﻿    תוכן עניינים
       הודעת יושב-ראש הכנסת	3
       דברי ברכה של יושב-ראש הכנסת למשלחת הפרלמנטרית מנפאל	3
       נאומים בני דקה	4
       מגלי והבה (הליכוד):	5
       איתן כבל (העבודה-מימד):	5
       יצחק וקנין (ש”ס):	6
       עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע”ם):	6
       אברהם בורג (העבודה-מימד):	7
       גילה גמליאל (הליכוד):	8
       אבשלום וילן (מרצ):	8
       יעקב ליצמן (יהדות התורה):	9
       אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	10
       ואסל טאהא (בל”ד):	10
       אילן שלגי (שינוי):	11
       אהוד יתום (הליכוד):	11
       אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	12
       מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):	12
       יעקב מרגי (ש”ס):	12
       טלב אלסאנע (רע”ם):	13
       אתי לבני (שינוי):	13
       חיים כץ (הליכוד):	14
       יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	15
       יאיר פרץ (ש”ס):	16
       אחמד טיבי (חד”ש-תע”ל):	16
       אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	17
       יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):	18
       משה גפני (יהדות התורה):	19
       איוב קרא (הליכוד):	19
       נסים זאב (ש”ס):	21
       החלטה בדבר תיקון טעות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל  (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית  לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס”ג-2003	22
       שאילתות בעל-פה	25
       43. החלטת הנהלת "אל על" להפחית עמלות לסוכני נסיעות	25
       איתן כבל (העבודה-מימד):	26
       שר התחבורה אביגדור ליברמן:	26
       איתן כבל (העבודה-מימד):	27
       שעת שאלות	27
       שלום שמחון (העבודה-מימד):	28
       שר התחבורה אביגדור ליברמן:	28
       ואסל טאהא (בל”ד):	35
       יעקב ליצמן (יהדות התורה):	38
       גילה פינקלשטיין (מפד”ל):	40
       דליה איציק (העבודה-מימד):	41
       מגלי והבה (הליכוד):	42
       עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):	44
       יצחק כהן (ש”ס):	46
       דוד אזולאי (ש”ס):	47
       איוב קרא (הליכוד):	48
       טלב אלסאנע (רע”ם):	49
       שר התחבורה אביגדור ליברמן:	50
       התמשכות הקטל בכבישים	50
       ישראל אייכלר (יהדות התורה):	51
       שר התחבורה אביגדור ליברמן:	53
       גלעד ארדן (הליכוד):	55
       גילה פינקלשטיין (מפד”ל):	56
       אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	58
       איוב קרא (הליכוד):	59
       נסים זאב (ש”ס):	60
       יצחק כהן (ש”ס):	61
       עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):	63
       יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	64
       ישראל אייכלר (יהדות התורה):	65
       עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):	71
    
       

       
       חוברת ט"ו
       ישיבה ל"ט
       
       
       
       
       
       
       
       הישיבה השלושים-ותשע של הכנסת השש-עשרה
       יום שלישי, א' בתמוז התשס"ג (1 ביולי 2003)
       ירושלים, הכנסת, שעה 16:00
       
       
       
       
       
       
הודעת יושב-ראש הכנסת

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, היום יום ג', א' בתמוז התשס”ג, 1 בחודש יולי 2003 למניינם. אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       נתחיל בהודעה ליושב-ראש הכנסת. הנני להודיעכם, חברי הכנסת, שמזכיר הממשלה הודיעני לאמור: נכבדי יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעך, על-פי סעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס-א-2001, כי שר האוצר שב ארצה ביום כ"ב בסיוון התשס”ג, 22 ביוני 2003. בכבוד רב, ישראל מימון, מזכיר הממשלה.
       
       רבותי חברי הכנסת,  יש לנו כאן אורחות מנפאל שעתידות להגיע  ליציע הכנסת - הן ישבו אצלי בלשכה עד לפני שניות מספר - ונברך אותן בהזדמנות זו.
       
       אבל בינתיים, כנהוג, אנחנו נערכים לנאומים בני דקה. כפי שאנחנו עושים זאת כל יום שלישי, על מנת שאהיה בטוח מי הראשונים מבין האנשים שינאמו את הנאומים בני הדקה, אני מפנה אתכם להצבעה. נא להצביע. מי שיצביע, בעד, נגד או נמנע, ויירשם בפרוטוקול, יהיה בין האנשים שבוודאי ינאמו היום נאום בן דקה. גם חברת הכנסת לבני וגם חבר הכנסת מלכיאור נמצאים באולם, אבל הם לא הצביעו משום-מה. כנראה חברת הכנסת לבני הצביעה לפני שהפעלתי את כפתור ההצבעה. נא להביא לי את הפרוטוקול.


דברי ברכה של יושב-ראש הכנסת למשלחת הפרלמנטרית מנפאל

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אני שמח לארח בכנסת משלחת מכובדת של נשים, חברות הפרלמנט הנפאלי, שירדו מגג העולם אל להט הקיץ הישראלי. יש האומרים שהחום השורר בארצנו איננו אקלימי בלבד, אלא גם חום פוליטי לא מבוטל.
       
       ברוכות הבאות, נציגות העם הנפאלי, המבקרות היום בכנסת והנמצאות כאן אתנו ביציע האורחים.
       
       בין נפאל וישראל קיימת ידידות מוצקה, הנמשכת עשרות שנים. זוהי מערכת יחסים יציבה ואמיצה, הקושרת שני עמים בעלי מסורת עתיקה. בזיכרון ההיסטורי שלנו קבועה עמדתה האמיצה של נפאל באו"ם, כשסירבה לתמוך בהחלטה המשווה את הציונות לגזענות. כזכור, לימים בוטלה ההחלטה והושלכה לפח האשפה של ההיסטוריה, המקום הראוי לה.
       
       גבירותי חברות הפרלמנט מנפאל, יש לארצכן עשרות אלפי שגרירים נאמנים בישראל. כוונתי, כמובן, לישראלים החוזרים הביתה נלהבים מהנופים ההרריים הקסומים ומהיחס האדיב והחם של בני נפאל אליהם. המטיילים הישראלים גם משיבים ידידות ואהבה ויש מביניהם העושים עבודה מסורה ויפה באחת הקהילות העניות בנפאל, ג'אנקפור, וזוכים להערכה רבה.
       
       אנחנו התוודענו כאן לחיילים הנפאלים, המהווים מרכיב קבוע ביחידות שמירת השלום של האו-ם המוצבות באזורנו.
       
       אני מאחל לכן, גבירותי חברות הפרלמנט הנפאלי, סיור פורה ומעניין בישראל. אני מאמין כי ביקורכן יניח נדבך נוסף וחשוב להעמקת היחסים בין שתי המדינות ויחזק את הידידות ביניהן. 
       
       Welcome to our country, to our state, to the Israeli Parliament, the shrine of democracy of the Israeli state. Thank you and welcome.
       
       תודה רבה.
       

נאומים בני דקה

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, ראשון הדוברים – חבר הכנסת מגלי והבה. אחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום חמישי האחרון השתתפתי בסיום קורס טיס בדרום הארץ, והחלטתי להעלות על נס את העובדה שבין הבוגרים היה הטייס הדרוזי הראשון. 

קריאה:
       
       נווט, נווט.

מגלי והבה (הליכוד):
       
       אני יכול להעיר לך שנווט וטייס זה היינו הך. שניהם באותם רמה. יש עוד צוערים בקורס ובקורסים האחרים. זה עוד הישג אדיר.
       
       מכאן אני רוצה לברך את בני עדתי על כך שאנחנו תמיד, גם בימים אלה, מצליחים להשתלב ולהתקדם בחיי המדינה, ואין יותר טוב מדוגמה זו לכך שאנחנו משתלבים בכל התפקידים, בכל התחומים. 
       
       מכאן אני רוצה לברך את החניך שסיים את הקורס ואת משפחתו, שתרמה רבות ועדיין תורמת למערכת הביטחון.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת איתן כבל. אחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

איתן כבל (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בנצרת-עילית עומד להיסגר מפעל לבגדי-ים, "פלפל", בגין מצוקת אשראי. יש הזמנות, אך למרות זאת נאלץ המפעל לפטר 80 עובדים. החשב הכללי מעכב הלוואה בסך 5 מיליוני שקלים זה כשנתיים, עקב תביעות לערבויות שהמפעל לא יכול לעמוד בהן.
       
       חברי חברי הכנסת, כששיעור האבטלה הוא כבר 11% והוא רק מטפס כלפי מעלה, אני חושב שראוי שמדינת ישראל, משרד האוצר ומשרד התעשייה והמסחר ייכנסו לעניין על מנת שנמנע מעוד 200 ומשהו משפחות להיכנס למעגל המצוקה ולמעגל האבטלה. תודה.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת יצחק וקנין.
       
יצחק וקנין (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות נושא נדוש – איחוד הרשויות. לצערי הרב, הרשימה היתה ארוכה מני ים והיא התקצרה ומתקצרת מדי יום ביומו. לכבודן של הממשלה והכנסת אני מציע שיורידו את כל הנושא של איחוד הרשויות. זה לעג לרש לראות את הרשימה שנשארה היום מאותה רשימה גדולה וארוכה שהביאו לפנינו בעת הנחת התקציב.
       
       לכן, טוב יעשה שר האוצר ויחפש לו איחוד אחר, אולי יאחד את משרד האוצר עם משרד הפנים, זה יהיה יותר טוב מאשר לחפש את כל האיחודים האלה, שלא נשאר מהם כלום.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע”ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הבוקר, במבצע צבאי מתוקשר היטב, הרסה ממשלת שרון את המסגד הקיים, המסגד הארעי, ויסודות לבנייה קשה במתחם שיהאב א-דין בנצרת. 
       
       אני רוצה להזכיר כמה עובדות: א. האדמה של המסגד, אין עליה מחלוקת - היא מוחזקת על-ידי המוסלמים בנצרת ורשויות הווקף, אף אחד לא טוען אחרת; ב. המסגד מרוחק דיו מהכנסייה, ואף נוצרי, לא בנצרת ולא בתוך מדינת ישראל, לא התנגד לבניית המסגד ולא מתנגד לו; ג. ועדת המעקב אימצה שתי החלטות קודמות של ממשלת ישראל לבנות את המסגד בתנאים ובמקום שהוחלט עליהם, ובכל הציבור הערבי היה קונסנזוס, עם כל הפלגים הפוליטיים וכל המפלגות, כולם הסכימו שהמסגד אכן ייבנה באותה מתכונת שהוחלט עליה; ד. לאחר שלוש שנים מההחלטה הנ"ל, שאומצה על-ידי כולם, כאשר עלה מר שרון לשלטון, יום אחד לפני מתן ההיתר הפורמלי לבניית המסגד הוא התערב אישית – שבועיים לאחר בחירתו במקום מר ברק – עצר את התהליך והביא את הדברים לאן שהביא.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       משפט אחרון.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע”ם):
       
       הייתי רוצה להביא עוד עובדות, אבל במשפט האחרון אני רוצה להזהיר, שמר שרון פתח היום דף חדש עם הערבים במדינת ישראל. הדף הזה כולו התקפה על האסלאם והמוסלמים.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       זו לא הצעה לסדר, חבר הכנסת דהאמשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע”ם):
       
       אני רק משלים משפט.
       
       לא במקרה עולים עכשיו למסג'ד אל-אקצא ולחראם אל-שריף, הוא רוצה להעלות לשם יהודים בכוח, ולא במקרה המשטרה עשתה זאת גם לפני חודש. כל הדברים האלה של מר שרון ומר בוש מזמינים רק איבה ושפיכות דמים.
       	
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהאמשה, זו לא הצעה לסדר-היום. רבותי חברי הכנסת, אני לא יכול להרשות לחברי כנסת לדבר על חשבונם של חברי כנסת אחרים.
       
       חבר הכנסת אברהם בורג, בבקשה. אחריו - חברת הכנסת גילה גמליאל.
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה – כך התפרסם – מתירה משטרת ירושלים עלייתם של יהודים להר-הבית, חלקם שוטרים מוסווים, חלקם יהודים מגולחי זקן על מנת שלא יהיו - - - 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
- - - ראש השב"כ.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       לא, חבר הכנסת אריאל.  קודם כול, לא יצעק אדוני קריאת ביניים כשהוא הולך.  דבר שני, לא יפריע לחבר הכנסת בורג לומר את דבריו.

אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       לעולם.
       
       בנושא הזה אני מבקש להתייחס לשני דברים, ראשית מנקודת המבט התורנית או האמונית, ושנית מנקודת המבט המדינית.  
       
       אליבא דתפיסתי ותפיסתם של רבים בבית הזה, הר-הבית אסור בעליית יהודים לא בגלל מניעה פוליטית אלא בשל הקדושה היתירה שלו. כל העולם כולו שייך לקדוש-ברוך-הוא והקדוש-ברוך-הוא נתנו לבני אדם, ומקום אחד אנחנו נותנים לקדוש-ברוך-הוא ואומרים: שם אנחנו לא נדרוך. זאת הקדושה העילאית, שאנחנו מכבדים אותה בכך שאיננו דורכים בו.
       
       הצד השני הוא הרצון לשבור את הדבר הזה. עולים הרבה להר-הבית בצורות שונות ומשונות. אני מקווה שגם מנהיגי ישראל, שבעבר, בעלייתם להר-הבית גרמו הרבה טוב לעם היהודי, וגם מנהיגי הביטחון בישראל יבינו, שאם יש מקום שממנו עתיד לצאת הפיגוע הגאולי הבא הרי זה הר-הבית, וינקטו הרבה יותר זהירות, הרבה יותר חוכמה והרבה יותר שיקול דעת לפני שהם מתירים לתעלולים כאלה לקרות.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת בורג.  נתתי לך 15 שניות על הפרעתו של חבר הכנסת אריאל. חברת הכנסת גילה גמליאל, לרשותך דקה, כמו לאחרים.
       
גילה גמליאל (הליכוד):
       
       אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, בישיבה של הוועדה לקידום מעמד האשה היום דנו בכל מה שקשור לאלימות נגד נשים. מלבד הנתונים הקשים ששמענו, נחשפנו לנתון שאסור שהמליאה תיתן לו יד בגלל בעיות תקציב שלא יבואו על פתרונן.
       
       מדובר על נשים מוכות, שמלבד זה שהן צריכות לספוג את הבעיה עם הבעלים שלהן, יש המשכיות לעניין על-ידי הילדים שלהן. הן נאלצות לראות את הילדים שלהן מכים את החברות שלהן. היום למדינת ישראל אין תקציב על מנת לטפל בילדים שעלולים להיות דור המשך, ואחר כך כל אחד מאתנו יצטרך להתמודד עוד פעם עם הקמת הוסטלים ומקלטים לנשים מוכות, במקום לעקור את הבעיה מן השורש ובמקום לדאוג לאותם מתבגרים הן דרך החינוך והן דרך תוכנית מיוחדת. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו - חבר הכנסת ליצמן.
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הבוקר התקיימה ישיבה משותפת של ועדת העלייה והקליטה וועדת החינוך, והתברר בה ששרת החינוך, האמונה על ההדר הבית"רי, נתנה לפני יומיים מכתבי פיטורים לראשי מינהלת נעל"ה – נוער עולה לפני ההורים, החל מהיושב-ראש, חתן פרס ישראל, אריה קרול, המלווה את הפרויקט מיומו הראשון ודרך מנהלי הפרויקט.
       
       אדוני היושב-ראש, אם התחרות הפרועה בין שרי הליכוד מי יסדר יותר ג'ובים לאנשיו לא תיפסק - מדינת ישראל משלמת ותשלם מחיר יקר מדי.  גם פרויקט נעל"ה, גם מועצות הייצור, גם הרבה דברים אחרים שנוסדו פה לאורך עשרות שנים במכנה משותף של כל החברה הישראלית, אינם כלי משחק בידי פוליטרוקים המתחרים על חברי מרכז כתנאי לבחירתם ובדרך שורפים את כל מה שיקר לכולנו.  תודה.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת וילן. חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן, הידוע כצ'יטה.
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, ועדת השרים לענייני חקיקה לא אישרה השבוע בהצבעת תיקו – שישה  מול שישה – את הצעת שרי שינוי לעקור את המעמד החוקי והמשפטי של מערכת החינוך העצמאי ו"מעיין החינוך התורני" ממעמד של תקצוב למעמד של גוף נתמך. לפני 50 שנה נקבע בחוק, שהחינוך העצמאי יש לו מעמד כגוף מתוקצב כמו כל מערכת החינוך הכללית. בשנים האחרונות החליטה הכנסת שגם מערכת החינוך של "מעיין החינוך התורני" מוכרת כגוף מתוקצב ולא כגוף נתמך כמו העמותות.  
        
       מאחר ששרי שינוי  כבר הצליחו להרוס את כל המשפחות החלשות, עכשיו הם ממשיכים במזימה שלהם לעקור גם את החינוך.
       
       אני קורא לממשלה להפסיק ללכת שולל אחרי ההשתוללות של שרי שינוי ולגלות קצת שפיות דעת.  תודה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת ליצמן. חבר הכנסת אליעזר כהן, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא. חבר הכנסת טיבי, אדוני לא רשום.
       
אחמד טיבי (חד”ש-תע”ל):
       
- - - הצביעו במקומו.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תיכף נברר את העניינים.
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, קיבלנו היום את החוקים שקיבלו את הצבע הכחול, וביניהם יש אחד מטעמו של עזמי בשארה, ובו הוא מציע לבטל את הקרן הקיימת, את קרן היסוד, את ההסתדרות הציונית, את מינהל מקרקעי ישראל ועוד איזה 20-30 מוסדות ציוניים.  
       
       אני חושב שלחבר הכנסת בשארה קשה מאוד לחיות במדינתו של העם היהודי.  אולי הוא ישחרר אותנו מנוכחותו בכנסת הזאת, בכנסת של העם היהודי בארץ-ישראל?  אולי ייקח את חבריו וילך הביתה?
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
- - - הערות של היושב-ראש מהכנסת הקודמת.

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אין לך שום בעיה, שייקח את החברים שלו וילך מפה הביתה.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת טאהא, מה שאמר חבר הכנסת כהן הוא לא שאסור לחבר הכנסת בשארה להעלות את הצעת החוק הזאת על סדר-היום, הוא רק אמר שהוא מתנגד לה והוא מציע לו הצעה.
       
       בבקשה, חבר הכנסת טאהא, לרשותך עומדת דקה לענות לו.  אגב, יש הרבה יהודים שחושבים שלא צריך את הסוכנות.
       
ואסל טאהא (בל”ד):
       
       אדוני היושב-ראש, בשעות הבוקר, לפני זריחת השמש, הופתעו תושבי נצרת בפרובוקציה חדשה של הריסת מסגד שיהאב א-דין. אני מביע פליאה על כך שבכל פעם העניין הזה נרגע וממשלת ישראל מעוררת אותו מחדש. יש לציין ולהזכיר, שהממשלה בראשותו של נתניהו אישרה את בניית המסגד על שטח של 700 מטר באפריל 1999, לפי המלצת ועדת-קצב. ממשלת ברק הקימה ועדה בראשות בן-עמי, שאישרה גם היא את המלצת ועדת-קצב בספטמבר אותה שנה. החלטת הממשלה היום על ביצוע ההריסה לאור המלצת ועדת-שרנסקי מעידה על בלבול מכוון ועל מגמה פוליטית מפורשת בתהליך קבלת ההחלטות. אנו עדים לניסיון של זריעת ריב ומדון בעיר נצרת. 
       
       זה גם דומה לאותה החלטה אומללה שנתקבלה בקשר להר-הבית, להתיר ליהודים מלווים במשטרה להיכנס ולבקר ולעשות שם פרובוקציות.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. עמדת בלוח הזמנים וזה יפה מאוד. רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אילן שלגי, ואחריו - חבר הכנסת אהוד יתום.

אילן שלגי (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום התפרסם עוד מחקר בין-לאומי, שמציב את החינוך הישראלי בתחתית סולם המדינות המפותחות. הכישלון החוזר של תלמידי ישראל, הפעם מדובר בבני ה-15, בהבנת הנקרא, במדעים, במתמטיקה - במקום 30, 33, מבין 41 מדינות - מאוד מדאיג. הכישלון של מערכת החינוך לדורותיה חוזר ומכה בפרצופנו שוב ושוב.
       
       ועדת החינוך של הכנסת תידרש לעניין, כמובן. אנחנו נשקול דרישה להקמת ועדת חקירה, ובכל מקרה, נקרא לממשלת ישראל להגיע להחלטה היסטורית שאומרת שהחינוך הוא החוסן הלאומי. ואם חסרים משאבים לחינוך, יש לקחת גם מתקציב הביטחון. תודה רבה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה על העמידה בלוח הזמנים. חבר הכנסת אהוד יתום, ואחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

אהוד יתום (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בלי להתייחס לבעיה העקרונית של פינוי מאחזים, אני מבקש לגנות כאן בכל לשון של גינוי את סרבן הפינוי סגן בר-ניצן, שלמעשה מעל באמון שצה”ל נתן בו. אני מציע הצעה למשטרה הצבאית ולצה”ל: לכלוא בחדר אחד את סרבן הפינוי ואת סרבן השטחים או סרבני השטחים, על מנת שינהלו דיאלוג בתוך החדר הזה, בבית-הכלא, ואולי יגשרו על הפערים שלהם ושל החברה הישראלית. אני אצפה מהם שישרתו יחד בשטחים ויחדיו הם יבצעו את הנחיות צה”ל וממשלת ישראל. תודה רבה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת יתום. חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו - חבר הכנסת מלכיאור.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, היום הגיע אלי מכתב ממר יונה באומל, אביו של זכריה באומל, שהוא בין נעדרי לבנון. הוא כותב כך: ב-1982 שלח שר הביטחון דאז, מר שרון, את החיילים, ועד היום גורלם לא נודע. בנובמבר 1993 החזיר ערפאת חצי דסקית של באומל, באומרו שבתוך שבועיים ייתן מידע מלא. אנחנו עשר שנים אחר כך - ולא קרה דבר. עכשיו ראש הממשלה שרון משחרר אסירים פלסטינים, אבל מידע אין. 
       
       אני משוכנע שיושב-ראש הכנסת וחברי הכנסת, המשמשים בתפקידים שונים כראשי אגודות ידידות עם מדינות אחרות, יעלו במפגשיהם בכל מקום בעולם, בכל זמן, את שאלת גורלם של החיילים שאנחנו לא יודעים מה אתם, רון ארד והאחרים. תודה רבה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו - חבר הכנסת מרגי.

מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, היום היתה לי הזדמנות להיות אורח בכנס חשוב ביותר פה בירושלים, כנס “קולך”, של נשים אורתודוקסיות שרוצות לקדם נושאים שחשובים להן במדינת ישראל. אחד מהמפעלים הכי חשובים של הציונות הדתית במדינת ישראל זה המפעל הזה, שדן במה שקרה פה אצל נשים, בלימוד תורה ובכלל - הרחבה של נושאים הקשורים בנשים במדינה בכלל ובפרט בציבור הזה. הוקמה שכבה חדשה של תלמידות חכמים, נשים נפלאות, שגילו עומק בכל תחומי התורה וההלכה והתורה הציבורית, למען נושאים שחשובים לכל הציבור שלנו - נגד אלימות, אלימות נגד נשים וילדים, ובעד העלאת הקול הנשי לראש סדר-היום. 
       
       פה בבית זה גם מאוד דרוש, גם אצל הנשים וגם אצלנו הגברים - הקול הנשי הזה שמכבד גם את מגבלות ההלכה, ובתוך המגבלות מרחיבות את האופק של המדינה והחברה. תודה רבה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יעקב מרגי (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השבוע חוו 108,000 משפחות על בשרן, קרי בכיסן,  קיצוץ אכזרי בקצבת הבטחת ההכנסה. בעיתונות ועל מסכי הטלוויזיה הופיעו אותן משפחות, שעליהן זעקנו וצעקנו שהקיצוץ יזרוק אותן אל מעבר להרי החושך, העוני המר. וזה עוד בטרם נכנס לתוקפו הקיצוץ המלא בקצבאות הילדים. זאת עוד בטרם יצרה המדינה עבורם את מקומות העבודה. זאת עוד טרם הוצאת כל העובדים הזרים הבלתי-חוקיים מהמדינה. לכן, אשמח מאוד אם שר האוצר וממשלתו יקפיאו קיצוץ בהבטחת ההכנסה עד ליצירת מקומות תעסוקה לאותן משפחות שיכולות לעבוד ואין עבודה עבורן. תודה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת מרגי. חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חברת הכנסת לבני. כל מי ששם את האצבע, ידבר בזמן. הצפייה הכי גדולה היא בין 16:25 ל-16:40.

טלב אלסאנע (רע”ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש הממשלה הודיע עם כינון ממשלתו על פתיחת פרק חדש במערכת היחסים עם האוכלוסייה הערבית. רק בשבוע האחרון, כבוד היושב-ראש, היו שתי החלטות של הממשלה הזאת בקשר לאוכלוסייה הערבית: החלטה שהתבטאה בתשובה לבג”ץ בעניין של אקרית ובירעם, שני היישובים שיש החלטה מ-1954, אני חושב, להחזיר את התושבים האלה, אזרחי מדינת ישראל.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       הוגשה הצעה לסדר-היום, חבר הכנסת אלסאנע.

טלב אלסאנע (רע”ם):
       
       הממשלה הזאת מפירה את ההחלטה של הממשלה הקודמת להחזיר אותם ליישובים שלהם. גם היום, הממשלה הזאת מפירה החלטה של ממשלות קודמות. לא רק ממשלת מפלגת העבודה, אלא הממשלה בראשותו של נתניהו, שאישרה הקמת מסגד, דבר שהוא מבורך לכל הדעות, ויוצאת במשימה להרוס את המסגד, דבר שלדעתי הוא פסול. במקום לעודד ולתקצב הקמת מסגדים, הממשלה הזאת הורסת מסגדים.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חברת הכנסת אתי לבני, ואחריה - חבר הכנסת חיים כץ.

אתי לבני (שינוי):
       
       אדוני, עכשיו שעות הצפייה המוגברת? זה בסדר. 
       
       כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול התקיימו בחירות ללשכת עורכי-הדין והבוקר שמענו את התוצאות. זכה ד”ר שלמה כהן, שעמד בראש "לשכה אחרת". הבחירות האלה הן בחירות שמאחוריהן עומדות שתי השקפות עולם. כידוע, לשכת עורכי-הדין היא גוף סטטוטורי, מכוח החוק. אי-אפשר להיות עורך-דין בלי להיות חבר הלשכה. ללשכה הזאת יש יתרונות מסוימים, שנותנים עדיפות לעורכי-הדין על פני קבוצות אחרות. 
       
       מכוח זה, קם היושב-ראש החדש, שכיהן בארבע השנים האחרונות ורואה את עצמו מחויב גם לחברה הישראלית, הוא מחויב לשלטון החוק, הוא מחויב למערכת המשפט, הוא מחויב למצוקות החברה, ומכוח זה הוקמו מפעלים שמערבים את עורכי-הדין בחברה הישראלית - מפעל שנקרא "פרו-בונו", שנותן עזרה משפטית חינם למעוטי יכולת, שמשתכרים בין 3,000 ל-5,000 ש”ח. הוקם משוב שופטים כדי לבקר את מערכת המשפט, ועם זאת לשתף אתם פעולה. כנגד זה יש השקפת עולם  שטוענת, כי לשכת עורכי-הדין היא גילדה מקצועית שדואגת רק לשכר. אני שמחה שהאליטה החברתית שמאגדת את עורכי-הדין הולכת לתרום ותתרום לחברה הישראלית, תהיה מעורבת ותתרום לשלטון החוק.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. לא יכולתי להפסיק באמצע שיר ההלל.



אתי לבני (שינוי):
       
       אתה יכול להצטרף לדברי.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       היושב-ראש רק מנהל את הישיבה, הוא לא מזדהה. חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום 1 בחודש, היום הראשון לתוכנית הקיצוצים שהשיתה כנסת ישראל על עם ישראל. אמר חברי קודם, 108,000 משפחות נוספו למעגל העוני. אם היינו יודעים שבתוכנית הקיצוצים הזאת די, היינו אולי מנסים לראות. אבל לא יבשה הדיו מעל תוכנית הקיצוצים הזאת, וכבר החליטה הממשלה על קיצוץ של מיליארד נוסף.
       
       כאשר החליטו בכנסת על הקיצוצים ולא ראו את התמונות, יכולנו לחשוב שזה יהיה קל. אני רוצה להיות קצת נאיבי ולחשוב שבבית הזה, בכנסת הזאת ובממשלה הזאת, אם יראו את התמונות, יקראו וישמעו נשים שאומרות: אנחנו הולכות לגנוב, אחרת ילדינו ירעבו - זה יכול להשפיע.
       
       אנחנו עם רחום וחנון, אך בדרך כלל רחום וחנון עבור השכנים. אולי נתחיל להיות עם רחום וחנון גם אצלנו.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת כץ. חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה. אחריו - חברי הכנסת יולי אדלשטיין, אריה אלדד, משה גפני, אחמד טיבי ואיוב קרא.

יאיר פרץ (ש”ס):
       
       גם אני.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       סליחה, גם חבר הכנסת יאיר פרץ.


יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד היושב-ראש, היועצת לביטחון לאומי של נשיא ארצות-הברית, גברת רייס, ביקרה השבוע בארץ.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       ד”ר רייס.

יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       ד”ר רייס. היא הציעה למדינת ישראל להתקדם, ואפילו דרשה להתקדם במסלול מפת הדרכים, לעשות עוד ג'סטות ועוד ויתורים, לשחרר אסירים שהם מחבלים ורוצחים, ובמקביל לכך גם להפסיק את בניית הגדר שבאה להגן עלינו; למרות חילוקי דעות בינינו בבית הזה, לפחות בעניין זה כולנו מסכימים, שמטרת הגדר היא להגן עלינו. בקיצור, אנחנו נכנסים למסלול שכולו ויתורים חד-צדדיים.
       
       אני רוצה להזכיר, שממשלת ישראל קיבלה שורה של הסתייגויות שהיא אישרה אותן יחד עם אישור צעדים במסגרת מפת הדרכים. שורת ההסתייגויות מתחילה מכך ששום דבר לא ייעשה כל עוד אין מלחמה בטרור בצד הפלסטיני והפלסטינים לא עושים את שלהם בקטע של המלחמה בטרור. אני רוצה שממשלת ישראל תהיה צמודה להחלטותיה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת יאיר פרץ, ואחריו  - חבר הכנסת טיבי.

יאיר פרץ (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בימים אלה שלח המוסד לביטוח לאומי לכ-108,000 משפחות בשורת איוב על הפחתת דמי הבטחת הכנסה. אדוני היושב-ראש, כאשר אותן משפחות ואותן נשים חד-הוריות קיבלו בשורת איוב זו, הן זעקו זעקה מרה ושאלו, לאן תלך אותה קצבה, האם לתשלומי חשמל ומים, האם לשכר דירה, האם למזון, האם לתשלום חשבונות טלפון. 
       
       אנחנו, חברי הכנסת, שישבנו ודנו כאן בתוכנית הכלכלית, שומעים היום את הזעקה הקשה והמרה, ובעוד חודש נהיה עדים לניתוקי חשמל ומים ולתת-תזונה של ילדים. לכן אני קורא לשר האוצר להתעשת עוד היום ולתקן את המעוות.


היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו - חבר הכנסת אלדד. אתם רואים את האיזונים העדינים.

נסים זאב (ש”ס):
       
       אז אולי במסגרת האיזונים העדינים תאפשר גם לי לדבר?

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת זאב, הפעם באת מאוחר.

אחמד טיבי (חד”ש-תע”ל):
       
       את חבר הכנסת זאב אי-אפשר לאזן.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       שניים רוצים לאזן אותך, אתה רואה.

אחמד טיבי (חד”ש-תע”ל):
       
       תודה רבה, זו מחמאה.  
       
       אדוני היושב-ראש, בג”ץ החליט השבוע שלא להחזיר את עקורי אקרית ובירעם לכפריהם. מסתבר כי יש רק שתי ממשלות שקיבלו החלטה שלא לאשר את חזרת העקורים: ממשלתה של גולדה מאיר וממשלתו של אריאל שרון. הממשלה הזאת הסתמכה על דוח הראוי לגנאי, הקרוי דוח-סער, על שמו של מזכיר הממשלה לשעבר, שהמליץ שלא להחזיר את עקורי אקרית ובירעם.  
       
       יש חוט מקשר בהתנהגות השלטונית: הבוקר הרסו דחפורים את תחילת המבנה של מסגד שיהאב א-דין. מדובר בהחלטה קודמת של ממשלת ישראל שנתנה את כל האישורים האפשריים, לאחר שכל הפלגים בנצרת וכל רובדי האוכלוסייה הסכימו ביניהם. לכן יש מחשבה כי יש כאן רצון לזרוע ריב ומדון בתוך העיר, וגם זה ראוי להוקעה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת טיבי, סיימת בזמן, וזה בסדר. יש הצעה לסדר-היום בנושא זה.

אחמד טיבי (חד”ש-תע”ל):
       
       אני הצעתי.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אם אתה הצעת, קל וחומר שלא יכולים לתת לך לדבר יותר מדקה. 
       
       חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום שבו ראש ממשלת ישראל נפגש עם אבו-מאזן, חשבתי שראוי לקרוא באוזניכם את הדברים הבאים: אין רשות לשום יהודי לוותר על זכות העם היהודי בארץ. אין זו סמכותו של שום יהודי, אין זו סמכותו של שום גוף יהודי, אין זה אפילו מסמכותו של העם היהודי כולו החי  אתנו היום, לוותר על איזה חלק שהוא בארץ. זוהי זכות האומה היהודית לדורותיה, זכות שאינה ניתנת להפקעה בשום תנאי. ואילו גם היו יהודים באיזה שהוא זמן מכריזים על הסתלקותם מזכות זו, אין בכוחם ובסמכותם להפקיע זכות זו מהדורות הבאים. שום ויתור מעין זה אינו מחייב ואינו קושר את העם היהודי. זכותנו על הארץ, על הארץ כולה, קיימת ועומדת כולה, ועד ביצוע הגאולה המלאה והשלמה, לא נזוז מזכותנו ההיסטורית, ובכל זמן ובכל שעה נעמוד על זכותנו זו בכל האמצעים הכשרים והמוסריים אשר בידינו.
       
       דוד בן-גוריון, הקונגרס הציוני ה-20.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה, בדיוק בזמן סיימת לגאול עולם, על-ידי ציטוט דברים בשם אומרם. 
       
       חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה. חבר הכנסת טיבי, רצית אולי לעשות פרומו להצעה לסדר-היום.

אחמד טיבי (חד”ש-תע”ל):
       
       לא אהיה כאן כאשר תועלה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       מישהו אחר יעלה אותה. 
       
נסים זאב (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מקווה שתיתן לי את רשות הדיבור.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       לא נגרע את זכותו של ציבור הצופים בישראל לראות אותך מסיים גם את הפרק הזה בסדר-היום של הכנסת. חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש,  חברי חברי הכנסת, לצערי, אני מזכיר כמנהגי כי חלף עוד שבוע ויונתן פולארד עדיין כלוא בתאו בנורת'-קרוליינה בארצות-הברית, ולא השתנה דבר בגורלו.
       
       אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה למחות על ההסתה הפרועה שאנחנו עדים לה כבר זמן-מה, אבל בשבועות האחרונים אף יותר, נגד כלל חברי הכנסת ללא הבדל דת, גזע או מין, בלי כל קשר לימין או שמאל. מקור ההסתה הוא אנשי אקדמיה, אנשי משפט, אנשי תקשורת, והנורא מכול בעיני - גם כמה חברים בממשלה ובבית הזה.
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו מרבים להזכיר בשנים האחרונות איך הסתה על רקע אידיאולוגי יכולה לגרום חס ושלום לפגיעה בפרט. לפנינו מקרה הפוך: חוששני שהזלזול כביכול בחברי כנסת פרטיים וההסתה נגדם יכולים בסופו של דבר לגרום לפגיעה בדמוקרטיה הישראלית,  ועל כולנו להיות ערים לכך. תודה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לסגן יושב-ראש הכנסת, שעמד במסגרת הזמן. חבר הכנסת משה גפני, ואחריו - חבר הכנסת קרא. יסיים חבר הכנסת נסים זאב.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, כמו כלל אזרחי המדינה, רוצים מאוד להאמין לראש הממשלה. שמחנו מאוד כאשר ראש הממשלה התחייב שיסייע ללוד, לעכו ולדימונה, יישובים שנמצאים במצב מאוד מאוד קשה.                   	
     
       היום התקיים דיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת, בראשותו של חבר הכנסת יורי שטרן, על העיר לוד, והתברר שראש הממשלה לא עמד בהתחייבות, ולא נעשה שום דבר מעבר לסיוע הרגיל שמקבלות כל הרשויות. לא נעשה שום דבר. עיר במרכז הארץ, שנמצאת על סף קריסה מוחלטת.  אני מאוד מופתע שראש הממשלה התחייב שהוא אכן יסייע לעיר הזאת, יקדם את הנושאים, כדי שהעיר תעמוד על רגליה ולא תקרוס, ואני מצטער לומר שראש הממשלה לא קיים את התחייבותו. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת גפני.  חבר הכנסת איוב קרא, ויסיים חבר הכנסת נסים זאב.

איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קשה לי להתבטא, לא רציתי גם לדבר, אבל ראיתי את הפרשה של הדחת סגן נשיא בית-משפט השלום בחיפה. עוול נורא שעושים לאדם יקר. עשרות בשנים הוא שפט. אדם אציל נפש שמוכר לכולנו. לא יכולתי לעמוד מהצד ולא להתייחס.
       
       אני חושב ששר המשפטים ומנהל בתי-המשפט לא יכולים להדיח שופט בגלל שמועות או בגלל לחשושים ברחוב. אני חושב שצריך לעשות טוב לאדם שבעוד ארבע שנים יוצא לפנסיה. במקום לקדם אותו, מחזירים אותו אחורה ומדיחים אותו. דבר כזה אינו מביא כבוד למערכת בתי-המשפט, שמעולם לא ביקרתי אותה, אבל אני חושב שמגיעה לה ביקורת במצב כזה. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת קרא, איש לא יכול להדיח, אלא הוועדה לבחירת שופטים. לא הבנתי במה מדובר. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע”ם):
       
       הוא הורד בדרגה. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אה, הורד בדרגה. זה עניין אחר.

איוב קרא (הליכוד):
       
       הוא הורד בדרגה. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני אמר דבר שהיה לפלא בעיני, כיצד יכול להיות מצב כזה. אדוני מתכוון שהוא הוסר מתפקידו כנשיא בית-המשפט?

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע”ם):
       
       סגן נשיא.

איוב קרא (הליכוד):
       
       סגן נשיא. זו הפעם הראשונה שדבר כזה קורה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא נכנס לפרטים, כי אינני בקיא.

איוב קרא (הליכוד):
       
       מחר יגיעו להסביר את זה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       לא טוב לעשות פה משפט ציבורי. אדוני אמר דבר שנשמע בעיני לא תקין בעליל, ולכן שאלתי, וכנראה גם קיבלתי את התשובה. 
       
       חבר הכנסת נסים זאב,  בבקשה. יסיים אדוני את הפרק הזה בסדר-היום.   

נסים זאב (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, יש לי עכשיו ההזדמנות שלא היתה לי, לברך את יושב-ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים, חבר הכנסת איוב קרא, ידידנו ומכובדנו. 
       
       אדוני היושב-ראש, לא מסתדר לי שמקימים ועדה למלחמה בסמים, ואנחנו יודעים איך הצרעת הזאת מתפשטת בתוכנו, והממשלה הזאת נותנת יד לפתיחת שלושה בתי-קזינו. היא נותנת יד למשחית. כולנו יודעים שהסמים והקזינו הולכים ביחד. אנשים נכנסים מסוממים ויוצאים מסוממים. מה הם רוצים? להילחם בסמים ולהשאיר את ההשחתה הזאת? 
       
       כדאי לשמוע ליועץ המשפטי לממשלה, שנתן את דעתו ואת עמדתו בעניין הזה. כדאי שהממשלה תפקח את עיניה וגם את אוזניה, ותראה למנוע את המשחית הזה מלבוא בתוכנו. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. 
       
       רבותי חברי הכנסת, במשך 34 דקות של הדיון בנאומים בני דקה הצליחו להביע את דעתם 27 חברי כנסת, שרובם, כמעט כולם, עמדו בלוח הזמנים בצורה יפה ומכובדת. 
       
       רבותי חברי הכנסת, האם חבר הכנסת קרא נמצא פה?  פשוט לא רציתי כשהיינו בעיצומו של דיון, אבל אם חבר הכנסת קרא ייכנס, לפני שנעבור לסדר-היום, הייתי רוצה להשתתף באבלה של משפחת קרא על מות אחיו של חבר הכנסת איוב קרא, אשר נפטר בדמי ימיו ובטרם עת.  כולנו משתתפים באבלו של חבר הכנסת איוב קרא על מות אחיו, ומקווים שמשפחתו לא תדע עוד צער ודאבה, ורק שמחות יהיו מנת חלקם.  אנחנו משתתפים באבלה של האלמנה ובאבלם של הילדים, וכמובן באבלה של משפחת קרא כולה, על כל ענפיה.
       
       חבר הכנסת אלדד, האם רצה אדוני להביע תנחומים גם הוא, בשם הכנסת? בבקשה. 

אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בשם כל החברים בבית הזה, על כל סיעותיו, אנחנו מבקשים להביע את תנחומינו העמוקים למשפחת קרא. אנחנו אתכם כמו תמיד. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אלדד. 
       

החלטה בדבר תיקון טעות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל 
(תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית 
לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס”ג-2003
       [נספחות.]

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: החלטה בדבר תיקון טעות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 
ו-2004), התשס”ג-2003. 

קריאה:
       
       הצבעה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא יודע מי יציג את זה. זה תיקון טעות.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       האם אפשר להסכים שחבר הכנסת זאב ישיב? 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אני מבקש שמישהו יסביר לי במה מדובר.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       זו טעות טכנית.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       מי המגיש? הממשלה?  טוב, נעבור לשאילתא בעל-פה לשר התחבורה. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       למה אין הצבעה?

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת גפני, כי פשוט אני לא יודע על מה אני מצביע. אני לא מצביע על דברים שאינני יודע. לכן אני מחכה שיבוא מישהו מהממשלה שיסביר לי, ואז נצביע. 

יעקב מרגי (ש”ס):
       
       אם הממשלה לא אחראית, אנחנו נגלה אחריות. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אם אתם תגלו אחריות, אני יכול להצביע בלי שאני יודע על מה אני מצביע? אני רוצה לגלות אחריות, אני רק רוצה שמישהו יסביר. 

אבשלום וילן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, גם כאשר הקואליציה במיעוט, ההצבעות מתקיימות כסדרן.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אין כל ספק, רק אני לא יודע מי מציג את העניין הזה. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אתה כתבת את סדר-היום.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       כן, בלי ספק.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       בסדר-היום כתוב רק דבר אחד.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אולי אדוני רק יסביר לי מה זה, ואני אצביע.  בבקשה, חבר הכנסת גפני. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אתה כתבת את סדר-היום, ואנחנו מכבדים כמובן אותך ואת סדר-היום.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       כן, רק אדוני יסביר לי את סדר-היום.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       הממשלה ביקשה, היות שהיתה פליטת קולמוס, היה כתוב "להלן",  למחוק את זה. זו היתה פשוט פליטת קולמוס. על זה כתבת שיש רק הצבעה. לא צריך להסביר את זה. צריך להצביע.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       הבנתי. אני מקבל.  האם אדוני עומד על כך שנצביע עכשיו, כי הוא בא בעניין זה? 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       כן.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, נא לשבת,  אני מתכוון לקיים הצבעה.   
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על החלטה בדבר תיקון טעות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004). מדובר בהצבעה על תיקון טעות שנתבקשתי לעשותה על-ידי הממשלה, ואני מצביע. נא להצביע – מי בעד תיקון הטעות ומי נגד. 
       
הצבעה מס' 2
       
בעד ההחלטה – 10
נגד – 10
נמנעים – אין
ההחלטה בדבר תיקון טעות בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס”ג-2003, לא נתקבלה. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, עשרה בעד, עשרה נגד. הבקשה לא  נתקבלה. אם הממשלה רוצה לתקן טעות פעם נוספת, תביא זאת פעם נוספת. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, התוכנית כולה היא טעות ולכן לא צריך להעביר אותה.

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני יעביר לוועדת הפרשנות, אולי יתברר שצריך לראות את הכול כטעות. 
       
       תודה רבה, חבר הכנסת גפני. אני מודה לאדוני שהפנה את תשומת לבי שאני חייב להצביע, כי לא שמתי לב לזה.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה על הגינותך. אף-על-פי שאתה יודע לספור, הבאת את זה להצבעה. 

       
       
שאילתות בעל-פה


היו”ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: שאילתא בעל-פה מס' 45, לשר התחבורה, מאת חבר הכנסת איתן כבל, בנושא: החלטת הנהלת "אל על" להפחית עמלות  לסוכני נסיעות. חבר הכנסת כבל, בבקשה. שר התחבורה ישיב. 

43. החלטת הנהלת "אל על" להפחית עמלות לסוכני נסיעות

איתן כבל (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בעקבות  החלטת חברת "אל על" להוריד עמלות לסוכני הנסיעות, ממצאי דוח כלכלי הקובע שיישומה יביא לשינוי מבנה השוק, לפגיעה בתחרות ולעליית מחירי הטיסות, והיותה תחת בחינת הממונה על ההגבלים העסקיים – רצוני לשאול:  
       
1. האם הידיעות נכונות? 

2. אם כן -  מדוע אין משהים את ההחלטה עד לסיום בחינתה? 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. כבוד שר התחבורה - שאני מוכרח לומר שהוא לא הצביע, אבל לפחות מחליפו, שבא במקומו בכנסת, בא להצביע.  
       
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       קודם כול צריך להבין שהנושא של העמלות אינו בפיקוח של משרד התחבורה, לא בין הגוף שנקרא "אל על" לבין הסוכנים ולא שום עמלות אחרות. מדובר בסכסוך עסקי בין שני גופים עסקיים. לצורך הדיוק כדאי להבין, שהעמלות המקובלות בתחום הנסיעות בכל העולם הן בגובה 4%-5%. היסטורית, "אל על", כחברה ממשלתית, כנראה התנהגה ברוחב לב והיו נותנים עמלות של 9%, דבר שאין לו תקדים בשום מדינה בעולם . 
       
       עם זאת, עצתי לחברת "אל על" היתה כן ללכת לקראת הסוכנים, כי השינוי הוא כה דרמטי, בבת אחת, בתקופה שבה ענף התיירות נמצא במצב קשה, לדעתי מבחינת העיתוי - לא ברמת העיקרון – ה"טיימינג" הוא לא הכי מוצלח. 
       
       אני יכול לסכם, שבסופו של דבר שני הצדדים הגיעו לפשרה. כרגע הם הגיעו לפשרה של 7%, כלומר, הורדת שיעור העמלה מ-9% ל-7%. גם חברת "אל על" נמצאת במצב כלכלי מאוד מאוד לא פשוט. תבין, בשנת 2000 מספר היוצאים והנכנסים לשדה-התעופה הגיע ל-9.3 מיליוני אנשים, והשנה אולי נגיע 
ל-6 מיליוני אנשים. גם מצבה של "אל על" היום לא זוהר. לכן הפשרה היא מסודרת, נורמלית, רצינית, ואני מקווה ששני הצדדים יבואו על סיפוקם.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. שאלה נוספת לחבר הכנסת איתן כבל, ולעוד שניים שיבקשו אם ירצו לשאול את השר. 
       
איתן כבל (העבודה-מימד):
       
       אדוני השר, גם אם מדובר לכאורה בתחרות עסקית או בסכסוך עסקי, אני רוצה להזכיר לך, אדוני השר, שעדיין חברת "אל על" היא מונופול, וברגע שמורידים את העמלות רק ב"אל על", האם אתה לא חושב שבסופו של עניין מי שיוצא ניזוק מכך אלה אזרחי מדינת ישראל שרוכשים את הכרטיסים, וזה כבר תחום האחריות הישיר שלך?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני  לא מבין את הקשר בין מחיר הכרטיס וגובה העמלה - אולי להיפך, כשמורידים את גובה העמלה, אפשר גם להיות יותר נדיבים במחירי הכרטיסים. בהגדרה זה לא נכון, "אל על" אינה מונופול. "אל על" מחזיקה היום פחות מ-40% מנתח השוק הישראלי. כמו שאתה יודע, יש לפחות עוד ארבע חברות ישראליות – "ישראייר", ק.א.ל., "ארקיע" ואחרים - שפועלות בשוק הישראלי. עיקר התחרות של "אל על" היא מול חברות סדירות אחרות שפועלות במדינת ישראל, מהגדולות בעולם ועד הקטנות בעולם. "אל על" שולטת בפחות 
מ-40% מהשוק הישראלי, ולכן קשה להגדיר אותה, בלשון המעטה, כמונופול.
       
       אני חושב שאין קשר בין גובה העמלה - ואם יש משהו, עקיף לחלוטין, זה להערכתי דווקא לטובת האזרחים.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לשר התחבורה. תודה לחבר הכנסת איתן כבל. 
       
       

שעת שאלות 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני השר יעלה ויבוא ויענה על שאלות שיפנו אליו באופן ישיר חברי הכנסת. שעת שאלות עם שר התחבורה בנושאים: הפרטת “אל על”, רכבת ישראל, בטיחות בדרכים והשירות לאזרח. על כל אלה יעמוד כאן שר התחבורה, ואם יתבקש, יענה על שאלות חברי הכנסת. השואל הראשון הוא יושב-ראש ועדת הכלכלה שלום שמחון.
       
בנימין בן-אליעזר (העבודה-מימד):
       
       תגמור מהר, תענה בקיצור. יש לי ברית-מילה היום. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני, אנחנו נשחרר אותו לברית-המילה בכל שעה שירצה.
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       אדוני השר, אני רוצה לעסוק בשתי שאלות. האחת היא השלמה לשאלתו של חבר הכנסת כבל, שבסופו של דבר נוגעת - אם תרצה ואם לא תרצה - לתחום התחרות של החברות הזרות שמטיסות לישראל ומישראל החוצה. אי-אפשר להתעלם מהעובדה הזאת כאשר נוגעים בהסכם החדש שהיה בין “אל על” לבין סוכני הנסיעות. בסופו של דבר, אם הם לא יגיעו לאחוז מסוים, הם יצטרכו קודם לקדם את ענייני “אל על” על חשבון החברות הזרות, וזה אומר שהתחרות תקטן. כמו שאני מכיר אותך ואת דעותיך לא מהיום, אתה בעד התחרות. אחד המהלכים להגברת התחרות, או העובדה שהלכת להפרטת “אל על”, זה לא רק בגלל המצב הקשה, אלא גם כדי ליצור תחרות שתהיה בסופו של דבר לטובת האזרח. 
       
       העניין השני נוגע לקטל בתאונות הדרכים, למה שמתחולל בשנה האחרונה, אבל במיוחד בשבוע האחרון. אני יודע שאדוני השר עוסק בעניין הזה מקרוב, וטרם ראינו את הפעולות שלך באות לידי ביטוי, למרות העובדה שאתה משקיע בעניין הזה הרבה. האם תוכל לפרט מה הן התוכניות כדי לצמצם ככל האפשר את תאונות הדרכים במדינת ישראל, לפחות להקטין את מספרן ככל האפשר?
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת שמחון. אדוני השר, בבקשה. 
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני נאלץ להתנצל בפני פואד, כי לא יהיו פה תשובות קצרות. 
       
       אני חוזר ואומר, שכל נושא העמלות הוא כבר בדיעבד, הוא נפתר. הסוכנים ו”אל על” הגיעו להסכמה שהעמלה תהיה בגובה 7%, ואין יותר בעיות. 
       
       לגבי התחרות - אנחנו מדינה תחרותית, אנחנו מנהיגים שמים פתוחים, לפעמים שמים פתוחים מדי, ומקריבים אינטרסים ישראליים ולא עומדים עליהם מספיק. גם השנה פתחנו שני קווים סדירים עבור חברות "ארקיע" ו"ישראייר". "ישראייר" פתחה קו סדיר לריגה ו"ארקיע" פתחה קו סדיר לקופנהגן. כלומר, יש תחרות גם של חברות ישראליות וגם של חברות זרות. אנחנו נוהגים כאן לפנים משורת הדין בנושא הפתיחות של השמים והתחרות בענף.
       
       לגבי הקטל בדרכים -  אנחנו נוטים תמיד לקחת כל דבר ברגע נתון ולעשות ממנו במקרה הגרוע כותרות ובמקרה הטוב להיכנס לתזזית כלפי כל שינוי, ובדרך כלל שינויים יכולים להיות גם עצובים. אני רוצה שנבין איפה אנחנו עומדים לעומת השנים הקודמות ולעומת מדינות אחרות. אני מדבר על מספרים הכוללים את השבוע הזה, נכון ל-1 ביולי 2003. נכון ל-1 ביולי 2003 יש 222 הרוגים; נכון ל-1 ביולי 2002 היו 270 הרוגים; ב-2001 וב-2000 היו 248 הרוגים. נכון שהיה השבוע ריכוז שהוא מאוד מזעזע, אבל בסך הכול השנה אנחנו עומדים בירידה משמעותית לעומת השנים הקודמות. 
       
       גם כשאני משווה את עצמנו למדינות אירופה, ואני משווה למדינות אירופה מתקדמות, שבדרך כלל התשתית שלהן הרבה יותר טובה משלנו, אזי במדינות כמו צרפת, איטליה וגרמניה, גם שם – לצערי, מדברים על חיי אדם במונחים של סטטיסטיקה – על כל 100,000 איש בצרפת יש 13.6 הרוגים, באיטליה 11.1 הרוגים ובגרמניה 9.1 - - - 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       תלוי בגודל האוכלוסייה.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       זה מספר לכל 100,000, פרופורציונלית. אצלנו זה 7.2. זה לא צריך לנחם אותנו, המצב קשה. 
       
       אני לוקח לדוגמה רק את המקרים של השבוע האחרון. מדובר בשני נושאים בולטים: טעות אנוש ונהגים צעירים. אם תסתכל מתי מתרחשות רוב התאונות, אזי זה בין יום שישי לשבת ב-04:00, ב-05:00, במוצאי שבת, ב-05:00. מדובר באנשים צעירים שכנראה חזרו מבילויים. 
       
       ביום חמישי בשעה 22:00, בבאר-שבע, עקף ג'יפ רכב שנעצר על מנת לתת לילד בן שש לעבור. הרכב נעצר, הג'יפ עקף אותו ודרס ילד בן שש למוות. אני רק אומר לך, שלנהג הדורס היו 36 הרשעות קודמות. ביום שישי ב-05:50, ב"נתיבי איילון", ליד מחלף קיבוץ-גלויות, רוכב אופנוע הגיע במהירות מטורפת, איבד שליטה, כנראה גם הוא היה אחרי בילוי, והתרסק למוות. גם לאופנוען הזה היו עבירות קודמות. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד השר, אדם שיש לו 36 הרשעות, מדוע לא יפסלו אותו פסילה מינהלית?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       ביום שישי בשעה 19:00 יצא "ג'י.אם.סי." לעקיפה, חצה קו לבן במקום שאין בו ראות והתנגש חזיתית ברכב. בתאונה זו נהרגו אם בת 32 ובתה בת עשרה חודשים ובתה בת שמונה נפצעה אנושות.  מדובר בנהג בן 21, שרק לפני עשרה חודשים קיבל רשיון נהיגה וכבר היו לו חמש הרשעות קודמות, אומנם טכניות, אבל תוך עשרה חודשים הוא הספיק לעשות חמש פעמים עבירות תנועה.
       
       בשבת ב-03:00, בתל-אביב, בטיילת הרברט סמואל, רכב פרטי מסוג "גולף" שנסע לכיוון יפו בנתיב האמצעי מתוך שלושה נתיבים פגע בהולך רגל אלמוני כבן 50. הנהג בן 18 מגבעתיים, נהג חדש שרק קיבל רשיון נהיגה. אני יכול להמשיך בדוגמאות. נהגת בת 20 מקריית-אתא שחזרה עם חברותיה מבילוי בשעה 
04:45. אותו הדבר בשבת בשעה 05:45. מדובר על אנשים צעירים או בעלי ותק בתחום עבירות התנועה. 
       
       אני לא חושב שהיתה צפיפות, לא פקק ולא שום דבר, אלא רק התנהגות בלתי אחראית. בן-אדם שנוסע ב-05:00, לפנות בוקר, אחרי בילוי בבר, ולא חוגר חגורה והוא עייף והוא נכנס בעמוד, קשה לי להגיד שבאמצעים כאלה ואחרים או בשיפור התשתית יכולים לעשות פה הרבה. הרבה מתחיל מחינוך מהבית, מחינוך מבית-הספר. 
       
       מה אנחנו מתכוונים לעשות - אנחנו מטפלים בארבעה מישורים שונים. קודם כול שיפור התשתית - לקחנו 16 קטעים במדינת ישראל, שמבחינה סטטיסטית יש בהם בין פי-חמישה לבין פי-שבעה יותר תאונות מאשר בקטעים אחרים. מדובר במאות קילומטרים של כבישים, והתחלנו לעבור כל מטר באותם כבישים. עושים שם שיפור טכני, שיפור התשתית, באותם קטעים שהם כאילו בולטים מאוד מבחינת כמות התאונות שמתרחשת בהם.
       
       דבר שני הוא בתחום האכיפה - הדבר שהוכיח את עצמו כהכי אפקטיבי בתחום האכיפה הוא מצלמות אלקטרוניות. סטטיסטית, אם אתה שם מצלמה ואתה שם אזהרה שקטע הכביש מצויד במצלמות, אזי לאורך שנה אפשר לראות ירידה דרמטית במספר תאונות הדרכים באותם קטעים. כרגע אנחנו מנהלים משא-ומתן עם משרד האוצר - - -
       
עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):
       
       יש מצלמה או אין מצלמה?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני מקווה שעד סוף השנה אנחנו נתקין כ-150 מצלמות. סימנו את כל הקטעים במדינת ישראל - - - 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       כמה עולה מצלמה כזאת?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       כ-130 מיליון שקל ל-150 מצלמות. זה קצת פחות ממיליון שקל למצלמה. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       - - - 
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אלה הערכות של היצרנים ולא הערכות של האוצר. בכל מקרה, מצלמות מורידות כמעט 40% מהתאונות בקטעים שבהם הן מוצבות. עשינו עם משטרת התנועה מיפוי מדויק איפה צריך להתקין מצלמות כאלה. אני מקווה שנצליח להתקין אותן.
       
       אנחנו הולכים לקראת שינוי חקיקה בכל מיני נושאים. קודם כול בתחום של  מה שאני קורא  "עבירות אבסולוטיות". מה הן עבירות אבסולוטיות? בן-אדם ששללו לו רשיון נהיגה או שאין לו רשיון נהיגה ממשיך לנהוג. יש כמעט 100,000 נהגים כאלה במדינת ישראל. הקמנו יחידה מיוחדת שמתמקדת באותם אנשים שאנחנו יודעים שבית-משפט שלל להם את רשיון הנהיגה ויש ידיעות שהם ממשיכים לנהוג. אדם כזה מראש מכין את עצמו לפשע, נפשית הוא מוכן לעשות עבירות. אם פסלו לו רשיון נהיגה והוא יוצא לנהוג,  ברור שגם מנטלית הוא בנוי אחרת. הקמנו יחידה מיוחדת שאמורה להילחם בתופעה הזאת.  זו תופעה ולא מקרים בודדים.
       
       אנחנו פועלים ליישום מלא של כל שלושת הדוחות העיקריים שאני מתייחס אליהם: דוח-סגיס על משאיות ורכב כבד. דרך אגב, מבחינת המעורבות בתאונות, יש שתי אוכלוסיות ששם ברור הסיום הקטלני, או התוצאה הקטלנית: נהגים צעירים, בעיקר בסופי שבוע, ונהגי משאיות, שהדבר תלוי כנראה גם באופי הרכב שלהם, רכב כבד - לפעמים משאית עד 60 טונות, או אפילו 15 טונות - וכשהוא נותן מכה, זה הרבה יותר קטלני מפגיעה מ"פרייבט". לנהגי משאיות יש כנראה גם עודף של ביטחון עצמי - עם השנים הם מתרגלים.
        
       יש דוח-סגיס, דוח-לנגנטל שהוכן בכנסת, ולפני שנתיים היה דוח מבקר המדינה, שהתייחס רק לתאונות הדרכים. כרגע אנחנו פועלים ליישום הדוחות האלה, חלק גדול דרך ועדת הכלכלה. גם שם מדובר על שינויי חקיקה. אמרתי שבנושא של עבירות אבסולוטיות - ופה אני אצטרך את עזרתך - מי שנוהג בעת פסילה, מי שנוהג תחת השפעת סמים ואלכוהול, לגביהם אנחנו רוצים להגיע לחילוט כלי הרכב. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       זה בסמכותה של ועדת החוקה, חוק ומשפט, והוועדה של חבר הכנסת שמחון יכולה לאשר תקנות שאדוני יתקין.  חבר הכנסת שמחון, בסמכותך גם חוקי תעבורה, גם חוקים פליליים?
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       לא פליליים.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       לצערי, רק השנה ראינו שנהג תחת השפעת סמים הסיע ילדים ודרס ילדה. הדברים האלה הם כמובן קטלניים, ובשלושת המקרים האלה אנחנו בעד חילוט כלי הרכב. כדי לחלט כלי רכב צריך להכין מגרשים וצריך להסדיר הרבה פרוצדורות, הרבה צדדים חוקתיים - מי אחראי לרכב, מה קורה אתו, מה הביטוח וכו'. אנחנו מתקדמים בעניין הזה. 
       
       בנושא של נהגים צעירים ונהגי  משאיות אין ברירה ואנחנו רוצים להחמיר בצורה דרסטית. למשל, נהג צעיר שתוך שנתיים צובר יותר מ-11 נקודות, יעשה טסט מחדש וכו'. זה בתחום החקיקה. 
       
       בתחום החינוך אנחנו עובדים השנה באופן הדוק מאוד עם משרד החינוך בכל הקשור לגיבוש תוכניות מיוחדות. יש  ניסיון להעלות את המודעות לנושא הנהיגה גם אצל מנהלים וגם אצל מתכננים. 
       
       צריך לזכור שלא מדובר רק בנהיגה. בבתי-הספר למשל יש תקן לחניות למורים ולעובדים, אבל אין תקן להורדה ולהעלאה של ילדים בהסעות. כשאתה בא בבוקר לבית-ספר - ואני אומר את זה כאבא לילדים - אתה רואה הורה שבא בבוקר וממהר ואז הוא חונה על ה"זברה" ליד בית-הספר. לא אכפת לו שיש חנייה והוא עושה חנייה כפולה ומשולשת. הוא זורק את הילד ורץ הלאה. הדברים האלה לא קיימים אצלנו, גם לא במפרטים הטכניים. אנחנו דרשנו ממשרד החינוך שלפחות בבתי-הספר החדשים שנבנים יתכננו מפרצים מיוחדים, כדי שאפשר יהיה להוריד ולהעלות את הילדים בצורה בטוחה. 
       
       אנחנו מדברים גם על שיעורים למודעות לכל הנושא של בטיחות בדרכים. אנחנו גם מממנים אותם וגם רוצים להגדיל את המימון, אבל להיכנס לזה בצורה מסיבית.
       
       לדעתי, חובה להיכנס לשני מגזרים שבהם המודעות לנושא פחותה - מגזר המיעוטים והמגזר החרדי. גם שם אנחנו מנסים לעשות פעולות יותר מרוכזות, יותר אינטנסיביות. עד היום היו שני המגזרים האלה הרבה פחות רתומים מבחינת הממסד לכל הנושאים, לכל המבצעים, לכל ההסברה בתחום הזה. גם שם שווה לתת את הדעת. במיוחד מה שקורה בתחום ההובלה במשאיות, בתחום המיעוטים; שם צריך לפעול הרבה יותר אינטנסיבית ולהקצות לזה הרבה יותר משאבים. 
       
       גם אגף מערכת המשפט שלנו - לי יש ביקורת קשה מאוד על מערכת המשפט בדרך כלל - - -
       
יצחק כהן (ש”ס):
       
       לא יכול להיות.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני שמח לצרף גם את הצד הזה, של התעבורה, התנועה וכל ההתייחסות של בתי-המשפט. אני אתן לך דוגמה אחרונה, הדוגמה של זגריאן. בן-אדם דורס שוטר שעומד על הכביש, בורח, אחר כך שוטף את האוטו, מנסה לצבוע אותו, להסתיר; נתפס - דרס שוטר למוות וניסה להסתיר את כל המקרה - ובית-המשפט העליון מפחית לו בסוף את העונש בגזר-הדין לארבע שנים וגם מחזיר לו את האוטו. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       בתאונת פגע-וברח?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       בתאונת פגע-וברח. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       ארבע שנים לאשמת הריגה?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       הריגה. פגע-וברח. אתה רואה שם מקרים שאתה לא יכול להבין. למשל: נהג משאית - - -
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       הוא זיכה אותו או שהוא הוריד?

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       הוריד משש שנים לארבע וגם החזיר לו את הרכב.
       
       או דוגמה אחרת: עוד הפעם, בית-משפט רחמן, נהג משאית - - -
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       למה משרד התחבורה לא מדבר עם השופטים על זה?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       תראה, אי-אפשר, כי זה היה בהרכב של שלושה שופטים. אי-אפשר לערער על פסק-הדין.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אי-אפשר לדבר על דבר לגופו בלי לדעת על מה מדובר, אבל זה מעורר תמיהה. כן.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני גם פניתי בנושא זה ליועץ המשפטי לממשלה, אישית. דיברתי אתו, הוא לקח את פסק-הדין, גם הוא לא בדיוק מבין את פסק-הדין. ביקשתי שהוא ידבר עם הנהלת בתי-המשפט בנושא הזה. 
       
       דוגמה אחרת: נהג משאית שעבר לא מעט עבירות, בית-משפט רחמן שלל לו רשיון נהיגה ל"פרייבט", רשיון ב', אבל השאיר לו רשיון ג', כי מדובר בפרנסה. כמובן, אותו נהג דרס אחר כך למוות שלוש נשים. בדוגמאות כאלה אתה נתקל יום-יום.
       
       אז מדובר כרגע, שלום, על התמודדות מערכתית, וכולם צריכים לתת כתף - גם מערכת המשפט, גם בתי-הספר, גם הכנסת מבחינת החקיקה, גם משרד האוצר מבחינת התקציבים. 
       
       אני, אגב, בפעם הראשונה, הצלחתי לשכנע את משרד האוצר לבנות מודל כלכלי. אמרתי: תלכו למודל שמקובל בכל העולם. יש כמה סוגי מודלים, תבנו, תנסו לאמץ כל מודל שתרצו: מה הנזק הכולל של תאונות הדרכים בשנה למשק. במונחים כספיים – אני כבר לא מתייחס לנושא של אובדן חיי אדם - כך או אחרת אנחנו מגיעים ל-10 מיליארדי שקל בשנה. זה הנזק. יש כל מיני גרסאות, משרד האוצר צריך עד 1 בספטמבר להגיע למסקנה איזה מודל הוא מאמץ מאלו שמקובלים בעולם. אמרתי: בואו תראו, במונחים כלכליים, כל השקעה בתחום הזה כמה היא חוסכת לא רק חיי אדם, אלא גם חוסכת למשק. 
       
יצחק כהן (ש”ס):
       
       אדוני משיב תשובות מפורטות.
        
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אנחנו מכנסים כל שבוע בימי חמישי את המטה. אני עוד הפעם רוצה לציין לטובה את שיתוף הפעולה של כל הגורמים. בפעם הראשונה יושבים סביב השולחן משטרת התנועה, משרד החינוך, הרשות הלאומית, משרד התחבורה, וכולם מנסים לטכס עצה, מנתחים שבוע אחרי שבוע מה קורה בתחום הזה. אני מקווה שנצליח איכשהו להוריד את רמת התאונות, במיוחד הקטלניות, אף שכל שבוע כזה, כשיש לך פתאום התפרצות, זה מזעזע. אחר כך הציבור שוכח, אבל אנחנו ממשיכים לעבוד ומשתדלים לראות את כלל התמונה ולא להתייאש מאיזה שבוע דרמטי כמו שהיה השבוע שעבר. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       יש עוד שואלים רבים. חבר הכנסת ואסל טאהא, האם אדוני ביקש לשאול? בבקשה, אדוני. 
       
ואסל טאהא (בל”ד):
       
       כבוד השר, רכבים עם מנוע דיזל, אגרתם עולה יותר מ-4,000 ש”ח, והמשפחות המשתמשות ברכבים מסוג זה אין ביכולתן לשלם את האגרה במזומן. למה לא מאפשרים למשפחות האלה לשלם את האגרה בתשלומים, כפי שעושות חברות ביטוח? הרי גם ביטוח משלמים לא במזומן - בתשלומים.
       
       שאלה שנייה לגבי משרדי הרישוי.
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       - - -
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ליצמן, אתה השואל הבא, אז למה - - -? כן. 
       
ואסל טאהא (בל”ד):
       
       רציתי גם לשאול בקשר למשרדי הרישוי: שם עומדים בתורים ארוכים מאוד ומחכים ובסופו של דבר לא מקבלים תשובות. מתי ניפטר מהבעיה הזאת?
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       מתי אדוני ביקר בפעם האחרונה במשרד הרישוי? אני רוצה להגיד לך: אני בטוח שאף אחד פה לא - - -
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       זו שעת שאלות לשר, לא לחברי הכנסת, כי הוא לא התכונן.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       כן. אני בטוח שאף אחד מחברי הכנסת לא פנה לאחרונה למשרד הרישוי. אנחנו עברנו את אחת המהפכות הדרמטיות במדינת ישראל ואף אחד לא שם לב. אתם זוכרים את כל ה"כלבוטקים" וכל מיני תוכניות טלוויזיה אחרות, שהתקשרו משם למשרד הרישוי ואין עונה ואין בא ומודדים את הזמן, בן-אדם הולך, בפלאפון – 30 דקות, 40 דקות, 20 דקות. העסק הזה כבר חודשיים מאחורינו. בחודש מאי פתחנו מוקד טלפוני חדש בתחום משרד הרישוי, ואני מציע לך: תעשה ניסיון, תנסה להחליף רשיון נהיגה. תתקשר למשרד הרישוי. לדעתי ייקח לך בדיוק 30 שניות - עד 30 שניות לדעתי תקבל תשובה בטלפון, ואני מבטיח לך שתוך שלושה ימים תקבל בדואר את רשיון הנהיגה, כבר לא צריך לבוא למשרד הרישוי.
        
יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):
       
       - - -
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       רשמו לי אפילו מספר טלפון. אני לא רשאי לפרסם אותו בכנסת, אבל - 70-43-70-700-1. תעשה ניסיון, תגיד לי איזה שירות קיבלת. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       זאת בשורה, חבר הכנסת טאהא. בזכותך קיבלנו בשורה.
       
ואסל טאהא (בל”ד):
       
       זאת בשורה.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני חייב לציין שאני, מתוך לשכתי, עשיתי פעמיים ניסויים כאלה - לא בשם או משהו כזה - זה עבד. אני חוזר, וגם אתה, שלום, כיושב-ראש ועדת הכלכלה, אני מציע לך שתעשה ניסוי. המספר הוא
70-43-70-700-1. הנושא הזה דווקא התחיל לעבוד, ואני לא יודע אם שמתם לב, אפילו בתקשורת הוא פתאום נעלם. 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       כל הזמן תפוס.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       קודם הייתי רואה כל שבוע, כל שבועיים, תלונות שאי-אפשר להתקשר, אי-אפשר להגיע למשרד הרישוי - תשימו לב שבחודשיים האחרונים זה נעלם. 
       
       לגבי תשלום האגרה. תראה, תשלומים קובע משרד האוצר. אנחנו באמת רק צד טכני.
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       - - -

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       לא לטלפן מהכנסת.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       יותר צינור, יותר מבצע. אני יכול לבדוק. האמת היא שאני אנסה לבדוק את זה. לא ידוע לי לגבי זה. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה. אדוני, גש למיקרופון. פשוט הציבור רוצה לשמוע מה השאלות. יש לנו שואלים רבים. לכן, אדוני השר, כדאי אולי לקצר קצת ואחרי זה אולי להרחיב, בסוף. 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       כן. אני מקצר. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ליצמן, בבקשה. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       תודה, אדוני היושב-ראש. אדוני השר, אני לא צריך משרד רישוי, כי הרישוי שאני צריך זה לקורקינט, מקסימום. אז לא בטוח שנותנים את זה שם. 
       
       אבל אני רוצה לשאול אותך ברצינות - ואני לא מדבר כרגע מבחינה דתית, אני מדגיש את זה - רוב התאונות הן כשנוסעים בליל שבת, בשבת, חלק גדול מתאונות הדרכים נגרמות על-ידי אלכוהול או סמים, על-ידי צעירים. שאלתי אליך, קודם כול: למשל, נהג חדש - אני לא בא לגזור על כל הציבור, אבל נהג חדש לפחות, נדמה לי שבמשך השנה הראשונה הוא מוגדר נהג חדש - למה הוא צריך לנסוע בליל שבת? למה הוא צריך לנסוע בשבת? לפחות נהג חדש יכול להיות שייסע כל השבוע - - -
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני, רק לשאול - - -
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       עכשיו אני מדבר ברצינות.  
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       בוודאי. עוד מעט, לאחר שהשר יסיים את התשובות, יש דיון על תאונות דרכים, ואדוני יוכל - - - 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       כן, אבל זאת אחת השאלות על תאונות דרכים גם עכשיו. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אז נא לשאול את השר. נא לשאול אותו. הרי פה מדובר גם בחופש התנועה, וזאת שאלה רחבה יותר. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       אבל זה חלק מהשאלות. כן, אדוני השר. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה. שב, חבר הכנסת ליצמן.
       
       
       
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       א. אדוני היושב-ראש, אני שמח שיושב-ראש ועדת הכלכלה אישר לי שהוא התקשר וזה עובד. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       יפה. סגן שר האוצר לשעבר, אני מבקש לא לחלל את ההוראות של הכנסת בדבר איסור טלפונים בתוך המליאה, זה  מותר רק לצורך ניסיון. 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       לדברי חבר הכנסת ליצמן - חלק ניכר מתאונות הצעירים הוא בין יום חמישי בלילה למוצאי שבת, כאשר החבר'ה יוצאים לבילויים מיום חמישי, זה לא רק יום שישי, זה גם מוצאי שבת, זה בלילה שבין חמישי לשישי. תבינו, בשבוע האחרון, כאשר היו התאונות הקטלניות, הכנו בסוף השבוע מבצע בהשתתפות 700 שוטרים, וזה לא עזר. ניסינו להציב באותם מקומות בילוי מחסומים, בדיקות, ולצערי, גם מבצע רחב היקף, עם 700 שוטרים, עם פריסה ספציפית במקומות הבילוי, לא עזר. 

יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       אתם עושים בדיקות פתע לבדיקת אלכוהול? 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       כמובן, כאשר שוטר עוצר, יש לו מכשיר נייד שמסוגל לבדוק על המקום בדיקת אלכוהול. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       מי שעוסק בתורה, ודאי שבזמן שהוא עוסק בתורה הוא לא נוהג, זה בוודאי יתרון. 
       
       חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.  עוד מעט חברת הכנסת איציק. 

גילה פינקלשטיין (מפד”ל):
       
       כבוד השר, זה שנים ארוכות אנחנו שומעים על דיונים ממושכים ואין-סופיים על הרכבת בקו תל-אביב--ירושלים. החלופות רבות, הדיונים נסחבים ורכבת אין. אני תמהה, מדוע על אזרחי המדינה לשלם את מחיר הסחבת הזאת? אני רוצה לשאול, האם במשרדך כבר התגבשה החלטה להקמה מחודשת של המסילה, ומתי יזכה עם ישראל לראות רכבת פעילה בקו תל-אביב--ירושלים, דבר כל כך חיוני? 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחברת הכנסת פינקלשטיין. אדוני השר, בבקשה. 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       קודם כול, אני חושב שמגיעה לנו ברכה, היום רכבת ישראל נפרדה מרשות הנמלים והפכה לחברה ממשלתית. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת. כבוד שר הביטחון לשעבר. 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       לגבי הרכבות, אם שמת לב, השנה פתחנו שני קווים חדשים, קו רמלה--תל-אביב וקו כפר-סבא--תל-אביב. בחודש ספטמבר ייפתחו שני קווי רכבת נוספים, מבית-שמש לתל-אביב ומראשון-לציון לתל-אביב. בשנה הבאה ייפתחו מספר רב של קווים, לרבות נתב"ג--תל-אביב. 
       
       קו רכבת ירושלים--תל-אביב אושר סופית במשרדי. אנחנו הולכים על חלופה, מה שקרוי 1-A, קו ירושלים--מודיעין--תל-אביב, עם שתי תחנות, ירושלים--תל-אביב, תחנות במודיעין ובנתב"ג, קו שאמור להסיע נוסעים ב-28 דקות מאזור מלחה לכיוון תחנת הרכבת ארלוזורוב. מבחינתי, תאריך סיום העבודה - אני מקווה סוף 2007, תחילת 2008. זה תלוי בדיונים ובאישורי ועדות התכנון, בכלל זה במועצה הארצית לתכנון ובנייה. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       יש סיכוי שהשר הבא יחנוך? 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       בטוח. התוואי שם מאוד לא פשוט, חלק גדול מהמאמץ, עיכובים שמתרחשים בהליכי התכנון, אף שאין שום אלטרנטיבה יותר ידידותית לטבע ולאדם מאשר רכבת. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת דליה איציק, בבקשה, לפי בקשה מיוחדת. אני רואה את חברת הכנסת איציק עדיין כראש האופוזיציה, עד אשר שמעון פרס ישב בכסא שייעדנו לו. 

דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, יש רק יושב-ראש אופוזיציה אחד, שמו שמעון פרס. תודה רבה לך. 
       
       אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מודה שיש לך אולי אחד מן התיקים המסובכים והקשים ביותר; לא היה לי התיק הזה, אבל אני יכולה להניח שזה אחד מהתיקים הקשים. 
       
       לצערי, אני בוגרת תאונת דרכים, אבל מזלי שפר ואני נשארתי בחיים. יש הרבה מאוד אנשים במדינת ישראל שמזלם לא שפר, ממש ברגעים אלה ובשבועות אלה אתה קובר אנשים, זו הפכה להיות מגפה בלתי נסבלת. אני יודעת שיש פה הרבה מאוד מרכיבים, הנהג הישראלי, ורוחו ומזגו וחינוכו, אבל יש גם הרבה דברים אובייקטיביים. 
       
       אני רוצה לשאול אותך, אומרים לי ש-70 בערך נהרגים בשל כך שאין מפרצים בצדי הדרך. אדם קורה לו משהו, הוא רוצה לחנות, הוא רוצה לתקן, הוא נהרג. האם יש בדעתך לעשות משהו בעניין הזה? 
       
       אני רוצה להציע לך הצעה: מוכרחים להביא את הדרמה שמשתוללת מחוץ לבית הזה, בכבישים, לתוך הבית. כי הבית הזה גם מייצר דעת קהל; הוא נגרר אחר דעת קהל, אבל הוא גם מייצר דעת קהל. אני מכירה את יושב-ראש הכנסת, הוא  פתוח להרבה מאוד דברים. צריך לחשוב, צוות חשיבה, להתחיל לראות מה עושים כדי להביא את הנושא הזה לסדר-היום. רשות שידור ציבורית, עיקר התפקיד שלה הוא זה - לא יכול להיות שיהיה יומן כדורסל ויומן כדורגל, ולא יהיה יומן של חצי שעה, כל יום, על תאונות הדרכים. לא יכול להיות שלא תהיה תוכנית כזאת ברדיו. מוכרחים להביא את הדרמה שבחוץ ומוכרחים להושיב צוות. בדקה שניתנת לי אני לא יכולה לתת לך כמה רעיונות, אבל אני בטוחה שיש לך אנשים טובים שמכירים את התורה, ומוכרחים לעשות משהו בעניין הזה. תודה. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחברת הכנסת דליה איציק. אדוני השר, בבקשה. 

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       קודם כול, כמו תמיד צריך ליישם את כל הדברים ואת כל החשיבה שכבר הצטברה. הדבר הראשון שאני מתרכז בו - יש שלושה דוחות שכבר נכתבו, האחד מהם בכנסת, השני על-ידי מבקר המדינה, ודוח שלישי, דיברתי עליו קודם, של עמי סגיס. אם נצליח ליישם כל מה שכתוב בדוחות אלו, אנחנו נתקדם. 
       
       דבר שני, יש תוכנית. יש תוכנית שבועית ברשת ב', בצהריים, שכולה בנושא תאונות הדרכים. אין לי ספק שחייב להיות מאמץ, דווקא בקרב הצעירים, דווקא ברשתות או בתחנות שנהנות מהאזנה של בני נוער. מה שראינו בשבוע האחרון - רוב התאונות התרחשו על-ידי צעירים שחזרו מבילוי, נהגים בני 21, בנות 20, נהג שקיבל את רשיונו לפני חמישה חודשים. בחלק גדול מהמקרים התאונות קרו ב-05:00, ב-06:00, ב-05:40, ב-04:30. לדעתי זאת השכבה הפגיעה ביותר. מבחינת שידור, נשתדל להתרכז בחבר'ה הצעירים הללו, במקומות הבילוי בסופי השבוע. 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה. 

יצחק כהן (ש”ס):
       
       אני רשום? 

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       כן, בוודאי. 

מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, יש לי שלוש שאלות חשובות. אני מסכים אתך, שבסך הכול יש ירידה במספר התאונות ובמספר ההרוגים בתאונות הדרכים. אבל אחד הדברים שמפריעים - הרי אתה מממן את פעילות משטרת התנועה הארצית; משרדך מממן את הפעילות. לצערי הרב, משטרת התנועה הארצית, ברוב המקרים, לא מטפלת נכון בפיקוח ובאכיפת החוק. היא עושה מבצעים, היא עושה פעילויות רבות, אבל אין עליה פיקוח צמוד. הייתי רוצה לבקש ולשמוע ממך, מה הפיקוח של משרד התחבורה? בזמנו היתה הצעה להעביר את משטרת התנועה לסמכות משרד התחבורה. יכול להיות שאתה המממן, אתה תהיה בעל הבית, ולא משטרת התנועה הארצית תכתיב את הפעילות והיא זאת שתקבל את הכסף ותפקח על עצמה. 

       שאלה שנייה, אדוני השר. העלית את הנושא של הפעילות שלכם במגזר הלא-יהודי. לי ידוע, שכל מי שעבד בעשר השנים האחרונות פוטר, בגלל אילוצי תקציבים, כי עבדו במסגרת משנה על-ידי קבלנים למיניהם. האם אדוני מתכוון להחזיר לפחות את אלה שעבדו והם אנשי מקצוע, להיות במשרד ולעבוד ישירות כעובדי המשרד? ממילא הרשות היא המממנת את הפעילות שלהם. 
       
       עניין נוסף. מנהל הרשות לבטיחות בדרכים צריך להיות איש מקצוע, ולא סידור עבודה. בקשתי אליך, ואני יודע שהמשרה מתפנה, שיהיה שם בראש הרשות איש מקצוע שיילחם בתאונות הדרכים. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       לאדוני אין הצעה לאותו איש? אדוני לא מציע את האיש, הוא רק דיבר על איש מקצוע.
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       לא. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, אדוני השר. אחרי שהשר יסיים את תשובתו לחבר הכנסת והבה, ישאל חבר הכנסת עסאם מח'ול. אחריו – חבר הכנסת יצחק כהן. אחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי. אם יש עוד חברים שעדיין לא נרשמו, סגן היושב-ראש יולי אדלשטיין ירשום אותם. בבקשה. 
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       בעניין הפיקוח, אני חושב שאין כל בעיה עם הפיקוח על משטרת התנועה. אני חייב לציין, שהם עושים את העבודה שלהם בצורה יוצאת מן הכלל. אני נהנה לעבוד עם משטרת התנועה. אני נפגש אתם כל שבוע, בימי חמישי – עם מפקד משטרת התנועה, עם צוות הפיקוד הבכיר – וביחד אנחנו מנתחים את הבעיות, מגבשים תוכנית עבודה. אני רוצה לציין לשבח את העבודה שהם עושים, עם התקציב המוגבל ועם כוח-האדם המצומצם. בסך הכול אני חושב שהם עושים את העבודה בצורה יוצאת מן הכלל, עם כל מה שרק אפשר, במסגרת האילוצים. לא רק אני יושב באותן ישיבות, גם גופים אחרים, ולכן אני לא רואה כל בעיה עם הפיקוח. 
       
       בנושא של הפעילות בקרב המיעוטים, ההנחיה שלי היתה להגביר לא רק בתחום הפיקוח. יש שם בעיה שצריך קצת יותר להרחיב או אולי לשפר את הרמה, גם של הקורסים לנהיגה מונעת וגם של דברים אחרים. אנחנו עובדים על זה ויש גם צוות של אנשים שעסק בנושא הזה. זה בהחלט נושא חשוב וחובה לתת עליו את הדעת. 
       
       השאלה השלישית היתה בנושא של איש מקצוע. אני מבטיח לך שזה יהיה איש מקצוע. המשרה התפנתה, ואני לא מתכוון לקחת פעיל מישראל ביתנו. יבוא אדם שהוא איש מקצוע נטו, ואני בהחלט סבור שמנהל חייב להיות מקצוען שבא מהתחום הזה. 
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה, אדוני השר. חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה. 
       
יצחק כהן (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מבקש לשאול שאלה לסדר. איפה אולמרט?

עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):
       
       כבוד השר, אנחנו חיים בתקופה שהקטל בדרכים הופך להיות מגפה ומכת מדינה. ידינו לא כל כך נקיות משבוע הדמים הזה שעברנו, ובכלל מהמצב הזה, כי המצב הוא פועל יוצא גם של מה שאנחנו עושים, גם של מה שאנחנו מחליטים. 
       
       אנחנו העברנו בבית הזה לא מזמן את הקיצוץ במערכת החינוך, למשל, ואנחנו יודעים עכשיו שאחד התחומים שמקוצצים ראשונים במשרד החינוך יהיה שעות הבטיחות בדרכים. אנחנו חייבים לשמוע גם תשובה על השאלה אם מותר, אחרי שאנחנו מגדירים ורואים את מצב הקטל בדרכים, לפגוע בשעות החינוך לבטיחות בבתי-הספר. 
       
       שאלה נוספת נוגעת גם היא לדבר שידינו עושות ולסדר העדיפויות שאנחנו מקיימים במדינה. אנחנו מודעים לכך שהתאונות הן לא רק מאללה, תאונות הדרכים נובעות גם מרמת הצפיפות של כלי הרכב בכבישים, מהאיכות של הכבישים עצמם. אני רוצה לשאול את השר, כמה קילומטרים של כבישים נסללו בחמש השנות האחרונות ככבישים בתוך מדינת ישראל וכמה קילומטרים נסללו בשטחים הכבושים, ככבישים עוקפים. מה העלות, איזו השקעה היתה למדינה בפיתוח כבישים בתוך מדינת ישראל, ואיזו השקעה היתה בפיתוח כבישים עוקפים בשטחים הכבושים. אני חושב שהתשובה על השאלה הזאת היא אקוטית מאוד לדיון שאנחנו מנהלים ולמכת המדינה שאנחנו כולנו רוצים לעצור אותה ולהביא לסיומה.
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה. אדוני השר, בבקשה. 
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       בעניין הקיצוץ, אני לא יכול לדבר על משרד החינוך, אני לא בקיא בזה וזה לא בסמכותי. במשרד התחבורה כל מה שקוצץ בנושא הזה אני החזרתי מסעיפים אחרים. כלומר, הנושא של הבטיחות בדרכים לא ייפגע, גם אם אני אצטרך לקחת ממקומות אחרים ולהעביר לסעיף הזה מסעיפים שמלכתחילה נועדו לנושאים אחרים. 
       
       בנושא של ההשקעה בכבישים וכמה כבישים נסללו, קשה לי להגיד מספר קילומטרים מדויק, אבל מי שנוסע גם על כביש מס' 1, גם על כביש 6, בחיפה ובכלל בכל מדינת ישראל – רואה את העבודות בכבישים. אתמול נתקעתי בשעה 01:00 בפקק אדיר בכביש ירושלים--תל-אביב, ליד שורש, כי עובדים שם בקצב מהיר. אני חושב ששנים רבות לא ראו תנופה כזאת מבחינת פיתוח הכבישים. 
       
       גם ברכבת וגם בכבישים – בחמש-שש השנים הקרובות אנחנו מדברים על תקציבים בסדר גודל של 30 מיליארד שקלים לנושא הזה. אני לא מדבר על זכיינים פרטיים, על מערכת הסעה המונית בתל-אביב ובירושלים, שזה נפרד. היום פתחנו את צומת וולפסון, צומת חשוב מאוד. מחלף וולפסון הוא משוקע, וביום אחד עוברים בו 125,000 כלי רכב. כרגע משפרים את "איילון דרום", את דב הוז, את יוספטל. אם עברת ליד קפלן, לפני כמה חודשים פתחנו את המחלף המשוקע החדש. מבחינת היקף העבודה במדינת ישראל, אני לא זוכר שאי-פעם היה היקף כזה של עבודות. 
       
       בעניין השטחים המשוחררים, לצערי כל הכבישים העוקפים הוקפאו, ולמיטב ידיעתי בשנה האחרונה לא נסלל אפילו קילומטר אחד של כביש במקומות האלה, אף שאני חושב שגם ברמה העניינית וגם ברמה הלאומית זה דבר שהוא בלתי נסבל. חלק מהתאונות היה דווקא שם, כמו מהיישוב כוכב-השחר בכביש עוקף- רמאללה, ששם לא היה שדה ראייה נכון והצומת לא תוכנן נכון. אני לא הייתי מכניס את הפוליטיזציה לכל הנושא הזה. נשאיר את הוויכוחים האלה לדיונים אחרים. 
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה, אדוני השר. קצת עצוב לשמוע שאפילו שר התחבורה נתקע בפקקים. לנו זה לא נותן תקווה. 
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני נהניתי לראות איך עובדים בלילה בקצב מוגבר. 
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אדוני חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה. לאחר תשובתו של השר – חבר הכנסת דוד אזולאי. 
       
יצחק כהן (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה לברך את השר על פתיחת מחלף וולפסון. זה באמת מבצע הנדסי. בן פורת יוסף. אני גם רואה את המחלף של כביש 6, בצומת בני-ראם. רואים התפתחות. אבל, אדוני השר, כבר כמה שנים שקיימת התופעה הזאת והכתובת כתובה על הקיר. כל מה שפתחת היום –  טוב לנקודת הזמן של היום. בעוד חודש, חודשיים, חצי שנה – בסך הכול יש לנו מדינה קטנה מאוד – יהיה מצב כמו במזרח הרחוק, שיש מחלפים ויש אפילו כמה קומות של מחלפים, אבל בגלל הכמות האדירה של כלי הרכב יש עומס, וזה לא יפתור את הבעיה.
        
       כבר היום, אדוני, צריך לחשוב על התוכנית, שאני יודע שהיא קיימת, יצירת "חנה וסע" בכניסה לגוש-דן, ולהשתמש ב"שאטלים", ברכבות קלות ובאוטובוסים חינם למי שיחנה את הרכב שלו בחניונים מחוץ לגוש-דן. אני יודע שבמשרד התחבורה יש תוכניות. אחת ליד נמל התעופה בן-גוריון, לתחבורה שיורדת מירושלים לכיוון גוש-דן, וחונים שם. לתנועה שיורדת מהצפון יש לפני הרצלייה, ולתנועה שבאה מדרום - לפני בית-דגן. אני יודע שיש התוכניות האלה. אדוני, אם לא תיקחו אותן עכשיו לידיים ותתחילו לעיין בהן, להזיז ולהוריד את האבק, כל הפעולות האדירות שעשית עכשיו בסייעתא דשמיא שהיתה לך, פתיחת מחלף וולפסון, כביש 6, המחלפים, יהיו טובים לנקודת זמן היום. עוד חצי שנה, זה כבר שלג דאשתקד. תודה רבה, אדוני.

שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       קודם כול שתבינו. מחלף וולפסון אחד זה 145 מיליון שקל השקעה - שאנחנו נבין מה זה מחלף. אנחנו מדברים על מחלף, ולפעמים לא מבינים באיזו השקעה מדובר. רק בקטע הזה, הקטן, בין מחלף וולפסון לדב הוז וליוספטל, שזה קטע קצר, הולכים להשקיע בשנה הזאת, עם כל המחלפים והרכבות, 450 מיליון שקל. שאנחנו נבין על מה מדובר פה. 
       
       הנושא של "חנה וסע" הוא נושא חדש שמפתחים אותו בקצב, מתכננים. החניון הגדול ביותר יהיה בכניסה לתל-אביב ליד צומת שפירים. מתוכננים עוד כמה בתל-אביב. אנחנו בדיונים עם עיריית תל-אביב בנושא הזה. אבל גם זה יבוא כחלק מהתוכנית.
       
       אנחנו גם מתכננים מסלולים מהירים בכניסה לתל-אביב ולירושלים. אני אישית תולה הרבה תקוות בנושא הרכבות. הרצון שלי הוא להגיע תוך שש שנים למצב שלמעשה כל מדינת ישראל תהיה מקושרת ברשת רכבות, מדימונה דרך כל הרשויות בדרום: נתיבות, שדרות, אופקים, באר-שבע, עד לנהרייה, בית-שאן, רכבת העמק. אם נגיע למצב הזה, זה פתרון אולטימטיבי. אם בן-אדם בדימונה יוכל להיכנס לרכבת ולהגיע לתל-אביב בשעה ו-20 דקות, שעה וחצי בניחותא, בלי פקק, אני חושב שעשינו קפיצת דרך עצומה.   

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה, אדוני השר. חבר הכנסת דוד אזולאי. אחריו – חבר הכנסת איוב קרא. 
       
       אני אומר לחברי הכנסת, שר התחבורה כבר עונה במשך שעה. זכותו לסיים. אני בטוח שהוא ירצה לענות על השאלות שלכם, רק תנסו לעשות את השאלות קצרות. בבקשה, אדוני.
       
דוד אזולאי (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אם אתה כבר מעיר על זה שהשר עומד כל כך הרבה זמן ומשיב על שאלותיהם של חברי הכנסת, אני רוצה להודות לו על כך, כי אני חושב שהוא עושה את זה גם בנעימות ובסבלנות. 
       
       אדוני השר, יש לי רושם משום-מה, שכל פעם בקיץ יש יותר תאונות מאשר בעונת החורף. יש לי רושם שלשעון הקיץ יש איזו השפעה. הייתי מציע לך לעשות מחקר בעניין הזה, עד כמה יש לשעון הקיץ השפעה על תאונות הדרכים במדינת ישראל. אני מאמין בדבר הזה. יש אנשים שעדיין ישנים על-פי השעון הביולוגי ולא על-פי שעון הקיץ. לכן, טוב תעשה, אדוני, אם תיקח את היוזמה הזאת.  
       
       דבר שני: יש בבתי-הספר משמרות הזה"ב – זהירות בדרכים. אני זוכר, כאיש חינוך, שנתנו יותר שעות בבית-הספר לנושא הזה. יכול להיות שהנושא הזה לא שייך למשרדך, אבל אולי כדאי לשתף את משרד החינוך בחידוש רעיון משמרות הזה"ב לא רק בבתי-הספר היסודיים אלא גם בבתי-הספר התיכוניים, כדי ליצור יותר מודעות בקרב תלמידים בוגרים שהם בזמן הקרוב, או-טו-טו, בני 17.5 והולכים להוציא רשיון נהיגה, וחשוב שידעו את העניין. 
       
       הנושא השלישי והאחרון: היום התבשרנו שרכבת ישראל עוברת לממשלת ישראל ותהיה חברה ממשלתית. מי שנוסע ברכבת היום יודע שזה תענוג - מגיעים מהר, גם נוח, זה לא מה שהיה פעם. אני מאוד מקווה שבמעבר הזה תהיה עלייה ולא ירידה בשירות לציבור. תודה.
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. אדוני השר, בבקשה.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       לגבי משמרות הזה"ב: א. אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם משרד החינוך, וזה לאו דווקא בבתי-ספר יסודיים, גם היום, אלא להיפך. הכול כמובן נגזר מהתקציב. אנחנו משתדלים להקצות לזה כמה שיותר, כי יש בזה גם פיקוח, גם שיתוף של הנוער, גם ממד חינוכי. אני אישית מייחס לזה הרבה חשיבות. 
       
       לגבי הרכבת, כמו ששמת לב, השיפור עולה משנה לשנה, השיפור בשירות, ואחת הקפיצות הגדולות מבחינת ההרגלים או שינוי ההרגלים של הציבור זו הרכבת. בעשר שנים קפצנו מ-6 מיליונים ל-20 מיליון נוסעים עד סוף השנה הזאת ברכבת. העיקר כרגע הוא להכפיל את אורך המסילות. אנחנו מדברים היום על כ-1,000 קילומטר מסילות של רכבות. אני רוצה להגיע לכ-1,900 תוך שש שנים. אם נכפיל את אורך המסילות, תאמין לי שאנחנו נדאג שגם השיפור בשירות לא ייסוג אחורה אלא יימשך. היום זה כלי תחבורה מבוקש, והמודעות אליו גוברת מיום ליום.
       
       לגבי שעון הקיץ, לא בדקתי את הקשר הסטטיסטי. לצערי, מה שאני ראיתי פה בנתונים, לפחות של השבוע האחרון, מדובר יותר בקשר לבילויים בשישי-שבת, סוף השבוע, מאשר לשעון הקיץ. כולם ב-05:00,  ב-04:00, ב-22:00. אני לא חושב שבשעות האלה יש השפעה לשעון הקיץ, אף שאני לא פוסל שום דבר, ופה שווה לבחון ולבדוק כל דבר. אבל גם בעולם הרחב אני לא ראיתי שמישהו מצביע על הקשר בין שעון הקיץ לתאונות.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אדוני השר, אם יורשה לי, בזמנם הוצגו מחקרים כאלה בעת דיונים על שעון הקיץ ולא על התאונות, שיש לכאורה איזה קשר. שווה אולי לבדוק את הנושא.
       
       חבר הכנסת איוב קרא, שאלתך. שאלה אחרונה ניתן לחבר הכנסת טלב אלסאנע. הוא גם התחייב בפני שהשאלה תהיה קצרה.

איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני מקווה שתתמוך בהצעת החוק שהגשתי לפני ימים מספר בנושא ביטול האגרה בכביש חוצה-ישראל. 
       
       בעקבות הפיגוע שהיה לפני ימים מספר, יש מחשבה שהכביש הזה יהיה תת-קרקעי. האם אתה לא חושב שהגיע הזמן שהמדינה תיקח על אחריותה את כל הסוגיה הזאת במקום שהכביש הזה יישאר שומם הן בגלל הביטחון והן בגלל העלות המופרזת, הקנסות והטיפול הכושל של החברה הזכיינית באותו כביש? מה עוד שאנחנו לא פותרים את כל נושא הפקקים בכביש החוף ובכביש הישן. לא סייענו בהפחתת הפקקים עם תחילת פעולתו של כביש חוצה-ישראל.   
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       לגבי כביש חוצה-ישראל, אני בטח לא אתמוך בביטול חוזה קיים, בביטול התחייבות של המדינה. אתה זוכר שהססמה הראשונה שלי בפוליטיקה היתה "מלה זו מלה", ומדינת ישראל חתמה על חוזה עם משקיעים, בכלל זה עם משקיעים זרים, והיא התחייבה.

	אני חושב שמוקדם לשפוט את כביש חוצה-ישראל, כי רק חלק קטן, רק קטע קטן ממנו נכנס לפעולה. כשכל האורך, 84 ק"מ, ייכנסו לשימוש הרחב, יהיה אפשר לשפוט אם הוא הצליח או לא. אותו דבר לגבי האפשרות להוריד אותו מתחת לקרקע. צריך להבין שעל כל קילומטר תת-קרקעי מדובר במיליוני דולרים. מבחינה תקציבית אני לא רואה אפשרות כזאת. צריך פשוט להיות בקיא שם במספרים. אמרתי לך היום שמחלף וולפסון משוקע באיזה קטע קטן שהוא מתחת לאדמה, וזה עולה 145 מיליון שקל. תאר לעצמך מה זה לעשות כביש כזה, אפילו לא תת-קרקעי, אלא משוקע, ותראה על מה מדובר פה.

	אני מציע שמבחינת השיפוט שלנו כרשות מחוקקת וכרשות מבצעת לא רק נהיה ערים לדעת הקהל ולמשבי רוח כאלה ואחרים בציבור, אלא גם נהיה רציניים ואחראיים. אני לא הייתי ממהר פה להספיד את כל הפרויקט הזה של כביש חוצה-ישראל. אני מציע שקצת נמתין.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. אחרון השואלים, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה, שאלתך לשר התחבורה.

טלב אלסאנע (רע”ם):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מאחר שנשאלו השאלות בקשר לתשתית, יש לי שתי שאלות אליך. שאלה ראשונה: יש חברות ממשלתיות שכפופות לך כשר התחבורה, כמו “אל על”, רכבת ישראל וחברות ממשלתיות נוספות. מצד שני, יש חוק הבא להבטיח ייצוג הולם לציבור הערבי במועצות המנהלים בחברות האלה. מה עושה משרדך על מנת להבטיח ייצוג הולם לציבור הערבי במועצת המנהלים? כי זה חשוב גם לעיצוב המדיניות של אותה חברה ממשלתית בתחום הזה.
       
       שאלה שנייה: כידוע לך, למרות ההתנגדות של תושבי באר-שבע, הועברה לאתר הפסולת דודאים גם הפסולת של המרכז וגם באזור רמת-חובב; מעבירים את האשפה הכימית. הרבה משאיות שעוברות שם גורמות נזק גם לתשתית, אבל כל תאונת דרכים גורמת לנזק קשה מאוד. מדוע לא מעבירים את האשפה והפסולת הזאת באמצעות הרכבת ולא באמצעות משאיות?


שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       שאלת אותי פעם ואני יכול לענות לך. בדקתי את העניין גם בפעם הקודמת. הרכבת לרמת-חובב מתחילה לעבוד בחודשים הקרובים, וכל העברת הפסולת תיעשה ברכבת. יתירה מזו, אני ביקשתי להוביל תיקון חקיקה, או אפילו תיקון אדמיניסטרטיבי, כדי שההובלה של רוב הרעלים, החומרים הכימיים והחומרים המסוכנים תתבצע ברכבות מיוחדות. אבל אין ספק שככל שנוריד את המשאיות האלה מהכביש כך נשפר את הבטיחות בדרכים ואת הבטיחות הסביבתית.
       
       לגבי הייצוג - אני חושב שגם במשרד הקודם שלי וגם במשרד הזה אנחנו עשינו את המקסימום על מנת לתת ייצוג למגזר המיעוטים. גם במינהל מקרקעי ישראל, הפעם הראשונה שמונו בני המיעוטים למועצת מינהל מקרקעי ישראל, גם ערבים, גם דרוזים, היתה בתקופתי. גם אצלי בלשכה, בכלל המינויים החדשים, מונו גם בדואי וגם דרוזי, והם עובדים צמוד אתי.
       
       אני בהחלט חושב, שמי שעושה את חובתו למדינה, גם המדינה חייבת לשמור על זכויותיו. אבל כל הדברים האלה הם לשני הכיוונים. שום דבר לא יכול להיות חד-צדדי. אלה שהם באמת אזרחים נאמנים למדינה, מגיע להם הכול. גם ההיפך הוא הנכון. תודה.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לשר התחבורה אביגדור ליברמן, שנתן תשובות מדויקות ומפורטות, וגם עמד יותר משעה על הדוכן על מנת להתמודד עם כל השאלות של חברי הכנסת.



התמשכות הקטל בכבישים
       ["דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 93.]

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חברי הכנסת, מעניין לעניין באותו עניין.  הנושא הבא שלנו הוא: התמשכות הקטל בכבישים – דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת ישראל אייכלר, מחודש פברואר השנה. הנושא לא יכול לרדת מסדר-היום. לכן, חבר הכנסת אייכלר יפתח את הדיון. אחריו ידבר שר התחבורה. אחריו – יושב-ראש הוועדה המיוחדת לנושא התאונות, גלעד ארדן. לאחר מכן - יש רשימת דוברים. שלוש דקות לרשותך, אדוני.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       כמציע אמורות להיות לי עשר דקות. אין לי מה לומר בשלוש דקות.
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה לנו ארבעה חודשים מאז החליטה הכנסת לקיים דיון במליאה על המשך הקטל בדרכים. אני לא יודע אם זה היה מן החוכמה שדחו את הדיון הזה כל הזמן, עד ששר התחבורה ניאות לבוא ולענות בשעת שאלות, ואחר כך, באותה הזדמנות, שהוא לא יצטרך לבוא הרבה לכנסת, לדון גם בנושא כזה בדרך אגב.
       
       במקרה או שלא במקרה, ואין מקרה בעולם כלל, זה נפל בדיוק בשבוע שהיה קטל כל כך נורא בכבישים, קטל של 15 הרוגים רק בימים האחרונים. תארו לעצמכם שאם הייתי מציע דיון על מלחמת האינתיפאדה, או על הסכנות של מלחמת עירק, סכנה שהיתה לפני ארבעה חודשים – לא היינו מחכים ארבעה חודשים בשביל לדון בזה.
       
       הטעות הנהוגה ביותר והנפוצה ביותר בעניין תאונות הדרכים היא המלה הנוראה שנקראת סטטיסטיקה. אם הסטטיסטיקה מראה שבשנה מסוימת מספר ההרוגים ירד בכמה אחוזים, כולם מרוצים, וזאת טעות גדולה מאוד, כי כשמדובר בשפיכות דמים, הקורבן של אותו אדם, או אותה משפחה, בכלל לא תלוי בשאלה כמה אנשים נוספים נהרגו אתו. חוץ מזה, אם מדברים על סטטיסטיקה, יש 100,000 פצועים בשנה. מדברים כל הזמן רק על ההרוגים. 
       
       היות שהיושב-ראש אמר שיש לנו רק כמה דקות, ואני תכננתי נאום של עשר דקות, אתמצת ממש במלים ספורות את מה שאני מציע למעשה.
       
       קודם כול, מהדוח של ועדת החקירה הפרלמנטרית בראשות חבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל,  עולים הרבה ממצאים. אבל אחד הדברים שאני הייתי מציע כתוצאה מהדוח הזה, ובלי שיש המלצה כזאת שם, הוא להפריד את הפיקוח והאכיפה של חוקי התנועה בכבישים. אני מאמין שתחת סמכותה של משטרת התנועה, או משטרת ישראל, תוקמנה חברות פרטיות, שזה יהיה תפקידן – לצייד מאות ואלפי נהגים במצלמות, ואלה יצלמו עברייני תנועה ויעבירו את הממצאים האלה למשטרה ולבתי-המשפט. אם כך יהיה, רוב הנהגים ינהגו יותר טוב. היום, גם כשיש ניידת משטרה, פתאום אתה רואה שיירה של אנשים שנוהגים כמו ילדים-טובים-ירושלים. אם ידעו שכל נהג שני יכול להיות מצויד במצלמה ויצלם את העבירה הזאת, כך יהיה. החברה הפרטית הזאת תשקיע את הכסף במצלמה והיא תקבל את העמלה שלה. היא תוכל לעזור ולסייע במהפכה בעניין תאונות הדרכים.
       
       נקודה נוספת – מדובר הרבה על השפיטה. כשהשופט מטיל קנס גבוה, יש אנשים עשירים שמשלמים זאת בכיף ואין להם בעיה לעשות "רייס" על הכביש ולהשתולל עם ה"ב.מ.וו." שלהם הלאה. והאנשים העניים ממורמרים. אני הייתי מציע להכניס בחוק ענישה שלפיה השופט יהיה מוסמך לקבוע לפי חומרת העבירה ולא לפי חומרת התוצאה, ולהטיל עבודות שירות בבתי-חולים, במחלקות אורתופדיות ונוירוכירורגיות, בבית-לוינשטיין ובכל מיני מקומות כאלה. אני משוכנע שנהג שעבר עבירה ויצטרך לעשות יום לימודים ארוך בבית-לוינשטיין, או לפי העבירה, שבוע או חודש, ינהג הרבה יותר טוב.
       
       אני רוצה לסיים במה שהרמב"ם פוסק: "ואין לך דבר שהקפידה תורה עליו כשפיכות דמים, שנאמר: לא תחניפו את הארץ, כי הדם הוא יחניף את הארץ", ו"אין - - - השחתת ישובו של עולם כשפיכות דמים". ושפיכות דמים היא לא רק כשאדם עושה זאת בכוונת מכוון, אלא גם כשהוא שם מכשול. ונפסק ב"שולחן ערוך": "ויש לחוש יותר לספק סכנה מלספק איסור", ולכן אסור ללכת למקום סכנה. בכל אלה הדברים של הסכנות, כמו קיר נטוי, אסור לסמוך על הנס, או לסכן נפשו וכל כיוצא בזה. ושומר נפשו ירחק מהם.
       
       אומרים:  תאונות דרכים זו לא גזירה מן השמים. זה לא נכון, גם זו גזירה מן השמים, אבל זו גזירה שבידי האדם להינצל ממנה, כמו קיר נטוי - כי שטן מקטרג בשעת הסכנה.  אם הנהגים ינהגו בזהירות ובשום שכל, הסכנה פחותה בהרבה והסייעתא דשמיא הרבה יותר גדולה, אבל אם נוסעים כפראים, לא כל אחד יש לו זכות להינצל מזה.
       
       השבוע היתה תאונה אחת שמלמדת שזה ממש משמים.  כמו שלכל כדור יש כתובת, לכל תאונה יש כתובת.  מכונית שנסעה מאשדוד לאשקלון נפל לה הגלגל באמצע הנסיעה. למכונית הזאת ולנהגה לא קרה כלום, אבל הגלגל התגלגל אל הצד השני של הכביש ונכנס, רחמנא ליצלן, אל תוך זכוכית של משאית, לשמשתו של נהג משאית. הוא נהרג, רחמנא ליצלן, שני האנשים שישבו לידו לא נהרגו. זה אומר שגם כאן זה עניין שמיימי, אבל זה לא נותן לנו שום פטור מלעשות מה שאנחנו יכולים.  
       
       חבל שלא יכולנו לפרט יותר, אבל אני מקווה שחברי הכנסת שיעלו אחרי יציעו עוד הצעות כדי שאחת ולתמיד נוכל למגר את תאונות הדרכים. אפשר להפחית אותן לפחות ב-50%.
       
       אני מסיים בפסוק: "כי מלאכיו יצוה לך לשמרך בכל דרכיך", "ה' ישמר צאתך ובואך מעתה ועד עולם" - לכל נהגי ישראל.  תודה רבה.
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אמן, ותודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר על דבריו החשובים, שנאמרו בקיצור נמרץ, אבל היה בהם הרבה טעם.
       
       אני מבין ששר התחבורה יצא לקחת קצת אוויר. אם הוא רוצה לנוח עוד שנייה, נאפשר לו. אחרי שר התחבורה ידבר חבר הכנסת גלעד ארדן, יושב-ראש הוועדה המיוחדת לנושא תאונות הדרכים בכנסת. אדוני השר, אתה חוזר לדוכן אחרי הפסקה קצרה על מנת להשתתף בדיון על התמשכות הקטל בדרכים. בבקשה.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אדוני היושב-ראש, כבר פירטתי בתשובות על שאלות; לצערי הרב, אייכלר לא היה ברוב הדיון במליאה.  אמרתי שצריכים לראות את מלוא התמונה, ובשבועיים האחרונים התמונה היא קשה מאוד.  ברוב המקרים מדובר בהתנהגות פרועה של אנשים.  לצערי, בחצי מן המקרים מדובר בבני נוער או בנהגים חדשים בני  20, שרק קיבלו את רשיונות הנהיגה וחזרו מבילויים.  
       
       הפתרון פה הוא ארוך טווח, הרבה השקעה בהסברה, בחינוך, ליצירת שינוי מבני מנטלי עמוק. באמצעים המיניסטריאליים הפשוטים קשה למנוע מאדם שנוהג בלילה בכביש ריק לבדו להיכנס בעמוד מרוב עייפות, בגלל שתייה, כיוון  שהוא בגילופין.  אלה מקרים שבהם אתה אומר:  מה עוד אפשר לעשות?
       
       מצד אחר, הכתבים, במיוחד, לא אוהבים לשמוע את הסיבה של הגורם האנושי. עם כל הצער שבדבר – אני מרגיז את כולם – אני עובר ועושה מחקר על כל תאונה - - -
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני רוצה לשמוע את עמדת הממשלה בעניין הפרטת האכיפה של חוקי התנועה ונתינתה בידי חברות פרטיות.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       שמעתי את זה, עמדתי בפרוזדור.
       
       אני מנצל כל במה וחוזר ואומר, שאם לא נשנה את ההתנהגות שלנו כבני-אדם, יהיה המצב בתחום הזה קשה.
       
       לגבי האכיפה של כל החוקים והתקנות על-ידי חברות פרטיות – הממשלה מחויבת לעשות את זה.  נכון שבחברות הפרטיות הגדולות, הבדיקות התקופתיות וקצין הבטיחות קיימים פחות או יותר בצורה סבירה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני מדבר על חברות אכיפה.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני אגיע לזה.
       
       יש בעיה שאני לא רוצה להתעלם ממנה, והיא נוגעת למפעילים קטנים, בודדים, של משאית או שתיים, או של רכב מסחרי אחד או שניים, ושם יש פחות הקפדה.
       
       העברה של האכיפה לחברה פרטית – אני לא בטוח שבמדינה שלנו זה נכון. יכול להיות שבחלק כזה או אחר, תחת פיקוח ממשלתי, ניתן לעשות את זה, אבל הוויכוח הזה קיים בתוך משרדי הממשלה.  זה ויכוח פילוסופי עמוק. בקטע קטן מאוד ניסינו להעביר את מצלמות המהירות למפעיל פרטי, במקום שהמדינה תשקיע בזה. נניח שהיום מדובר על פרויקט של 130 מיליון שקל כדי לפזר בכבישי מדינת ישראל את כל המצלמות בשיטת BOT, ושהזכיין יקבל חלק מהקנסות שיבואו כתוצאה מזה. לצערי, בחלק גדול מהמקרים היתה התנגדות עזה גם של משרד המשפטים וגם של משרד האוצר. אני חייב לציין, שאי-אפשר להתעלם לגמרי מהנימוקים שהם הביאו. הנושא שנוי במחלוקת. אם אתה שואל אותי, אני מעדיף שהמדינה תמצא את התקציבים האלה ותעשה את זה בעצמה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       למשטרת התנועה אין אינטרס, חברה פרטית יהיה לה אינטרס.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       אני לא מסכים אתך. כגוף מקצועי ומכובד, למשטרת התנועה יש אינטרס להוכיח את היעילות והיכולת שלה להתמודד עם המשימה. העניינים פה יותר עמוקים מאשר רק גביית כסף. אם מדובר בזכיין, למשל בגרירת רכב שבדרך כלל העיריות מפעילות אותה, הייתי אומר שזו יעילות מוגבלת מאוד.  למה?  כי הם מתרכזים במרכזי הערים, שם אפשר לעשות פרנסה טובה ולגרור את כלי הרכב למגרש קרוב ביתר מהירות, כי הרצון שלהם הוא להרוויח כסף. זה מעורר הרבה זעם בקרב הציבור הרחב, אבל זה מרכז את המאמץ בקטעים שהם כדאיים מבחינה כלכלית. יש קטעים שהם חשובים לא פחות מבחינה בטיחותית, אבל הם לא כדאיים כלכלית, ושם זה מוזנח לחלוטין.  
       
       אני אומר עוד הפעם: אני לא שולל את זה לחלוטין. גם אי-אפשר לשלול את הטענות של משרד המשפטים ומשרד האוצר. בכל אופן, הייתי מעדיף שנמצא את כל התקציבים הדרושים ושכל נושא האכיפה יישאר בידי המדינה, כמו הצבא. בדרך הזאת אפשר להגיד שנפריט את המשטרה ואת הצבא, נפריט את חיל האוויר. אין גבול לאן אתה יכול להידרדר פה. זה חייב להיות בגבולות הטעם הטוב.  כרגע ההצעה הזאת לא נראית לי.
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לשר התחבורה. הבא בתור הוא חבר הכנסת גלעד ארדן, יושב-ראש הוועדה לנושא תאונות הדרכים בכנסת. אחריו – חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואם היא לא תהיה – חבר הכנסת אריה אלדד.  שלוש דקות לרשות אדוני.
       
גלעד ארדן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באופן אישי נראה לי שאם נסתכל על האולם הזה עכשיו, אולי נבין את הבעיה הכל-כך כאובה של תאונות הדרכים. אסביר למה אני מתכוון.
       
       ב-1,000 הימים שחלפו מאז פרוץ האינתיפאדה הנוכחית, נהרגו בפעולות טרור יותר מ-800 ישראלים - בפרק זמן של שלוש שנים. בתקופה זו השקיעה מדינת ישראל מיליארדים רבים של שקלים כדי להילחם בטרור ולמונעו, גם דרך ההוצאה הממשלתית וגם דרך גביית כספים עקיפה מאזרחי המדינה, כמו לדוגמה גביית דמי אבטחה בבתי-קפה ודרכים נוספות. בתקופה זו טסו שרי ישראל מאות פעמים כדי להסביר ברחבי העולם את חשיבות המלחמה בטרור, וראש הממשלה וצוותו השקיעו אלפי שעות במאמץ לתכנן ולבצע את המלחמה בטרור ולהשמידו. בדיוק באותם 1,000 ימים שחלפו, שבהם נהרגו כ-800 ישראלים, מאז תחילת האינתיפאדה, נהרגו בכבישי ישראל בכל שנה כ-500 אזרחים בממוצע ונפצעו אלפים רבים. 
       
       למה אני טורח לעשות את ההשוואה העצובה הזאת בין מספר הנפגעים מהטרור למספר הנפגעים מתאונות הדרכים? כיוון שאני סבור, אדוני השר, שלפני שהמדינה על כל זרועותיה מאשימה את הנהג - או כמו שנהוג לכנות אותו: הגורם האנושי - בתאונות הדרכים, היא צריכה לבדוק היטב היטב את עצמה ולוודא שקודם כול היא, המדינה, מטפלת בתאונות הדרכים באופן המקצועי והיסודי ביותר שניתן. בדיקה כזאת, אדוני השר, שכבר נעשתה בעבר פעמים מספר, העלתה באופן ברור, שלצערנו אין המלחמה בתאונות הדרכים נמצאת בראש סדר העדיפויות שלנו.
       
       המלחמה בתאונות הדרכים צריכה להפוך לפרויקט לאומי. זה נכון שבאופן יחסי, אדוני השר, מספר הנפגעים אצלנו, יחסית לגודל האוכלוסייה, איננו הגבוה ביותר. אולם, לצערי, אם נשווה את כמות כלי הרכב הנעה בכבישי ישראל ומעורבת בתאונות דרכים למדינות מפותחות אחרות, אנו נמצאים במצב גרוע ביותר, שעם עליית השימוש בכלי רכב פרטיים עוד עלול להידרדר אף יותר. מה עוד שאצלנו, לצערנו, כל הרוג כזה מיתוסף להרוגי הטרור. ולכן, אסור בשום פנים, לדעתי, להשוות אותנו לשום מדינה אחרת.
       
       לא ייתכן שמקבלי ההחלטות במדינת ישראל יתפנו לדון בתאונות הדרכים רק בשבוע שבו נהרגים מעל 15 אזרחים בכבישי ישראל. הטיפול בנושא כאוב זה צריך להיות רצוף ויומיומי, ולהיות ממוקם בראש סדר העדיפויות של הממשלה. אני מצפה שראש הממשלה ישתתף לא רק בישיבות של ועדת החוץ והביטחון, אלא גם בישיבות העוסקות במאבק בתאונות הדרכים. אני מצפה משרי הממשלה שנושא הקטל בדרכים קשור לתחומי העיסוק של משרדם - ואני מתכוון פה לא רק לשר התחבורה, אלא לשרת החינוך ולשרים הנוספים -  שיעסקו ויתבטאו הרבה יותר בעניין זה, ויקרינו על-ידי עיסוק זה על הפקידות המקצועית במשרדם וימחישו לה כמה חשובה מלחמה זו. 
       
       דווקא בשבוע זה שבו נהרגים ילדים בכבישי ישראל, כשברור לכולנו - והשר הזכיר גם את זה -  שהחינוך לזהירות ובטיחות בדרכים הוא אחד הגורמים המשמעותיים ביותר במניעת תאונות, אנחנו מתבשרים שמשרד החינוך נאלץ לפטר מאות מורים ומדריכים המחנכים את ילדי ישראל לבטיחות בדרכים, ובממשלת ישראל אין פוצה פה ומצפצף.
       
       בימים האחרונים התמניתי ליושב-ראש ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים, ובהזדמנות זו אני באמת רוצה להודות לחבר הכנסת שלום שמחון, יושב-ראש ועדת הכלכלה, על המינוי. במסגרת תפקידי כיושב-ראש הוועדה אני בהחלט מתכוון לעסוק גם בגורם האנושי; לעסוק בהחמרת הענישה, לעסוק בשינוי סוג הענישה, בשינוי העבירות הנאכפות, בחינוך לבטיחות בדרכים, בהכשרה הניתנת לנהגים ועוד ועוד נושאים רבים הדורשים שינויים ושיפורים. אבל בראש ובראשונה אני רואה את תפקידי, רואה עצמי כמי שמוטלת עליו החובה והאחריות להכניס לראשה של הנהגת המדינה שנושא זה איננו פחות חשוב מהמלחמה בטרור. במידה רבה, היכולת שלנו להצליח במלחמה זו איננה תלויה בפלסטינים או באמריקנים. היא תלויה בנו ורק בנו, ובהתייחסותנו לנושא.  
       
       כצעד ראשון במאבק, אדוני היושב-ראש, הייתי מבקש ממך ומיושב-ראש הכנסת לשקול להחזיר את המנהג שהיה קיים בעבר במשכן זה, שלפיו קרא יושב-ראש הכנסת בתחילת כל שבוע דיונים את מספרי ההרוגים והפצועים בתאונות הדרכים בשבוע הקודם. 
       
       התייחסות הציבור לעברייני התנועה ולנהגים המסכנים את סביבתם מושפעת בראש ובראשונה מהתייחסות הנהגת המדינה לנושא. אני קורא לכל אחד ואחד מאתנו, חברי הכנסת, בואו נתייחס לנושא זה בחרדת קודש ונבין שלכל הרוג שנהרג בתאונת דרכים יש משפחה, יש קרובים, יש חברים, והוא בדיוק כמו כל הרוג שנהרג בפעולת טרור. ולכן, חברי חברי הכנסת, בואו ניתן דוגמה, בואו ניסע בזהירות ונדאג שכל מי שמסביבנו ייסע בזהירות, ואז, בוודאות, בלי קשר לפלסטינים, נגיע בשלום. תודה.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת גלעד ארדן. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. לאחר מכן - חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת שאול יהלום. שלוש דקות לרשות גברתי, בבקשה.

גילה פינקלשטיין (מפד”ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני חודשים מספר פנו אלי ארגונים שונים שעוסקים בנושא תאונות הדרכים וביקשו ממני לארגן - - - אז עדין לא ידענו שתהיה ועדה, ואני שמחה מאוד שיש ועדה ושחבר הכנסת גלעד ארדן עומד בראשה, כי אני יודעת שהוא נמרץ ויעשה רבות בוועדה.
       
       קיימתי אתמול את הכנס והזמנתי את אביו של אילן רמון ז”ל, שסיפר שבביקור האחרון שלו אצל בנו, סיפר בנו שבארצות-הברית אנשים עומדים בסבלנות רבה מול הרמזורים, וגם אם קרה שנהג לא ראה שאור הרמזור ירוק, השיירה אחריו ממתינה בסבלנות, ולא כמו אצלנו, שכשעוד לא ירוק הנהגים כבר מתחילים לצפור. אז איך זה קורה? זה הכול עניין של חינוך. אז כמו שהנוער שלנו יצא פעם לטיולים וקטף פרחים בדרך והיום לא קוטפים את הפרחים, שומרים עליהם, כך צריך לחנך אותם בנושא זהירות בדרכים.
       
       ממשלת ישראל חייבת לשמור על אזרחיה לא רק בגבולות אלא גם בכבישים. תאונות הדרכים אינן גזירה משמים, ובהחלט אפשר למגר אותן. פחות ישיבות, פחות דיונים ויותר ניידות בכבישים, כבוד השר. מרחץ הדמים הבלתי-פוסק בכבישי הארץ אינו נותן לנו מנוח. 15 בני אדם קיפחו את חייהם רק בימים האחרונים. דמם של מי שקיפחו את חייהם בנסיעה או בהליכה תמימה אינו זועק אלינו פחות מדמם של אחרים, שמצאו את מותם בנסיבות אחרות, טרגיות ככל שיהיו. 
       
       אבל, לצערנו, תחושה מוטעית הרואה בתאונות דרכים חלק משגרת ימינו, גזירת גורל, כמעט דבר מובן מאליו, היא כבר שנים ארוכות בעוכרי המאבק בתאונות הדרכים. מדי שנה מקפחים חייהם בכבישים למעלה מ-500 איש ורבבות נפצעים בדרגות חומרה שונות. לעתים נראה כי עולם כמנהגו נוהג. אנו מציינים היום בדיוק את אמצע השנה האזרחית, ולדאבוננו אכן מניין ההרוגים כבר חצה את ה-220. מספר ההרוגים בתאונות בישראל הוא מהגבוהים ביותר בעולם המערבי. כל כך הרבה כבר נאמר ונעשה בניסיון לעורר את תשומת לבם של הנהג והולך הרגל הישראלי לסכנות האורבות להם בדרכים, אבל יש רק מעט תוצאות, אם בכלל. 
       
       לא מעט גופים קיימים אמורים להירתם למאבק הזה. אולם, עם כל הרצון הטוב, טרם נוצר מהלך משמעותי שיטביע חותם ממשי על המצב בכבישים. מבקר המדינה כתב לפני שלוש שנים בדין-וחשבון שלו לשנת 2000, כי תאונות הדרכים הן מכת מדינה וכי אין די באמצעים הננקטים. המבקר כתב אז, כי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהוקמה ב-1997 כדי לרכז את הפעילות בנושא, לא ממלאת את תפקידה כראוי בכל הקשור לתיאום בין הגופים העוסקים במאבק בתאונות דרכים. הוא טען כי הממשלה חייבת לדאוג לסלילת כבישים ידידותיים לנוהגים, לשיפור הסדרי התנועה.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אבקש לסיים.

גילה פינקלשטיין (מפד”ל):
       
       עוד קרא מבקר המדינה למשרד התחבורה, למע"צ ולמשטרה לגבש מדיניות ברורה באשר לבטיחות כלי הרכב הנעים בכבישים, בייחוד אלה הכבדים, ולשנות את תקני העומס המרבי. בדוח הביקורת המיוחד מנה המבקר עוד שורה ארוכה של הערות חשובות, ואקצר ולא אפרט אותן.
       
        כחלק מן המאמץ בנושא, הנחתי בראשית השבוע הצעת חוק המאפשרת למשטרה להחרים רכבים שנהגיהם עברו עבירות תנועה חמורות, ובהן רצח, הריגה, גרימת מוות ברשלנות, נהיגה רשלנית המסכנת חיי אדם וכן נהיגה כשהאדם שיכור או בזמן פסילה. יש לקוות, שנהגים שידעו כי רכבם יחולט, יחשבו פעמיים אם לצפצף על חוקי התנועה, ואם נחסוך אפילו בחיי אדם אחד הרי זה שכרנו.
       
       אני קוראת מכאן לראש הממשלה, מר אריאל שרון, טול אתה עצמך את האחריות לנושא, רכז אותו בידיך. אם תרשום בתקופת כהונתך הישג של ממש בתחום הזה, הוא ייחרט בדברי ימי ישראל לא פחות מכל הישג שתגיע אליו בזירה המדינית והביטחונית, ורבים שחייהם יינתנו להם במתנה יודו לך עד סוף ימיהם, אף אם לא יהיו מודעים לכך כלל. תודה.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחברת הכנסת פינקלשטיין. חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת שאול יהלום. אם הוא לא יהיה באולם - חבר הכנסת עזמי בשארה, ואם גם הוא לא יהיה - חבר הכנסת יורי שטרן. 

אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, חברי חברי הכנסת, אני מכיר את הנושא מתפקידי הקודם, מעבודתי הקודמת, מחדר המיון, מחדרי הניתוח. הטרגדיות הנוראות: המוות, הפגיעות הקשות ביותר, באמת אינן גזירת שמים, וניתן להילחם בהן.  
       
       חברי, ד”ר אלי ריכטר וד”ר יעקב אדלר מעמותת "מתונה", הסבו את תשומת לבנו והציגו נתונים משכנעים ביותר לגבי ההצלחה של פריסת רשת מצלמות מהירות באזור מסוים באנגליה. בעזרת השיטה הצליחו לא להפחית את כמות תאונות הדרכים, אלא להקטין ב-50%  את מספר ההרוגים בתאונות, כיוון שהוכח באופן ברור לחלוטין שכמות ההרוגים תלויה במהירות הנסיעה. ניתוחים של מומחי תחבורה הוכיחו, כי פריסתן של 350 מצלמות מהירות כאלה בתחומי ישראל תוכל להקטין באופן משמעותי את מספר ההרוגים בתאונות בארץ.
       
       נדמה לי שגם העלויות הכרוכות בדבר לא צריכות להרתיע אותנו. הקנסות שייגבו כתוצאה מהוכחת חריגה מהמהירות יכולים לכסות בתוך שנה את כל העלויות הכרוכות בהתקנת מצלמות אלה. אני בטוח שאיש ביצוע מעולה כמו שר התחבורה יוכל להנהיג במהרה את פריסתן של המצלמות הללו בכל רחבי הארץ. אני מקווה שישראל תהווה דוגמה לעולם כולו כיצד אפשר להקטין את מספר ההרוגים בתאונות דרכים בקנה מידה לאומי, ולא רק באזור מסוים. תודה  רבה.
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד. חבר הכנסת שאול יהלום. חבר הכנסת עזמי בשארה. חבר הכנסת יורי שטרן. חבר הכנסת אברהם רביץ. חבר הכנסת אורי אריאל. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין לי ספק שנושא תאונות הדרכים והמלחמה בהן צריך להיות מנת חלקם של הורים ומחנכים. החינוך מתחיל בבית וממשיך בבתי-הספר. אם היית שואל לדעתי, אדוני היושב-ראש, הייתי אומר שיש כמה נושאים שצריך היה לתת את הדעת עליהם ולהכניסם למסגרת לימודי חובה, אולי בכיתה ט' ועד כיתה י"ב. אחד הדברים העיקריים שצריך לחנך להם הוא ההתנהגות בכבישים, וזה מביא אותנו למלחמה בתאונות הדרכים.
       
       חוסר הסובלנות וחוסר החינוך, אלה הדברים העיקריים. חוסר הסובלנות מביא בדרך כלל לנהיגה במהירות מופרזת. זה נובע גם מהחינוך בבית, מהשפעת חברים של אותו נהג או מי שחינך את הנהג, ואני חושב שיש לתת את הדעת על כך.
       
       אין לי ספק שהתפרסות המשטרה על פני כל הארץ היא דבר מיותר. אם תהיינה מצלמות בעיקר בצירים המרכזיים שבהם מותרת נסיעה מהירה, לא צריך את השוטרים. הדוחות יגיעו למשטרת ישראל בלי להוציא על כך משאבי אנוש.
       
       צריך לזכור שיש מצלמות כאלה, אך הן אינן מספיקות. אנחנו עדים לכך שנהגים אשר עוברים עבירות מהירות מקבלים את הדוחות הביתה. הם חושבים שאיש אינו רואה אותם והם נוסעים במהירות. אני חושב שצריך להתקין את המצלמות האלה בכל מקום ובכל זווית. את התמורה נקבל מהקנסות ומהירידה בקטל בדרכים, על כל המשתמע מכך.
       
       אני חושב ששר התחבורה, יחד עם משטרת ישראל, צריכים להיות בעלי עניין בעיבוי רשת המצלמות בכל מקום. שרת החינוך צריכה לקחת על עצמה את המשימה, שלפחות בכיתות י”א-י”ב ילמדו התלמידים את כל מה שנוגע למלחמה בתאונות הדרכים. אני חושב שכך נוכל לקלוע למטרה ולהביא בשורה טובה לחברה שלנו.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת איוב קרא. אחרון הדוברים - חבר הכנסת נסים זאב. סליחה, רשומים עוד שני חברי כנסת לרשות הדיבור: יצחק כהן ועסאם מח'ול.

נסים זאב (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת ישראל אייכלר, שהעלה את ההצעה על סדר-היום. הצעות אלה הועלו פעמים מספר במשכן הכנסת, ואני רוצה להביע את מורת רוחי ואת אכזבתי העמוקה מאופן הטיפול המשפטי והפרלמנטרי בנושא תאונות הדרכים.
       
       לפני שאגש לפרטים, אני מבקש להביע השתתפות בצערן של 11 משפחות קורבנות תאונות הדרכים של השבת האחרונה, ועוד כמה ביומיים האחרונים. אלו הן אבדות מיותרות, וניתן היה למונען או לצמצמן באופן משמעותי.
       
       אנחנו חיים היום בפיקציה, כאילו יש מועצה לאומית למניעת תאונות. יש משרד תחבורה, יש משטרת תנועה, העושים כל שניתן כדי להילחם בתאונות הדרכים הקטלניות שהפכו לחלק משגרת חיינו. אני מבקש להזכיר לחברי הכנסת הנכבדים את הוועדה הפרלמנטרית שמונתה בשנה שעברה ברוב פאר, והתכנסה בהשתתפות גדולי האומה אצל נשיא המדינה. לאחר מכן היא שמעה עדויות וקיבלה דיווחים משמעותיים ומאלפים מכל הגורמים הנוגעים בדבר, לרבות מהנדסי תנועה, שופטים, עורכי-דין ומשטרת התנועה. אלא שפעילותה של אותה ועדה פרלמנטרית בראשותו של חבר הכנסת לשעבר, ידידנו נחום לנגנטל, נסתיימה בקול ענות חלושה, ולא שמענו עד כה דבר וחצי דבר על מסקנותיה ויישומן או על תוצאות עבודתה של הוועדה.
       
       הוועדה הפרלמנטרית בדקה שיטות להתוויית מדיניות משולבת למשטרה ולרשות הלאומית לבטיחות בדרכים. כן בחנה הוועדה תוכניות מגירה הקיימות במשרד התחבורה בעניין השינוי בלימוד הנהיגה: כיצד אפשר ללמד את האזרחים לנהוג ביתר זהירות.
       
       מאז קום המדינה נהרגו בתאונות דרכים למעלה מ-26,700 איש. אנחנו נמצאים במגמה של גידול בהיקף התאונות. מדי שנה נהרסות כ-3,000 משפחות. מדובר במשפחות רבות שיקיריהן נמצאים לאורך שנים על ערש דווי. בשנת 2001 בלבד נרשמו בישראל 18,140 תאונות דרכים עם נפגעים בדרגות חומרה שונות, ומספר התאונות הקטלניות הגיע ל-475. כלומר, היתה עלייה של 13% במספר ההרוגים בהשוואה לשנת 2000, ואילו ב-2002 היתה עלייה נוספת של 18% בתאונות הקטלניות.
       
       דוח מבקר המדינה בעניין תאונות הדרכים קובע, כי כל האמצעים המסורתיים שננקטו עד כה לא הביאו לשיפור המצב בכל הנוגע לקטל בדרכים, והקטל נמשך. 

       נוסף על ההרוגים, נפגעים כ-100 איש מדי יום ביומו כתוצאה מתאונות הדרכים. נראה כי העונשים והקנסות אינם מרתיעים דיים. גם סוג חדש של עונש שהועלה לאחרונה, דהיינו חילוט המכוניות המעורבות בתאונות דרכים קטלניות לטובת אוצר המדינה, ספק אם יביא לתוצאה דרסטית בהקטנת היקף תאונות הדרכים.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אבקש לסיים.

נסים זאב (ש”ס):
       
       כל מה שנעשה עד כה אינו מספיק, כי אנחנו אולי לא מבינים ולא מפנימים מספיק את החומרה של הקטל. 
       
       על כן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף יחד עם חברי חברי הכנסת ולצאת בקול זעקה לממשלת ישראל לעשות הכול, קודם כול בנושא הכבישים. יש דברים שלא עולים הרבה כסף – הסימונים, מעברי חצייה - - - 

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, עליך לסיים.

נסים זאב (ש”ס):
       
       אני כבר מסיים. תמיד כשמדברים על תאונות דרכים אומרים שיש בעיה תקציבית.  לא תמיד זה כסף. אומנם זה גם לימוד נהיגה, גם איך להתנהג, אבל מה שיש ביכולתנו לעשות באמצעים מינימליים, הממשלה חייבת לבצע. תודה, אדוני.

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. חבר הכנסת יצחק כהן, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

יצחק כהן (ש”ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, ידידי יושב-ראש הוועדה, מר גלעד ארדן, אני שמח על המינוי. אין לי שום ספק שאתה תקדיש המון זמן לטיפול בבעיה כאובה זאת.
       
       500 הרוגים בשנה. מספר לא נתפס. 100,000 פצועים. זאת אומרת ש-100,000 משפחות ועוד 500 משפחות מושבתות לחלוטין. מלבד הצער, הכאב והשכול יש פה גם נזק כלכלי אדיר. כשמדברים על מצב כלכלי במדינה שנמצאת במאבקים איך לשרוד מבחינה כלכלית, 100,000 פצועים ועוד 500 הרוגים שמצטרפים למשפחת השכול, זה איום ונורא. צודק פה ידידי גלעד ארדן, יושב-ראש הוועדה, שעדיין לא נפל פה האסימון להנהגה. עדיין לא תפסו במה מדובר, באיזו מפלצת מדובר. 
       
       אדוני היושב-ראש, כל הוועדות שהיו עד היום מאז קום המדינה - ואני מאמין בתום-הלב של כל השרים, של כל ראשי הממשלות ושל כל ועדות הכנסת שטיפלו בעניין במרץ רב - הובילו לשום מקום. בוא נודה, גלעד, הם הובילו לשום מקום. לא שחלילה הדוחות ריקים מתוכן. חלילה וחס. לא שהעבודה שנעשתה היתה עבודה לא רצינית; היא היתה עבודה מאוד רצינית. די לראות, כבוד השר, את הדוח האחרון שהכין היושב-ראש הקודם, לפני גלעד, עורך-הדין נחום לנגנטל. אתה רואה שנעשתה שם עבודה, עבודה מאומצת, עבודה מעמיקה. הם שמעו אלפי עדויות. ישבו שעות רבות וכתבו דוח, אבל כמו הדוחות הקודמים, זה מוביל לשום מקום. אולי אנחנו לא בכיוון, גלעד וכבוד השר. אולי זה בכלל לא הכיוון. אולי צריך לחשוב על כיוונים אחרים לגמרי. 
       
       עם כל המאמצים שגלעד ישקיע, אולי הוא יערוך דוח יותר מעמיק מזה של נחום לנגנטל, ואני בטוח שהוא יעשה את זה, ויעשה את זה באמונה ובמסירות, אבל, שוב, גלעד, אני חושש שבניווט במסע הארוך הזה של המאבק בתאונות הדרכים, כולנו תופסים אזימוט שונה לגמרי. זה לא הכיוון.

גלעד ארדן (הליכוד):
       
       תמיד יש מסקנות, אבל הבעיה היא היישום. מסקנות יש לנו תמיד.

יצחק כהן (ש”ס):
       
       תאמין לי, גלעד, שכולם לקחו את החומר שנערך בעמל רב, ותעיד גם העוזרת של נחום לנגנטל כמה עמל השקיעה הוועדה הזאת, וכשבאים ליישם אותו, אתה רואה שמיישמים, אבל התאונות ממשיכות להתרחש ומשפחת השכול גדלה. אני מדבר גם מהיבט אישי. מורי-אבי, עליו השלום, נהרג בתאונת דרכים. שלא תחזור שנית הצרה. בתי גם כן נפגעה בתאונת דרכים. ברוך השם, היא מרגישה טוב. 
       
       אני אומר לך, ייקחו את הדוחות, יישמו אותם, וזה יוביל שוב לשום מקום. המחשבה צריכה להיות פחות קונבנציונלית, לכיוונים אחרים לגמרי. לא אכפת לי לשבת אתך אחרי הדיון ולנסות לחשוב על כיוונים. דיברתי גם עם כבוד השר.  הכיוון שאנחנו הולכים בו מאז קום המדינה הוא כנראה לא הכיוון הנכון. תודה רבה, אדוני.


היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת יצחק כהן.  חבר הכנסת עסאם מח'ול, ואחריו – חבר הכנסת יורי שטרן. חבר הכנסת מח'ול, שלוש דקות לרשותך. 

עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צודק חבר הכנסת יצחק כהן כאשר הוא מתייחס לשאלה של המחיר האנושי לא בספירת הרוגים בלבד. ספירת ההרוגים מהקטל בכבישים היא כבדה מנשוא והיא בלתי נסבלת, אבל המחיר האמיתי של כל תאונות הדרכים הוא הרבה יותר גדול. כי לפעמים לא מתים, אבל המחיר הוא בלתי נסבל.
       
       אני חושב שלא צריך להתייחס לשאלה הזאת של הקטל בדרכים כאילו היא שאלה שנוגעת למשרד התחבורה בלבד. היא נוגעת למשרד התחבורה, אבל זו שאלה שנוגעת לכל צורת החיים שלנו, לתרבות הישראלית, לתרבות הנהיגה בישראל, לחברה הישראלית, להתפתחותה ולאמירה שלה. אני חושב שכולנו מודעים לכך שהכבישים בישראל מבטאים לא רק נהיגה נכונה או לא נכונה, אלא מבטאים הרבה כוחניות, הרבה מצ'ואיזם, גישה מזלזלת לפעמים בחיים. אני חושב שזה חלק מהמערכה שכל אחד חווה בדרכים.  
       
       אני חושב שהטיפול בבעיה הזאת חייב להיות טיפול רב-מערכתי, טיפול כולל, טיפול בתודעה ובעיצובה של תודעה חדשה בציבור בישראל, כי תאונות הדרכים הן לא דבר שקורה, הן דבר שאנחנו עושים. הן דבר שאנחנו עושים ואנחנו יכולים למנוע.
       
       אם אנחנו לא מחדירים ולא מפנימים את העובדה הזאת, אנחנו נמשיך להתייחס אל תאונות הדרכים כאל גזירה משמים, כאל משהו שאין לנו שליטה עליו. אבל יש לנו שליטה עליו. אנחנו צריכים לאתר את הנקודות שאנחנו יכולים להתערב בהן כבני-אדם, כאזרחים במדינה הזאת, כדי למנוע את הקטל הזה וכדי להמעיט במחיר הכבד שאנחנו מדברים עליו. 
       
       אני חושב שהגיע הזמן להקים מערכת, אולי משרד-על, שייקח על עצמו את המשימה הזאת של עיצוב חשיבה חדשה בטיפול בתאונות הדרכים, חשיבה שתכלול גם את ההתייחסות לגורמים לא אנושיים בקטל בדרכים, כמו איכות הכבישים והתאורה בכבישים. 
       
       אני מכיר מקרוב אולי מה שהרבה חברי כנסת לא מכירים, את המצב  ביישובים הערביים. מבחינת הסטטיסטיקה אנחנו רואים שיש מעורבות יחסית יותר גבוהה של האוכלוסייה הערבית בתאונות דרכים קטלניות משיעורה באוכלוסייה הכללית. הדבר קשור להרבה סיבות. אני לא רוצה כרגע למנות אותן - - - 

היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אבקש לסיים.

עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):
       
       זה גם קשור לכך שהכבישים שם הם לא באיכות טובה והצמתים אינם מוארים. במקומות אלה גם איכות הרכבים ירודה בגלל המצב הסוציו-אקונומי הירוד, ויש שם נהגים שנוסעים למרחקים ארוכים כדי לעבוד, כי אין תעסוקה אצלם באזור.

       אני חושב שאנחנו צריכים להתייחס לשאלת הקטל בדרכים בצורה כוללת, בצורה מקיפה ובצורה שנוגעת לתחומי החיים השונים, ולראות בה בעיה חברתית ולא בעיה תחבורתית בלבד. תודה רבה.
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת מח'ול. אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת יורי שטרן, ולאחר מכן מציע ההצעה המקורית, חבר הכנסת ישראל אייכלר, גם יסכם את הדיון וגם יציע הצעת סיכום בשם הסיעות: העבודה, הליכוד, שינוי, ש”ס, האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, מרצ, מפד”ל, יהדות התורה ועם אחד. חבר הכנסת אייכלר יציע את ההצעה בסוף דבריו, ובינתיים נשמע את חבר הכנסת יורי שטרן. אדוני, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       איחוד לאומי זה כבר - - -
       
היו”ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       - - - שם כולל של הסיעה.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי, הכנסת חוזרת ודנה בנושא תאונות הדרכים, והסיבה ברורה. הרי זו באמת מכת המדינה. כשאתה פותח עיתון ביום ראשון ורואה את נתוני התאונות ומספר ההרוגים בסוף שבוע אחד, זה גרוע מכל פעולות החבלה. זו חבלה עצמית שאנחנו עושים לעצמנו.
       
       רציתי להתייחס לשלוש נקודות שיכולות לסייע בעניין הזה. נקודה אחת באה מתוך חוויה קשה מאוד שעברנו אני, השר אביגדור ליברמן, ואפרופו גם היושב-ראש המתחלף כעת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, כאשר אשה אחת בעלת תואר שלישי בסוציולוגיה, שכולנו מכירים עוד ממוסקבה, נהרגה לפני שנים מספר בתאונת דרכים. לא היתה שום הצדקה לנהג שפשוט הרג אותה במקום, במרכז תל-אביב. אחרי דיונים מתמשכים, ערעורים והכול, הוא קיבל כמה חודשי מאסר, ולדעתי, אפילו בזה הוא יצא בתנאי. כלומר, זו קלות בלתי נסבלת - העונש הקל ביותר שהמערכת המשפטית מטילה על הרוצחים בדרכים. זאת נראית לי אחת הסיבות שמאפשרות להמשיך את הקטל הזה ופוטרות את הרוצחים מאחריות אמיתית. לא יכול להיות שאדם שקטע חיי אדם אחר בגלל אי-זהירות, בגלל אובדן שליטה ומשום שהיה שיכור, יוצא עם עונש כמו שנותנים על גנבה קטנה, על עבירות מאוד קלות. 
       
       אני מציע, שר התחבורה, שבנושא הזה תיזום במערכת שלך דיון עם מערכת המשפט. יש המדיניות של בתי-המשפט, ולדעתי היא צריכה להנחות את מערכת בתי-המשפט להחמיר בעונשים כלפי אלה שגרמו במיוחד לפגיעה בנפש בתאונות הדרכים. מה שקורה עכשיו הוא פשוט בלתי נסבל.
       
       הדבר השני - יש מומחים שאומרים שמערכת הסימון וחוקי התנועה אצלנו מיושנים, שאנו מפגרים פה אחרי ההתפתחויות שהיו למשל במדינות אירופה, ושיש ליישם ולאמץ שורה שלמה של חוקים ושל סימנים אחרים בדרכים. אני חושב שגם זאת דרך נכונה לבדוק את עצמנו ואולי לשנות מצב לטובה.
       
       הדבר האחרון - פה אני רוצה לברך את שר התחבורה על כך שבדיונים בתוכנית הכלכלית עמד בתוקף על אי-העלאת מחירי הנסיעה בתחבורה הציבורית, וכשר הממונה בכלל שם דגש חזק בפיתוח התחבורה הציבורית. מה שלא יהיה, נשפר את תרבות הנהיגה ונאמץ כללי תנועה יותר מודרניים, נשפר את איכות הדרכים המדינה שלנו היא מדינה קטנה ומאוד צפופה. גם מבחינת היכולת שלנו בקרקעות וגם מבחינת המכה הזאת של תאונות הדרכים, עדיף לנו לפתח הרבה יותר את התחבורה הציבורית, לרבות רכבות ואוטובוסים, כדי למנוע מחלק גדול מהאנשים את הצורך להשתמש בתחבורה הפרטית, שיוצרת צפיפות בדרכים ויוצרת מצבים שמביאים בסופו של דבר לתאונות ולמות אנשים באמת חפים מפשע. אולי נעסוק בשנים הבאות פחות ופחות בדיון המצער הזה, אם יותר אזרחי ישראל יוכלו להשתמש בתחבורה ציבורית יעילה במקום בתחבורה פרטית, וגם הסדרים אחרים במרכזי ערים. אלה הרבה מאוד צעדים שמשרד התחבורה יכול לנקוט וגם התחיל לנקוט, וזה אולי הפתרון המרכזי או אחד הפתרונות המרכזיים לבעיה שאנחנו דנים בה.
       
       
היו”ר אתי לבני:
       
       תודה רבה. יסכם את הדיון חבר הכנסת המציע, ישראל אייכלר. אם אפשר  - לא להאריך.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטער להודיע מעל במה זו - - -
       
היו”ר אתי לבני:
       
       גברתי היושבת-ראש.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       גברתי היושבת-ראש.
       
היו”ר אתי לבני:
       
       שוויון בין המינים.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       היום אנחנו בדיון לא פוליטי.
       
היו”ר אתי לבני:
       
       זו לא פוליטיקה. זו עובדה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אני מצטער להודיעכם, שבשעת הדיון נהרג רוכב אופנוע בכניסה לקיבוץ עינת. אם התחלנו את הדיון עם 15 הרוגים בימים האחרונים, יש לנו 16.
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       שתי תאונות בזמן הדיון.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       שתי תאונות בזמן הדיון. זה אומר שהנושא הזה צריך להיות אצלנו הנושא הכי בוער, ויש בו משום פיקוח נפש אולי יותר מאשר בכל הנושאים המדיניים, ואני חושב שאולי אפילו הביטחוניים. במסגרת הכנותי לדיון הזה ראיתי נתון, ש-35,000 אנשים נהרגו מאז קום המדינה בתאונות דרכים. כמה נהרגו מאז באירועים ביטחוניים? בערך 20,000. רחמנא ליצלן, כל נפש היא הרבה, אבל אם המספרים מדברים, גם זה מספר.
       
       הצעתי בדברי הפתיחה שתי הצעות מעשיות, שלדעתי יש בהן כדי לחולל מהפכה של ממש בעניין תאונות הדרכים. דבר אחד הוא ההפרטה. שומעים את המלה "הפרטה", וגם אני לא אוהב את המלה הזאת, והשר הביא דוגמאות טובות של כל מיני חברות שגוררות מכוניות במרכזי הערים ואנשים כועסים וזה לא יעיל. אפשר לבנות מפרט, שמשרד התחבורה יתנה עם החברות הפרטיות האלה תנאים כאלה, שיענו על כל הבעיות שמעלה ההפרטה של הנושא הזה. מובן שהחברות האלה צריכות להיות בחסות המשטרה ובפיקוחה. מובן שהחברות האלה לא יכולות להגיש משפטים, אלא הן צריכות להגיש זאת למשטרה והמשטרה תגיש את המשפטים. אבל חייבת להיות מודעות בציבור, שכל מכונית שנוסעת לפני או מאחורי יכולה להיות מצוידת במצלמה של חברה פרטית. אינני מדבר רק על מצלמות בכבישים במקומות מסוימים, כשהנהגים כבר יודעים להעביר זה לזה: פה יש מכמונת, אלא שכל נהג יחשוב שזה שנוסע מאחוריו עלול לצלם את זה שמשתולל בכביש. לדעתי, זה יוריד את מספר התאונות וישנה את החינוך וההרגלים הרבה יותר מכל המלים של נופת צופים שנדבר אתם. אלה החינוך וההרגלים הטובים ביותר.

נסים זאב (ש”ס):
       
       זה קיים, והיום כל אחד יכול להגיש תלונה אישית.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       כן. היום כל אחד יכול, אבל כל אחד אומר לעצמו: אשתגע? אלך לבית-המשפט? אלך להעיד? זו תהיה עבודה של חברה ששוכרת את האנשים. השר דיבר על זה שהם, למשל, התרכזו במרכזי הארץ ולא בכבישים צדדיים. החברה תהיה מחויבת לשכור אנשים. למשל, אדם שנוסע בגליל מנקודה x לנקודה y, זו לא תהיה עבודתו הקבועה, אבל החברה הזאת תשכור אותו שתהיה לו מצלמה,  מסרטה, בדרך, כשהוא נוסע. אם הוא רואה נהג שמשתולל או עובר עבירה, הוא מצלם אותו ומעביר אותו לחברה, והוא יקבל כסף מהחברה הפרטית כדי לבוא ולהעיד בבית-המשפט. אתה תראה כמה אנשים יבואו. היום זה צריך להיות בהתנדבות, ואם בהתנדבות - יש לו דברים יותר טובים לעשות מאשר להיות מה שנקרא מלשין. 
       
       דיברנו על שתי נקודות: חינוך והרגלים, והרתעה וענישה. יש שני הרעיונות: האחד הוא להפריט את האכיפה, והשני הוא שהשופטים יענישו בעבודות שירות בבתי-חולים ואצל פצועים נכים בבית-לוינשטיין או בבתים פרטיים לסיעוד נכים. זה שיעור שיינתן לכל נהג שיעבור עבירה - ליום, לחודש או לשבוע, לפי חומרת העבירה. שני הדברים האלה יכולים לחולל ממש מהפכה.
       
       אני חייב להתייחס לדוח שהכנסת עבדה עליו רבות, והוציאו שתי חוברות, של הוועדה בראשות חבר הכנסת לנגנטל. הוא כותב פה דברים ממש מדהימים: "במהלך דיוני הוועדה התברר לי ולחברי הוועדה כי קיים חוסר שיתוף פעולה מדאיג בין משרדי הממשלה השונים העוסקים בתחום לבין הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים". הוא מפרט פה כמה וכמה דברים, וברשותכם אומר ממש בקצרה כמה שאוכל. הוא טוען ש"לפי סעיף 2 בחוק המאבק הלאומי בתאונות הדרכים מחויב ראש הממשלה" - לא ידעתי על חוק כזה – "לדווח לכנסת שלוש פעמים בשנה לפחות על התקדמות בהשגת מטרות החוק". חברי הכנסת, אתם זוכרים מתי ראש הממשלה בא לדבר בכנסת על נושא כזה שלוש פעמים בשנה?
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - מפת הדרכים, ואז אולי - - -
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       זו מפת הדרכים האמיתית, מפת הדרכים המסוכנת, מפת הדרכים החשובה ומפת הדרכים המוסכמת, שהרי לאף אחד אין טענות על חוקי התנועה. צדיקים גדולים אמרו שלחוקי התנועה יש דין של חוקי תורה, כי הם חוקים שנעשו בלי שום אינטרסים והם נעשו על-פי "ונשמרתם מאוד לנפשותיכם". זו מפת דרכים הכי מוסכמת.
       
       הוא כותב כך: "מאז נחקק, אין הממשלה פועלת לפי רוח החוק בתחומים אלה". גם בעניין חינוך הילדים: כל תוכניות החינוך, שדובר על חינוך בענייני זהירות בדרכים, לא מבוצעות כחוק. אנחנו מדברים פה על עניינים של חוק.
       
       הוא כותב ש"חוק שמכוחו הוקמה הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים - בפועל הוזנחו נושאים רבים שהיו צריכים להיות מטופלים באורח שיטתי בתחומי החינוך, הכשרת הנהג, מעורבות אמצעי התקשורת בהסברה, טיפול בקידום תשתית הכבישים". אני חייב לציין, כנוסע בכבישים, וכולנו מפוקקים בתיקונים בכבישים, שיש איזו עשייה בעניין הכבישים והתשתיות, אבל כנראה זה עדיין לא מספיק. 
       
       דרך אגב, כבוד השר, זו הוכחה שחברות פרטיות שיש להן עניין לגמור כבישים בשביל הכסף שלהן עובדות בימים וגם בלילות. כל זמן שמשרד התחבורה היה סולל כבישים בעצמו, בשעה 15:00 היו שמים את כל הציוד בצד עד למחרת ב-08:00. לכן עניין הההפרטה יכול - - -
       
שר התחבורה אביגדור ליברמן:
       
       - - -
       
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       כל היום עובדים.
       
       אני מגיע למסקנות שהוא מציע, והוא מדבר פה הרבה על נהגים מקצועיים ועל נהגים צעירים. אני מציע לחברי הכנסת לקרוא זאת, אינני צריך לקרוא זאת מעל במת הכנסת. אני רוצה לדבר על הסיכומים האלה, שהוועדה הזאת עבדה והסכימה לפחות על חלקם. נאמר בדוח והוועדה הזאת קובעת, ש"המלחמה בתאונות הדרכים נמצאת במקום נמוך בסדר העדיפויות של הממשלה; המינהל לבטיחות בדרכים, שהוא גוף בין-משרדי, חסר את הסמכות, ההשפעה והכלים הדרושים כדי לפעול באפקטיביות להשגת המטרות שלשמן הוקם; קיים פיצול סמכויות מיותר בין משרדי ממשלה ורשויות ציבוריות רבות המטפלים בנושא". דרך אגב, לגבי זה, אני רוצה לבקש מהכנסת שהתת-ועדה שהוקמה בוועדת הכלכלה תהפוך לוועדה קבועה לפחות, כדי שעניין הבטיחות בדרכים לא יהיה נושא של תת-ועדה.
       
       עוד נאמר: "בתי-המשפט לתעבורה אינם פועלים בצורה התורמת לאכיפת החוק מחד גיסא ולהרתעה מאידך גיסא".
       
       הוא מדבר על הגורם האנושי והרבה על החינוך וההדרכה, שכבר הזכרתי.
       
       יש פה נקודה נוספת: "12 עבירות גורמות ליותר מ-90% מכלל תאונות הדרכים" - לא יאומן כי יסופר, 90% מכלל התאונות הן בגלל 12 עבירות בסך הכול – "אך חלק מהן אינן זוכות לטיפול הרתעתי, מכיוון שהמשטרה מעדיפה לא לפתוח תיק תאונת דרכים אם התרחשה תאונה שתוצאותיה הן נזק לרכוש בלבד". כאן אני רוצה להציע לכנסת להורות - או אינני יודע באיזו דרך - למשטרה או לבתי-המשפט להתייחס לתאונה שאין בה נפגעים כאילו היו בה נפגעים, כי יש הרבה תאונות שאתה רואה את המכונית ואינך מאמין שמישהו יצא מפה חי. זה שקרה לו נס, ברוך השם, והוא ניצל, זה לא אומר שהחקירה לא צריכה להיות כאילו הוא ביצע תאונה כפי שמגיע לו על-פי החוק.
       
       אני שוב ממליץ בפני חברי הכנסת לקרוא את הדוח הזה ולהסדיר שורת חוקים שמתחייבת ממנו.
       
       יש לי פה גם חוברת שיצאה בזכות "ונשמרתם", על-ידי הרב פיינהנדלר, שמביא מכל העולם כל מיני הצעות, שהייתי מעביר לשר התחבורה. אולי כדאי לאמץ אותן.
       
       לסיום הדברים אני רוצה להציע עוד הצעה אחת: להדביק ססמאות. כל אחד שחי ביהודה ושומרון או שרוצה שלום גאה להדביק על מכוניתו: "אני בעד שלום עכשיו", "יש"ע זה כאן". צריך שאנשים לא יתביישו להדביק על המכונית: "אני שומר על חוקי התנועה". מי שידביק על מכוניתו דבר כזה ויעבור עבירת תנועה, יתבייש. זה עניין של בושה. הוא שומר על חוקי התנועה, וכך הוא נוסע? אולי כדאי להציע הצעה כזאת.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אתה אדם אופטימי.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       מי שישים פתק "יש"ע זה כאן" וילך לבגוד ביהודה ושומרון - לא יהיה. מי שאומר "שלום עכשיו" - הוא לא יהיה - - - 
       
נסים זאב (ש”ס):
       
       - - - עניין שהוא לא חושב שהוא לא חוקי.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אז צריך לנסח דברים. למשל, ראיתי שמישהו כתב: "חוקי התנועה זה לא צחוק", או כל מיני דברים כאלה. אינני הולך עכשיו להיות קופירייטר של ססמאות. הרעיון הוא שיהיו מדבקות. מישהו אפילו הציע לי להציע הצעת חוק, שמשרד הרישוי ידביק את ההתחייבות - כל אדם יחתום שהוא מתחייב לשמור על חוקי התנועה כשהוא מקבל את הרשיון השנתי, והוא ידביק זאת על הרכב: "רכב זה התחייב".
       
       עוד הצעה שכדאי לבדוק - לגבי כל עבירת תנועה שרכב יבצע, יהיה כתוב על הרכב: "רכב זה ביצע 20 עבירות תנועה". אני רוצה לראות אדם מכובד שכדאי לו לנסוע עם אות הקלון על הבגאז' שלו, שכל הנהגים יראו שהוא עשה עבירות.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       יותר טוב לעשות כתובת קעקע.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       או על קדמת הרכב. בכל אופן, שיראו את זה.
       
       מדברים על חינוך, וצריך להיות בעיקר החינוך לערך החיים. אם האדם איננו יותר ממולקולה, כמו בועה בכוס סודה או איזה פרח שקם ונובל, אז באמת אנשים אולי מזלזלים בקדושת החיים. על כך אמרו חז”ל: על חייו לא חס, על חיי אחרים לא כל שכן. אבל מי שמאמין שאדם נברא בצלם אלוקים, יודע וצריך לדעת וצריך לשמור על קדושת החיים; אם לא של אחרים - לפחות של עצמו, ואם לא של עצמו - לפחות של אחרים.
       
       ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון. נוסח ההודעה לסיכום הדיון על התמשכות הקטל בכבישים שהוסכם על דעת סיעות העבודה, הליכוד, שינוי, ש”ס, האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, מרצ, מפד”ל, יהדות התורה ועם אחד:
       
       1. הכנסת קוראת להפנות חלק מהכנסות המדינה מקנסות ומענישה על עבירות תעבורה למלחמה בתאונות הדרכים.
       
       2. הכנסת קוראת לרשויות המוסמכות להתייחס לתאונות הדרכים שאין בהן נפגעים כאילו היו נפגעים, ולהעניש את האשמים בהתאם לחומרת העבירה ולא לפי חומרת התוצאה בלבד.
       
       3. הכנסת קוראת לשר התחבורה לדווח לה באופן קבוע על פעולות משרדו בתחום המלחמה בתאונות הדרכים.
       
       4. הכנסת קוראת לוועדת הכנסת לשקול הקמת ועדה קבועה למלחמה בתאונות דרכים, ולא להסתפק בוועדת משנה.
       
       5. הכנסת קוראת לשקול אפשרות של הפרטת הפיקוח על עברייני תנועה.
       
       6. הכנסת קוראת לכלול עבודות שירות בבתי-חולים כחלק מהענישה לנהגים עבריינים.
       
       7. הכנסת קוראת לחייב כל נהג ברענון שנתי בן שלוש שעות, בכתב או בעל-פה, בנושא נהיגה זהירה. תודה רבה.
       
היו”ר אתי לבני:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר. יש כאן הודעה נוספת מטעם סיעת חד”ש-תע”ל.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני, בבקשה.
       
עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):
       
       הודעת סיכום מטעם סיעת חד”ש-תע”ל לסיכום הדיון על התמשכות הקטל בדרכים:
       
       הקטל בדרכים נמשך ואף ממדיו הטרגיים הולכים וגדלים בתקופה האחרונה. על כן, הכנסת קובעת וקוראת לממשלה:
       
       1. לפעול להאצת החקיקה שהומלץ עליה בדוח ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא תאונות הדרכים, שסיימה את עבודתה בסוף הקדנציה הקודמת.
       
       2. להקצות את התקציבים המתאימים לשיפור תשתית הכבישים בארץ, ובמיוחד באזורי הספר וביישובים הערביים.

       3. לדאוג לשילוט בולט ומועיל בכבישים, ובמיוחד שילוט בשפה הערבית התקנית באזורים ש-20% ומעלה מתושביהם אזרחים ערבים. תודה רבה. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי חברי הכנסת, הוגשו כמה הצעות סיכום. 
       
       אדוני השר, אני קודם כול מודה וחושב שאדוני עושה שירות גדול למלחמה בתאונות הדרכים בכך שהוא נמצא כאן במשך כל הדיון. לצערי הרב, לא רבים מחברי הכנסת חשבו שנושא זה מספיק חשוב להם אישית כדי להשתתף בו. מדובר פה בגזירה שלא נגזרה עלינו משמים, אלא היא תלויה בנו, וחבל שחברי הכנסת, כאשר הם יודעים שייחדנו את מחציתו השנייה של היום לדיון בתאונות הדרכים, לא בחרו לבוא ולהשתתף בדיון, בעוד בדיונים בעניינים פיקנטיים רבים משתתפים. חבל. אני מאוד מודה לשר על כך שהשתתף בכל הדיון. 
       
       אני מבקש להצביע. אדוני, מקובלות עליו שתי הודעות הסיכום?
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       - - -
       
עסאם מח'ול (חד”ש-תע”ל):
       
       מציעים לצרף את שתיהן. 

גלעד ארדן (הליכוד):
       
       אני מציע לצרף את ראש הממשלה לסעיף 3. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       טוב, אנחנו נלך מהסוף להתחלה. 
       
       הודעת סיכום מטעם סיעת חד”ש-תע”ל לסיכום הדיון על התמשכות הקטל בדרכים. רבותי חברי הכנסת, מי בעד? מי נגד? נא להצביע. ההצבעה החלה. 

קריאה:
       
       אפשר להצביע בעד שתיהן?

היו”ר ראובן ריבלין:
       
       כן, כן. אפשר. הן לא סותרות. 
       
הצבעה מס' 3
       
בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עסאם מח'ול - 6
נגד - אין
נמנעים - אין
הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת עסאם מח'ול נתקבלה. 
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, שישה בעד, באין מתנגדים ובאין נמנעים אני קובע שהודעת הסיכום מטעם סיעת חד”ש-תע”ל עברה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת סיכום הדיון על התמשכות הקטל בכבישים שהוסכמה על דעת הסיעות: העבודה, הליכוד, שינוי, ש”ס, האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, מרצ, מפד”ל, יהדות התורה ועם אחד. נא להצביע, רבותי חברי הכנסת. ההצבעה החלה, בבקשה.
       
הצבעה מס' 4
       
בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ישראל אייכלר - 8
נגד - אין
נמנעים - אין
הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת ישראל אייכלר נתקבלה.
       
היו”ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, שמונה בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים. אני קובע שגם הצעה זו של סיעות העבודה, הליכוד, שינוי, ש”ס, האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו, מרצ, מפד”ל, יהדות התורה ועם אחד - עברה. אני מאוד מודה לחברי הכנסת.
       
       רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ב' בתמוז התשס”ג, 2 ביולי 2003, בשעה 11:00. ישיבת הכנסת נעולה.
       
       הישיבה ננעלה בשעה 19:02.
       
       
       
       
     
עמוד 74 מתוך 74

