﻿    תוכן העניינים
הודעת יושב-ראש הכנסת	6
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	7
מזכיר הכנסת אריה האן:	7
הצהרת אמונים של חבר הכנסת גאלב מג'אדלה	9
גאלב מג'אדלה (העבודה-מימד):	10
הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס--יהדות התורה, יחד--חד"ש-תע"ל--בל"ד,  האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, עם אחד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל:	11
א. המצב החברתי והכלכלי;	11
ב. מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל;	11
ג. מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית;	11
ד. מדיניותה בתחום הביטחון;	11
ה. הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות והמועצות הדתיות;	11
ו. מדיניותה הכלכלית והחברתית	11
דליה איציק (העבודה-מימד):	11
יצחק כהן (ש"ס):	16
זהבה גלאון (יחד):	20
טלב אלסאנע (רע"ם):	24
שר התיירות גדעון עזרא:	28
שר התיירות גדעון עזרא:	28
שר התיירות גדעון עזרא:	29
שר התיירות גדעון עזרא:	29
שר התיירות גדעון עזרא:	29
שר התיירות גדעון עזרא:	30
שר התיירות גדעון עזרא:	30
שר התיירות גדעון עזרא:	30
שר התיירות גדעון עזרא:	31
שר התיירות גדעון עזרא:	31
שר התיירות גדעון עזרא:	31
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	34
שר הביטחון שאול מופז:	35
עמיר פרץ (עם אחד):	38
שר הפנים אברהם פורז:	47
אלי בן-מנחם (העבודה-מימד):	52
רוחמה אברהם (הליכוד):	54
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	55
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:	56
הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס--יהדות התורה, יחד--חד"ש-תע"ל--בל"ד,  האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, עם אחד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל:	56
א. המצב החברתי והכלכלי;	56
ב. מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל;	56
ג. מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית;	56
ד. מדיניותה בתחום הביטחון;	56
ה. הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות והמועצות הדתיות;	56
ו. מדיניותה הכלכלית והחברתית	56
יגאל יאסינוב (שינוי):	56
אבשלום וילן (יחד):	57
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	59
נסים דהן (ש"ס):	61
מאיר פרוש (יהדות התורה):	62
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	63
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	65
עמיר פרץ (עם אחד):	68
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):	69
משה כחלון (הליכוד):	69
דברי יושב-ראש הכנסת לזכרו של חבר הכנסת לשעבר ידידיה  בארי, זיכרונו לברכה	73
הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס--יהדות התורה, יחד--חד"ש-תע"ל--בל"ד,  האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, עם אחד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל:	74
א. המצב החברתי והכלכלי;  ב. מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל;	74
ג. מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית;  ד. מדיניותה בתחום הביטחון;	74
ה. הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות והמועצות הדתיות;	74
ו. מדיניותה הכלכלית והחברתית	74
מזכיר הכנסת אריה האן:	75
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	89
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	91
מזכיר הכנסת אריה האן:	93
מזכיר הכנסת אריה האן:	96
מזכיר הכנסת אריה האן:	97
הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים)  (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004	102
(קריאה שלישית)	102
אברהם הירשזון (יו"ר ועדת הכספים):	102
אברהם הירשזון (יו"ר ועדת הכספים):	103
הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74), התשס"ד-2004	103
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	103
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	104
חיים אורון (יחד):	105
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):	106
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):	107
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	109
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	113
הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004	122
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	122
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	122
משה גפני (יהדות התורה):	125
הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004	126
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	126
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	126
ענבל גבריאלי (הליכוד):	132
הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004	132
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	132
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	132
הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004	137
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)	137
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):	137
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	141
הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד)  (תיקון) (נטילת אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי), התשס"ד-2004	144
(קריאה ראשונה)	144
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:	145
שר המשפטים יוסף לפיד:	149
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	149
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	151
נסים זאב (ש"ס):	152
מיכאל איתן (הליכוד):	153
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:	156
הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ד-2004	159
(קריאה ראשונה)	159
אהוד רצאבי (שינוי):	159
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):	161
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	162
נסים זאב (ש"ס):	164
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	169
משה גפני (יהדות התורה):	170
שר התחבורה מאיר שטרית:	175
אהוד רצאבי (שינוי):	176
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	176
סגנית מזכיר הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ:	177
הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33)  (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004	177
(קריאה ראשונה)	177
שר המשפטים יוסף לפיד:	177
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	179
מגלי והבה (הליכוד):	180
נסים זאב (ש"ס):	181
שר המשפטים יוסף לפיד:	181
הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון), התשס"ד-2004	182
(קריאה ראשונה)	182
שאול יהלום (מפד"ל):	183
הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה)  (תיקון מס' 53), התשס"ד-2004	184
(קריאה ראשונה)	184
שר התחבורה מאיר שטרית:	185
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 26) (תשקיף מדף), התשס"ד-2004	188
(קריאה ראשונה)	188
שר התחבורה מאיר שטרית:	188
שאילתות ותשובות	189
1123. מיסוי סיגריות	190
1129. הפחתת ההשתתפות של ארגוני המעסיקים בביטוח הלאומי	191
1144. ייקור עמלת השורה	192
1156. שיקים ללא כיסוי	193
1206. יישום החלטות תקציב 2004 בנוגע לתקציב הישיבות	194
1232. מימוש חוק עידוד המגזר העסקי	194
1257. כמות הכסף במשק הישראלי	195
1271. שירותי מגן-דוד-אדום בגליל המערבי	196
1277. עדכון אגרות והיטלים הצמודים למדד	197
1296, 1307. תרגום הסכמים בין בנקים ללקוחותיהם	198
1305. השגת תמיכה ממשלתית לכאורה שלא כדין	200
1358. תעריפי הביטוח המקיף לרכב ליהודים ולערבים	201
1363. העברת כספים בתחום הבריאות	202
1364. פנייה לשר האוצר בדבר השירותים החברתיים לילדים ולבני נוער בסיכון	203
1396. חובת הדיווח הסביבתי של חברות ממשלתיות	206
1452. הכללת היישוב כסרא-סמיע בקטגוריית יישובי קו עימות	207
1571. הטיפול בסחורות שהמכס מחרים	209
1673. הקמת מרכז הקרנות לחולי סרטן בצפון	210
    
       

       דברי הכנסת
       לד / מושב שני / ישיבות ק"נ—קנ"ב /
       ט"ז—י"ח בתמוז התשס"ד / 5-7 ביולי 2004 / 34
       חוברת ל"ד
       ישיבה ק"נ
       
       
       
       
       
       
       
       
       
הישיבה המאה-וחמישים של הכנסת השש-עשרה
יום שני, ט"ז בתמוז התשס"ד (5 ביולי 2004)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:02

הודעת יושב-ראש הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שני, ט"ז בתמוז התשס"ד, 5 בחודש יולי 2004 למניינם. אני מתכבד, כבוד השר ורבותי חברי הכנסת, לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       הודעה ליושב-ראש הכנסת. ובכן, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להודיעכם את הודעת מזכיר הממשלה כדלקמן: 
       
       "נכבדי היושב-ראש, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מתכבד להודיעך כי הממשלה קבעה היום כדלקמן: השר מאיר שטרית ימלא את מקום שר התחבורה. השר גדעון עזרא ימלא את מקום שר התיירות. השרה ציפי לבני, השרה לקליטת העלייה, תמלא את מקום שר הבינוי והשיכון. 
       
       בהתאם לסעיף 9(א)(7) ו-(ב) לחוק הממשלה, התשס"א-2001, אודה לך אם תביא הודעה זו לידיעת הכנסת." 
       
       והריני מודיע הודעה זאת. אין צורך באישור חברי הכנסת. גם יש ספק אם צריך להביא זאת כהודעה. לא מצביעים אף פעם, חבר הכנסת פרץ. אני מבין שאדוני מאוד נרגש ונרעש להצביע. יש לנו כמה דברים היום שיש בהם רק הודעה ולא צריכים להצביע. על חבר הכנסת החדש, שאנחנו עומדים להשביע, לא צריך להצביע; הוא נבחר על-ידי בוחריו. בבקשה, אדוני. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לתקופת זמן מוגבלת או בלתי מוגבלת?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נדמה לי שאם אדוני ייטיב לקרוא בחוק, יראה שזה לשלושה חודשים, לא יכול להיות יותר. אבל כמובן אלה הם דברים שלא אני ולא אתה אלא החוק קובע, אלא אם כן אדוני יוסיף על מעשיו בכנסת, וישנה את החוק. 
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הודעה למזכיר הכנסת. בבקשה. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - לימוד חובה עד כיתה י"ב), התשס"ד-2004, מאת  חברת הכנסת דליה איציק  וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מאבחני לקויות למידה, התשס"ד-2004, מאת  חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - איסור פרסום בתיבות דואר), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רישום זוגיות, התשס"ד-2004, מאת  חברי הכנסת נעמי בלומנטל ועמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור מכירת סיגריות, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איוב קרא; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 9) (תיקון - תגמול לאחר פטירת נכה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת חיים אורון, אברהם הירשזון וקולט אביטל; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - תקופת מבחן בתינוק), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק זכויות סטודנטים עם לקויות למידה במוסדות להשכלה גבוהה, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון - הנחת ארנונה לאזרח ותיק), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק תרומת איברים לאחר המוות על-ידי קטינים, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - הגבלת תקופת שמיעת עמדת הורה ביולוגי), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מרכזי לידה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון - הגבלת סייגים להסכמת ההורים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון - החרגת תקופת העסקה מתקופת ההתיישנות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אלי בן-מנחם; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - שירות לאומי למובטלים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - פיקוח אקדמי על שלוחות), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק אימוץ ילדים (קיצור תקופת המבחן והגבלת אפשרות חזרה ממתן הסכמה לאימוץ על-ידי ההורה הביולוגי), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת קולט אביטל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - איסור קיזוז תגמול למשרתים במילואים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אילן ליבוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון - ביטול תשלומי הורים), התשס"ד-2004, מאת  חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק שוויון בחינוך, התשס"ד-2004, מאת  חברת הכנסת אתי לבני  וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקוני חקיקה - הגדרת נכה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אברהם הירשזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התפזרות הכנסת השש-עשרה, התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת דליה איציק; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - פטור מדמי חכירה למסגדים וכנסיות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (טיפול באמצעות סם הקנביס), התשס"ד-2004, מאת  חברי הכנסת אריה אלדד, רומן ברונפמן ורשף חן  וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תקציב משכורות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול ואחמד טיבי; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - אחוזי נכות), התשס"ד-2004, מאת חברות הכנסת נעמי בלומנטל וזהבה גלאון; הצעת חוק עובדים זרים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים) (תיקון - נוהל מעבר עובד ממעסיק למעסיק), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון - זכות בחירה למשלמי ארנונה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון חוק העונשין (אינוס קטין על-ידי אשה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת ענבל גבריאלי; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב] (תיקון - הוראת שעה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הספקת חשמל (הוראת שעה) (תיקון - הסכמת שר הפנים לפרסום רשימות מבנים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אנשים עם מוגבלויות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק חינוך מיוחד (תיקון - מוסדות פטור), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון - איסור התניית לימודים בשימוש בסמים מסוכנים, סמי מרץ או תרופות הרגעה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת חמי דורון, אילן שלגי, אתי לבני ואילן ליבוביץ; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון - ועדת סיוע לעולים חדשים), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת קולט אביטל  וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: אחדות הצבא (תיקוני חקיקה), מאת  חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון - הארכת זיכיון הטלוויזיה הלימודית), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת רוני בר-און וענבל גבריאלי.
       
       לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד) (תיקון) (נטילת אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי), התשס"ד-2004. 
       
       החלטת ועדת האתיקה בעניין השתתפותו של חבר הכנסת אלי אפללו, שבבעלותו תחנות תדלוק, בדיוני הוועדות בנושאים הקשורים במשק הדלק. תודה רבה. 
       

הצהרת אמונים של חבר הכנסת גאלב מג'אדלה
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, בטרם נקרא לחבר הכנסת החדש, אני מבקש לומר דברים מספר. 
       
       חברי הכנסת, בשמכם ובשמי, אני מקבל בברכה את פניך, חבר הכנסת החדש והמיועד, גאלב מג'אדלה, ומאחל לך תקופת כהונה פורייה וברוכת פעילות. עוד היום תיכנס למים הקרים ותתבקש להרים את ידך בהצבעה במליאת הכנסת, ואוי לך אם לא תעשה כן, כי חברת הכנסת דליה איציק נמצאת פה להשגיח על כולנו. 
       
       חבר הכנסת גאלב מג'אדלה בא אלינו מבקה-אל-ע'רביה, היישוב שבו נולד. הוא איש ציבור ותיק. היה הערבי הראשון שכיהן כראש אגף חינוך, השכלה וספורט בהסתדרות החדשה, ונבחר לרשימת העבודה לכנסת. 
       
       אנחנו, יהודים וערבים בארץ הזאת, נועדנו לחיות יחד על אותה כברת אדמה, ולא כפי שיש הטוענים כי נגזר עלינו לחיות יחד. הוכחנו זאת בעבר, ועם רצון אמיתי נמשיך לבנות מערכת יחסים משותפת גם הלאה. ואני בטוח שבעזרתך, ואני כבר מקדים, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, נגיע למערכת המקווה. 
       
       חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 42 לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת אברהם בורג מן הכנסת ביום שני, ט' בתמוז התשס"ד, 28 בחודש יוני 2004 למניינם, יבוא במקומו מר גאלב מג'אדלה מסיעת העבודה-מימד.
       
       בהתאם לסעיף 15(א) לחוק-יסוד הכנסת, אני מזמין את מר גאלב מג'אדלה לעלות לבמה. בבקשה, אדוני. ילווה אותו סדרן הכנסת. בבקשה, אדוני. מר מג'אדלה, אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני". 
       
       וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת. 
       
גאלב מג'אדלה (העבודה-מימד):
       
       אני מתחייב. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, איננו נוהגים להביא את הצהרת ה"אני מאמין" שלנו בכל פעם שאנחנו נשבעים, אבל בהחלט ניתן לחבר הכנסת החדש לומר כמה מילות תודה. בבקשה, אדוני. 
       
גאלב מג'אדלה (העבודה-מימד):
       
       תודה, אדוני היושב-ראש. חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר, ברשותכם, כמה מילות תודה. ראשית, אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת אברהם בורג, אשר העניק לי את הזכות לבוא לכאן ולשבת על ספסלי הכנסת. אני רוצה להודות למשפחתי שמלווה אותי שנים רבות בעבודה הציבורית, מאז מאי 1973. לחברי וידידי מכל הארץ, מהגליל העליון עד הנגב. אני רוצה להודות לחברי בסיעה, שיגבו אותי, יסייעו לי ויעזרו לי להביא לסדר-יומה של הכנסת בעיות בנושא החברה הערבית בישראל, נושאים כבדים. ואני מאוד מקווה ומאמין שאזכה לסיועכם ולתמיכתכם. תודה רבה, אדוני. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מג'אדלה, ברשותך, נא תישאר. חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, שמו בערבית נכתב בע', דהיינו בעי"ן עם נקודה. אם אנחנו בטלוויזיה שמשתמשת באותיות העבריות, על מנת לזהות כל חבר וחבר, נכתוב גאלב, כמו שכתוב עכשיו, על-ידך, גאלב מג'אדלה, יאמרו הרבה מהאנשים בארץ שמדובר בגאלב, ולמה קורא לך היושב-ראש גאלב. התייעצתי עם חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, והסכמנו שהשם שלו יירשם ברי"ש עם אפוסטרוף, על מנת להחליף את הע' הערבית ברי"ש נקודה בעברית, ומכאן ולהבא, שמך יירשם ב"דברי הכנסת" כראלב מג'אדלה ברי"ש עברית עם נקודה. 
       
קריאה:
       
       - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם זה מקובל על אדוני, הע' מתחלפת בערבית עם הג', ואצלנו היא תתחלף עם הרי"ש.

גאלב מג'אדלה (העבודה-מימד):


	ברגע שהסכמתי עם אדוני, הדבר מקובל. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, אדוני. אני מאוד מודה לך ומאחל לך הצלחה שלמה, שתהיה עבודתך עבודה פורייה, שתהיה לך נחת בעבודה, שכן כידוע, מי שעוסקים בצורכי ציבור, הקדוש-ברוך-הוא משלם שכרם, מכל השאר הם מקבלים רק מכות. 
       

הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס--יהדות התורה, יחד--חד"ש-תע"ל--בל"ד, 
האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, עם אחד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל: 
א. המצב החברתי והכלכלי; 
ב. מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל;
ג. מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית;
ד. מדיניותה בתחום הביטחון;
ה. הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות והמועצות הדתיות;
ו. מדיניותה הכלכלית והחברתית

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, נזדמן לנו גם שראשון הדוברים בהצעת האי-אמון הוא יושבת-ראש סיעת העבודה, חברת הכנסת דליה איציק, אשר תוכל לכבד את חבר הכנסת החדש, שלא על חשבון זמנה, וכך נוכל לעשות את שני הדברים גם יחד. מייד לאחר לחיצות הידיים אני מזמין את חברת הכנסת דליה איציק על מנת שתעלה, תברך את חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ולאחר מכן נעבור לסדר-היום. רבותי חברי הכנסת, חצי דקה הפסקה ללחיצות ידיים. רבותי חברי הכנסת, נא לשבת. חבר הכנסת מג'אדלה, אם ימשיכו הנשיקות, אני אקרא לסדר. בבקשה.  
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ברוכים הבאים לכנסת ישראל. אדוני היושב-ראש, אתה, כשבירכת את חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, חשבתי לעצמי, איך זה קרה שבהשבעה שלך, לא בהשבעה שלך אבל בעיקר בבחירה שלך ליושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת הערבים שישבו כאן, שמכירים את דעותיך - לטעמי, הקיצוניות - כל כך רצו בבחירתך. היתה איזו הרגשה - אני זוכרת שחבר כנסת ערבי אמר לי, אני יוצא החוצה, אני לא יכול להצביע נגד רובי ריבלין. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה לא מפני שאני קיצוני. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       זה מפני שאתה בן-אדם. אני באה להגיד על חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אף-על-פי שהנושא הוא אי-אמון בממשלה הזאת, אתה תראה שימי שני הם ימים מעניינים ומסובכים, יושבים פה חברי מהמגזר הערבי, בוודאי הם שואלים את עצמם - מה זה עוזר לנו, לנו, למגזר הערבי? מה זה נותן לנו שיש עוד חבר כנסת מהמגזר הערבי?  חברי, זה נותן גם נותן. מהפכות לא קורות ביום אחד, הן קורות שוב ושוב. אני בכלל לא מאמינה במהפכות גדולות. עוד קצת ועוד שאילתא ועוד הצקה לשר ועוד שאלה ועוד הופעה ועוד מיקרופון – בסוף הדברים יקרו, כי זה קודם כול אינטרס של הציבור היהודי שיהיה שוויון למגזר הערבי. אני מאמינה באמונה שלמה, שמרבית המגזר הערבי, כמעט כולו, נאמן גם נאמן מאוד למדינת ישראל. אני משוכנעת, שבתנאים בלתי נסבלים לפעמים, תנאים כמעט בלתי אנושיים, נשאר המגזר הערבי נאמן מאוד. וישיבתו בארץ הזאת היא בזכות ולא בחסד. 
       
       אני יודעת את דעתך ואת דעותיך, לכן פתחתי דווקא בך - - - 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       זה לא בזכות ולא בחסד. כמו שיש הר וים, יש פה ערבים. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       מה הקשר. כמו שיש פה יהודים שחיים פה כי מגיע להם, ככה יש פה ערבים שגרים פה כי מגיע להם. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כן, אבל זה לא פולמוס, אנחנו נקיים דיון מיוחד על עניין זה. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אני סבורה, חבר הכנסת ברכה, שהבית הזה, בהזדמנות הזאת, אולי צריך להחליט – ואני אומרת את זה דווקא לרובי ריבלין, בהיותו יושב-ראש הכנסת, כי באמת יש לנו יושב-ראש, שגם אם יש לנו חילוקי דעות בנושאים אחרים, בנושא הזה הוא שומר מכל משמר - ואתה בוודאי תסכים אתי - לקיים דיון של ממש: מה קורה למגזר הערבי, מה עובר עליו בימים אלו; מה קורה כשהאבטלה כל כך גואה, מי הראשון שמשלם את המחיר כשיש הסתה כל כך פרועה נגד ועדי עובדים, מתוך משרד האוצר, ועדי העובדים הגדולים שמזמן כבר לא קיימים. אגב, אני מציעה שפעם אחת נחליט, ממש במהרה, לקיים דיון לאן זה הולך, מה אפשר לעשות, מה חבר כנסת מהשורה, לא מוכרח להיות שר, יכול לדחוף לשיח ושיג הזה שלאחרונה הולך ומתקיים פחות ופחות. 
       
       אני רוצה לברך אותך, גאלב, ולהגיד לך שסיעת העבודה זה פיקניק מפוקפק, לא קל להיות חבר בסיעת העבודה. אבל אני רוצה להגיד לך, כמו שאמרתי לך בסיעת העבודה, שהבית הזה הוא בית חשוב. כשהגעת לכאן ועלית במדרגות - אני זוכרת את הצעידה הראשונה שלי, את הצעד הראשון, אני זוכרת איך באמת רעדתי מהתרגשות; אני בטוחה שזה קרה גם לך. זה יום שמח ויום מרגש, אבל גם יום מאוד מאוד מחייב. 
        
       מי ייתן וכל החברים שלך שיושבים כאן, ונוספים ורבים, יעשו אותו שוויון שאנחנו כל כך כל כך זקוקים לו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בזכותך, יושבת-ראש סיעת העבודה, מהיום שנכנסת הנה רועדת, מאותו רגע שנרגעת, כולנו רועדים בצורה החיובית כשאת נכנסת; בצורה החיובית אני מתכוון. 
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       סתם אנחנו בעדו? 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, המצב החברתי והכלכלי - הרי צריכה להישאל השאלה, מה קרה לה לסיעת העבודה, ששבוע-שבועיים קודם היא אמרה, אולי בכל זאת יש פה ראש ממשלה שרוצה לעשות מהלך מדיני ענק שישנה את פניה של המדינה הזאת, ומה קרה לה פתאום שככה היא השתגעה והחליטה, לא רק להצטרף לאי-אמון אלא גם להגיש אותו? 
       
        ובכן, אדוני היושב-ראש, אני מסתכלת כאן על חברי, על עמיר פרץ, אני חושבת לעצמי: אני לא מכירה נציג של ציבור  עובדים שעבר הסתה כל כך פרועה, מאישיות כל כך בכירה,  משר האוצר של מדינת ישראל - ואני מצטערת שהוא לא יושב כאן היום, אבל גם לו ישב כאן, תאמינו לי שהייתי אומרת לו את דברי בפניו; הוא מסית נגד ציבורים שלמים כשהוא יודע גם יודע מה קורה כשמסיתים ולאן מגיעים כשמסיתים גם אם לא רוצים. 
       
       אדוני היושב-ראש, כשאני מסתכלת על החברים שלי בש"ס ועל החברים שלי במגזר הערבי, ואני מסתכלת על טבלה, טבלת הרשימה של אותם מובטלים במגזר הערבי, אני מסתכלת על הכתבה מהיום על חורפיש. תשעה חודשים, אלוהים אדירים. איזו ממשלה זאת - - -  
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       שנה. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       יש מקומות שמדובר בשנה, יש מקומות שמדובר בשנה וארבעה חודשים. רוצים לעשות רפורמה, בסדר. מה, להורים חרדים אין ילדים? ונניח שטומי לפיד שונא דתיים, אז מה, אין להם ילדים? הם לא הולכים לבית-הספר? הם לא חולים? 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       זה לא נניח. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אלוהים אדירים, כמה אפשר לשמוע את הדברים הללו ולא לעשות סדר? 
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       יש הצעת חוק. 

דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אדוני יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת – אני רואה אותך יושב כאן – אני בטוחה שאתה מטפל בסבלותיהם של ילדים בבתי-הספר; שמעתי לא מזמן את שרת החינוך אומרת שצריך להביא סנדוויצ'ים לילדים. היא כנראה יודעת מה עובר על הילדים הללו. איך זה שאתה יושב בשקט כששר בממשלתך, שר הפנים של מדינת ישראל – כשיושב טומי לפיד, ופעם אחר פעם מדבר על רפורמה, אבל עד הרפורמה מה הם יעשו? באיזו מכולת הם יקנו? אתה מכיר מכולת שנותנת דברים חינם? ממשלה רעת לב. לא יעזור. חסרת נשמה. לא יעזור. אתם רוצים לעשות רפורמה? יכול להיות שצריך. יכול להיות שיש במדינת ישראל גם כמה אנשים שהם פרזיטים, אני מסכימה אתך. נו, ומה עד אז? כמה זמן זה לוקח? עד שעושים את הרפורמה אפשר לשלם להם בינתיים משכורת?
       
       אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בשבוע שעבר שמעתי את שר האוצר – דרך אגב, הוא לא קורא לנו "מפלגת העבודה", אלא "מערך". הוא לא שמע על זה שכבר מזמן אין מערך? אבל איך הוא יסית? הוא יודע שיש אזרחים במדינת ישראל שהמלה "מערך" מעוררת בהם כל מיני דברים מיושנים. השמאלנים: אתם זוכרים את השׂי"ן שלו הזאת, המתמשכת? האיש הזה בנה את הקריירה שלו בעיקר על הסתה, ואני סבורה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, שאסור לוותר לו על האמירות הנוראות שלו מהשבוע שעבר ב"יומן הבוקר" ב"קול ישראל". לא על-יד, לא כמעט, לא בערך – ב"קול ישראל", בתוכנית עם רייטינג גבוה, אומר דברים – אלוהים אדירים, מאיפה הוא ממציא אותם? כאשר אתה ואני יודעים שכל מה שהוא מפחד הוא שייקחו לו את התיק, זה כל הסיפור. הרי הוא מפחד. האמת היא שאני מקווה שדי בצדק – אם פעם תהיה ממשלת אחדות לאומית, שקודם כול ייקחו לו את התיק.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אדוני יושב-ראש הכנסת, אני בטוחה שכששמעת אותו בבוקר גם אתה הרגשת מאוד לא נעים. חשבתי שבנימין נתניהו, כמו שאומרים לי חלק מחברי, קצת השתנה, קצת התבגר, הרי בכל זאת, הוא היה יושב-ראש האופוזיציה כשנרצח פה ראש הממשלה, משהו הוא למד בדרך – חשבתי שבכל זאת קורה לו משהו, שהוא מבין את העניין הזה. והנה בוקר אחד קוראים לעמיר פרץ – "ראשי הפשע המאורגן", כך קוראים לוועדים שנבחרו כדת וכדין. גם אנחנו ועד, אנחנו ועד של אזרחי מדינת ישראל - זה בדיוק אותו הדבר. גם אנחנו מקבלים כאן כל מיני החלטות שלא מוצאות חן בעיני הציבור הישראלי, אז מסיתים נגדנו פעם אחר פעם?
       
       אני מציעה, חבר הכנסת עמיר פרץ, להתמקד קודם כול וראשית כול במה ששר האוצר עושה, ובעיקר בשתיקתו של ראש הממשלה, שידע פעם אחר פעם להשתיק אותו בנושאים אחרים, ואיך בסוגיה הזאת הוא לא היסה אותו. אני סבורה שבנימין נתניהו נכשל בתפקידו כשר האוצר. אני משוכנעת שהמחיר החברתי הוא כבד מנשוא, אבל אני רוצה לטעון בעיקר על איך שהוא אומר את הדברים, לא פחות ממה שהוא אומר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחברת הכנסת דליה איציק, אשר הקפידה לנאום חמש דקות בהצעת האי-אמון בממשלה על נושא המדיניות הכלכלית. אני מזמין את נציג סיעת ש"ס, חבר הכנסת איציק כהן, שיבוא ויעלה ויגיע וייראה ויישמע וישמיע את דברי סיעת ש"ס בנימוקיה מדוע יש להפיל את הממשלה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לסיעת ש"ס אין אמון בראש הממשלה ובממשלתו. 
       
       מורי ורבותי, אריאל שרון הוא ראש הממשלה הגרוע ביותר שהיה לעם ישראל מאז ומעולם. ראש הממשלה שברגל גסה רמס את המקום הקדוש בהר-הבית ובכך הצית את אינתיפאדת אל-אקצא לפני שלוש שנים - -
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אתה יודע מה? זה לא "פייר".
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - ומאז ועד היום הנזק של ראש הממשלה הזה לא מפסיק, וכל יום הנזק גדול מהנזק של היום הקודם. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, אפילו באירופה השתכנעו שהאינתיפאדה לא הוצתה בגלל אריאל שרון. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו חיים באזור שהוא חבית אבק שרפה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני רוצה להאשים את ראש הממשלה באינתיפאדה – בבקשה. רק רציתי להפנות את תשומת לבך.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אני אסביר את דברי. אנחנו חיים באזור שהוא טעון, באזור שהוא חבית אבק שרפה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש - - - 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אל תפריע לי. מה שחסר לאזור הזה, לחבית אבק השרפה הקבועה הזאת, הוא הניצוץ. בכל פעם מחדש מישהו אחר מצית. הוא הצית אותה הפעם, וזה לא יעזור לאף אחד. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       זו חוצפה בלתי רגילה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       זו לא חוצפה, זו האמת לאמיתה, וההיסטוריה תשפוט אתכם. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       זו לא האמת.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       ההיסטוריה תשפוט אתכם על כך שאתם נותנים גיבוי לאיש הזה. האיש הזה צריך לרדת מהבמה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת כהן, ההיסטוריה תשפוט, ובסוף נראה את מי. זה הכול.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני, זה ראש הממשלה הראשון בעם ישראל שמחק את הזהות היהודית. לא מעניינת אותי שינוי ולא המפד"ל, ראש הממשלה נושא באחריות. זה ראש הממשלה הראשון שזרק את התפילין והטלית ומחק את הזהות היהודית. אין זהות יהודית למדינת ישראל. 
       
       אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאני מעריך ומוקיר אותך. מדינת ישראל בלי זהות יהודית – אין לנו מה לחפש בחבל ארץ זה, כי אנחנו יונקים את ישיבתנו בארץ-ישראל רק מתורת ישראל. אם ראש הממשלה, יחד עם טומיסלב למפל, המכונה טומי לפיד, המטורף – מטורף אמיתי, איזו מכה, איזו מכה, ממשלה שיש בה כאלה טיפוסים – הולך ומוחק את הזהות היהודית, זה לא פשע? 
       
       ומעבר לזה, זו סכנה קיומית, רבותי. זו סכנה קיומית לעם ישראל, כי כל אחיזתנו פה היא רק בגלל תורת ישראל, רק בגלל הזהות היהודית של עם ישראל וארץ-ישראל. אנחנו פה בכוח הזכות הזאת, ולא בזכות הכוח של אריאל שרון. יש גבול לכוח, צריך להגיד לו את זה. חבל שהוא לא נמצא פה, הייתי אומר את זה בנוכחותו. יש גבול לכוח, אדוני אריאל שרון.
       
       תוכנית ההתנתקות – הוא לבדו החליט שהוא מתנתק, שהוא מפרק, שהוא הורס, שהוא זורק, שהוא מזלזל, שהוא לא מתייעץ עם אף אחד, לא מחשבן לאף אחד – חד-צדדית. חד-צדדית, במקרה הזה, זה ראש הממשלה – לא עם ממשלתו, לא עם המצביעים שלו, לא עם העם שלו, לא עם הממשלה הפלסטינית, לא עם האמריקנים, לא עם האירופים ולא עם המצרים, אף אחד. הוא מחליט להתנתק. 
       
       ומה, באותו יום שהוא יחליט באמת, לו יצויר שזה פירוק היישובים – הוא יוציא משם 100,000 איש שיהיו שם? מה, הוא חושב ש"אלטלנה" תחזור? הלוא "אלטנלנה" לא תחזור, אדוני היושב-ראש. הוא לא ישלח טנקים לירות במתנחלים – הרי מאחז אחד הוא לא מצליח לפנות, הוא יפנה חבל ארץ שלם? מישהו פה חי באשליה שאפשר לעשות דבר כזה באופן חד-צדדי? 
       
       הוא מספר סיפורים – שכך הוא מחזק את יהודה ושומרון. מישהו תקע לידו שהוא יחזק את יהודה ושומרון? זה חוסר אחריות ממדרגה ראשונה, כמו כל ההתנהלות שלו, כמו ההתנהלות הכלכלית שלו.
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       של מי, חבר הכנסת כהן, יש לך משהו לומר על שר האוצר?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       של ראש הממשלה וממשלתו. טומיסלב למפל מצד ימין, המפד"ל מצד שמאל. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       יש לך משהו לומר על שר האוצר?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       ראש הממשלה הוא שנושא שבאחריות. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       - - - 

יצחק כהן (ש"ס):
       
       ראש הממשלה הוא שנושא באחריות.
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       זה נכון, אבל בכל זאת - - -  
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       רק ראש הממשלה. אני לא יודע למה אתה מוביל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת רמון, יש לנו תקלה במחשב. חבר הכנסת כהן, ועדת הכנסת הקציבה חמש דקות לכל דובר. אנא, סיים. אבקש לא להפריע לו. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני, אני רוצה לומר לראש הממשלה: "אלטלנה" לא תחזור. אתה לא תירה במתנחלים, אתה לא תפנה מתנחלים בדחפורים. באופן חד-צדדי לא תצליח לעשות שום דבר. אל תהיה זחוח כאשר מימינך טומי לפיד והמפד"ל משמאלך. זה דבר  שבא אל קצו, זה דבר שעומד להתפרק. 
       
       לגבי שירותי הדת: אפילו במדינות ערב – אפילו בסוריה – יש ליהודים שירותי דת. ושירותי קבורה? בושה וחרפה. מישהו ראה מה קורה בהר-הזיתים? בהר-הזיתים, אדוני, קבורים גדולי ישראל מכל הדורות, וגם מנחם בגין ועליזה בגין, שהם לא ש"סניקים. אין לו כבוד למנחם בגין? אין לו טיפת כבוד. 
       
       ופתאום, בוועדה לביקורת המדינה הוא הביע תמיהה: אני זרקתי את התפילין והטלית? כן, ראש הממשלה, אתה זרקת את התפילין והטלית. אתה ניתקת את החברה בישראל, אתה פגעת בשכבות החלשות, אתה פגעת בזהות היהודית ומחקת אותה, אתה פגעת בכל יהודי מאמין בארץ-ישראל, ועל כך, אין לנו בכך אמון. לכו הביתה, די, נמאסתם, מושחתים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת יצחק כהן. חברת הכנסת זהבה גלאון תעלה ותבוא ותנמק את הצעת סיעתה וסיעות חד"ש-תע"ל ובל"ד, מדוע יש להביע אי-אמון בממשלה.

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - -

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       זה מה שאני טוען.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת. חבר הכנסת אזולאי. חבר הכנסת רמון, אולי אדוני רוצה להתמנות עד שיהיה בממשלה לסגן יושב-ראש הכנסת? ברצון אתן לו לנהל את הישיבה.

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       רציתי לכבד את  - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       למה לך לכבד? חבר הכנסת רמון, אתה תכבד רק את הדובר, והדוברת היא זהבה גלאון.

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אני מאוד מכבד את הדוברת הזאת במיוחד.

זהבה גלאון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים להביע אי-אמון בממשלה בשל ההתנהלות שלה בסוגיית הגדר, בסוגיית תוואי הגדר. בג"ץ פסל בתוואי של גדר ההפרדה 30 ק"מ מתוך 40 ק"מ, בין מכבים לגבעת-זאב. השופטים קבעו, שעל המדינה להציג תוואי חלופי.
       
       אדוני היושב-ראש, ההתנהלות, או הייתי אומרת המחדל של התנהלות הממשלה בסוגיית תוואי הגדר הביאה את ישראל לבית-הדין הבין-לאומי בהאג. הכנסת התגבשה סביב החלטה, או המדינה חושבת שהיא צריכה לעשות הכול, חובתה לעשות הכול, על מנת להגן על אזרחיה ולשמור על שלומם. מההיבט הזה, אולי גדר כמענה ביטחוני היתה יכולה להיות רעיון נכון ביסודו. חברי חברי הכנסת, הגדר בתוואי הנוכחי הפכה מנכס ביטחוני, ממענה ביטחוני, לנטל ביטחוני, נטל שפגע ויפגע, אנחנו עוד נראה מה יחליט בית-הדין הבין-לאומי בהאג, שיפגע קשה במעמדה הבין-לאומי של ישראל. 
       
       זה תוואי שבג"ץ אמר עליו שהוא לא מאזן בין השיקולים הביטחוניים וההומניטריים כיאות; תוואי שאינו מידתי, תוואי שפוגע בפלסטינים, בזכויות התושבים, פוגע בזכות שלהם למעבר לאדמות החקלאיות שלהם. הוא פוגע בחופש התנועה; תוואי שגרם לכך שעשרות אלפי עצים נעקרו, שנפגעה פרנסת החקלאים הפלסטינים, ובעצם, התוואי, ביוהרה שבה הוא נבנה על-ידי מערכת הביטחון, כאילו מדובר כאן באיזה מערב פרוע, יש כאן איזה שריף שקובע תוואי, שיכול לעשות ככל העולה על רוחו. התוואי הזה בעצם גם לא מאפשר לפלסטינים גישה לשירותים רפואיים ולבתי-ספר.
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה שהבנתי או כולנו הבנו ממי שעמד כאן ליד הדוכן במשך חודשים והסביר למה הגדר נחוצה. הרציונל של הקמת הגדר היה הפרדה בין ישראלים לפלסטינים. זה היה הרציונל. אבל מה הבנו בסופו של דבר? שהגדר הזאת, בתוואי הזה, כפי שהיא נבנתה, בעצם באה להפריד בין פלסטינים לפלסטינים. היא יצרה מובלעות, גרמה לסיפוח של פלסטינים. עכשיו אנחנו צריכים 160,000 פלסטינים, שיהפכו להיות אזרחי מדינת ישראל?
       
       אדוני היושב-ראש, לו היו אומרים שמקימים גדר בגבולות "הקו הירוק", שבעצם הגדר הזאת, מעבר לכך שהיא אמורה לתת מענה ביטחוני, תסרטט או תסמן גם קו גבול, היינו אומרים שאנחנו, הסיעות שאני מדברת בשמן, מעדיפות שכל הסדר מדיני יהיה מלווה במשא-ומתן ובהסדר, אבל אם לא, לפחות מקבעים את הגדר על הגבול, על "הקו הירוק". הגדר הזאת, כולנו יודעים שהממשלה שהורתה על בנייתה בעצם רצתה לקבוע גדר פוליטית, גדר מספחת, גדר שבאה לשרת את האינטרסים של הממשלה הזאת. 
       
       החטא הקדמון, אדוני היושב-ראש, היה במעשה הכיבוש ובניית ההתנחלויות. עכשיו אנחנו רואים, שעל החטא הקדמון מיתוסף עוד פשע, והוא הקמת הגדר בתוואי הנוכחי, כשהמרכיב המרכזי בבניית הגדר בתוואי הזה היה כיצד מקיפים את מירב ההתנחלויות בגדר. המרכיב הזה הכתיב חריגות עמוקות. 
       
       היום שמעתי את חברי, חבר הכנסת רן כהן, מסביר בוועדה לביקורת המדינה, בדיון עם המבקר, איך שמו את התוואי של הגדר על החלונות של בית-סוריק. את הגדר שמו ממש על החלונות של התושבים הפלסטינים. זאת אומרת, השיקול לא היה רק שיקול של הגנה, וכולנו שותפים לצורך להגן, אלא בעיקר שיקול סיפוח כמה שיותר שטחים וגרימה לכך שיהיה לנו שטח רחב יותר. אם זה פוגע במקרה בכמה פלסטינים, או נפגעות הזכויות של הפלסטינים, מערכת הביטחון - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נדמה לי שאנשי בית-סוריק היו מעדיפים להיכנס למדינת ישראל ולהיות חלק ממנה. אין שום אפשרות אחרת.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אני לא יודעת אם אין אפשרות אחרת, אני רק יודעת שבג"ץ קבע, שהגדר, באופן שבו היא נבנתה, לא הביאה בחשבון זכויות אלמנטריות של תושבים פלסטינים, והייתי אומרת שהדבר המרכזי שעולה מפסק-הדין של בג"ץ, וזאת בעצם הגישה הכוללת שמאפיינת את פסק-הדין הזה, שהביטחון חשוב, אבל הוא לא מלת קסם, ואי-אפשר להלך אימים יותר בשם הביטחון, על מנת לקבע גבולות מדיניים. 
       
       אני חושבת שהעובדה שבג"ץ שמע באופן כל כך נחרץ וברור את העמדה של האלופים מהמועצה לשלום ולביטחון, האלוף דני רוטשילד ואחרים, ובג"ץ התחשב במפות שהם הציגו - שאול אריאלי ואחרים - שאמרו שאפשר להשיג אותו ביטחון שמערכת הביטחון רוצה להגיע אליו ולא על-ידי כך שבעצם אמורים לספח שטחים למדינת ישראל.

	אדוני היושב-ראש, אני חושבת שפרויקט הגדר בא להיות המורשת החשובה ביותר של שרון כראש ממשלה עד שתתבצע תוכנית ההתנתקות. אנחנו גם זוכרים שהוא התנגד לגדר, אבל אחר כך, כמו שהוא יודע לעשות כל דבר, באיזו בולדוזריות כזאת, אז עושים גדר. ראש הממשלה שרון רוצה כמובן שהגדר תחבר לישראל את מה שנקרא אזור הביטחון המערבי, שצמוד ל"קו הירוק", ובעצם באופן הזה הוא ירחיב את המותניים הצרים של המדינה בשרון ובפרוזדור ירושלים. בסוף, לכולם ברור שאם זה מה שיקרה, ככה יורחבו המותניים, באופן הזה הגדר תעצב את הגבול המזרחי של מדינת ישראל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברת הכנסת גלאון, הזמן שלך עומד להסתיים. חבר הכנסת רן כהן, כשכן של בית-סוריק, כפי שאני, מהצד האחר, נדמה לי שגדר פוליטית היתה שמה להם על החלונות הדרומיים את המחסום. יש בעיה עם בית-סוריק.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):

זה מה שהחליטו לעשות.

רן כהן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, התוכנית שעיצבו חובקת את הכפר ממש לאורך הבתים, על החלונות שלהם - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר. בשביל מה צריך גדרות? 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
- - -

רן כהן (יחד):
       
       - - - לא רק מפרידות בין הבתים לבין חלקות הקרקע שלהם, אלא הן מסוכנות גם למי שבא לשמור על הגדר - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בית-סוריק הוא על הכביש מירושלים.

רן כהן (יחד):
       
       לא, זה לא על הכביש. ממש לא. בין הבית שלי לבתים שלהם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר, שברגע שהגדר מוקמת בתוך השטח הפלסטיני, אי-אפשר לומר שמדובר בגדר ביטחונית. גדר כזאת היא גדר של הנצחת הכיבוש. אנחנו עוד לא התחלנו לדבר בכלל על עוטף ירושלים, עוטף חברון והגדה המזרחית. כל מדינת ישראל תהיה עטופה בחומה. אדוני היושב-ראש, הגדר לא תצליח להסתיר את העובדה שמאחורי החומה הכיבוש נמשך. וכל עוד הכיבוש נמשך, לא יהיה אפשר לומר שרק בעזרת הגדר נלחמים בטרור. הכיבוש, הדיכוי וההתנחלויות הם בית-החרושת הכי גדול לטרור. עד שלא יסתיים הכיבוש ולא תפורקנה ההתנחלויות, לצערי, רק גדר לא תסייע בהדברת הטרור. תודה.

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       צריך להרוג את הרוצחים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בשם סיעתו, סיעת רע"ם. ישיב על כל ארבע ההצעות הראשונות לאי-אמון השר גדעון עזרא, שר התיירות והשר המקשר.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת גאלב מג'אדלה שנשבע היום אמונים, ואני מאחל לו הצלחה.
       
       שמעתי את חברת הכנסת דליה איציק, יושבת-ראש סיעת העבודה, והייתי רוצה להאמין שהיא מתכוונת למה שהיא אומרת והדברים ישתנו מייד לאחר שראש הממשלה יזמין אותם לקואליציה. 
       
       אנחנו מביעים היום אי-אמון בממשלה, אבל אני גם מביע אי-אמון באופוזיציה, שאיננה ממלאת את תפקידה בצורה הראויה. כשהם החליטו לתת רשת ביטחון, הם לא התייעצו עם השותפים שלהם, הם לא התייעצו אתנו, ולאחר מכן יש להם גם החוצפה לבוא אלינו בטענות. שותפות מחייבת באופן הדדי את שני הצדדים, ולא צד אחד, אדוני היושב-ראש.
       
       אני רוצה להתייחס לכמה תופעות מאוד-מאוד מדאיגות שהיו בשבועיים האחרונים. הנושא הראשון הוא הנתונים המדאיגים של הסקר שנערך באוניברסיטת חיפה על ההקצנה הפוליטית בחברה הישראלית, אשר מגלה שהציבור היהודי, אני מדגיש - 64% בעד עידוד הגירה של האוכלוסייה הערבית, אזרחי מדינת ישראל הערבים. 50%, אפילו יותר, רואים באוכלוסייה הערבית סיכון ביטחוני. 
       
       הנתונים האלה מזעזעים מאחר שהם מצביעים על כרסום חמור מאוד בערכים הדמוקרטיים בחברה היהודית. ולכן, כאשר מגדירים את המדינה מדי פעם, וזה מה שמקפיד היושב-ראש לעשות, "מדינה יהודית" צריך לזכור גם "דמוקרטית". המלה "דמוקרטית" היא לא ססמה, זה גם תוכן. ולכן כל אלה שאכפת להם מהדמוקרטיה הישראלית צריכים לעשות חשבון נפש איזו דמוקרטיה זו שיש בה ערכים כאלה ונורמות כאלה, וכך היא מתייחסת לאזרחים שפשעם וחטאם שהם שייכים ללאום אחר.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       למה זה קרה?
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אתה הראשון שצריך לשאול את עצמך. אתם מסיתים כל הזמן נגד אזרחי המדינה, שהם אזרחי המדינה במלוא משמעות המלה. יש להם שייכות לאומית אחרת - - 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני יודע - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הנדל, אתה לא מרצה עכשיו.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - יש להם דעה פוליטית אחרת, אבל הם אזרחי המדינה. הם לא נגד המדינה, הם נגד המדיניות שלה. 
       
       אדוני היושב-ראש, היום עברתי על הדוחות של מבקר המדינה, גם על דוח מבקר המדינה 52ב, גם על דוח 54ב וגם על מסקנות ועדת-אור, וכל הדוחות האלה, באופן שיטתי, מפנים אצבע מאשימה לכל ממשלות ישראל, שהן חטאו, פשעו, כלפי האוכלוסייה הערבית. דיברו על שוויון ונהגו מדיניות אפליה בכל התחומים - בתחום התעסוקה, בתחום תוכניות המיתאר, בתחום פיתוח התשתית הפיזית, בתחום החינוך. ולכן, כדי לדבר על שוויון צריך לאמץ מדיניות שוויונית, צריך לאמץ קונספציה שוויונית, לא לראות שכאילו הם בשולי החברה, שאפשר לרצות אותם בפירורים ועושים להם טובה שנותנים להם. אף אחד לא עושה לנו טובה. מה שאנחנו מקבלים, אנחנו מקבלים בזכות כאזרחי המדינה, ואנחנו לא מבקשים טובות מאף אחד.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מה הם אמרו על חברי הכנסת הערבים?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הנדל, תיתן לו את האפשרות לדבר.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       מי אמר?
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הדוחות האלה, מה הם אומרים על חברי הכנסת הערבים?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הנדל, אדוני מדבר אחר כך.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       דוח מבקר המדינה לא אמר כלום על חברי הכנסת הערבים. כפי שידוע לך, מבקר המדינה מבקר רשויות שלטון, והוא מבקר את הרשות המבצעת. אם הייתי בממשלה הייתי דואג לך לשוויון הרבה יותר ממה שהממשלה הזאת דואגת לערבים לשוויון. הגישה השוויונית שלי הרבה יותר טובה מהגישה השוויונית והתפיסה השוויונית שלך. זה אצלנו חלק מהנשמה. זה באופי שלנו.
       
קריאות:
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהאמשה, חבר סיעתך מדבר מהדוכן.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       חבר הכנסת דהאמשה, אצל צבי הנדל יש - מה ששנוא עליך, אל תעשה לאחר. בדיוק מה ששנוא עליהם, הם עושים לאחר. הם שומעים שזה טוב לערבים – אם זה טוב לערבים, לא עושים; אם זה רע לערבים, זה חייב להיות טוב ליהודים. זאת התפיסה המעוותת שצריך לשנות, ולצערי הרב לפעמים זה חלק ממדיניות. 
       
       לכן אין פלא שהסקרים האלה הם כפי שהם. כשיושב בממשלה שר שדוגל בטרנספר – ממולדת; היה שר, ליברמן, שמדבר על חילופי אוכלוסין - איך באים בטענות לציבור הרחב כשאלה נציגיו? החברה היהודית חייבת להסתכל בראי ולראות איפה היא מעדה ביחס שלה לאחר.
       
       דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, ולא אני אומר את הדברים האלה אלא ועדת-אור, שהיא ועדה ממלכתית - -
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מה היא אמרה על חברי הכנסת הערבים?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הנדל. חבר הכנסת הנדל, אדוני עוד מעט ידבר.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - שבאה לבחון את מה שהתרחש באוקטובר 2000 - ואני לא מתייחס לחלקו של ראש הממשלה בהצתת התבערה, כי זה מקום לוויכוח. בשבילי אין כאן מחלוקת, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה. 
       
       מה אומרת ועדת-אור? היא אומרת: הטיפול במגזר הערבי הוא עניין פנימי חשוב ורגיש ביותר, העומד על סדר-היום של המדינה. בתור שכזה הוא מחייב מעורבות, טיפול והובלה אישית מצד ראש הממשלה. הנושא הוזנח במשך שנים ארוכות ולא טופל כהלכה, והוא דורש טיפול הן בטווח הזמן המיידי, הן בטווח הזמן הבינוני והן בטווח הזמן הארוך. היעד העיקרי של פעילות המדינה חייב להיות השגת שוויון אמיתי לאזרחי המדינה הערבים. 
       
       זכותם של האזרחים הערבים של המדינה לשוויון נובעת מעצם היותה של מדינת ישראל מדינה דמוקרטית. ובהיות הזכות לשוויון זכות יסוד של כל אזרח במדינה, יחס מפלה נוגד את זכות היסוד לשוויון הגלומה בזכות האדם לכבוד. יש לנו חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ושלילת השוויון היא פגיעה בחוק-היסוד הזה.
       
       הם מוסיפים לומר: ודאי וודאי שהדברים תופסים כשמדובר באפליה על רקע של גזע או לאום. לפיכך, מעניינה של המדינה הוא לפעול למחיקת כתם האפליה כלפי אזרחיה הערבים על צורותיה וביטויה השונים. 
       
       הם מוסיפים: זה לא רק שיקול אזרחי, אלא גם שיקול ביטחוני, ומוסיפים שגם גורמי הביטחון ובהם שירותי הביטחון הכללי עומדים השכם והערב על החשיבות הרבה בהשגת יעד זה. הם מוסיפים: על המדינה ליזום, לפתח ולהפעיל תוכניות לסגירת הפערים, תוך שמירת הדגש בתחומי התקציב בכל הנוגע לחינוך, שיכון, פיתוח תעשייתי, תעסוקה ושירותים.
       
       הם מוסיפים ומציינים: תשומת לב מיוחדת יש להפנות לתנאי חייהם ומצוקתם של הבדואים. אין עוד מקום להתעלמות מנושא זה או לדחיקתו לשוליים. על המדינה, באמצעות דרגיה הבכירים ביותר, לפעול לסגירת הפערים בהקדם ובאופן נחרץ וברור, תוך קביעת יעדים ברורים ומוחשיים ולוחות-זמנים מוגדרים.
       
       בטיפול במגזר הערבי נודעת חשיבות רבה לנושא הקרקעות. נושא זה מעורר הדים מצטברים של מאבקים בני 100 שנה ויותר. קשה להתעלם מהממד הרגשי העז הנלווה לסוגיה זו. ברם, המטענים וההקשרים אינם גורעים מחובת המדינה לנהוג באזרחיה הערבים על-פי עקרונות ראויים של צדק חלוקתי. למגזר הערבי צרכים לגיטימיים, הנובעים, בין היתר, מגידול טבעי. המדינה חייבת להקצות לו קרקעות על-פי דפוסים ועקרונות שוויוניים, כמו למגזרים אחרים, והכוונה למגזרים היהודיים. מבחינה עקרונית אין מקום לאפליה של המגזר הערבי לרעה או לטובה בהשוואה למקובל לגבי המגזרים האחרים.
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו ודאי לא מבקשים אפליה לטובה, אנחנו לא רוצים שיפלו את היהודים במדינה, אבל אנחנו לא רוצים שיפלו אותנו במדינה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם אדוני לא רוצה אפליה לטובה, הוא צריך לדעת שהוא כבר מדבר - - -
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אני מודה לך על שנתת לי זמן נוסף. 
       
       אני חושב שהמלצות ועדת-אור צריכות להיות נר לרגליה של כל ממשלה שמכבדת את עצמה ומכבדת את שלטון החוק. מאחר שהממשלה הזאת לא מכבדת את זכות היסוד של אזרחיה לשוויון, ממשיכה בעקירת יישובים ובהריסת בתים ומערימה קשיים בפני הציבור הערבי - יש לנו אבטלה ועוני - לכן אין לנו אמון בה ואנחנו מציעים אי-אמון בה. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע. ישיב על כל ארבע הצעות האי-אמון, שהן מסוג אחד, השר גדעון עזרא. יש שש הצעות אי-אמון: ארבע מקשה אחת ושתיים נוספות, כל אחת על-ידי שר אחר. כבוד שר התיירות והשר המקשר, השר גדעון עזרא, בבקשה, אדוני.
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מונחות לפני הצעות האי-אמון. דרך אגב, מאז אני בכנסת אני לא זוכר שש הצעות אי-אמון. זה לא היה אף פעם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה רואה, יש הפעם.
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אבל כנראה, מכיוון שיש פה רסיסי מפלגות מול מפלגה אחת גדולה, זה המצב שנוצר.
       
       אני רק רוצה לומר: העבודה-מימד היו צריכים לדבר על המצב החברתי-הכלכלי, ולא דיברו בנושא הזה; ש"ס, שקראו לנו מושחתים – ש"ס קראו לנו מושחתים - -

קריאה:
       
       - - -

שר התיירות גדעון עזרא:

       - - דיברו על מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל? הם היו אמורים לדבר על זה, ולא דיברו על כך ולו מלה אחת. לאחר מכן מרצ – חברת הכנסת זהבה גלאון היתה צריכה לדבר על המדיניות המדינית, החברתית והכלכלית – ודיברה על הגדר, ועל הגדר בלבד - - -

זהבה גלאון (יחד):
       
       זה לא מדיני?

שר התיירות גדעון עזרא:

       חבל. עוד מעט אני אענה לך על הגדר. היחיד שדיבר כאן בנושא שכתוב היה חבר הכנסת טלב אלסאנע, ולכן גם אענה לו בנושאים שלו. 
       
       בראש ובראשונה, אדוני היושב-ראש, אני - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הואיל והוא דיבר לעניין, הוא כבר יצא. הוא לא צריך לשמוע את מה שאתה אומר. 

שר התיירות גדעון עזרא:

       
       לא, זה לא חשוב.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אני שומע, אדוני. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה בסדר גמור.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       50% מרע"ם נמצאים במליאת הכנסת. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני שומע כל נואם. 

שר התיירות גדעון עזרא:

       אני מבקש לברך את חבר הכנסת החדש גאלב מג'אדלה – ברי"ש, עם אפוסטרוף למעלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בע' – שהיא רי"ש בעברית. 

שר התיירות גדעון עזרא:

       
       לדעתי כותבים את זה בעי"ן.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעי"ן, ודאי. בערבית כותבים את זה בעי"ן עם נקודה, שזה ע'.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה ע', אבל אם יקרא מישהו בעי"ן עם נקודה, הוא לא ידע לבטא את השם נכון. הוא יאמר: "עלב". 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אם אתה קורא בעברית בעי"ן, גם - - -


שר התיירות גדעון עזרא:

       
       אם תשאל מזרחן איך הוא היה כותב - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ודאי, עי"ן עם נקודה, משום שעי"ן - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - - זה ע' במקום עי"ן. אני מוכן לקבל את עמדתך, רק תהיה בעיה איך יקראו לו אנשים שרק העברית שגורה בפיהם. אתה יודע, כתוב: ברומא תתנהג כמו רומאי. 

שר התיירות גדעון עזרא:

       
       אני מברך אותו. לפי דעתי הוא חבר הכנסת הערבי היחיד שמייצג פה את אזור המשולש. כל האחרים הם מהצפון או מהדרום, והוא מהמשולש.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, נדמה לי שחבר הכנסת טיבי הוא מטייבה.

שר התיירות גדעון עזרא:

       
       לא, הוא מירושלים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היום הוא גר בירושלים, אבל ביתו הוא בטייבה.

שר התיירות גדעון עזרא:

       
       ביתו היה בטייבה. בסדר. 
       
       אני מבקש לדבר בראש ובראשונה על נושא הגדר, חברת הכנסת זהבה גלאון. הממשלה קיבלה את החלטת בג"ץ ותיישם אותה, אבל אני מבקש לומר - אנחנו לא רצינו בגדר, לא רצינו את הגדר כלל. הגדר היתה כורח מציאות של טרור פלסטיני בלתי פוסק. 
       
       חבר הכנסת כהן מש"ס דיבר כאן בצורה חריפה ביותר על ראש הממשלה, ואמר כאן, מעל הבמה הזאת, שהסיבה לפרוץ המלחמה האחרונה היא עלייתו של אריאל שרון להר-הבית. הוא רוצה לשכתב את ההיסטוריה, ואני חושב שהוא עושה את זה בצורה פרועה וגסה. אני חושב שאנחנו נערוך חשבון עם חבר הכנסת שהעלה את הדברים כפי שהעלה אותם. אף פעם לא שמעתי על כך בעבר מחבריו, ונדמה לי שחברי הכנסת הגיעו ופרצו כל גבול אפשרי בשיח הציבורי.
       
       לגבי הגדר – מאחר שנקבע אשר נקבע, מדינת ישראל צריכה להגן על אזרחיה. במקומות שהגדר הוקמה בהם היא הצילה חיים רבים. עקומת הפיגועים בצפון מדינת ישראל ירדה בצורה רצינית מאוד. בחלק הדרומי של הגדר יש בעיות, שכן יש מקומות ויישובים באזור ירושלים שצריך להגן עליהם, ואיננו רוצים להגיע למצב שתהיה לפלסטינים יכולת לתקוף את היישובים שמסביב לירושלים. זה הביא אותנו לתוואי שקבעה הממשלה, וכמובן בראשה ראש הממשלה ושר הביטחון, שניתנה בידם האפשרות לקבוע את התוואי המדויק ולשנות אותו.
       
       אף אחד לא רוצה להזיק אף לפלסטיני אחד, ואף אחד לא רצה להחרים אדמות. דעי לך, חברת הכנסת גלאון, שמדינת ישראל, כדי לתת לחקלאים להגיע לאדמותיהם, אף עשתה פתחים מיוחדים בגדרות, כדי שחקלאים יוכלו לעבד את השדות שלהם, והממשלה חשבה בתום לב שזה התוואי האופטימלי.
       
       כאשר אני מדבר על תוואי אופטימלי – הסכנה איננה רק מחדירת מחבלים. מעבר למחבלים יש גם אפשרות של ירי נק"ל פשוט, ואם אינכם רוצים שישראל תמשיך להיכנס – והיא תמשיך להיכנס – לכל מקום ומקום שיורים עליה ממנו, חשבנו שמוטב שהגדר תהיה רחוקה מהיישובים היהודיים. מאחר שלתושבי בית-סוריק או לתושבי בידו לא נשקפת סכנה מצבא-הגנה לישראל, אלא ההיפך הוא הנכון, זה התוואי שנקבע. ומאחר שבג"ץ קבע את אשר הוא קבע, כרגע בוחנים תוואי חדש, ואני מאוד מקווה שהוא יימצא. 
       
       יש בעיה רצינית מאוד בגבולותיה המוניציפליים של ירושלים, ואני משוכנע שנצטרך למצוא פתרון למה שקורה באזורים הללו. 
       
       לגבי הדברים שהעלה חבר הכנסת טלב אלסאנע, הבוקר היתה ישיבה של הוועדה למגזר הלא-יהודי בראשות ראש הממשלה, שמצא זמן לדון בנושאים הקשורים למגזר זה. אני מוכרח להגיד שממשלת ישראל הנוכחית מנסה לממש את ההחלטה שהתקבלה ב-22 באוקטובר 2000, החלטה מס' 2467, שבה הוגדרה התוכנית הרב-שנתית לפיתוח יישובי המגזר הערבי. מטרת התוכנית היא לתת תנאים שווים והוגנים לערביי ישראל בתחום החברתי-הכלכלי, ובפרט בחינוך, בדיור ובתעסוקה. 

	אין זה סוד שלמשל בתחום החינוך, הגידול הטבעי אצל ערביי ישראל גדול הרבה יותר מהגידול הטבעי אצל היהודים, והיכולת להדביק את קצב בניית בתי-הספר במגזר הלא-יהודי היא בעייתית, ולא תמיד אנו יכולים להדביק את הקצב.

	היתה כוונה לבנות כיתות בשיטת ה-PFI, ובסופו של דבר הוחלט שלא לעשות זאת, והיום אנחנו עדיין נאלצים לבנות לבתי-ספר מבנים ארעיים, אבל הכוונה היא לספק לכל תלמידי בתי-הספר במדינת ישראל את התנאים האופטימליים כדי שיוכלו ללמוד במקום מגוריהם. 

	כאמור, עלות תוכנית הפיתוח הסתכמה ב-4 מיליארדי ש"ח ל-73 יישובים שחיים בהם 630,000 תושבים, וזאת מתוך מיליון ו-100,000 תושבים ערבים בישראל. בתוכנית לא כלולים יישובים כמו עכו, רמלה, לוד, תל-אביב–יפו, ירושלים, חיפה ועוד, וגם לא כלולות בה תוכניות הפיתוח הנפרדות ליישובי המגזר הדרוזי והצ'רקסי ולבדואים בצפון. היתה החלטת הממשלה להקצות קרוב למיליארד ו-100 מיליון ש"ח לטיפול בבדואים בנגב.

	חלק גדול מהערבים שאינם כלולים בתוכנית הפיתוח למגזר הערבי, משום שהם מתגוררים ביישובים מעורבים, נהנו בשנים 2001–2003 מתוכניות אחרות, כמו תוכנית "אופק" שחלה על הערים לוד, עכו, רמלה, נצרת-עילית ותל-שבע.

	הסכום שנקבע לתוכנית הפיתוח של יישובי המגזר הערבי כולל תוספות של 2 מיליארדי ש"ח מעבר לתקציבי הפיתוח הקיימים במשרדי הממשלה ליישובים שפורטו, מהם כמיליארד ש"ח תוספות משרד האוצר למשרדים. 

	לסיכום, סך התקציב לתוכנית, על-פי החלטות הממשלה לשנים 2001–2003, לרבות דחייה של 120 מיליון ש"ח, שיוקצו בשנת 2005, ובשל הקיצוצים שהיו בכל המשרדים – קיצוץ רוחבי – הסתכם התקציב ב-2 מיליארדים ו-473 מיליון ש"ח. הביצוע בפועל בשנים 2001–2003 הסתכם ב-2 מיליארדים ו-167 מיליון ש"ח, ביצוע של 88% מהתוכנית. 

       לגבי המגזרים הדרוזי והצ'רקסי, בשנים 2000-2003 היה שיעור ביצוע של 89.7%, ותוכנית החומש של יישובי הבדואים בצפון בשנים 1999-2003 היתה בשיעור ביצוע של 93.3%. הממשלה החליטה על הארכה של תוכנית זו בכמה שנים נוספות. 
       
       יש עוד הרבה מה לעשות על מנת להדביק את הפער ולהגיע לשוויון. צריך גם לציין, שהרשויות שאמורות לעשות matching לסכומים שהממשלה נותנת, לא היה ביכולתן לתת את ה-matching הזה, דבר שגם הוא עיכב את התוכניות. לי אין כל ספק שהמגמה הזאת של הממשלה תימשך ובתקציבים בשנים הקרובות יובאו הדברים בחשבון, על מנת להדביק את הפער הקיים. 
       
       שמעתי את כל הצעות האי-אמון. אין לי אלא לבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון של חברי הסיעות כולן. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לכבוד שר התיירות והשר המקשר גדעון עזרא. רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורי אריאל יעלה ויבוא וירצה את טענותיה של סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו בנושא אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום הביטחון. לרשותך חמש דקות. ישיב שר הביטחון. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, ראשית ברכותי לחבר הכנסת החדש, שאיננו – איך אמר היושב-ראש? לעתים נדמה שלומדים פה מהר – אבל בוודאי יש לו דבר דחוף. אני רוצה לברך גם את השר גדעון עזרא, שקיבל לאחריותו את תיק התיירות. הלוואי שהקדוש-ברוך-הוא יהיה בעזרך ובעזרנו ויגיעו הרבה תיירים. 
       
       נושא האי-אמון הוא הביטחון. לצערנו, אין ביטחון, אין שלום, ועל זה נוסף גם - אין דמוקרטיה. ראש הממשלה, שהבטיח בבחירות שלום וביטחון, ביטחון ושלום, לא זו גם לא זו, ובדרך גם רומס את הדמוקרטיה הישראלית ואת מפלגתו. רמיסת מפלגתו היא עניין שלו, היא עניין פנימי של הליכוד. שלטון הדמוקרטיה הוא עניין של כולנו. 
       
       ראש הממשלה, משראה ונוכח שהמאבק הצליח לעצור אותו, יש לו דרך פשוטה, אדוני שר הביטחון, הוא מפטר את השרים. האם לאדוני יש תקיעת כף שזה לא יקרה לו? ונניח שיש לאדוני לחיצת יד אמיצה: לך אני לא אעשה את זה – האם אתה יכול לסמוך על זה? שמע, בינינו, בלי שאף אחד ישמע: אל תסמוך על זה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אף אחד לא שומע. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני מבקש, ברשותכם, נדמה לי בשם כולנו, לשלוח תנחומים למשפחת קריידרמן ממבוא-דותן ולמשפחות אוחיון ויוספוב משדרות, שאיבדו את יקיריהן בהתקפות מחבלים, הן בירי, הן בירי "קטיושות", "קסאמים" ושאר מרעין בישין. 
       
       ראוי גם לחזק את כל תושבי שדרות, יחד עם אחינו בחבל-עזה ובכל אזור הנגב המערבי, שעומדים כנגד התקפות המחבלים בצורה מעוררת כבוד. 
       
       מה מצא ראש ממשלתנו, יחד אתך, אדוני שר הביטחון, לחזק את שדרות ואת הנגב המערבי? אכן ראוי כך. מי יכול לחלוק על זה? כולם בוודאי מברכים פה על זה. אבל האם, אדוני שר הביטחון, הילדים בנווה-דקלים אינם ראויים לאותה דרך? האם האמהות בעצמונה, או תלמידי המכינה הקדם-צבאית, שביקרת אותם, אינם ראויים ליחס דומה? מדוע, כי שם לא נופלים פצמ"רים, אדוני שר הביטחון? החלטת הממשלה הזאת, כמו אחרות, נגועה בחוסר הבנה אנושית, הייתי אומר כמעט בהתעללות. ראש הממשלה עדיין לא מצא זמן להיפגש עם המתיישבים; בניגוד אליך, אני יודע, בשונה ממך. אבל הוא ראש הממשלה, הוא הוביל את התוכנית הזאת. 
       
       בישיבת הממשלה התפרסם, שראש השב"כ, מר דיכטר, הודיע שלחבית יש תחתית. בארצנו זה נחשב לגילוי מרעיש. היו כאלה שטענו את זה כבר בעבר, אבל דעותיהם לא נחשבו, משום-מה. נדמה לי, שהדברים האלה גם מחייבים להיות בתוך החבית. כי אם אתה בורח מהחבית הזאת, יש לה תכונה שרודפת אחריך. יש סוג מסוים כזה של חבית, שאתה בורח, ובמקום שהיא תתאדה, היא יורה "קסאמים". מה אתם אומרים ומודיעים לעם ישראל? שאנחנו נהיה בפנים. ממש התנתקות. כזאת התנתקות, כזה פטנט, רק הראש היהודי יכול להמציא. רק ראש הממשלה ממציא. 
       
       אפרופו זה, אדוני יושב-ראש הכנסת, נדמה לי שגם פה לא אטעה אם אומר בשם חברי הבית לראש הממשלה: אל תפציץ את עזה. מאיפה הגיעה חוכמת הביטחון הזאת, להפציץ את עזה – אם הם יפציצו אותנו, אנחנו נפציץ אותם? באמת, תורת ביטחון חדשה. 
       
       הבריחה מהטרור, להבדיל מהכבוד, גם היא תרדוף אחרינו. והיא רודפת אחרינו. הניסיון האומלל לומר שאם היהודים לא יהיו שם, אם תעשו שם מעין ארץ ללא יהודים – אני לא רוצה להשתמש בביטוי הגרמני – אז יקל לנו, אלה המצאות שיביאו עלינו, לצערי, למגינת לב כולנו, אותם אסונות שהביאו עלינו הסכמי אוסלו, אולי יותר חמור מכך. אני מתפלל שלא. הזהרנו בזמן הסכמי אוסלו. גם אתה, אדוני שר הביטחון, היית מאלה שהזהירו, אם כי לא היית בתפקיד אחראי כמו היום. והנה הדברים קרו, הם קורים. למה אתם, וראש הממשלה בראש, צריכים לחזור על אותן טעויות, רק לעשות אותן ברגל יותר גסה? 
       
       מכיוון שכך, ראוי שהכנסת הזאת תביע אי-אמון בראש הממשלה ותצא לדרך חדשה, דרך של ביטחון ושלום. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת אורי אריאל. יעלה שר הביטחון שאול מופז על מנת להשיב על הצעת האי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו. בבקשה, כבוד שר הביטחון. 
       
שר הביטחון שאול מופז:
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לשלוח את תנחומינו למשפחת קריידרמן, למשפחת אפיק זוהר-אוחיון, למשפחת מרדכי יוספוב ולמשפחתו של החייל רועי ניסים, ולומר בשמי ובשם מערכת הביטחון, שאנחנו נעשה כל שביכולתנו על מנת לצמצם עד כמה שניתן את מספר הנרצחים בקרב אזרחי מדינת ישראל בידיהם של מרצחי הטרור. 
       
       הצעות האי-אמון מועלות על רקע מה שמתואר כהידרדרות במצב הביטחוני. ברצוני לומר שזאת מציאות שמנותקת מהמציאות הכוללת בעת האחרונה ובדגש במגמת צמצום של יכולות הטרור ונזקיו על פני השנים האחרונות. בפועל, על אף הנפגעים האחרונים, לצערנו הרב, לא רק שאין הידרדרות במצב הביטחוני, אלא שלאורך זמן יש שיפור במצב הביטחון. 
       
       בספטמבר הקרוב ימלאו ארבע שנים למתקפת הטרור שנכפתה עלינו. השיא של המתקפה הזאת נרשם במרס 2002, חודש דמים שבו היו 135 הרוגים וכ-700 פצועים; טבח ליל-הסדר במלון "פארק" בנתניה. אולם מאז יצאנו למבצע "חומת מגן", שהיה עקב שיא הטרור, נרשמה ירידה עקבית ומתמשכת ברף הטרור ובמספר הנפגעים, שגם הוא כואב. 
       
       אני יכול לומר, שיש ירידה, ולשם המחשה אני יכול להביא את הנתונים הבאים: בשנת 2002 נרשמו כ-5,300 פיגועים, בהם 60 פיגועי התאבדות, שגרמו ל-451 הרוגים ולכ-2,300 פצועים. בשנת 2003 נרשמו כ-3,800 פיגועים, בהם 26 פיגועי התאבדות, שגרמו ל-214 הרוגים ולכ-1,000 פצועים. בחציון הראשון של 2004 נרשמו כ-1,700 פיגועים, מהם עשרה פיגועי התאבדות, שגרמו ל-65 הרוגים לצערנו ולכ-220 פצועים. 
       
       מאז מבצע "חומת מגן" נעצרו כ-4,800 מחבלים ונפגעו כ-880. המוטיבציה של גורמי הטרור עודנה גבוהה, אבל פגענו מאוד ביכולותיהם ואנו מגיעים לאחוזים גבוהים ביותר של הצלחה בסיכולם ובמניעתם של ניסיונות הטרור. לשם המחשה אציין, כי זה קרוב לארבעה חודשים לא הצליחו ארגוני הטרור לממש פיגועי התאבדות בתוככי ישראל, חרף מאמצים ניכרים שהם עושים. מאז ראשית השנה הזאת סיכלנו יותר מ-80 התארגנויות של פיגועי התאבדות ועצרנו 38 מפגעים מהשומרון בדרכם לישראל, בשלב כזה או אחר. רק בחודש האחרון, בחודש יוני, סוכלו 23 פיגועי התאבדות, ומאז ראשית יולי שניים נוספים. 
       
       אני חושב שהנתונים מדברים בעד עצמם ומצביעים על מגמה ברורה של שיפור במצב הביטחוני, ודומני שכל אזרח בישראל חש זאת. ההצלחות הללו לא נולדו מאליהן. הן פרי מאמץ אדיר של כל זרועות הביטחון. 
       
       במרוצת הזמן פיתחנו גם תפיסה מערכתית כוללת ללחימה בטרור על זרועותיו, ובמסגרת הזאת שיפרנו יכולת התמודדות כוללת ואופרטיבית הן בשילוב המודיעין והן בפעילות האג"מית ויצרנו אפקט מצטבר של פגיעה בתשתיות הטרור, לרבות פגיעה בדרגי הנהגה ובמוקדי הידע, כמו מהנדסי מטענים ואחרים. כן נכנסנו ללחימה בכל מה שקשור לכספי הטרור, שהם דלק לטרור, ובסביבה התומכת טרור. יש עוד מה לעשות בפעילות נגד הטרור, ואנחנו נעשה זאת. 
       
       גם גדר הביטחון תורמת תרומה נכבדה למענה הביטחוני שלנו, והיא בפירוש מצילת חיים. כך, לדוגמה, מאז השלמנו את הקמתו של מרחב החיץ סביב אזור השומרון, שהוא החממה העיקרית של הטרור, נרשמה ירידה של מעל 90% במספר הפיגועים שבוצעו בידי תשתיות אלה בתחומי ישראל ומעל 70% ירידה במספר ההרוגים כתוצאה מפיגועים אלה. 
       
       מראשית שנה זו לא הצליח אף מחבל מהשומרון לחצות את הגדר ולהיכנס לישראל מאזור זה, ואני רוצה לציין גם את הפעילות של כוחות צה"ל באזור השומרון, בעיר שכם ובג'נין, שהוסיפה לתרומה הסיכולית. למאמץ הסיכולי שלנו יש גם מחיר, ולצערנו אנחנו משלמים אותו מדי פעם בפגיעות כואבות. 
       
       לאחרונה עלה מחדש האתגר הגלום בירי רקטות "קסאם" מרצועת-עזה לעבר שטח ישראל בדגש בשדרות. בעקבות מקרי הירי האחרונים השתלטו כוחות הביטחון וצה"ל לזמן ממושך על כל מרחב השיגורים בצפון הרצועה, ואני מאמין שנצליח לצמצם למינימום גם את האיום הזה. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       עדיין יש הרוגים. אולי אתה מעודד את הציבור שלך עם הדיבורים האלה. 
       
שר הביטחון שאול מופז:
       
       נוסף על ההשתלטות על תא השטח של שיגורי ה"קסאם", אנחנו פועלים בערוצי סיכול מול אלה המייצרים והמשגרים, לרבות ביישום טכנולוגיות חדשות להתמודדות עם התופעה ובערוצים נוספים של מנופי לחץ כנגד דפוס זה של הטרור. 
       
       צריך לומר ביושר, שאין מאה אחוז סיכול ומניעה, ומכיוון שהמוטיבציה קיימת, יהיו עוד ניסיונות של הטרור. אני מקווה מאוד שנצליח למנוע את מרביתם, כפי שאנחנו עושים בתקופה האחרונה. אבל כאשר מסתכלים על המאזן הכולל, אני סבור ששיפרנו מאוד את מצב הביטחון ואת תחושת הביטחון בישראל. זה המקום להביע את מלוא התודה וההוקרה לכל זרועות הביטחון העושות לילות כימים במלאכת הקודש של הבטחת שלומם וביטחונם של אזרחי ישראל. 
       
       לחבר הכנסת אורי אריאל אני רוצה לומר, שאת מטבע הלשון שלחבית יש תחתית אמרתי בכניסתי לתפקיד שר הביטחון, ואני אכן סבור שבהתמדה ובנחישות, תוך פעולה נמרצת של כוחות הביטחון – צה"ל, שירות הביטחון הכללי, שוטרי משטרת ישראל ואנשי משמר הגבול – אפשר להוריד עוד את מפלס הטרור, וכך נעשה. זאת המגמה שאפשר לראות בבירור בשנתיים האחרונות, ואני אומר את זה אף שהמוטיבציה גבוהה, ההסתה הפרועה נמשכת והניסיונות נמשכים מדי יום. אבל, היקף הסיכול שלנו הולך ומשתפר מדי חודש בחודשו. אמרתי שיש עוד מקום להמשך עשייה, ואני מקווה מאוד שנמשיך לעשות את זה באמונה בצדקת דרכנו, על מנת להעניק ביטחון לאזרחי מדינת ישראל. 
       
       לאור הדברים שפירטתי אני סבור שמן הדין להסיר את הצעת האי-אמון מסדר-היום. תודה. 
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשר הביטחון שאול מופז. אחרונת הצעות האי-אמון היא של חבר הכנסת עמיר פרץ, מטעם סיעת עם אחד. בבקשה, אדוני. שר הפנים נמצא פה כל הזמן והוא ישיב לך, כמובן. אם אדוני רוצה להמתין, אנחנו נמתין עד אשר הוא ייכנס. הוא עכשיו בלשכת ראש הממשלה?
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכיוון שאני יוצא מנקודת הנחה שתשובתו של שר הפנים מוכנה מראש והיא לא תשתנה, כנראה לא עקב דברי ולא עקב ההתרגשות הגדולה שתפקוד אותנו, לכן נתייחס לנושא, אף שאין שום שר שמייצג כרגע את הממשלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השר פורז, לזכותו ייאמר שהוא היה פה כל הדיון. הוא חשב שהוא קודם לשר הביטחון והוא בדרך הנה. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אני לא מחלק ציונים לאף אחד. אני לא ממנה שרים ולא מפטר שרים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ברגע שהוא יגיע, יהיו לך חמש דקות תמימות. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       זה בסדר. חשוב לי מאוד לדבר לחברי הכנסת ולדבר ליושב-ראש, לא פחות מאשר לשר הפנים. 
       
       אדוני היושב-ראש, בשבוע האחרון אני מתמלא ממש פרץ של התרגשות. פתאום הארץ כולה נמלאה בפרץ של התבטאויות של רחמים ושל מחילה. נגיד בנק ישראל בכבודו ובעצמו מופיע קבל עם ועדה, טורח להגיע לנשיא כדי למנף את התוכנית למאבק בעוני שהוא מגיש. שר האוצר מקפיד לומר שהוא פשוט יוצא מגדרו, כי הוא עומד לסייע לקשישים בישראל, אלה שבעייתם טרם נפתרה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, עכשיו גרמתם לכך שהרמקול גם נגמר. 
       

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הממשלה סגרה לך את הרמקול. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       סתימת פיות של האופוזיציה. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       הממשלה מתנכלת לעמיר פרץ. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       זה לא חדש. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       כשבן-גוריון היה נואם בכיכרות, היו מכבים לו את החשמל. אני רואה שעכשיו גם לך כיבו את החשמל. נא ללחוץ על כפתור רענון. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, חבר הכנסת פרץ. 

עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אני באמת שמח לשמוע איך כל הארץ פתאום, על שריה וקברניטיה, כולם מתמלאים אולי ברגש של חרטה. אולי לפתע מישהו מתחיל להבין שההחלטות שלו בסוף גם גוזרות איזה גזר-דין על בני-אדם. 
       
       חבל שראש הממשלה לא כאן, כי הייתי אומר לראש הממשלה שהרבה מאוד זמן האמנתי שאתה בתמימותך, שריך ופקידיך מטעים אותך ולא עושים את כל הנחיותיך. אבל אתה יודע מה, אדוני ראש הממשלה, אם אתה שומע? אם אתה לא התפכחת, אני התפכחתי. אני כבר לא מאמין לך. פשוט לא מאמין לך. אני לא מאמין שאתה לא יודע שכל ההצעות שאתה מביא הן הצעות שאין להן תכלית. אני לא מאמין שאתה לא יודע שקשישיך בישראל מחטטים בזבל ובכל בוקר מתלבטים אם לקנות תרופות או לקנות לחם. אני לא מאמין לך יותר שאתה לא יודע שיש ילדים שנאנקים תחת הנטל, שיש ילדים שלא מסוגלים למצוא לעצמם פתרון לארוחת צהריים, שיש ילדים שלא יגיעו השנה לקייטנות וימצאו את עצמם בסכנה מאוד-מאוד גדולה לנוכח תאונות הדרכים הרבות שיש, לצערנו הרב, במדינת ישראל. 
       
       אני לא מאמין לך שאתה לא יודע שהצעות החוק שעברו כאן בעניין הרשויות המקומיות לא היתה להן שום מטרה לפתור בעיה כלשהי אלא היתה להן מטרה לטאטא את הבעיה אל מתחת לשטיח ולצייר "כאילו" ונפתרה הבעיה. 
       
       זאת ממשלה שמעולם לא התכוונה למה שהיא אמרה, אלא התכוונה רק לכותרת שלמחרת. לפי הכותרות כל הבעיות נפתרו – צמיחה יש, האבטלה יורדת, בעיית הרשויות כבר נפתרה, זה היה בעמודים הראשונים. אגב, עובדי המועצות הדתיות כבר קיבלו את משכורתם - בעיתון. בעיתון. הרבנים, רבני ישראל – אני לא איש דתי, אדוני השר, וגם אתה לא איש דתי, אבל אני מתבייש בכל פעם שאני רואה רב בישראל, שאומר לי שהוא מחפש שייתנו לו מתנת חסד. 

נסים דהן (ש"ס):
       
       השר גאה בזה. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       בושה וחרפה. בשום מקום זה לא קורה. בשום דת לא מעליבים ומשפילים את ראשי הדת כפי שאנחנו עושים. בשום דת. אני פוגש רבנים שאומרים לי בשקט: מה אנחנו נאמר? אנחנו מופיעים בהדרת כבוד, בחליפותינו, רוצים לתת ביטחון אישי לאלה שבאים לפגוש אותנו, לבקש מאתנו נחמה. אנחנו זקוקים לנחמה, אנחנו זקוקים למישהו שייתן לנו איזה פתרון, אבל לא לוותר על כבודנו. 
       
       אדוני שר הפנים, אני חושב שהגיעה השעה שתתייצבו כאן, ואני פונה גם ליושב-ראש הכנסת. אני יודע שיגיע הרגע שגם אתה, אדוני היושב-ראש, לא תסכים יותר, כי משתמשים בכנסת בישראל לא כדי להאיץ את הביצוע, אלא כדי לחפות על האי-ביצוע. 
       
       באו הנה, לכנסת הזאת, והגישו את ההצעה הזאת לפתרון בעיית השכר של עובדי הרשויות, וזה הרי כתם על ספר החוקים בישראל, החוק הזה שעבר כאן. פה, בכנסת הזאת, בפעם הראשונה בישראל, נרשם בספר החוקים שמותר להתנות שכרו של עובד באיזה עניין. היעלה על הדעת שמדינת ישראל מחוקקת חוק שבו כתוב שעובד יקבל את שכרו רק אם היתה תוכנית הבראה ברשות שלו? מה זה מעניין אותו? העובד בא, עבד, עבד לפרנסתו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פרץ, אני הצבעתי יחד אתך בעד החוק הזה ולא כתוב כך. כתוב שרשות מקומית תקבל את כספה - - -
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אבל הוא צודק. העובד לא יקבל כסף לפני שהרשות המקומית תיכנס לתוכנית הבראה.
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זאת התוצאה. זאת התוצאה. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       שיבוא בטענות לראש העיר שלו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד שר הפנים נמצא פה בכל הדיונים והוא מתמודד עם כל הנושאים, בין שהם על ראשו ובין שהם מוטלים על ראשו. הוא עומד כאן ומשיב נכוחה, והוא ישיב אחר כך. הוא נמצא כאן. צריך להיות מאוד הוגנים גם עם שר הפנים, אף שחברינו הם ראשי ערים ורבים מחברי הם ראשי ערים. המצב שבו עובדים לא מקבלים את שכרם, תלוי במקום עבודתם. שר הפנים אינו מעסיק את העובדים. הוא אינו מעסיק את העובדים. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אבל הוא מתנה את זה בתוכנית הבראה. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       הוא הצביע בממשלה בעד.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא שר הפנים הזה ולא שר הפנים הקודם ולא קודם קודמו. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       הוא הצביע בממשלה בעד הקיצוץ.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אסור, כמו שאומר חבר הכנסת פרץ, שהכנסת תהיה מסווה או מחסה או העלמה של הבעיה האמיתית. אני מסכים אתו. דרך אגב, שר הפנים אמר זאת מפורשות כאשר דנו בחוק. 
       

נסים דהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, מי שהצביע בממשלה בעד קיצוץ של 40% לרשויות המקומיות יצר את המשבר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זאת בעיה אחרת. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       הוא הצביע בעד. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש רשויות מקומיות שעושות מלאכתן נאמנה. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       קודם כול, מי שהציע את ההצעה לקצץ, הוא יצר. קודם כול מי שהציע. הוא טעה, אבל נתניהו הציע. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת רמון, שמתי לב שהיום זה יום נתניהו אצל אדוני. כל קריאות הביניים שלו נוגעות לנתניהו. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר רק מלה. זה יום אין-נתניהו אצל ש"ס. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר גמור. אני רוצה לומר לכם כך: אדוני הנואם הנכבד, יושב-ראש תנועת עם אחד המצטרפת. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       לא, עכשיו עבודה. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       לא, אני מדבר פה בשם עם אחד. יש לי עוד חצי שנה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עם אחד המצטרפת. אדוני, לפני דקה הגיע הנה שר הפנים והוא שמע אותך במשך דקה תמימה, לכן נותרו לך ארבע דקות. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אני מודה לך, אדוני. אני רוצה לפנות שוב אליך, אדוני היושב-ראש. אנחנו לא נמצאים כאן במועצה של תנועות הנוער ואיש מאתנו לא בא לכאן לדיון תיאורטי בעת שדנו בחוק. עמדו מולנו עשרות אלפי אנשים. 
       
       אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שאני יודע שאם היית היום משתתף בישיבת ועדת הכספים – חברת הכנסת רוחמה אברהם היתה שם והיא תעיד על מה שאני אומר לך עכשיו – היית רואה שבא עובד מעראבה, הוציא שקית כזאת גדולה של תרופות ואמר: אני לא מקבל משכורת כבר שנה, יש לי תשעה ילדים, השקית הזאת עולה לי 1,200 שקל בחודש, אני לא יכול לקחת תרופות נגד העובדה שאני צריך דיאליזה; יש לי סוכרת. מה אתם רוצים ממני? חולה ופגוע אני מגיע יום-יום לעבודה ועושה את מלאכתי. מה אתם רוצים ממני במאבק הזה שבין שר הפנים לראש הרשות לממשלה ולשר האוצר? מה רוצים כל כוחות האיתנים האלה שנאבקים ביניהם, והאחד רוצה ללמד את השני לקח מאותם עובדים שלא מביאים פת לחם לפרנסתם? 
       
       אומרים שבמגזר הערבי הם הולכים בלילות ללקט עגבניות. לאן הגענו? לאן הגענו?
       
       אז אני אומר לך אדוני היושב-ראש: אילו אתה היית שם היום, לא היית מסכים. כי מה עשו בעצם? באו לכנסת בצעקה גדולה, וכולנו שתקנו. אני מודיע לך שאם היינו הולכים לבג"ץ נגד החוק, החוק היה נפסל, כי שום בית-משפט לא היה מסכים. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       הבנקים הלכו. אולי תצטרף לעתירה של הבנקים. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       תסלח לי, אני לא אשחק לידיים שלך, מופז. לא מופז, פורז; מופז היה פה קודם, תסלח לי. אתה לא נעלב מזה, נכון, פורז? 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       לא, להיות שר הביטחון זה יותר. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אדוני שר הפנים, החלטתי שלא לשחק לידיים שלך יותר. הרי אתם כל היום מתגרים בי כדי שאני אשבות. כל היום אתם מתגרים בי, כי אתם אומרים: אה, אם הוא ישבות נלך לציבור, נגיד להם: ראיתם? הוא שובת. לא אשבות. לא אתן לך את התענוג הזה יותר. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אני שמח. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       לא אפול יותר למלכודת של ההסתה שלכם, לא אתן לכם את התענוג הזה, שאתם נכשלים – לא מצליחים לשלם שכר לעובדים – ואחר כך מה יקרה כשאני אשבית אותם? תגיד להם: לא עבדתם – לא מגיע לכם שכר - - - 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       הם גם ישלמו. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       הם גם ישלמו על כך. אז מה? לא, בשום פנים ואופן לא. כאשר הציבור יראה מה אתם עושים באמת – אני לא רוצה להשלים את מה שהוא אמר, אדוני היושב-ראש – הוא אמר: אני מאוד מקווה שלא יביאו אותנו למעשים חסרי אחריות, כי אנחנו לא יכולים לעמוד יותר מול משפחותינו. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       הוא אמר יותר מזה, הוא אמר שהוא לא בטוח - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהן, מספיק. חבר הכנסת דהן, לא נמשיך פה את הדיון שעות. חבר הכנסת דהן. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       כדאי שתשמע, זה לטובתך – זה אזרח במדינה שאין לו כסף לתרופות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהן, אדוני לא רוצה לשמוע? אדוני היתה לו זכות דיבור, והוא נתן אותה לחבר הכנסת יצחק כהן. חבר הכנסת יצחק כהן דיבר על מה שדיבר במשך שש דקות, שבע דקות, ובזבז את זמנו של אדוני. אדוני היה יכול להגיד את כל מה שיש לו. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אבל, אדוני, אם מבטיחים לשר שלא שובתים - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מח'ול, אני לא בשאלות ותשובות עכשיו. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, מפאת כבודה של הכנסת – אדוני שר הפנים, מכיוון שהחוק שחוקקתם היה בבחינת הוראת שעה, הגעתי למסקנה שבהוראת שעה שבאה ליצור מצב של הזרמת כסף מיידית לעובדים שלא מקבלים את שכרם הרבה מאוד חודשים – אתה יודע מה? אף שזאת שאלה של חוקתיות, עדיין יש בזה סבירות, יש בזה מטרה ראויה, כל הדברים הנדרשים כדי שהוראת שעה כזאת תהיה עד דצמבר, אבל אם תמשיכו להתברבר עד דצמבר ולא יצא מכך דבר, למה גרמתם? גרמתם לכך שהיום, כאשר ראש רשות פונה לבנק, הבנק לא מוכן לתת לו הלוואה, כי הוא פוחד שמחר, באמצעות חוק, הממשלה תיקח ממנו את הכסף שהוא הלווה לאותו ראש רשות. כלומר, יצא שכרנו בהפסדנו. 
       
       דבר אחרון. אדוני שר הפנים, מכיוון שאתה המתקצב של אותם 60% של שכר עובדי המועצות הדתיות – לא כל האחריות, של ה-100%, היא עליך, אבל 60% מהאחריות מוטלים עליך – אתה צריך למצוא דרך לאפשר לאותם עובדי המועצות הדתיות, לרבות אותם גמלאים שאין להם ממה להתפרנס, לקבל את שכרם. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       משפט אחרון לסיום, אדוני. אני מקווה שפרץ הרחמים של נגיד בנק ישראל ופרץ ההתרגשות של שר האוצר ופרץ ההסברים שתיכף נשמע מאדוני שר הפנים לא ימשיך לבוא לידי ביטוי רק בהתבטאויות ובאמירות. אני מקווה שאנחנו נעבור לשלב המעשים, ועד אז הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת עמיר פרץ. כבוד שר הפנים ישיב. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       ממשלה עם שתי ידיים שמאליות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהן, אני מבקש מאדוני – הרי איננו יכולים לקיים בו-בזמן שבע הצעות אי-אמון. סיעת ש"ס הגישה הצעת אי-אמון, וחשבתי שאדוני ידבר בה. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       אני המדבר הבא. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בהחלט. בבקשה. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשהצגתי את הצעת החוק שעברה לפני זמן מסוים, בעניין המשבר ברשויות המקומיות, הסברתי בצורה מפורשת שאין כוונה ואין שום יכולת להפוך את עובדי הרשויות לעובדי המדינה ושהמדינה תיטול על עצמה לשלם להם את משכורותיהם. הסברנו בצורה מפורשת שהוא הדין לגבי המועצות הדתיות. גם כאן – עובדי המועצות הדתיות אינם עובדי המדינה, והמדינה אינה חבה להם את משכורותיהם. 
       
       עמיר פרץ שואל שאלה מאוד נכונה: מה אשם אדם שעובד ברשות מקומיות מסוימת, שראש הרשות שלו – לא הוא – "שלימזל", או לא רוצה, או לא יכול, ולא מגיע אתנו להסדר של תוכנית הבראה? הוא לא מקבל כסף והמשכורת לא משולמת לו. התשובה היא שהעובד אינו אשם, אבל באותה מידה גם עובד במפעל תעשייה שנקלע לקשיים והמעסיק לא יכול לשלם לו אינו אשם; באותה מידה אלפי העובדים שפיטרת מההסתדרות, כי לא היה לך כסף לשלם להם משכורות, גם הם אינם אשמים, וחלקם מסתובבים עד היום ומחפשים עבודה במקום אחר. גם הם אינם אשמים. 
       
       אני לא בא אליך בטענות על כך שפיטרת אלפים מעובדי ההסתדרות כי היתה לך קופה מצומקת ונאלצת להתאים את ההוצאות להכנסות. כך צריך לעשות כל גוף אחראי. 
       
       מה אנחנו עשינו, אדוני היושב-ראש? נתנו בידי הרשויות המקומיות את הכלים לבצע את זה – נתנו להן אפשרות שהכסף שאנחנו נותנים להן, וגם כספים שהן מקבלות ממקורות עצמאיים – מי שנמצא בתוכנית הבראה בתקופה מסוימת – הכסף הזה יהיה חסין, כדי שראש הרשות יוכל לשלם הוצאות חיוניות. 
       
       עמיר פרץ שואל: מה העובד אשם? אני אומר לך: הוא לא אשם. 
       
       אני אומר לך בצורה מפורשת, שאנחנו מתקרבים עכשיו אל רגע האמת, וחלק מראשי הרשויות המקומיות הללו, אם הם לא יצליחו להתגבר בכוחות עצמם ולהביא לנו תוכנית הבראה מסודרת כדי לפתור את הבעיות, לא יהיו ראשי רשויות. נמנה ועדות קרואות. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       ואז יהיה כסף? 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       לא יהיה, אבל הוועדה הקרואה תעשה תוכנית הבראה. מה שראש הרשות לא יכול לעשות תעשה ועדה קרואה. מה אתם חושבים, שוועדה קרואה, ברגע שהיא מתמנית, אוטומטית כל הבעיות נפתרות? שאנחנו ניתן כסף בלי חשבון? שנזרים כסף בלי הגבלה? לא. מה שראש הרשות לא רוצה לעשות או לא יכול לעשות תעשה הוועדה הקרואה. 
       
       יש ראשי רשויות מקומיות שנמצאים במלכוד, כי יש להם מועצה לעומתית שאינה מאפשרת להם להתקדם. במקרים כאלה החוק מאפשר לנו לפזר את מועצת העירייה ולהשאיר את ראש הרשות עם ועד שאנחנו ממנים, שישגיח עליו, וגם את זה נעשה. 
       
       אני פונה אליך, עמיר פרץ, כמי שנוסף על תפקידו החשוב כחבר הכנסת – זה באמת תפקיד חשוב להיות חבר הכנסת –  גם מייצג את ההסתדרות, שתבין: אתם חייבים לתת יד לתוכניות ההבראה; אתם חייבים לגרום לכך שהרשויות המקומיות יתנהלו ביעילות; אתם חייבים לאפשר פיטורי עובדים מיותרים – עם כל הכאב, שילכו למקומות שבהם צריכים אותם, אחרת זו אבטלה סמויה, ואבטלה סמויה היא גרועה מאבטלה גלויה. כאשר יש לך אבטלה גלויה, אתה יודע שאדם פלוני, אין לו מקום עבודה, ואתה צריך לשבור את הראש איך למצוא לו מקום עבודה. כשהוא לכאורה מסודר, עובד ברשות מקומית ומקבל משכורת, אבל המשכורת היא מיותרת, נוצר משבר, והמשבר הוא מיותר. 
       
       לכן, אני חושב שצריך לתת יד לראשי הרשויות שרוצים לעשות תוכנית התייעלות ותוכנית הבראה. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אי-אפשר להתייעל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, זה לא זמן לשאלות ותשובות. חבר הכנסת טלב אלסאנע, היה לך מספיק זמן לטעון לאי-אמון נגד שר הפנים. חבר הכנסת פרץ שאל שאלות והוא מקבל תשובות; בין שהן מספקות ובין שלא, הוא מקבל תשובות. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אפשר לשאול שאלה אחת? 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השאלה שלך הופנתה לשר גדעון עזרא והוא ענה עליה. 
       
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       נשאלה השאלה בעבר, כיצד הסכמתי לקיצוץ כזה בתקציב הרשויות המקומיות – ובזה אני אשם. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       נכון, זאת השאלה. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       קודם כול, אני רוצה לומר לכם, שכשנכנסתי לתפקידי בממשלה, בחודש מרס לפני שנה ורבע, מצאנו את הכלכלה הישראלית על סף התמוטטות. אני רוצה לשבח את שר האוצר נתניהו, שהביא תוכנית כואבת מאוד, אבל כזאת שהעלתה את הכלכלה הישראלית למישור של צמיחה. מה לעשות שבחודשים האחרונים הפרמטרים הם חיוביים? חלק מכם יגידו אולי שזה משום שהטרור פחת – והוא פחת – או משום שיש התאוששות בכלכלה העולמית – וגם זה נכון, אבל אל תתעלמו מזה שהצעדים הקשים האלה של הממשלה הם שהביאו להבראה. הצעדים האלה לא פגעו רק בשלטון המקומי; הם פגעו ברווחה, בחינוך ובכול, משום שאנחנו מאמינים – ואני מאמין בזה – שכדי להביא לצמיחה כלכלית אתה צריך לגרום למכונה הזאת, שנקראת כלכלה – החלק היצרני – לעבוד ולייצר, ואם אתה מטיל עליו מסים והגבלות ביורוקרטיות, אתה יוצר מצב שבו אין רצון להשקיע, אין רצון לעבוד, והעסק הזה הולך אחורנית. 
       
       לכן, הצעדים האלה היו צעדים הכרחיים, ולקראת תקציב השנה הבאה, וזאת עמדתי – ואני מקווה שהיא גם תתקבל – לקראת תקציב השנה הבאה - אם היושב-ראש יסכים, אני מוכן גם לענות על שאלות בתום דברי - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, רבותי. יש לנו היום סדר-יום עד 24:00. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       כבוד השר דיבר - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, זה לא זמן לשאלות ותשובות לשר הפנים. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       - - אבל אם היושב-ראש לא מסכים - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, אני לא יכול להרשות. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       לקראת תקציב השנה הבאה בכוונתי לבקש ממשרד האוצר – וגם להיאבק על זה – הגדלה סבירה של תקציב השלטון המקומי. אמרתי זאת בכנסת לא פעם ואני חוזר ואומר: הייתי בעד הקיצוץ, אבל הקיצוץ היה דרסטי מדי. חלק גדול מהרשויות, גם אם ינקטו צעדי הבראה ויעשו כל מה שצריך, עדיין לא יוכלו להתאזן, כי יש מקומות, בעיקר בפריפריה, שבהם אי-אפשר להתאזן, בגלל נסיבות אובייקטיביות. מה לעשות? גם בתל-אביב, בכפר-שמריהו ובסביון צריך לפנות אשפה, וגם בערים חלשות; גם פה וגם שם צריך תאורת רחוב; גם פה וגם שם יש חינוך וסעד וכל הבעיות. באמת יש רשויות מקומיות חלשות, בעיקר בפריפריה, ואנחנו נצטרך לדאוג להן. 
       
       אשר לסטטוס, אני רוצה לומר לכם שאנחנו באמת מתמודדים עם משבר קשה מאוד – אנחנו נמצאים עם 144 רשויות במסלול תוכניות הבראה, שיש להן יש גירעון נצבר מעל 17.5%. עכשיו המצב הוא זה: 27 רשויות כבר חתמו על תוכנית הבראה; ל-48 רשויות אושרה תוכנית הבראה אבל טרם אישרו אותה במועצת הרשות, למשל, בין היתר, מועצות לעומתיות. רשויות שהגישו תוכנית הבראה והיא כבר בשלבי אישור – 44; רשויות שנמצאות בגירעון מעל  17.5%, שמעיד על מחלה קשה, ועדיין לא אושרה להן תוכנית – בעצם הן לא הגישו תוכנית ולכן לא היה מה לאשר – 25. 
       
       אנחנו עושים מאמץ גדול לשכנע את הרשויות, את כולן, להגיע למצב שבו יש תוכנית הבראה מאושרת ואז אנחנו מחילים עליהן את הסעיפים שמדובר בהם, דהיינו הסעיפים שנותנים להן הגנה בחוק מפני עיקולים. זה גם מאפשר לנו להעביר כספים במסגרת תוכניות ההבראה, כדי שהמשכורות ישולמו. 
       
       אני רוצה לומר משהו על המועצות הדתיות: המועצות הדתיות הן גוף עצמאי, אבל מקובלת עלי הטענה, גם אם אני חושב שאני באופן אישי לא נזקק יום-יום לשירותי המועצה הדתית - - -

היו"ר נסים דהן:
       
       בינתיים. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       יום-יום, אני אומר. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       כן, אמרתי "בינתיים". 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       יש כנראה שני שלבים בחיים שאתה עלול להזדקק להם, אבל היום יש "מנוחה נכונה", אז גם כשאתה מת אולי אתה יכול בלי שירותי המועצות הדתיות. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       גם הם נסמכים על המועצות הדתיות. 
       
שר הפנים אברהם פורז:
       
       - - - ואין ויכוח, אדוני היושב-ראש, שעובדים צריכים לקבל את שכרם. אלא מה? אם רשות מקומית, שהיא שותפה ב-60% מתקציב המועצה הדתית, אינה הולכת לתוכנית הבראה, אינה חותמת ואינה מקבלת, מטבע הדברים הכסף שלה מתעכב, ואז כל מה שנותר הוא טוב הלב של משרד ראש הממשלה, הממונה על שאר ה-40%. לכן אני מפציר בראשי הרשויות המקומיות – כל אלה שציינתי כי הן נמצאות בשלבי אישור – לעשות מאמץ, לאשר את התוכנית וגם להעביר את הכספים שהן מחויבות להעביר למועצות הדתיות. 
       
       אני רוצה לומר לכם, בחלק מהמקרים לא מועבר כסף לאיגודי כבאות – יש לנו בעיה עם כבאות, חלק במקומות אחרים – הבעיה היא בעיה כללית, אבל העיקרון הוא פשוט: אלה אינם עובדי המדינה, ואנחנו ניתן כסף במסגרת תוכניות הבראה. 
       
       מדובר באנשי ציבור – חבר הכנסת עמיר פרץ, אתה היית ראש רשות מקומית – הם נבחרו באופן דמוקרטי, ראש מועצת עירייה נבחר באופן דמוקרטי, ואני  עמדתי בתוקף על כך שהבחירות יתקיימו במועדן. האחריות היא עליהם, הם צריכים להישיר מבט – ראשי הערים וראשי המועצות צריכים להישיר מבט אל הציבור ולפעמים להסביר למה הם מתרשלים בהכנת תוכנית הבראה. אם תיעשה תוכנית הבראה, היא תאושר על-ידינו, והחיים יהיו יותר קלים לכולם, ובכלל זה לעובדים. 
       
יאיר פרץ (ש"ס):
       
       - - - 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       נא לא להפריע. תודה רבה לכבוד השר. חבר הכנסת יאיר פרץ, אתה יודע, כשרוצים להעיר הערה צריך לשבת. נא לשבת. בבקשה. תודה רבה. אנחנו עוברים לדיון בהצעות האי-אמון. ראשון המתדיינים – חבר הכנסת אלי בן-מנחם. חבר הכנסת אלי בן-מנחם אינו נוכח. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       עד שאלי בן-מנחם עולה אני רוצה להגיד רק משפט אחד. אני רק רוצה להבהיר לכבוד השר – שלא יהיו אי-הבנות – כשאמרתי לך שעובדי הרשויות לא ייפלו למלכודת – אני רוצה שתבין – שאר העובדים במדינה החליטו להמתין עד ה-10 בחודש כדי לתת סיכוי לתוכנית שלך, אבל מ-10 בחודש אין מה לעשות. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת עמיר פרץ, על ההבהרה. השר שמע. תודה רבה. בבקשה, חבר הכנסת אלי בן-מנחם – ארבע דקות. 
       
אלי בן-מנחם (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, השר פורז, חברי הכנסת, ביבי, שר האוצר, יושב עכשיו על כיסאו ומחייך חיוך גדול מאוד. נו, עכשיו מגישים הצעת אי-אמון בממשלה, אז מה? אדוני היושב-ראש, המדדים שמתפרסמים היום מצביעים על צמיחה במשק ברבע הראשון של השנה. לא זו בלבד, אלא שגם היצואנים התחילו לנשום לרווחה והגדילו את היצוא באופן ניכר. אפילו איכות החיים עלתה. איך יודעים את זה, אדוני היושב-ראש? פשוט, ייבוא הצריכה הפרטית גבר השנה במידה ניכרת. לסיכום, שר האוצר מרוצה מהעלייה בתפוקת התעשייה, בפריון העבודה ואפילו במספר המועסקים. אכן, נתונים נאים. אופטימיסטים כשר האוצר יגידו שהנה, מסתמנים ניצנים של יציאה מהמיתון. 
       
       אבל, רבותי חברי הכנסת, הנתונים הסטטיסטיים הם רק חלק מהתמונה. החלק האחר, שבגללו אנו מצביעים היום אי-אמון בממשלה, הוא מצבם של החלשים בחברה הישראלית. היום אנו מצביעים אי-אמון בממשלה בגלל הפערים הכלכליים ההולכים ומתרחבים. היום אנו מצביעים אי-אמון בממשלה בגלל המחיר שהחברה הישראלית נאלצת לשלם בעבור הצמיחה המדומה של ביבי ושל חבריו בעלי ההון. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       מה זה ביבי וחבריו? שר האוצר. 
       
אלי בן-מנחם (העבודה-מימד):
       
       סליחה, וגם חברותיו. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה, ההערה נשמעה. נא לא להפריע לדובר. 
       
אלי בן-מנחם (העבודה-מימד):
       
       גם חברותיו העשירות, ולא אלייך אני מתכוון, חברת הכנסת רוחמה אברהם. את לא עשירה מספיק. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       לצערי. 
       
אלי בן-מנחם (העבודה-מימד):
       
       לצערך, מי יודע. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הסיפור שהממשלה אינה מספרת הוא סיפורם של הקשישים שמתים כי אין להם כסף לתרופות – אמרתי זאת כמה פעמים מעל במה זו: אנשים לא לוקחים תרופות כי אין להם די כסף בכיס. לפעמים הם בוחרים תרופה אחת מתוך שבע-שמונה, מה שהם חושבים שהכי יכול לעזור להם, פשוט כי אין להם כסף. הסיפור הוא סיפורם של מאות אלפי ילדים שחיים מתחת לקו העוני ואין להם כסף לא רק לספרי לימוד ולבגדים, אלא גם לסנדוויץ' לארוחת הבוקר. 
       
       הסיפור שביבי מתעלם ממנו הוא סיפורן של אמהות חד-הוריות שנאלצות למכור איברים מגופן כדי לממן את מחייתן. לא חסרות כאלה במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש. חלק מהן אתה מכיר אישית; סיפורם של עולים חדשים ותושבים ותיקים, שבשנים האחרונות ויתרו על הבושה ומקבצים נדבות בשווקים, מחכים שאנשים טובי לב יתרמו להם את מזונם הדל. 
       
       הייתי מציע לחברי הכנסת להסתובב בימי שישי ליד שווקים – לא רק שווקים גדולים, גם ליד חנויות ירקות – תראו כמה אנשים מבוגרים, גם ותיקים וגם עולים, ממתינים שם כדי שבעל המקום יוציא להם בסוף היום, ביום שישי, את השאריות שנשארו לו, כדי שיוכלו להעביר את השישי-שבת שלהם. 
       
       אתמול פורסמה התוכנית הכלכלית שיזם נגיד בנק ישראל. מעניין שאפילו גדול הקפיטליסטים, ד"ר דוד קליין, שתמך עד היום במדיניות של שר האוצר, הבין שהממשלה הזאת חצתה כל גבול. אפילו הוא הבין שביבי, באידיאולוגיה ההרסנית שלו, מאיים על שלמותה ועל חוסנה של החברה הישראלית. 
       
       קליין התעורר סוף-סוף וגילה שאנחנו מידרדרים במהירות למצב של מדינת העולם השלישי, מדינה שיהיו בה מעט עשירים, ששולטים ברוב ההון במשק, ולעומתם קבוצה רחבה-רחבה של אזרחים, עובדים וחסרי תעסוקה, שנאבקים בכל יום מחדש כדי לשרוד. אולי גם הוא מבין שצמיחת העשירים לא תהיה רלוונטית אם יהיו במדינה כל כך הרבה עניים. 
       
       אני מקווה שגם שר האוצר, אדון בנימין נתניהו, יפתח את אוזניו לסיפור החרישי של החלשים בחברה. אולי הגיע הזמן לכך. ועד שהוא יחליט להאזין, המשימה שלנו היא להחליף אותו ואת החברים שלו בממשלה, כדי לעצור את הנזקים הכבדים שנגרמים לחברה הישראלית ולעתידה של מדינת ישראל יום-יום. תודה, אדוני היושב-ראש. 

היו"ר נסים דהן:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת רוחמה אברהם – ארבע דקות. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשישבתי וחשבתי איך אני אכתוב את הנאום הנוסף שאני מכינה כמעט כל שבוע בנושא הצבעות האי-אמון, בחרתי לפתוח במשל המערה של אפלטון, וברשותכם, אני אספר אותו. 
       
       תארו לעצמכם אנשים שחיים במערה מתחת לפני האדמה. הם יושבים וגבם אל פתח המערה, ידיהם ורגליהם קשורות כך שאינם יכולים לראות אלא את הקיר הפנימי של המערה. מאחוריהם יש חומה, ומאחוריה עוברים יצורים דמויי אדם הזוקפים מעל שפתה צורות מצורות שונות. מאחורי האנשים בוערת מדורה, ובאורה מטילות הצורות השונות צללים על קיר המערה. שוכני המערה רואים אפוא רק את תיאטרון הצללים הזה. כיוון שהם יושבים כך מרגע שהם נולדו, הם מאמינים שהצללים האלה זה כל מה שיש. 
       
       ותארו לעצמכם עכשיו שאחד משוכני המערה הצליח להשתחרר מכבליו. הדבר הראשון שהוא שואל את עצמו, מאיפה באים כל הצללים האלה שהוא רואה על קיר המערה? מה אתם חושבים שיקרה ברגע שהוא יסובב את ראשו ויראה את הצורות השונות המציצות מעל לשפת החומה? מה יקרה אם יצליח לטפס מעל לחומה ולעבור את המדורה אל העולם שבחוץ? אבל אחרי שישפשף את עיניו, יתחיל לראות כמה יפים הם הדברים.
       
       בפעם הראשונה בחייו הוא רואה צבעים וצורות ברורים. הוא יראה את בעלי-החיים והפרחים כפי שהם באמת, ולא כפי שראה עד כה, רק את הבבואות החיוורות שלהם. שוכן המערה הבר-מזל יכול עכשיו להמשיך לפזז ולכרכר באחו ולהתענג על החירות שנפלה בחלקו לראות את מה שיש מעבר לחומה. 
       
       הוא חוזר לשוכני המערות ומסביר להם מה קרה, אבל הם לא מאמינים לו. הם מצביעים על קיר המערה והם אומרים שהם רואים את כל מה שיש לראות, רק אותם צללים. לבסוף, הם הורגים אותו.
       
       חברי חברי הכנסת מהאופוזיציה, אתם מגישים הצעות אי-אמון פופוליסטיות שבוע אחרי שבוע.  עוד מעט אתם עוברים את ה-100. אני מקווה שאתם מבינים את הנמשל של משל המערה. בעוד ממשלת ישראל מושכת את מדינת ישראל בכל כוחה אל עבר האור, אתם אלה שרוצים להשאיר אותנו בחושך. אתם אלה שרוצים להשאיר אותנו בתוך המערה. ואני אומרת ומזכירה לכם, עם ישראל לא טיפש, עם ישראל יודע בדיוק מה טוב למדינת ישראל למרות הדרך הקשה, והיא קשה, לפעמים היא אולי קשה מנשוא. עם ישראל גם יודע שאנחנו, שממשלת ישראל הזאת תמשיך קדימה ולא תיכנע לשום מצב כזה או אחר. מדינת ישראל ועתידה חשובים לנו מכל המשחקים הפופוליסטיים הזולים. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו נמשיך למשוך בכל הכוח לכיוון האור, ונמשיך לעשות את כל הנדרש לשם כך. ממשלת ישראל מתמודדת ותמשיך להתמודד באומץ ובנחישות. 
       
       אני רק מזכירה לכם את מה שאתם נוטים להתעלם ממנו או לשכוח, וזה שבתחום הכלכלי מדיניות הממשלה יוצרת יציבות בשווקים, האינפלציה נמוכה, הריבית יורדת, השקל יציב, הבורסה שוברת שיאים מפעם לפעם. כל אלה מוכיחים שהאסטרטגיה שבחרנו היא הנכונה, אף שנכון שהיא קשה. 
       
       אדוני היושב-ראש, באנו חושך לגרש, וכולנו כבר רואים את האור בקצה המנהרה; כולנו, פרט לאופוזיציה, שמסיבות שונות ומשונות הסתמאו כנראה עיניה מלראותו. ולכן אני קוראת לכם לדחות את הצעות האי-אמון האלה, הבלתי-רלוונטיות. 
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר נסים דהן:
       
       הודעה לסגן מזכיר הכנסת. 

סגן מזכיר הכנסת דוד לב:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק גלי צה"ל – שידורי רדיו של צבא-הגנה לישראל (שידורי חסות ותשדירי שירות), התשס"ד-2004; והצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 36), התשס"ד-2004. 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס"ד-2004, של חברת הכנסת גילה גמליאל; ומטעם ועדת הפנים ואיכות הסביבה: הצעת חוק הרשויות המקומיות (משמעת) (תיקון מס' 4) (השעיית עובד שהחלה נגדו חקירה פלילית), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת גלעד ארדן. תודה. 
       


הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס--יהדות התורה, יחד--חד"ש-תע"ל--בל"ד, 
האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, עם אחד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל: 
א. המצב החברתי והכלכלי;
ב. מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל;
ג. מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית;
ד. מדיניותה בתחום הביטחון;
ה. הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות והמועצות הדתיות;
ו. מדיניותה הכלכלית והחברתית


היו"ר נסים דהן:
       
       ועכשיו חבר הכנסת יגאל יאסינוב - ארבע דקות, בבקשה.
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
        תודה. 
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את חבר הכנסת החדש מסיעת העבודה על זה שהעבודה שלו תיתן לנו, ואני מתכוון לכל הישראלים, גם ערבים וגם יהודים, להרגיש את זכויות האזרח מכל הצדדים ולקדם את הדו-שיח.  
       
       אני הופתעתי, משום שהיום כל הזמן דיברו על מה טוב לערבים, מה טוב ליהודים, וזה חלק אחד, מה טוב לחילונים מה טוב לדתיים, מה טוב לשמאל, מה טוב לימין. רבותי, אנחנו ישראלים, ולא חשוב לאן אנחנו שייכים, איזו תנועה אנחנו מייצגים פה ומה המטרות הפוליטיות שלנו. 
       
       כרגע אנחנו נמצאים בדיון על הצעות אי-אמון. אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאני חבר כנסת צעיר, ואני הופתעתי מזה שדיוני האי-אמון הפכו לדבר שהוא לא רציני, כי ידוע שאין לאופוזיציה 61 חברי כנסת כדי להפיל את הקואליציה והממשלה. כל הדיונים הם רק דיונים בלי מעשה. 
       
       אנחנו מדברים איפה תהיה הגדר ומהי הגדר. בג"ץ קבע שהקריטריונים לגדר הם לא לפגוע באוכלוסייה, לא לפגוע באוכלוסייה ערבית, ולא לפגוע באוכלוסייה יהודית, ודרך אגב להביא ביטחון גם לצד האחד וגם לצד השני. 
       
       אתמול הייתי בגוש-עציון. אילו אנשים. אנשי ההתיישבות הציונית. אנשים באו לשם להקים מדינה. אני רוצה להזכיר לכם מה היה שם. היה הרצח ב-1948. אני חושב שלא צריך להסביר ולספר לכם את ההיסטוריה. דם יהודי כמו דם ערבי. אין הבדל בין נהרגים. הרוצחים הם אלה שמפריעים לנו. 
       
       לסיום אני רוצה לומר דבר אחד: אתם לא תצליחו להפיל את הממשלה היום. אתם יודעים את זה ואנחנו יודעים את זה. אתם לא תצליחו להפיל את הקואליציה. בואו נדבר באופן מעשי מה אפשר לעשות יחד, כי אחרת לא יהיה כלום, כי אחרת אנחנו מפסידים זמן. אנחנו מאבדים אותו, ואנחנו לא עוזרים לכל הישראלים כאחד, גם יהודים וגם ערבים, גם חילונים וגם דתיים. תודה.
       
היו"ר נסים דהן:
       
       אומנם עבדכם הנאמן היה צריך לדבר, אבל כיוון שאני יושב כאן כממלא-מקום של היושב-ראש, אני אדבר אחר כך לפרוטוקול. חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם, שדיברה פה קודם לכן, הלכה עד אפלטון, משל המערה, כדי להסביר לנו כמה הממשלה הזאת נבונה ונאורה. אני רוצה להזכיר לה, שכבר אפלטון לא סמך על פוליטיקאים ובעצם חיפש את האנשים שיכולים להיות הפוליטיקאים האמיתיים שיובילו את המדינה לאור חזונם. והוא לא מצא. ולא רק שהוא לא מצא, אלא עברו למעלה מאלפיים שנה וגם אנחנו לא מוצאים. איך אני יודע? אני רואה את הממשלה הנוכחית, ועיני לא כהו מראות. 
       
       הליכוד, שר האוצר, מנופף פה כל הזמן בהישגיו הכלכליים המשמעותיים. אדוני היושב-ראש, אנחנו מגישים, שבוע אחרי שבוע, הצעות אי-אמון בתחום הכלכלי-החברתי. ואני מחזיק פה בידי חוברת שהוכנה לקראת יום חמישי - כנס קיסריה אשר בירושלים - והיא מדברת על ניתוח מקרו-כלכלי של הקטנת האבטלה וצמצום הפערים בדרך לצמיחה הכלכלית. ומה היא מוצאת? יושבים כלכלנים בלתי תלויים מהאקדמיה הישראלית ואומרים: כל סיפורי שר האוצר ביבי נתניהו הם סיפורים להדיוטות. באיזה מובן? שכל הצמיחה - תקשיבי, חברת הכנסת אברהם, לא צריך ללכת לאפלטון, צריך לקרוא את החומר שהוציאו מטעם כלכלני ישראל. כל הצמיחה במשק הישראלי מקורה, כמעט המוחלט, ביצוא ובהתעוררות בשוק העולמי, בהורדת הריבית על-ידי בנק ישראל, ובעצם המדיניות של ממשלת ישראל כמעט אינה מעלה ואינה מורידה. כלומר, בעצם עובדים עלינו בגדול. באיזה מובן? 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       קשה - - -
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       אני מציע, רוחמה, תקראי את החוברת, נדבר על זה. לא ססמאות, לא סיפורים, לא פוליטיקאים ערמומיים - - 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       חברת הכנסת רוחמה אברהם, נא לא להפריע. 
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       - - שמוכרים את מרכולתם כתגרנים בשוק. אלא עבודה רצינית, שמנתחת מה קרה במשק הישראלי בחמש השנים האחרונות ומראה שמקורות הצמיחה העיקריים במשק הישראלי בשנתיים האחרונות הם הורדת הריבית, ובעיקר ההתעוררות בשוק העולמי, כי כל הצמיחה מקורה ביצוא. 
       
       זה גם מדגים את הבעיה, שבסופו של דבר הפערים נשארים, גדלים. אומר נגיד בנק ישראל - נגיד בנק ישראל חוזר ואומר, שהפערים הם הסכנה הגדולה ביותר לכלכלתה של ישראל. יותר מזה, חברת הכנסת אברהם, שימי לב מה כתוב בחוברת. המסים העקיפים הם לב הבעיה של הכלכלה הישראלית, לא המסים הישירים. ואתם – הורדת מסים, הורדת מסים, הורדת מסים. רק אתם לא אומרים אילו. אתם טובים לעשירים ורעים לכלל האוכלוסייה. 
       
       ולכן, אדוני היושב-ראש, מי שלא מבין ששבוע אחרי שבוע האי-אמון הכלכלי-החברתי שלנו מקורו בנתוני האמת ובפערים ההולכים וגדלים בחברה הישראלית, מבין פוליטיקה, לא מבין את המהויות. לכן, אדוני היושב-ראש, לא תהיה ברירה, מוכרחים לשנות כיוון, מוכרחים להוביל מדיניות הרבה יותר צודקת, הרבה יותר הוגנת. ואם הממשלה הזאת כבר נזקקת לאפלטון כדי להצדיק את עצם קיומה, אז יש תקווה. תודה, אדוני. 
       
היו"ר נסים דהן:
       
       תודה. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין. ארבע דקות עומדות לרשות גברתי. אין שעון אלקטרוני, אז תצטרכו לסמוך על השעון שלי. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, נושא קריסת שירותי הדת במדינת ישראל עולה על סדר-יומה של הכנסת פעמים מספר בשבוע במסגרות שונות, בפורומים שונים. אך שלא כבכל נושא, עניין זה ראוי וצריך שימשיך לעלות על סדר-יומה של הכנסת, עד שבאופן סופי יהיה פתרון לבעיה. אין זה עניין להצעת אי-אמון, כי בנושא הזה צריך לשלב ידיים, אופוזיציה וקואליציה, במטרה לפתור את הבעיה. 
       
       לאחר הסבל הרב של עובדי המועצות הדתיות והגמלאים שלהם, יש לפתור בכל הכלים את הנושא, להבטיח שהמדינה, ורק היא, תיקח על עצמה את המחויבות המלאה והחובות הכספיים ותשלום הוגן לכל העוסקים בנושא. כדי לפתור את הבעיה נדרש שיתוף פעולה פורה בין כל הגורמים הקשורים לנושא, משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר. ואז כמובן נזכה שמעז יצא מתוק. 
       
       מי שדואג לעובדי המועצות הדתיות צריך להיות בקואליציה. הפתרונות בידי הקואליציה, כאן נמצאים המשאבים. המשאבים נמצאים בידי הקואליציה ולא בידי האופוזיציה. אין קשר בין פירוק משרד הדתות לקריסת המועצות הדתיות. ניהול לא מתוכנן, לא מפוקח, של חלק מהמועצות הדתיות, גרם לפירוק המועצות הדתיות. זה מחייב שינויים מבניים, ונבחנות סוגיות שונות, וכל זה יסתיים בחודש ספטמבר. 
       
       אושרו והועברו למועצות הדתיות בשבוע שעבר 26 מיליון שקל שישמשו לתוכנית הבראה ולתשלום שכר לעובדים ולספקים, כשלב ראשון בתהליך ההבראה. ראש הממשלה חתם על התקנה שמנהל, או מזכיר עם רואה-חשבון, יוכלו להוציא כספים עד שימונו ממונים. אנשי המועצה הדתית צורפו לחוק הרשויות המקומיות בנושא של חשבונות מוגני עיקול. 
       
       מטרת המפד"ל היא לייעל ולשפר את שירותי הדת. עולם התורה חשוב לנו, והוא אחד מאבני היסוד שלנו. חשוב לנו לשמור על עולם התורה והמועצות הדתיות. שירותי הדת הם קדושים, ואנחנו נדאג שהם לא ייפגעו. הם ימשיכו להתקיים, אלא שהמטרייה תהיה שונה, הכותרת תהיה שונה. הדת היא לא של מפלגה זו או אחרת, הדת היא של כולנו. כולנו, יחד עם משרד ראש הממשלה, עושים כל מאמץ לפתור את המצוקה. 
       
       מאחר שאף פעם לא נעשתה חשיבה מהו סל שירותי הדת פר-אדם במדינת ישראל, נעשית חשיבה זו היום במטרה להגיע להחלטה איך לתקצב את נושא הדת ואיך לנהל אותו ביעילות. 
       
       אכן, לא תמכנו בהצעתו של חבר הכנסת עמיר פרץ, שמטרתה היתה לתקצב פנסיות של עובדי המועצה הדתית. אין לנו עניין בהצעות חוק פופוליסטיות שמטרתן לקדם אינטרסים של יוזמיהן. הפנסיונרים של עובדי המועצות הדתיות אינם עובדי מדינה. אי-אפשר לקחת פנסיונרים שאינם עובדי מדינה ולשלם להם פנסיה כאילו הם עובדי מדינה. בחוק אין "כאילו".
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אפשר, אפשר. בחוק אפשר. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       מדוע לא כלל עמיר פרץ בהצעת החוק שלו סעיף הכולל גם את הפנסיונרים ועובדי הרשויות המקומיות, אם החוק הוא כל כך טוב? הרי ידוע לכולנו שיש כיום משבר שמקיף 20,000 עובדי רשויות מקומיות שלא מקבלים שכר ופנסיה כבר זמן ממושך. הסיבה פשוטה: אם הוא היה כולל את עובדי הרשויות המקומיות בחוק הפופוליסטי הזה, הוא היה שם עצמו ללעג ולקלס. קודם כול צריך להסדיר את נושא תקציב המועצות הדתיות. יש להכניס כסף למועצות הדתיות, שיהיה שם תקציב. 
       
       החוק שהוצע בניסיון לשלם פנסיות לחברי המועצות הדתיות הוא ניצול ציני של מצוקת הפנסיונרים והעובדים במועצות הדתיות, על מנת לנגח את הממשלה. חוק זה לא היה מביא אפילו שקל אחד למועצות הדתיות. 
       
       יתירה מזו, עמיר פרץ לא נענה לפנייה של השר זבולון אורלב לדחות את הצעת החוק שלו בחודש ימים, ואז, אם אחרי חודש נראה שאכן לא נעשה שום תהליך להבראת המועצות הדתיות, נצביע אתו על החוק הזה. עמיר פרץ העדיף להעביר את החוק על פני פתרון רציני ומעשי. 
       
       סיעת המפד"ל, שפעלה מתוך שיקול דעת ואחריות, השיגה הבטחה מפורשת ופומבית של ראש הממשלה לטיפול אישי במשבר ולפתרונו בדרך מהירה ביותר. תודה. 
       
היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת פינקלשטיין. חבר הכנסת נסים דהן, בבקשה.
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת כשלה. היא כשלה, כי גם כשהיא רצתה לעשות דברים טובים, היא לא הצליחה. היא כשלה גם כשהיו לה כוונות טובות להועיל במשהו לעם הזה. עם שתי הידיים השמאליות שלה היא לא הצליחה אפילו במעשה הפעוט, הכל-כך אלמנטרי, הכל-כך מתחייב, לשלם שכר לעובדיה. 
       
       ממשלת ישראל כבר רצתה לחוקק חוק שעובדי הרשויות המקומיות יוכלו לקבל את שכרם, וכולנו בוועדת הכספים הטלנו ספק אם החוק יפתור את הבעיה. בכל זאת תמכנו בו, כי חשבנו שהחוק הוא הרע במיעוטו, שהוא יותר טוב מכלום, לפחות הוא אמירה שעובדי הרשויות המקומיות זכאים לשכרם והממשלה רוצה לשלם את שכרם בהקדם האפשרי. אני עוד זוכר, ותאשר זאת חברת הכנסת רוחמה אברהם, שכשחוקקנו את החוק שאלנו את שר הפנים וצוות מרעיו בתוך כמה זמן יקבלו הרשויות המקומיות את כספן כדי שיוכלו לשלם את שכר העובדים. שר הפנים אמר שזה עניין של ימים בודדים, מקסימום עשרה ימים. עבר חודש, עוד מעט חודש וחצי, אבל אף עובד של רשות  מקומית לא קיבל את שכרו רק בגלל החוק. 

       זה מדהים, הממשלה רוצה לשלם את שכר העובדים ומחוקקת חוק בניגוד לעמדת הבנקים, בניגוד לכל כללי מוסר תקינים שלפיהם אין הבדל בין נושה לנושה, כלומר שאין להעדיף את העובדים על נושים אחרים, למשל עובדי קבלן.  מדוע העובדים הישירים של הרשות יקבלו שכר, אבל קבלן ניקיון שהרשות העסיקה לא יקבל את מה שמגיע לו מהרשות וממילא גם העובדים שלו לא יקבלו שכר. הסכמנו גם לאפליה הזאת, ובלבד שעובדי הרשויות יוכלו סוף-סוף, אחרי חודשים רבים, לקבל את שכרם. 
       
       במציאות, אף רשות אחת עוד לא קיבלה את מה שמגיע לה במענקי האיזון, כדי שתוכל לשלם את שכר עובדיה,  אף ששר הפנים עמד כאן ליד הדוכן ואמר שיש 24 רשויות כאלה.  יש לי חדשות בשבילכם, גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, כל אותן 24 רשויות שכבר חתמו על הסכם הן אותן רשויות שהתחילו את התהליך לפני החוק, וגם בלי החוק הן היו חותמות על הסכם ההבראה. אלה רשויות שהתחילו בזה בפברואר, מייד עם קבלת התקציב. בפברואר הן התחילו תהליך הבראה וחתמו על הסכמי הבראה עם משרד הפנים גם בלי החוק האחרון. החוק האחרון טרם תרם שעובד אחד יקבל את שכרו. 
       
       זה רק אומר שהממשלה  עם שתי הידיים השמאליות שלה אטומה, לצערנו הרב - לצערנו הרב,  כי אלה עובדים של כולנו. עובדי רשויות שלא מקבלים שכר הם לא רק עובדי הממשלה הימנית הזאת, הלא-טובה, הגרועה כל כך, שכל כך כשלה מיום שהוקמה ועד היום; הם העובדים של כולנו - כולנו, כחברה, מעסיקים אותם והם לא מקבלים שכר.  אלה אנשים שעובדים. כל הזמן ביבי וצוות מרעיו יוצאים בהצהרות על כך שהם רוצים להחליף את תרבות האבטלה בתרבות העבודה. הנה, אנשים עובדים ולא מקבלים שכר, אז  בשביל מה לצאת לעבוד? עדיף לחזור לתרבות של קצבאות, כי לפחות את הקצבאות  מקבלים בזמן.  אנשים הולכים לעבוד ולא מקבלים שכר. 
       
       לא מדובר רק בעובדי הרשויות המקומיות. עובדי המועצות הדתיות נמצאים במדרגה אחת פחות, גברתי היושבת בראש.  עם כל ההבנה שמגלה מפלגת שינוי בוועדת הכספים לכך שכולם חייבים לקבל שכר, לרבות עובדי המועצות הדתיות, עד לרגע זה הממשלה הכושלת הזאת לא מצאה את הדרך שעובדי הרשויות יקבלו את שכרם. הסיפורים מזעזעים, ועל סיפור אחד דיבר כאן עמיר פרץ, על אותו עובד שהציג בפנינו רשימת תרופות שאינו יכול לקנות כי אין לו כסף והוא לא בטוח שהוא ישרוד עד יום ראשון הקרוב. 
       
       ואנחנו שותקים, ואנחנו נתמוך בממשלה. גברתי חברת הכנסת פינקלשטיין, אתם תתמכו בממשלה. אנשים מתים מרעב, אנשים מחטטים בפחי אשפה, לילדים אין מה לאכול בבוקר ובוודאי לא בערב ולכן  הם הולכים לישון רעבים, אבל אתם תתמכו בממשלה, כי יש לכם הבטחה שיבוא יום - "האמיני יום יבוא", כמו שאומר השיר - אבל היום הם לא מקבלים שכר.
       
היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני לא אדבר היום על רדיפת הממשלה את המתיישבים, אני לא אדבר היום על רדיפת הבג"ץ את ההלכה ושומריה. מחר יהיה לנו דיון לפי סעיף 86 על כל הפרשייה וההגדרות של "רודף", אבל היום אני אנצל את זכות הדיבור במסגרת הצעת אי-אמון על קריסת שירותי הדת, ואני אדבר על רדיפת הדת בישראל.
       
       מדברים היום על קביעת קריטריונים חדשים בשאלה איך וכיצד ניתן לקבל תמיכות לישיבות ולכוללים. אחד הקריטריונים קובע שבישיבה צריכים להיות  40 תלמידים ו-15 תלמידים בכוללים. מה יהיה דינן של אותן ישיבות שלומדים בהן פחות מ-40 תלמידים? ומה יהיה דינם של כוללים שלומדים בהן פחות מ-15 תלמידים? ייתנו להם תקופת מעבר של חודשיים. אבל היכן ילמדו אותם תלמידי ישיבה או אותם תלמידי כוללים אחרי שנעבור את תקופת המעבר? מי יתמוך בהם כספית? אין על כך תשובה. אם זו לא נחשבת לרדיפת דת בישראל, אני לא יודע מהי רדיפה. 
       
       כאשר הממשלה הזאת מחליטה לפגוע במשפחות ברוכות ילדים - והיום אנחנו נמצאים שנה מאז החלו להפעיל את הקיצוץ בקצבאות הילדים כמו ביתר הקצבאות - וכאשר לא נותנים מענקי לידה אלא רק לילד הראשון, ולאחרונה תיקנו שייתנו במידה פחותה גם לילד השני,  מה זה נקרא לרדוף משפחות ברוכות ילדים אם לא הממשלה הזאת שרודפת אותם?
       
       אין היום כסף לחימום מקוואות, אין כסף לשלם לבלניות. מה זה נקרא רדיפת דת אם לא הממשלה הזאת שרודפת את הדת?
       
       חברי כנסת מסיעת שינוי, שהם מרכיב מרכזי בממשלה, באים לכנסת ומבקשים להציע להפסיק בחוק את השחיטה של בהמות ואולי גם של עופות. מה זה רדיפת דת אם לא זה, שמרכיב מרכזי בממשלה  לא מתבייש לעשות את הדברים שהגרועים באומות לא היו מעזים לעשות לעם ישראל. 
       
       אם באים ומבקשים לפגוע בתקציבי  גני-הילדים ב-15% נוספים מעבר למה שמקצצים בכל גני-הילדים הממלכתיים והממלכתיים-דתיים, אבל מכיוון שאתם חרדים יקצצו בכם יותר -  מה זה אם לא רדיפת דת? 
       
       מה זה אם לא רדיפת דת של ממשלה שבאה לפגוע בתלמודי-תורה, שאם אין להם 22 ילדים בכיתה הם לא יקבלו תקצוב, כאשר בכל השנים הממשלה נתנה להם תקצוב?
       
       מה זה נקרא רדיפת דת אם לא זה שראש מפלגת שינוי, טומי לפיד, מודיע שכשר המשפטים הוא  ייקח את סמכויות בתי-הדין בנושא הגיור ויעביר למשרד המשפטים, כאשר הוא יודע שזה יהיה אחד הדברים שיגרום שיהיו כאן שני העמים, כי לא נדע מיהו יהודי ומי לא. מה זה רדיפת דת אם לא הרדיפה הזאת של הממשלה?
       
       כאשר לוקחים את השבת, שהיא ערך עליון, דבר מקודש בכל הדורות, ומחללים את השבת - יש פגישות של שרים בריש גלי, הופעות פומביות בכלי התקשורת בשבת - מה זה רדיפת דת אם לא המעשים הפוגעים האלה?
       
        הממשלה הזאת רודפת את הדת. יש לשריה ולראשה אחריות קולקטיבית לרדיפת הדת. אנחנו מכריזים כאן  שהממשלה הזאת אחראית לרדיפת הדת בארץ-ישראל.
       
היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. חברי הכנסת טיבי, טל וזחאלקה  אינם נוכחים. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       גברתי היושבת-ראש, ממשלה שאיננה, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון שהגישה סיעתנו, סיעת הרשימה הערבית המאוחדת, התרכזה היום בעניין החברתי-הכלכלי. אני רוצה לומר, כפי שאמרנו זאת לא פעם, שגם בנושא הזה, בעניין החברתי-הכלכלי, הממשלה הזאת הביאה רק כישלונות והביאה רק להעמקת העוני והאבטלה. היא כמעט השכיחה מכולנו את מה שפעם התפארנו לומר, שאנחנו חיים במדינת רווחה. מדינת ישראל היתה מדינה שדאגה לעניים, מדינה שדאגה שלכל אדם יהיה מינימום זכות קיום, אם הוא זקן, אם הוא בן משפחה מרובת ילדים, אם הוא נכה. היו והנהיגו. אנשים טובים וגדולים בממשלות הרבה יותר מוצלחות וטובת מהממשלה הנוכחית, הנהיגו מדיניות כלכלית כזאת, שלכל אדם היה מינימום מסוים, שהוא יכול היה להתקיים ממנו. אלה הם תשלומי הקצבאות השונים.
       
       הממשלה הנוכחית, עם שני ראשים: ראש מדיני, שהביא רק שפיכות דמים והעמקת הסכסוך והרחיק אותנו יותר מאי-פעם מכל אפשרות של שלום וביטחון, ממש בסתירה גדולה ובניגוד למה שהבטיח, כאשר ביקש את אמון הבוחרים ואמר שרק הוא יכול להביא שלום וביטחון. הכוונה היא למר שרון, כמובן. הראש השני הוא שר האוצר נתניהו, שגם מנהל כלכלה משלו, כלכלה שכאמור הביאה רק ליתר הידרדרות, להעמקת העוני וליתר גזלה או שלילה של הקצבאות, והרחיקה אותנו, כפי שאמרתי קודם, מהמושג של מדינת רווחה.
       
       אני רוצה לציין בפניכם מספרים: דוח של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. הדוח הזה מראה עד כמה הפערים בחברה עצמה ובין המגזרים השונים הולכים ומעמיקים; לא רק בין מגזרים שונים, אלא גם בין גברים ונשים. גם המשכורות של הנשים, כאשר הן מצליחות למצוא עבודה - מובן שלא כל הגברים מוצאים עבודה, אבל גם אלה וגם אלה, כאשר הם מוצאים עבודה ומצליחים להשתכר בכבוד, עדיין הפערים ביניהם עמוקים וגדולים. 
       
       לכן, אני אציין עכשיו, לפי הטבלה הזאת, אם ניקח את השכר הממוצע במשק כמדד, נמצא שהממוצע הארצי של השכר הוא 5,835 שקלים. הממוצע הזה ביישובים הערביים יורד ל-3,677 שקלים. זאת אומרת, אם הממוצע הארצי של השכר הוא 5,800 פלוס, אז במגזר הערבי הממוצע הזה יורד בכ-2,000 שקל או ב-40% באופן דרסטי. ביישובים הערביים השכר הממוצע הוא 3,600 שקלים בלבד. תתפלאו לראות. אינני מקנא בעיירות הפיתוח, כמובן, אבל אפילו שם השכר הממוצע הרבה יותר קרוב לממוצע הארצי, רק 1,000 שקלים פחות מהשכר הממוצע. אדם שם מרוויח 4,800 שקלים לחודש בממוצע. במועצות האזוריות, ולמי שאיננו יודע, המועצות האזוריות האלה הן מועצות שהוקמו מכוח החוק, כדי - - -

היו"ר אתי לבני:
       
       עברת את זמנך.
       
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אני אנסה לתמצת את הדברים. במועצות האזוריות האלה, שתפקידן לחלוש על הקרקעות ועל היישובים הבדואיים בנגב, להוציא את העיירות המוכרות - גם שם הממוצע קרוב לממוצע הארצי וזה כמעט אותו דבר ואין שם ירידה. ביש"ע, הכוונה לאדמות הכבושות בגדה המערבית, שישראל כובשת שם ורודה בהם - תתפלאו לשמוע שהמתנחלים שם מקבלים כמעט את השכר הממוצע במשק. חלקם לא חסר. ביישובים המבוססים, זה כבר מעל לממוצע הארצי - -

היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - ומגיע ל-7,000 שקלים פלוס. משפט אחרון: גם כאשר מדובר בממוצע כזה, הממוצע של הנשים שונה לגמרי והוא נמוך בהרבה, אבל לצערי, לא אוכל לפרט יותר ואני לא רוצה לגזול זמן של אחרים.

היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. אני מזמינה את חברי הכנסת שלא היו נוכחים, כל אחד מסיבותיו הוא. חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת עמיר פרץ במקום חבר הכנסת טל, ואחריו - חבר הכנסת זחאלקה. אחרון הדוברים - חבר הכנסת כחלון.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה, גברתי.

בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       אז למה השמעתם את הצלצול?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
	אתה צודק, אנחנו התעכבנו, כמה דוברים, אז אנחנו מבקשים סליחה. 

היו"ר אתי לבני:
       
       עכשיו נעמוד בלוח הזמנים, בסדר?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       חבר הכנסת בן-אליעזר, אין ספק שאתה מאוד עסוק, אבל זה לא יגזול הרבה מזמנך אם תשמע את מה שיש לנו להגיד - - -

בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       אתה רוצה שאני אענה לך?

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא, בסך הכול אמרתי שאתה אדם עסוק. שמע, להתכונן להיכנס לממשלה זה דבר שצריך "פול טיים ג'וב". לא קל הדבר. מה עוד שמשרד התחבורה פנוי. כולם רוצים להיות שר התחבורה, לא יודע למה.

בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       לא, אני מבקש משמר הכנסת.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       גברתי היושבת-ראש, אין תחום שהממשלה הזאת הצליחה בו - לא התחום הכלכלי, לא החברתי, לא המדיני - -

בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       יש, יש. תפחיד את התושבים.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - -  לא הביטחוני. כלום. 
       
       הישג אחד - אני רוצה שמישהו יצביע עליו; שיבוא שר ויגיד: הנה, יש נתונים של הצלחה. יש פחות עניים. יש צמיחה משמעותית במשק, שהיא לא וירטואלית. יש יותר השקעות חוץ, עלייה משמעותית בתל"ג, עלייה בהתחלות בנייה. פתרנו את בעיות הזוגות הצעירים. המקרר מלא. אנשים יכולים להסתובב חופשי. שום דבר. אין תחום אחד שבו הממשלה הזאת לא זוכה במדבקה שכתוב עליה: כישלון; לא רק בלתי מספיק, אלא כישלון. המצב הכלכלי גרוע. יש עלייה באבטלה, בעיקר באזורי פריפריה, גברתי היושבת-ראש, וגם ביישובים הערביים. שמענו וקראנו את דוח "מוסאוא" על המחסור החמור. אלפי כיתות לימוד במגזר הערבי, אפילו במה שהוסכם, מה שהוחלט עליו כצביעה בתקציב - לא הוצע להקים חדרי לימוד בבית-ספר. היחס המידרדר אל העניים, אל החלשים, אל האוכלוסייה הערבית ממשיך להיות כאילו דגל של הממשלה הזאת. ולכן, צריך לומר את זה באופן הברור ביותר: זו ממשלה שלא ראויה לאמון בשום תחום. 
       
       מהבוקר שואלים אותנו: איך תצביעו? איך יצביעו הערבים? מה, תצביעו עם האיחוד הלאומי? כולם רוצים לדעת אם נצביע יחד עם האיחוד הלאומי. א. האיחוד הלאומי בדרך כלל לא מצביע עם ערבים - בכל הצעות האי-אמון שלנו הוא ברח או נמנע; ב. מדובר במפלגה טרנספריסטית; ג. מדובר בנושא שאנחנו לא יכולים לחיות אתו; ד. המועמד של האיחוד הלאומי לראשות הממשלה, צבי הנדל, הוא לא מרשים כל כך.
       
היו"ר אתי לבני:
       
       בלי להעליב.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       להערכתי הוא לא מתאים להיות ראש הממשלה.
       
בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       למה? למה?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לדעתי, כולכם שואלים "למה", ואתם יודעים למה. הוא לא כל כך מתאים להיות מועמד לתפקיד ראש הממשלה.
       
היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מכל הסיבות האלה נצביע בעד הצעות האי-אמון האחרות - של ש"ס, בנושא הכלכלי, של העבודה, שלנו ושל מרצ, כי צריך לקצר את ימיה של הממשלה הזאת כמה שיותר, אדוני השר לשעבר, אבל לא באמצעות הצעה כזאת.
       
רומן ברונפמן (יחד):
       
       זה לא לטובת צבי הנדל.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא כדי לרפד את דרכו של צבי הנדל לראשות הממשלה, אפילו זה קשה מנשוא. תודה רבה.
       
היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה.

עמיר פרץ (עם אחד):
       
       גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרים, החלטתי לעלות ולהשיב על כמה דברים שנשמעו כאן, מכיוון שעם כל הכבוד לוויכוח הפוליטי שאנחנו מנהלים כאן, בסופו של דבר המבחן הראשון שלנו הוא להבין שהכנסת, ברגע שחוקקה חוק, היא צריכה לוודא שהמטרה שלו ראויה והיא מתכוונת שהוא ייושם.
       
       שמעתי כאן את חברת הכנסת פינקלשטיין, והייתי רוצה להבהיר לה את ההבדל בין החקיקה לרשויות ובין החקיקה לגמלאים במועצות הדתיות, כי שמעתי שהיא טוענת שהחוק שהגשתי כאן, שנפל לפני שלושה שבועות, הוא חוק פופוליסטי, שהרי יש קשר בין הרשויות לבין אותם גמלאים.
       
       אני מתפלא על כך. במידה מסוימת אני מבין את ההתפתלות שהמפד"ל נמצאת בה, אני מבין שכמעט כל הגמלאים של אותן מועצות דתיות היו חברים נאמנים במפד"ל והיום הם יודעים שהמפד"ל מפקירה אותם, כי הרי ברגע שהמועצות הדתיות מתפרקות אין להם מעסיק ואין להם אל מי לפנות. כל השנים שהם עבדו, כל השנים שהם עמלו, ירדו לטמיון, ולכן יש הבדל משמעותי מאוד בין החוק למועצות הדתיות לבין החוק לרשויות המקומיות.
       
       גברתי היושבת-ראש, העובדה שנגיד בנק ישראל מגיש תוכנית למאבק בעוני, והעובדה ששר האוצר מציע הצעות כדי לסייע לגמלאים, העובדה שכולם פתאום מתעוררים ונזכרים שיש חלשים בישראל, שיש עניים בישראל, היא חשובה מאוד, אבל יש דבר שלא ניתן לאף אחד לעשות – לא ניתן לאיש להתחמק מאחריות. 
       
       גם כשנגיד בנק ישראל יופיע ויאמר את דברו, צריך להזכיר לו שמדיניות הריבית שהוא נוקט היתה במשך הרבה מאוד שנים הכלי המרכזי להעברת עיקר משאבי המדינה מהשכבות החלשות לשכבות החזקות יותר. 
       
       גם כששר האוצר יבוא לכאן – או, אדוני שר האוצר הגיע, יפה, אוכל להגיד לו פנים אל פנים – ויאמר: החלטתי להוסיף עוד 300, עוד 400 ש"ח לגמלאים שאינם מסוגלים לקנות תרופות – אדוני שר האוצר, זה לא יפטור אותך מהעובדה שממדינה של צדק חברתי אתה הופך אותנו מיום ליום למדינה של צדקה. מכיוון שבתי-התמחוי שצומחים בתקופתך הם הסמל של התוצאות הכלכליות של פועלך, מכיוון שמרגע שהפכת את הקצבאות בישראל לדבר שהוא מתן בחסד ולא מתן של מדינת רווחה, נטלת מהאזרחים בישראל את כבודם. לא מספיק לדבר על כסף, צריך לדבר גם על הכבוד האנושי, ואת זה כנראה הכלכלה שלך לא מסוגלת לראות. תודה.

היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בניית הגדר הגיעה לרגע המכריע. הדרך ההיסטורית שמחברת את ירושלים לרמאללה ומשם לצפון הגדה המערבית קיימת יותר מ-2,000 שנה, עוד מזמן הרומאים ואולי לפני כן. זו דרך שמעולם לא נסגרה. בפעם הראשונה השלטון הישראלי עושה היסטוריה ועומד לחסום כליל את הדרך הזאת. זה מעשה קולוניאלי, ברוטלי, של שלטון כיבוש שאינו מתחשב באינטרסים של הציבור הנכבש ואינו חושב שני צעדים קדימה. 
       
       הנושא של הגדר, שידובר בו הרבה השבוע, עומד להיות מוכרע בבית-הדין הבין-לאומי בהאג, ולקראת ההכרעה, ומפני שעומדים לבנות חומה בתוך ירושלים, שתפריד בית מבית, שתפריד בין בני משפחה, שתפריד אנשים מרכושם, מבית-ספרם, ממקום עבודתם, הכריזו כמה ראשי ציבור, בהם חבר הכנסת עזמי בשארה וחאתם עבד-אלקאדר ומנהיגי הציבור הפלסטיני האחרים, על שביתת רעב מול הקטע האחרון של הגדר הנבנה בירושלים.
       
       החלטת בג"ץ דיברה על גדר סבירה ומידתית. אין דבר כזה בירושלים – לא יכולה להיות גדר סבירה ומידתית, כי בכל מקום שהגדר תעבור בו היא תגרום אסון כבד. כל בניית הגדר היתה בחטא, ומי שבנה אותה צריך לדעת שהוא יצטרך להרוס אותה אם הוא ירצה שלום. כמה שיגביהו אותה, בהעדר שלום היא לא תביא שקט וביטחון. האילוזיה שאפשר להגיע לשקט וליציבות בלי שלום תיכשל כישלון חרוץ, וכולנו נשלם את מחירה. 
       
       זו השעה לשנות כיוון, להביע אי-אמון בממשלה שלא רק שאינה מעוניינת בשלום, אלא שבונה מחסום פיזי, בדמות הגדר, נגד השלום, ולכן אנחנו מביעים אי-אמון בה, גברתי.
       
היו"ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. אחרון הדוברים – חבר הכנסת כחלון. 
       
משה כחלון (הליכוד):
       
       אדוני ראש הממשלה, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אי-אפשר להניף בעת ובעונה אחת שני דגלים – גם את הדגל הביטחוני וגם את הדגל החברתי. את האמרה החכמה הזאת השמיע משה דיין לפני יותר מ-40 שנה. לפני 40 שנה עמדה מדינת ישראל לפני דילמה ביטחונית, והיא עומדת לפניה גם היום. 
       
       מדינת ישראל ממשיכה להפנות משאבים אדירים לביטחון. מאז החלה האינתיפאדה, קרוב לארבע שנים, יש עלייה חדה בשיעור ההוצאות לביטחון, שלפני ארבע שנים כבר היו במגמה של ירידה. הוצאת המשאבים הזאת מומנה מתקציבי הממשלה, ומן הסתם גם מתקציבי המשרדים הנוגעים ברווחה, על כל המשתמע מכך. האינתיפאדה והמצב הביטחוני שנגזר גרמו להתמוטטות בענפי המסחר, התעשייה, התיירות, והביאו עלינו משבר כלכלי מהקשים שידענו מאז עצמאותנו.
       
       הסוד הזה - הסוד הגלוי הזה - ידוע היטב גם לנציגי האופוזיציה שהציעו את הצעת האי-אמון על הרקע החברתי-הכלכלי. גם קצת תמוה וצורם לשמוע מאנשים שבעבר מילאו תפקידים, ומן הסתם יכול להיות שגם בעתיד ימלאו תפקידים - בביטחון, בכלכלה - לבוא ולטעון את הטענות האלה.
       
       כל עוד אין רגיעה ביטחונית; כל עוד לא הושגה הפסקת אש; כל עוד אין עלייה על מסלול של שלום - ימשיך העול הביטחוני לרבוץ לפתחנו, הוא יהווה פלח גדול, ואפילו גדול מדי, בתקציב המדינה. כל עוד קיימת סכנה של חידוש הפיגועים בתחומי הארץ פנימה; כל עוד אורבת לנו הסכנה מעבר לגבול - שומה עלינו להמשיך ולהשקיע בביטחון. 
       
       פעם חשבנו - כשניתן רובים ובלי בג"ץ ובלי "בצלם", יהיה מי שיעשה עבורנו את העבודה. מסתבר שאין מישהו אחר, רק חיילי צה"ל וכוחות הביטחון יכולים לעשות את זה.
       
       למרבה הצער, ישראל תמשיך להתמודד עם מכאובי הכלכלה בתנאי מלחמה גם בעתיד הנראה לעין.  אין פתרונות קסם. אסור שיהיו הבטחות שווא. הבטחות שווא, פתרונות קסם וכל מיני ססמאות - זאת פריווילגיה שיש לאופוזיציה. אופוזיציה - אין לה אחריות, אופוזיציה לא צריכה להציג קבלות, ואולי במקרה הזה טוב שכך. 
       
       הבעיה הביטחונית מחייבת את ישראל להוציא על ביטחון אזרחיה פי-שניים עד פי-שישה מהוצאות המדינות המתועשות בתחום זה. מצב זה מציב אותנו בנקודת פתיחה נמוכה ומציב את הממשלה בנקודת פתיחה נמוכה בנוגע להקצאת משאבים - משאבים לרווחה, משאבים לפיתוח. מצב זה משפיע על כוחה לממן את ההוצאות הציבוריות שאינן בעלות גוון ביטחוני. 
       
       גברתי היושבת-ראש, מה קורה בעולם הגדול? מדינות מבוססות הרבה יותר מישראל, מדינות שיש להן משקים גדולים ומשגשגים, מדינות הנהנות משלום, ששום איום לא מרחף על ראשן - אין להן הרשות הפלסטינית, אין להן ערפאת - נאלצות לנקוט צעדים כלכליים חריפים באמצעות רפורמות מכאיבות, כדי להיחלץ מהקיפאון ומהמשבר הכלכלי. 
       
       קחו למשל את גרמניה, את צרפת. לאחרונה התחוור להן כי הן נהגו ברוחב לב מפליג, בנדיבות יתר בתחום החברתי. הן העניקו זכויות סוציאליות רחבות ונהגו במדיניות חברתית נדיבת לב. עתה הן נאלצות לשנות את האג'נדה החברתית שלהן. גרמניה צמצמה את הזכאות לדמי אבטלה והקטינה את שיעורי הפנסיה. עתה עומדת על הפרק הארכת שבוע העבודה. בצרפת הוכנסו קיצוצים קשים בתקציבי הרווחה ובשירות הציבורי. רק כך יוכלו מדינות איתנות אלה להבטיח קיום רווחה גם לדורות הבאים. 
       
       ובחזרה הביתה, אל חלקת אלוהים הקטנה שלנו. בשנה וחצי האחרונה, מאז הוקמה הממשלה - ברצונו ובהכרעתו של העם - היא מקדישה מאמץ כלכלי עצום לחזור לתוואי של צמיחה. נתונים שזורמים ממקורות ישראליים וממקורות זרים מלמדים שאפשר לשנות מציאות. גם נתונים סטטיסטיים הם בני-שינוי. השינויים החיוביים בהתאוששות הכלכלה הישראלית רק מתחזקים והולכים. לראשונה לאחר שנים מספר מכריז בנק ישראל כי המשק נמצא במגמת שיפור. נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מצביעים על עלייה של 4% בייצור התעשייתי בחודשים האחרונים. מסתמנת עלייה של ממש במספר המועסקים במגזר העסקי וכן יש עלייה בשכר העובדים. 
       
       אלה מקורות מידע ישראליים. ואכן, הבשורה על שיפור מצב המשק מגיעה גם ממקורות חיצוניים, כמו קרן המטבע הבין-לאומית, שפרסמה דוח אופטימי על מצב המשק בישראל. חברת הדירוג הבין-לאומית "פיץ'" הודיעה שהיא מעלה את דירוג האשראי של ישראל בשווקים בחוץ-לארץ משלילי ליציב. 
       
       הצריכה הפרטית עולה. אפילו הענף הרגיש ביותר, שנפגע עקב המצב הביטחוני, ענף התיירות, מדווח על הכפלת מספר המבקרים. האינפלציה נכבשה והשקל יציב. 
       
       לכולם ברור שמשהו טוב קורה במשק; לכולם ברור שמתחוללת תפנית חיובית; לכולם - חוץ מאשר למגישי ההצעות. התרגיל שקוף. חברי הכנסת, נציגי סיעת העבודה רוצים ליצור תדמית גרועה לממשלה כדי שהם יצטרפו ומייד יוכלו להצביע על הישגים שהם לא תרמו להם מאומה. רבותי, נציגי מפלגת העבודה רוצים - - -

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       היושב-ראש, למה מחכים? 

משה כחלון (הליכוד):
       
       - - - נציגי מפלגת העבודה, וביניהם חבר הכנסת הרצוג - שמפריע לי - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, עוד דקה. בבקשה, אדוני. 

משה כחלון (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הבית, מחירה של המלחמה שבה נתונה מדינת ישראל, כבד. למרות המצב הביטחוני המעיק, חרף הפיגועים, החזרת אמון המשקיעים בכוחות הגנוזים במשק הישראלי מאותתת על איתנותו. מגמת העלייה בהכנסות ממסים, לצד הריסון בהוצאות, מקבלת תאוצה. הפסקת הנסיגה הכלכלית היא עובדה מוצקה. אנחנו בעיצומו של מפנה מהבטחת הכנסה להבטחת תעסוקה. פקק התנועה הגדול שאליו נקלע המשק הישראלי ובו היה תקוע זמן רב, הולך ונפתח, הולך ומשתחרר, ואנחנו כבר מתחילים לנוע בחופשיות לעבר רווחה ועתיד טוב יותר לכולנו. 
       
       רבותי, ממשלת ישראל, המשיכו בדרככם. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת משה כחלון, סגן יושב-ראש הכנסת. רבותי חברי הכנסת, נא לשבת, כי אנחנו רוצים להעלות את זכרו של חבר הכנסת ידידיה בארי, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו. 
       
       לפני ההספדים, אני מבקש בשם הכנסת לברך את השרים ציפי לבני להתמנותה - כפי שהוכרז בתחילת הישיבה - להיות שרת השיכון והבינוי - -

שרת הבינוי והשיכון ציפי לבני:
       
       תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - לחבר הכנסת גדעון עזרא, שהיה לשר התיירות בנוסף על תפקידו כשר המקשר, ולשר מאיר שטרית, שר התחבורה של מדינת ישראל. 

שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי חברי הכנסת, אני מבקש מכם לשבת, כי יש לנו כמה תקלות. יש לי גם כמה תקלות בהצבעה ואני אצטרך מונים היום. רבותי חברי הכנסת, נא לשבת. חבר הכנסת טיבי, ברשותך. 
       

 דברי יושב-ראש הכנסת לזכרו של חבר הכנסת לשעבר ידידיה  בארי, זיכרונו לברכה 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אבקש את תשומת לבכם. בסוף השבוע הובא למנוחת עולמים חבר הכנסת לשעבר ידידיה בארי, זיכרונו לברכה. אני מבקש מחברי הכנסת לכבד את זכרו בקימה לדקת דומייה. 
       
       (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני ראש הממשלה, שרים, גבירותי ורבותי חברות וחברי הכנסת, אף שכיהן רק קדנציה אחת במשכן, בכנסת השמינית, הותיר ידידיה בארי, זיכרונו לברכה, רושם בבית הזה, גם בשל פעילותו בזירה הציבורית אשר נמשכה גם אחרי  עזיבתו את המשכן. 
       
       ידידיה עלה לארץ מגרמניה כילד, יחד עם הוריו, עם אחרוני היהודים שנחלצו ברגע האחרון  מציפורני השלטון  הנאצי. בנעוריו היה חבר בתנועת "הנוער הציוני" וב"בית"ר". במלחמת העצמאות נפצע בקרבות, ואחריה למד  משפטים באוניברסיטת תל-אביב  והוסמך לעורך-דין. 
       
       ידידיה בארי הצטרף למפלגה הליברלית וכיהן מטעמה כחבר סיעת הליכוד בכנסת השמינית, מ-1974 עד 1977. הוא היה מראשי האופוזיציה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שם בלט בבקיאותו המשפטית  ובביקורתו על משרד המשפטים ועל פעילות הממשלה. 
       
       הוא היה לוחם אמיתי למען שלטון החוק. "מדינה  דמוקרטית" – כך אמר – "היא מדינה שבה שורר שלטון החוק. ואין החוק יכול לשלוט אלא אם שווה הוא לכול והכול שווים בפניו". הוא אמר זאת  כשהדברים היו רחוקים מלהיות מובנים מאליהם. הוא גם פעל רבות למען איכות הסביבה, כשגם תחום זה לא היה מובן מאליו אז, והוא כיהן כיושב-ראש המועצה הציבורית למניעת רעש וזיהום אוויר. אבל בראש ובראשונה היה ידידיה בארי מזוהה עם התנועה למען ארץ-ישראל השלמה. 
       
       הכנסת והזירה הציבורית חסרות דמויות כידידיה בארי, דמויות המתאפיינות בדבקות באידיאולוגיה, במשנה סדורה, במחשבה בהירה וביכולת  רב-תחומית.
        
       ידידיה בארי, זיכרונו לברכה, היה איש של איכות, איש של שליחות. תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.
       
       
הצעות סיעות העבודה-מימד, ש"ס--יהדות התורה, יחד--חד"ש-תע"ל--בל"ד, 
האיחוד הלאומי – ישראל ביתנו, עם אחד ורע"ם להביע אי-אמון בממשלה בשל:
א. המצב החברתי והכלכלי; 
ב. מצבם הקשה של שירותי הדת והקבורה במדינת ישראל;
ג. מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית; 
ד. מדיניותה בתחום הביטחון;
ה. הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות והמועצות הדתיות;
ו. מדיניותה הכלכלית והחברתית
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, בפנינו שש הצעות אי-אמון. לצערי הרב קרסה מערכת ההצבעה ויש בה תקלה, ולכן נצטרך לקיים את ההצבעות בהנפת יד. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       הצבעה אישית.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אישית, בבקשה. כל השש, או אתם מסכימים לעשות הצבעה אחת?
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       כל השש. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גברתי יושבת-ראש סיעת העבודה, אני מתכוון לעשות כך: לגבי ההצבעה הראשונה, הצבעה אישית; ולאחר מכן נתייעץ. 
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, אני מצביע על הצעת אי-אמון בממשלה של סיעת העבודה-מימד. 
       
קריאה:
       
       - - - 
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       20 חתימות הוגשו. חבר הכנסת פרץ, הקואליציה נחושה, היא יכולה לשבת פה. כשיימאס לצד אחד, נחליט. 
       
       הצבעה ראשונה, על הצעתה של סיעת העבודה-מימד, בנושא המצב החברתי והכלכלי. הצבעת אי-אמון, הצבעה אישית. המזכיר, נא לקרוא את שמות חברי הכנסת. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)

       קולט אביטל	-	בעד
       רוחמה אברהם	-	נגד
       יולי-יואל אדלשטיין	-	נגד
       יעקב אדרי	-	נגד
       אהוד אולמרט	-	נגד
       חיים אורון	-	בעד
       זבולון אורלב	-	נגד
       דוד אזולאי	-	אינו נוכח
       ישראל אייכלר	-	בעד
       דליה איציק	-	בעד
       אפי איתם	-	נמנע
       מיכאל איתן	-	נגד
       אריה אלדד	-	בעד
       בנימין אלון	-	בעד
       טלב אלסאנע	-	בעד
       אלי אפללו	-	נגד
       גלעד  ארדן	-	נגד
       אורי יהודה אריאל	-	בעד
       זאב בוים	-	נגד
       נעמי בלומנטל	-	נגד
       בנימין בן-אליעזר	-	בעד
       אלי בן-מנחם	-	בעד
       שלמה בניזרי	-	בעד
       דניאל  בנלולו	-	נגד
       רוני בר-און	-	אינו נוכח
       רומן ברונפמן	-	בעד
       רוני בריזון	-	נגד
       ויקטור בריילובסקי	-	נגד
       מוחמד ברכה	-	בעד
       עזמי בשארה	-	בעד
       ענבל גבריאלי	-	נגד
       מיכאל גורלובסקי	-	נגד
       זהבה גלאון	-	בעד
       גילה גמליאל	-	נגד
       משה גפני	-	בעד
       עבד-אלמאלכ דהאמשה	-            בעד	
       נסים דהן	-	בעד
       חמי דורון	-	נגד
       אברהם הירשזון	-	נגד
       צחי הנגבי	-	נגד
       צבי הנדל	-	בעד
       יצחק הרצוג	-	בעד
       מגלי והבה	-	נגד
       אבשלום וילן	-	בעד
       מתן וילנאי	-	בעד
       יצחק  וקנין	-	בעד
       נסים זאב	-	בעד
       ג'מאל זחאלקה	-	בעד
       אליעזר זנדברג	-	נגד
       יחיאל חזן	-	נגד
       רשף  חן	-	נגד
       ואסל טאהא	-	בעד
       אחמד טיבי	-	בעד
       דוד טל	-	נמנע
       יגאל יאסינוב	-	נגד
       שאול יהלום	-	נגד
       אליהו ישי	-	אינו נוכח
       אהוד יתום	-	נגד
       דני יתום	-	בעד
       איתן כבל	-	בעד
       אילנה כהן	-	בעד
       אליעזר כהן	-	בעד
       אמנון כהן	-	בעד
       יצחק כהן	-	בעד
       רן כהן	-	בעד
       משה כחלון	-	נגד
       חיים כץ	-	נגד
       ישראל כץ	-	נגד
       אתי לבני	-	נגד
       ציפי לבני	-	נגד
       לימור לבנת	-	נגד
       דוד לוי	-	נגד
       יצחק לוי	-	נמנע
       אילן ליבוביץ	-	נגד
       יעקב ליצמן	-	בעד
       עוזי לנדאו	-	נגד
       יוסף לפיד	-	נגד
       גאלב מג'אדלה	-	בעד
       עסאם מח'ול	-	בעד
       מיכאל מלכיאור	-	בעד
       עמרם מצנע	-	בעד
       יעקב מרגי	-	בעד
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       משולם נהרי	-	בעד
       מיכאל נודלמן	-	נמנע
       דני נוה	-	נגד
       אורית נוקד	-	בעד
       לאה נס	-	נגד
       בנימין נתניהו	-	נגד
       מרינה סולודקין	-	נגד
       ניסן סלומינסקי	-	נגד
       אפרים סנה	-	בעד
       גדעון סער	-	נגד
       גדעון עזרא	-	נגד
       מל פולישוק-בלוך	-	נגד
       אברהם  פורז	-	נגד
       אופיר פינס-פז	-	בעד
       גילה פינקלשטיין	-	נגד
       מאיר פרוש	-	בעד
       יוסף פריצקי	-	נגד
       שמעון פרס	-	בעד
       יאיר פרץ	-	בעד
       עמיר פרץ	-	בעד
       איוב קרא	-	נגד
       אברהם רביץ	-	בעד
       ראובן ריבלין	-	נגד
       חיים רמון	-	בעד
       אהוד רצאבי	-	נגד
       מיכאל רצון	-	נגד
       אברהם בייגה שוחט	-	בעד
       יובל שטייניץ	-	נגד
       מאיר שטרית	-	נגד
       יורי שטרן	-	בעד
       אילן שלגי	-	נגד
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       שלום שמחון	-	אינו נוכח
       אריאל שרון	-	נגד
       עמרי שרון	-	נגד
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       יולי תמיר	-	בעד
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, קריאה שנייה של שמות אלה שלא הצביעו בקריאה הראשונה. 

מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)

דוד אזולאי		-  	בעד
       רוני בר-און		-  	אינו נוכח
       אליהו ישי		-  	אינו נוכח
       יהודית נאות		-  	אינה נוכחת
       סילבן שלום		-  	אינו נוכח
       שלום שמחון		-  	אינו נוכח
       יוסי שריד		-  	אינו נוכח

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       גברתי יושבת-ראש סיעת העבודה, מייד נכריז על תוצאות ההצבעה. אשר לנושא הבא, והוא הצעת ש"ס ויהדות התורה - - - 

נסים דהן (ש"ס):
       
       אישית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אישית?

דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       כן.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היו לי חתימות לגביכם, השאלה אם זה לא אותו נושא. לפנים משורת הדין – זה אותו נושא. אין צורך בחתימות נוספות. הנושא הוא אי-אמון. בסדר גמור. האם אנחנו יכולים, גברתי יושבת-ראש סיעות האופוזיציה, בין החמש שנותרו, שלוש הצבעות יחד? 


דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       לא. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שמעתי. כל אחת בנפרד. רק שאלתי. 
       
       ובכן, רבותי: 54 בעד, ארבעה נמנעים, 56 נגד. הצעת האי-אמון לא נתקבלה. ממלא-מקום ראש הממשלה, אדוני, מתחתי אותו, לא התכוונתי. לא התכוונתי למתוח אותך. 

שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אהוד אולמרט:
       
       אני ספרתי.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה לא סומך.
       
       ובכן, רבותי, הצעת אי-אמון מטעם סיעות ש"ס ויהדות התורה. נא לקרוא את השמות. 

מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       קולט אביטל	-	בעד
       רוחמה אברהם	-	נגד
       יולי-יואל אדלשטיין	-	נגד
       יעקב אדרי	-	נגד
       אהוד אולמרט	-	נגד
       חיים אורון	-	בעד
       זבולון אורלב	-	נגד
       דוד אזולאי	-	בעד
       ישראל אייכלר	-	בעד
       דליה איציק	-	בעד
       אפי איתם	-	נמנע
       מיכאל איתן	-	נגד
       אריה אלדד	-	בעד
       בנימין אלון	-	בעד	
       טלב אלסאנע	-	בעד
       אלי אפללו	-	נגד
       גלעד ארדן	-	נגד
       אורי יהודה אריאל	-	בעד
       זאב בוים	-	נגד
       נעמי בלומנטל	-	נגד
       אלי בן-מנחם	-	בעד
       בנימין בן-אליעזר	-	בעד
       שלמה בניזרי	-	בעד
       דניאל  בנלולו	-	נגד
       רוני בר-און	-	אינו נוכח
       רומן ברונפמן	-	בעד
       רוני בריזון	-	נגד
       ויקטור בריילובסקי	-	נגד
       מוחמד ברכה	-	בעד
       עזמי בשארה	-	בעד
       ענבל גבריאלי	-	נגד
       מיכאל גורלובסקי	-	נגד
       זהבה גלאון	-	בעד
       גילה גמליאל	-	נגד
       משה גפני	-	בעד
       עבד-אלמאלכ דהאמשה	-	בעד
       נסים דהן	-	בעד
       חמי דורון	-	נגד
       אברהם הירשזון	-	נגד
       צחי הנגבי	-	נגד
       צבי הנדל	-	בעד
       יצחק הרצוג	-	בעד
       מגלי והבה	-	נגד
       אבשלום וילן	-	בעד
       מתן וילנאי	-	בעד
       יצחק  וקנין	-	בעד
       נסים זאב	-	בעד
       ג'מאל זחאלקה	-	בעד
       אליעזר זנדברג	-	נגד
       יחיאל חזן	-	נגד
       רשף חן	-	נגד
       ואסל טאהא	-	בעד
       אחמד טיבי	-	בעד
       דוד טל	-	נמנע
       יגאל יאסינוב	-	נגד
       שאול יהלום	-	נגד
       אליהו ישי	-	אינו נוכח
       אהוד יתום	-	נגד
       דני יתום	-	בעד
       איתן כבל	-	בעד
       אילנה כהן	-	בעד
       אליעזר כהן	-	בעד
       אמנון כהן	-	בעד
       יצחק כהן	-	בעד
       רן כהן	-	בעד
       משה כחלון	-	נגד
       חיים כץ	-	נגד
       ישראל כץ	-	נגד
       אתי לבני	-	נגד
       ציפי לבני	-	נגד 
       לימור לבנת	-	נגד
       דוד לוי	-	נגד
       יצחק לוי	-	נמנע
       אילן ליבוביץ	-	נגד
       יעקב ליצמן	-	בעד
       עוזי לנדאו	-	נגד
       יוסף לפיד	-	נגד
       גאלב מג'אדלה	-	בעד
       עסאם מח'ול	-	בעד
       מיכאל מלכיאור	-	בעד
       עמרם מצנע	-	בעד
       יעקב מרגי	-	בעד
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       משולם נהרי	-	בעד
       מיכאל נודלמן	-	נמנע
       דני נוה	-	נגד
       אורית נוקד	-	בעד
       לאה נס	-	נגד
       בנימין נתניהו	-	נגד
       מרינה סולודקין	-	נגד
       ניסן סלומינסקי	-	נגד
       אפרים סנה	-	בעד
       גדעון סער	-	נגד
       גדעון עזרא	-	נגד
       מל פולישוק-בלוך	-	נגד
       אברהם  פורז	-	נגד
       אופיר פינס-פז	-	בעד
       גילה פינקלשטיין	-	נגד
       מאיר פרוש	-	בעד
       יוסף פריצקי	-	נגד
       שמעון פרס	-	בעד
       יאיר פרץ	-	בעד
       עמיר פרץ	-	בעד
       איוב קרא	-	נגד
       אברהם רביץ	-	בעד
       ראובן ריבלין	-	נגד
       חיים רמון	-	בעד
       אהוד רצאבי	-	נגד
       מיכאל רצון	-	נגד
       אברהם בייגה שוחט	-	בעד
       יובל שטייניץ	-	נגד
       מאיר שטרית	-	נגד
       יורי שטרן	-	בעד
       אילן שלגי	-	נגד
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       שלום שמחון	-	אינו נוכח
       אריאל שרון	-	נגד
       עמרי שרון	-	נגד
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       יולי תמיר	-	בעד

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       קריאה שנייה של אנשים שלא היו.
       

מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       רוני בר-און		-  	אנו נוכח
       אליהו ישי		-  	אינו נוכח
       יהודית נאות		-  	אינה נוכחת
       סילבן שלום		-  	אינו נוכח
       שלום שמחון		-  	אינו נוכח
       יוסי שריד		-  	אינו נוכח

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה, נא להגיש לי את התוצאות. רבותי חברי הכנסת, חד"ש, יחד ותע"ל רוצים הצבעה ידנית או הצבעה שמית?

רן כהן (יחד):
       
       הצבעה ידנית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. אני מאוד מודה לכם. חבר הכנסת דניאל בנלולו, נא לבוא הנה, וחבר הכנסת הרצוג כבר עומד לפני. אתם תהיו מונים. חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיהם. כל חבר כנסת שישב במקומו, כדי שלא נתבלבל. 
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, הצעת אי-אמון מטעם ש"ס ויהדות התורה, להלן התוצאות: ארבעה נמנעים, 54 בעד, 56 נגד. אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת ש"ס לא עברה.

נסים דהן (ש"ס):
       
       כמעט.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין על זה ויכוח. תמיד כמעט זה טוב. 

שר הפנים אברהם פורז:
       
       אם זה היה עובר, מי היה ראש הממשלה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם ההצעה היתה עוברת, היה אלי ישי ראש הממשלה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים, שני המונים – חבר הכנסת דניאל בנלולו וחבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה.

גדעון סער (הליכוד):
       
       אני מבקש הצבעה אישית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, הצבעה אישית. יושב-ראש הקואליציה מבקש הצבעה אישית. ובכן, אדוני המזכיר, לקרוא את השמות – הצעת אי-אמון בעניין מדיניותה המדינית, החברתית והכלכלית של הממשלה, מטעם סיעות יחד, חד"ש-תע"ל ובל"ד. בבקשה, נא לקרוא שמות. 

מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       קולט אביטל	-	בעד
       רוחמה אברהם	-	נגד
       יולי-יואל אדלשטיין	-	נגד
       יעקב אדרי	-	נגד
       אהוד אולמרט	-	נגד
       חיים אורון	-	בעד
       זבולון אורלב	-	נגד
       דוד אזולאי	-	בעד
       ישראל אייכלר	-	בעד
       דליה איציק	-	בעד
       אפי איתם	-	נמנע
       מיכאל איתן	-	נגד
       אריה אלדד	-	נמנע
       בנימין אלון	-	נמנע	
       טלב אלסאנע	-	בעד
       אלי אפללו	-	נגד
       גלעד  ארדן	-	נגד
       אורי יהודה אריאל	-	נמנע
       זאב בוים	-	נגד
       נעמי בלומנטל	-	נגד
       אלי בן-מנחם	-	בעד
       בנימין בן-אליעזר	-	בעד
       שלמה בניזרי	-	בעד
       דניאל  בנלולו	-	נגד
       רוני בר-און	-	אינו נוכח
       רומן ברונפמן	-	בעד
       רוני בריזון	-	נגד
       ויקטור בריילובסקי	-	נגד
       מוחמד ברכה	-	בעד
       עזמי בשארה	-	בעד
       ענבל גבריאלי	-	נגד
       מיכאל גורלובסקי	-	נגד
       זהבה גלאון	-	בעד
       גילה גמליאל	-	נגד
       משה גפני	-	בעד
       עבד-אלמאלכ דהאמשה	-	בעד
       נסים דהן	-	בעד
       חמי דורון	-	נגד
       אברהם הירשזון	-	נגד
       צחי הנגבי	-	נגד
       צבי הנדל	-	בעד
       יצחק הרצוג	-	בעד
       מגלי והבה	-	נגד
       אבשלום וילן	-	בעד
       מתן וילנאי	-	בעד
       יצחק  וקנין	-	בעד
       נסים זאב	-	בעד
       ג'מאל זחאלקה	-	בעד
       אליעזר זנדברג	-	נגד
       יחיאל חזן	-	נגד
       רשף  חן	-	נגד
       ואסל טאהא	-	בעד
       אחמד טיבי	-	אינו נוכח
       דוד טל	-	נמנע
       יגאל יאסינוב	-	נגד
       שאול יהלום	-	נגד
       אליהו ישי	-	אינו נוכח
       אהוד יתום	-	נגד
       דני יתום	-	בעד
       איתן כבל	-	בעד
       אילנה כהן	-	בעד
       אליעזר כהן	-	נמנע
       אמנון כהן	-	בעד
       יצחק כהן	-	בעד
       רן כהן	-	בעד
       משה כחלון	-	נגד
       חיים כץ	-	נגד
       ישראל כץ	-	נגד
       אתי לבני	-	נגד
       ציפי לבני	-	נגד 
       לימור לבנת	-	נגד
       דוד לוי	-	נגד
       יצחק לוי	-	נמנע
       אילן ליבוביץ	-	נגד
       יעקב ליצמן	-	בעד
       עוזי לנדאו	-	נגד
       יוסף לפיד	-	נגד
       גאלב מג'אדלה	-	בעד
       עסאם מח'ול	-	בעד
       מיכאל מלכיאור	-	בעד
       עמרם מצנע	-	בעד
       יעקב מרגי	-	בעד
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       משולם נהרי	-	בעד
       מיכאל נודלמן	-	נמנע
       דני נוה	-	נגד
       אורית נוקד	-	בעד
       לאה נס	-	נגד
       בנימין נתניהו	-	נגד
       מרינה סולודקין	-	נגד
       ניסן סלומינסקי	-	נגד
       אפרים סנה	-	בעד
       גדעון סער	-	נגד
       גדעון עזרא	-	נגד
       מל פולישוק-בלוך	-	נגד
       אברהם  פורז	-	נגד
       אופיר פינס-פז	-	בעד
       גילה פינקלשטיין	-	נגד
       מאיר פרוש	-	בעד
       יוסף פריצקי	-	נגד
       שמעון פרס	-	בעד
       יאיר פרץ	-	בעד
       עמיר פרץ	-	בעד
       איוב קרא	-	נגד
       אברהם רביץ	-	בעד
       ראובן ריבלין	-	נגד
       חיים רמון	-	בעד
       אהוד רצאבי	-	נגד
       מיכאל רצון	-	נגד
       אברהם בייגה שוחט	-	בעד
       יובל שטייניץ	-	נגד
       מאיר שטרית	-	נגד
       יורי שטרן	-	נמנע
       אילן שלגי	-	נגד
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       שלום שמחון	-	אינו נוכח
       אריאל שרון	-	נגד
       עמרי שרון	-	נגד
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       יולי תמיר	-	בעד


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא לקרוא קריאה שנייה של אלה שלא נכחו.
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       רוני בר-און		-	אינו נוכח
       אחמד טיבי		-	בעד
       אליהו ישי		-	אינו נוכח
       יהודית נאות		-	אינה נוכחת
       סילבן שלום		-	אינו נוכח
       שלום שמחון		-	אינו נוכח
       יוסי שריד		-	אינו נוכח

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא להעביר אלי את התוצאות. אנחנו נברך ברפואה שלמה את חבר הכנסת יוסי שריד, ותיכף נראה אם הוא יוכל להרכיב ממשלה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, לפני שאני קורא את התוצאה, סיעת האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו נמנעה ולא השתתפה בדיון, ולכן לאחר שאקרא את התוצאות יוכל נציגה, חבר הכנסת בני אלון, לומר דברים בשם הסיעה. 
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, התוצאות: נמנעו - 10, 48 הצביעו בעד, 56 נגד. הצעת האי-אמון לא נתקבלה. החלמה מלאה לשריד, אבל ראש ממשלה בשלב זה הוא לא יוכל להיות.
       
       חבר הכנסת בני אלון, השר לשעבר, יעלה ויבוא ויגיד את דברה של תנועתו.

בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתאר לי שגם בהצבעה הקרובה בנושא הביטחון והתוכנית המסוכנת של ההתנתקות לא תהיה הפתעה בספירה. ראש ממשלת המיעוט מצליח להטיל אימה על שריו, ועושה זאת בצורה נפלאה. הוא יודע לפטר כשצריך, ושרים שהם נגד תוכנית העקירה של ראש ממשלת המיעוט נכנסים למשמעת כמו שצריך. כי מי צריך מוסדות, משאל וחוקת הליכוד שאומרת שמטרת הליכוד היא לשמור על שלמות המולדת ולפתח את היישובים בכל רחבי ארץ-ישראל - - 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       מה עם המפד"ל? מה עם המפד"ל?
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - מי צריך את הדברים האלה כשיש ראש ממשלת מיעוט שיודע להטיל אימה ולשלוט וכולם מפחדים, ואין אחד שמעז להביע מנהיגות הפוכה, אף שהוא יודע שראש הממשלה, ראש ממשלת המיעוט, מוליך את המפלגה שלו ואת העם הזה בכחש. 
       
       הוא אמר שהוא משיג בתמורה גושי התיישבות, והוא יודע ש-40 שנה, כך הוא אומר, לא יהיה משא-ומתן על הסדר קבע. אבל הוא אמר שהאמריקנים יסכימו לגדר שלו, הגדר שתכלול את אריאל, את גוש-עציון ואת מעלה-אדומים. ראינו את פסיקת בג"ץ ואנחנו יודעים היטב מה יאמרו האמריקנים בביקור שלהם השבוע. אנחנו יודעים מה מפלגת העבודה ושינוי רוצות ואיך הן יובילו אותו לקווי 1967. שום תמורה לא תהיה לאגרה שלכם, לשתיקה הזאת שלכם, ואתם יודעים זאת, וראש הממשלה יודע זאת. שום תמורה לא תהיה למרידה הזאת בערכי ארץ-ישראל, בערכי התורה, להתנתקות מהמסורת. 
       
       נמצאים פה ארבעה חברי כנסת של המפד"ל, שעומדים להצביע על נושא המשכורות למועצות הדתיות, שהם הובילו. הם הקימו את זה, הם מסרו את נפשם על זה. זאת היתה מפלגה דתית לשם העניין הזה. מה הם יעשו כשעם אחד תוביל את ההצעה הזאת? הם לא יעזו להיות בעדה גם אם הם יודעים כמה רעבים יש במועצות הדתיות שהם הקימו. אבל כך מצליח ראש הממשלה, ממשלת מיעוט, להטיל אימה, לשטות ולכחש, ובאפס מנהיגות נגדית, לשם הוא מגיע. 
       
       מה נותר מכם, חברי הליכוד, שהייתם באמת תפארת? מה נשאר? מדי פעם אתם עולים ומתנצחים עם המפא"יניקים – כבר אין מפא"י. אתם בזים לפנקס האדום - אבל כבר אין פנקס אדום. מה נשאר מכם, זיכרונות מ"אלטלנה"? הכול פתטי. אתם לא רואים שהוא הורס אתכם? אתם לא רואים שהוא הופך אתכם לבדיחה פתטית? 
       

מגלי והבה (הליכוד):
       
       - - - 
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אתם אינכם רואים, אבל הרחוב של הליכוד – הרחוב שבמשאל הראה שהוא לא פוחד מהמנגנון שלכם – הרחוב של הליכוד הראה לראש ממשלת הליכוד שהוא בז להפחדות, שהוא בז לאיומים. הרחוב יעניש אתכם. הרחוב של הליכוד יחפש מפלגה נאמנה לתורת ישראל, לארץ-ישראל, לעם ישראל. אלה לא תהיו אתם, בגלל האיש שמוליך אתכם בכחש וכולכם פוחדים ממנו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת בני אלון. 
       
       רבותי חברי הכנסת, נא לשבת. חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח. חבר הכנסת דהאמשה, האם אדוני מבקש בהינף יד?
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       מספיק הינף יד. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אדוני יושב-ראש הקואליציה, אנחנו מצביעים בהינף יד. חבר הכנסת בנלולו וחבר הכנסת הרצוג, נא להגיע. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       הנה, הם הגיעו. הנה המפד"ל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת כהן, לא להפריע לי בהצבעה. שימו לב, המונים, חברי הכנסת הרצוג ובנלולו, אנחנו נצביע קודם מי בעד, ואתם תמנו, ואז יורידו ונשאל מי נגד. 
       
       רבותי חברי הכנסת, נצביע על הצעת האי-אמון בשל מדיניותה הכלכלית והחברתית של הממשלה, מטעם סיעת רע"ם. נא להצביע. 
       

הצבעה 
       
בעד הצעת סיעת רע"ם להביע אי-אמון בממשלה – 45
נגד – 56
נמנעים – 8
הצעת סיעת רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       45 בעד, 56 נגד ושמונה נמנעים. הצעת האי-אמון של סיעת רע"ם לא נתקבלה. 
       
       סיעת האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו נמנעה ולא השתתפה בדיון, ולכן נציג מטעמה רשאי לבוא ולנמק. חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה. 
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אתמול נרצח ויקטור קריידרמן, תושב מבוא-דותן, עולה מרוסיה שבא להקים את ביתו בשומרון, במקום קשה. ויקטור, השם ייקום דמו, היה אולי האיש המוזר משירה של נעמי שמר, שקברנו רק לפני שבוע, האיש שעליו אמרה: "על משכבי בלילות אני שומע קול פעמון גדול ומצלצל: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל. ובקומי אני חוזר וכמו מתפלל: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל. וכך בקול ענות וכך בקול ילל וכך יומם וליל: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל. היא שייכת לו", אדוני ראש הממשלה, "לא כדי להחזיק בה חיל כיבוש או חיל מצב. היא שייכת לו כדי לבנות את בית חלומותיו. וכך בהקיץ ובחלום מדור לדור ומתוך הרגל: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל. איש מוזר, אמרתי, תתבייש. ססמה כל כך ישנה? הרי אתה מחוץ לתחום, מחוץ לקו ובעיקר מחוץ לאופנה. אבל האיש המוזר לא ענה לי. הוא לא ענה. ואז ראיתי מסביב את העשרות ואת המאות ואת האלפים, אנשים כל כך מוזרים, אנשים כל כך יפים, וקולם במקהלה כרעם מתגלגל. ואז, מיושנת ללא תקנה וסנטימנטלית ללא רחם, אמרתי: אנשים מוזרים, לו יהא חלקי עמכם". כך ביקשה נעמי שמר, שקברנו רק לפני שבוע, והכנסת עמדה לזכרה. 
       
       הערבים שרצחו את ויקטור, השם ייקום דמו, ליד כפר יעבד בדרך למבוא-דותן, בחרו היטב את המקום ואת האיש. לא ויקטור האדם עניין אותם, אלא את תושב מבוא-דותן הם חיפשו, כי הם ידעו שכך יגרמו לך, אדוני ראש הממשלה, לעקור גם את היישוב הזה. הערבים שהבינו מה גרם לך להחליט לברוח מחבל-עזה, ומגנים ומכדים ומחומש ומשא-נור, אומרים: נהרוג עוד יהודי אחד, נהרוג עוד שניים, יברחו גם ממבוא-דותן. לא התושבים נשברים תחת אש, אדוני ראש הממשלה, הם גיבורים. אתה בורח משם, וצודקים הערבים. הם גילו את נקודת התורפה שלך. הם גילו מה יגרום לנו לברוח מעוד ועוד מקומות.
       
       ורק עוד דבר אחד, אדוני. בימים האחרונים ראינו, ניטש ריב בין צה"ל למשטרה. אף אחד מהם לא רוצה להיות זה שיעקור ויגרש ויגלה אלפי יהודים מבתיהם. יש לי עצה אליך, אדוני ראש הממשלה, אם אתה מתלבט על מי ראוי להטיל את המשימה הזאת, על מי לפקוד למלא משימה ופקודה כזאת, שדגל שחור של אי-חוקיות ואי-מוסריות מתנופף מעליה. אולי תקים יחידות מיוחדות, אדוני ראש הממשלה. אני בטוח שהרבה ערבים ישמחו להתנדב ליחידות האלה. ואולי בגלל שמחתם זו, אולי בגלל שמחתם זו, אנחנו היום נמנענו מהצבעה על ההצעה הזאת, ולא תמכנו בה, אף שראוי היה להביע אי-אמון בממשלה גם בשאלה הזאת. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני מוכן לחזור בו מהצעתו לראש הממשלה?
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני מוכן לחזור מכל הצעה שלי.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מציע שאדוני יחזור בו. חבר הכנסת אלדד מסכים לחזור מהחלק האחרון של דיבורו בקשר להצעתו לראש הממשלה בדבר אותם כוחות שיהיו אלה אשר חלילה יפנו אנשים מארץ-ישראל. חבר הכנסת הנדל, כשאדוני יהיה פה לא יחזור בו. הוא חזר בו. אני חושב שהוא עשה זאת בשום שכל ודעת.
       
       אנחנו ממשיכים. הצעת אי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו. האם אתם רוצים בהנפת יד? הרמת יד. הצבעה שמית אתה רוצה? הצבעה שמית - הצעת אי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו: מדיניותה של הממשלה בתחום הביטחון. המזכיר, נא לקרוא שמות. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)

       קולט אביטל	-	בעד
       רוחמה אברהם	-	נגד
       יולי-יואל אדלשטיין	-	נגד
       יעקב אדרי	-	נגד
       אהוד אולמרט	-	נגד
       חיים אורון	-	נמנע
       זבולון אורלב	-	נגד
       דוד אזולאי	-	בעד
       ישראל אייכלר	-	בעד
       דליה איציק	-	נמנעת
       אפי איתם	-	בעד
       מיכאל איתן	-	נגד
       אריה אלדד	-	בעד
       בנימין אלון	-	בעד
       טלב אלסאנע	-	נמנע
       אלי אפללו	-	נגד
       גלעד ארדן	-	נגד
       אורי יהודה אריאל	-	בעד
       זאב בוים	-	נגד
       נעמי בלומנטל	-	נגד
           בנימין בן-אליעזר	-	נמנע
       אלי בן-מנחם	-	נמנע
       שלמה בניזרי	-	בעד
       דניאל בנלולו	-	נגד
       רוני בר-און	-	נגד
       רומן ברונפמן	-	נמנע
       רוני בריזון	-	נגד
       ויקטור בריילובסקי	-	נגד
       מוחמד ברכה	-	נמנע
       עזמי בשארה	-	נמנע
       ענבל גבריאלי	-	נגד
       מיכאל גורלובסקי	-	נגד
       גילה גמליאל	-	נגד
       זהבה גלאון	-	נמנעת
       משה גפני	-	בעד
       עבד-אלמאלכ דהאמשה	-	נמנע
       נסים דהן	-	בעד
       חמי דורון	-	נגד
       אברהם הירשזון	-	נגד
       צחי הנגבי	-	נגד
       צבי הנדל	-	בעד
       יצחק הרצוג	-	נמנע
       מגלי והבה	-	נגד
       אבשלום וילן	-	נמנע
       מתן וילנאי	-	נמנע
       יצחק וקנין	-	בעד
       נסים זאב	-	בעד
       ג'מאל זחאלקה	-	נמנע
       אליעזר זנדברג	-	נגד
       יחיאל חזן	-	אינו נוכח
       רשף חן	-	נגד
       ואסל טאהא	-	נמנע
       אחמד טיבי	-	נמנע
       דוד טל	-	נמנע
       יגאל יאסינוב	-	אינו נוכח
       שאול יהלום	-	נגד
       אליהו ישי	-	אינו נוכח
       אהוד יתום	-	נגד
       דני יתום	-	נמנע
       איתן כבל	-	נמנע
       אילנה כהן	-	בעד
       אליעזר כהן	-	בעד
       אמנון כהן	-	בעד
       יצחק כהן	-	בעד
       רן כהן	-	נמנע
       משה כחלון	-	נגד
       חיים כץ	-	נגד
       ישראל כץ	-	נגד
       אתי לבני	-	נגד
       ציפי לבני	-	נגד
       לימור לבנת	-	נגד
            יצחק לוי	-	בעד
       דוד לוי	-	נגד
       אילן ליבוביץ	-	נגד
       יעקב ליצמן	-	בעד
       עוזי לנדאו	-	נגד
       יוסף לפיד	-	נגד
       גאלב מג'אדלה	-	נמנע
       עסאם מח'ול	-	נמנע
       מיכאל מלכיאור	-	נמנע
       עמרם מצנע	-	נמנע
       יעקב מרגי	-	בעד
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       משולם נהרי	-	בעד
       מיכאל נודלמן	-	אינו נוכח
       דני נוה	-	נגד
       אורית נוקד	-	נמנעת
       לאה נס	-	נגד
       בנימין נתניהו	-	נגד
       מרינה סולודקין	-	נגד
       ניסן סלומינסקי	-	נגד
       אפרים סנה	-	נמנע
       גדעון סער	-	נגד
       גדעון עזרא	-	נגד
       מל פולישוק-בלוך	-	נגד
       אברהם פורז	-	נגד
       אופיר פינס-פז	-	נמנע
       גילה פינקלשטיין	-	נגד
       מאיר פרוש	-	בעד
       יוסף פריצקי	-	נגד
       שמעון פרס	-	נמנע
       יאיר פרץ	-	בעד
       עמיר פרץ	-	בעד
       איוב קרא	-	נגד
       אברהם רביץ	-	בעד
       ראובן ריבלין	-	נגד
       חיים רמון	-	נמנע
       אהוד רצאבי	-	נגד
       מיכאל רצון	-	נגד
       אברהם בייגה שוחט	-	נמנע
       יובל שטייניץ	-	נגד
       מאיר שטרית	-	נגד
       יורי שטרן	-	בעד
       אילן שלגי	-	נגד
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       שלום שמחון	-	אינו נוכח
       אריאל שרון	-	נגד
       עמרי שרון	-	נגד
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       יולי תמיר	-	נמנעת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לקרוא קריאה שנייה. יש לפחות אחד באולם שלא היה קודם. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)

       יחיאל חזן 	- 	אינו נוכח
       יגאל יאסינוב 	- 	נגד
       אליהו ישי	- 	אינו נוכח
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       מיכאל נודלמן	- 	אינו נוכח
       סילבן שלום	- 	אינו נוכח
       שלום שמחון	-	אינו נוכח
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       
       תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברת הכנסת דליה איציק מבקשת לשנות את ההצבעה. 
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אני בעד. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       את בעד? מה קרה, טעית בקריאה? אני לא משנה את הצבעתך, כדי שלא יהיה תקדים. זה תוך כדי הצבעה, מה זה משנה? 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כשאדוני מצביע, והאור עדיין דולק, הוא יכול לשנות את הצבעתו. בסדר, אין בעיה. חברת הכנסת דליה איציק מודיעה שהיא שינתה את הצבעתה. אני לא משנה את התוצאה. מה זה משנה, נו, היא שינתה את הצבעתה. אם הייתי חושב שזה דרמטי הייתי משנה. זה לא דרמטי בכלל. תאמין לי, האוזן שלי כל כך מוזיקלית שאפילו אני קלטתי שאין פה הפרשים דרמטיים. אני לא רוצה לקבוע תקדים במקום שלא נחוץ. לכן, הדברים הם כל כך פשוטים, תאמינו לי, כשאני אומר דבר, אני מסתכל על ג'ומס. אם הוא לא עושה ככה, אני יודע שאני צודק. לא שיניתי את ההצבעה. 
       
       ובכן, רבותי, בעד – 26, נגד – 56, 31 נמנעים. אני קובע שהצעת האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו לא נתקבלה. 
       
       רבותי, הצעת האי-אמון האחרונה, של עם אחד, לפני שאנחנו ממשיכים בסדר-היום:  הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות. גם זו הצבעה שמית. אדוני, קבענו שהיא שמית. ההצבעה הראשונה קבעה זאת. הצעת האי-אמון מטעם עם אחד בנושא הכלכלי: הפגיעה המתמשכת בעובדי הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות. נא להצביע. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       קולט אביטל	-	בעד
       רוחמה אברהם	-	נגד
       יולי-יואל אדלשטיין	-	נגד
       יעקב אדרי	-	נגד
       אהוד אולמרט	-	נגד
       חיים אורון	-	בעד
       זבולון אורלב	-	נגד
       דוד אזולאי	-	בעד
       ישראל אייכלר	-	בעד
       דליה איציק	-	בעד
       אפי איתם	-	אינו נוכח
       מיכאל איתן	-	נגד
       אריה אלדד	-	בעד
       בנימין אלון	-	בעד
       טלב אלסאנע	-	בעד
       אלי אפללו	-	נגד
       גלעד  ארדן	-	נגד
       אורי יהודה אריאל	-	בעד
       זאב בוים	-	נגד
       נעמי בלומנטל	-	נגד
       אלי בן-מנחם	-	בעד
       בנימין בן-אליעזר	-	בעד
       שלמה בניזרי	-	בעד
       דניאל  בנלולו	-	נגד
       רוני בר-און	-	נגד
       רומן ברונפמן	-	בעד
       רוני בריזון	-	נגד
       ויקטור בריילובסקי	-	נגד
       מוחמד ברכה	-	בעד
       עזמי בשארה	-	בעד
       ענבל גבריאלי	-	נגד
       מיכאל גורלובסקי	-	נגד
       זהבה גלאון	-	בעד
       גילה גמליאל	-	נגד
       משה גפני	-	אינו נוכח
       עבד-אלמאלכ דהאמשה	-	בעד
       נסים דהן	-	בעד
       חמי דורון	-	נגד
       אברהם הירשזון	-	נגד
       צחי הנגבי	-	אינו נוכח
       צבי הנדל	-	בעד
       יצחק הרצוג	-	בעד
       מגלי והבה	-	נגד
       אבשלום וילן	-	בעד
       מתן וילנאי	-	בעד
       יצחק  וקנין	-	בעד
       נסים זאב	-	בעד
       ג'מאל זחאלקה	-	בעד
       אליעזר זנדברג	-	נגד
       יחיאל חזן	-	אינו נוכח
       רשף  חן	-	נגד
       ואסל טאהא	-	בעד
       אחמד טיבי	-	בעד
       דוד טל	-	בעד
       יגאל יאסינוב	-	נגד
       שאול יהלום	-	נגד
       אליהו ישי	-	אינו נוכח
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פרץ, אבקש לא להפריע בזמן ההצבעה. חבר הכנסת יצחק כהן. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       אהוד יתום	-	נגד
       דני יתום	-	בעד
       איתן כבל	-	בעד
       אילנה כהן	-	בעד
       אליעזר כהן	-	בעד
       אמנון כהן	-	בעד
       יצחק כהן	-	בעד
       רן כהן	-	בעד
       משה כחלון	-	נגד
       חיים כץ	-	נגד
       ישראל כץ	-	נגד
       אתי לבני	-	נגד
       ציפי לבני	-	נגד
       לימור לבנת	-	נגד
       דוד לוי	-	נגד
       יצחק לוי	-	אינו נוכח
       אילן ליבוביץ	-	נגד
       יעקב ליצמן	-	בעד
       עוזי לנדאו	-	נגד
       יוסף לפיד	-	נגד
       גאלב מג'אדלה	-	בעד
       עסאם מח'ול	-	בעד
       מיכאל מלכיאור	-	בעד
       עמרם מצנע	-	בעד
       יעקב מרגי	-	בעד
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       משולם נהרי	-	בעד
       מיכאל נודלמן	-	אינו נוכח
       דני נוה	-	נגד
       אורית נוקד	-	בעד
       לאה נס	-	נגד
       בנימין נתניהו	-	נגד
       מרינה סולודקין	-	נגד
       ניסן סלומינסקי	-	נגד
       אפרים סנה	-	בעד
       גדעון סער	-	נגד
       גדעון עזרא	-	נגד
       מל פולישוק-בלוך	-	נגד
       אברהם  פורז	-	נגד
       אופיר פינס-פז	-	בעד
       גילה פינקלשטיין	-	נגד
       מאיר פרוש	-	אינו נוכח
       יוסף פריצקי	-	נגד
       שמעון פרס	-	בעד
       יאיר פרץ	-	בעד
       עמיר פרץ	-	בעד
       איוב קרא	-	נגד
       אברהם רביץ	-	בעד
       ראובן ריבלין	-	נגד
       חיים רמון	-	בעד
       אהוד רצאבי	-	נגד
       מיכאל רצון	-	נגד
       אברהם בייגה שוחט	-	בעד
       יובל שטייניץ	-	נגד
       מאיר שטרית	-	נגד
       יורי שטרן	-	בעד
       אילן שלגי	-	נגד
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       שלום שמחון 	-	אינו נוכח
       אריאל שרון	-	נגד
       עמרי שרון	-	נגד
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       יולי תמיר	-	בעד
       
       אני חוזר בקריאה שנייה:
       
       אפי איתם	-	בעד
       משה גפני	-	בעד
       צחי הנגבי	-	נגד
       יחיאל חזן	-	אינו נוכח
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת מש"ס, כל פעם שקוראים בשמו של אלי ישי, אתם קוראים קריאות הידד. חברי הכנסת, אני אוציא אתכם. חבר הכנסת טיבי, אני יודע לספור בלי שאני סופר. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
(קורא בשמות חברי הכנסת)
       
       אליהו ישי	-	אינו נוכח
       יצחק לוי	-	אינו נוכח
       יהודית נאות	-	אינה נוכחת
       מיכאל נודלמן	-	אינו נוכח
       מאיר פרוש	-	בעד
       שלום שמחון	-	אינו נוכח
       סילבן שלום	-	אינו נוכח
       יוסי שריד	-	אינו נוכח
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מבקש לשבת. חברי הכנסת, וימבלדון נגמרה אתמול, נא לשבת. 
       
קריאה:
       
       צריך שובר שוויון.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       צריך להיות בזמן הנכון ובמקום הנכון.
       
       ובכן, רבותי, אין נמנעים. 56 בעד, 56 נגד. הצעת האי-אמון לא נתקבלה. גם אלי ישי, שאנחנו מנחמים אותו באבלו הכבד במות אביו, לא יהיה המועמד לראשות הממשלה בשלב זה.
        
       רבותי, מי שרוצה להביע את קורת רוחו או את מורת רוחו, שיעשה את זה בחוץ. חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מתנצל בהתנצלות רבה, לא, אלי ישי לא יהיה ראש ממשלה, אתה לא תהיה ראש ממשלה בשלב זה.


הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) 
(הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004
       [מס' מ/99; "דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ'  13173;  נספחות.]
(קריאה שלישית)

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11) - הצבעה בלבד. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       צריך להודיע שההסתייגות בפנים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אברהם הירשזון, יודיע עכשיו אם הוא מושך את הצעת החוק, או מבקש להצביע על הצעת החוק עם ההסתייגות של חבר הכנסת אורון שנתקבלה. מוצע להאריך עד סוף שנת המס 2004 את הוראת השעה המעניקה פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירה, עם ההסתייגות של חבר הכנסת אורון וקבוצת חברי כנסת מסיעת מרצ שנתקבלה. 
       
אברהם הירשזון (יו"ר ועדת הכספים):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשנו למשוך את ההצעה לאחר ההצבעה בקריאה השנייה, ועתה היא מועלית שוב למליאה עם ההסתייגות של חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת. אני מבקש להעמיד להצבעה את ההצעת החוק עם ההסתייגות של חבר הכנסת אורון. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       תסביר מה אומרת ההסתייגות.
       
אברהם הירשזון (יו"ר ועדת הכספים):
       
       ההסתייגות לא אומרת שום דבר לגבי השנה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ההסתייגות אומרת שמדובר רק לגבי החצי השנה הקרובה. ההצעה עתה היא על דעת כולם.
 
       נצביע בהרמת יד. מי בעד הצעת החוק, לרבות ההסתייגות? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה 
       
בעד החוק - רוב
נגד – מיעוט 
חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) 
(תיקון מס' 11), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:

       אני קובע שברוב מוחלט של הקולות, למעט התנגדות של חבר הכנסת פינס, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית. 
       

הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74), התשס"ד-2004 
       [מס' מ/92; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ' 11376; נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית) 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום.
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):

       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי השרים, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74), התשס"ד-2004, הצעת חוק מטעם הממשלה. 
       
       סעיף 297א לחוק הביטוח הלאומי קובע, כי סכום גמלה ששילם המוסד לביטוח לאומי באיחור יעודכן בשיעור עליית המדד שפורסם לאחרונה לפני מועד התשלום, לעומת המדד שפורסם בחודש שבעדו היתה הגמלה צריכה להשתלם.
       
       סעיף 297ב לחוק הביטוח הלאומי קובע, כי כאשר המוסד לביטוח לאומי מנכה מקדמה ששילם או סכום אחר שיש לנכותו, סכום הניכוי מעודכן בשיעור עליית המדד שפורסם לאחרונה לפני החודש שבו מבוצע הניכוי, לעומת המדד שפורסם לאחרונה לפני החודש שבו שולמו המקדמה או התשלום שבגינו מבוצע הניכוי. 
       
       מטרת החוק היא לבטל את הפער של חודש בדרך חישוב ההצמדה לגמלה שהמוסד לביטוח לאומי משלם באיחור, לאותה דרך של חישוב ההצמדה של החזר תשלום המשולם למוסד. 
       
       כתוצאה מהפרש זה יכול שיקרה, שבעת שהמוסד נדרש לערוך חישוב בדבר הצורך לשלם או לגבות הפרשים מזכאי גמלה, כאשר סכום הגמלה וסכום המקדמה ששולמה הם זהים, תיווצר בכל זאת יתרה חיובית או שלילית, וזאת רק כתוצאה מההבדל הקיים בשיטות ההצמדה למדד הקבועות בסעיפים 297א ו-297ב.
       
       אי לכך מציעה הממשלה לבטל את ההבדל הקיים בשיטות ההצמדה ולקבוע כי שיטת ההצמדה בנוגע לניכויים תתוקן ותחושב בצורה זהה לזו הנהוגה לגבי גמלאות המשולמות באיחור.
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, במהלך דיוני הוועדה פנתה הוועדה למרכז המחקר והמידע של הכנסת – הממ"מ - בבקשה לבדוק אם התיקון אכן ייטיב עם המבוטחים. קביעת כלכלני מרכז המחקר היתה, כי התיקון ייטיב עם המבוטחים בזמנים שבהם השינוי במדד הוא חיובי. לפי ההיסטוריה - בארצנו על-פי רוב המדד עולה. כיוון שכך, מדובר בהצעה המביאה על-פי ההסתברות - מצד אחד אחידות באופן החישוב, ולפי ההסתברות שאמרתי, על-פי רוב היא תיטיב עם ציבור המבוטחים. 
       
       הצעת החוק מוגשת בצירוף הסתייגויות. אני מציע, כמובן, לאשר את הצעת החוק כנוסח הוועדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רוב ההסתייגויות הן הסתייגויות דיבור.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אני מקווה כך. זה כמובן גם המקום להודות לכל סגל הוועדה שעסק בעניין, לייעוץ המשפטי, למנהלת וילמה מאור, ליועצת המשפטית ג'ודי וסרמן ולכל סגל הוועדה. כמובן, אני רוצה להדגיש הדגשה מיוחדת, על-פי בקשת היושב-ראש, תודה לכל צוות הוועדה ולכל הפקידות, הקבועות ואלה שתהיינה קבועות. כמו כן אני רוצה להודות לממ"מ, שעשה כאן עבודת מחקר, ואני, כחבר הכנסת שכיהן הרבה קדנציות בלי הממ"מ, יכול לומר שתרומתו לעבודתנו ניכרת וטובה, ואני מברך אותם.
       
       אדוני היושב-ראש, אני מקווה שההסתייגויות הן לדיבור, ואני מקווה שאחריהן נוכל להצביע על הצעת החוק. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. קבוצת אורון, האם אדוני רוצה לדבר? ידבר על כל ההסתייגויות יחד. לאחר מכן – אני לא רואה אף אחד מהמסתייגים באולם.

חיים אורון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נצביע בעד החוק הזה. בחוק הזה הקצבה באמת צמודה למדד, אבל, אם חברי הכנסת לא יודעים, במסגרת חוק ההסדרים - אדוני, אתה עכשיו שר התחבורה, אבל עד עכשיו היית שר האוצר והיית אחראי לזה, קצבאות הביטוח הלאומי מוצמדות עכשיו למדד, ולא לשכר הממוצע במשק. יש נתונים של אותו מכון, שיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה מביא, ושל הרבה מכונים אחרים, ובעיקר של הביטוח הלאומי, שאם התהליך הזה היה מתרחש לאורך השנים, הקצבאות היו נשחקות במחצית. לאורך שנים השכר הממוצע במשק מקדים את עליות המדד, כי בסופו של דבר קיים תהליך מתמשך, חבר הכנסת רביץ, של העלאת השכר הממוצע במשק. 
       
       מה אמרנו כל השנים? גם קצבת הזיקנה, גם קצבת הילדים וגם קצבאות הנכות אינן מספר קבוע, שאסור שיישחק, אלא מספר מסוים שמשתנה עם השכר הממוצע. כאשר רמת החיים של האוכלוסייה כולה, בממוצע שלה, עולה, גם הזכאים לקצבאות זכאים לכך שקצבתם תשתנה באותו שיעור. 
       
       מה עשו בחוק ההסדרים האחרון? ביטלו את המדד הזה. הנתונים הוגשו לכנסת. המשמעות של זה היא שחיקה משמעותית בקצבאות הביטוח הלאומי. אז אם מתקנים בנקודה אחת, אדוני יושב-ראש הוועדה – ואגב, אני בטוח ששר הרווחה, חבר מפלגתך, מסכים אתי במאה אחוז – אם מתקנים בנקודה אחת, זה רק מחריף את הבעיה הגדולה שקיימת בכל הקצבאות. אלה הסכומים הגדולים; אלה עשרות אלפי האנשים שנזקקים לקצבאות האלה. הקצבאות האלה, כולן, צמודות למדד המחירים לצרכן ולא לשכר הממוצע במשק. זו אחת ההחלטות היותר משמעותיות בשחיקתה של מדיניות הרווחה במדינת ישראל.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. יש הסתייגויות של חברי הכנסת עזמי בשארה וג'מאל זחאלקה – שאינם נוכחים. חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק מתקנת משהו בחוק הביטוח הלאומי, וזה חשוב. היום היה דיון בוועדת הכספים בנושא המעקב אחר ביצוע החוק שנחקק לפני כמה שבועות בכנסת, להסדרת תשלומי השכר של עובדי הרשויות המקומיות. הסתבר – מה שכל שכל ישר היה יכול לצפות, אבל בלהט ובלחץ אותם ימים, והצורך לחוקק חוק שהובטח שהוא יפתור את בעיית המשכורות באופן מיידי, ויתרנו ומחלנו על הרבה מההערות וההסתייגויות שרצינו להכניס לחוק. אני מדבר עלינו, חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה בוועדת הכספים. וראו זה פלא, רק שבועות ספורים עברו מאז, והדברים אינם מתקדמים. 
       
       מסתבר שהחוק, שנחקק כדי לפתור מצוקה של עובדי הרשויות, מנוצל על-ידי משרד הפנים ומשרד האוצר כשוט, כדי לסחוט ולהכריע את הרשויות המקומיות. עצם ההתניה, שאין משלמים משכורות אלא בתנאי שמבצעים או שמציעים תוכנית הבראה, לדעתי היא דבר בלתי חוקי בעליל. כי אדם שעבד ומילא את תפקידו על-פי מה שנדרש במטלות עבודתו, זכאי למשכורת בלי שום התניה. גם אם תוכנית ההבראה תביא בסופו של דבר לפיטוריו, הדבר אינו שולל ממנו את הזכות למשכורת על עבודתו בימים שבהם פעל כדת וכדין.
       
        יוצא שהיינו עדים לפארסה ולמעשה של רמאות ושל הפרת אמונים בממשלה כלפי ועדה פרלמנטרית, כלפי ועדת הכנסת, כלפי הכנסת בכלל, ובעיקר כלפי הציבור שניזוק ושזקוק לאותן משכורות.
       
       למה אני מקשר את זה עם הביטוח הלאומי? מסיבה אחת: שתי הצעות נדונו אז, בזמן שניסינו לטפל במשבר של העובדים, שאגב, לא נפתר גם עכשיו. אחת ההצעות היתה הצעת חוק שהעליתי כאן; חשבתי, עם חברי לסיעה חבר הכנסת מח'ול וחבר הכנסת טיבי, שיש מקום להפריש את המשכורות לקרן מיוחדת ולא לשים אותן באותה ג'ורה, באותו בור בלי תחתית של תקציבי הרשויות. ואומנם, כל המשכורות היו נבלעות בתוך הגירעון של הרשויות, וחשבנו שצריך לייעד למשכורות קרן מיוחדת, כדי שהמועצה או הרשות המקומית תמשיך לתפקד. 
       
       ההצעה השנייה, וגם היא הועלתה אז, ואני חושב שהיא חשובה לא פחות ועניינית לא פחות, היתה, שאם המוסד לביטוח לאומי נדרש לעזור לאנשים במצוקה קשה, לאנשים ללא עבודה או עם משכורת נמוכה, ומשלמים להם השלמת הכנסה והבטחת הכנסה, למה שהמוסד לביטוח לאומי לא ייכנס בעובי הקורה – לא כשיש אנשים שלא עובדים ומקבלים דמי אבטלה, לא שמקבלים מעט ורוצים השלמת הכנסה, אלא עובדים שממלאים את תפקידם כדת וכדין והמשכורת שלהם בימים רגילים אמורה לספק אותם והם אינם מקבלים אותה.
       
        אני חושב שיש מקום לחשוב – היות שהחוק הזה סורס על-ידי הממשלה, על-ידי משרד הפנים ועל-ידי משרד האוצר – יש מקום לבחון את האפשרות שעובדים ברשויות מקומיות ובמוסדות ציבור, עובדי המדינה, ולא רק הם, אלא כל העובדים שאינם מקבלים את משכורותיהם, יהיו זכאים לקבל את סכום המשכורת שלהם מהביטוח הלאומי, בתנאי שתהיה התחייבות של המועצה המקומית, שכשתושלם תוכנית ההבראה יוחזרו הכספים ששולמו בגין משכורות העובדים. אז, אני חושב, לא ייגרם נזק לביטוח הלאומי, ובהחלט ייעשה צדק עם אותם עובדים. אני חושב שיש מקום לכך שהכנסת תיתן את דעתה על הנושא הזה. תודה רבה, אדוני.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת יש בה צד חיובי, שנביא אותו בחשבון, אבל בכל זאת אי-אפשר היום להתייחס לנושאים חברתיים-כלכליים בלי לעמוד לרגע על ההכרזות של בנק ישראל והקריאה לקצץ קצת בביטחון, להקדיש תקציבים לשכבות החלשות, לעניים, לקשישים, למקבלי הקצבאות. 
       
       נשאלת השאלה: מה קרה שפתאום בנק ישראל מתעורר? האם זה באמת כפי שהשתמע מדברים שנאמרו מעל הבמה היום, שהתעוררו הרחמים, או שפתאום גילו את עומק המתקפה על השכבות החלשות? אני לא חושב שזאת הסיבה. 
       
       בסופו של דבר בנק ישראל עדיין ניגש בגישה כלכלית, גישה שמנסה להגן על המדיניות או להוציא לפועל את המדיניות הניאו-ליברלית שמובילה הממשלה הזאת בשדרותיה. מה גילה בנק ישראל? הוא גילה שכאשר מנהלים מדיניות דורסנית כזאת, קפיטליסטית בוטה, ניאו-שמרנית, כפי שהיינו עדים לה תחת שרביטו של שר האוצר נתניהו, פוגעים פגיעה כל כך קשה גם בשכבות החלשות וגם בשכבות הביניים, עד שהיא כמעט מחסלת את כוח הקנייה של הציבור בישראל, והיא פוגעת בסופו של דבר בצורה מעגלית בבעלי ההון, ובעלי ההון הם הכתובת שמעניינת את הממשלה הזאת.
       
       הממשלה הזאת מבטיחה לנו כל יום צמיחה ומציגה לנו כמה צמיחה יש בכלכלה הישראלית, כמה צמיחה עוברת על המשק הישראלי כיום. אולי יש צמיחה, אבל זאת צמיחה של בצל בסופו של דבר, צמיחה עם הראש למטה ועם הרגליים למעלה. זאת צמיחה שאיננה יכולה להעלות למעלה את רוב הציבור במדינת ישראל, אלא היא תמשיך להיות צמיחה של שכבה דקה ביותר, של האלפיון העליון, שנהנה מהעוני, מהאבטלה של האחרים ומהאומללות של החברה כולה.
       
       בוועדה לקידום מעמד הילד דנו היום בקריסה של שירותי הרווחה בעיר לוד. דיברנו על כ-600 ילדים בסיכון גבוה בעיר לוד, שאין מי שיטפל בהם. אנחנו מדברים על עיר שראש הממשלה אריאל שרון בעצמו אמר שהוא לוקח אותה על עצמו, שהוא לוקח לאחריותו את העיר הזאת. אז, כשהוא הודיע את ההודעה הזאת, שאלתי אם זה איום. מתברר שזה היה איום. אנחנו בעיר שהיא תחת אחריותו של ראש הממשלה, שמוביל את המדיניות הכלכלית-החברתית של מדינת ישראל כמו שהוא מוביל את המדיניות המדינית והביטחונית. הוא מוביל לקריסה טוטלית. זה מה שאנחנו עדים לו היום ורואים בלוד.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מח'ול, הואיל ויש לי בעיה, אתה יכול להמשיך לדבר. זמנך כבר עבר, אבל אני נותן לך להמשיך לדבר, כי אני צריך לברר משהו.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אני אסיים בנאום של שר הביטחון, שעמד כאן על הבמה ונאם, בתשובה על הצעת אי-אמון, נאום ריק מתוכן, נאום שהסתפק בלהיות ספירת דם – כמה דם נשפך מהצד הזה, כמה דם נשפך מהצד ההוא, כמה דם יכולים לשפוך, כדי להביא סטטיסטיקה כזאת שכאילו תוביל למסקנה שהמדיניות הבוטה, הדורסנית, הרצחנית של הכיבוש, היא זאת שהובילה לירידה בפיגועים בתוך ישראל. זה ניסיון להוליך שולל את הציבור. בסופו של דבר יש עמדה, יש מאבק גם בזירה הפלסטינית, גם בחברה הפלסטינית, נגד הפיגועים באזרחים, וזה מה שהוביל לירידה ולשינוי כיוון. וחשוב שגם הציבור בישראל ידע, שיש השפעה למאבק כזה, ולכן גם הפיגועים והפגיעה באזרחים במדינת ישראל ירדו. צריך להגיד את האמת ולא לנסות להמציא מסקנות שיצדיקו בסופו של דבר את מדיניות הדמים של הממשלה הזאת. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. גם אתה רוצה לנמק הסתייגות? בבקשה.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - -
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה, אדוני היושב-ראש. יש חברי כנסת שבאים לעבודה ויש חברי כנסת עובדים, חבר הכנסת פרוש, זה ההבדל.
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני יודע שזה נושא שמעניין אותך. שוב אירוע של השפלה בשדה התעופה בן-גוריון. עורך-דין ערבי שהזדהה, לא בכניסה לשדה, הוא לא נוסע.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ערבי ישראלי?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אזרח ישראלי, חבר לשכת עורכי-הדין. הוא עורך-דין. הוא הזדהה, הוא נתן תעודה, ובכניסה, ב"בוטקה", בחוץ, בשער, במקום שעוצרים את המכוניות של ערבים.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       איך קוראים לו?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מ'. הוא הזדהה, אחר כך אמרו לו: רד מהאוטו - הוא ירד מהאוטו. תפתח מנוע – פתח מנוע. תפתח בגאז' – פתח בגאז'. אחר כך אמרו לו: רד מהרכב – ירד מהרכב. אמרו לו: תן את המפתחות והפלאפון. עורך-דין, אדוני היושב-ראש, אמרו לו: תן את המפתחות והפלאפון. הוא נתן את המפתחות, לא נתן את הפלאפון, כי הוא השתמש בפלאפון. אחר כך אמרו לו: תחכה בצד. מה זאת התעודה הזאת של לשכת עורכי-הדין? וכן הלאה. הוא הסביר להם שזאת תעודה, יש לה סטטוס, יש לה מעמד, תמונה, תעודת זהות, כתובת, שם. אחרי חמש דקות הגיע עוד בודק, הוא שאל אותו אותן שאלות, ואמר לו: תחכה בצד. אחרי עשר דקות הגיע עוד בודק, השלישי, הוא שאל אותו אותן שאלות, ואמר לו: תחכה בצד, בשמש. אחרי חמש דקות הגיע הרביעי, הוא שאל אותן שאלות, ואמר לו: תחכה בצד. אחרי חמש דקות הגיע החמישי. חמישה בודקים, אדוני, שאלו אותן שאלות, ואמרו לו: תחכה בצד, בשמש. אחר כך ביקשו ממנו להיכנס לחדר הצדדי - -
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       הבודקים נשארו אתו?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - תוריד את האבזם, את החגורה. הוא הוריד. אחר כך אמרו לו: תוריד נעליים, ואז הוא התעצבן. הוא הרים טלפון אלי. אמרתי לו שאין צורך להוריד בגדים. התקשרתי לגבי אופיר, מנכ"ל רשות שדות התעופה, אחרי שתי דקות הוא שוחרר. פתאום אין צורך בבדיקה ביטחונית, אין צורך בחמישה אנשים. הוא שוחרר.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אוי ואבוי אם ימהרו אתו. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       יש דברים שלא קשורים בדעה פוליטית, חבר הכנסת הנדל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת הנדל, מדובר באזרח ישראלי. אתה לא נגד אזרחי ישראל.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       צריך להיות ענייני. אם הוא זקוק לבדיקה – הוא זקוק לבדיקה. אם לא, אוי ואבוי שחבר כנסת צריך להתערב.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       בדיוק. זה גם מה שאני אומר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל חברי כנסת נמצאים בשביל להתערב גם כאשר עושים - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       זה גם מה שאני אומר. חמישה אנשים באו ובדקו. מדובר באזרח ישראלי, חבר לשכת עורכי-הדין. הוא גם הזדהה ונתן תעודה ופתח את הבגאז' ופתח את המנוע ונתן להם את המפתחות. 
       
       אחר כך, בסופו של דבר, אחרי שהרגישו שמישהו התערב, הגיע הממונה על הביטחון, ואז שואל אותו עורך-הדין: אני רוצה לשאול אותך שאלה. מילא, ביקשתם ממני להישאר בשמש כמעט חצי שעה, אבל למה את המפתחות לקחתם ואת הפלאפון? אז הסבירו לו: את המפתחות על מנת שאתה לא תיכנס ולא תברח. אדוני היושב-ראש - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כן, בבקשה.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - הוא שאל את הממונה על הביטחון שהגיע למקום: אבל למה לקחתם את המפתחות של הרכב? אמר לו: על מנת שלא תברח. ולמה ביקשתם את הפלאפון? הוא אמר לו: אתה יכול, אם אנחנו חושדים בך, לפתוח את הפלאפון, ובלחיצה אחת לפוצץ לנו את כל המקום. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תשמע. הטכנולוגיה מאפשרת היום - - - 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני אומר: החשד הוא חשד גם לגבי ולגבי כל אחד שאתה לא מכיר אותו. אפשר היום בהפעלה מרחוק - טלפון הוא מכשיר מאוד מסוכן. הרי אני לא צריך לספר לאדוני - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       האם אדוני טוען שכל עורך-דין ערבי - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חס וחלילה. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):

       
       - -  הוא פצצה מתקתקת?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חס וחלילה. אני רק אומר - כל טלפון הוא מכשיר מסוכן. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לאחר מכן הגיע, אדוני היושב-ראש - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תראה, צריך לבדוק כל אחד באותה מידה.

קריאות:
       
       - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       הסצנה הזאת נראית סבירה? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, כל החיים שלנו לא סבירים. כל החיים שלנו לא סבירים, אבל - - -

חיים אורון (יחד):
       
       - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא, זה מעניין אותי יותר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - - אבל אחרי שהוא הזדהה והדברים האלה, לא צריך - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       בדיוק. אחר כך הגיע מישהו, גם כן עובד רשות שדות התעופה, והוא אמר לו בגילוי לב: אם היית עורך-דין יהודי, הדבר הזה לא היה מתבצע. אני מסתפק בדברים האלה. תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כן, רע מאוד. באמת חיינו כאן הופכים להיות בלתי נסבלים בגלל כל האירועים שמפילים עלינו כל מיני תופעות. התופעה הזאת לא טובה, אבל אתם יודעים - פעמים רבות למשל אפילו לכניסה לכנסת, היו רבים מהאנשים שיכולים היו להיכנס לכנסת בנקל. היום אנחנו מחויבים להקפיד הקפדה יתירה ולא להכניס כלי רכב. לא חלילה יהודים או ערבים, כולם יחד, שכן אני יכול להיות לדעתם יהודי שמישהו הכניס לי פצצה גם בלי שידעתי, או יכול להיות ערבי שהכניס למישהו פצצה בלי שידעתי. לכן, כוחות הביטחון מעדיפים קודם לבדוק ולא אחר כך לתרץ, אבל בהחלט העניין שאתה העלית הוא עניין בעל משמעות רבה בחיינו, שכן לא יכול להיות דבר כזה. 

חיים אורון (יחד):
       
       אפשר להצביע?

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אפשר להצביע?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ודאי שאפשר להצביע. האם אדוני יושב-ראש הוועדה מבקש להצביע, או מבקש - - -

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אני מבקש לדבר קודם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, קודם כול דבר. האם אתם מבקשים להצביע על ההסתייגויות?

חיים אורון (יחד):
       
	כן. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, ברצון רב. 

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה שההסתייגויות הן בעלות משמעות מאוד ערכית. יש שם שאלות לשוניות מאוד מורכבות ומסובכות. מלכתחילה חשבתי לעכב, לשאול ולהתייעץ עם האקדמיה ללשון עברית, אבל אני חושב שבין כך ובין כך חבל לטרטר את חברי הכנסת שנמצאים כאן, ואני הייתי מציע שניגש מייד להצבעות על ההסתייגויות. ברשותך, אדוני יצרף את קולי נגד ההסתייגויות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 

קריאה:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא. אני רק עשיתי הצבעת ניסיון. חבר הכנסת ברכה, אתה הצבעת, כן? יפה. האם אני נקלטתי שם? תן לי רגע את גיליון ההצבעה, אני רוצה לראות אם אני נקלטתי. רבותי, ההצבעות חזרו לתקנן. חבר הכנסת אפללו, האם ידוע לאדוני שאושרה לו שאילתא בעל-פה? הייתי מציע שייכנס למזכירות, כי עדיין לא היתה לו שאילתא בעל-פה. צריך להבין את המשמעות, כי השאילתא שלך היתה מאוד חשובה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74). על ההסתייגויות אנחנו מצביעים? 

קריאה:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מצביעים. יפה. ובכן, לשם החוק אין הסתייגויות, לכן אנחנו מצביעים על שם החוק על-פי החלטת הוועדה. מי בעד? מי נגד? אני מוסיף את קולו של יושב-ראש הוועדה.

הצבעה מס' 3
       
בעד שם החוק - 32
נגד - אין
נמנעים - אין
שם החוק נתקבל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       32 בעד, אין נגד, אין נמנעים. אני קובע ששם החוק אושר. 
       
       לסעיף 1 - האם להצביע על סעיף 1?

קריאה:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, הסתייגות חברי הכנסת שריד, חיים אורון, רן כהן, זהבה גלאון, רומן ברונפמן ואבשלום וילן – קבוצת מרצ. מי בעד ההסתייגות? מי נגד? נא להצביע - מי נגד? מי בעד?

הצבעה מס' 4
       
בעד ההסתייגות - 16
נגד - 14
נמנעים - אין
ההסתייגות של קבוצת סיעת יחד לסעיף 1 נתקבלה.


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       16 בעד, 15 נגד - - -

אהוד רצאבי (שינוי):
       
       רגע, אני הצבעתי - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אז למה לא נקלטה ההצבעה שלך? אתה ישבת? 

קריאות:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה לא עוזר. 16 בעד, 16 נגד. לא, זה עוזר. זה עוזר.

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       למה? זה עוזר - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יושב-ראש הוועדה נמצא פה. חבר הכנסת רצאבי, האם אדוני ישב על מקומו?

אהוד רצאבי (שינוי):
       
       ישבתי על מקומי. 

קריאה:
       
       - - - לא, לא - - -

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       למה לא? הוא ישב על מקומו - - -

קריאות:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רגע, רגע, רגע. לא להתרגש. 

חיים אורון (יחד):
       
       ההסתייגות הזאת לא משנה במהות החוק. אני מציע לא לשבור את הכללים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא, בסדר. אני רק רוצה לדעת. 

חיים אורון (יחד):
       
       יהיה בפעם הבאה - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, לא עולה על דעתי. 

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אני יכול להעיד שבעת ההצבעה חבר הכנסת רצאבי אמר: למה זה לא מופיע? הוא התכוון להצביע. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר. רבותי חברי הכנסת - - -

חיים אורון (יחד):
       
       בהסתייגות הבאה - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי. חבר הכנסת רצאבי, אדוני צריך ללחוץ בו-זמנית. חבר הכנסת רשף חן, אני מתכוון להצביע פעם נוספת כי חבר הכנסת רצאבי היה פה. אני ראיתי אותו ולא היה לי קושי. חבר הכנסת רצאבי, נא להצביע כאשר אתה לוחץ גם וגם. 
       
       נא להצביע הצבעה חוזרת. בבקשה. הצבעה חוזרת - מי בעד, מי נגד ההסתייגות?


הצבעה מס' 5

בעד ההסתייגות - 16
נגד - 16
נמנעים - אין
ההסתייגות של קבוצת סיעת יחד לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       עכשיו יש תקדים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יש תקדים, אבל הוא - 16 בעד, 16 נגד. ההסתייגות לא נתקבלה. סליחה, 17 נגד, 16 בעד, ההסתייגות לא נתקבלה - בצירוף קולו של יושב-ראש הוועדה. 
       
       חבר הכנסת בשארה לא נמצא כאן. 
       
       לסעיף 2 - קבוצת מרצ מבקשת להצביע, כן? 

חיים אורון (יחד):
       
       כן. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, רגע. סעיף 1, כהצעת הוועדה, מי בעד? נא להצביע. 

הצבעה מס' 6
       
בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה - 33
נגד - אין
נמנעים - 1
סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורון וחבר הכנסת פרוש, אני רוצה להסביר לכם - - -
       
       33 בעד, אפס מתנגדים, אחד נמנע.

השרה לקליטת העלייה ציפי לבני:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השרה ציפי לבני נמנעה, אבל זה לא נורא. רבותי חברי הכנסת, היתה לנו תקלה במחשבים ויכול להיות שיש איזו - - -

חיים אורון (יחד):
       
       ברגע שהתחילה הצבעה,  אם יתחילו לשנות הצבעות פה - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה צודק במאה אחוז, אבל פה בכל זאת, חבר הכנסת ברכה, שהוא סגן יושב-ראש הכנסת, בא ואמר את דברו. רבותי חברי הכנסת, אי-מיומנות - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - - הוא התכוון להצביע. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר, אבל הוא נמצא באולם.

קריאות:
       
       - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, דיברת אלי. אני הצבעתי וזה לא נקלט ולא פתחתי את הפה, אבל כיוון שעשית הצבעה חוזרת הייתי - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הבנתי. תודה רבה.


מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       גם נמנעתי וגם - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מאה אחוז. אני מאוד מודה לך, רק אני לא - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - - למה אתה עושה את זה? יש תקדים - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא יכול לומר שאני אדיש לגבי התוצאה, אבל זה לא עולה לי בבריאות. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       נמנעתי - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני אומר - אם היה העניין דבר שהיה קובע גורלות, הייתי באמת הולך - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       עכשיו יש תקדים. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - - היתה פה שאלה רצינית ביותר. 
       
       לסעיף 2, רבותי, אנחנו מצביעים על הסתייגות מרצ. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע? 

הצבעה מס' 7
       
בעד ההסתייגות - 14
נגד - 20
נמנעים - אין
ההסתייגות של קבוצת סיעת יחד לסעיף 2 לא נתקבלה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אדוני, ניסיתי להצביע ולא הצלחתי. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הצבעת. אתה הצבעת. 

קריאות:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       למה לך לשאול? כשיקרה - תשאל אותי. אני לא אשנה את התוצאה. לא אשנה יותר את התוצאה. מרגע שאני רואה שאצל רצאבי נדלק - לא אשנה את התוצאה, חבל על הזמן. 
       
       בעד - 14, 20 נגד. ההסתייגות לא נתקבלה. 
       
       הסתייגות ברכה - להצביע? 

קריאה:
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא להצביע. ובכן, אנחנו מצביעים על סעיף 2 כהצעת הוועדה. נא להצביע. 

הצבעה מס' 8
       
בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה - 36
נגד - אין
נמנעים - אין
סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       37 בעד - בצירוף קולו של חבר הכנסת שאול יהלום, אין מתנגדים, אין נמנעים. אני קובע שסעיף 2 עבר כהצעת הוועדה. רבותי, תמה ההצבעה בקריאה שנייה. 
       
       אני מתנצל על שינוי ההצבעה לגבי ההסתייגות בסעיף 1, אבל שוכנעתי במאה אחוז, על-פי עדותו של חבר הכנסת ברכה, שחבר הכנסת רצאבי ישב במקומו וגם הצביע. כנראה הצביע לא טוב, כי ההצבעה שלך עובדת מצוין. 
       
       רבותי, אנחנו עוברים לקריאה שלישית. הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74), התשס"ד-2004, קריאה שלישית - נא להצביע. מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה מס' 9
       
בעד החוק – 36
נגד – אין
נמנעים – אין
חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 74), התשס"ד-2004, נתקבל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       37 בעד, בצירוף קולו של יושב-ראש הוועדה שאול יהלום, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה והיא תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל. 

       
הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004 
       [מס' כ/40; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ'   11314;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית) 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004. יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. בבקשה. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, לפני שאני פותח בהצעה אני רוצה לומר משהו לחברי באופוזיציה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אתה בעד דריסת שירותי הדת. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       בייחוד אני רוצה לומר את הדברים, חבר הכנסת פרוש, לך ולחבר הכנסת גפני. אני לא מהוותיקים ביותר בבית, אבל קצת ותיק, ובדרך כלל היה מקובל, שמעבר למלחמה של יום רביעי בהצעות החוק הפרטיות, בעד הממשלה או נגד הממשלה, כאשר מדובר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, בדרך כלל הבית מתנהג בצורה עניינית. אלא אם כן יש בעיה אידיאולוגית. אבל בדרך כלל ימי שלישי הם ימים שלא עומדים כמוקש, לא אופוזיציה ולא קואליציה. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אבל היום יום שני. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       כן, ימי שני וימי שלישי. נניח שחבר הכנסת אורון רצה להראות את השרירים של האופוזיציה, הרי הקואליציה יכולה מחר, או מייד עכשיו, להראות שרירים כלפי החוק של חבר הכנסת גפני. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       ההסתייגות שלו היתה עניינית. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אני מציע שאנחנו נמשיך במסורת. להסתייגויות לא היתה כל משמעות, הן היו רק לדיבור, ולא נשים מוקשים להצעות חוק ענייניות. אני אומר את זה כלפי כל הבית וכלפי כל הוועדות. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004. 
       
       סעיף 5א לחוק הסדרת מקומות רחצה, התשכ"ד-1964, קובע, כי בבריכות שחייה, מרחצאות או מעיינות מרפא, שהוכרזו כמקום מרפא על-ידי שר הפנים והמהווים גוף נתמך או מתוקצב, כהגדרתם של אלה בחוק יסודות התקציב, התשמ"ה-1985, תיקבע הנגשה לאנשים עם מוגבלות וכן ייקבעו הסדרים ומועדים לרחצה נפרדת לגברים ולנשים. אני חוזר, צריך שני תנאים: תנאי אחד, מעיינות מרפא או מרחצאות מרפא, שהוכרזו על-ידי שר הפנים כמקום מרפא, ותנאי מצטרף לו, שהם גוף נתמך או מתוקצב על-ידי מדינת ישראל, תקציב המדינה. מועדים כאמור ייקבעו על-ידי הרשות המקומית שבתחומה נמצא מקום המרפא, בשעות היום, ולמשך זמן מינימלי של חמש שעות שבועיות לגברים וחמש שעות שבועיות לנשים. 
       
       מקורו של סעיף 5א בתיקון משנת תשנ"ו, שיזם חבר הכנסת משה גפני, שהוא גם אביה של הצעת החוק שלפנינו. מטרת הסעיף היא להסדיר הנגשה לנכים ורחצה נפרדת במקומות מרפא הנהנים מכספי ציבור, לטובת הציבור  בכלל וציבור האנשים עם מוגבלויות בפרט. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בדיוני הוועדה בהצעת החוק התברר, כי מאז התיקון מתשנ"ו לא הוכרז ולו מקום אחד כמקום מרפא על-פי הוראות סעיף 5א, בנוסחו דהיום, וזאת מאחר שאין מקומות רחצה העונים על ההגדרות של "גוף נתמך" או "גוף מתוקצב" בחוק יסודות התקציב, ולכן כיום לא קיימת חובה על-פי חוק להנגיש את מקומות המרפא או לקבוע שעות לרחצה נפרדת. 
       
       בהצעת החוק שלפנינו מוצע לקבוע, כי החובה להנגיש את מקום המרפא ולהסדיר זמן לרחצה נפרדת תחול על מקומות מרפא הנתמכים בידי המדינה או רשות מקומית, במישרין או בעקיפין. זאת אומרת, העיקרון כאן התקבל בחוק, ולא הפורמליות של חוק יסודות התקציב. כן מוצע לקבוע, שמקומות המרפא עצמם יהיו אחראים לקבוע את המועדים לרחצה הנפרדת, ולא הרשות המקומית, כדי לפשט את המנגנון. 
       
       בנוסף מוצע, כי כמקומות מרפא לצורך הסעיף ייחשבו בריכות שחייה, מרחצאות או מעיינות מרפא שהוכרזו כמקומות מרפא בהתייעצות עם שר התיירות ושר הבריאות, וכי לעניין הכרזה על בריכות שחייה בבתי-מלון כמקומות מרפא תידרש הסכמתו של שר התיירות. 
        
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק, אם אכן תתקבל, תאפשר לאנשים עם מוגבלות הנגשה למרחצאות המהווים מקומות מרפא, ותאפשר לאנשים החפצים ברחצה נפרדת מסיבות של צנעת הפרט בשל מום פיזי או מטעמי דת, אפשרות לרחצה במקומות המרפא, של חמש שעות בסך הכול בשבוע. 
       
       אני מבקש לברך את יוזם הצעת החוק – העקבי, כפי שראינו, מהצעה להצעה, אשר ראה שאינה מיושמת ותיקנה כאמור – חבר הכנסת משה גפני, המגלה נחישות רבה בניסיונותיו לאפשר לציבור בכלל ולאנשים עם מוגבלות בפרט, החפצים ברחצה נפרדת, ליהנות ממקומות מרפא, וכן להסדיר הנגשה לאנשים עם מוגבלויות. 
       
       מובן שאנחנו כאן, בהזדמנות זאת, רוצים להודות לכל העוסקים בכך, והיו לנו הרבה התלבטויות והרבה ישיבות, ולכן אני מודה לכל סגל הוועדה, לכל הפקידות, לכל אלה שעברו את המבחן ב"מכון הדסה", בראשות המנהלת וילמה מאור, ולצוות המשפטי, בראשות עורכת-דין יהודית וסרמן. כמו כן אני משבח את היוזם, חבר הכנסת משה גפני.
       
       אני, כמובן, מציע לדחות את ההסתייגויות שהוגשו, כפי שכבר ביקשתי קודם, כי הן אינן ענייניות אלא רק לצורך דיבור, ולקבל את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה מאוד ליושב-ראש הוועדה. יש לנו הסתייגויות. המסתייגים אינם נמצאים, אז אין לנו הסתייגויות. לכן נעבור להצבעה. חבר הכנסת גפני, אולי אתה רוצה להסתייג? אתה לא רגיל אחרת. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני לא רשום להסתייגויות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא חשוב, אני יכול להקנות לך לגבי החוק שלך, לפנים משורת הדין. 
       
       חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004. נא להצביע - כהצעת הוועדה. מי בעד? מי נגד?
       
       
הצבעה מס' 10
       
בעד סעיפים 1-2 – 18
נגד – אין
נמנעים – אין
סעיפים 1-2 נתקבלו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       19 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת שאול יהלום, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה. 
       
       נעבור לקריאה שלישית, רבותי חברי הכנסת. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? 
       
הצבעה מס' 11
       
בעד החוק – 18
נגד – אין
נמנעים – אין
חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, נתקבל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       19 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת שאול יהלום, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע כי חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל. יש לנו 20 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת מגלי והבה. 
       
       חבר הכנסת גפני, נא לעלות ולומר דברים. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקש להודות ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום, לצוות הוועדה, למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית עורכת-דין ג'ודי וסרמן, לעובדות הוועדה ולכל אלו שסייעו בהבאת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. אני מודה לכל חברי הכנסת שטרחו להישאר ולהצביע בעד. 
       
       בהצעת החוק הזאת, כפי שאמר היושב-ראש, יש תיקון, תיקון שעושה צדק עם ציבור שנזקק למקומות מרפא ואיננו רוצה ואיננו יכול להשתמש במקומות הללו אם אין רחצה נפרדת. מעבר לעובדה שבחוק הזה גם הכנסנו את הנושא של נגישות, שתהיה חובת נגישות - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני לא משכנע אותנו כרגע שאנחנו עשינו טעות שהצבענו בעד החוק? כי אדוני מדבר כאילו אנחנו בקריאה ראשונה.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אמרת לי לדבר, אז אני מדבר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא. חשבתי שאדוני רוצה להודות.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני מודה לכולם, ואני מודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, ולך, יושב-ראש הכנסת. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחבר הכנסת גפני, ומציין אותו פעם נוספת על פעילותו הפרלמנטרית הבלתי-נלאית, ורק לטובה.
       

הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004 
       [מס' כ/43; "דברי הכנסת", חוב' כ"ט, עמ'  12451;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית) 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום. זו הצעת חוק פרטית של מי?

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       של שלושה חברי כנסת, אדוני היושב-ראש. מייד אציג אותם בשמותיהם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כאשר תאמר לי מה שמותיהם, אומר לך אם ההצעה תעבור או לא.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       ובכן, חברי הכנסת ארדן, בנלולו וגבריאלי. זה עובר?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאמין שכן.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004. הצעת החוק היא הצעת חוק פרטית, כאמור, של שלושה חברי כנסת – גלעד ארדן, דניאל בנלולו וענבל גבריאלי.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני שם לב ששלושת חברי הכנסת המלומדים והחרוצים אינם נמצאים באולם בקריאה השנייה והשלישית בהצעת חוק שלהם? 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       האם זה ישפיע על ההצבעה? 

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו מתחלקים בכנסת לחברי כנסת שסומכים על יושב-ראש הוועדה ולכאלה שאינם סומכים. יש ועדות שסומכות על היושב-ראש שייצג נאמנה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הנה נמצא אתי אחד מחברי הכנסת הוותיקים. חבר הכנסת איתן, האם יכול להיות שחברי כנסת מגישים הצעות חוק פרטיות, והן מגיעות לידי גיבוש ולקריאה שנייה ושלישית, והם מבקשים מהחברים שמואילים להיות בכנסת בשעה 21:00 ו-22:00 לאשר להם את החוקים האלה? הו, חברת הכנסת גבריאלי הגיעה, וזה כבר משב רוח מרענן.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לא יעלה על הדעת.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עובדה שחברת הכנסת גבריאלי הגיעה. היא נותנת כבוד לחוקים שלה. כך צריך להיות. ראיתי גם את חבר הכנסת בנלולו פה. כדאי שהוא ייכנס. פשוט לא ראוי. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אולי תהיה התחשבות בזה שמחר י"ז בתמוז ויש צום, ואפשר לקצר קצת במלל, שנספיק לאכול משהו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין על זה ויכוח. חבר הכנסת אריאל, אני מודיע לך שמחר נפסיק את ישיבת הכנסת בשעה 19:30 כדי לאפשר לחברים הצמים לשבור את הצום.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אפשר להמשיך בדיון, אבל בלי הצבעות. 

השר מאיר שטרית:
       
       אפשר לפתוח את הצום.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לפתוח את הצום זה תלוי בחבר הכנסת יהלום. על כל פנים, אוכל לסדר לכם סעודה מפסקת כאן בכנסת אם הדיונים יתארכו. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       חבר הכנסת אריאל, אפשר לעשות דיון על החורבן. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, חבר הכנסת יהלום.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, לטובת חבר הכנסת אריאל וחברים שצמים, אני רוצה לומר שמי שמתנה בלילה יכול לאכול עד 03:43, לפנות בוקר, עד עלות השחר. כך שיש לך זמן.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       למה צריך להתנות? 

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       זה מותר. אם אתה לא מתנה אתה לא יכול. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, עד אשר נגמור את הסוגיה עד מתי מותר לאכול, כבר יגיע הזמן של הצום.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אם אתה הולך לישון אתה צריך להתנות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, אני פותח בלשכתי לאחר מכן דיון מיוחד בשאלה מתי מתחילה שעת הצום. ברגע זה, אדוני, נא להתרכז בהצעת החוק.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
	אבל אדוני יתנה בכל אופן.

	אדוני היושב-ראש, חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה), התש"ט-1949, קובע בסעיף 41א(ב) איסור לפטר עובד בתקופת היותו בשירות מילואים, ולגבי שירות מילואים העולה על יומיים רצופים - גם בתקופה של 21 ימים לאחר תום שירות המילואים, אלא בהיתר מאת ועדת התעסוקה שמונתה על-ידי שר הביטחון. סעיף 41א קובע, כי ועדת התעסוקה תיתן היתר לפיטורים רק אם יוכיח המעסיק כי הפיטורים אינם בשל שירות המילואים. 

	בשנים האחרונות חלה עלייה משמעותית במספר התלונות שהגישו חיילי מילואים ליחידה להכוונת חיילים משוחררים במשרד הביטחון. מנתוני משרד הביטחון אשר הוצגו בדיוני הוועדה שלנו בהכנת הצעת חוק זו עולה, כי חלה עלייה בתביעות המוגשות על-ידי חיילי מילואים שפוטרו. לפי הנתונים: בשנת 2001 הוגשו 68 תביעות, ו-30 מהן נמצאו מוצדקות, אולם בשנת 2002 הוגשו כבר 246 תביעות, ומתוכן נמצאו 129 מוצדקות ו-24 היו עדיין בטיפול. בשנת 2003 הוגשו 271 תביעות, ומתוכן נמצאו 99 מוצדקות ו-94 עדיין בטיפול.

	אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק היא להגדיל את התקופה שבמסגרתה מעסיק איננו רשאי לפטר עובד לאחר תום שירות המילואים, מ-21 ימים לאחר תום השירות, כפי שזה כיום, ל-30 ימים לאחר תום השירות. 

	במקורה, הצעת החוק ביקשה להגדיל את התקופה ל-60 ימים, אך במהלך דיוני הוועדה היתה התנגדות של משרד הביטחון וגורמים נוספים להגדלה כה ניכרת, מחשש שתקופה כזאת עלולה להוות "הגנת יתר", אשר עלולה להפוך את חיילי המילואים לבלתי רצויים בקרב המעסיקים. לכן הוחלט, במסגרת הדיונים בוועדה, להאריך את התקופה שבה אסור לפטר חייל מילואים ל-30 ימים, וכך הארכנו את התקופה בתשעה ימים. הארכת התקופה תגן על חיילי המילואים ותקשה פיטורי עובדים לאחר תום השירות במילואים. 

	אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חובה על כולנו לפעול לביצור מעמדם וזכויותיהם של חיילי המילואים, לרבות הזכות הבסיסית שלא להיות מפוטר במהלך שירות המילואים ובתקופה שלאחר תום שירות המילואים. חיילי המילואים נקראים להגן על המולדת ומקדישים ממרצם ומכוחם לשירות בצה"ל. הצעת חוק זו באה לשפר את ההגנה שהחוק נותן לחיילי המילואים בשובם מהשירות לחייהם האזרחיים, ושומה על כולנו לתמוך בה.

	אני מבקש לברך את שלושת חברי הכנסת שיזמו והגישו את ההצעה – גלעד ארדן, דניאל בנלולו וענבל גבריאלי, וכמובן להודות לכל סגל הוועדה, על כל שלוחותיו. אני מבקש, כמובן, לדחות את ההסתייגות שיש כאן, הסתייגות אחת - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היא לא קיימת כי המסתייג איננו.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       - - ולקבל את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת גבריאלי, אנחנו מתכוונים להצביע בקריאה שנייה על החוק שלך ושל שני חברייך. להצעת החוק אין מסתייגים, שכן חבר הכנסת ליבוביץ, אשר הסתייג, אינו נוכח, ואם אינו נוכח, אין מצביעים על הסתייגותו.
       
       רבותי חברי הכנסת, נא להצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה. 
       
הצבעה מס' 13
       
בעד סעיף 1 – 16
נגד – אין
נמנעים – אין
סעיף 1 נתקבל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       17 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת שאול יהלום, יושב-ראש הוועדה, ללא מתנגדים וללא נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אני מזמין אתכם להצביע בקריאה שלישית על הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004. נא להצביע.
       
הצבעה מס' 13
       
בעד החוק – 16
נגד – אין
נמנעים – אין
חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       17 בעד, בצירוף קולו של חבר הכנסת שאול יהלום, ללא מתנגדים וללא נמנעים. אני קובע שחוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, של חברת הכנסת גבריאלי וחברים נוספים, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.
       
	בבקשה, חברת הכנסת גבריאלי.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       הצבעתי בעד.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רואים שהצבעת בעד.

ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       אני מאוד שמחה. אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשם חברי חבר הכנסת גלעד ארדן וחבר הכנסת דניאל בנלולו, וכמובן בשמי, אני רוצה להודות, קודם כול ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום. חבר הכנסת אריאל, בשל הצום המתקרב ובא לא אזכיר את כל הנוגעים בדבר ואת כל מי שעמל ופעל כדי שהצעת החוק החשובה הזאת תקודם ותעבור. אני רוצה להודות לכם.


הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004 
       [מס' מ/49; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ט, עמ'  4848;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית) 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנו עוברים להצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. יציג את החוק יושב-ראש הוועדה שאול יהלום, בבקשה. זו הצעת החוק האחרונה של חבר הכנסת יהלום היום.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       לא, אחת לפני אחרונה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, אחרונה.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       לא, יש לי הצעת חוק לקריאה ראשונה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       קריאה ראשונה זה בפרשה אחרת. 

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004. זאת הצעת חוק ממשלתית, שכזכור הביא אותה לקריאה ראשונה שר המשפטים. 
       
       בחוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 2) תוקן חוק אימוץ ילדים, התשמ"א-1981, ונקבעו בו ההוראות להסדרת אימוץ בישראל של ילד ממדינות חוץ – אימוץ בין-ארצי – בהתאם להוראות אמנת האג בדבר הגנה על ילדים. האימוץ הבין-ארצי נעשה באמצעות עמותות, שמוכרות לשם כך על-ידי שר המשפטים ושר הרווחה. עמותות כאלה פועלות בישראל כמה שנים, ועלה צורך במתן מענה על בעיות שונות וכן ביישום לקחים שנלמדו מאז הוסדר האימוץ הבין-ארצי בחוק. 
       
       אדוני היושב-ראש, בחוק יש שבעה סעיפים, שבעה תיקונים. מאחר שאני רואה שיש חברים שכבר רוצים לרוץ לבתיהם כדי לאכול את הסעודה המפסקת, אני אסתפק, ברשות היושב-ראש, רק בסעיף אחד לדוגמה, ואת שאר השישה אני אמסור לפרוטוקול. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, אתה לא יכול. כבר קיבלתי נזיפה בעניין זה. אדוני, כל מה שיאמר ייכנס לפרוטוקול ואין מכניסים לפרוטוקול דברים בכתב. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אם כך, אני נאלץ להציג את כל שבעת התיקונים? אולי משהו לפנים משורת הדין ערב צום? בדרך כלל יש בעיה, אבל זהו ערב צום. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין לפנים משורת הדין בעניין זה. אדוני יאמר מה שהוא רוצה והוא לא צריך לפרט את הכול. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       בסדר. אני אציג כדוגמה את התיקון הראשון, וחברים יסמכו עלינו שבדיונים ארוכים קיבלנו את כל שבעת הסעיפים בהצעת החוק הממשלתית, שכל כולה באה להקל ולפשט תהליכי אימוץ ולמנוע בעיות. אני מציג את הסעיף הראשון.  
       
       סעיף 28ז לחוק אימוץ ילדים קובע היום, לפני התיקון, כי הגשת בקשה לאימוץ בין-ארצי תיעשה רק בידי מי שהוא תושב קבע המתגורר בישראל לפחות שלוש שנים מתוך חמש השנים שקדמו להגשת הבקשה. הניסיון שהצטבר מלמד, כי תנאי המגורים בישראל מחמיר מדי, שכן מי שנולד בישראל וגר בה שנים, אך נעדר ממנה לתקופה זמנית, כגון לצורך שליחות לאומית או מסיבות אישיות, דוגמת לימודים בחו"ל או שירות בחו"ל בשליחות מקום עבודתו, נדרש להמתין לאחר שובו לארץ עד לחלוף שלוש שנות מגורים בישראל כדי שיתמלא התנאי המאפשר לו להגיש בקשה לאימוץ בין-ארצי. 
       
       בחוק הזה מוצע להקל בדרישה זו ולאפשר הגשת בקשה כאמור לאזרח ישראלי, או מי שניתנו לו אשרת עולה, תעודת עולה או רשיון לישיבת קבע המתגורר בישראל לפחות שלוש שנים מתוך חמש השנים שקדמו להגשת הבקשה או לפחות 12 חודשים מתוך 18 החודשים שקדמו להגשת הבקשה. 
       
       זאת דוגמה להקלה שנוצרה במשך הזמן, וכך יש עוד שבעה סעיפים, שאינני בא לפרט אותם מחוסר זמן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הלוא הם כתובים בחוק. רציתי לשאול את אדוני שאלה שמאוד מעניינת אותי: האם נושא אימוץ ילדים הוא לא נושא סטטוס שמחויב להיות נדון בוועדת החוקה, חוק ומשפט?

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אתה רואה מה קורה? בגלל תוכנית ההתנתקות הוא החליט להתנחל בוועדת החוקה. יש לו תהליך של פיצוי, שהוא מספח עוד ועוד נחלאות מוועדת החוקה לטובת ועדת העבודה והרווחה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל זאת, נדמה לי, תנועה הפוכה לתנועת ההתנתקות. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       תנועת הסיפוח. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       קודם כול, אני סומך על ועדת העבודה והרווחה, בוודאי בראשותו של שאול יהלום, שהרי הוא היה גם יושב-ראש ועדת החוקה. אני עוד זכיתי להיות חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט כששאול יהלום היה יושב-ראש הוועדה. נדמה לי שאדוני נטל לעצמו סמכות שאינה ממין העניין. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       מאחר שכבודו יודע מה קורה היום במצוקת העבודה המשפטית בוועדת החוקה, השלמנו עם העניין. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, קודם כול אדוני צודק והנושא יכול להיות נדון בשני מקומות: בוועדה שקיבלה את החוק, כשאני הייתי אז היושב-ראש, אבל מאחר שהשירות לאימוץ בין-ארצי נמצא במשרד הרווחה ואנחנו עוסקים בפיקוח שוטף על הנושא, הרי זה גם יכול להיות בוועדה שלנו, וכך פסקה היועצת המשפטית של הכנסת. 
       
       שר המשפטים, כשהציג את החוק לקריאה ראשונה, אמר שהוא מעביר אותו על-פי המלצתו לוועדת העבודה והרווחה. במשך חודשים הוא היה בוועדת העבודה והרווחה, ובאמת לא היה פוצה פה ומצפצף. אבל יש לוועדת החוקה, חוק ומשפט מנהלת מאוד נמרצת ובעלת תושייה רבה, הגברת ואג, והנה פתאום היא עלתה על העניין הזה ואמרה: למה זה נדון בוועדה הזאת? אז באמת היו לנו שיחות עם היושב-ראש המכובד של הוועדה, ומתוך הבנה לעומס העבודה הרב המוטל עליו בוועדה, בכל זאת הסכמנו להמשיך עם החוק. אני באמת מודה גם למנהלות הוועדה על שהן כל כך עירניות לנושא הזה, תבורכנה, ובמיוחד לגברת ואג, שאנחנו מאוד מברכים אותך על עירנותך ויוזמתך, וגם את היושב-ראש שאפשר לנו לעסוק בנושא בוועדה. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       מזל שלא אני מנהל הוועדה והיא היושבת בראש. לא היו מוותרים לך. 
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       זה נכון. אתה צודק במאה אחוזים. 
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מסיים ואיני מפרט את כל הסעיפים. האימוץ הבין-ארצי הוכר בדין הישראלי כחלופה לאימוץ ילד מקומי משנת תשמ"ז, ואפשר למשפחות ישראליות רבות הכמהות לאימוץ ילד להגשים את חלומן ושאיפתן להיות הורים. מטרתם של התיקונים המוצעים בהצעת חוק זאת היא שיפור התהליך של האימוץ הבין-ארצי לטובתם ולמענם של המשפחות המבקשות לאמץ ילדים ושל הילדים שיזכו לבית חם ואוהב. 
       
       כאמור, אני מודה לכל מי שעסק והיה שותף, לרבות הסגל של ועדת החוקה, חוק ומשפט. אני מודה למשרד המשפטים, על כל הסגל שהיה שותף, למשרד הרווחה ולאימוץ הבין-ארצי, ליחידת האימוץ ולמפקחות שלו, הגברת בלאס והגברת טל, ליועצות המשפטיות של משרד הרווחה, וכמובן לסגל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, למנהלת ולכל הפקידות, ליועצת המשפטית ולכל המחלקה המשפטית. 
       
       אני מבקש לקבל את החוק בקריאה שנייה ושלישית. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני  מאוד מודה לך. יש הסתייגויות, אולם המסתייגים אינם נמצאים – קבוצת בל"ד אינה נוכחת. אדוני יכול לשבת במקומו. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אין מסתייגים ולכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה. 
       

הצבעה מס' 14
       
בעד סעיפים 1-8 – 16
נגד – אין
נמנעים – 1
סעיפים 1-8 נתקבלו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       16 בעד, בצירוף קולו של שאול יהלום, יושב-ראש הוועדה, אין מתנגדים ונמנע אחד. הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5) עברה בקריאה שנייה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה שלישית על הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5). נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 15
       
בעד החוק - 17
נגד – אין
נמנעים – 1
חוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004, נתקבל. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       17 בעד, אין מתנגדים ונמנע אחד. אני קובע שחוק אימוץ ילדים (תיקון מס' 5), התשס"ד-2004, עבר בקריאה שלישית והוא ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל. האם זאת הצעת חוק ממשלתית?
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       כן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. שר המשפטים רוצה להתייחס?
       
שר המשפטים יוסף לפיד:

       לא. 

       
הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004 
       [מס' מ/94; "דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ'  11919;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית) 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום. אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להציג לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004. גם זאת הצעת חוק ממשלתית?
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       כן, זאת הצעת חוק ממשלתית. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שאני מבקש להביא בפני המליאה לקריאה שנייה ושלישית היא הצעת חוק לא מסובכת, נוגעת לעניין די מצומצם, ואני מקווה שהכנסת תקבל את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית והוא יהפוך לחוק מחייב. 
       
       במה מדובר? כפי שאתם יודעים, יש במדינת ישראל, כמו בכל המדינות הנאורות, שירות שנקרא סניגוריה ציבורית, ובמסגרתו ניתנת הגנה במשפטים פליליים לאנשים שחייבים להיות מיוצגים, אבל מטעמים שונים, כלכליים ואחרים, אינם מיוצגים, ואז הסניגוריה הציבורית מייצגת אותם. 
       
       יש בארץ כ-25,000 תיקים כאלה מדי שנה, ו-6,000 מתוכם הם התיקים היותר פשוטים, שמתבררים בדרך כלל בבתי-משפט השלום, שבאים מהתביעה המשטרתית בדרך כלל, ובהם העונשים הם יותר נמוכים; 6,000 תיקים כאלה נמסרים לעורכי-דין, כשהסניגוריה הציבורית מגייסת את עורכי-הדין שיגנו עליהם לא משורותיה, ולא עורכי-דין למקרה מסוים, אלא יש כאלה שעובדים בשיטת הריטיינר. כלומר, משרד עורכי-דין שמקבל כמות של תיקים ועושים אתו הסכם. 
       
       התעריף לסניגור שעובד עבור הסניגוריה הציבורית נקבע על-ידי שר המשפטים בתקנות לפי סעיף 14 לחוק הסניגוריה הציבורית. שר המשפטים קבע תעריף בתקנות, בהתייעצות עם לשכת עורכי-הדין, ולאחר שהוא קבע את התעריף הזה הלכו ועשו הסכם ריטיינר, כלומר עם משרד עורכי-דין שיקבל קבוצה גדולה של תיקים, והורידו עוד יותר את המחיר של העלות של ההגנה הציבורית. 
       
       מה קרה? לשכת עורכי-הדין פנתה בבג"ץ, כי היא התקוממה, זעקה חמס - מה זה? בשיטה  הזאת שמנהלים אתנו משא-ומתן ותופסים עורכי-דין שיעשו את זה יותר בזול, כאילו עוקפים את הוראת החוק והתקנות של התעריף שנקבע. כי נקבע תעריף לכל תיק, ועכשיו, ללא הסכמה חוקית, משרד המשפטים עושה איזו עסקה, מלחיץ עוד יותר את עורכי-הדין, אומר להם: תעשו את זה בקבלנות, וגורם להם להפסיד שכר. 
       
       לכאורה אפשר להגיד, אולי יש כאן דבר לא בסדר. אבל אני חושב שבסך הכול כתוצאה מהפעולה הזאת של משרד המשפטים, מי שנהנה זה אותם אנשים נזקקים, כי תעריף הסניגוריה הציבורית הוא מוגבל, ועל-ידי הורדת המחיר אנחנו יכולים לתת שירות חיוני לאנשים נזקקים שצריכים הגנה משפטית. וכפי שכולם יודעים, ללא הגנה משפטית מצבו של נאשם הרבה יתר גרוע. ואם מדברים על מצבים של שוויון ושל סולידריות חברתית ושל זכויות במשפט, אז זאת הנקודה שבה צריך לדאוג. היום התקציבים לא מצויים בשפע, ומשרד המשפטים נהג כפי שנהג.    
       
       לאור העובדה הזאת שהדבר התגלגל עד בג"ץ, הממשלה ומשרד המשפטים יזמו את הצעת החוק הזאת ואנחנו מתבקשים לאשר. היא נותנת לגיטימציה לתהליך שמשרד המשפטים סבר ממילא שהוא תהליך חוקי, שיכול היה להעסיק עורכי-דין גם בצורה של ריטיינר, ולאפשר את המהלך הזה כנגד עמדתה של לשכת עורכי-הדין. 
       
       בסך הכול, היינו צריכים למצוא את האיזון, וגם אנחנו אמרנו, נכון, אפשר וצריך אולי במקרים מסוימים להוריד אפילו משכר ממוצע של ניהול תיק שכבר הגיע ל-1,600 בסך הכול, אבל גם צריך לראות את הצד השני של המטבע ובאמת לא להגיע למצב שבסוף השכר לא יהיה שכר, אנשים ייקחו כסף, ואפילו ההגנה לא תהיה הגנה. לכן ביקשנו שייקבעו תקנות. 
       
       כאן התגלעה מחלוקת בוועדה. אני יחד עם נציגי הרוב סברנו, שאפשר לסמוך על הממשלה, ואני מקווה ששר המשפטים גם יאמר את זה כאן, שהיא תביא תקנות לקביעת התנאים שבהם ייעשו אותם חוזים של ריטיינר. קרי, לא תעריף פר-תיק, אלא תעריף עבור קבוצות גדולות של תיקים, וייקבעו בתקנות איזה אמות מידה שעל-פיהן המשרד יבצע את ההתקשרויות מהסוג הזה. חבר הכנסת אופיר פינס סבר שלא מספיקה ההתחייבות הזאת, ורצה שהחובה הזאת תיכנס בתוך החוק עצמו. כלומר, היתה הסכמה של כולם לגבי החוק, לגבי הצורך שהוא יהיה קיים, אלא הוא ביקש שתוך 180 יום יובאו לאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט התקנות הנדרשות. אנחנו סברנו שמספיק שההודעה הזאת ניתנה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם ההסתייגות של חבר הכנסת פינס לא תתקבל, נפקותו של החוק תהיה רק כאשר יותקנו תקנות?
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       לא. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אילן שלגי יספר לך, למשל, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה - - -
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):

       אני אסביר לך למה לא. כי על-פי גרסת משרד המשפטים התקנות הקיימות יכולות לשרת את החוק. לפי משרד המשפטים בכלל לא צריך. אבל אנחנו אמרנו, בכל אופן אתם הולכים, בואו נעשה על מנת להבהיר ספק, ותביאו תקנות. ואמרו: אנחנו נביא תקנות, אין בעיה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם משרד המשפטים מתנגד להסתייגות?
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):

        כן, מתנגד להסתייגות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם גם אתה מתנגד?
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       אני חושב שהיא לא במקומה. אני לא אסביר למה. אני חושב שגם במערכת יחסי האמון שקיימים בוועדה בין נציגי משרד המשפטים לוועדה, כשמשרד המשפטים אומר: אני אביא תקנות, וזה נרשם בפרוטוקול, וזה מופיע גם בדברי ההסבר, ואני מניח שגם השר אומר: אני אביא תקנות, אז דווקא בכוח להכניס לתוך חוק, להגיד שתוך 180 יום - אולי הוא יביא לפני כן, ואם יביא כמה ימים אחר כך, זה גם לא אסון, 
       
שר המשפטים יוסף לפיד:

       - - - על ההסתייגות ואנחנו נביא את התקנות. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       זו לא הסתייגות שלי, זו הסתייגות שלו. אתה כל כך לא רגיל שאני מדבר בעד משרד המשפטים, שאפילו כשאני פעם אחת מדבר, אתה - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
        שכשאתה אומר יחסי האמון, יש אנשים שלא יודעים שאדוני מתכוון למחלקת החקיקה במשרד המשפטים.

מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):

        הרוב בוועדה וגם אני סבורים, שאפשר היה לסמוך על ההתחייבות של נציגי משרד המשפטים, ואמרתי שגם אתה בטח תחזור עליה כאן, שאתם מתכוונים להביא תקנות. חבר הכנסת אופיר פינס אמר: אני לא סומך, אני רוצה שיהיה כתוב בגוף החוק, שתוך 180 יום תהיינה תקנות. אני אמרתי שאפשר לסמוך עליכם, והנה יש לכם עכשיו אתגר. 
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       הואיל והוא היה קודמך בתפקיד, הוא יודע שלא נהוג לכתוב דברים כאלה בחוק. אתה העברת עשרות אם לא מאות חוקים, לא נהוג לכתוב את זה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד שר המשפטים, יש עשרות חוקים בספר החוקים של מדינת ישראל שנוגעים למשרדים אחרים, לא למשרד המשפטים, שהתקנות הם דברים של יום-יום. פעמים רבות משרד המשפטים לא כותב ומביא תקנות, ויש חוקים שבהם כתוב שצריך תקנות ולא מביאים את התקנות, ולכן החוק הופך להיות - - -
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       איפה שכתוב תקנות, ברור שצריך תקנות. 180 יום - זה מיותר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד שר המשפטים ויושב-ראש תנועת שינוי, אם ישאל אדוני את יושב-ראש ועדת החינוך הוא יספר לו, שכאשר לא כתוב 180 יום, יש שרים שלא מביאים את זה אף פעם. 
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       גם כשכתוב הם לא מביאים בזמן. 
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):

       אני בכל אופן חושב, שהחוק הזה הוא חוק ראוי, ותגענה תקנות. לדעתי, לא צריך להכניס את זה בחקיקה. אני מאמין שתוך 180 יום משרד המשפטים יביא תקנות, גם אם לא נכניס את זה בחקיקה. אני חושב שיש סיבה אחרת לכך שהדבר הזה לא הוכלל בהצעת החוק. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת פינס הוא המסתייג היחיד שנמצא באולם ושהסתייגותו היא הסתייגות לא לדיבור, אלא להצבעה. בבקשה לנמק. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני שר המשפטים, חברי חברי הכנסת, ההסתייגות שלי היא לא קנטרנית והיא לא דווקא. היא נועדה לטפל בעניין. אני ישבתי והשתתפתי בדיון בהצעת החוק הזאת כשהכנו אותה בוועדת החוקה לקריאה שנייה ושלישית. בשלב מסוים יושב-ראש הוועדה היה לגמרי בעמדתי, או שאני אומר שאני הייתי בעמדתו, ואני רוצה להסביר גם מדוע. קודם כול, בלי התקנות של משרד המשפטים כל הצעת החוק הזאת אין לה שום משמעות מבחינת השינוי שרוצים לחולל. פה זה ממש - חבל על הזמן. שקלנו מלכתחילה פשוט להכניס לגוף החוק את כל התקנות, כי אנחנו כבר פחות או יותר יודעים מה ההמלצה שמובאת בפניך, אדוני השר. בסופו של דבר החלטנו לחוקק את זה רק כמסגרת ולהמתין לתקנות. מה הבעיה? 
       
       אדוני היושב-ראש, אני אומר את זה עכשיו ליושב-ראש הכנסת - לי יש הצעת חוק, אני לא מביא אותה, כי אני חושש שוועדת השרים תפסול אותה בהינף יד, מפני שהיא כאילו נגדה. אין היום חובה בחוק לשר לתקן תקנות לחוק. אין חובה. אף שהוא הבטיח, ואף שהוא עשה הרבה דברים, אין חובה. אין דרך שבה הכנסת יכולה לחייב שר לתקן תקנות, חקיקת משנה לחוק ראשי. לי יש הצעת חוק, ברגע שתקבלו את זה, אנחנו לא צריכים 180 ימים ולא צריכים 30 ימים ולא צריכים שום דבר. 
       
       אדוני השר, אני פרלמנטר פה כבר קרוב לעשר שנים. הרבה מאוד חוקים שהעברנו פה בעמל רב הפכו להיות ריקים מתוכן, משום שהשרים בסופו של דבר לא הביאו תקנות לוועדה הרלוונטית, או לא תיקנו תקנות מכוח סמכותם שלהם. ובחוק הזה הדבר הזה הוא כל כך מכריע, משום שאחרת - כל החוק הזה, לא עשינו שום דבר אם לא יהיו לו תקנות ראויות. ולכן הצעתי את מה שהצעתי, ולא הגבלתי. 180 יום זה המון. לפי דעתי, אפשר להביא את זה הרבה קודם. זה פשוט נותן רשת ביטחון לכנסת, שאכן היא הוציאה מתחת ידה דבר שבסופו של דבר יסתיים בתוצאה הראויה והמקווה. 
       
       ואם יורשה לי בדקה שנותרה לי אולי, אני חושב שהיום נפל דבר בכנסת בהצבעות האי-אמון. העובדה שבפעם הראשונה היתה תוצאת תיקו בין הקואליציה לאופוזיציה, אני חושב שיש לה משמעות גדולה מאוד. ואני סבור שלפחות בנושאים שהובאו, למשל הנושא שעם אחד הציעה, נוצר תיקו, ואפילו חברים מתוך שורות הקואליציה הצביעו בעד האי-אמון. אני מאוד מקווה שההתנהלות המאוד בטוחה של יושב-ראש הקואליציה תיסדק במשהו לקראת השבוע הבא והשבועות הקרובים, משום שאני סבור שאף שאנחנו נותנים לממשלה רשת ביטחון בנושא פינוי רצועת-עזה, אין שום סיבה שבעולם שנעשה לה איזו הנחה על רקע המחדלים שלה וחוסר העשייה שלה או הטעויות שלה במגוון רחב מאוד של נושאים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אני מאוד מודה לך על שניצלת את 58 השניות לנושאים פוליטיים, וזכותך היתה לעשות כן. 
       
       רבותי, אנחנו עובדים להצבעות. ובכן, הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7). לשם החוק אין הסתייגויות. רק אחרי סעיף 1. 
       
שאול יהלום (מפד"ל):
       
       השר אמר שהוא יסכים להסתייגות, לא?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השר לא מסכים להסתייגות. השר בא והודיע שיהיו תקנות. הוא לא רוצה להכניס את זה לגוף החוק. גם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט מתנגד מסיבה אחרת. 
       
       חבר הכנסת בנלולו, החוק שלך  עבר. אנחנו חשבנו שאתה תצרף את הקול ה-20 שלך, שיהיה חוק עם משנה תוקף. חבל. אבל חברת הכנסת גבריאלי ייצגה את אדוני בכבוד. 
       
       האם אדוני מבקש להצביע על ההסתייגויות? אדוני מבקש להתנגד להסתייגויות?
       
מיכאל איתן (יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט):
       
       בהחלט. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       והוא לא רוצה לדבר עוד פעם. בבקשה. רבותי חברי הכנסת, לשם החוק ולסעיף 1 אין הסתייגויות. לכן אנחנו נצביע על שם החוק ועל סעיף 1. אחרי זה נראה אם ההסתייגות תתקבל, אז היא תוסף לזה, אם לא תמשוך את זה. 
       
       אנחנו קודם מצביעים על שם החוק וסעיף 1. ובכן, נא להצביע - מי בעד ומי נגד חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7)? 
       

הצבעה מס' 16
       
בעד סעיף 1 – 17
נגד – אין
נמנעים - 1 
סעיף 1 נתקבל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       17 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע. אני קובע שבהצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון   מס' 7), סעיף 1, יחד עם שם החוק, עבר. 
       
       ועכשיו, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצביע על ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס, שאם היא תתקבל ולא תימשך, היא תוסף אחרי סעיף 1. לכן, מי בעד? רבותי, נא לשבת. מי בעד? מי נגד ההסתייגות?
       
הצבעה מס' 17
       
בעד ההסתייגות – 7
נגד – 14
נמנעים – אין
ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז אחרי סעיף 1 לא נתקבלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שבעה בעד, 14 נגד, אין נמנעים. אני קובע שהסתייגותו של חבר הכנסת פינס לא נתקבלה. ולכן הצעת החוק עברה בקריאה שנייה. 
       
       לכן, אדוני, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית. בבקשה, רבותי, נא להצביע בקריאה שלישית - מי בעד ומי נגד הצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004? זו הצעת חוק ממשלתית.
       
הצבעה מס' 18
       
בעד החוק – 20
נגד – אין
נמנעים – 1
חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       20 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד. אני קובע שהצעת חוק הסניגוריה הציבורית (תיקון מס' 
7), התשס"ד-2004, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים. 
       
       אני מודה ליושב-ראש הוועדה. אדוני שר המשפטים לא רוצה להעיר הערה בעניין זה. 
       
       
       
הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד) 
(תיקון) (נטילת אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי), התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/115).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים. אני מזמין את השר לביטחון פנים ומברך אותו על הולדת בנו וגם על ברית-המילה, בריתו של אברהם אבינו, שנכנס בה היום. אנחנו מברכים אותו שיראה בנים לבניו. 
       
       הזמנתי את השר להצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד) (תיקון) (נטילת אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי), התשס"ד-2004. השר לביטחון פנים צחי הנגבי, בבקשה. 
       
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       תודה. ערב טוב, אדוני היושב-ראש, אני באמת שמח שהרבה חברי כנסת נמצאים. אני חששתי שסוג כזה של חקיקה שהכנסת תצטרך להוביל, אני מקווה, בעקבות הדיון, לוועדת החוקה - שיש בה ממד מאוד מהפכני ומאוד משמעותי, הייתי אומר, זה אפילו הנשק הבלתי-קונבנציונלי של מערכת אכיפת החוק - שהיא תיעשה עם שניים-שלושה חברי כנסת, כמו שנהוג בשעות האלה; זה היה די עצוב, אבל אני באמת שמח על הנוכחות. 
       
       אני אתחיל בשני סיפורים, אדוני היושב-ראש, מן הארכיון המשטרתי; ולא מן הארכיון המצהיב, אלא מתקופות לא רחוקות מדי. במועד ובמקום מסוימים נאנסה תיירת, וכתוצאה מכך הרתה, נכנסה להיריון. נערך אפיון גנטי של הזרע שנמצא בגופה, וגם אפיון גנטי של שרידי העובר שהוצא מגופה. תוצאות בדיקות ה-DNA שנערכו לחלק מהאנשים שנחשדו בביצוע מעשה האונס שללו את מעורבותם ואפשרו את ניקוים מן החשד שדבק בהם. הם שוחררו, אבל אל מבצע העבירה משטרת ישראל לא הצליחה להגיע באותה תקופה. למעשה הפרשה נותרה בלתי מפוענחת תקופה ארוכה. 
       
       אחרי שנתיים המשטרה עצרה חשוד בעבירה פלילית בעניין אחר לחלוטין. במהלך החקירה נלקחה מן החשוד הזה דגימת תא לחי. זאת דגימה שלוקחים מן האזור הזה של הלחי מבפנים. חוקרת מז"פ, המחלקה לזיהוי פלילי במשטרת ישראל, שלקחה חלק בחקירה, זיהתה, ממש בדרך מקרה, מתוך זיכרון מופלג שהיא גילתה, שהאפיון הגנטי של אותו חשוד מזכיר את האפיון הגנטי של החשוד שבשעתו העלתה שנתיים קודם לכן הבדיקה שנערכה במקרה של התיירת הנאנסת. השוואה בין שני נתוני הזיהוי האלה העלתה, שאכן יש התאמה מלאה בין מאפייני הזיהוי הגנטי בשני המקרים. 
       
       לולא הזיכרון הבאמת מיוחד במינו של אותה חוקרת, ספק אם המשטרה היתה מפענחת את התיק ההוא עד עצם היום הזה. אבל אילו היה בידי המשטרה, בזמן הרלוונטי, מאגר של נתוני זיהוי גנטי, היה ניתן להגיע אל החשוד שלא בדרך מקרית, אלא מייד בסמוך לאירוע, למעשה העבירה. כמובן, זה מקרה אחד, ויש לשער שיש הרבה מקרים כאלה. 
       
       אני אתן דוגמה נוספת. במהלך חקירת הרצח של השר זאבי, שכזכור נמצא ירוי במלון "היאט" בירושלים, נמצאה בזירת האירוע ראיה: בדל סיגריה חם שהושאר על-ידי  הרוצח שנמלט מן המקום. הרוצח שנמלט השאיר סיגריה. כנראה זה אותו אדם שהיה במארב עד הרגע שהשר הגיע מארוחת הבוקר במסעדה למטה. הופק אפיון גנטי של המעשן. אילו היה בידי המשטרה באותה עת מאגר נתוני זיהוי גנטי, גם כאן היה מתאפשר לה לחשוף את החשוד -  שהיה, כך הסתבר יותר מאוחר, בעל רישום פלילי קודם - בפרק זמן מינימלי. 
       
       אלה רק שניים מהמקרים הרבים והמגוונים שיכולתי לפרוס במעמד הזה בפני הכנסת כדי להדגים ולהמחיש את חשיבות הכלי הזה, שקיים בארצות רבות בעולם, ואני מקווה שמהערב הזה גם יחל תהליך קליטתו בחקיקה הישראלית. 
       
       החוק שמונח לפניכם, אם נגדיר בתמצית את משמעותו, נועד להסדיר את סמכותה של המשטרה ליטול מחשוד, מנאשם, ממי שהורשע, אמצעי זיהוי שיאפשרו הפקת נתוני זיהוי גנטי שייאגרו במאגר נתוני זיהוי שתנהל המשטרה. כפי שיש היום מאגר של טביעות אצבע, כך המטרה לנהל מאגר DNA. 
       
       המאגר הזה ייתן בידי המשטרה, בידי החברה בישראל, כלי מאוד חיוני, שיאפשר לה שימוש בטכנולוגיה המקובלת בעולם, המוכחת, האמינה, המדעית שאין עליה ערעור, כדי לזהות ברמת ודאות גבוהה מבצע עבירה על בסיס השוואת נתוני הזיהוי שיימצאו בזירת העבירה אל מול נתוני הזיהוי שיימצאו במאגר. 
       
       למעשה, המאגר הזה, כמו שהוא מרשיע הוא יכול גם לזכות. הוא לא רק מזכה, הוא מזכה מהר ומקל על חשודים שלעתים עוברים דרך חתחתים, לעתים אפילו מורשעים שלא על-פי הצדק. זה בוודאי ימנע הטרדה ופגיעה מיותרת בחשודים פוטנציאליים שנתוני הזיהוי שלהם יימצאו במאגר ומיידית יהיו שונים מהנתונים שיימצאו במקום ביצוע העבירה. אין אפילו צורך לזמן לחקירה את אותם חשודים פוטנציאליים,  בעיקר בעבירות מין, כפי שנהוג. אין צורך לשמוע את האליבי שלהם, לשמוע את העדות שלהם. הם מזוכים עוד לפני שהם יודעים שבכלל בוצעה עבירה שאולי היו מנסים לייחס להם בהעדר כלי מזכה כזה. 
       
       המאגרים שקיימים במשטרת ישראל זה שנים רבות ידועים לכולנו: מאגר טביעות אצבע ומאגר תצלומים. הסמכות לנטילתם מעוגנת בפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות), וכן הסמכות ליטול דגימות ביולוגיות שמאפשרות הפקת DNA. גם הסמכות הזאת מעוגנת היום - למעשה זה שנים - בחוק החיפוש, בנוסח הנוכחי שלו, אבל הסייג הוא שהדבר מתבצע רק כאשר הדבר נדרש לצורך חקירת העבירה שבה החשוד הספציפי נחשד. החידוש הדרמטי שהכנסת מתבקשת להוביל הוא להקים מאגר של נתוני זיהוי גנטי שיופקו מה-DNA של אותן דגימות ביולוגיות שיילקחו מחשודים, ממורשעים, מנאשמים, גם כשהדבר הזה איננו נדרש לצורך חקירת העבירה הספציפית שבה הם חשודים. המאגר הזה יאפשר לזהות ברמת ודאות גבוהה את מבצע העבירה על בסיס השוואת נתוני הזיהוי שיימצאו בזירת העבירה אל מול נתוני הזיהוי שבמאגר. 
       
       זה למעשה מה שאנחנו מובילים בתקופה האחרונה יחד עם משרד המשפטים. נמצא פה שר המשפטים וסגן ראש הממשלה יוסף לפיד, שותף למהלך המאוד-מאוד משמעותי הזה. זה יאפשר לנו להפוך את בדיקת ה-DNA לא רק לכלי מוכר - זה כלי שכבר מוכר בפסיקה הישראלית כעשור שנים - אלא לכלי נגיש, זמין ובעיקר ניתן לשימוש יעיל ומהיר באכיפת החוק.
       
       בעניין העובדה שה-DNA מוכר, אני אצטט את דבריו של כבוד שופט בית-המשפט העליון מישה חשין, בערעור פלילי מסוים לפני שנתיים. אלה ציטוטים של כמה אמירות באותו פסק-דין: אומנם בדיקת DNA נחשבת כראיה מדעית חדשה - הוחל בהן בשנת 1985 - אולם נעלה מספק כי בדיקה זו מקובלת כיום הן על הקהיליה המדעית והן על בתי-המשפט. כך בישראל וכך בארצות אחרות, ובראשן בארצות-הברית. ה-DNA הוא הצופן הגנטי של האדם ושל כל חי. לכל אדם צופן גנטי המאפיין אותו בלבד והמבדיל אותו מאחרים. בסוף כל הסופות, בדיקת ה-DNA אינה כה שונה מזיהויו של עבריין על-פי מראהו, וככל ששונה היא, נעלה היא על זיהוי בידי אדם ולו משום שזיהוי בידי אדם עשוי להיות שגוי או אף שלא בתום לב. 
       
       בהקשר זה ובהתקשר לדברים שאמרתי קודם על היותו של הכלי הזה כלי מזכה לא פחות מהיותו כלי מרשיע, בארצות-הברית יש מאז שנת 1992 פרויקט מאוד מעניין. הוא נקרא The Innocence Project  - פרויקט החפות מפשע. יזמו אותו כמה עורכי-דין אמריקנים, ומטרתם היתה לבחון "קייזים", מקרים שבהם אנשים הורשעו בעבירות של רצח ושל אונס לפני שבאנו בשעריו של עידן ה-DNA ועד עצם היום הזה הם טוענים לחפותם מפשע. אז הטכניקה המעשית היא שבודקים את דגימות ה-DNA של המורשעים אל מול דגימות ביולוגיות שקיימות בתיקי החקירה. מובן שזה אפשרי רק כאשר יש סוג כזה של דגימה בתיק החקירה. 
       
       עד יוני 2001, זה המועד האחרון שבו יש לנו נתון מעשי על הפרויקט הזה, זוכו ושוחררו בעקבות הבדיקות האלה בארצות-הברית למעלה מ-80 אסירים, לרבות שמונה שנידונו למוות. ב-16 מהמקרים אף זוהו בעקבות הפרויקט הזה הפושעים האמיתיים, כי במאגר ה-DNA היו דגימות ביולוגיות שאפשרו את זיהויו של הפושע האמיתי. 
       
       ארצות-הברית היא כמובן חלוצה באופן טבעי, אבל היא לא היחידה שבה בשורת ה-DNA כבר  קיימת. בהרבה מאוד מדינות נחקקו במהלך השנים האחרונות חוקים שמסדירים את פעולת הרשויות השונות בנוגע לנטילת אמצעי הזיהוי הללו וניהול מאגרים של נתוני זיהוי, בעיקר מאגרים של נתוני זיהוי גנטי שמופקים מה-DNA. 
       
       כאזרחים שרואים את התופעה הנוראה הזאת, שלצערנו לא נעלמת, תופעת האונס האכזרי שמתקיימת מעת לעת ברחובותינו, בחצרותינו, טוב לדעת שיש לנו היכולת לנהל מאגר כזה של דגימות DNA שיופקו מעבירות מין כאלה ולדעת שאנחנו מחזיקים ביד את האמצעי לאכיפת החוק, להבאה לדין של הפושעים האכזריים האלה ולהפסקת פעילותם. הדבר הזה צריך לתת לנו  הרבה עידוד והרבה כוח לקראת החקיקה שאנחנו עוסקים בה. 
       
       מובן שהחקיקה הזאת אינה רק עם יתרונות, אלא יש לה גם בעיות שנוגעות לפגיעה בצנעת הפרט, כיוון שמאגר של DNA  מאפשר לכאורה גם שימוש לרעה בתכולה שלו. לכן כל מדינה שאפשרה הקמת מאגר כזה גם הבינה שבמקביל היא חייבת להקפיד על מחסומים ומגבלות שימנעו שייעשה שימוש לרעה בכלי החדש הזה. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד השר, השתכנענו.

השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       יש מישהו שהוא נגד? יש דיון. הנאום שלי כולל הרבה מאוד הסברים.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, בואו נקשיב להסברי השר. אחר כך נעבור לדיון. אם השר ירצה להשתתף בדיון, הוא יוכל.

נסים זאב (ש"ס):
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, אתה רק מאריך את העניינים.

השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       אני אכבד את העובדה שיש פה הרבה מאוד אנשים. יש שאלה לאורי, ואולי זה יחסוך לי - - -

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       באילו ארצות כבר קיים החוק הזה?

השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       אנגליה, סקוטלנד, אוסטרליה וכמובן בארצות-הברית, שיש בה 51 מדינות, ויש עשרות מדינות שבחקיקה הנפרדת שלהם, המדינתית, אישרו זאת. גם קנדה. יש לי פה הרבה מאוד דוגמאות. אני אחסוך כרגע לכנסת את העיסוק הנקודתי. אני מעריך שבדיון יעלו נושאים שיחייבו התייחסות ומענה, ואני אעשה את זה, במידה שאזדקק, בסיבוב הבא. תודה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. אנחנו עוברים לדיון. יפתח אותו שר המשפטים. בבקשה, אדוני. 
       

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       שר המשפטים, אתה מוכן להתקזז אתי?

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       הדיון הזה מתאפשר בנוכחות רבים כל כך כי משחקי ה"יורו" נגמרו אתמול, אז היום יש זמן, בשעה כזאת. 
       
       אדוני היושב-ראש, אחרי הרצאתו המלומדת והמפורטת של השר לביטחון פנים אין צורך שאני ארבה במלים. הסיבה העיקרית לכך שעליתי לכאן היא שאני רוצה להיות רשום בפרוטוקול של הכנסת כמי שהיה לו חלק בחקיקה חשובה מאין כמוה בתולדות הקרימינולוגיה הישראלית. בעצם, מאז המציאו את הדקטילוסקופיה, שאפשרה את טביעת האצבעות, לא הומצאה שום שיטה המקלה על המשטרה להתחקות אחרי פושעים, וה-DNA הוא יותר יעיל מטביעות האצבעות, כי DNA אפשר לקחת מכל חלקי הגוף ומכל שארית של אדם ולא רק מהאצבעות. 
       
       אנחנו מנהלים מלחמה נגד הפשע, ותמיד נוהגים לחוקק חוקים להגנת האזרח ולהגנת אלה שמנסים להוכיח את חפותם, וצריך לעזור גם לאלה שעוסקים בהוכחת הפשע ובמציאת הפושע.
       
       אני מברך על העבודה שכבר נעשית במשטרה. אני חושב שזה חוק חשוב ביותר. אני חושב שהכנסת היתה צריכה לחוקק אותו כבר מזמן, ואנחנו שמחים מאוד להעביר אותו הערב. תודה רבה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני שר המשפטים. אנחנו עוברים לחברי הכנסת הרשומים. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נמצא. חבר הכנסת אופיר פינס - לא נמצא. חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נמצא. חבר הכנסת אבשלום וילן - לא נמצא. חברת הכנסת גילה גמליאל - לא נמצאת. חבר הכנסת טלב אלסנע - לא נמצא. חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח את הדברים בברכת מזל טוב לשר לביטחון פנים, מר צחי הנגבי, ולרעייתו. תזכו לגדלו לתורה, לחופה ולמעשים טובים - הרך הנולד שבא היום בברית-המילה. 
       
       כשאני שומע חוק כזה, שמאפשר למשטרה לבדוק DNA, לכאורה הייתי צריך להיות מייד בעד. למה לא? מה לא צריך לעשות כדי למנוע פשעים, בפרט ששמענו את השר לביטחון פנים באילו מקרים אפשר להציל ולמנוע פשע. אבל במדינה שבה הדמוקרטיה נסוגה יותר ויותר ואנשים הופכים יותר ויותר עבדים לשלטון, נרמסים על-ידי רוב קואליציוני בשם הדמוקרטיה, גוזלים מילדים פת לחם, מזקנים את הזכויות המינימליות, מחולים את המינימום האפשרי, אני לא בטוח שלא יבוא יום ומישהו יחליט, שמי שיש לו אמונה הוא נוירוטי, לוקה בנוירוזה, וצריך לאשפז אותו בבית-חולים לחולי נפש על-ידי רופא מחוזי.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       בשביל זה לא צריך DNA. יש כיפה - - -

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       מי שמאזין לך, מתחיל לחשוב כך.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אז אני אומר: אם שר המשפטים, שבמשך שנה ורבע נזהר מאוד לא לפגוע בציבור הדתי ולא בחרדי - אף  שהמעשים של שינוי היו נוראיים, הדיבורים של שר המשפטים היו זהירים. בזמן האחרון, אולי מפני שאתם מריחים בחירות, קראתי בריאיון עם דנקנר - אנחנו מכירים אותו מאיזה  מקום - שאתה אומר, שאדם שמאמין זה נוירוזה. כל מאמין, מי שמאמין באלוקים, נוצרי, מוסלמי, יהודי, זו פשוט מחלת נפש. מחר ייקחו DNA מכל מאמין, שמא ייכנס לו לראש איזה דין רודף. 
       
       זה מביא אותי לעניין הזה של מסע התעמולה שיש עכשיו נגד הציבור הדתי-הלאומי דווקא, בעניין דין רודף. אני לא יודע, למדנו תרי"ג מצוות. מי עוסק בדין רודף? דין רודף זה במקרה שבן-אדם רץ עם סכין להרוג את רעהו ואתה לא יכול להצילו - - - בנפשו, יש לו דין רודף. פתאום זה הפך לדבר הכי טרנד והכי אייטם. אילו מדינת ישראל היתה מדינה נאורה, לא הייתי חושש לא מזה ולא מזה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       יש רדיפה פוליטית.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אבל היום יש רדיפה נוראה. אני שמעתי היום מה שאיזה פקיד בשם דה-הרטוך רוצה לעשות - גזירות וקריטריונים נגד הכוללים והישיבות, שמא ושמא ושמא. וראיתי בעיתון שסבר פלוצקר כותב, שד"ר זליכה, חשב האוצר, אומר: כאיש כספים מרכזי בחברה פרטית, "דרך ארץ", הסוללת את כביש מס' 6 - כך כותב פלוצקר - הוא יודע כמה קל לחלוב את הקופה הציבורית לטובת הקופה הפרטית. ומה אומר אדון זליכה? גשר שהיה צריך לעלות מיליון שקל לא יעלה 10 מיליון ובנייתו לא תימשך חמש שנים במקום שנה. כל הקבלנים ילמדו לעמוד בזמן ובתקציב. אצלי אף אחד לא יגזור קופון. ומכלל לאו אתה שומע הן. אני רוצה לדעת מה זליכה יודע על מיליונים שנשפכים במכרזים וגשרים שצריכים לעלות מיליון שקל ועולים 10 מיליון שקלים.  אז מצאו אצל אברך כולל שאיחר אחר-הצהריים, כי הלך עם אשתו, ועל זה יושבים פקידי שלטון ועושים גזירות נגד כל לומדי התורה, כדי להרעיב אותם. 
       
       זאת איננה מדינה נאורה, זאת איננה מדינה דמוקרטית. זאת מדינה שרודפת את הדת ואת היהודים הדתיים. וממשלה, שראינו היום שיש לה רק תיקו, אני הייתי מציע לה שלא תלך על דברים גדולים כמו התנתקות, כמו רדיפת ציבורים כל כך גדולים, ציבורים עניים, ציבורים ערבים, ציבורים חרדים, ציבורים חרדים-לאומיים, נגד כולם בשם הכוח הפרלמנטרי שיש לכם.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת אייכלר, אתה צריך לסיים.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אז אני מסיים במשפט הזה ואומר: חכמים היזהרו בדבריכם, וממשלה היזהרו בחוקיכם. תודה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נמצא. חבר הכנסת אורי אריאל - מוותר. חבר הכנסת מגלי והבה - מוותר. חבר הכנסת זאב - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני לא מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אחריו - חבר הכנסת מיכאל איתן, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת גפני. מוותר.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, הפשיעה בישראל גואה ועולה מיום ליום. בדיוק כשמדברים על הצמיחה הכלכלית, צריך לדבר על הצמיחה של הפשיעה במדינה. הממשלה הזאת איבדה כל תקווה להתמודד עם הפשיעה בישראל. מה שנשאר זה רק לזהות את הפושעים ולטפל בהם. לכן הצעת החוק באה אולי להסדיר את סמכותה של ממשלת ישראל ליטול מחשודים או מנאשמים או ממורשעים אמצעי זיהוי, החל מטביעת אצבעות, כפות ידיים, דגימות ביולוגיות ותצלום הגוף, כדי לאפשר זיהוי החשוד, ואני מאמין שתהיה שמירה מרבית על המאגרים, שחלילה וחס לא תהיה פלישה וגלישה לתוכם, ובכך יהיה כדי למנוע מאותם חשודים, שאולי לכאורה חשודים, והם לא היו קשורים בעצם לפשע עצמו – זאת אומרת, זה דבר והיפוכו: מצד אחד, לזהות את החשודים באמת, להגיע יותר קרוב לאפשרות סבירה כלפי אותם חשודים; מצד שני, כפי שאמר השר, לא לפגוע בחשודים שאולי היו רחוקים מהזירה, אף שבעבר הם ביצעו אותם הפשעים. 
       
       בדרך כלל המשטרה, כשהיא מתחילה לחקור, היא הולכת פחות או יותר לפי אותו עניין – מה היה בעבר, מי היו החשודים בעבר, ואז מתחילה לחקור את כל אותם החשודים, וזה גם מכביד על המשטרה. אני מסכים עם זה.
       
       אבל, אדוני השר, אני רוצה לדעת איפה הגבולות. אני יודע שבקנדה, למשל – אתה הזכרת את קנדה – דווקא שם לא הולכים רק בפשעים חמורים כמו רצח, אונס וכן הלאה. מה יקרה לגבי גנב? איפה היכולת של החקיקה מול המפכ"ל? זאת אומרת, האם אני נותן סמכות באופן מוחלט למפכ"ל להחליט מי כן, מי לא, ואני משאיר את זה בידי המשטרה, או שאנחנו כאן בחקיקה הולכים מלכתחילה להגביל את הסמכויות? אנחנו יכולים להגיע למצב ששיקול הדעת יהיה בסופו של דבר לאותו שוטר, לאותו חוקר, והוא יקבל רק את האישור.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה מפחד מדבר שאמרת לי קודם, שמא חוקר במשטרה ידליף לעיתונאי את ה-DNA של מישהו.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       את זה לא אמרתי, אולי שמעת את זה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת אפילו לא חייב להשיב ליושב-ראש, כי הוא סיים את זמנו.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אולי כן צריך לאמץ את המודל הקיים בקנדה, נתוני זיהוי לגבי מורשעים ולא חשודים, אדוני השר, ויש הבדל בין מורשעים לחשודים, ורק בעבירות קשות של רצח, תקיפה, אונס וחטיפה, וזאת לאחר ששופט נתן צו הקובע שיש להכליל נתוני זיהוי שהופקו מדגימה שלהם במאגר. זאת אומרת, זאת לא החלטה של - - -
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       חבל על הזמן.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       ודאי שחבל על הזמן. אני חושב שכל הדיון הזה בכלל מיותר. צריך לאמץ את מה שהשר אמר, ובאמת הזמן של כולנו יקר. בשביל מה בכלל שיהיו דיונים בכנסת? הממשלה תעשה מה שעולה על דעתה ומה שעולה על רוחה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, אתה אומר דברים חשובים. תסיים.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אני מסיים, פשוט לא נותנים לי.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       סיימת את הזמן שלך.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אני מסיים בגלל הצום, אדוני. תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת נסים זאב, תרשה לי לומר לך, שאני נמניתי כאן עם המיעוט שהעריך מאוד את מה שאמרת. זאת פשוט שערורייה שאין כדוגמתה – חוק בעל משמעויות אדירות לזכויות אזרח, למידע, לזכות לפרטיות, חוק מאוד משמעותי, שבמשך שנים חוקק בצוות גדול מאוד על-ידי הממשלה, מביאים אותו לכאן, לא מניחים אותו על מנת שחברי הכנסת יוכלו לקרוא, כפי שחייבים לעשות – חייבים להניח חוק למשך 48 שעות – באים בבוקר לוועדת הכנסת, שמים אותו כאן ואומרים לנו: יאללה, לא לדבר, קדימה, ליישר. תגידו, האם יצאתם מדעתכם?
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אתה צודק.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       למה בכלל הכנסת אישרה שחרור מחובת הנחה? אני בכלל לא מבין את זה. הרי לקח שנים להכין את החוק הזה. כמה זמן עוסקים בו?
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       שנתיים לפני שבאתי.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני לא אומר שהחוק לא חשוב. בשעה טובה הוא הושלם היום. צריך להניח חוק ולהשאיר אותו 48 שעות, שמי שרוצה, לא כולם, יוכל לעיין ולהתווכח כאן בהיגיון. באים לכנסת בבוקר, לוועדת הכנסת, ומשחררים מחובת הנחה. למה? מה היה קורה אם הדיון הזה היה מתקיים בעוד שבוע והיו נותנים לכנסת אפשרות של שבוע להתכונן לדיון? 
       
       נעזוב את זה לרגע. אני רוצה להיכנס בכמה הערות לגופו של עניין.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בתוך הזמן.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       בתוך הזמן, ודאי, דקה וחצי. מה אני יכול לעשות? זאת המציאות. זה חוק שמחייב הרבה מחשבה, הוא חיוני וחשוב בקשר למלחמה בפשע, אבל לכל תרופה לפעמים יש תופעות לוואי לא רצויות. מצד שני, לוקחים כאן מבני-אדם, מתוך גופם, משהו ששייך להם, ויכול לספר, לא על מעורבותם בפשע, על מחלות שלהם, מחלות פוטנציאליות, על בעיות של אישיות כזאת או אחרת - - -
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       כל זה הובא בחשבון בהצעת החוק.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני, אני יודע שכל זה הובא בחשבון, אבל בדקות שיכולתי לעיין בחוק שמתי לב שהגישה של הרשות המבצעת היתה במקרה הזה לקחת את המודל שהולך בכיוון מלחמה בפשע והכי ממעיט מבחינת זכויות האזרח והאדם. 
       
       אני לא ארחיב כעת, כי אני כבר חייב לסיים, כמובן. אני רק אומר שצריך יהיה להשקיע בזה הרבה מחשבה. אני מבטיח לך, אדוני שר המשפטים - - -
       
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       זה אתה, זה הולך לוועדת החוקה.
       
שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       זה הולך אליך, מה אתה רוצה?
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני אסביר לך, חבר הכנסת טומי לפיד. אני כעת מדבר על היכולת שלנו, של הכנסת. אתה יודע יפה מאוד שחוק כזה דורש המון-המון מומחיות והמון-המון זמן, ואני מעלה כאן שאלה, ובזה אני אסיים, שמופנית אלינו, אל חברי הכנסת: האם באמת הכנסת מסוגלת במצפון שקט להגיד לציבור האזרחים עכשיו, שאנחנו ככנסת עושים את הבקרה המינימלית על חקיקת חוק כזה, כאשר אנחנו רואים יפה מאוד מה קורה? מצד אחד, המנגנון העצום של משרדי ממשלה, שמכין במשך חודשים רבים וארוכים את ההצעה, בהוצאות כספיות אדירות, ומצד שני, מביאים לנו לכנסת, יחד עם המון-המון חוקים, חשובים לא פחות. אני כבר לא אומר תהליך החקיקה שלנו, אבל תהליך הבקרה שלנו על החקיקה הממשלתית דורש מחשבה. תודה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני.
       
 משה גפני (יהדות התורה):
       
       זה יבוא לוועדה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אפילו לא מדובר כאן על תהליך של בקרה, אלא תהליך של לימוד של חברי הכנסת. השר לביטחון פנים, אדוני, האם אתה רוצה להשיב?
       
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       כן.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       חשוב שתשיב, אם לא יפתחו לבן-אדם תיק, ומייד יכניסו אותו לכלא.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי חברי הכנסת, האולם מיועד לדיונים ולא לשיחות. בבקשה.
       
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       אדוני היושב-ראש ורבותי חברי הכנסת, ראשית, אני חייב מענה לחבר הכנסת איתן. בשני הנושאים שהעלית אינני רואה בעיה, גם בעניין של הפטור מחובת הנחה וגם בסוגיה היותר מהותית של האיזונים בין הערך של המאבק בפשיעה, שהחוק הזה משרת ואמור לשרת ביתר שאת לאחר שהוא יופעל באופן מעשי, והערך הלא-פחות חשוב של שמירה על זכויות האדם וצנעת הפרט. מי שתקבע את האיזון הזה היא ועדת החוקה, היא תשב על המדוכה; אני מכיר את הוועדה ואותך כיושב-ראש הוועדה, ודאי עשרות שעות, אם לא יותר. תזמינו את כל המומחים ותלמדו את כל השיטות הנהוגות בעולם ותחליטו איפה עובר הקו. אנחנו כממשלה, למעשה בהובלת שני המשרדים המרכזיים, עשינו את העבודה הזאת מתוך ידיעה שהכול יתחיל מהתחלה בוועדה. אבל אנחנו לא היינו יכולים להיות פטורים מלעשות את העבודה הזאת. 
       
       החוק הזה התחיל עוד בתקופת קודמי, בשני המשרדים, קודמו של השר לפיד וקודמי. אני נתתי לזה תנופה, כי באמת זיהיתי מהר מאוד, שבתקופה של קיצוצים נוראיים הנושא הזה ייתן למשטרה אפשרות לשפר את יכולת החקירה שלה ולהגיע לתוצאות יותר טובות עם פחות חוקרים. נתתי דוגמה הכי מינימלית, שאתה לא צריך לזמן בכלל עשרות חשודים פוטנציאליים במקרה של אונס, שתמיד מזמנים אותם ומשקיעים כוח-אדם ומחפשים את האליבי שלהם, ולאחר העדות שלהם בודקים את האליבי שלהם וכו' וכו'. וחלק מהאנשים, אחרי שנבדק האליבי, נראים יותר חשודים מקודם, אף שבסך הכול אין להם יכולת להוכיח אליבי כזה או אחר. אתה אפילו לא צריך להתחיל את תהליך החקירה, יש לך DNA, האיש מזוכה, נגמר. יש עוד מאות דוגמאות. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני רואה שלא הצלחת לשכנע את האוצר, כי התקציב שהקצו לך הוא עדיין חלקי. רק לעבירות חמורות יותר - - - 
       
השר לביטחון פנים צחי הנגבי:
       
       אנחנו ביקשנו - וזה מתקשר למה שאמר חבר הכנסת נסים זאב - שזה יהיה רלוונטי רק לעבירות שמאסר בצדן. בוודאי גם הנושא הזה של זהות האנשים שמהם תינטלנה הדגימות, סוגי העבירות, זה יהיה בידי הוועדה. אתם תבחנו את המודלים. המודל שאנחנו בחרנו באמת נתפס בעינינו הכי אפקטיבי במאבק בפשיעה, בלי שיש בו פגיעה - וזה המודל האנגלי. אנגליה היא מדינה שאנחנו לא יכולים לטעון שאנחנו דמוקרטים יותר ממנה. אני אתן רק דוגמה למודל הזה ובזאת אני אסיים: המודל האנגלי מאפשר ליטול דגימת DNA  גם מחשודים, לא רק ממורשעים. לא נקבעה בו, וזה מעניין, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה - אדוני יושב-ראש הכנסת רובי ריבלין, אני מדבר אל מיקי, ברשותך, אני מדבר על המודל האנגלי, שם אתה זכאי לשמור במאגר את הנתון לגבי החשוד גם אחרי שהוא יצא זכאי בדינו. כלומר, יודעים שלא תמיד אדם שיצא זכאי, יצא רק על רקע שהוא צודק לחלוטין, יכול להיות שהוא ביצע את העבירה אבל אין יכולת להרשיע אותו כרגע, וזה מתקשר מאוד לסיפור הישראלי. 
       
       מהו הסיפור הישראלי הרלוונטי בעניין הזה? היתה חקירה במשטרה של 14 מקרי אונס ותקיפה על רקע מיני של קטינות. בארבעה ממקרי התקיפה שנחקרו נמצאו כתמי זרע של האנס, הפיקו מהם פרופיל של DNA. מתוך החקירה הזאת הבינו שהפרופיל הזה זהה בארבעת המקרים, ומתוך הנסיבות, צוות החקירה הגיע למסקנה, שגם ביתר המקרים, אותם מקרים שבהם לא ניתן היה למצוא בזירה כתמי DNA, כנראה זה אותו אנס. 
       
       המשטרה בדקה באופן ביולוגי את המאגר הפוטנציאלי של החשודים, 150 חשודים פוטנציאליים נבדקו לצורך הסיפור הזה. אחד מהם, הפרופיל הגנטי שלו התאים לפרופיל הגנטי שהופק מאותם ארבעה מקרים. הסתבר שנגד החשוד הזה קיימים רישומים פליליים על עבירות רכוש, אלימות, סמים וכו'. 
       
       קודם לחקירה, ב-1995, אותו חשוד הובא לדין בעבירות של מעשה מגונה בקטין. זה היה לפני שנים. אותו חשוד שהדגימה התאימה לו. באותה חקירה נבדקה גם דגימת ה-DNA שלו, זאת שנמצאה בזירת העבירה ב-1995, ואז השיטה היתה שיטה מיושנת באופן יחסי להיום,  שיטת ה-DNA לא היתה מספיק רגישה כדי להפיק את הפרופיל כפי שהיום משיגים פרופיל DNA; כמות החומר היתה מאוד זעירה, לא ניתן היה לבסס את זהות המבצע על מה שנמצא בזירה, והחשוד זוכה. 
       
       בחקירה הנוכחית בדקו במז"פ את המוצגים באותה עבירה של 1995, אותם נתונים, הפעם בשיטה הרבה יותר חדשנית, הרבה יותר רגישה, שמקובלת בעולם ומופעלת כיום. והנה נמצאה זהות בין מה שקרה ב-1995, והוא זוכה, לבין הדגימה ההיא. זאת אומרת, מה אנחנו יודעים, אם היה מאגר נתונים של לא מורשעים אלא חשודים אפילו שזוכו ב-1995, והיו בודקים ברגע שרק התחילו מקרי האונס, מדובר ב-14 מקרי אונס של האנס המפורסם - שאנחנו יודעים אפילו את שמו, אני לא אזכיר כרגע את שמו מטעמי צנעת הפרט של אדם, אף שהוא הורשע, כולם מכירים אותו -  כבר אחרי האונס הראשון אפשר היה לעשות זיהוי, לעצור אותו, להעמיד אותו לדין, והיו נמנעים 13 מקרי אונס של קטינות בפרשה המפורסמת שנחשפה לפני  שנה וחצי. 
       
       זה מקרה קלאסי שהכנסת  תביא בחשבון כשהיא תחשוב בוועדה שלך, אדוני יושב-ראש הוועדה, אם לשמור במאגר הזה דגימות גם מחשודים שזוכו. נקודה למחשבה. יש פה האיזון, ואתם תעמידו אותו לנגד עיניכם.  
       
       כפי שהאיזון נבחן על-ידי משרד המשפטים והמשרד שלנו, הוא נקבע לפי אותו מודל אנגלי שאני לא ארחיב את הדיבור עליו. הוא מאוד מעניין, והוא בהחלט מאפשר לנו לחוש שאנחנו מביאים לכנסת הצעה שיש בה שמירה קפדנית. אם תקראו את ההצעה תראו, שרוב ההצעה עוסק במגבלות ולא בזכויות גופי אכיפת החוק. עמלו על כך במשרד המשפטים המשנה ליועץ המשפטי יהודית קרפ, וכידוע לכולנו, היא אבירת זכויות האזרח והפרט, יהושע שופמן, שהוא המשנה הנוכחי ליועץ המשפטי לממשלה, שעסק בנושא הזה, שניהם קידמו אותו יחד עם אנשי המשרד לביטחון הפנים, ניצב חנה קלר, וסגן היועץ המשפטי, היועצת המשפטית רחל גוטליב. 
       
       אבקש מהכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לוועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
       חבר הכנסת מיקי איתן, אני אשם שהיתה היום בקשה של הממשלה, שהכנסת אישרה פה-אחד בוועדת הכנסת, של פטור מחובת הנחה, כיוון שאני מבקש להביא את החוק הזה ולהעביר אותו בקריאה ראשונה כבר במושב הנוכחי? חששתי שמא מן השבוע הבא יתחילו להיות נושאים אחרים, סדר-היום יהיה עמוס, ואחרי שעסקנו בזה כאמור למעלה משנה, חששתי שהנושא הזה ייקלע לבליל החקיקה של סיום המושב. חשוב לי שהכנסת תאשר אותו עוד במושב הזה, תעביר אותו לוועדת החוקה, ואז הכדור בידיכם. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד) (תיקון) (נטילת אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה. 
       
הצבעה מס' 19
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה  –  17
נגד – 1
נמנעים – 1
ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף החשוד) 
(תיקון) (נטילת אמצעי זיהוי ומאגר נתוני זיהוי), התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ברוב של 17 חברי כנסת, בהתנגדות של חבר כנסת אחד - ברוב של 18 חברי כנסת, לרבות קולו של יושב-ראש הכנסת, בהתנגדות של חבר כנסת אחד ועם נמנע אחד. המתנגד הוא העומד בראש הישיבה. הנושא יעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט. 

       
הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/48).]
(קריאה ראשונה) 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ד-2004, של חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת - קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אהוד רצאבי. 

אהוד רצאבי (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שלוש מדינות בעולם אוסרות ספורט מוטורי. ברשימה המכובדת נמצאות אפגניסטן, אירן וישראל. הגיע הזמן לשנות את המצב האבסורדי הזה. הספורט המוטורי הוא כמו כל ספורט אחר, ויש לו גם יתרונות שאני מייד אעמוד עליהם. 
       
       מיותר לציין כל אותם דברים שיתרמו כלכלית, ברגע שהחוק הזה יעבור, למדינת ישראל – לתיירות, לפיתוח הנגב, לפיתוח הגליל ועוד מקומות אחרים שבהם יהיו מסלולי נהיגה ספורטיבית. 
       
       הנקודה שאני רוצה להתייחס אליה היא דווקא בהיבט של תאונות הדרכים. כדי להיות נהג מירוצים חייבים להיות נהגים טובים. נהג מירוץ יכול לנהוג מהר רק כיוון שקודם כול הוא נהג טוב. נהג טוב עובר הכשרה יום-יום במסלולים מיוחדים, במתקנים מיוחדים. 
       
       הצעת החוק הזאת מאפשרת גם לילדים בגיל שמונה להתחיל ולהתאמן בנהיגה, כמובן בנפח מנוע קטן ביותר, כמו  cc50 או אפילו פחות מזה, במסלולים מיוחדים. אותם ילדים יעברו הכשרה מיום שהם עולים על הקורקינט הממונע הזה ויוכלו לרכוש מיומנות בנהיגה בטיחותית, בנהיגה נכונה, ולאחר מכן, אם ירצו, כמובן, להתאמן בנהיגה ספורטיבית מהירה יותר. 
       
       אמרו לי שחבר כנסת מסוים מתנגד לחוק הזה, מכיוון שאח של שומכר נהרג. אני לא מכיר ספורט שאין בו פציעות ואין בו הרוגים. אני אפילו מכיר אנשים שרק מישיבה נפטרו, כך שזה בוודאי לא אמור להיות השיקול. דרך אגב, שומכר עדיין חי והוא מתחרה במהירויות גבוהות ביותר. 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       מטניס שולחן לא מתים. 
       
אהוד רצאבי (שינוי):
       
       תלוי איפה פוגע כדור הפלסטיק. 
       
       אני חייב בעניין הזה להגיד כמה מלים לכמה חברים שיושבים אתנו פה. אני לא הראשון שפועל בנושא הזה. לשמחתי הרבה, הרשימה היא רשימה מכובדת, משר המדע והספורט לשעבר, חבר הכנסת מתן וילנאי, שהתחיל למעשה בעניין הזה; צבי הנדל, סגן שרת החינוך בזמנו, שהמשיך את הנושא; השר פורז, חבר הכנסת בזמנו, שהגיש את הצעת החוק הזאת בכנסת שעברה; כמובן, צ'יטה ידידי; שלום שמחון, יושב-ראש ועדת הכלכלה, שתמך; דני לוי, יושב-ראש העמותה של הנהגים, שיחד עם החברים נתן והשקיע שעות רבות בניסוח החוק, בתמיכת הממשלה והמשרדים הרלוונטיים, החינוך והמשפטים, שעד היום יושבים על זה. 
       
       אני מקווה מאוד שברגע שהחוק הזה יעבור את הקריאה הראשונה, הממשלה אכן – וזאת המטרה שלי – תיקח את היוזמה ותקדם את החקיקה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, כי אני בפירוש מחכה להם כדי שייתנו לנו את החוק הזה בצורה הנכונה והמהירה ביותר. תודה רבה. אני מצפה לתמיכתם, כמובן, ותודה לחברי הכנסת שנשארו עד השעה המאוחרת הזאת כדי לתמוך בחוק. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       שר התחבורה דהיום תמך גם הוא בחוק. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני. אנחנו עוברים לדיון. אני אקרא את הרשימה, חברי הכנסת יכולים לא לעלות לדוכן. חבר הכנסת אופיר פינס-פז - לא נמצא. חברי הכנסת מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, אלי אפללו, איוב קרא. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, אתה רוצה להשתתף בדיון?
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       בוודאי. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בבקשה. 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       יש צום י"ז בתמוז. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       זה ממחר בבוקר, יש זמן עד 04:00. 
       
       כבוד היושב-ראש, אני מוכרח להגיד שאין לי עמדה נחרצת לגבי החוק הזה. אם רוצים להסדיר דברים שעד עכשיו לא היו מוסדרים, זה בוודאי דבר טוב. עם זאת, אני מוכרח להגיד, שדווקא בגלל מה שהזכיר השר שטרית – ואני מקווה יותר מאוחר הלילה לדבר אתו על הנושאים האלו, על הדברים הדחופים על סדר-היום הציבורי, שמשרד האוצר לצערנו לא מוכן לטפל בהם, לא מוכן להתייחס אליהם, לקריסת מערכות במדינת ישראל; זה מה שראוי עליו לדבר בשבעה-עשר בתמוז, יום של קריסת מערכות שהביא לחורבן הבית. חס ושלום שדבר כזה יקרה אצלנו. 
       
       אני רוצה להדגיש את הדבר הזה, שנשים את הדברים בפרופורציה, עם כל הכבוד להסדרת נושא של מירוצי מכוניות. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת מלכיאור. חברי הכנסת דהאמשה, רביץ, זחאלקה, פרוש, וילן, גילה גמליאל, טלב אלסאנע - אינם נוכחים. חבר הכנסת ישראל אייכלר - בבקשה, אדוני. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת רצאבי הוא אולי חבר הכנסת היחיד משינוי שאני אוהב להצביע בעבור הצעות החוק שלו, כי הן בדרך כלל ענייניות. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       גמרת אותו. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני מקווה שלא הזקתי לחבר הכנסת רצאבי. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       הזקת לו. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני מתנצל בפני חבר הכנסת רצאבי, אבל הוא בדרך כלל מביא הצעות שבאמת באות לעזור לאזרח הקטן ולכלכלה ולדברים שאינם אנטי, דברים שהם בעד. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אתה לא יודע כמה מקומות עבודה הוא פותח בחוק הזה. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       נכון, בעניין רואי-החשבון ובכל מיני גילדות של עורכי-דין שמאוד מפחדים ממנו. יש דברים שאתה יודע שאני תומך בהם בהצעות שלך - כדי להפריט יותר ולתת יותר חופשיות לכלכלה וצמיחה. אבל פה, כשאתה מציע דבר כמו מירוצי ספורט, יש שתי נקודות שהייתי רוצה שתחשבו עליהן. 
       
       האחת, כבר היום אנחנו עדים לרמת תאונות דרכים והשתוללות בכבישים ותרבות ה"רייס", כפי שזה נקרא בקרב הצעירים - מי יכול יותר. שמעתי שבעוונותינו הרבים, דווקא בשבתות באים צעירים ו"קורעים" את הכבישים במירוצים, והמשטרה לא עומדת נגד זה. יש המון תאונות דרכים, ודווקא זה המסר שאנחנו צריכים להעביר לנוהגים בדרכים, את העניין של התחרות, מי יכול לנצח את מי דווקא במירוצי מכוניות? האם לא מספיקים ענפי הספורט האחרים, שגם באים להאדיר את הכוחניות ואת השרירים ואת הרגליים במקום את הראש? דווקא מירוצי מכוניות זה מה שחסר לאיפוק בחברה, או במדינה שהמתח בה כל כך גבוה, גם מתח של מלחמות וטרור ופיגועים וחרדות, וגם העניין של מירוצי מכוניות? 
       
       זה לא עניין דתי, אבל יש פה גם עניין דתי. אילו היתה כאן מדינה יהודית, הייתי רגוע מאוד אם היה בא חבר הכנסת רצאבי ואומר, שגם לטובת הספורט וגם לטובת הרווחים, כמו שענף הכדורגל כבר למד, אולי אפשר לעשות את זה בימי שישי, בימות החול ולאו דווקא בשבת. אבל במדינה הזאת, שכבר כמעט בלתי לגיטימי להזכיר בה את השבת, חס וחלילה להגביל, שהמירוצים האלה לא יהיו בשבת, אז יהיה פה חילול שבת המוני שאי-אפשר להיות אדיש כלפיו. 
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       אף אחד לא יכריח אותך לנסוע בשבת. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אף אחד לא יכריח אותי, כי אנחנו לא ניתן לכם להכריח. אבל אתם הייתם רוצים להכריח כמה דברים, חביבי. אנחנו יודעים בדיוק. 
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       אתה אל תיסע, מי שירצה כן ייסע. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       היה יהודי חכם שאמר: אני רואה מה שאתה עושה, אני יודע למה אתה מתכוון. אתה מנסים להרעיב ולרדוף את היהדות החרדית ואת הישיבות ואת הכוללים בכל האמצעים העומדים לרשותכם. 
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       לא נכון, ממש לא נכון. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני יודע שזה לא לגיטימי, למשל, לדרוש ולחשוב אפילו להגביל את החוק הזה, שזה יהיה רק בימות החול. אני אפילו לא מציע את זה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       תציע את זה. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       להציע את זה? אולי הרב גפני יציע את זה. 
       
       חבר הכנסת רצאבי, האם אתה מתכוון שענף הזה יהיה פרטי לגמרי, שלא יעלה כסף לאוצר, או שיהיה לנו פה שוב מנגנון כמו מנגנוני הספורט האחרים, שעולים לאוצר ולעניים סכומים אדירים? על זה לא קיבלתי תשובה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. חברי הכנסת יעקב מרגי ואילן ליבוביץ - לא נמצאים. חבר הכנסת אריאל. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת מגלי והבה - מוותר. חבר הכנסת איתן כבל - מוותר. חבר הכנסת נסים זאב לא מוותר. אחריו – חבר הכנסת הנדל, ואחרון - חבר הכנסת גפני. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית באה למנוע את ההפקרות ששוררת היום למעשה בארץ. כל אחד מקים לעצמו אתר ומכריז על האתר, ובדרך כלל זה מתקיים בשבתות, מה לעשות. 
       
       אתה אומר, חבר הכנסת רצאבי, שבהצעת החוק לא מוזכר שזה יהיה ביום השבת. נכון, אבל מה לעשות - כמו שלא מוזכר בחוק איפה מוכרים חזיר ומי קונה חזיר, אבל ברור בסופו של דבר מי קונה את החזיר ומי מוכר את החזיר.

אילן שלגי (שינוי):
       
       - - - למה אתם לא מפסיקים את הכדורגל בשבת? 

קריאות:
       
       - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       אז אנחנו היום, כסיעה אחראית - אנחנו יודעים, ואני רוצה לחדש לך: אני גם מפחד שבסופו של דבר זה יזיק למשחקי הכדורגל בשבת, כי כולם ילכו למירוץ של הספורט המוטורי - -

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - -

קריאות:
       
       - - -

נסים זאב (ש"ס):

       - -  ואני לא רוצה לפגוע בכדורגל, זה מאוד חשוב לנו. הכדורגל חשוב לנוער שלנו. ולכן אני חושב שברגע שאנחנו עושים תחרות ועושים מירוץ, איזו תחרות יותר טובה, אנחנו בעצם פוגעים. יותר מדי תחרות פוגעת בסופו של דבר. ומעניין - פתאום פיתוח הנגב יהיה בזכות הספורט הזה. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       למה לא?

נסים זאב (ש"ס):
       
       איזה לוקשים אפשר למכור פה. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       למה לא? 

נסים זאב (ש"ס):
       
       הנגב צריך את המירוץ. מה עם מירוץ הסוסים?  זה גם חסר. בבקשה.

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       זה הבא בתור.

קריאות:
       
       - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני רוצה לומר לכם - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       למה אתם מתעקשים להפריע לחבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב (ש"ס):
       
       הממשלה הזאת נמצאת - - -

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       אני רוצה להגיד לך, נסים זאב - כל אחד יעשה מה שהוא רוצה במדינה דמוקרטית - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       זה ברור, אבל הוא אומר - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       ודאי.

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - -  אתה לא יכול לחייב אף אחד - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       ודאי שלא. אני? 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - - בשבתות - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני חייבתי פעם מישהו?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת בנלולו, אתה אומר את המובן מאליו, אבל חבר הכנסת נסים זאב אומר דברי טעם. בבקשה, אדוני. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       ברור, אנחנו לא מחייבים אף אחד. אנחנו בסך הכול צריכים למנוע את ההפקרות במדינה הזאת ואת - - -

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       הפקרות?

נסים זאב (ש"ס):
       
       ודאי. אנחנו לא יכולים לבוא ולומר: כדי למנוע הפקרות, בואו אנחנו נאפשר - והיו פה חברי כנסת שאמרו בתחום הסמים, סמים קלים, לפתוח את השוק, שיהיה פה שוק חופשי - - -

קריאות:
       
       - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       לא דיברו על זה חברים בכנסת? 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - - לא נתנו יד לזה. לא נתנו יד לזה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אז אנחנו הולכים פה לסמם אנשים בספורט.

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       איך אתה משווה סמים לספורט?

נסים זאב (ש"ס):
       
       הלוא אתה יודע שמי - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת בנלולו, בסדר - קריאת ביניים. אתה לא מפסיק להפריע. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       אתה יודע שמי שרגיל לעשות תחרות בספורט, בסופו של דבר גם כשהוא לא בתחרות - כשהוא נוסע על הכביש - - -

קריאות:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני קורא אותך לסדר עכשיו. זאת התנהגות בלתי מתקבלת על הדעת, ואני אחזיר לו את הזמן שהפריעו לו.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שזה כן משפיע על התכונות האישיות של אדם. כאשר הוא מתרגל לספורט ולתחרות, זה משפיע עליו בחיי היום-יום שלו. הנה דוגמה מהשר שלנו, שר המשפטים. מה משפיע עליו כשהוא מדבר כל כך בשנאה נגד הדת בעיתונות, בתקשורת? מה, זאת לא בעיה נפשית, אדוני השר? 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - - אתה מגזים - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       זו בעיה גם נפשית. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אם אתה חושב שמי שמאמין בבורא עולם יש לו בעיה נפשית, אני רוצה לחדש לך שמי שיש לו שנאה כל כך גדולה, זה באמת בא מבעיה נפשית.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת זאב. חבר הכנסת צבי הנדל - בבקשה, אדוני. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       נסים זאב, אני אוהב לשמוע אותך, אבל לפעמים אתה מביא רעיונות....

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בנלולו, מה קרה? 

קריאות:
       
       - - -

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני - - - רק מה שאני מאמין.


דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       אין בעיה. גם אני אירשם, על כל הצעת חוק תשמע מה אני מאמין. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בבקשה, אדוני. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק, אני מברך על זריקת הזירוז שנתן חבר הכנסת רצאבי. טחנות הצדק במשרדים הממשלתיים טוחנות לאט - ואין לי טענה בעניין, באמת עמוסים בעבודה - אבל יש לעתים צורך ככה לתת איזו זריקת עידוד. 
       
       אני חייב להודות שאני התוודעתי לעניין הזה בהיותי במשרד החינוך, כשעבר אלינו נושא התרבות והספורט, בזכותו של חבר הכנסת צ'יטה כהן, שגם לימד אותי את הסוגיה וגם הפגיש אותי עם אנשים שהוסיפו ולימדו אותי את הסוגיה, וגם זכיתי וראיתי איזו תצוגה או דוגמית ביד-אליהו בתחום האופנועים. אני משוכנע מעל כל צל צלו של ספק - וחשוב לי, חבר הכנסת נסים זאב, שתשתכנע גם אתה - כי אין כאן חלוקה בין דתיים ושאינם דתיים.
       
       אני חושב שכמעט שאין תחום אחר שיכול להועיל - אני לא אומר שאין, יש גם חינוך וכו', אבל אחד הדברים שיכולים להועיל המון בנושא של בטיחות בדרכים הוא מיסוד התחרויות בספורט המוטורי. 
       
       אני מאמין בזה באמת. למדתי את הסוגיה, קראתי הרבה חומר על זה גם מהנהוג בחוץ-לארץ. עשינו את זה, אני חושב, עם צוות שהעמיק היטב. מי שמוביל את החקיקה הממשלתית מבחינה מקצועית זה מי שהיה היועץ המשפטי של הכנסת, צבי ענבר, שאת שירותיו שכר לראשונה השר מתן וילנאי בהיותו שר, ואנחנו המשכנו אתו את ההסכם. אני חושב שהחוק הזה מפורט, הוא ראוי. 
       
       אני גם באתי בדברים - לאמירתך, חבר הכנסת אייכלר - עם העוסקים במלאכה, כי כבר היום יש הרבה שמשתתפים - חלק בארץ בצורה לא חוקית, וזה גורם ודאי להרבה נדודי שינה ומדיר שינה מעיני, אבל חלק בצורה חוקית ובחוץ-לארץ. יש לנו לא מעט נהגים שיוצאים לתחרויות בחוץ-לארץ ואין להם זירה לעשות את זה כאן.
       
       בשיחות שערכתי אתם, הם מוכנים להתחייב - לא שלא יהיו תחרויות בשבת, אבל שיהיו תחרויות גם שלא בשבת, על מנת שגם אם בנך או בני ירצה להשתתף בתחרויות מהסוג הזה, יוכל גם הוא ליהנות מהעניין - לא מטעמים של כפייה או משהו כזה, אלא שספורט מוטורי ראוי שיהיה פתוח לציבור רחב ככל שניתן. 
       
       לכן, אני מאוד מברך על החקיקה הזאת, ואין לי כמעט ספק שבסך הכול מדינת ישראל - לא רק העוסקים במלאכה זאת, אלא המדינה כולה - תצא נשכרת מהספורט הזה. תודה לכולם.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת משה גפני, אחרון הדוברים - בבקשה, אדוני. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אינני מבין גדול בספורט מוטורי. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       אנחנו נזמין אותך באמצע השבוע.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא, לא חשוב. לא חשוב, אבל אתה יודע - יש כמה היבטים שאני רוצה לומר אותם מאוד בקצרה, מכיוון שאין זמן רב.
       
       קודם כול, הרב אייכלר, אני מצביע על הצעות חוק של חברי הכנסת משינוי כמו על הצעות של כל חבר הכנסת, לגופו של עניין. אני רואה הצעת חוק - - -

קריאה:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       כן, אדוני, תמשיך. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני מצביע לגופו של עניין. לצערי, חבר הכנסת רצאבי - ברוב המקרים באמת אני יכול לתמוך בהצעות מכיוון שהן הצעות חוק טובות. יש חברים אחרים, והרבה פעמים אנחנו חייבים להתנגד מכיוון שהצעות החוק של חברי שינוי לא טובות, אבל אני בודק כל חוק לגופו ומה שטוב - - -

רשף חן (שינוי):
       
       באיזה חוק של שינוי הצבעת בעד? 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא חשוב. פשוט אני דן על כל חוק לגופו. חבר הכנסת רשף חן, אדוני יושב-ראש סיעת שינוי, כך אני נוהג בכל חוק. 

רשף חן (שינוי):
       
       אני פשוט מתקשה לזכור מתי הצבעת בעד הצעת חוק של שינוי. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אתה יודע, אני אראה לך? נעשה ספורט תחרותי בעניין הזה של כמה אתה הצבעת בעד חוקים שלנו וכמה אנחנו הצבענו בעד חוקים שלך. 

רשף חן (שינוי):
       
       יש כל כך הרבה, תן אחד. 

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       חבר'ה, תנו לו לגמור. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       השאלה נשמעה וגם התשובה נשמעה.

משה גפני (יהדות התורה):
       
	זה דבר אחד. דבר שני: אני מסכים עם מה שאמר הרב מלכיאור. אני לא חושב שערב שבעה-עשר בתמוז זה הזמן לדון על ספורט מוטורי. אבל בסדר, זה על-פי התקנון. אבל אני מסכים עם מה שהוא אמר. זה דבר שני. 
       
	דבר שלישי: אני רוצה לומר לחברי, חבר הכנסת רצאבי, מנעתי את הבאת החוק בשבוע שעבר, וזה לא על בסיס אישי. אני מתנגד להצעת החוק הזאת כמות שהיא. אני מוכן להצביע בעד, אבל מנעתי את זה מכיוון שזה חוק שנוי במחלוקת, ותיכף אומר מדוע, ולכן לא היה אפשר להכניסו באמצע סדר-היום כשחברים הלכו. 

	למה הוא שנוי במחלוקת? לא בגלל החוק עצמו. החוק עצמו, יכול להיות שהוא טוב. חזקה בידי שמה שאמר סגן שרת החינוך לשעבר, חבר הכנסת צבי הנדל, שזה חוק טוב; או השר לשעבר מתן וילנאי. בסדר גמור. אבל, רבותי,  דעו לכם, שהחוק הזה – ואני מבקש לא להיות תמים בעניין – בסופו של דבר יביא להפרה קשה מאוד של הסטטוס-קוו בנושא של חילולי שבת. חבר הכנסת שלגי, אתה מדבר על משחקי כדורגל בשבת? אני מוכן להביא הצעת חוק שלא יהיו משחקי כדורגל בשבת, תגיד לי רק שאתה תומך בזה.  

אילן שלגי (שינוי):
       
       אני רוצה לראות אותך תומך.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני אומר לך, אני נגד. אני בעד שבת. מה, יש לך בכלל ספק בעניין הזה? 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       כולנו בעד שבת.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       בסדר, אבל אתם לא עושים כלום למניעת הכדורגל בשבת, להעביר אותו ליום חול. 
       
       חבר הכנסת שלגי, בניגוד להצעת החוק שמובאת עכשיו, אין הצעת חוק שאומרת שעכשיו יתחילו לשחק משחקי כדורגל, שזה יהווה חילול שבת המוני. הייתי מצביע נגד זה. זה מצב קיים. אבל חבר הכנסת רצאבי וחבריו בשינוי מביאים הצעת חוק שיכול להיות שהיא ראויה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני, אתה צריך לסיים. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני כבר מסיים. הצעת החוק היא ראויה. אני מוכן להצביע בעדה, ובתנאי שבהתאם למה שהממשלה הזאת התחייבה, לא תהיה הפרה של הסטטוס-קוו בנושא של חילול שבת. ותאמין לי, אנחנו יודעים מה המשמעות של חילולי שבת שיהיו בעניין.
       
       אני מסיים, אדוני היושב-ראש. היתה לנו בסיעת יהדות התורה התלבטות – דיברנו גם עם אנשי ש"ס – האם להפוך את ההצעה הזאת להצעת אי-אמון, והיינו דוחים את ההצבעה בשבוע. החלטנו שלא לעשות כן. 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       - - - 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני לא יודע. עוד נצטער על זה. אבל החלטנו שלא לעשות כן.

עמרי שרון (הליכוד):
       
       אין מעשה טוב שלא זכה - - - 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תגיד את המשפט האחרון, אדוני. 

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אדוני, הזמן שלך עבר. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       קח את הזמן שלי.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אבל, אדוני שר המשפטים, אני צריך לצום מחר. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       תגיד מה היה השיקול.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, הייתי באמצע משפט הסיכום. התלבטנו בעניין הזה והחלטנו שלא להפוך את זה לאי-אמון. מדוע? מכיוון שאנחנו מדברים על הקריאה הראשונה. אני אצביע נגד החוק. לקראת הקריאה השנייה והשלישית, בין שתובא הצעת חוק ממשלתית ובין שתימשך החקיקה של הצעת החוק שלך, אנחנו נבקש שיוכנס בחוק, שתחרויות הספורט המוטורי יהיו בימי חול כדי לאפשר לכולם להשתתף בהן. אמרתם שזה חשוב, אני מקבל זאת. שכולם יוכלו להשתתף בזה. אם לא, אנחנו נגיש הסתייגות, ואנחנו מקווים שהיא תתקבל - - - 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       כמה זמן יש לך?

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אמרתי משהו לא נכון? 

דניאל בנלולו (הליכוד):
       
       כמה זמן?

משה גפני (יהדות התורה):
       
       תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. השר שטרית מבקש לומר כמה דברים בעניין הזה. 

שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי, באמת, מחר צום י"ז בתמוז ויושבים פה אנשים שצמים. לכן אני חושב שצריכים לקצר את הדיונים, ואתן לכם דוגמה. מה שיש לומר, אפשר לומר בדקה.
       
       החוק הזה הוא חוק חשוב, מכיוון שהוא יוריד מהרחובות, חבר הכנסת מלכיאור, את התחרויות שאתה כועס עליהן, ובצדק רב. מאחר שאין לנערים חינוך לספורט תחרותי ולמירוץ תחרותי, ואין להם מקום לעשות ספורט תחרותי, הם עושים זאת על הכבישים הרגילים ובמגרשי חנייה, ומסתכנים וגורמים לנזקים ולנפגעים. הרי אתה אמרת בעצמך, שזה אסון מה שקורה לנו עם כל כך הרבה תאונות דרכים – 278 הרוגים מתחילת השנה. אני חושב שצריך ללכת בדיוק הפוך: אם בארץ יהיה חינוך מוטורי ויהיה חינוך לנהיגה למי שירצה בכך – הרי כלל הציבור, עמך ישראל, אינו הולך לשם -  אלה שרוצים להתחרות, ילכו ויתחרו באותם מקומות.
       
       אני תומך בחוק הזה לאורך שנים. כשר המשפטים תמכתי בהצעת החוק שהגיש השר וילנאי, כשהיה שר התרבות, המדע והספורט. כיושב-ראש ועדת שרים לחקיקה אישרתי אז את הצעתו. בכל המקומות שהייתי, תמיד תמכתי באופן עקבי בעניין הזה, ואני זוכר שצ'יטה הגיש חוקים בנושא.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       כמה זה יעלה?

שר התחבורה מאיר שטרית:

	
       זה לא יעלה גרוש. לא רק שזה לא יעלה גרוש למדינת ישראל, חבר הכנסת אייכלר, אלא להיפך: יזמים פרטיים מעוניינים להקים מסלולי מירוצים. הם ישקיעו את הכסף, הם יפעילו את זה, יעסיקו אנשים. אנחנו נקבע, כמובן, בחוק הזה את ההתקנות והכללים, ונעקוב אחריו, כדי שהדבר הזה ייעשה בצורה בטוחה, מסודרת, ולא בהפקרות, כמו מה שקורה היום בחולות, בגבעות ובחולות, שזה באמת מסכן נפשות.  נדמה לי שאם נסדיר את זה יהיו פחות אסונות, פחות מפגעים, ואנשים בארץ גם ילמדו לנהוג כהלכה.

	אני תומך בהצעת החוק ומקווה שהכנסת תאשר אותה, ונוכל לדון בה בהמשך בהכנה לקריאה השנייה והשלישית. אני מבקש לקצר בהמשך הדיונים. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני שר התחבורה. צריך להתרגל לזה. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה זמני.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       עד שנתרגל יכול להיות - - - חבר הכנסת רצאבי, אתה רוצה להתייחס?

אהוד רצאבי (שינוי):
       
       את התשובה שלי על דברי חבר הכנסת אייכלר למעשה כבר אמר השר שטרית. לי נותר רק להודות, כמובן, גם לצוות ועדת הכלכלה, לאתי וללאה, על העבודה שהן עשו כדי לאפשר את ההצבעה היום. תודה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. 
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ד-2004. 
       
הצבעה מס' 20
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17
נגד – 3
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ברוב של 17 תומכים, שלושה מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת הכלכלה להמשך הטיפול. 

       
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הודעה לסגנית מזכיר הכנסת. בבקשה, גברתי.

סגנית מזכיר הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (מס' 2), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות. 
       
       החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס הקנייה על טובין (תיקון מס' 18),  התשס"ד-2004. תודה.


היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.
       

הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) 
(הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/114).]
(קריאה ראשונה) 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004. יציג את הצעת החוק שר המשפטים. בבקשה, אדוני.

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אדוני היושב-ראש, אקרא את הנימוקים, כי זו חקיקה חשובה, וחשוב לרשום זאת בפרוטוקול. 
        
       מטרת ההצעה שאני מתכבד להציג היא להאריך בחמש שנים נוספות הוראת שעה שנקבעה בשנת 2001 ועומדת להסתיים ב-6 באוגוסט 2004. הוראת השעה נוגעת לסמכות פרקליט המדינה להעביר תיקי חקירה בעבירות מסוימות מסוג פשע לתביעה המשטרתית. הוראת השעה נקבעה בזמנה כדי לאפשר את איחוד יחידת התביעות המשטרתית עם הפרקליטות.
       
       כמו כן מוצע לקבוע כהוראות קבע את יתר התיקונים לחוק סדר הדין הפלילי שנקבעו בהוראת השעה, שכן עניינם בהליכי סגירת תיקים והגשת ערר על סגירתם, ואינם קשורים בהכרח לאיחוד יחידת התביעות המשטרתית עם הפרקליטות. 
       
       במהלך התקופה שחלפה מאז נעשו פעולות במשרד המשפטים ובמשרד לביטחון הפנים בנוגע לאיחוד יחידת התביעות המשטרתית עם הפרקליטות ובנוגע לניתוקה ממחלקת החקירות של המשטרה. הערכתם של הוועדות והגורמים המקצועיים שעוסקים בנושא היא, כי שלב האיחוד לא יוכל להתבצע אלא לאחר תהליכי ייעוץ ארגוני כללי ומיוחד של משרד המשפטים וביצוע פיילוט, שכולם יחד יימשכו כחמש שנים. במהלך זמן זה ימשיך התהליך לעצמאותה ולאי-תלותה של התביעה המשטרתית ולניתוקה ממחלקת החקירות של המשטרה, כמומלץ על-ידי מבקר המדינה, וכפי שקבענו בפגישה חשובה של ראשי שני המשרדים.
       
       מן הראוי להבהיר, כי ערב כניסתה לתוקף של הוראת השעה היתה סמכות חוקית לתובע משטרתי לנהל תיקי פשע מסוימים בבית-משפט השלום, אך מי שהיה מוסמך להחליט בדבר העמדה לדין או סגירת התיק היה פרקליט המחוז. הוראת השעה נועדה לייעל את ההליכים ולאפשר לתביעה המשטרתית בתיקי פשע מסוימים גם להחליט בדבר העמדה לדין וסגירת התיקים. 
       
       לפיכך אבקש את תמיכתכם בהצעה המונחת לפניכם לשם העברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לקראת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני השר. אנחנו עוברים לרשימת הדוברים. חבר הכנסת אופיר פינס-פז - אינו נוכח. חבר הכנסת ברכה. חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח. חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח. חבר הכנסת אפללו - אינו נוכח. חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת דהאמשה - אינו נוכח. חבר הכנסת רביץ - אינו נוכח. חבר הכנסת זחאלקה - אינו נוכח. חבר הכנסת פרוש - אינו נוכח. חבר הכנסת וילן - אינו נוכח. חברת הכנסת גילה גמליאל - אינה נוכחת. חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח. חבר הכנסת ישראל אייכלר - בבקשה, אדוני. 
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק נשמעת הגיונית, אם כי אני רוצה לדעת אם התובע המשטרתי יוכל רק לסגור תיק, או גם להחליט על הגשת התיק בלי צורך בהתייעצות עם הפרקליטות. בכל זאת, כאזרח, תמיד חשוב שתהיה עוד הייררכיה שתחליט ולא הקצין יחליט בעצמו, אבל אני מניח שבוועדה יעסקו בדברים האלה. 
       
       עליתי לדוכן לדבר כי שמעתי שראש הממשלה אמר: מצער שאני, שנלחמתי להגנת יהודים, צריך להגן עלי מפני יהודים. זה משפט שקשה מאוד לשמוע ולקרוא, אבל כנראה זאת המציאות, והמציאות הזאת נוצרה לא רק בגלל העניין המדיני. 
       
       אני רוצה לדבר על הדברים שפורסמו רבות בתקשורת, אבל הצד שלנו לא כל כך נשמע בעניין הזה. הכותרת היא ויכוח מזוז--ארבל, ואני לא מכיר לא את מזוז ולא את ארבל. לו הייתי מאמין שבמדינת ישראל, במערכת המשפט, השיקולים הם ענייניים, הייתי מקבל את עמדת שר המשפטים שיש פה ויכוח בין שתי תזות משפטיות, אם כל מה שנראה שוחד הוא שוחד ואם צריך להביא אותו לבית-המשפט, או שעד שאין לי הוכחות משפטיות אני לא מביא לבית-המשפט. 
       
       אנחנו יודעים שנים רבות, והיינו הראשונים - לא הראשונים, לפנינו היו מר טומי לפיד ומר דנקנר, שטענו שכנסיית המשפט היא משהו אקסטריטוריאלי, שעושה מה שהוא רוצה. אבל זה היה כשהם היו עיתונאים. אנחנו גם טענו, שמערכת המשפט, לא בהכללה, אבל בחלק גדול ממנה, השיקולים שלה פוליטיים, ההשקפות הפוליטיות של השופטים ושל הפרקליטים הן המכתיבות את הגישה שלהם לעניינים, וטוב שלא אומרים שהם מקבלי שוחד, את זה עוד לא שמעתי, אבל יש עניין של שוחד השקפתי. מי ששייך להשקפה שלי, הוא יזכה בדין. 
       
       היתה בוועדת הכספים החלטה, למשל, להעביר לישיבות 32 מיליון שקל. אמר שם נציג שינוי: אני אפנה לבג"ץ, ואני יודע מה תהיה החלטת הבג"ץ. אמרתי לו: אם אני הייתי אומר שהחלטת הבג"ץ תהיה תמיד בשבילכם, היית אומר שאני מחרף ומגדף את מערכת המשפט. מה אמרת בעצם? שאתה יודע מראש שבית-המשפט יחליט תמיד נגד החרדים ובעד שינוי. 
       
       היום יודעים כולם, לא רק רות גביזון ואחרים, שבית-המשפט והמערכת המשפטית רובה ככולה לא דמוקרטית. היא לא בנויה לפי הייררכיה מקצועית, וכמעט שאין בבית-המשפט העליון אנשים שלמדו בתל-אביב או שלא שייכים למרחב רחביה. שיטת חבר מביא חבר ושיטת המינויים הפסולה שאין כמותה בעולם קובעת מי יהיו השופטים, וכך ליהודי כמוני אין סיכוי למשפט צדק בשום בית-משפט. אם בעיני בית-המשפט חזותי לא תמצא חן, באופן אוטומטי אין לי אפשרות למשפט צדק. 
       
       אני רוצה לסיים בעובדה. יהודי חרדי הוסגר לארצות-הברית בגלל עבירות שהוא עשה בארצות-הברית, אף שהיתה לו אזרחות ישראלית - באותה שעה שמישהו אחר כן קיבל. אני לא רוצה להאריך, מפני שהיושב-ראש אומר שצריך לסיים. היהודי הזה גווע ומת בבית-הסוהר בארצות-הברית בשעה שאנג'ל, שרצח שני אנשים, ישב פה וזכה לצאת לחופשה, ובצדק, כמה חודשים לפני  מותו. אני מאמין שהיהודי הזה, חיים ברגר, הוסגר אך ורק מפני שהוא יהודי חרדי, ואם הוא לא היה חרדי, בית-המשפט היה אומר שכיוון שהוא אזרח ישראלי לא צריך להסגיר אותו לארצות-הברית. לכן אין לנו אמון בבית-המשפט. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת מרגי - אינו נוכח. חבר הכנסת אילן שלגי, בבקשה. 
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת אריאל?
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מוותר. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה. אחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב. 
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, מכובדי, בהצעת החוק שלפנינו מבקשת הממשלה להאריך את תוקף הוראת השעה המאפשרת לפרקליט המדינה להעביר תיקי חקירה בעבירות פשע מסוימות ליחידות התביעה המשטרתיות. שמעתי את שר המשפטים אומר: הסכמנו לפיילוט של חמש שנים. הרי מבקר המדינה קבע ב-2001, שצריך לאחד את התביעה תחת גוף אחד ומפקח אחד במינימום זמן. אני לא מתייחס כרגע לגופו של עניין, כי בהצעת החוק כוונות הפיילוט הן לאחד ולעשות את הדבר כמקשה אחת ותחת שליטה אחת. למה הפיילוט? זאת תופעה שהתרגלנו אליה. במקום לעשות את העניין במינימום זמן ושכל התביעה תהיה תחת שליטה אחת, עושים פיילוט של חמש שנים. 
       
       אני לא חושד בעצלות של משרד כזה או אחר, אבל לא מבצעים מה שצריך להיות ברור ומובן מאליו, אף שהכוונה טובה, וכל הטענה שלי היא למה הפיילוט הזה צריך לקחת חמש שנים כשאנחנו יודעים על בעיות הסחבת בתיקים השונים שנגרמות מהפיצול בין הרשויות. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צריך לזכור את ההיסטוריה של ביקורת מבקר המדינה, שאמר שיש הפקרות במערכת התביעה הכללית ואלפי כתבי אישום מוגשים בניגוד להנחיות. למעשה ההפקרות נובעת מכך שהם לוקחים לעצמם סמכויות שלא ניתנו להם. ומי מחליט? הפרקליטות או המשטרה? מי מחליט על הגשת כתב האישום? אם למשטרה אין הסמכות לכך, היא פועלת בניגוד לחוק. המבקר קובע ממצאים חמורים החושפים כי מערכת הצדק במדינת ישראל אינה פועלת על-פי אמות מידה שוויוניות, אינה נוהגת בהגינות כלפי חשודים ואינה פועלת באופן מקצועי. המבקר מבסס את הממצאים שלו לאחר שערך בדיקה מדגמית של 650 תיקים שטופלו על-ידי הפרקליטות. 
       
       מצד אחד אני בהחלט חושב שצריכים להסדיר את זה, אבל מצד שני, האם ההסדר הזה נכון, או שכיוון שאין ברירה אנחנו הולכים על המינימום, כאשר אפשר להגיע להרבה יותר? אני טוען שהמשטרה שפועלת, לתת לה את הסמכויות - בעצם יכול להיות שזה עדיין לא נמצא בידי הפרקליטות, שהיא ורק היא הגוף שצריך להחליט מתי להגיש כתב אישום ונגד מי להגיש כתב אישום. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. אדוני השר, בבקשה.

שר המשפטים יוסף לפיד:
       
       אני רוצה לכבד את חבר הכנסת מגלי והבה בתשובה: הקושי הוא, כי מדובר בשני ארגונים שמכל הבחינות, מלבד זה שהם עוסקים במשפטים, הם שונים בתכלית. למשל, דבר שיפתיע אותך לדעת: תנאי השכר וההעסקה של מאות השוטרים שעוסקים בתביעות הרבה יותר טובים מהתנאים של פרקליטים במשרד המשפטים. ודאי היית חושב שזה להיפך. כמעט כולם עורכי-דין, ורובם קציני משטרה, או חלקם הגדול. מדובר בזה שצריך לקלוט אותם במשרד המשפטים. לכן, באים למאות אנשים ואומרים: בואו לעבוד בתנאים יותר גרועים. זה אחד הקשיים הגדולים בנושא הזה. 
       
       אנחנו מקווים להתגבר, ובינתיים אנחנו עושים דבר אחד בעזרת שר המשטרה, והוא שעושים קיר, חומה, בין הצד הפרקליטותי של המשטרה לבין הצד החקירתי של המשטרה, כדי שלא תהיה השפעה של הקצינים החוקרים על הקצינים המשפטיים. זה התהליך שאליו נכנסנו, ובעוד חמש שנים נגיע לאיחוד בעזרת משרד האוצר. תודה רבה. 
       
       אני מבקש שתאשרו את ההצעה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. 
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה.

הצבעה מס' 21
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33) 
(הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ברוב של 11 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק התקבלה והיא תועבר להמשך הדיון וההכנה לוועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       



הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/47).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת שאול יהלום - קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק חבר הכנסת שאול יהלום בכבודו ובעצמו. בבקשה.

שאול יהלום (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתכבד להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון), התשס"ד-2004. 
       
       סעיף 9 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות קובע, כי במקומות עבודה פרטיים שבהם מועסקים מעל 25 עובדים, יש לפעול לקידום הייצוג ההולם לעובדים עם מוגבלות. מטרתו של הסעיף הובהרה בדוח הוועדה הציבורית לבדיקת חקיקה מקיפה בנושא זכויות אנשים עם מוגבלות, שהוגש לשר המשפטים ולשר העבודה והרווחה ביולי 1997. שם נאמר: "אין חולק, כי תחום התעסוקה הוא מרכזי בחייו של כל אדם. בעיית ההשתלבות במעגל העבודה היא מהבעיות הקשות ביותר של אנשים עם מוגבלות - - - הוועדה סבורה, כי בנוסף לקביעת איסור אפליה בחקיקה, יש לתבוע את החובה לנקוט פעולות יזומות של העדפה מתקנת לשילובם של אנשים עם מוגבלות בעבודה. זאת בעיקר לנוכח המצב בתחום זה כאמור לעיל, וגם לאור הקשיים הכרוכים בהגשת תביעות שעניינן אפליה בכלל ועל-ידי אדם עם מוגבלות בפרט". עד כאן המלצות הוועדה. 
       
       ואכן, סעיף 18 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998, קובע, כי תוקפו של סעיף 9 האמור הוא שבע שנים מיום פרסומו של החוק. לפיכך, הסעיף המחייב לפעול לקידום הייצוג ההולם של העובדים עם מוגבלות במקומות עבודה פרטיים יפקע בראשית שנת 2005.
       
       יצוין, כי עד היום טרם הותקנו תקנות - דיברנו על כך כאן כמה פעמים היום - ליישומו של סעיף 9 וטרם ננקטו צעדים אופרטיביים אחרים לקידום הייצוג ההולם של עובדים עם מוגבלות במגזר הפרטי. 
       
       בהצעת החוק שהגשתי הצעתי לבטל לחלוטין את מגבלת הזמן, כדי לאפשר לאנשים עם מוגבלות להשתלב באופן אמיתי בשוק העבודה. הצעת החוק המונחת לפניכם מגלמת את הפשרה שאליה הגעתי עם הממשלה, ולפיה הוראות השעה תוארכנה בחמש שנים נוספות.
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק זו תסייע לאפשרות שאנשים עם מוגבלות ישתלבו בחיי העבודה, יתפרנסו מיגיע כפיהם בכבוד, ובראש ובראשונה, יהיו שייכים לחלק היצרני של החברה הישראלית. אבקש את תמיכתכם בהצעת החוק.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחבר הכנסת יהלום.

נסים זאב (ש"ס):
       
       יש הסכמה של כולם.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       כן, הגיעו לאוזני שמועות כאלה. אז אני שואל: במקום להקריא את הרשימה, יש מי מחברי הכנסת הנוכחים שמעוניין לדבר בנושא הזה? יש הסכמה לא לדבר. 
       
       על כן, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה.

הצבעה מס' 22
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון), 
התשס"ד-2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
	ברוב של שמונה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר להמשך הדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.



הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) 
(תיקון מס' 53), התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/105).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53), התשס"ד-2004, קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק השר מאיר שטרית, בבקשה.
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מודה לחברי הכנסת שנשארים עד שעה כל כך מאוחרת. אני מודה גם לאלה בבית, מרחוק, שנשארו ערים עד שעה מאוחרת, כי אכפת להם והם רוצים לראות את החוקים האלה עוברים. אני מנקה את השולחן שלי במשרד האוצר על-ידי שתי הצעות החוק הללו והשאילתות שלאחריהן, וכך ממחר אני לא אענה על חוקים של משרד האוצר אלא רק של משרד התחבורה.
       
       החוק הראשון שאני מתכבד להציג לכנסת הוא הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53). 
       
       כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, בשנת 2002 נכנס לתוקפו חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 50 והוראת שעה), התשס"ב-2002, שבמסגרתו יושמו המלצות הוועדה הציבורית לרפורמה במערכת מיסוי המקרקעין, מה שמכונה: הרפורמה של רבינוביץ בנדל"ן. בתיקון מס' 50 נקבעו, בין היתר, הקלות מס לפעולות במקרקעין שנעשו בתקופות שמיום 7 בנובמבר 2001 עד יום 31 בדצמבר 2003. תקופה זו הוגדרה בחוק כתקופה הקובעת. עתה, משחלפה לה התקופה הקובעת, ומסתבר שהיא חולפת די מהר, עולה הצורך להאריך חלק מההקלות האמורות לתקופה נוספת, וכן תיקונים אחרים שחלקם יפורטו בקצרה להלן.
       
       כאמור, מוצע להאריך את התקופה הקובעת בשנתיים נוספות, עד 31 בדצמבר 2005, עבור ההקלות הבאות: הקלה עבור עסקאות קומבינציה - מכירה של שירותי בנייה תמורת חלק מהמקרקעין - שלפיה יוכלו הצדדים לבחור כי אירוע המס יחול ביום סיום הבנייה או ביום מכירת זכויות המקרקעין; הפטור ממס שבח וממס רכישה עבור אופציות במקרקעין; חילוף זכויות במקרקעין. 
       
       מוצע להאריך בהוראת שעה את התקופה שבה ניתן למכור בפטור ממס שבח דירת מגורים מזכה, כתחליף לדירה קיימת, כך שלגבי דירה שנרכשה בשנים 2000 או 2001 תתאפשר תקופת מכירה של שנתיים, ולגבי דירה שנרכשה ב-2002 או במחצית הראשונה של שנת 2003 תתאפשר תקופת מכירה שתסתיים ב-31 בדצמבר 2003.
       
       במסגרת תיקון מס' 50 הוספה לחוק מיסוי מקרקעין הוראת שעה לעניין שווי הרכישה בעת חילוף זכויות במקרקעין. יש להבהיר כי הוראותיו יחולו גם לעניין קרקע חקלאית נמכרת, דירת מגורים נמכרת וזכות במקרקעין שנמכרה כאמור בסעיף 49יג לחוק לצורך רכישת זכות בבית-אבות. 
       
       סעיף 4א לחוק קובע, כי העברת זכויות במקרקעין או באיגוד מקרקעין על-פי פסק-דין לגירושין – אינה מכירה או פעולה באיגוד לעניין החוק. בדרך כלל פסק-דין לגירושין הינו פסק-דין שניתן על-ידי בית-הדין הרבני, המורה על מתן גט ואינו עוסק בחלוקת הרכוש. מוצע לתקן את הסעיף ולקבוע, כי ההוראה תחול בכל העברת זכויות כאמור שנעשתה אגב הליכי גירושין, וזאת גם אם העברת הזכויות נעשתה על-פי פסק-דין של ערכאה שיפוטית כלשהי, המוסמכת לדון בענייני גירושין, גם אם לא ניתן גט. היינו, גם פסק-דין של בית-דין רבני יקבל הכרה של ההקלות שניתנות לעניין הזה. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       - - -
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אמת.
       
       סעיף 39 לחוק קובע מהן ההוצאות המותרות בניכוי מהשבח במכירת זכות במקרקעין. מוצע לקבוע הוראות השלמה להתרת ניכוי הוצאות בנסיבות של חילוף מקרקעין ובנסיבות של פינוי-בינוי.

       סעיף 49ג לחוק קובע הוראות לעניין המס החל במכירת דירת מגורים יחידה, ולפיהן יראו דירה נמכרת כדירת מגורים יחידה אם היא נרכשה כתחליף לדירה הנמכרת ב-12 החודשים שקדמו למכירה. מוצע להאריך את התקופה הנ"ל ל-18 חודשים. מדוע? כי נתקלנו בהרבה זוגות שמוכרים דירה אחת, כלומר קונים דירה חדשה, ולא מספיקים למכור את הדירה שלהם שהם גרים בה בתוך 12 חודש, ואז התוצאה היא שמאחר שהם לא מספיקים הם נחשבים בעלי שתי דירות ומחייבים אותם במס רכישה מוגדל וזה לא צודק. אנחנו מאריכים את זה ל-18 חודש.
       
       סעיף 49טז(א)(1) לחוק קובע, כי במכירת זכות חלופית שנרכשה במסגרת חילוף, לא יינתנו פטור ממס, הנחה או הקלה או דחיית מס. מוצע לקבוע כי במכירת הזכות החלופית יחול פטור ממס, אם המכירה היא מכירה למדינה, לרשויות מקומיות, למוסדות לאומיים או למוסד ציבורי, אם המכירה היא חלוקת מקרקעין בין בעלים משותפים, העברה מנאמן לנהנה, או הפקעה וחלוקה בשל צו רשות מוסמכת. 
       
       מוצע להוסיף את סעיף 49טז1 לחוק ולקבוע בו, כי בחילוף של דירת מגורים בדירת מגורים, כאמור בסעיף 49יב לחוק, לא תיחשב המכירה כמכירה פטורה לצורך זכאות לפטור נוסף בעבור דירת מגורים מזכה כאמור בסעיף 49ב(1) לחוק. 
       
       שימו לב, חברי הכנסת, כל מטרת הצעת החוק הזאת היא להאריך ולתקן כמה סעיפים בחוק, להאריך את ההקלות על הציבור בכל התחומים של מכירת מקרקעין, החלפת מקרקעין, עסקי פינוי ובינוי. המטרה של החוק הזה היא להקל על הציבור הרחב. התרשמנו שהרפורמה הזאת שנעשתה עודדה עסקאות נדל"ן בשוק, יצרה הקלות לציבור שעודדו אותו גם להעביר קרקעות. היום אנחנו מרחיבים את הזכויות הללו גם לגבי קרקעות חקלאיות, גם לגבי פסקי-דין - - -

נסים זאב (ש"ס):

        מה לגבי העברת זכויות מאב לבן? 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:

       זה בכל מקרה פטור. בתוך המשפחה, אם זה ללא תמורה, זה פטור בכל מקרה על-פי החוק. בזה לא נעשה שום שינוי. היה פטור, נשאר פטור. פה עושים הטבות להקלות מעבר למה שנעשה מחוק-רבינוביץ, גם מאריכים את התקופה וגם מגדילים את ההקלות. לדעתי זה לטובה. 
       
       בערב י"ז בתמוז, נתפלל לבניין בית-המקדש במהרה בימינו. 
       
       אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני השר. האם ההסכמה עדיין תקפה? כן. אנחנו נעבור גם כאן להצבעה בלי להקריא את הרשימה, כי אין נוכחים.
       
       אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 53), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה.
       
הצבעה מס' 23
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 7
נגד - אין 
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) 
(תיקון מס' 53), התשס"ד-2004, לוועדת הכספים נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ברוב של שבעה תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים, הצעת החוק הזאת התקבלה והיא תועבר להמשך הדיון בוועדת הכספים.
       
       
       
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 26) (תשקיף מדף), התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב'  מ/111).]
(קריאה ראשונה) 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 26) (תשקיף מדף), התשס"ד-2004, קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק שר התחבורה מאיר שטרית. בבקשה, אדוני.

שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       תודה. 
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת שנשארים עד שעה כל כך מאוחרת, הצעת החוק הזאת היא הרבה יותר קצרה מהקודמת. 
       
       הצעת חוק זו נועדה לאפשר להציע ניירות ערך לציבור על-פי תשקיף אחד, שאנחנו קוראים לו תשקיף מדף, פעמים מספר במועדים שונים, ללא צורך בפרסום תשקיף חדש בכל פעם. 
       
       אני רוצה להסביר את העניין בקצרה. היום, במצב הנוכחי, כשחברה רוצה להנפיק מניות לבורסה היא צריכה להכין תשקיף, לקבל אישור רשות ניירות ערך, ללכת לבורסה, להציג את התשקיף, לפרסם אותו, ואז מקבלים אישור. אם הם רוצים אחרי שלושה חודשים לעשות עוד הנפקה, הם צריכים לעשות הכול מחדש. לפעמים ההכנות יכולות לקחת שנה עד שמגיעים עוד הפעם להנפקה חדשה. רוצים להקל על אנשים כדי שההנפקות ילכו יותר מהר ולעודד את שוק ניירות הערך והבורסה. לכן אומרים, אם אדם רוצה להנפיק הנפקה, הוא יכול להכין תשקיף מדף, שייקרא תשקיף, והוא יכול לעשות הנפקה כמה פעמים על אותו תשקיף, בלי צורך בפרסום של תשקיף חדש.
       
       מטרת ההצעה, כמובן, היא להקל על גיוס הון מן הציבור ולהגביר את הסחירות בניירות ערך המוצעים. 
       
       ההנפקה על-פי תשקיף מדף תתאפשר במהלך תקופת תוקפו. כשעושים תשקיף מדף צריך לקבוע את התוקף שלו, והוא מוגבל בזמן, כפי שאני תיכף אבהיר, בהתאם לתנאים שייקבעו בחוק ובתקנות. ההנפקה תהיה טעונה פרסום דוח הצעה, אשר דינו כדין תשקיף. זאת אומרת, אם אתה רוצה להנפיק פעם נוספת, אתה צריך לפרסם דוח לציבור כדי להראות מה קרה, מהם השינויים, שקיפות מלאה, דוח שדינו כדין תשקיף, במקום פרסום תשקיף בהיתר רשות ניירות ערך. אתה חוסך המון-המון ביורוקרטיה. אתה לא צריך לעבור את כל המהלך מחדש. 
       
       עם זאת, חובה מאוד נוקשה - אם אדם כותב בדוח הזה משהו שהוא לא נכון, הוא יכול לעמוד לדין, כי אז הוא עובר עבירה, וכמובן אנשים מאוד נזהרים. 
       
       ההצעה גם כוללת תיקונים שמטרתם להקל על הנפקת ניירות מסחריים בשוק ההון, על מנת לעודד את השימוש במכשיר פיננסי זה, תוך הסרת המגבלות הקיימות לעניין זה בחוק ניירות ערך. 
       
       ככלל, הנפקה על-פי תשקיף מדף תיעשה במהלך 24 חודשים מיום פרסומו. אולם הנפקת ניירות ערך מסחריים על-פי תשקיף מדף, הכולל מתכונת דיווח מצומצמת, תוכל להיעשות במהלך 12 חודשים בלבד מיום פרסומו. 
       
       אבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת, שמטרתה כאמור להקל על אנשים לגייס כסף מן הציבור תחת עינה הפקוחה של הרשות לניירות ערך. אני חושב שבעניין הזה לא תצא תקלה מתחת ידינו, כך אני מקווה. אני מבקש לתמוך בהצעה בקריאה ראשונה ולהעבירה לאישור ועדת הכספים. תודה, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני מניח שההסכמה עדיין בתוקף. 
       
       על כן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 26) (תשקיף מדף), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה.

הצבעה מס' 24

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 6
נגד - אין
נמנעים - 1
ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 26) (תשקיף מדף), 
התשס"ד-‏2004, לוועדת הכספים נתקבלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק התקבלה ברוב של שישה חברי כנסת שתמכו, ללא מתנגדים, נמנע אחד. היא תועבר לוועדת הכספים להמשך טיפול. 

       
שאילתות ותשובות
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום, והוא תשובות על שאילתות לשר מאיר שטרית. שאילתא ראשונה, מס' 1123, של חבר הכנסת שלגי. הוא לא נמצא – לפרוטוקול.
       
1123. מיסוי סיגריות
       
חבר הכנסת אילן שלגי שאל את שר האוצר
       ביום י"ב בשבט התשס"ד (4 בפברואר 2004):
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה הוא שיעור המס על סיגריות בישראל, והאם הוא גבוה או נמוך ביחס למדינות אחרות?
       
       2. מתי הועלה לאחרונה המס על סיגריות, ובאיזה שיעור?
       
       3. האם נשקלת העלאת המס על סיגריות, הן כדי להגדיל את הכנסות המדינה והן כדי לעודד הפסקת עישון?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. שיעור המס על סיגריות הוא 1.1 ש"ח לחפיסה, ועוד 58% מהמחיר לצרכן לפני מע"מ. 
       
       במונחים של נטל מס, מדובר על 66%-71% מהמחיר לצרכן. בהשוואה למדינות אחרות, מדובר בנטל מס נמוך מעט בהשוואה לממוצע באירופה - 75%.
       
        2-3. המס על סיגריות הועלה לאחרונה באפריל 2002, כחלק מהתוכנית לצמצום הגירעון בתקציב המדינה. המס הועלה משיעור של 55% מהמחיר לצרכן ללא מע"מ ל-58% מהמחיר לצרכן ללא מע"מ.
       
       העלאת המס האמורה נעשתה כדי לסייע בהגדלת הכנסות המדינה, כאמור לעיל. בנוסף יש להניח כי העלאה של המס על סיגריות אכן עשויה לסייע בהפחתת העישון, שכן אף שהביקוש לסיגריות קשיח יחסית, עדיין ניכרת השפעה מסוימת לשינויים במחירים. עם זאת, במצב שכזה העלאת נטל המס עלולה לתרום לגידול בהברחות סיגריות.
       
       ממחקרים שנעשו בעולם עולה, כי קיימת השפעה חזקה של מרכיבים נוספים, זולת נטל המס, כמו איסור עישון במקומות ציבוריים, מודעות ציבורית למחלות הנגרמות מסיגריות, איסור פרסום וכן הלאה. כך, למשל, נטל המס באירופה גבוה מהנטל בארצות-הברית, ולמרות זאת שיעור המעשנים בארצות-הברית קטן בהרבה מזה הקיים באירופה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1129, של חבר הכנסת שוחט - לא נמצא; לפרוטוקול.
       
1129. הפחתת ההשתתפות של ארגוני המעסיקים בביטוח הלאומי 

חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט שאל את שר האוצר
       ביום י"ב בשבט התשס"ד (4 בפברואר 2004):
       
       לאחרונה פורסם, כי חתמת על הסכם עם ארגוני המעסיקים על הפחתת השתתפותם בביטוח הלאומי, בהיקף של 1.5%, שמשמעותו הפחתת הכנסות הביטוח הלאומי בכ-3 מיליארדי ש"ח בשנה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם אכן נחתם הסכם כזה?
       
       2. אם כן – האם ומתי הוא יובא לכנסת לחקיקה?
       
       3. מהיכן יימצאו המקורות בתקציב הביטוח הלאומי למימון הפחתה זו?

תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. בתחילת חודש ינואר נחתם הסכם בין ממשלת ישראל לארגוני המעסיקים, שמטרתו, בין היתר, עידוד הצמיחה במשק. ההסכם כלל כמה צעדים, שהמרכזיים שבהם הם הסכמה על העלאת גיל הפרישה, עידוד היצוא והקטנת עלות העבודה במשק. 
       
       במסגרת ההסכם נקבע, כי על מנת להקטין את עלויות העבודה ובמטרה לעודד את הצמיחה במשק, יופחתו דמי הביטוח הלאומי שהמעביד חייב בתשלומים בגין עובדיו.
       
       2. טיוטת חוק הביטוח הלאומי, הכוללת הפחתת דמי ביטוח לאומי שמשתלמים בידי מעסיק, נמצאת על סדר-יומה של ועדת השרים לענייני חקיקה.
       
       3. הוצאות המוסד לביטוח לאומי קטנו בשנים האחרונות עקב כמה שינויי חקיקה, שמטרתם היתה הקטנת הקצבאות ומעבר מקצבה לעבודה. צעדים אלה, בשילוב עם העלאת גיל הפרישה מעבודה, יביאו להקטנה משמעותית בהוצאות המוסד לביטוח לאומי.
       
       זאת ועוד, צעד זה, שמשמעותו כאמור הקטנת עלות העבודה במשק, בשילוב צעדים נוספים שננקטו על-ידי הממשלה במסגרת המדיניות הכלכלית לשנת 2004, שמטרתם האצת הצמיחה במשק, יביאו להגדלת התעסוקה במשק ולהרחבת בסיס הגבייה של המוסד לביטוח לאומי.
       
היו"ר מוחמד ברכה:

       שאילתא מס' 1144, של חבר הכנסת שלגי. הוא לא נמצא – לפרוטוקול.
       
1144. ייקור עמלת השורה

חבר הכנסת אילן שלגי שאל את שר האוצר
        ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       בנק הפועלים הודיע על ייקור עמלת השורה ב-5.8%, למרות האינפלציה השלילית, ל-1.28 ש"ח. 
       
       על-פי הערכות, שאר הבנקים יעלו את עמלת השורה בהתאם.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה היא עמדת משרדך, והאם הוא יפעל בנדון?
       
       2. האם שוקל המשרד חקיקה להרחבת ההגנה על הצרכן בהקשר זה?
       
       תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
       (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       להלן תשובת בנק ישראל: "לפני מספר חודשים מינה המפקח על הבנקים צוות בדיקה פנימי לבחינתה ועיצובה של מדיניות הפיקוח על מחירי השירותים הבנקאיים (עמלות). הצוות הגיש דוח מקיף בעניין זה, העוסק בין היתר גם בעמלת רישום הפעולה (עמלת השורה). במסגרת הדוח גם המלצות הנוגעות להגנה על הצרכן הבנקאי בהקשר זה. יצוין, כי הבנקים הגדולים התחייבו בפני ועדת הכלכלה של הכנסת, שלא להעלות את תעריף עמלת רישום הפעולה בזמן הקרוב. בתחילת יולי צפוי להתקיים בוועדת הכלכלה דיון מסכם בעניין עמלות הבנקים, בהשתתפות נגיד בנק ישראל, זאת לאחר שעד היום קיימה הוועדה שני דיונים מקיפים בנושא".
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1156, של חבר הכנסת יצחק כהן - לפרוטוקול.
       
1156. שיקים ללא כיסוי
       
חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שר האוצר
       ביום י"ט בשבט התשס"ד (11 בפברואר 2004):
       
       מנתוני הפיקוח על הבנקים עולה, כי שיעור ההמחאות ללא כיסוי עלה בנובמבר 2003 לשיא של 51% מסך ההמחאות החוזרות. מספרן גדל ב-5.5%, ונרשם גידול של 13% במספר הלקוחות המוגבלים, שהגיע ל-97,700 חשבונות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       האם בעקבות המצב הכלכלי יונהגו הקלות על בעלי החשבונות?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       אין כוונה להנהיג הקלות על מושכי שיקים ללא כיסוי.
       
       משיכת שיקים ללא כיסוי פוגעת בראש ובראשונה בציבור הרחב והתמים, שלפקודתו נמשכים שיקים אלה. שתי הוועדות הציבוריות שדנו בנושא, לקראת חקיקת חוק שיקים ללא כיסוי  ב-1981 ותיקונו ב-1992 – בראשות מנכ"ל משרד המשפטים, בוועדה הראשונה, והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה, בוועדה השנייה – קבעו כי הבעיה מצריכה החמרה עם מושכי שיקים ללא כיסוי, בנושאים מסוימים.
       
       גם חוק שיקים ללא כיסוי מחמיר עם מושכי שיקים אלה – על-ידי הגבלת חשבונותיהם בהגבלה רגילה או בהגבלה חמורה, על-ידי התרת פרסום מספרי החשבונות של כל המוגבלים ואף שמות של המוגבלים החמורים. 
       
       משיכת שיק ללא כיסוי היא גם עבירה על סעיף 432 לחוק העונשין, התשל"ז-1977, ודינה שנת מאסר.
       
       המצב הכלכלי אינו יכול להיות עילה להקלה על מושכי שיקים ללא כיסוי, משום שכיבוד שיק שאין לו כיסוי רק מחמיר את מצבו הכלכלי של המושך, בהגדלת משיכת היתר בחשבונו ותשלום הריבית החריגה. כמו כן, התרחבות התופעה של החזרות השיקים אף פוגעת במסחר ובמערך התשלומים.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1206, של חבר הכנסת רביץ - לפרוטוקול. 
       
1206. יישום החלטות תקציב 2004 בנוגע לתקציב הישיבות
       
חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שר האוצר
       ביום כ"ו בשבט התשס"ד (18 בפברואר 2004):
       
       לקראת אישור תקציב 2004 הוסכם על גובה התקציב שיועבר לישיבות והובטח כי התקציב ימומש בתחילת 2004.
       
       רצוני לשאול:
       
       מתי ייושמו הסיכומים ויועבר התקציב כמסוכם?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       התקציב הועבר כמסוכם.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1232, של חברת הכנסת אורית נוקד - לפרוטוקול. 
       
1232. מימוש חוק עידוד המגזר העסקי
       
חברת הכנסת אורית נוקד שאלה את שר האוצר
       ביום ג' באדר התשס"ד (25 בפברואר 2004):
       
       התקנות לביצוע חוק עידוד המגזר העסקי טרם אושרו, וכפועל יוצא לא נקבעו הכללים והטפסים להגשת הבקשה לקבלת מענקים בעבור עובדים נוספים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יפעל משרדך למימוש חוק עידוד המגזר העסקי?
       
       2. אם כן – האם יינתנו מענקים למעבידים זכאים, אשר יגישו את בקשתם לאחר אישור התקנות מתחילת תקופת הזכאות, דהיינו 1 בינואר 2003?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. בימים אלה שוקדים נציגי משרד האוצר ונציגי המוסד לביטוח לאומי על גיבוש הסכם להפעלת החוק לעידוד המגזר העסקי, זאת לאחר שוועדת הכלכלה של הכנסת סירבה לאשר את התקנות הדרושות להפעלת החוק בעת שהנושא עלה לדיון.
       
       2. ההסכם יובא בשנית לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת. לאחר אישורו על-ידי הכנסת יינתנו המענקים, כפי שייקבעו בתקנות להפעלת החוק, למעבידים שיעמדו בתנאי הזכאות, בעבור עובדים אשר מועד תחילת העסקתם חל מ-1 בינואר 2003.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1257, של חבר הכנסת הרצוג - לפרוטוקול. 
       
1257. כמות הכסף במשק הישראלי
       
חבר הכנסת יצחק הרצוג שאל את שר האוצר
       ביום י' באדר התשס"ד (3 במרס 2004):
       
       על-פי נתוני בנק ישראל, הגיע הר השקלים בינואר 2004 ל-34.2 מיליארד ש"ח. קיים חשש שהמשך עלייתו יוביל לחוסר יציבות חמור במשק הישראלי.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כיצד יתמודד משרדך עם התופעה?
       
       2. מה הן הערכות משרדך לשנת 2004 לגבי כמות הכסף במשק הישראלי?

תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. הנושא של מצרפי הכסף נמצא בטיפולו ובפיקוחו הבלעדי של בנק ישראל. למשרד האוצר אין הכלים - המדיניות המוניטרית - והרצון, מפאת עצמאות הבנק המרכזי, להתערב בנושא זה. כמו כן אין בידי משרד האוצר הערכות או תחזיות לגבי כמות הכסף במשק הישראלי בשנת  2004.
       
       להלן תשובת בנק ישראל: "הנתון בסך 34.2 מיליארד ש"ח הוא סכום 'אמצעי התשלום' (לא 'הר השקלים') לינואר 2004. אמצעי התשלום, שהם מזומנים במחזור ויתרות זכות בחשבונות עו"ש של הציבור, גדלו בשנה החולפת בעקבות תהליך הפחתת הריבית על-ידי בנק ישראל; אין בהם כדי לאיים על היציבות במשק, והם תומכים ביציאת המשק מהמיתון".
       

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1271, של חבר הכנסת משולם נהרי - לפרוטוקול.
       
1271. שירותי מגן-דוד-אדום בגליל המערבי
       
חבר הכנסת משולם נהרי שאל את שר האוצר
       ביום י' באדר התשס"ד (3 במרס 2004):
       
       במקומון "צפון 1" מיום י"ד בשבט תשס"ד, 6 בפברואר 2004, פורסם, כי מנכ"ל מגן-דוד-אדום הודיע על צמצום שירותי האמבולנס בגליל המערבי, לרבות  מעלה-יוסף ומשגב, וכי נמסר מלשכתך שהאמבולנסים יתוקצבו ישירות על-ידי האוצר.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעות נכונות?
       
       2. האם קיצץ האוצר בתקציב זה?
       
       3. מה ייעשה למניעת צמצום שירותי החירום בגליל?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. תקציב המדינה אינו מתקצב ישירות את שירותי מגן-דוד-אדום. מתן השירותים ממומן מהכנסות מגן-דוד-אדום מהסעות, ממוצרי דם ומתרומות וכן מתקציבים של הרשויות המקומיות להפעלה ולתגבור של שירותי מגן-דוד-אדום בתחומן.
       
       מאז הנסיגה מדרום-לבנון, החליטה הממשלה על העברת תקציבים לתגבור מערך מגן-דוד-אדום בגבול הצפון. תוקפן של החלטות אלו פג בשנת 2003. יש לציין, כי הצורך בהזרמת הכספים נבע, בין השאר, מהתנערותן של הרשויות המקומיות מהחזקת האמבולנסים ביישובים.
       
       על כן, על המימון המבוקש לבוא מתקציבי הרשויות המקומיות שבהן מופעלים השירותים. אם הרשויות המקומיות לא יפנו משאבים לתגבור השירותים, יהיה על מגן-דוד-אדום לווסת את המשאבים הקיימים בהתאם לסדר עדיפויות, תוך ניוד צוותים ושירותים בין אזורים שונים ובהתאם לצרכים.
       
       תקצוב מגן-דוד-אדום בגבול הצפון יהווה סיוע תקציבי עקיף נוסף לרשויות המקומיות, זאת לאחר שהוקצה לרשויות המקומיות סיוע תקציבי משמעותי במסגרת החלטות הממשלה האחרונות.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1277, של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - לפרוטוקול, לא נמצאת.
       
1277. עדכון אגרות והיטלים הצמודים למדד
       
חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שר האוצר
       ביום י' באדר התשס"ד (3 במרס 2004):
       
       בתקנות לחוקים שונים נקבעו תעריפי אגרות/היטלים שהוצמדו למדד, בנוסח "שיעור העלייה במדד". לאחרונה יורד המדד בעקביות, אך התעריפים אינם מעודכנים בהתאם. 
       
       רצוני לשאול:
       
1. האם נכון הדבר? 

       2. אם כן - מדוע מעדכנים את הסכומים רק עם עליית המדד ולא עם ירידתו?
       
       3. האם ישונו סעיפי ההצמדה בכל התקנות שבהן הנוסח גורם לעדכון כלפי מעלה בלבד?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. הקביעה כאילו קיים מנגנון עדכון אגרות והיטלים ומסים רק כלפי מעלה אינה מדויקת.
       
       אין אחידות בנושא זה. בחלק מהמקרים האגרות מתעדכנות רק עם עליית המדד, ובחלק – מתעדכנות עם שינוי המדד.
       
       כך, למשל, אגרות משרד התחבורה, המהוות כ-2.5 מיליארדי ש"ח מתוך סך כולל של למעלה מ-4 מיליארדי ש"ח הכנסות מאגרות בשנה, מתעדכנות כלפי מעלה וכלפי מטה באופן רציף ושוטף. גם מסי קנייה ובלו הנקובים בש"ח - סיגריות ודלק - ומניבים במצטבר למעלה מ-10 מיליארד ש"ח להכנסות המדינה, מתעדכנים עם שינוי המדד, קרי גם כלפי מטה.
       
       יצוין, כי ברמה העקרונית המערכות לא נבנו להתמודדות עם ירידה במדד. אולם, עדיין חלקם של האגרות וההיטלים שאינם מתעדכנים כלפי מטה, מסך תקבולי המדינה ממסים, נמוך יחסית.
       
       משרד האוצר פועל להחלת אחידות בנושא מועדי העדכון ובנוגע למספר העדכונים בשנה, כאשר המדיניות גורסת כי יש לעדכן סכומים אחת לשנה, וזאת לאור סביבת האינפלציה הנמוכה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאילתא מס' 1296, של חבר הכנסת טלב אלסאנע; יש שאילתא מס' 1307, של חבר הכנסת ברכה, שנמצא. 

1296, 1307. תרגום הסכמים בין בנקים ללקוחותיהם
       
חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר האוצר
       ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       הסכמים בין בנקים ללקוחותיהם אינם מתורגמים לשפות הערבית והרוסית, ולעתים צרכנים נאלצים לחתום על מסמכים שאינם כתובים בשפת אמם.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע ההסכמים אינם מתורגמים לשפות האם של קבוצות צרכנים?
       
       2. מה ייעשה בנדון?
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר האוצר
       ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       צרכנים מלינים על כך שבנקים מחתימים אותם על הסכמים, לכאורה בהסכמתם המלאה, כאשר דברים מהותיים בהסכם אינם מובנים ללקוחות, כי הם אינם מתורגמים לשפת האם של הצרכן. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם משרד האוצר מודע לבעיה זאת?
       
       2. האם יוסדר עניין זה, ואם כן – מתי? 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, אני מתכבד לענות על שאילתא מס' 1307 של חבר הכנסת ברכה. 
       
       להלן תשובת בנק ישראל על השאילתא: 
       
       "למיטב ידיעתנו, בנקים לא תרגמו את חוזיהם לשפה הערבית ולשפה הרוסית. 
       
       "מבין אלפי התלונות הזורמות לפיקוח על הבנקים על-ידי לקוחות הבנקים מדי שנה, אין תלונות של לקוחות הנוגעות לעניין זה. התלונות היחידות בעניין הוגשו על-ידי גופים מסוימים, בלי שנתלוותה אליהם תלונה כלשהי מצד לקוח. 
       
       "עם זאת, הנושא נבדק על-ידי הפיקוח על הבנקים לפני שנים אחדות, ונמצא כי הבעיות בעניין הגילוי נוגעות דווקא להיבט הכללי של הכיתוב ותוכנו, ולאו דווקא להיבט של שפת האם של הלקוח. בהזדמנות זו פעל בנק ישראל להגברת הגילוי ללקוח במקרים של בנקאות מרחוק, כשאין יכולת לפנות לפקיד.
       
       "מעבר לכך, כידוע, מסמכים חשובים רבים במגוון תחומי צרכנות, הנוגעים לחיי היום-יום של אזרחי המדינה הדוברים שלל שפות, אינם מתורגמים לשפת האם של האזרח, וזאת כשמדובר בגופים ציבוריים ומסחריים כאחד."
       
       
1305. השגת תמיכה ממשלתית לכאורה שלא כדין
       
חבר הכנסת רשף חן שאל את שר האוצר
       ביום י"ז באדר התשס"ד (10 במרס 2004):
       
       לאחרונה פורסם, כי חשב משרד האוצר הגיש תלונה למשטרה נגד שמונה ישיבות שקיבלו תמיכה ממשלתית לכאורה שלא כדין. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם המידע נכון? 
       
       2. אם כן - באילו ישיבות מדובר?
       
       3. מה היו הסכומים שקיבלה כל ישיבה בשבע השנים האחרונות?
       
       4. האם נעשתה בדיקה ביחס למסמכים שהוצגו בשנים קודמות?
       
       5. האם יש כוונה, מעבר לאספקט הפלילי, להגיש תביעה אזרחית?
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       1. הוגשה תלונה למשטרה נגד שבע עמותות. יש לציין כי העברת הכספים לעמותות הופסקה עד לבירור הנושא.
       
       2. "מוסדות שומרי אמונים"; "מוסדות מקור ברוך"; "תפארת נצח - ילדי בני-ברק"; "אמונת יוסף - מוסדות ניאמץ"; "דברי קוהלת"; "אגודת בית-מדרש גבוה לתורה - תפארת מנחם ואהל מאיר"; "נדבות פי".
       
        3. מצ"ב רשימה של העמותות, לרבות פירוט הכספים שהועברו להן משנת 1997 ועד היום. אני אצרף את הרשימה לפרוטוקול. [נספחות.]
       
       4. בדיקות רואי-חשבון שנעשו היו באחריות משרד הדתות.
       
       את הרשימה המפורטת, כאמור, אדוני, תוכל לראות בפרוטוקול. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת לחבר הכנסת רשף חן. 
       
רשף חן (שינוי):
       
       אדוני השר, אני שאלתי, האם נעשתה בדיקה ביחס למסמכים שהושגו בשנים הקודמות, והאם בכוונת המשרד לתבוע השבה של כספים שהושגו במרמה. זאת אומרת, תביעה אזרחית. האם יש כוונה, מעבר לאספקט הפלילי של העניין, פשוט לקבל את הכסף של הציבור בחזרה? 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       בתביעה פלילית אתה לא מסתפק רק בעניין הפלילי, אתה גם יכול לתבוע בחזרה את הכסף. בדוח שאני מצרף יש פירוט לגבי הכספים, באילו שנים הועברו, כמה כסף הועבר בכל מקום. אני מניח שהפרקליטות, שמטפלת בתביעה הזאת, רשאית לדרוש כמובן גם איזו השבה כספית וגם ענישה פלילית. את שני הדברים היא רשאית לתבוע. 
       
       
1358. תעריפי הביטוח המקיף לרכב ליהודים ולערבים
       
חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר האוצר
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):
       
       ב"ידיעות אחרונות" מ-7 במרס 2004 פורסם, כי כמה חברות ביטוח מקיף לרכב גובות מיהודים ומערבים סכומים שונים עבור ביטוח.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעה נכונה?  
       
       2. האם יטופל הנושא, ואם כן – כיצד?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. לחברות ביטוח אסור לעשות שימוש בלאום או בדת של המבוטח כפרמטר לקביעת התעריף בביטוח.
       
       בעקבות הפרסום שאליו מתייחסת השאילתא, ערך המפקח על הביטוח ביקורת מדגמית אצל כמה חברות ביטוח לגבי אופן המכירה של פוליסות לביטוח רכב מקיף. בבדיקה לא נמצאו הבדלים בתעריפי הביטוח למבוטחים עם מאפייני סיכון זהים, שאחד מהם ערבי והאחר יהודי.
       
       
1363. העברת כספים בתחום הבריאות
       
חבר הכנסת ישראל אייכלר שאל את שר האוצר
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):
       
       ב"ידיעות אחרונות" מיום י"ז בשבט תשס"ד פורסם, כי לפי הסכם בין האוצר לקופת-חולים "לאומית", תקבל הקופה 400 מיליון ש"ח, וכי הקופה כבר קיבלה מקדמה בסך 75 מיליון ש"ח.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. לפי איזה קריטריון נקבע שקופת-חולים "לאומית" תקבל מענק וקופות אחרות לא יקבלוהו, ומי קבע את גובהו?
       
       2. האם יקבל בית-החולים "ביקור חולים" מענק לכיסוי חובו למס הכנסה, ואם לא – מדוע? 
       
       3. מה עושה הממשלה למניעת קריסת בית-החולים "ביקור חולים"?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. סכום התמיכה בקופת-חולים "לאומית" נקבע בהתאם למבחנים לתמיכה בקופות-חולים במצוקה, שפורסמו בילקוט הפרסומים בשנת 1994. לפי מבחנים אלו, במסגרת הסכם הבראה בין הממשלה לקופת-החולים, הממשלה רשאית להעביר תמיכה לקופה שמצבה הכספי אינו מאפשר לה לתת את עיקר השירותים למרבית חבריה, ללא ביצוע תוכנית הבראה. גובה התמיכה נקבע בהסכם על בסיס צורכי הקופה, צעדי ההתייעלות שנקטה ויכולת המדינה במסגרת תקציבה.
       
       הסכם ההבראה וסכומי התמיכה הקבועים בו אושרו בוועדת הכספים של הכנסת. יצוין, כי עוד לפני החתימה על הסכם ההבראה נקטה קופת-חולים "לאומית" כמה צעדי התייעלות כדי לצמצם את גירעונה, ובמסגרת הסכם ההבראה התחייבה לצעדי התייעלות נוספים.
       
       2-3. חוב בית-החולים "ביקור חולים" למס הכנסה נובע מכך שבניגוד לחוק לא העביר בית-החולים תשלומי ניכויים למס הכנסה וצבר חוב העולה של 100 מיליון ש"ח. גירעון בית-החולים גדול מהיקף פעילותו במשך שנה תמימה. לבית-החולים הועברה בחודש מרס 2003 הלוואה בסך 5 מיליוני ש"ח לתקופת ביניים, כדי לבחון את האפשרות להכין תוכנית הבראה לבית-החולים. בית-החולים לא עמד בסיכום שנחתם אתו, ובפרט בהתחייבות לפעול באיזון בתקציב השוטף. 
       
       בחודש נובמבר 2003 מונה כונס הנכסים הרשמי כמפרק זמני של בית-החולים. במקביל הסכימה הממשלה להזרים לבית-החולים, בהתאם למבחנים לתמיכה בבית-חולים במצוקה, סך של 10 מיליוני ש"ח, כדי לאפשר לבית-החולים פעילות לשלושה חודשים נוספים. לאחרונה, בחודש מרס 2004, הסכימה הממשלה להעביר סכום נוסף ואחרון של 2 מיליוני שקלים כדי לאפשר לכונס הנכסים הרשמי השלמת בחינה של האפשרות להעביר את פעילות בית-החולים לידי גורם אחר. מכאן ברור כי הממשלה נוקטת את מלוא הצעדים הראויים, בנסיבות העניין, לטיפול במצבו של בית-החולים "ביקור חולים".
       
1364. פנייה לשר האוצר בדבר השירותים החברתיים לילדים ולבני נוער בסיכון
       
חבר הכנסת מיכאל מלכיאור שאל את שר האוצר
       ביום כ"ד באדר התשס"ד (17 במרס 2004):
       
       בחודש יולי 2003, בעקבות דיון בוועדה לקידום מעמד הילד, נשלחה ללשכת שר האוצר פניית חירום, חתומה בידי 81 חברי כנסת, בדבר מצבם הקשה של השירותים החברתיים לילדים ולבני נוער בסיכון. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע לא השיב השר על הפנייה? 
       
       2. מה ייעשה למניעת קריסתם של השירותים החברתיים לילדים בסיכון?
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אני משבח את חבר הכנסת מלכיאור, שנמצא עד שעה כזאת בכנסת כדי לשמוע תשובה על שאילתא, ואני מתכבד לענות על השאילתא. 
       
       השאילתא של חבר הכנסת מלכיאור, אדוני היושב-ראש, דנה בדיון שהתקיים בוועדה לקידום מעמד הילד. על-פי השאילתא שלו, נשלחה ללשכת שר האוצר פניית חירום החתומה בידי 81 חברי כנסת בדבר מצבם הקשה של השירותים החברתיים לילדים ולבני נוער בסיכון, והוא שואל מדוע לא השיב השר על הפנייה ומה ייעשה למניעת קריסתם של השירותים החברתיים לילדים בסיכון. 
       
       ובכן, זמן קצר לאחר הדיון בוועדה לקידום מעמד הילד קיימה הממשלה ישיבה בעניין. הממשלה החליטה על הקמת ועדת שרים, בראשות שר הרווחה מר זבולון אורלב, ובה חברים נציגים ממשרדי הממשלה – אוצר, רווחה - המוסד לביטוח לאומי, מומחים חיצוניים ממכון ברוקדייל ואנשי אקדמיה. הוועדה קיימה כמה ישיבות בעניין, ולמיטב הבנתנו יפורסמו בקרוב מסקנותיה.
       
       ובנוסף, חבר הכנסת מלכיאור, זה לא כתוב בשאילתא, אני יכול לעדכן אותך שאנחנו הולכים - בשנה האחרונה, הממשלה הולכת לפרויקט משותף יחד עם פרויקט "יניב" - ילדים ונוער ישראלי בסיכון - בכוונה להשקיע בו סכום בסדר גודל של 500 מיליון דולר בעשר השנים הקרובות, שמזה הממשלה תשקיע 250 מיליון דולר, ו-250 מיליון דולר יושקעו על-ידי התורמים שפעילים בעמותה הזאת, פלוס קצת כסף מהסוכנות היהודית בעולם, מעט יחסית, וגורמים נוספים, קרן-רש"י וכן הלאה, שהולכים להשקיע סכומים גדולים מאוד. הכוונה לעשות טיפול יסודי אינטנסיבי בכל ילד וילד, שאף אחד לא ייפול בין הכיסאות. בראש העמותה הזאת  עומד מר אבי נאור, שהיה פעם הבעלים והמנכ"ל של "אמדוקס", והוא עצמו משקיע תרומה גדולה מאוד מכספו האישי, פלוס אנשים נוספים. נדמה לי שהממשלה הסכימה, ואני השתתפתי בישיבות האלה אצל ראש הממשלה, ללכת על הפרויקט הזה. בשנה הזאת אנחנו מתחילים כבר את ההפעלה שלו בכמה יישובים בארץ, וזה אמור לכסות את כל הנערים והנערות שנמצאים בסיכון ולתת להם טיפול פרטני, עוקב, אישי, שילווה אותם  כל יום, עד ליציאתם ממעגל המצוקה. 
       
       אני מאמין גדול בפרויקט, כי אני ער לפתרונות שהוא מציע ולאמצעים שיש לו להציע. לכן גם הסכמתי מטעם האוצר לתמוך בפרויקט הזה ולהעמיד את המשאבים מטעם הממשלה. אני צופה עתיד גדול לפרויקט הזה, ואני מקווה שהוא באמת יעקור את התופעה הזאת של ילדים הנתונים בסיכון בארץ. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת לחבר הכנסת מלכיאור. בבקשה, אדוני.
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       אני מודה לכבוד השר על התשובה. אבל אני חושב שראוי, אפילו למען הסדר הטוב, כשפונה ועדה בכנסת למשרד האוצר לשר האוצר, ואנו עומדים היום בדיוק שנה מאז פנייתנו - ראוי להשיב תשובה, אפילו כמה שורות. הדיון בממשלה היה חצי שנה אחרי הפנייה הזאת, אבל לא נטפל בקטנות. אני חושב שראוי להשיב ל-81 חברי כנסת שפונים לשר האוצר. יש גבול גם ליחס היהיר שאפשר לקבל. 
       
       אני מאוד מברך על התוכנית של "יניב". עם זה, ואנחנו עקבנו אחרי זה גם כן, אני מבקש מהשר לדעת, שגם היום טיפלנו בנושא של ילדים בסיכון, היום, ואני רוצה להגיד לך, כבוד השר, דובר פה היום על אלפי ילדים בסיכון, שעכשיו, בגלל קריסת כל המערכות, הם בסכנה. כבר לא יוכלו להציל אותם, שום תוכנית "יניב". ואני חושב שראויה תשומת הלב גם של משרד האוצר. אנחנו פשוט לא זוכים לקבל מענה. יש משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד הבריאות, כולם משתתפים. משרד האוצר פשוט נעלם מאתנו. 

שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       ראשית, אין שום ספק, אדוני, שראוי לענות על כל מכתב. אני כך נוהג לפחות לגבי מכתבים שמופנים אלי. וכשאני רואה את המכתב, המכתב מונח לפני, אני מוכרח להודות שיש איזו בעיה במכתב. המכתב מופנה באמת לשר האוצר. למטה כתוב "בכבוד רב", ומצורפת אליו רשימה של 81 חברי כנסת. לא כתוב מי יוזם את המכתב ולמי צריך לענות. האם לפי דבריך צריך להבין ששר האוצר צריך לענות 81 מכתבים, לכל אחד מחברי הכנסת? 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אם הבעיה היא הבולים, אז זה על חשבון המכסה...
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       לא, הבעיה היא לא בולים. חבר הכנסת אריאל, אני מכיר את הפעולות בכנסת. בדרך כלל נהוג שמי שיוזם את המכתב, הוא חותם למטה בשם המציעים ומבקש תשובה, אז גם קל מאוד לענות ולהתמקד. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       במקור הייתי חתום, וגם התקשרנו עשרות פעמים ללשכת השר בשביל לקבל תשובה. 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אני עונה על כל מכתב שאני מקבל, חבר הכנסת מלכיאור, מכל אזרח.
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       אתה עונה בשם שר האוצר. 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       לא, אני עונה על מכתבים שמופנים אלי. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       אבל אתה עונה בשמו. זה שאתה עונה על מכתבים, זה לא עוזר. 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       חבר הכנסת מלכיאור, אני הרי עניתי לך ואמרתי לך שבעיני זה לא מוצדק שלא ניתנה תשובה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       מעבר ובהמשך לתשובתו של השר שטרית, אני חושב שמזכירות הכנסת צריכה להפנות את תשומת לב השר שיענה כראוי על פניות של חברי כנסת, במיוחד כשמדובר בכמות גדולה כל כך של חברי כנסת שמתעניינים בנושא מסוים. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       גם של הקואליציה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו ממשיכים הלאה, רבותי.
       
       
1396. חובת הדיווח הסביבתי של חברות ממשלתיות
       
חבר הכנסת רומן ברונפמן שאל את שר האוצר
       ביום ב' בניסן התשס"ד (24 במרס 2004):
       
       בתשובה שניתנה ב-21 בינואר 2004 על שאילתא ישירה מס' 254 בנושא: דוחות סביבתיים של חברות ציבוריות, עמד שר האוצר על חשיבות הדיווח הסביבתי. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם מחובתן של חברות ממשלתיות כזרועות המדינה להגיש לציבור דיווח על היבטים סביבתיים של פעילותם?
       
       2. האם יחויבו חברות ממשלתיות להגיש דיווח סביבתי?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. החובה למתן גילוי נאות לסוגיות איכות הסביבה, המשפיעות על פעולות החברה, חלה על חברות ציבוריות בהתאם לחוק ניירות ערך ומדיניות רשות ניירות ערך. חברות ממשלתיות אינן חברות ציבוריות, למעט אלו מהן שמניותיהן רשומות למסחר בבורסה - "אל על", "עשות אשקלון". לפיכך, החובה מכוח חוק ניירות ערך אינה חלה על חברות ממשלתיות, למעט הציבוריות שבהן.
       
       2. בסעיף 4(א) לחוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, נקבע כי חברות ממשלתיות מחויבות על-פי דין לפעול על-פי השיקולים העסקיים שלפיהם פועלת חברה לא ממשלתית. על כן, כמדיניות, משרד האוצר נמנע מלהחיל על החברות הממשלתיות חובות נוספות, מעבר לחובות החלות באופן אחיד על כלל החברות במשק, למעט כאלו הנובעות מהיבט ספציפי הנוגע לסביבה העסקית של חברה מסוימת או של קבוצת חברות.
       
1452. הכללת היישוב כסרא-סמיע בקטגוריית יישובי קו עימות
       
חבר הכנסת מגלי והבה שאל את שר האוצר
       ביום ט' בניסן התשס"ד (31 במרס 2004):
       
       התפרסם, כי בעקבות איחוד הרשויות במגזר הדרוזי צורף היישוב כסרא-סמיע לקטגוריית יישובי קו עימות, וככזה הוא ייהנה מהנחה של 13% במס הכנסה.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם בעקבות איחוד הרשויות יוגדר היישוב כסרא-סמיע כיישוב קו עימות?
       
       2. אם כן – האם ייהנו תושביו מהנחה במס הכנסה?
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להשיב על השאילתא של חבר הכנסת מגלי והבה, שגם הוא המתין עד השעה הזאת כדי לקבל תשובה על השאילתא, ואני מעריך את זה מאוד. 
       
       נושא השאילתא הוא הכללת היישוב כסרא-סמיע בקטגוריית יישובי קו העימות. השאילתא שלו אומרת, שבעקבות איחוד הרשויות במגזר הדרוזי, צורף היישוב כסרא-סמיע לקטגוריית יישובי קו העימות, וככזה הוא ייהנה מהנחה של 13% במס הכנסה. הוא רוצה לשאול אם בעקבות איחוד רשויות יוגדר היישוב כסרא-סמיע כיישוב קו עימות, ואם כן - אם ייהנו תושביו מהנחה במס הכנסה. 
       
       אני מקריא את השאילתא כדי שאנשים ידעו, בעיקר אלה שצופים בנו, מה השאילתא ומה התשובה. ובכן, התשובה היא, חבר הכנסת מגלי והבה, שהיישוב כסרא-סמיע אוחד בעבר ולא נכלל במסגרת איחוד הרשויות החדש.
       
       היישוב לא נכלל ברשימת יישובי קו עימות - יותר מ-9 ק"מ מהגבול. לאור זאת, אין לתושביו הנחת יישוב על-פי פקודת מס הכנסה.
       
       מה שקרה, כאשר בוטלו הנחות המס השנה בתוכנית הכלכלית הגדולה, נקבע קו של 9 ק"מ, ומי שנופל בתוך הקו של 9 ק"מ חלה עליו הנחה במס; מי שמתחת לקו של 9 ק"מ, לא חלה עליו. תמיד יש השאלה מה קורה עם האחד שנמצא 5 מטרים מתחת לקו של 9 ק"מ. אין מנוס, איפה שתחתוך, תמיד יהיה עוד אחד. לכן, ברגע שקבעו קו, חייבים לקבוע קו שאפשר להגן עליו גם בבג"ץ, גם בכל מקום אחר. לא עושים חריגים, כי אם אתה עושה חריגים ופורץ פעם אחת, זה ייפרץ לרוחב בכל מקום, כי ההצדקות לתת מעמד או הנחות לפלוני או אלמוני הן טובות. 
       
       אגב, אדוני היושב-ראש, אם יורשה לי לנצל את זמנו של הבית עוד דקה אחת, אני רוצה לומר, שאני נמנה עם אלה שחושבים שאין הצדקה לכל הטבות המס הללו, מכיוון שהטבות המס הללו ניתנות רק לאוכלוסייה שמרוויחה הרבה. ביישובי המצוקה, 62% מהאוכלוסייה בכלל לא מגיעים לסף המס ולא קיבלו פרוטה הנחה מכל הכספים שניתנו כהנחות, מאות מיליונים כל שנה. זאת אומרת, דווקא היותר חזקים, מי שמרוויחים יותר, קיבלו הנחה עוד יותר גדולה. היה הרבה יותר הגיוני לקחת את הכסף הזה ולתת אותו ליישובים האלה, לכל האוכלוסייה, לחינוך, לתרבות, שכל הילדים ייהנו, גם הילדים של משפחות עניות, שלא עוברות את סף המס, או שמקבלות הנחה של 20-30 שקלים, שאין לזה משמעות. 
       
       אני נאבק על זה הרבה שנים בכנסת, 20 שנה פלוס, על הדעה הזאת באופן עקבי. אז עכשיו ביטלו את ההנחות. הזהרתי לפני 20 שנה שזה יקרה, ביטלו את רוב ההנחות, והכסף גם לא הלך לצרכים שאני חושב שצריך לתת אותו - לחינוך, לתרבות, ליום חינוך ארוך, חוגים לילדים וכן הלאה. לא זה ולא זה, וחבל. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שאלה נוספת? בבקשה, אדוני, חבר הכנסת מגלי והבה. 
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה לאחל לך בפתח דברי הצלחה בתפקיד חדש-ישן; בכל תפקיד שתעשה, תמשיך להצליח. 
       
שר התחבורה מאיר שטרית:
       
       תודה רבה. 
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       לגבי השאילתא, שני היישובים, בית-ג'ן וכסרא-סמיע, מבחינת קו העימות, הם נופלים על הקו. אני מקווה שבשנה הבאה, בסיוע גם שלך וגם של היושב-ראש, נצליח להכניס אותם - - - 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       להרחיב את שטח השיפוט צפונה. 
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       נכון. נקודה שנייה, אדוני, הרבה זמן חיכיתי לתשובה הזאת. בתקשורת התפרסם, בעקבות דיוני התקציב של השנה שעברה - הרבה אנשים פנו אלינו גם כחברי כנסת, אני מניח שגם אליך כשר, באו בטענות, שמישהו כנראה הבטיח להם ולא קיים. בשאלה שלי אני מקווה שתוכל לסייע לנו להכליל את שני היישובים האלה, גם בית-ג'ן, גם כסרא-סמיע, בהנחה של 13%. אלה אוכלוסיות שעונות על מה שאתה הגדרת, אוכלוסיות הזקוקות לסיוע. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
	אנחנו ממשיכים הלאה. 
       
1571. הטיפול בסחורות שהמכס מחרים
       
חבר הכנסת מיכאל נודלמן שאל את שר האוצר
       ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004):
       
       מעת לעת מחרים המכס סחורות המיובאות לישראל.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. לאן מועברת הסחורה שהוחרמה על-ידי המכס?
       
       2. מה הוא הערך הכספי השנתי הממוצע של הסחורה המוחרמת? 
       
       3. מה הן דרכי הטיפול בסחורה המוחרמת, והאם היא מוצעת למכירה, לחלוקה ללא תמורה ו/או להשמדה?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. סחורות המוחרמות על-ידי אגף המכס ומע"מ מועברות למחסני אחסנה ומכירות באשדוד ובחיפה, המופעלים על-ידי זכיין שנבחר במכרז.
       
       2. הערך הכספי של הסחורה העומדת למכירה עומד על 10 מיליוני ש"ח בשנה בממוצע.
       
       3.  אופי הטיפול בסחורה כפוף לחוקי היבוא של מדינת ישראל, בהתאם לפירוט כדלקמן: א. סחורה המותרת למכירה בישראל תימכר במכרז פומבי, בהתאם לכללים שנקבעו; ב. סחורה שאינה עומדת בתנאי חוקיות היבוא של מדינת ישראל תימכר ליצוא בלבד; ג. סחורה מזויפת ו/או סחורה האסורה ביבוא תושמד, בהתאם לנוהלי האגף; ד. אין חלוקה לתרומות מהסחורות המוחרמות.
       
1673. הקמת מרכז הקרנות לחולי סרטן בצפון
       
חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את שר האוצר
       ביום ד' בתמוז התשס"ד (23 ביוני 2004):
       
       פורסם, כי מאות חולי סרטן מאזור הצפון נדרשים לנסוע שעתיים לבית-החולים "רמב"ם" כדי לקבל טיפולי הקרנות.
       
       רצוני לשאול:
       
       האם יאשר האוצר את התקציב להקמת מרכזי הקרנות בבתי-החולים "העמק" בעפולה ו"זיו" בצפת?
       
תשובת שר התחבורה מאיר שטרית:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       הנושא ייבחן בדיונים על תקציב המדינה לשנת 2005, בהתאם לסדרי העדיפויות של הממשלה, לאחר שמשרד הבריאות יגיש תוכנית כוללת בנושא.


היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני השר. תודה רבה לחברי הכנסת. 
       
       בזה, רבותי, תם סדר-היום. הישיבה הבאה - מחר, יום שלישי, י"ז בתמוז התשס"ד, 6 ביולי 2004, בשעה 16:00. ישיבה זו נעולה. תודה רבה. 
       
       
       הישיבה ננעלה בשעה 23:13.
     
עמוד 211 מתוך 211

