפחות, מביאה לפיצול משפחות, גורמת נזק אדיר לילדים. מה, ילד בן שנה או שנתיים מאיים על ביטחונה של המדינה? המדינה היא כל כך חלשה שהיא לא יכולה לסבול איחוד משפחות? זה דבר שלדעתי הוא לא עניין של ביטחון המדינה. זה נובע משיקולים גזעניים פסולים. הממשלה מנהלת מדיניות גזענית פסולה. 
       
       ומה שיותר מפתיע הוא, שמי שעושה את העבודה המלוכלכת זו מפלגה שמתיימרת להיאבק למען שוויון זכויות. המפלגה הזאת, מפלגתו של אברהם פורז, כבוד היושב-ראש, מגלה ליברליזם בכל מה שקשור לזכויות של הומוסקסואלים, לסביות ובעלי-חיים, אבל היא גזענית בכל מה שקשור לאזרחים הערבים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא לסיים.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
        ולכן אין אמון בממשלה הזאת, לנוכח כישלונה בכל הרמות – גם ברמה של מערכת היחסים האזרחית, גם ברמה של מערכת היחסים האזורית וגם ברמה הבין-לאומית. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:

       תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע. כבוד שר הפנים - בבקשה, אדוני. רבותי חברי הכנסת, נא להתיישב. בתום דברי השר אנו עוברים להצבעות.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מאחר שאני עולה לדוכן כמעט בכל שבוע כדי לנמק את עמדת הממשלה בהצעות האי-אמון המוגשות נגדה, אני מתחיל להרגיש שאולי משרד הפנים באמת מתפקד כל כך רע, שדווקא בנושאים שלי מציעים בכל פעם להביע אי-אמון. כבר התרגלתי לכך שבכל שבוע יש הצעת אי-אמון בנושא הרשויות המקומיות, ולא של סיעה אחת אלא יותר, וכבר חזרתי והסברתי בעבר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ברשות כבוד השר. יושבת-ראש סיעת העבודה, אני מבקש – בתום דברי השר אנו מצביעים, אמרתי זאת גם ליושב-ראש הקואליציה, שלא יאמרו אחר כך שרוצים לחכות עוד קצת. נא להושיב את האנשים, וכבוד השר יכול להמשיך כרצונו.
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       הסברתי, אדוני היושב-ראש, שאומנם יש בשלטון המקומי מצוקה, והמצוקה נובעת מסיבות רבות, והסיבות הראשונות הן חובות גדולים של העבר וניהול לא תקין בעבר. חלק מראשי הרשויות שנבחרו באמת אינם אשמים במחדלים או בכישלונות של קודמיהם, אבל מה לעשות – גם כאשר לחברה מתמנה מנכ"ל או מנהל חדש, והחברה בצרות, המנהל אינו יכול לומר: לא מעניינות אותי הצרות, נתחיל הכול מהתחלה, בואו נמחק את כל החובות, נמחק את כל ההתחייבויות, אני רוצה דף חדש. 
       
       מי שהתמודד על תפקיד ראש רשות מקומית היה יכול גם לבדוק את מצבה הכספי של אותה רשות ולדעת שבמקרים רבים הוא נכנס למצב קשה מאוד ושחטאי העבר יכבידו גם עליו. ולכן הטענה: אני ראש עיר חדש, לא ידעתי - יש בה הרבה מן האמת, אבל אין בה אמת מוחלטת.
       
       דבר נוסף הוא, שגם אם ראש העיר החדש הוא הכי מצטיין והכי טוב, בכל זאת איננו יכולים להתחיל אתו מההתחלה, ואנחנו מצפים ממנו שיעשה צעדי הבראה ויכין תוכנית הבראה, ורק אז אנו יכולים לסייע. ואני מודע, אדוני היושב-ראש, לכך שבחלק גדול מהרשויות המקומיות יש מועצות לעומתיות, וחברי מועצת הרשות אינם מאפשרים לראש הרשות לתפקד. נתקלתי במקרים שבהם באו חברי מועצת עירייה שהיה להם מנדט אחד ואמרו: אדוני ראש העיר, אם אתה רוצה אותי בקואליציה, תמורת המנדט שלי תן לי סגן בשכר. במקרה כזה אומר ראש הרשות המקומית: מה ההצדקה לכך שאתה, עם מנדט אחד, תקבל סגן בשכר? התשובה היא: בלעדי אין לך רוב, לכן תן לי. זה מסוג הדברים שלדעתי איננו יכולים להשלים אתם, ולכן ברשויות מקומיות שבהן התקציב לא יאושר, ותוכנית הבראה לא תאושר, אנחנו חייבים לנקוט צעדים. 
       
       אנחנו לא נוקטים את הצעדים משום שאנחנו רוצים לפגוע בשלטון דמוקרטי. אני מאמין שעם כל החסרונות, יש לדמוקרטיה יתרונות רבים, ולפיכך אני רוצה לכבד ככל האפשר את הבחירה של תושבי העיר, תושבי הרשות המקומית, שבחרו מועצת רשות מקומית ובחרו ראש רשות מקומית, ואת זכותם של אלה לנהל את העיר. אלא מה, כאשר מסתבר שראש הרשות המקומית, מטעמים אלה ואחרים, אינו מסוגל לנהל את העיר, אנחנו צריכים לעשות משהו.
       
       ומה פירוש "אינו מסוגל"? בחלק מהמקרים האשפה נערמת ברחובות, במקרים רבים משכורות אינן משולמות, ופה העברנו חקיקה מיוחדת, שמאפשרת תשלום משכורות, ואני רוצה לומר בהערת אגב: אני יודע שהעניין נמצא בבית-המשפט. אני חושב שתגובת הבנקים לחקיקה שעברה פה בכנסת והעובדה שהם הפסיקו לתת אשראי – לחדש אשראי גם לרשויות מקומיות חזקות, לרשויות שאין שום חשד או חשש ליכולת הפירעון שלהן – אני חושב שזה צעד פזיז, נמהר, קיצוני ולא ראוי. 
       
       אנחנו באים בדברים עם הבנקים ונשתדל לשכנע אותם, ואני רוצה לומר שאם יתברר שהם עומדים במריים והם רוצים להעניש את השלטון המקומי על החקיקה שהעברנו פה, שמטרתה היתה בסך הכול לאפשר תשלום משכורות ותשלומים חיוניים אחרים, אם הם ירצו כך להמשיך להטיל עונשים, אנחנו, בממשלה, נמצא את הדרך. אני מקווה מאוד שהדיאלוג שאנו מקיימים עם הבנקים יעלה יפה ובסופו של דבר האשראי יחודש – בסופו של דבר לא מחקנו חובות, ואין לנו כוונה למחוק חובות, מדובר פה בצעדים שהיו צריכים לאפשר לרשויות לשלם את שכר העובדים.
       
       מובן שלא יכולנו לקחת על עצמנו את המשימה לשלם שכר ישירות. הרי לכאורה יכולנו לקבל מרשות מקומית את רשימת העובדים ולהתחיל לשלם את שכרם, אבל חשבנו שהדבר הזה אינו נכון.
       
       אשר לנושא השני שאני נאלץ פעם אחר פעם להסביר, החקיקה שבגינה הוגשה פה גם היום הצעת אי-אמון על כך שתוקף החוק בעניין איחוד המשפחות עם הפלסטינים מוארך בחצי שנה, הסברתי לכנסת שאנחנו מאריכים את תוקף החוק בחצי שנה משום שיש לנו כוונה לעבד במהלך חצי השנה הזאת חקיקה חלופית שתהיה יותר רכה, יותר אפשרית, שתקל עם המבקשים ובד בבד עם זאת תיתן מענה לחשש מפני טרור. פניתי פה, כשרובכם לא הייתם כאן, למציעים וביקשתי מהם - אם יש בידם לעשות משהו כדי שיהיה פחות טרור ולא נצטרך לעשות חקיקה כזאת. ביקשתי מהם לפעול ככל שהם יכולים. 
       
       אני מודה לכם ומבקש להסיר את הצעות האי-אמון.

היו"ר ראובן ריבלין:

       תודה רבה לשר הפנים. רבותי חברי הכנסת, נא לשבת.
       
       ובינתיים: חברי הכנסת, מחר, תשעה באב, יציין בית ישראל את חורבן בית-המקדש הראשון ובית-המקדש השני ואת אובדן עצמאותו לדורות רבים עד להקמת מדינת ישראל המחודשת. במסכת יומא נאמר: מקדש ראשון משום מה נחרב? שהיו בו עבודה זרה, גילוי עריות ושפיכות דמים. אבל מקדש שני, שהיו עוסקים בתורה ובמצוות ובגמילות חסדים, מפני מה נחרב? מפני שהיתה בו שנאת אחים חינם.
     
       אי-אפשר כמובן להקיש מן העבר על ההווה. תמורות רבות חלו מאז. המציאות שונה. אולם משגיאות העבר ניתן ללמוד על מהות השגיאות של היום, כי צל החורבן ממשיך ללוות אותנו זה 1,934 שנים. 
       
       הרב קוק אמר, שכפי שבית שני חרב משנאת חינם, כך ייבנה הבית השלישי מאהבת חינם. אהבת חינם תבטל את הסיבות לחורבן. 
       
       תשעה באב, היום שבו חרב בית-המקדש, צריך להיות יום של אחדות וביחד. עם השאלות הקשות הניצבות בפנינו עלינו להתמודד בדרך דמוקרטית; לא בדרך של שנאה הגוררת אלימות אלא בדרך של הבנה, כבוד הדדי וסובלנות של איש כלפי רעהו, גם כאשר הדעות חלוקות במחלוקת עמוקה ואדירה. 
       
       כולנו, אזרחי ישראל, יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים, צ'רקסים, כולנו נועדנו לחיות יחד בארץ הזאת, היא מדינת ישראל, מדינה יהודית דמוקרטית. 
       
       ולכל  חברי הבית הנוהגים לצום – צום קל. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה. נא לשבת. אנחנו מצביעים הצבעה ראשונה על הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע? נא להצביע.  
       
הצבעה מס' 1
       
בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה - 48
נגד – 55
נמנעים – אין 
הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       48 בעד, 55 נגד, אין נמנעים. אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת העבודה-מימד לא נתקבלה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעת אי-אמון - לצערי הרב המחשב פועל לפי הסדר שבו הוצגו ההצעות, אז הסליחה עם סיעת ש"ס, לא היתה כוונה להקדים אותה, שכן כאן הדבר נמדד על-פי הכמות. 
       
       רבותי חברי הכנסת, חברי הממשלה, אדוני ראש הממשלה, הצעת סיעת יחד להביע אי-אמון בממשלה  בשל טיפולה בפרשת המחתרת היהודית. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע? 
       
הצבעה מס' 2
       
בעד הצעת סיעת יחד להביע אי-אמון בממשלה –  35
נגד -  55
נמנעים – 11
הצעת סיעת יחד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       35 בעד, 55 נגד, 11 נמנעים. אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה. 
       
       סיעת האיחוד הלאומי נמנעה בהצבעת אי-אמון זו ולא השתתפה בדיון, לכן לרשות נציגה, חבר הכנסת יורי שטרן, שלוש דקות להנמקת הימנעותו. 
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, שרשרת ענקית של כרבע מיליון איש, כ-90 קילומטר, לכל מטר שניים, ועוד כמה אנשים בשורות שמאחוריהם - רבע מיליון איש יצאו אתמול לרחובות ויצרו שרשרת של התחברות. התחברות בין גוש-קטיף, בין ההתיישבות היהודית, בין מסורת החלוצים - כי כפר-דרום נוסד עוד לפני מלחמת העצמאות - בין ביטחון המדינה, התחברות בין גוש-קטיף לעם ישראל כולו, התחברות לשורשים, התחברות לביטחון, התחברות להתיישבות. 
        
       זאת היתה התשובה האמיתית לתוכנית המוזרה שלך, כבוד ראש הממשלה, שיש לי בעיה קשה להסביר למה היא לא טובה. הבעיה הקשה היא לא להסביר למה היא לא טובה, אלא להסביר איך אתה, ראש ממשלת ישראל, אריאל שרון, גיבור האומה הזאת, גיבור נעורי - איך אתה מקדם אותה? איך להסביר זאת? 
       
       למה אתה מקדם תוכנית שאין בה שום היגיון, שכולה פרס לטרור, הגברת הטרור בכל רחבי יש"ע, כולה התנתקות מהעבר המפואר הציוני, כולה פגיעה במוסר של העם הזה, בחוליה הכי חזקה של ציבור המתיישבים, של הציבור הלאומי הדתי, של ציבור אוהדי יש"ע? תוכנית שלא נותנת למדינת ישראל שום יתרון. 
       
       הרי צבא-הגנה לישראל יצטרך לחזור ולפעול בחבל-עזה. ראינו אתמול שוב "קסאמים". אם צה"ל לא יימצא שם יהיו "קסאמים" משופרים יותר, יהיו "קטיושות", ייפלו על אשקלון, על תחנת הכוח "רוטנברג" חס וחלילה, 40% מייצור החשמל של מדינת ישראל. הצבא יצטרך לפעול שם, ואנחנו נשלם מחיר כבד מאוד על זה, בשביל מה? מה נרוויח? 
       
       במישור הבין-לאומי - ראינו את ההצבעה באו"ם. מישהו באו"ם הזכיר את נדיבות מדינת ישראל, שהיא מוכנה באופן חד-צדדי, ללא הסכם, ללא תמורה, להתקפל, לעשות טרנספר ליהודים, לאזרחים שלה, להתקפל בפני הטרור? מישהו באו"ם נתן לנו קול אחד בעדנו בגלל זה? הלחצים האירופיים נעשו חלשים יותר בגלל זה? 
       
       שום הישג בין-לאומי, פגיעה בביטחון המדינה, פגיעה במורל העם. בשביל מה התוכנית הזאת, מישהו יכול להסביר? בוודאי רבע מיליון איש שיצאו אתמול לרחובות לא מקבלים את התוכנית הזאת. 
       
       אני שוב קורא לך, ראש ממשלתנו, אריאל שרון, תיסוג מהתוכנית הזאת, אין בה היגיון, אין בה שום תועלת, היא כולה פגיעה בביטחון המדינה, שאתה התחייבת להעמיד בראש המדיניות שלך. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אנחנו נמנעים בהצעת האי-אמון של יחד בנושא המחתרת היהודית. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לכן נמנעתם בהצעת האי-אמון. 
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       נמנענו מסיבה אחת. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, זה כבר בפעם הבאה. 
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני חייב להסביר את ההימנעות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היו לכך שלוש דקות. 
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אנחנו מוחים נגד ההסתה הזאת כנגד הימין, שיוצאת מראש השב"כ, היום מידידי, השר לביטחון הפנים. אין שום סיבה לממשלה לחבור להסתה נגד המחנה הלאומי. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת רן כהן דיבר היום במתינות רבה. 
       
רן כהן (יחד):
       
       - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת רן כהן, הזכרתי שאתה אמרת שאתה מדבר על אותם מסיתים ספציפית ואישית. 
       
       רבותי, נא לשבת. לא רוצים לשבת, לא צריך. 
       
       רבותי חברי הכנסת, הצעת סיעת חד"ש-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל ההחלטה  להאריך את תוקפו של צו האזרחות והכניסה לישראל. נא להצביע - מי בעד האי-אמון? מי נגד? מי נמנע? 
       
הצבעה מס' 3
       
בעד הצעת סיעת חד"ש-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 34
נגד - 63 
נמנעים – 4
הצעת סיעת חד"ש-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       34 בעד, 63 נגד, ארבעה נמנעים. אני קובע שהצעת אי-אמון של סיעות תע"ל-חד"ש לא עברה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בנושא מתן אזרחות ואישורי שהייה וכניסה לישראל. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע? 
       
הצבעה מס' 4
       
בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 34
נגד – 62
נמנעים - 5
הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:

	בעד - 34, נגד - 62, חמישה נמנעים. אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת בל"ד לא נתקבלה. אני מאוד מודה לחברי הכנסת. 

     
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום.  הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 141), התשס"ד-2004; הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 9), התשס"ד-2004; הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 6), התשס"ד-2004; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (הוראת שעה) (שידור משנה), התשס"ד-2004; הצעת חוק סימון כלי רכב (מניעת גנבות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004. 
       
       מסקנות ועדת הפנים ואיכות הסביבה בנושאים: א. הרס וחילול קברים בהר-הזיתים בידי פלסטינים; ב. ההזנחה, העזובה והוונדליזם בהר-הזיתים בירושלים. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה.


הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004
       [מס' מ/117; "דברי הכנסת", חוב' ל"ה, עמ'   ;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. יושב-ראש ועדת הפנים יציג את ההצעה. בבקשה, אדוני.
       
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה  ולקריאה שלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004. 
       
       סעיף 2א לפקודת המועצות המקומיות מסדיר את ייסודה ואת הרכבה של מועצה מקומית תעשייתית. היום יש לנו שתי מועצות כאלה. סעיף 2א(ב)(3) לפקודה קובע, כי יושב-ראש המועצה יהיה נציג שר הפנים מקרב עובדי משרדו. 
       
       מן הראוי להפריד בין השלטון המקומי לבין השלטון המרכזי. לכן לא נכון שראש המועצה יהיה מעובדי משרד ממשלתי ומקבל משכורת מהשלטון המרכזי ולא מהמועצה עצמה. על מנת להפריד, אנחנו מציעים תיקון לפקודת המועצות המקומיות שמשמעותו שנציג שר הפנים יהיה אדם שלא מעובדי משרד הפנים. זה גם מונע את ניגוד האינטרסים כאשר משרד הפנים הוא הגוף המפקח על המועצה המקומית, לרבות המועצה התעשייתית, ולכן מן הראוי להפריד בין עובדי המשרד, שהם המפקחים על ראש המועצה, לבין מי שימונה לראש המועצה מטעם שר הפנים.
       
       להצעת חוק זו הוגשו הסתייגויות. אבקש מחברי הכנסת לדחות הסתייגויות אלה ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה מאוד ליושב-ראש ועדת הפנים. יש כמה הסתייגויות - חברי הכנסת עזמי בשארה, ג'מאל זחאלקה וואסל טאהא אינם נוכחים. חבר הכנסת יאיר פרץ, אדוני מבקש לנמק את הסתייגותו?
       
יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אני מסיר את ההסתייגות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מסיר. חברי הכנסת עמרם מצנע ודוד אזולאי אינם נוכחים. 
       
       לפיכך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק. הואיל ואין הסתייגויות, אנחנו נצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36) בקריאה שנייה. מאחר שלחצתי בטעות על כפתור ההצבעה, אני מבטל את ההצבעה, אף שיש רוב. נא להצביע עתה. 
       
הצבעה מס' 6
       
בעד  סעיף 1 - 57
נגד - אין
נמנעים - אין
סעיף 1 נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       57 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה וקיבלה את הרוב הדרוש של 57 חברי כנסת. 
       
       רבותי חברי הכנסת, נא להצביע על הצעת החוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס'  36), התשס"ד-2004, בקריאה שלישית. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה מס' 7
       
בעד החוק – 58 
נגד - אין
נמנעים - אין
חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעד - 58, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה ותיכנס לספר החוקים.
       
       יושב-ראש הוועדה, בבקשה.
       
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       כבוד היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להודות לצוות ועדת הפנים - ליפה שפירא, מנהלת הוועדה, לשוש ודניאלה המזכירות וכן ליועצת המשפטית מרים פרנקל-שור. הימים האלה הם ימים טרופים, אנחנו מעבירים דרך הוועדה הרבה מאוד הצעות חוק. במושב הזה העברנו 70 הצעות חוק, ויש עומס בלתי רגיל על מנהלת הוועדה, על המזכירות, ובמיוחד על היועצת המשפטית. אני רוצה להודות להן מכל הלב על כך שהן מבצעות את המשימות האלה גם בשעות חריגות, גם מעבר לשעות העבודה. המסירות שלהן עוזרת לחברי הכנסת לתקן ולשפר את החקיקה במדינת ישראל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 


הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 31), התשס"ד-2004; 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/112).]
הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (הוראת שעה) (שידור משנה), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/122).]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר ראובן ריבלין:

       אדוני שר התקשורת, ממלא מקום-ראש הממשלה, על סדר-היום עכשיו הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים). האם אדוני מבקש להציג אותה בפני הכנסת? 
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       בשני משפטים.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, אדוני.
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       האם אתה מוכן שאני אציג את שתי הצעות החוק אחת אחרי השנייה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני דוחה את ההצבעה? האם ההצבעה תהיה היום או שהיא נדחית? 
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       אנחנו לא מדברים על זה. הבקשה שהופנתה אליך, אדוני היושב-ראש, חלה על הצעת חוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית לגבי איסור שידורים. אני מוכן לדחות את ההצבעה אם היושב-ראש מוכן וקובע שזה יעלה בשבוע הבא להצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מתחייב שזה יעלה בשבוע הבא. אין לי כל בעיה, הבעיה היא של הממשלה. רק דע לך, זה יעלה בשבוע הבא ויכול להיות שתצטרך להעלות חוק אחר ולא יהיה מקום. אנחנו נאריך את הישיבה עד אשר נסיים אותה. אני מתחייב שחוק זה יהיה על סדר-היום בשבוע הבא.

שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש. יש פה שתי הצעות חוק, שאם תרשה לי, אני אציג אותן יחד ויהיה דיון משולב. לאחר מכן יהיו הצבעות אחת אחרי השנייה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני יציג אותן בין במשולב על-ידו ובין אחת-אחת. הדיון בהן הוא משולב.
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       יש שתי הצעות חוק - הראשונה, הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 31). מה שיש בהצעת החוק הזאת - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הפנה את תשומת לבי יושב-ראש ועדת הכלכלה, ובצדק, החוק הופקע כבר מהממשלה והועבר לרשותה של הוועדה. אם מדובר כאן בקריאה שנייה ושלישית, מי שצריך להציגה הוא יושב-ראש הוועדה. אדוני יציג את החוק ואחר כך יעלה יושב-ראש ועדת הכלכלה. 
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       לא, יש כאן שני דברים שונים. יש שני חוקים בקריאה ראשונה שאני מעלה עכשיו. אחרי שני החוקים האלה אמור היה להעלות יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, רב היכולת, חבר הכנסת שלום שמחון, הצעת חוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית - חוק הבזק בעניין איסור שידורים בלתי חוקיים. היתה אלי פנייה מטעם סיעת ש"ס, בגלל נסיבות מיוחדות, היות שהיום הוא יום מיוחד ולא כולם נוכחים, והם ביקשו לדחות את הדיון בהצעת החוק בשבוע. נאמר לי שזה על דעתו של יושב-ראש ועדת הכלכלה. אם זה על דעתו של יושב-ראש הוועדה, ביקשתי מיושב-ראש הכנסת שיודיע מראש, שאכן ההצעה תעלה בשבוע הבא, משום שזה השבוע האחרון של המליאה לפני צאתנו לפגרה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, ביקשתי לכבד את בקשתו של חבר הכנסת אזולאי בתנאי שהממשלה תסכים כאשר חשבתי שמדובר בקריאה ראשונה. לגבי קריאה שנייה ושלישית אני חייב לשאול את יושב-ראש הוועדה הנכבד.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אני מבקש להציג את ההצעה היום, ושההצבעה תהיה בשבוע הבא. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם יש הסתייגויות?
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה יעלה, אל תדאג. 
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       אני מוכן שהוא ינמק את ההצעה היום.
     
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תיכף נראה. רוני בריזון נמצא, הוא רוצה להסתייג? בסדר, נעשה את הפשרה הבאה, כבוד ממלא-ראש הממשלה: על-פי בקשת יאיר פרץ ובהסכמת יושב-ראש הוועדה יציג יושב-ראש הוועדה את סעיף ז' היום לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. חבר הכנסת בריזון ינמק את התנגדותו, או שהוא מסיר את התנגדותו, ותשובה והצבעה יתקיימו בשבוע הבא.

שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       רק הצבעה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר גמור.

שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       אם כך, אדוני היושב-ראש, הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 31), התשס"ד-2004 - הכוונה פה היא פשוטה מאוד: הרצון הוא להפחית את הרגולציה, במיוחד לאור התפתחות שירותי בזק חדשים מצד אחד ובעקבות השינוי בגישת האיחוד האירופי בכיוון של מתן היתרים כלליים במקום רשיונות פרטניים מצד שני. 
       
       שני השינויים המרכזיים שהחוק הזה מדבר עליהם הם אלה: א. לפטור מרישוי פעולות שונות או שירותי בזק שונים שעומדים במבחנים שמפורטים בהצעת החוק, ואין טעם שאני אכנס אליהם; ב. לגבי פעולות או שירותים אחרים, שעומדים בהגדרות שהחוק מציע, לתת היתר כללי, כלומר – במקום שכל מי שרוצה יצטרך לבקש רשיון ספציפי, יהיה היתר כללי, כך שכל מי שעומד בתנאים יוכל אוטומטית לפעול, לשדר או לעשות את הדברים שמפורטים. זה יחסוך בביורוקרטיה ויחסוך בתלות של האזרח ובתלות של החברות ושל גורמים מעוניינים, ואני חושב שזה דבר נכון.
       
       הצעת החוק השנייה היא הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (הוראת שעה) (שידור משנה), התשס"ד-2004. לאחרונה, בדיון אזרחי שהתקיים בבית-המשפט העליון בתיק 6407/01, "ערוצי זהב" ואחרים נגד "Tele Event", פסק בית-המשפט העליון, שהעברת שידור על-ידי חברות כבלים בשידורי משנה - כלומר, יש שידור, וחברות הכבלים, במסגרת החיבור שלהן לכל מיני ערוצים ממקומות שונים, מעבירות אותו בשידורי משנה, ועל-פי הפסיקה של בית-המשפט העליון הדבר מחייב הסכמה מראש. 
       
       זה יוצר מצב קצת בעייתי, שגם בית-המשפט העליון היה ער לו. חברות הכבלים, שהן הפלטפורמה שדרכה השידורים מכל מיני מקומות בעולם זורמים, אינן יכולות לדעת מראש, לגבי כל שידור, מה יהיה ומה לא יהיה בו ומתי הוא ישודר, והחברה לא יכולה לארגן מראש הסכמה מכל הגורמים שהם השדרנים הראשיים של אותו אירוע, כלומר שיש להם – כאילו – זיכיון לזה. 
       
       מה שנקבע הוא, שלא יהיה צורך בהסכמה מראש, אבל תהיה חובת תשלום תמלוגים על השידורים הללו למי שהיה לו הסכם הבלעדיות, למעט במקרים של שידורי ספורט ישירים בעלי עניין מיוחד. במקרה הזה, בגלל המערכת המורכבת מאוד של זכויות שידור שנקנות לפעמים, סוכם שבמקרים אלה, ובהם בלבד, תהיה לשר התקשורת סמכות, בהתייעצות עם שר המשפטים, להחשיך את המסכים האחרים כדי לשמור על בלעדיות – על הזכות המיוחדת שניתנה למי שקנה אותה כאן בארץ.
       
       אני מציע להעביר את שתי הצעות החוק האלה לדיון בוועדת הכלכלה, כדי שהיושב-ראש שלה, חבר הכנסת שמחון, ודאי במהירות וביעילות כהרגלו, יכין אותן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. מתי יוגש חוק התקשורת הגדול, אדוני השר?
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       חוק רשות התקשורת נמצא בדיון נוסף ביני לבין שר האוצר וכנראה גם שר המשפטים. ככל שזה תלוי בי הוא מוכן; הוא כבר הוגש לוועדת השרים לחקיקה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לממלא-מקום ראש הממשלה ושר התקשורת. חבר הכנסת אופיר פינס, ראשון הדוברים – שלוש דקות לדובר, כי היום אנחנו מוגבלים מאוד בזמננו.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, בדיון כל כך קצר על שתי הצעות חוק ממשלתיות אני מתקשה לגבש עמדה מחייבת של תמיכה או התנגדות, לכן אני משאיר לעצמי את האופציה – כשהכנסת תעביר את החוק בקריאה ראשונה – להתמודד עם העניין בצורה יותר מקצועית ורצינית במסגרת ועדת הכלכלה של הכנסת. על פניו זה נראה לי מורכב, מסובך. נראה לי ששינוי ההסדרים, במיוחד בחוק השני שהציע השר אולמרט, דורש הסבר, התמקצעות וכניסה לפרטים, ולכן אני משאיר את זה טעון עיון להמשך תהליך החקיקה בוועדת הכלכלה ובמליאת הכנסת.
       
       אני רוצה לנצל את הבמה ולדבר, אדוני היושב-ראש, על כך ששני אנשים קשישים בעיר לוד לקחו השבוע את חייהם והתאבדו נוכח מצוקה אישית, קיומית וכלכלית קשה מאוד, שנמשכה זמן רב. אני אומר לממשלה, לראש הממשלה, לשר האוצר: אנחנו חיים בעולם שלנו. מטבע הדברים, אנחנו שומעים את הדברים, קוראים את הכותרות המזעזעות, אבל לא ממש נוגעים במצוקה. היא לא ממש נמצאת לידנו, לא בשכונה שלנו ולא בבית שליד. אני אומר, מוכרחים להבין מה קורה היום בחברה הישראלית. 
       
       אדוני ראש הממשלה, קראתי את קווי היסוד של הממשלה הנוכחית – לא של הבאה. אדוני ראש הממשלה, אתה יודע כמה פעמים מוזכרים בקווי היסוד של הממשלה הזאת זכויות הקשישים, עזרה לגמלאים, תמיכה במסכנים וכדומה? ואתם עושים את ההיפך הגמור. כמה ציניים אפשר להיות? כמה אפשר להתעלם מהמצוקה הנוראה שאנחנו חיים בתוכה יום-יום, שעה-שעה? הזוועות מציפות אותנו. מעשי הטרגדיה נוראים. אנשים לוקחים את חייהם על רקע מה שקורה.
        
       לכן אני מבקש שתקים צוות משימה למלחמה בעוני, שתטלטל את שר האוצר ותסביר לו, שבדרך שבה הוא הולך הוא ממיט עלינו כליה חברתית. לא הכול אפשר לראות דרך החור שבחור. אפשר לעשות כלכלה חזקה וצומחת בלי להרוס את החברה הישראלית. איך אני יודע? זה נעשה בעבר. זה דבר שאפשר לעשות אותו. בסופו של דבר הליכוד לא יכול להתכחש לכל המורשת שלו.
       
חיים אורון (יחד):
       
       זה סעיף בהסכם הקואליציוני - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לכן, אני פונה אל ראש הממשלה, אל הממשלה, אל חברי הקואליציה: קחו את העניין החברתי בעדיפות גבוהה, כי אחרת לא נצליח לעצור את ההידרדרות הנוראה ואת מקרי הטרגדיה שפוקדים אותנו יום אחר יום במציאות הישראלית. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת דניאל בנלולו – אינו נוכח. חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אלי אפללו, ואם לא יהיה נוכח – חבר הכנסת איוב קרא. 

חיים אורון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין לי התנגדות להצעות החוק שמופיעות פה, אדוני שר התקשורת, ואני בטוח שהסעיף שהעלה חבר הכנסת אופיר פינס יהיה סעיף מרכזי בקווי היסוד של הממשלה העתידית. אבל אני רוצה לבשר לכנסת, על-פי מה שקראתי היום בעיתון, שיש סעיף אחד שלא יצטרך להופיע יותר בקווי היסוד. חבר הכנסת רוני בר-און, בקווי היסוד לא יצטרכו לדבר יותר על נישואים אזרחיים, כי כבר סידרנו את זה. זה כבר מסודר. ראיתי היום בעיתון, שביום ראשון מדווחים לממשלה – וזה מסודר. 
       
       חבר הכנסת רוני בר-און, אתה זוכר שלפני שלושה שבועות הצגתי הצעת חוק דומה מאוד במליאת הכנסת? מה לא קיבלתי משר המשפטים? איך הסבירו לי מה אני לא מבין וכו', וחבר הכנסת רוני בריזון עדי. אני מבין שראש הממשלה מרפד את דרכו של טומי לפיד החוצה, לכן הוא נותן לו נייר אחד של הצעת חוק נישואים אזרחיים – קח וצא מהממשלה, תספר בציבור שזה שלך. תספר בציבור שזה שלך. אתה יודע ואני יודע, שזו הצעת חוק שנמצאת במשרד המשפטים מאז יוסי ביילין. אגב, היא שלכם ואני נותן לכם את כל הקרדיט. אין בה מלה אחת חדשה. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אולי אתה יודע, אני לא יודע. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       אני הקראתי אותה פה במליאת הכנסת. אתה יודע מה? אני מוותר כבר על הקרדיט. אבל, דחילכום, קצת כבוד לאזרח. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אתה יודע שאני מעריך אותך, אבל אני לא רוצה - אני מציע לך לא לדבר על מה שהוא לא מבין ואתה לא יודע. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       יכול להיות, אני יודע. אגב, זה חוק שאני תומך בו, זה חוק שהגשתי אותו. זה חוק שיש מבחן שבקואליציה העכשווית לא יעבור. איך אני יודע, אדוני היושב-ראש? כי חבר בוועדה קואליציונית לניסוח החוק, חבר הכנסת סלומינסקי, אמר: מה פתאום? זה עוד רחוק. אנחנו לא מסכימים, בכלל אין מה לדבר. 
       
       אז אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, אין גבול? אני מבין, לשינוי יש בעיה. הדרך מהקואליציה החוצה לא פשוטה. ואני מבין את ראש הממשלה, שירתו אותו כל כך הרבה, שצריך לעזור לשותף, שכנראה אין ברירה. במתכונת של "השתמש וזרוק", עכשיו יש קומבינציה אחרת. אבל על זה לשים את הנושא הרגיש הזה של מאות אלפי משפחות שלא מוצאות פתרון, של משפחות שבמסגרת החוק הישראלי אין להן תשובה, של אזרחים שלא רוצים להתחתן בנישואין דתיים? כל זה כותרות בעיתון, ויהיה סמינר בממשלה. אגב, אני מציע  גם להזמין חברי כנסת לסמינר הזה. חברי גדעון סער, אני רואה שאתה מחייך בהנאה, כי יש לך הנאה כפולה. איך להגיד את זה בעדינות? אתה  קצת אוהב  לתת סיבוב למישהו.
       
גדעון סער (הליכוד):

       אני? 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא יעלה על הדעת. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       קצת. אדוני היושב-ראש, אז עכשיו, כאשר עושים משא-ומתן עם ש"ס ועושים משא-ומתן עם האגודה, והמפד"ל מתנדנדת על חוט, עכשיו שינוי מעבירה חוק נישואין אזרחיים, ויש עוד כמה אזרחים שיאמינו. טלפן אלי מישהו שאמר: האם יש סיכוי? מתי זה ייכנס? אז אני אומר לכם, חברי שינוי, זה שהמנהיג שלכם מ"פופוליטיקה" אין לו מגבלות, אני יודע. אבל ידידי רוני בריזון הוא בחור רציני, הוא יודע שאין חוק. יש הצעת חוק כמו שלי, כמו של עוד חברי כנסת, לא יותר, לא פחות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה עדיין תזכיר חוק אפילו. 
       
אתי לבני (שינוי):

       מה אתה רוצה? - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת לבני, חבר הכנסת אורון כבר ירד. רבותי, אני מצווה לסיים את הישיבה בשעה 14:00 בדיוק, אלא אם כן יישארו דובר אחד או שניים. לכן אני מבקש מהאנשים להקפיד על הזמן, כי אנחנו רוצים לאפשר גם להצביע אם כולם יסיימו את דבריהם. 
       
       חבר הכנסת איוב קרא. חבר הכנסת אלי אפללו - אינו נוכח. חבר הכנסת ישראל אייכלר - בבקשה, אדוני. 

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בערב תשעה באב אחר חצות זה הזמן לדבר על אחדות, וכולם דיברו פה על אחדות. אבל אני חושב שחוק התקשורת, ובפרט החוקים שיבואו אחריו, שרוצים למנוע פרסום או שידור ברדיו שאיננו תחת שליטה ממשלתית, שלטונית, זו סכנה איומה לאחוות אחים, זה פתח למלחמה בין אזרחים. כי כל העניין של דמוקרטיה שכל כך הרבה מדברים עליה בבית הזה הוא חופש הביטוי, וחופש הביטוי הוא כמובן לא מוחלט, כי הרי אסור להוציא דיבה רעה על אנשים אחרים, ולכן יש תקנות וחוק לשון הרע.  אבל לא לאפשר לדבר ברדיו, להביע דעות או השקפות או תורות או אמונות, זה דבר שערורייתי שאין כדוגמתו, זה סובייטי. ברית-המועצות כבר התמוטטה, מה זה חוק התקשורת הזה? הרי היושב-ראש יודע, הוא היה שר התקשורת, הוא ניסה לעשות כל מיני הסדרים. אבל נכון להיום לא רק שלא מאפשרים לדבר,  עוד הולכים היום להציע הצעת חוק, שמי שידבר או יפרסם ברדיו פיראטי דינו מאסר. 
       
       אני מודיע פה, שאני אשתמש בחסינות שלי, ואני אעבור על החוק הזה אם הוא יתקבל. ואם זה לא  אומר מספיק, אז נגיד עוד יותר, אבל לא עכשיו. בינתיים זה מספיק. אנחנו לא נקבל חוקים של סתימת פיות בצורה כזאת. רוצה הממשלה להסדיר את השידורים? בבקשה. רוצים לעשות חוקים למנוע חס וחלילה איזה ספק ספיקא של סכנה למטוסים? בכבוד אני אתמוך. אבל חוקים שלטוניים דרקוניים אנחנו לא נקבל. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אייכלר, הממשלה ניסתה להסדיר את העניין. כאשר מדברים ברדיו לא דיגיטלי אלא ברדיו ערוצי, יש מספר מוגבל של ערוצים. זה דבר שהוא משאב בהגבלה. ולכן ניסינו להסדיר זאת  בהסכמת כל השידורים הפיראטיים, אבל הם לא הסכימו. כי כל אחד מהפיראטיים רצה להיות בעל הזכות ואמר שאחרים פיראטיים. זאת בעיה, בעיה. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש יודע, ופניתי גם לשר התקשורת הנוכחי. אנחנו מוכנים לקבל רשיונות לרדיו דיגיטלי, ואני מניח שתוך שנתיים הרדיו הדיגיטלי יהיה זול, וצריך להקים את התשתית. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - - כל שנתיים יהיה הכול - - - ובא לציון גואל.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):

        וגם עכשיו יש מספיק, אפשר לעשות אם היו רוצים. הממשלה הזאת לא רוצה, כבר שנה וחצי שהממשלה הזאת לא הזיזה אצבע בעניין הזה, ועוד הם מוסיפים חוקים - חטא על פשע. הולכים לסתום פיות לאנשים. מה אתם רוצים? אם אני רוצה היום לשמוע שיעורי תורה על עניין של תשעה באב, אם אני אעלה לשידור ב"קול ישראל" ואם ייתנו לי לעלות, ישאלו אותי: מה אתה אומר על ההתבטאות של הרב נבנצל? או: מה תגיד על ההפגנה של אתמול? אולי אני רוצה לדבר גם על המשמעות, אני רוצה ללמד מגילת איכה כמו שהייתי עושה תמיד ב"רדיו 10". היום סגרו, באה משטרה – אגב, בניגוד לחוק, הם שידרו לתוך האינטרנט - והרסו את האולפן. אין לי איפה לשדר את זה, ואני משדר כבר עשר שנים.
       
       טוענים שיש לי רדיו אזורי שמשלמים תמלוגים גדולים. אני בעד להוריד את התמלוגים. המשאב הזה שנקרא תדרים לא צריך לעלות כסף, חוץ מדמי רישוי. הרדיו האזורי צריך לממן מנגנון שלם של הרשות השנייה? בשביל מה? 
       
       לפני שמציעים הצעת חוק חייבים להסדיר את חופש הביטוי, ויפה שעה אחת קודם. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת טלב אלסאנע - בבקשה, אדוני. 

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שצריך להסדיר את כל התקשורת, וכפי שציין גם היושב-ראש,  יש הגבלה של הערוצים ואפשרות השידורים, אלא שהפרמטרים, הקריטריונים אינם ברורים. יש גם  חוסר איזון מוחלט, שגורם לתחושות צודקות של חתכים בחברה שאינם מוצאים את הבמה לביטוי המאוויים שלהם והחזון שלהם, אם זה האוכלוסייה הערבית או החרדים, ולכן יש תופעה של השימוש בשידורים הפיראטיים. 
       
       מה גם שבתקשורת הממלכתית אין ייצוג הולם לכתבים, לעיתונאים ולקריינים, ולכן אנחנו שומעים את הדו-שיח שהוא חדגוני. יש קבוצה מסוימת עם השקפת עולם מסוימת שכל הזמן יש לה במה לשאול את השאלות או לתת תשובות, והחלק הנוסף של האוכלוסייה, שיש לו דעה אחרת, איננו מיוצג, ולכן הקול שלו לא נשמע. 
       
       הפתרון, לדעתי, הוא בשינוי מהפכני בהרכב המינהלתי של רשות השידור ושל התקשורת, וגם בהקצאת הערוצים, על מנת לאפשר ביטוי הולם לכלל האוכלוסייה. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע. חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני לא אקפיד על זה, אבל אין פה נציג לממשלה, אפרופו הדיון של שר המשפטים הבוקר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היה פה שר התקשורת. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       היו הרבה והלכו, ואני מתאר לי שהם פשוט רצים לאכול סעודה מפסקת, מעכשיו עד 19:30 הם אוכלים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הם אוכלים סעודה מוקדמת, כדי שיוכלו לעשות סעודה מפסקת. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       יש לכך חשיבות, זאת מצווה חשובה ואני מתאר לי שהם מקפידים עליה. 
       
       בעניין הצעות החוק הללו, אני רוצה לומר שיש להן בהחלט מקום. אני מקווה שהן יגיעו גם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בהקדם. 
       
       אני רוצה לנצל את האפשרות לומר מפה לראש הממשלה, שאתמול עמדו יותר מ-200,000 איש, נציגים של ציבורים הרבה יותר גדולים, ביניהם חברי כנסת רבים ויחד אתם יושב-ראש הכנסת – כולם, אדוני ראש הממשלה, מייחלים לאהוב אותך. כולם, ללא יוצא מן הכלל, מייחלים ורוצים לאהוב אותך, אלא שהם לעתים, אולי לעתים רחוקות אפילו, מתקשים בעניין. וכל זאת למה? כי בשעה שהם עומדים, אוחזים יד ביד בסימן של חברות וביחד וברצון לשיתוף פעולה, נופל טיל "קסאם" בנווה-דקלים ונפצעים, לצערנו הרב, חמישה ילדים מנווה-דקלים שלא נסעו לשרשרת האחדות, לשרשרת האהבה. 
       
       אבל אתה, אדוני ראש הממשלה, ויחד אתך הממשלה, מפלים אותם לרעה. וכל זאת למה? כי הם תושבים בגוש-קטיף. אז לילדי סעד ושדרות וכפר-עזה ומקומות נוספים, ברוך השם נותנים סיוע, כי הם נמצאים באיום, אבל לילדי מורג ורפיח-ים ועצמונה ונווה-דקלים ועוד יישובים – בכוונה אתה מונע את הסיוע של הפסיכולוג שיטפל בהם, של המורה שתיתן להם עוד שעה שלא יסתובבו בחוץ. אבל למרות זאת, אדוני ראש הממשלה, כולם מייחלים לאהוב אותך. 
       
       ערב תשעה באב, אולי ראוי שתעשה עוד חשבון-נפש, אדוני ראש הממשלה, שממלא גם את תפקיד שר הדתות, ותדאג לעובדי המועצות הדתיות. חודש מנחם-אב התשס"ד – ראה לאן הגענו, אדוני ראש הממשלה ושר הדתות. החברה-קדישא בחצור-הגלילית אינה קוברת את מתינו. ובכל זאת, אדוני ראש הממשלה, הם מייחלים כולם לאהוב אותך. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת אורי אריאל. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא לא לטעמי. אני חושב שהצעת החוק של השידורים צריכה להיות בדומה לארצות-הברית. הגיע הזמן שתהיה רפורמה בשידורים בענייני הרדיו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש לך משאב מוגבל. בארצות-הברית  מפעילים רדיו דיגיטלי. פה לך יש תדרים מוגבלים. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       בכל דבר אנחנו מנסים להידמות לארצות-הברית, דווקא בזה אנחנו לא רוצים ואנחנו לא מתאמצים לעשות את זה. שם משלמים אגרת רדיו, וכל אחד לפי הכוח הכלכלי שלו, לפי ההצלחה שלו, שורד או לא שורד. פה הזיכיונות והניסיון שיהיה מונופול בדרך לא דרך לאותו רדיו אזורי שקיבל זיכיון באזור מסוים - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת קרא, אם הקימו את כביש 6, אפשר להקים על-ידו את כביש 7 ואת כביש 8, איפה שאפשר פיזית. תדרים הם דברים שפיזית אינם קיימים, כי ברגע שאתה משדר על אותו תדר, אחד שומע את השני. אין למדינת ישראל יותר משאבים. אדוני מדבר על אמריקה, אבל באמריקה יש רדיו דיגיטלי, אתה יכול גם באינטרנט. אבל כאשר אתה מבקש רדיו עם תדר, אין בנמצא, זאת אומרת, הפיזיקה לא מאפשרת זאת, מה נעשה? 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אנחנו מגבילים אנשים. במקום ללכת לחפש את התחנות ואת המשדרים או תחנות שמשדרות בצורה לא חוקית, אנחנו רוצים להגביל את האדם שאולי לפעמים הוא נאיבי, הוא לא יודע אפילו שזאת תחנה לא חוקית, ואתה אומר לו שהוא עבר על החוק. האם כשהוא בא להתראיין הוא צריך לשאול: האם אתם תחנה חוקית? האם יש לכם זיכיון מהמדינה? ואם הוא לא שאל והוא לא ידע, האם הוא עובר על החוק? אני חושב שיש סימני שאלה גדולים, וכמו שמדובר, למשל, על חוק איסור עישון לקטינים - הרי לא מחפשים את הילד לפגוע בו או להביא אותו למצב שייחשב שהוא עבר עבירה, אלא מחפשים את הסוחר. הסוחר הוא בעיני בעל התחנה, הוא צריך לעמוד לדין ואותו צריך לרדוף, אם כבר, ולא את האדם שמתראיין. 
       
       לכן, את הסוגיה הזאת צריך לראות מהרבה היבטים, ולא רק מה שטוב לתקשורת או למשרד התקשורת צריך לעמוד לנגד עינינו. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא. חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת בני אלון וחבר הכנסת דהאמשה. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לי הרבה מה להגיד בעניין הזה, בעיקר בנושא העונשים הנוגעים לרדיו שאינו חוקי והפרסומים בו, שהיתה מעין הסכמה, מעין אתנן לשר המשפטים על מנת להעביר את חוק רדיו ייעודי, ששר התקשורת הוביל אותו על מנת שיהיה אפשר לתת רדיו גם לאוכלוסיות שמרגישות שאין להן מענה בתקשורת, ובאורח מדהים הטרמפיסט הפך למוביל והרדיו הייעודי ירד מסדר-היום. 
       
       מסביר לי יושב-ראש ועדת הכלכלה, ביושרו: שר התקשורת פנה אלי ומאוד ביקש לדחות ולא להעלות ולהמשיך בחקיקה, כי הוא מעוניין למנות ועדה ציבורית בשביל לקבור את הנושא הזה, כי הרי האיחוד הלאומי עכשיו לא בממשלה, אז למה הוא צריך להיות נחמד ויפה וטוב? 
       
       אבל התרגלנו לזה, ואתם רואים, ברוך השם, שאף שאין לנו עכשיו ערוץ-7 ואף שאין לנו עכשיו תקשורת, ברוך השם, עם ישראל הצליח להתגייס. אף שניסו לסתום את הפה גם ברדיו הממלכתי, אף שאנחנו משלמים הרבה מאוד כסף על שניות ספורות, הצלחנו לגייס, ברוך השם, למעלה מרבע מיליון  יהודים, מכל קצווי הארץ, שנעמדו לאורך כמעט 100 קילומטרים, יד ביד. ברוב האזורים קבוצות גדולות הרבה מעבר לשורה אחת – שתיים, שלוש וארבע שורות. לא היה לזה אח ורע מאז קום המדינה. אני לא מכיר הרבה מדינות בעולם שעשו מערך לוגיסטי כזה ענק. אתה לא מכנס רבע מיליון איש לכיכר, דבר שלא היה כמוהו במדינה. בכיכר מלכי-ישראל, שדיברו על 400,000 איש, לא נכנסים שם יותר מ-70,000-80,000. כאן אפשר היה לספור שזה 250,000, ולמרות זאת ניסו לגמד, כי יש מטרים, אפשר לספור, יש תצלומי אוויר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       100 קילומטרים כפול מטר לאיש זה 100,000 איש. זאת כימיה. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       והיו יותר משלוש וארבע שורות ברוב המקומות. לכן אני אומר: קבוצה כל כך גדולה, של רבע מיליון איש, בפריסה כל כך מסודרת, לאורך מסלול ארוך כזה – רק אם עם ישראל באמת דבק בארצו, רק אם עם ישראל מאוחד למען טובתו וטובת מדינתו, הוא היה מוכן למאמץ כזה ביום של שמש. 
       
       אסיים בסיפור. סיפרו לי ישראלים, שכאשר הם טיילו ברומניה הם ראו שבכל פינה יש תמונה גדולה של צ'אושסקו מאותה תקופה. תמונה אחת אומרת שהוא עשה טוב לעם, ואחרת אומרת שהוא עשה כך וכך – מאדירים את שמו. שאלו אותי: למה הוא זקוק לזה? הרי הוא דיקטטור, למה הוא צריך כל הזמן לפרסם שהוא טוב למדינה וכו'? 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא לסיים.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הסביר לי אחד שמבין בדיקטטורות - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       צ'אושסקו.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - שגם דיקטטור זקוק לאמון העם, ואי-אפשר להוביל מהלכים דיקטטוריים בלי הסכמת העם. לכן, בעזרת השם, לא ייעקרו יהודים מגוש-קטיף.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת צבי הנדל, תודה רבה.  חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 1,940 שנה לחורבן בית שני. החורבן הזה לא פסק. הממשלה הזאת ממשיכה במדיניותה הקלוקלת. הנביא, בהפטרת השבוע, אומר: "בנים גדלתי ורוממתי והם פשעו בי. ידע שור קנהו וחמור אבוס בעליו. ישראל לא ידע עמי לא התבונן". ההבדל בין החמור לשור הוא ש"ידע שור קונהו" – השור הוא קצת יותר פיקח, הוא יודע מי הקונה שלו, ואילו החמור מכיר את מי שמאכיל אותו. לא אאריך במדרש על רבי יוחנן בן-תורתא, ולמה זה נקרא "בן-תורתא" – שהשור הזה היה רגיל לשמור שבת, וכאשר הוא נמכר לגוי הוא לא רצה לחלל שבת, ולכן הוא נקרא על שם יוחנן בן-תורתא - אותו גוי התגייר כאשר ראה שאפילו אותו שור יכול להבחין בעניין של שמירת שבת, מנוחת השבת. "חמור אבוס בעליו", זה על חמורו של רבי פנחס בן יאיר, שלא היה אוכל אלא תבן מעושר.
       
       בדיוק נכנס כבוד השר טומי לפיד – "ישראל לא ידע עמי לא התבונן". אתה מעלה הצעת חוק ומתפאר, "הוי גוי חוטא", אתה מביא את השואה היהודית על עם ישראל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא. לא.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אתה מביא את החורבן על עם ישראל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - -
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       חורבן רוחני. אני לא מתכוון, חס ושלום – כל פעם שאומרים את המלה שואה נזכרים - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא צריך.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       חורבן חברתי הוא לא פחות חמור.
       
       אדוני היושב-ראש, חברי דיברו על ערוצי התקשורת – הצעת החוק שבאה דווקא היום לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ושאולי עשו עמנו חסד ודחו זאת לשבוע הבא. אדוני היושב-ראש, סתימת פיות היא דבר אנטי-דמוקרטי. אתה מדבר על תדרים שמפריעים זה לזה. תאמין לי, היה אפשר למצוא את הדרך ואת השביל, אם באמת היה רצון טוב, ולא לפגוע - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תשאל את חבר הכנסת חוגי כמה רציתי לעזור, ולא יכולתם – זה הסתדר - - -
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       תאמין  לי שלא היו נותנים לך.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת זאב, אתה לא יודע איך רצו למכור אותך.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אני מאמין שהיית רוצה לעזור. אני מאמין שגם עכשיו אתה רוצה לעזור, אבל לא ייתנו לך לעזור.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא לסיים.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       מדיניות הממשלה הזאת - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני אדבר בשבוע הבא.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       - - היא להשתלט באופן מוחלט, ולתת לאותם ערוצים, שכבר מבינים, שימשיכו להוביל אותנו ולהוביל את ראש הממשלה באף.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת זאב, הרי אדוני לא סובל מחוסר דיבור בכנסת. חבר הכנסת אלון, השר לשעבר בני אלון, במהרה בימינו, בבקשה. בשלב ראשון תהיה שר, ואחר כך נראה מה. חבר הכנסת דהאמשה יסיים. אני רוצה להספיק.
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברשותך, הואיל והחוק שנדחה לשבוע הבא הוא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואין בו דיון, גם אני רוצה להתייחס אליו, ולאו דווקא לאלה של קריאה ראשונה שמזכים אותנו בדיבור. 
       
       אני באמת יודע ומעיד שניסית לסייע. אני חושב שהנקודה היא, שהבסיס לתפיסה הפלורליסטית הדמוקרטית האמיתית הוא, שתפיסה אמיתית של דמוקרטיה לא מדברת על דמוקרטיה – רוממות הדמוקרטיה בגרונם – אבל בפועל יוצרת מין מדורת שבט מלאכותית שמי שאינו מתחמם לאורה הוא לא משלנו, והוא לא מבין ולא שייך לתרבות הישראלית שאנחנו יוצרים כאן. הניסיון המלאכותי הזה ליצור בכלי התקשורת מונופול של סגנון תרבות ישראלי שהוא המחייב וכל השאר  – אני זוכר איך שבח וייס קרא בזמנו לממשלה הזאת של ביבי: "ממשלת המיעוטים" – הם  "בני המיעוטים", שהם לא ממלכתיים: ערוץ-7, שמדבר בשפה משלו, הוא לא ממלכתי; גם ערוצי הקודש, שרוצים לטעת תוכן ותרבות משל עצמם, הם לא ממלכתיים.
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       אבל זה לא שייך להצעת החוק הזאת.
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני ממלא-המקום, לא הקשבת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בקריאה ראשונה כבוד השר יכול לומר מה שהוא רוצה.
        
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני ממלא-המקום, אמרתי שאנצל את זכות הדיבור לעניין הזה, ולא לקריאה הראשונה. לכן, אני באמת פונה בזאת אליך, השר אולמרט, אם תואיל – אני פונה אליך, ואני חושב שזו תהיה לך תעודת כבוד – אני לא יודע מהי בדיוק הוועדה הציבורית הזאת שהקמת - -
       
שר התקשורת אהוד אולמרט:
       
       למה?
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - לגבי ערוץ-7 והרדיו הרגיל, זה שהעם רוצה לשמוע, כל ערוצי הקודש וכו', אני יודע רק שבהצעת החוק שאתה מעלה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בשבוע הבא נשאר רק מה שקוראים חוק פריצקי, לגבי הפרסומים, וכל הדברים שאתה בזמנך תמכת בהם נעלמו, אלא אם כן תתקן אותי – היכן עומדת על סדר-היום הציבורי האפשרות של עיגון מה שבזמנו התחייבת לו, שתמצא מסלול חוקי כדי לעגן אפשרות לערוצים ייעודיים שייתנו מענה לדבר הזה?
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - בקריאה ראשונה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני, נא לסיים. יש עוד ארבע שניות, אני מתנצל.
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני חושב שזו תעודת עניות, וזה באמת מעיד על הפחד של הממשלה מדעות שונות, על הרצון לסתום פיות ועל זה שגם ממשלה שלכאורה דיברה אחרת הולכת ומתכנסת לאותה מדורת שבט קטנה, מצומצמת ומצמצמת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. אנחנו חייבים להספיק, כי אני רוצה לסיים את הישיבה ב-14:00. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, נתתי לך אפשרות לדבר כי אמרת לי שתקצר. אנחנו רוצים לגשת מייד לנושא, ואני צריך עוד להעלות את חבר הכנסת שמחון רק כדי להציג את הצעת החוק, לפי בקשתו.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אעשה זאת בשיא הקיצור. אני מרגיש חובה לעצמי, וגם לנו, להעביר היום מסר אחד ברור, ואני מפנה את דברי לשרים, לממשלה, לבעלי האחריות ולממלאי התפקידים. לא מספיק שהשר לביטחון הפנים מתריע מפני הסכנה של פגיעה במסג'ד אל-אקצא ובחרם א-שריף, מה שנקרא: המסגדים בהר-הבית. לא מספיק שאדוני מצביע על הסכנה. אני חושב שחובתו היא קודם כול למגר כל אפשרות שסכנה זו, חס וחלילה, תתממש. זוהי גם אחריותו של ראש הממשלה ושל כל ממלא תפקיד באשר הוא. 
       
       אני מאמין שלרובנו המוחלט – אם לא לכולנו – אף אחד אין לו רצון ואפילו אפשרות של הבלגה או מוכנות להשלים עם כך שיקרה אסון כזה קטסטרופלי ויפגעו במסגדים האלה. אבל לא מספיק שאין רצון שכך יקרה, אלא חייבים לעשות כולנו, כל אחד ממקומו ולפי אחריותו וסמכותו, כל מה שניתן כדי שאפשרות כזאת לא תהיה קיימת. 
       
       לדבריו של השר לביטחון פנים ולדבריו של ראש השב"כ, הסכנה הזאת כן קיימת, והיא לא רק בגדר של חלום או מחשבות או פילוסופיה, אלא בגדר של תוכנית ממשית. לכן לא נקים ועדות חקירה ולא נרחץ בניקיון כפיים, זאת שעת הכושר לפעול. יש למדינה הזאת חוק ויש כל הכלים למנוע סכנה זאת ולגדוע אותה עוד באיבה. מי שלא יעשה כן יהיה גם אחראי ויהיה אולי גם פושע ראשי, כי בידיו היו הכלים לעשות זאת והוא לא עשה ונתן, חס וחלילה, לאסון כזה שיקרה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חס וחלילה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       חלילה שלא יקרה אסון כזה. תודה, אדוני.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על שני החוקים, כל חוק בנפרד. תחילה על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 31), התשס"ד-2004.

הצבעה מס' 8

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26
נגד – 3
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 31), 
התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       26 בעד, שלושה נגד, אין נמנעים. אני קובע שההצעה עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
       
       אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (הוראת שעה) (שידור משנה), התשס"ד-2004.
       
הצבעה מס' 9

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26
נגד – 5
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) 
(הוראת שעה) (שידור משנה), התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעד – 27, בצירוף קולו של חבר הכנסת שלום שמחון, נגד – 5, ללא נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 


הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004
       [מס' מ/79; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' ;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, נציג עכשיו את הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), קריאה שנייה  וקריאה שלישית. בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה. 

שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, אולי אפשר להכניס גם את הצעת החוק שלי? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו לא יכולים, משום שעכשיו השעה 14:00, והתחייבתי לנעול את הישיבה בשעה 14:00. אנחנו נגלוש אולי חמש עד עשר דקות, אבל לא יותר. קודם כול תנו לו. חבר הכנסת זאב, אתה מתנגד?

נסים זאב (ש"ס):
       
       כן. אמרת בשעה 14:00. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הוא עלה כבר לפני השעה 14:00. רבותי, אחרי זה לא יהיה עוד נושא על סדר-היום. חבל על הזמן. 

שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):

       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004.

       הנושא של שידורי הרדיו הבלתי-מורשים, המכונים גם שידורים פיראטיים, הגורמים להפרעות לתעופה עד כדי גרימת סכנה מוחשית לחיי אדם, ידוע לכול, ומטרת הצעת חוק חשובה זו היא לתת לגורמי אכיפת החוק כלים יעילים לצורך ההתמודדות עם התופעה החמורה הזאת.

       נציין כי גם כיום קיימת תשתית חוקית להעמדה לדין של גורמים המשדרים שידורי רדיו בלא רשיון, הן בפקודת הטלגרף האלחוטי [נוסח חדש], התשל"ב-1972 - המתייחסת לכלל השידורים בתדרי הרדיו - והן בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990 - המתייחס לשידורים לציבור בלבד. אולם מסתבר כי בשל ריבוי תחנות הרדיו הבלתי-חוקיות המשדרות שידורים לציבור, והסיכונים המיוחדים הכרוכים בשידורי רדיו בלא רשיון, כלים אלה לא היו מספיק אפקטיביים. 
       
       ראוי לציין, כי שמענו בוועדה על פעילות ענפה שנעשתה בשנה החולפת בתחום זה, אך התחנות שנסגרות חוזרות לשדר בשל העדר חקיקה ההולמת את ממדי התופעה. לפיכך, בהצעת חוק זו כלולים תיקונים, הן לפקודת הטלגרף האלחוטי והן לחוק הרשות השנייה, ובהם אמצעים משלימים שיסייעו במיגור התופעה האמורה.

       בהצעת החוק הוראות בנוגע למפעילים של הרדיו הפיראטי, הוראות בנוגע לסמכויות חיפוש של המשטרה וכן הוראות שמטרתן לפגוע בהכנסות של מפעילי הרדיו הפיראטי - הגבלות בנוגע לפרסום ברדיו הפיראטי. 

       לפי הצעת החוק, המפעיל מכשיר לטלגרף אלחוטי בלא רשיון או שלא בהתאם לתנאיו, בתחום תדרים המיועד לקשר עם כלי טיס או לפעולת מכשיר עזר לתעופה, או בנסיבות אחרות שיש בהן כדי לגרום לשיבוש או להפרעה לקשר עם כלי טיס או לפעולת מכשיר עזר לתעופה, דינו - מאסר חמש שנים, ואם הוא עשה כן ברשלנות, דינו - מאסר שלוש שנים.

       עוד מוצע, כי שוטר יהיה רשאי להיכנס למקום ולערוך בו חיפוש, בלא צו שופט, אם יש לו יסוד להניח, על סמך תלונה מטעם גוף פיקוח האחראי במשרד התקשורת לפיקוח אלחוטי, שבאותו מקום מופעל, או הופעל זה מקרוב, מכשיר לטלגרף אלחוטי שיש בהפעלתו כדי לגרום לשיבוש או להפרעה בתחום תדרים המיועד לקשר עם כלי טיס או לפעולת מכשיר עזר לתעופה או כדי לסכן חיי אדם.  

       הצעה נוספת מיועדת לפגוע בכיסן של תחנות הרדיו הפיראטי, באמצעות ניתוקן ממקור הכנסותיהן, המאפשר את קיומן, והוא נוגע לפרסומות. לפי הצעת החוק יחול איסור לספק תשדיר פרסומת לשידור בתחנת שידור שלא ניתן לה זיכיון, וכן איסור נתינת תמורה בעד שידור תשדיר פרסומת בתחנה שכזאת. 

       אני משוכנע שמכלול הכלים והחמרת הענישה הכלולים בהצעת חוק זו אכן יסייעו,  ואני מקווה שבעוד זמן קצר נוכל להיווכח שהתופעה החמורה של שידורים פיראטיים הפכה נחלת העבר.

       אני מבקש להזכיר, שבסמוך לאחר שהצעת החוק הממשלתית עברה במליאה בקריאה הראשונה, התקבלה במליאה, בדיון מוקדם, גם הצעת חוק שמספרה פ/918, של חבר הכנסת רוני בריזון, אשר כללה הוראות בנוגע לפרסום ברדיו פיראטי, ושהונחה על שולחן הכנסת עוד ב-9 ביוני 2003. בהתחשב בכך שהקריאה הראשונה של הצעת החוק הממשלתית התקיימה קודם להצבעה בדיון המוקדם בהצעת החוק של חבר הכנסת בריזון, הוועדה לא יכלה לפעול למיזוג ההצעות לפי סעיף 122 לתקנון הכנסת. עם זאת, בהתחשב  בקרבת הנושאים של שתי הצעות החוק, התחשבה ועדת הכלכלה גם בהצעת החוק של חבר הכנסת בריזון בדיוניה, ואני מבקש לברך אותו על יוזמתו ומציין בסיפוק שרוח הצעת החוק שלו נמצאת גם בהצעת החוק שהכינה הוועדה. 

       להצעת החוק הוגשו הסתייגויות לדיבור בלבד, ואני מבקש מהכנסת להסירן מסדר-היום כבר היום, כדי שהכנסת תוכל להצביע ביום שני בקריאה שנייה ובקריאה שלישית. אני מאוד מקווה שעד יום שני לא יקרה שום אסון תעופה ודחיית ההצבעה ליום שני לא תעלה בחיי אדם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       למה ביום שני? נצביע ביום רביעי הקרוב.

שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       נכון. סליחה, ביום רביעי.

בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, אפשר שאלה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה.

בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני יושב-ראש הוועדה, רציתי לשאול אותך, ותקן אותי אם אני טועה: בזמנה, בקריאה ראשונה, הצעת החוק באה יחד עם העניין של רדיו ייעודי. מה דין הסוגיה הזאת של רדיו ייעודי?

שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       הגיעה חבילה שלמה של הצעות חוק, בין היתר, הרדיו הייעודי. שר התקשורת הודיע במכתב לוועדת הכלכלה של הכנסת, שהוא מקים ועדה ציבורית שתעסוק בכל מכלול נושא הרדיו במדינת ישראל, לרבות "גלי צה"ל", לרבות פתיחת שידורי הרדיו הארציים לתחרות, לרבות נושא הרדיו הייעודי והרדיו האזורי. הוא הבטיח להניח את מסקנות הוועדה עד פתיחת המושב הבא, כדי שוועדת הכלכלה תוכל לאפשר את הרדיו הייעודי גם למגזר הדתי וגם למגזר החרדי וגם למגזרים אחרים. לכן אני חושב שמכלול הטענות שהעליתם פה ממילא יבוא לידי ביטוי בהצעת החוק הממשלתית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון.
       
       רבותי חברי הכנסת, להצעת החוק כמה הסתייגויות. יש הסתייגויות לחבר הכנסת דוד טל, לחבר הכנסת מוחמד ברכה, לחבר הכנסת עסאם מח'ול ולחבר הכנסת אחמד טיבי. הם אינם נוכחים. 
       
       יש גם הסתייגות לחבר הכנסת רוני בריזון. חבר הכנסת בריזון, הואיל ונקיים את ההצבעה בישיבה הבאה של הכנסת, ביום רביעי, אדוני יתחיל בהסתייגות שלו, שהיא ההסתייגות היחידה שנותרה, ואז נצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית. 
       
     
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הודעה לסגן מזכיר הכנסת.
       
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק האזרחות (ביטול אזרחות על-ידי בית-משפט), התשס"ד-2004, של חברי הכנסת אתי לבני, רשף חן ואילן ליבוביץ. 
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס'  24), התשס"ד-2004, שהעבירה ועדת הכספים. תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. 
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום. ישיבת הכנסת הבאה - ביום רביעי, י' מנחם-אב התשס"ד, 28 ביולי 2004 למניינם, בשעה 11:00. לכל הצמים צום גדול, ננוחם בבניין הארץ ובבניין ירושלים, בירת העם היהודי ובירת מדינת ישראל. תם סדר-היום. הישיבה נעולה.
       
       הישיבה ננעלה בשעה 14:11.
     
עמוד 78 מתוך 78

