﻿       
@דברי הכנסת
@11>B<ז/>D<מושב ראשון>9<ישיבה י"ח  /
@11ג' באייר התשס"ג / 5 במאי 2003>9<>B<7
@חוברת ז'
@ישיבה י"ח
       
       
כנס מיוחד
       
       
הישיבה השמונה-עשרה של הכנסת השש-עשרה
יום שני, ג' באייר התשס"ג  (5 במאי 2003)
ירושלים, הכנסת, שעה 10:00

כנס א'

הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       היום יום שני, ג' באייר התשס"ג, 5 במאי 2003, למניינם. 
       
       חברי הכנסת, השרים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת בדבר קביעת הוועדות לדיון בהצעות החוק הבאות: הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו=2004), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11), קריאה ראשונה.
       
       הודעה בלבד, רבותי חברי הכנסת. אין צורך בהצבעה.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       למה? יש לנו רוב מכריע.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם אדוני רוצה להצביע, מייד בתום הישיבה אני אפנה לו את האולם, והוא יוכל להצביע.





רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       תודה רבה, אדוני היושב-ראש. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי סעיף 117(ב) לתקנון הכנסת, הריני להודיעכם כי ועדת הכנסת קבעה את הוועדות שידונו בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו=2004), התשס"ג-2003. במסמך המונח בפניכם מפורט לגבי כל סעיף בהצעת החוק באיזו ועדה הוא יידון. זו אפוא ההודעה:
       
       ועדת הכספים תדון בפרקים ובסעיפים הבאים: פרק א' - מטרת החוק, סעיף 1; פרק ב' - רשויות מקומיות ומועצות דתיות, סעיפים 2-3, 9, 11(א); פרק ד' - משק החשמל, סעיפים 26-27; פרק ה' - תעריפי מים והיטלי הפקה, סעיפים 28-33; פרק ו' - חקיקה תקציבית - דחייה וביטול, סעיפים 34, 37-41; פרק ט' - מס הכנסה, סעיפים 55-64; פרק י' - מסים עקיפים, סעיפים 65-67; פרק י"א - היטל על העסקת עובדים זרים, סעיפים 68-72; פרק י"ב - חקלאות, סעיפים 73-87; פרק י"ג - ביטוח לאומי, סעיפים 88-94; פרק י"ד - הצמדת גמלאות החל בשנת 2006, סעיפים 95-97; פרק ט"ו - בריאות, סעיפים 98-102; פרק ט"ז - הסדר קרנות הפנסיה הוותיקות, סעיפים 103-104; פרק י"ז - הפחתת משכורתם של עובדים בשירות הציבורי (הוראת שעה), סעיפים 105-121; פרק י"ח - הפחתת משכורתם של נושאי משרה (הוראת שעה), סעיפים 122-131; פרק י"ט - פיטורי עובדים, סעיפים 132-144; פרק כ' - תשלומי עובדים בפנסיה תקציבית, סעיפים 145-154; פרק כ"א- שונות, סעיפים 155-160 ו=162-172.
       
       על-פי סעיף 16 לתקנון הכנסת, החליטה ועדת הכנסת כי לצורך הדיון בנושאים מסוימים יוקמו ועדות משותפות כמפורט במסמך, שגם הוא הונח בפניכם. 
       
       ואלה הוועדות המשותפות ותחומי הטיפול שלהן:  1. ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת הפנים ואיכות הסביבה, בראשות ועדת הכספים, תדון בפרק ב' - רשויות מקומיות, סעיפים 
4(2), 5(2),     6-8, 10, 11(ב), ובפרק ג' - איחוד רשויות מקומיות, סעיפים 12-25.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, האם אין חדרי סיעות שאנחנו יכולים לדבר בהם אם סיעות משותפות רוצות לקיים דיונים? חברי סיעת העבודה, אדוני מזכ"ל העבודה, גברתי יושבת-ראש הסיעה, הנואם מנסה פה להוציא את מיטב כוחותיו - - -

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       שניים מבין עשרת המועמדים ישנם פה - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת ברכה וטיבי, אין לכם חדר? אני מייד אנזוף במזכירות על שלא נתנה לסיעה שלכם חדר, ואתם מנהלים את ישיבות הסיעה כאן.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       מה את צוחקת? אני מתכוון לבוז'י ולאופיר, לך אני לא אתן - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       - - - הצרות מעל הדוכן?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, חבר הכנסת בר-און, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, להמשיך. הרי הדברים הם טכניים.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       פרק ג' - איחוד רשויות מקומיות, סעיפים 12-25. הוועדה תמנה 15 חברים - שמונה חברים מוועדת הכספים ושבעה חברים מוועדת הפנים ואיכות הסביבה. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
            2. ועדה משותפת נוספת של ועדת הפנים ואיכות הסביבה וועדת הכספים, בראשות ועדת הפנים ואיכות הסביבה, תדון בפרק ב' - רשויות מקומיות ומועצות דתיות, סעיפים 4(1) ו=5(1). הוועדה תמנה תשעה חברים - חמישה חברים מוועדת הפנים ואיכות הסביבה וארבעה חברים מוועדת הכספים. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
            3. ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות וועדת הכספים, בראשות ועדת החינוך, תדון בפרק ו'- חקיקה תקציבית - דחייה וביטול, סעיפים 35-36. הוועדה תמנה שבעה חברים - ארבעה חברים מוועדת החינוך והתרבות ושלושה חברים מוועדת הכספים. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
       4. ועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת הכספים, בראשות ועדת החוקה, תדון בפרק ו' - חקיקה תקציבית - דחייה וביטול, סעיפים 42-46. הוועדה תמנה שבעה חברים - ארבעה חברים מוועדת החוקה, חוק ומשפט ושלושה חברים מוועדת הכספים. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
            5. ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת החוקה, חוק ומשפט, בראשות ועדת הכספים, תדון בפרק ז' - חברות ממשלתיות, סעיפים 47-48. הוועדה תמנה שבעה חברים - ארבעה חברים מוועדת הכספים ושלושה חברים מוועדת החוקה, חוק ומשפט. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
           6. ועדה משותפת של ועדת הכלכלה וועדת הכספים, בראשות ועדת הכלכלה, תדון בפרק ח' - תקשורת, סעיפים 49-54. הוועדה תמנה 15 חברים - שמונה חברים מוועדת הכלכלה ושבעה חברים מוועדת הכספים. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
           7. ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים, בראשות ועדת החוץ והביטחון, תדון בפרק כ"א - שונות, סעיף 161. הוועדה תמנה תשעה חברים - חמישה חברים מוועדת החוץ והביטחון וארבעה חברים מוועדת הכספים. שמות החברים יימסרו במועד מאוחר יותר.
       
       ועדת הכנסת, בהחלטה פה-אחד, הסמיכה את יושב-ראש הוועדה, את יושב-ראש הקואליציה ואת יושב-ראש מפלגת העבודה לקבוע את הרכב הוועדות המשותפות ואת מספר חבריהן. 


גדעון סער (הליכוד):
       
       לא את יושב-ראש מפלגת העבודה. את יושב-ראש סיעת העבודה - - -

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):


	אמרתי יושב-ראש סיעת העבודה.


אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ידעתי שזה יבוא ממנו - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אמרת לפרוטוקול - יושב-ראש מפלגת העבודה.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אתמול היה רשום אצלי יושב-ראש סיעת העבודה - - -

דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       כשהיושב-ראש שלך יתפטר, אנחנו לא נתנהג - - -

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       דליה, אתמול היה רשום לי יושב-ראש סיעת העבודה, והבוקר בהגהה המעודכנת תיקנתי ליושב-ראש מפלגת העבודה. אבל, זה יושב-ראש סיעת העבודה, כמובן.
       
       הוועדות המשותפות - וזה חשוב, תקשיבו לזה בבקשה - תסיימנה את דיוניהן לא יאוחר מסיום הדיונים בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו=2004), התשס"ג-2003, בוועדת הכספים.
       
       הצעות החוק שהכינה כל אחת מהוועדות המשותפות ימוזגו ויובאו כהצעת חוק אחת במסגרת הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו=2004) התשס"ג-2003, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 
       
       עד כאן בעניין הצעת חוק זו. 
       
	כמו כן קבעה ועדת הכנסת, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11), לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית. ככל שניתן תובא הצעת חוק זו לאישור ביחד עם הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית - - -

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לא ביחד, באותו מועד.

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       לא ביחד, באותו מועד. 
       
       ככל שניתן תובא אפוא הצעת חוק זו לאישור באותו מועד שתובא הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל. עד כאן ההודעה.
       
       	אדוני, יש לי עוד הודעה קצרה על חילופי גברי, שאני כבר סוחב אותה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תמתין שנייה.
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת בעניין הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו=2004), התשס"ג-2003, קריאה ראשונה; והצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 11), קריאה ראשונה, הובאה על-ידי יושב-ראש ועדת הכספים ובכך אושרה בלי צורך  בהצבעה.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       הובאה על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת. אני מתנצל בפני אדוני.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       זה בסדר גמור. עלבונות כאלה אני מוכן לספוג.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר, רק הוספתי לאדוני תואר.


חילופי גברי בוועדות הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ליושב-ראש ועדת הכנסת הודעה נוספת, בבקשה.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת כי: א. את המקום הפנוי לסיעת רע"ם בוועדה למאבק בנגע הסמים ימלא חבר הכנסת טלב אלסאנע; ב. בוועדה לקידום מעמד האשה - מטעם סיעת שינוי, במקום חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, יכהן חבר הכנסת אילן שלגי; ג. בוועדה לענייני ביקורת המדינה - מטעם סיעת רע"ם, במקום חבר הכנסת טלב אלסאנע, יכהן חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה; ד. את המקום הפנוי לסיעת מרצ בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים לתקציב הביטחון ימלא חבר הכנסת אבשלום וילן. תודה. עד כאן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת. 


הודעת הממשלה על העברת הסמכויות הנתונות לשר המדע 
והטכנולוגיה על-פי חוק התרבות והאמנות, התשס"ג-2002;
חוק המועצה להנצחת מורשת יהדות ספרד והמזרח, התשס"ג-2002;
חוק הבטיחות במקומות ציבוריים, התשכ"ג-1963;
תקנות התכנון והבנייה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות) (הוראת שעה), התשס"ב-2002,
ופקודת סרטי הראינוע
לשרת החינוך, התרבות והספורט
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הסעיף הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה על החלטתה להעביר את סמכויות הנתונות לשר המדע והטכנולוגיה לשרת החינוך, התרבות והספורט לפי הפירוט כדלקמן: חוק התרבות והאמנות, התשס"ג-2002; חוק המועצה להנצחת מורשת יהדות ספרד והמזרח, התשס"ג-2002; חוק הבטיחות במקומות ציבוריים, התשכ"ג-1963; תקנות התכנון והבנייה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות) (הוראת שעה), התשס"ב-2002, ופקודת סרטי הראינוע. יציג את ההודעה השר גדעון עזרא. בבקשה, אדוני.
       
       רבותי, לעניין זה יכול להתקיים דיון. רק חבר כנסת אחד נרשם, חבר הכנסת מיכאל איתן. אני סוגר את הרשימה בעוד חצי דקה. הרי לא הודעתי שסגרתי. אני סוגר את הרשימה בעוד חצי דקה. בבקשה, מי שיעמוד בתור, גם אם יארך, יוכל לומר.  
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       שר המדע נמצא?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נמצא השר המקשר והוא בסדר גמור. חבר הכנסת גפני, שאלות חבר הכנסת יכולות להישאל רק ממקום מושבו, כי אחרת יש בכך משום התרסה כלפי הדוכן. בבקשה, אדוני השר.
       
השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנני מתכבד להודיע לכנסת, כי בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה להעביר את הסמכויות הנתונות לשר המדע והטכנולוגיה לשרת החינוך, התרבות והספורט לפי הפירוט כדלקמן: 1. חוק התרבות והאמנות, התשס"ג-2002; 2. חוק המועצה להנצחת מורשת יהדות ספרד והמזרח, התשס"ג-2002; 3. חוק הבטיחות במקומות ציבוריים, התשכ"ג-1963; 4. תקנות התכנון והבנייה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות) (הוראת שעה), התשס"ב-2002; 5. פקודת סרטי הראינוע.
       
       בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש שההצבעה על אישור ההצעה תהיה במועד אחר.
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הדיון עכשיו, ההצבעה במועד אחר. תודה רבה.
       
       רבותי, אנחנו פותחים בדיון. חבר הכנסת מיכאל איתן - ראשון הדוברים. אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי. כשאתה נרשם בזמן לא מקפחים אותך, חבר הכנסת טיבי. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אופיר פינס, אני לא יודע איפה שר המדע והטכנולוגיה הנוכחי, אבל אני גם לא רואה את שר המדע הקודם, חבר הכנסת מתן וילנאי, שיכול היה בהזדמנות חגיגית זו להסביר לנו מדוע כשהוא היה שר המדע, ואני אומר המדע, הוא העביר תקציבים שנועדו למדע לטובת ספורט וכל מיני דברים אחרים. חבל באמת שהוא לא משתתף בדיון. 
       
       אני חושב שההצעה הזאת נועדה לעשות סדר ולהפריד בין המדע - ואני מקווה שהמדע יקבל את מה שמגיע למדע - לבין תחומים אחרים שצורפו, אני לא יודע למה ואיך, למשרד המדע. 
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ביקשתי את רשות הדיבור בנושא הזה משום שהיום הכנסת מתכנסת לדון במפת הדרכים ובתוכנית הכלכלית, ועדיין מהדהדים באוזני דבריו של שר האוצר לשעבר, איש האופוזיציה היום. שמעתי את אחד המועמדים המתמודדים על תפקיד יושב-ראש מפלגת העבודה, חבר הכנסת בייגה שוחט, כאשר הוא עמד כאן על הבמה ואמר שהתוכנית הכלכלית היחידה שהוא מכיר זו  מפת הדרכים. אני חושב שהדברים האלה הם דברים חמורים מאוד כששוקלים ובודקים אותם. האם כשאנחנו נמצאים היום במשבר כלכלי, צריכים לבוא ולומר שאי-אפשר לפתור את הבעיות הכלכליות של מדינת ישראל אלא אם כן הפלסטינים יסכימו לזנוח את דרך הטרור? 
       
       ואני שואל את עצמי: ידידי, בייגה שוחט, איש מפלגת העבודה, צאצא של אנשי התיישבות ומאבק מאז תחילת התנועה הציונית בארץ-ישראל, בעצמך היית חניך תנועת נוער חלוצי, איך אתה לא מתבייש? באנו הנה לארץ הזאת לבנות את מדינתו של העם היהודי, לבנות כלכלה. באנו לארץ שוממה. גרו בה אנשים, אבל היא היתה ארץ, גרו בה אנשים.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       הם לא נחשבים בעיניך - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני אסביר. אל תתנהג כמו מפגר. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       מה זה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא. חבר הכנסת איתן.  
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני, הוא דוקטור והוא מבין טוב מאוד.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       הוא ערבי, הוא מפגר. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אתה תלך לערפאת, תעזור לו להמשיך בטרור. זה מה שאתה עושה. לך לשדך בין ערפאת       לאבו-מאזן. אתה היועץ של ערפאת, תשב שם. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       סתום את הפה שלך.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני מבקש שהוא יחזור בו. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ערבים מפגרים גם כשהם דוקטורים. 
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת איתן, אני מבקש ממך שתחזור בך מהמלה שכינית בה את חבר הכנסת זחאלקה - כאילו הוא מדבר כמו, אמרת: מפגר. אני מבקש ממך לחזור בך מדבריך.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני מוכן לבדוק את הדברים. אמרתי לו שהוא לא ידבר כמפגר. אני פונה אליו, אני יודע שהוא דוקטור, הוא איש בעל השכלה אקדמית, ולא מתאים לו להתנהג כמו מפגר.
        
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       מה זה?
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       מה קרה? זו דעתי. אני מעריך אותו ואני אומר את זה ואני אגיד את זה עוד הפעם. מה קרה? 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       חבר הכנסת ברכה, עליך אני לא אומר את זה. לך מותר להתנהג ככה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת איתן, למה ללבות יצרים? 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אתה מתנהג כבריון. זו בריונות. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ברכה, היושב-ראש ביקש להגן על חבר הכנסת. אני מציע לא להשתמש בזה. חבר הכנסת איתן בחר להשתמש בזה – חבר הכנסת זחאלקה יחליט מה הוא רוצה לעשות, והוא יפעל בהתאם. אני הערתי את הערתי. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אבל הוא ערבי – דוקטור ערבי, מפגר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת טיבי, הוא לא אמר את זה, ולא כדאי שאתה תאמר את זה. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה לא קובע פה דבר. לך לערפאת – שם יש לך מלה, פה אין לך שום מלה, אתה לא מנהל פה שום דבר, ואני לא חייב לשמוע ממך שום דבר. אני רואה בך אדם שמסכן כאן את קיומי, אדם שמסייע לטרור. ככה אני רואה אותך. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תסתום את האוזניים ותצא החוצה. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       בדיוק כמוך - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת ברכה. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       כך אני רואה את הדברים, זכותי לומר אותם, ואני אלחם ואתגונן על-פי החוק, על-פי החוק במדינת ישראל, מתוך נאמנות למדינת ישראל. אני לא מוכן שתסתמו לי את הפה ולא תיתנו לי לדבר פה בכנסת. 
       

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אתה משתלח. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני  מדבר, אתה משתלח. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת איתן וחבר הכנסת ברכה. חבר הכנסת איתן, המתן שנייה. קודם כול, הזמן שלך תם, אבל מובן שיותר ממחצית הזמן הפריעו לך, כי יצרת מצב של ליבוי יצרים. ללא קשר לנושא עצמו, אדוני גם כינה חבר כנסת בכינוי כזה או אחר, ואדוני עומד על כך. פתוחה הדרך בפני החברים לעשות את אשר הם מוצאים לנכון. אבקש מרגע זה לדבר לעניין, כפי שאתה רוצה, ובלבד שבתוך דקה וחצי תסיים את דבריך. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו מתחילים בכנסת חדשה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נכון, לכן אני מציע לשמוע ליושב-ראש. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני לא מוכן לקבל את זה. זה ערב יום הזיכרון וערב יום העצמאות. אני לא מוכן בשום פנים ואופן שיפריעו לי לדבר ולא ייתנו לי לומר את מה שיש לי לומר, או שלא אוכל לומר את דברי. זה לא יכול להיות בשום פנים ואופן, אני לא מוכן לזה. אם אתה רוצה לעצור אותי, תוריד אותי מהדוכן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עם כל הכבוד לאדוני, ויש לי הרבה כבוד לאדוני, אדוני דיבר על דבר שהוא לגיטימי, והיה ויכוח עם חבר הכנסת זחאלקה. אני ניסיתי להסות את חבר הכנסת זחאלקה ולומר לו שדי בקריאת ביניים אחת, ואז אדוני בחר לכנות אותו בכינוי כזה. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני לא כיניתי אותו. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שמעתי את הסברך, נא להמשיך מרגע זה. אני אתן לך לדבר. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני חוזר ואומר, שאני השתמשתי במלה תוך כדי דיבור. אמרתי שבאנו הנה לארץ שוממה, ואמרתי שאומנם גרו פה אנשים. אז הנציגים הערבים קפצו, ומאותו רגע לא יכולתי להגיד מלה שנוגעת לנושא. אמרתי לו: "אל תנהג כמפגר". הוא דוקטור, הוא אקדמאי, הוא אמון על תרבות דיון, ואני חוזר ואומר שאני מבין מה מציק לו, אבל אלה מלים, ואני יכול להבהיר אותן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת איתן, מכיוון שאדוני מדבר, בלהט הדברים הוא לא שמע את אשר אמר חבר הכנסת זחאלקה. אני שמעתי. חבר הכנסת זחאלקה העיר לאדוני, כאשר אמר שהארץ היתה שוממה, ועל כך אדוני אמר או שמע ממנו דבר אחר. הוא התלונן על עניין השממה של הארץ לפני בוא בני עם ישראל. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       הוא לא נתן לי להסביר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר, אבל אתה לא שמעת, ואז אמרת לו את אשר אמרת. ההערה שלך היא הערה לגיטימית, אנחנו יכולים להסכים או יכולים לא להסכים. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       ההערה שלי התייחסה לכך שאדם אינטליגנטי מוכן להקשיב לעוד שלוש מלים ולהבין את כוונת הדברים. אדם שלא מוכן להקשיב וקופץ כמו מפגר, יוצר מצב כמו שנוצר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שמענו. רבותי, פתוחה בידי חבר הכנסת זחאלקה האפשרות לפעול. 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, מה שבטוח זה שכל אחד בימין שמניותיו יורדות, מטפס על העצים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       דבריך היו ברורים לחלוטין וגם נרשמו בפרוטוקול. עכשיו אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת איתן לסיים את דבריו שנקטעו ברגע שבו פרצה התקרית. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני חוזר ואומר, התנועה הציונית הגיעה לארץ הזאת, לארץ שגרו בה אנשים, אבל היא היתה שוממה מבחינת תעשייה, מבחינת מערכת חינוך, מבחינת מערכת בריאות, מבחינת תרבות. שוממה, מדבר. יצרנו ארץ לתפארת. דוקטור טיבי, דוקטור זחאלקה, ממה הם נהיו דוקטורים? מהמפעל הציוני שבנה פה את הארץ והקים מערכות שאפשרו לכולנו להתפתח. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - -
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לכולנו, בזכות המדינה, בזכות מערכות החינוך שלה, בזכות האוניברסיטאות, בזכות הכנסת והדמוקרטיה היחידה. אתם יכולים לפתוח פה את הפה ולגדף את המדינה, אבל אלה הישגים של המדינה, של כולנו, יהודים, ערבים - של המדינה. המדינה הוקמה על-ידי התנועה הציונית, והתנועה הציונית ממשיכה להגן על קיומה כמדינה יהודית ודמוקרטית, אף שחלק מכם רוצה לשנות אותה, להחליף אותה ולהחריב אותה, כדי שלא תהיה כזאת. 
       
       מה הטענה שלי כלפי בייגה שוחט על רקע הוויכוח הזה בין עניין מפת הדרכים לעניין הכלכלי?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לסיום. 
       

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אנחנו מוכרחים להבין, שכמו שהמפעל הציוני התחיל את דרכו מצד אחד בבנייה ומצד שני בהגנה על הבניין הזה בקיר ברזל מפני הטרור שכל הזמן רצה להרוס אותו, והצליח בכך, זה בלתי אפשרי שהיום נאבד את התקווה ונגיד שלא נוכל להבריא, לא נוכל להתקדם ולא נוכל לקיים את המדינה מבחינה כלכלית, אם לא ניכנע לדרישות של הפלסטינים. אין ספק שיהיה יותר קל, אין ספק שנצליח יותר אם יהיו פה תנאים של שלום. אין ספק שאנחנו צריכים לנסות כל מהלך אפשרי, אבל בשום פנים ואופן אסור שזה יהיה תכתיב. 
       
       ולסיום אני רוצה לומר, שאני מציע לחבר הכנסת בייגה שוחט ולכל אלה שמדברים על ההשפעה הכלכלית, כביכול על חוסר היכולת הכלכלית, לקרוא היום את עיתון "הארץ". 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אל תרים את העיתון, תקרא מתוכו. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       היום בעיתון "הארץ", תחת הכותרת "יומן", מספר הכותב עודד חרמוני על הביצועים של קרנות נאמנות בארצות-הברית ובישראל, עקב פרסומים חדשים וסקר של בדיקת קרנות נאמנות. מסתבר שלמרות המצב הביטחוני ולמרות המשבר בהיי-טק, באופן יחסי הביצועים של הקרנות הישראליות שהשקיעו בישראל לא נפלו, אלא היו אפילו בצמרת הקרנות האמריקניות. הוא עצמו אומר שאפקט המשבר הביטחוני כמעט שלא מורגש. 
       
       זאת ההוכחה לכך שאנחנו מסוגלים, גם בתנאים הקשים של מלחמה בטרור, בענפים שיכולים לשרוד ובענפים שאנחנו יכולים להדגיש, כמו תעשייה ומסחר, להביא לכך שנמשיך לבצר את מדינתנו גם מבחינה כלכלית, למרות הניסיונות של הטרור הערבי. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת איתן, סיימת את דבריך. עכשיו אתה פשוט המודל לכל חברי הכנסת הבאים אחריך. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני מאחל לכל אזרחי ישראל יום עצמאות שמח ותקווה שנצליח גם ביישום מפת הדרכים וגם בכלכלה, אבל מתוך מסר ברור, שאנחנו נצליח גם אם יישום מפת הדרכים ייכשל בשל חוסר יכולת של הפלסטינים להגיע להסדר שלום. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת איתן. 
       
       חברי הכנסת, לפני שאני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה להודות לחבר הכנסת אהוד יתום על כך שאתמול המריץ את יושב-ראש הכנסת ואנשים אחרים בממשלה לדאוג לכך שבין משיאי המשואות יהיה אחד מהאנשים שמופקדים על ביטחוננו כמקצוע או כהתנדבות, אלה המוסרים את נפשם על מנת להציל כל ישראלי שנמצא בסכנה, כאשר הטרור מאיים  עלינו בכל מקום בלי הודעה מוקדמת. אני מאוד מודה לחבר הכנסת אהוד יתום. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, יש לי הודעה אישית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסוף הישיבה. עוד אתן לך זמן לדבר. רשמתי אותך לדיון ואז תוכל לומר את הדברים. רשמתי אותך. אתה יכול לומר מה שאתה רוצה.
       
       לפני שחבר הכנסת אחמד טיבי יפתח בדבריו, אני מבקש להודות לחבר הכנסת אחמד טיבי.  אתמול, כאשר הכנסת אירחה את מדליקי המשואות, אחד משוטרי משמר הגבול, שנפצע קשה באחד מהפיגועים, התמוטט כאן, באולם שאגאל. חבר הכנסת טיבי, שהוא גם דוקטור והוא גם ערבי, באמת הפגין את היכולת המקצועית שלו ועזר רבות. בשם הכנסת אני מודה לד"ר אחמד טיבי, שהוא גם חבר הכנסת אחמד טיבי.

	חבר הכנסת אחמד טיבי, אבא שלי היה גם פלסטיני, פלסטיני יהודי. הוא קיבל חינוך מצוין טרם הקמת המדינה בישראל.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה. תודה על הברכה, אדוני היושב-ראש. לפעמים אני מרגיש נבוך, וכך גם רבים מחברי, כאשר דברים רגילים שאנחנו עושים שוברים סטריאוטיפ, ואז אנשים מהצד השני מרגישים נבוכים ומבולבלים.  
       
       רציתי לדבר על נושא אחר, אבל היינו בעין הסערה. אני רוצה לומר שמאז פתיחת המושב הזה ניסו עמיתי להתייחס באופן ענייני לכל דיון והתנהגנו בצורה כזאת על מנת לא לתת אפשרות לאנשים שרוצים לרכוב על גבנו להרוויח נקודות תוך כדי התלהמות ועימות מיותר. הדבר נעשה תוך כדי מתן כבוד לדעתו של כל צד. לא תמיד הצלחנו. חזינו היום במופע אימים מיותר של חבר הכנסת מיכאל איתן, שלא בכדי פנה אל חבר כנסת שהוא דוקטור, חבר הכנסת זחאלקה, ואמר לו דברים שהוא לא היה מעז לומר לחבר כנסת אחר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא, לא. אצל חבר הכנסת איתן אין הנחות.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני, אני מבקש. לאחר מכן, הוא התחיל לחלק תארים וכרטיסי טיסה.


מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
- - -  זה לא קשור ליהודים וערבים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מכיר את חבר הכנסת איתן יותר טוב, חבר הכנסת ברכה.  פיו ולבו שווים ואין אצלו אפליה. בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       יש דברים שראויים לתגובה ויש דברים שאינם ראויים לתגובה. אני מדבר על ההתלהמות המיותרת והתוקפנית על הערות לגיטימיות בבית הזה. מותר לומר דעה, שהיא אפילו דעה מתריסה, במסגרת הדיון הפרלמנטרי, ומותר לצאת בחיים לאחר מכן. מותר. אפילו רצוי שזה יהיה כך. לא כך התנהלו הדברים עד לרגע זה היום, במושב שאמור להיות רגוע. יש דברים שראויים לתגובה, כפי שאמרתי, ויש דברים, רבותי, אדוני היושב-ראש, שראויים לבוז. אלה היו דבריו של חבר הכנסת מיכאל איתן. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לגופו של עניין.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לגופו של עניין – דרכה של הכנסת תיקבע על-פי המפה. מפת הדרכים היא תוכנית שיש לשני הצדדים הערות עליה, הסתייגויות, יש בה חורים, היא לא מושלמת. ממשלת ישראל ניסתה להכניס בה שינויים רבים ולא הצליחה. גם הפלסטינים ניסו ולא הצליחו. עד לרגע זה הרשות הפלסטינית קיבלה פעמיים, בהחלטה של הממשלה הפלסטינית, של הרשות הפלסטינית, החלטה התומכת במפת הדרכים ומקבלת אותה, למרות הסייגים. עד לרגע זה ממשלת ישראל, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, לא קיבלה החלטה התומכת במפת הדרכים. איך יתחילו ליישם אותה, השר פריצקי, אם אתם לא קיבלתם אותה?

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       למה אתה אומר את זה?

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מתי קיבלתם את מפת הדרכים? אמרתם שאתם מקבלים את מפת הדרכים? עד לרגע זה אני שומע רק הערות של שר הביטחון, שמתנגד למפת הדרכים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת טיבי, אדוני, כמה עוד זמן אתה חושב שיש לך עוד לדבר?

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       כמעט כמו אחרים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל אתה השני. אם לא נפסיק את זה אצל השני - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       כמעט כמו האחרים. אם אדוני חושב שסיימתי – אני מוכן להקריב מזמני על מנת להשתוות למי שבאים אחרי.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני סיים בזה ארבע דקות. אם אדוני רוצה עוד דקה – אשמח לתת לו. אם אדוני רוצה לצאת במסע עכשיו - - -

קריאות:
       
- - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מגלי, אני מבקש לאפשר לי לדבר.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אוה, אני מבין שאיוב קרא לא פה, אז מגלי משחק במקומו.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       - - - גם TO ACCEPT  וגם TO RECEIVE.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       TO ACCEPT, TO ACCEPT. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני מתכוון עכשיו לפתח דיון מלא בנושא מפת הדרכים?

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא, לא, זה הארגומנט האחרון. אם אדוני ירשה לי - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, ברצון רב.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מפת הדרכים עד לרגע זה - - -

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
- - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       איך? מה עושים, השר פריצקי? 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני רוצה לשמוע את השר פריצקי?

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       הוא שר מכובד, יש לו משקל סגולי רב.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בזמן שהשר פריצקי יעלה לדבר הוא ידבר ואדוני יוכל לשאול אותו שאלות. לאדוני יש עכשיו זכות הדיבור ולא לשר פריצקי.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אני מודה לאדוני. עד לרגע זה מפת הדרכים לא נתקבלה על-ידי ממשלת ישראל. לכן, הצד הפלסטיני אומר: אנחנו רוצים להתחיל ביישום, היישום יתחיל בשני דברים, הפלסטינים מתחילים ואומרים כן, והישראלים אומרים כן. אחר כך יש הודעה שצריך לקרוא אותה אבו-מאזן והודעה שצריך לקרוא אותה שרון.
       
       אסיים ואזכיר לכם, חברי הליכוד, מה אמור ראש הממשלה לקרוא. הוא אמור להגיד כך: אני מקבל את חזון שתי המדינות, מדינה פלסטינית עצמאית בת-קיימא, על-פי חזונו ונאומו של נשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש. ממשלת ישראל תורה, מורה, על הפסקת האלימות נגד האזרחים הפלסטינים בכל מקום, וכן אומר ראש הממשלה בהודעה שהוא צריך לקרוא: אני מורה על הפסקת ההסתה נגד הפלסטינים בכל המוסדות הרשמיים. כנראה הוא התכוון למיקי איתן. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       ושיטפלו במנגנוני הביטחון.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת איתן. חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לגופו של הנושא העומד לדיון, אני חושב - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת ברכה, האם אדוני צריך יותר משלוש דקות?


מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       לא.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. בבקשה.

מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       לגופו של הנושא העומד לדיון – לא חלוקת העבודה בין השרים היא הדבר הקובע, אלא עבודת הממשלה ככלל היא הדבר שמדאיג. אני חושב שהממשלה הזאת, על-פי כל פרמטר, אף שגילה קצר, היא המשך של הממשלה הקודמת. היא פשוט ממשלה שתוביל אותנו גם לאסונות בתחום המדיני וגם לאסונות בתחום הכלכלי. בתחום הכלכלי היא עשתה את עיקר הדרך על-ידי התוכנית הכלכלית. אני מקווה שהכנסת תשכיל להכשיל את התוכנית הנוראה הזאת. אבל אם הממשלה מתנהלת על-פי הדגם ועל-פי העיקרון המנחה שקבע חבר הכנסת איתן לפני כמה רגעים כאן, והוא אמר שאנחנו מקווים להתגבר על נושא מפת הדרכים על-ידי שהפלסטינים יכשילו אותה – אני פשוט רואה שזה מבטא חשיבה מאוד חשוכה בתוך שיטת הממשל במדינת ישראל, שרואה בשלום ערך נפסד, נפסל. 
       
       כל ניסיון לצאת מהמעגל הזה של דמים ושל קורבנות נתקל בבוז של הימין, ואם הם לא יכשילו אותו מטעמי נימוס, מפני שלא רוצים להרגיז את האמריקנים, אז הם מייצרים מצב מסוים בתוך השטח, שיכול להוביל להתלקחות. אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותי חברי הכנסת, אנחנו היינו עדים לכך שביום שבו אושרה הממשלה הפלסטינית ברוב גדול במועצה המחוקקת, כשלמחרת היום הוגשה תוכנית מפת הדרכים, באותו לילה דאגו למרחץ דמים בסג'עייה בעזה. נהרגו שם 11 אנשים בפעולה יזומה של הצבא. באותו לילה נהרגו עוד שלושה ביאטה באזור חברון. 

קריאה:
       
       - - -
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       כן, כן.
       
       אני חושב שיש פה מגמה נפשעת לא רק נגד הפלסטינים אלא נגד העם בישראל, כי רוצים לחסל כל סיכוי של הליכה לכיוון של שלום. כל ההתלהבות מהממשלה של אבו-מאזן, לפני שהיא קמה, מתוך שהם סומכים על כך שמשהו יתפקשש ברשות הפלסטינית או בקרב הפלסטינים ואז הממשלה הזאת לא תקום ויתחילו לבכות על אבו-מאזן ועל הפספוס הגדול. אחרי שהממשלה קמה יש כל מיני השחלות לאבו-מאזן  מתחת לחגורה ומעל  לחגורה  כדי להימנע מכל אפשרות של ניהול משא-ומתן. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       כל סיכול ממוקד שאנחנו עושים היום - - -
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       הסיכול הממוקד העיקרי שנעשה על-ידי הממשלה, אדוני חבר-הכנסת בר-און, המטרה העיקרית שלו היא השלום והאפשרות ללכת לקראת שלום. לכן אין שום אפשרות להסביר את פעילות היתר הזאת. ביום שמפרסמים את מפת הדרכים, יום לאחר אישורה של ממשלת אבו-מאזן, עם כל התקוות שנלוות לזה גם בקרב העם בישראל וגם באזור כולו, דווקא באותו יום בוחרים לעשות פעולה של מרחץ דמים. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - - - לטרור?
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אחת ההרוגות היא תינוקת בת שנתיים. אני לא מבין איך מישהו כאן יכול להעז בכלל להעלות על הדעת ולדבר על פעולה שיש בה צדק כלשהו. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בהערה אחת הנוגעת לנאומו של חבר הכנסת איתן. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - - - אתה לא מתבייש? - - - גינוי לטרור? 
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אני יודע שיש כמה חברי כנסת מהימין שהתפרנסו מקטטות יזומות עם חברי הכנסת הערבים ומרכזי המפלגות שלהם התפרנסו מהארס, מהרעל ומהמתקפות השפלות נגד חברי הכנסת הערבים. יכול להיות שבשלב כלשהו בקדנציה הקודמת היה מאוד מגרה להיכנס לתוך הזירה הזאת. אני חושב שאני מדבר בשם כל חברי חברי הכנסת הערבים וגם חברי כנסת מהשמאל: אנחנו נשתדל, ואנחנו נצליח, למנוע מכם את ההנאה לטפס במעלה המפלגתי שלכם על הגב שלנו. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת ברכה. חבר הכנסת משה גפני, בבקשה. האם אדוני מבקש לדבר? 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אף מלת גינוי לטרור הערבי, איזו בושה. חבר כנסת מטעם מדינת ישראל עומד כאן ומגנה את צה"ל, ואף מלת גינוי לטרור הערבי, אפילו לשם האיזון. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת איתן, תודה רבה, דיברת. 
       
       חבר הכנסת גפני מבקש להתייחס בנאומו לנושא של משרד המדע והעברתו. מותר לך לדבר גם לנושא. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       לא שומעים את קריאות הביניים.
       

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, לשם שינוי אני מבקש לדבר על הנושא. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עומדות לרשותך שלוש דקות מלאות. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       שלא יראו בזה תקדים...
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       כן. 
       
       אדוני השר שטרית, השר במשרד האוצר, אני באמת לא כל כך מבין את הממשלה. הרי כבר העבירו, ראש הממשלה כבר עשה את כל מה שהוא נדרש לעשות ואת כל הסלט שהוא עשה במשרדים, אז עכשיו נזכרו שוב בכמה חוקים?
       
       השר שטרית, אני פונה אליך ורוצה לשאול אותך - בכוונה אני לא פונה אל השר פריצקי,  אני לא רוצה להביך אותו בתוך שינוי - אני פונה אליך כשר אחראי. אתם מביאים גזירות כלכליות קשות מאוד. אתם טוענים שזה יביא לחזון ולצמיחה. אני חולק על זה, אני חושב שזה לא נכון, אבל זכותכם, אתם הממשלה, אתם נבחרתם. אבל אתם אומרים שהמצב קשה מבחינה תקציבית, יש משפחות שייפגעו ואין מה לעשות, זה המצב, אין מאיפה לשלם. אני זוכר אותך מדבר בשבועות האחרונים פעמים רבות על כך שאין מאיפה לשלם.
       
       אדוני השר, אתה באמת איש אחראי, תגיד לי מאיפה יש כסף לפירוק משרד המדע,  מה שהממשלה הודיעה עליו?  זה עולה כסף. זה בא על חשבון המשפחה הענייה ביבנה, או על חשבון המשפחה הענייה באופקים שהמקרר שלה ריק ואתם מקשים עליה. לטענתכם יהיה בעזרת השם יותר טוב. על מה אתם מבזבזים כסף במשרד המדע? למה? אדוני המזכיר, אני צריך את הקשבתו של השר שטרית מכיוון שהוא איש אחראי. למה? כיוון  שיש בעיות בשינוי והיו מוכרחים לתת תפקידי שרים לכל חמשת הראשונים? 
       
       אני שואל אותך שאלה יותר קשה. לשינוי נאמר בהסכם הקואליציוני, שייעשה מאמץ להחזיר את החוק של השאלת ספרי לימוד של חברת הכנסת לשעבר, השרה היום, יהודית נאות. לא מתחשבים בשום דבר אחר, הכול בסדר. מפלגת שינוי בשלב הזה, עכשיו, היא עם 15 מנדטים - היא תהיה הרבה פחות - ואני שואל: למה אתם משקרים להם? הרי בתוכנית הכלכלית אתם מקפיאים את חוק השאלת ספרי לימוד, זה נמצא בתוכנית הכלכלית. למה חתמתם אתם? למה השליתם אותם? כיוון שהם מפלגה חדשה? יכול להיות שאפשר היה להחזיר את החוק של יהודית נאות להשאלת ספרי לימוד אם לא היו מקיימים את משרד המדע, שהוא משרד מיותר לחלוטין ובניגוד - - -
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       כשיסגרו את משרד הדתות יהיה הרבה יותר כסף. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       חבר הכנסת ליבוביץ, אולי תמשיך את הדיון עם חיים זיסוביץ מ"קול ישראל"? עשה לי טובה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת גפני, דיבור עם חבר הכנסת ליבוביץ עכשיו הוא על חשבונך. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       בסדר. אם היית בכנסת הקודמת היית יודע את דעתי בעניין הזה, אבל אתה חדש ואני מבקש להתנהג כמו חבר כנסת חדש. 
       
       השר שטרית, תגיד לי איך מצפונית אתה יכול להיות שלם עם העניין הזה שאתם לוקחים כסף מהמשפחות הכי עניות? אני לא מדבר על זה שהמעמד הבינוני נפגע פה פגיעה אנושה. אני לא מצפה למוסר ממפלגת שינוי ששיקרה לבוחריה, אני לא מצפה מהם, אבל אני מצפה לזה ממך. בשביל פוליטיקה הכול מותר? 
       
       היתה החלטת ממשלה שמפרקים את משרד המדע, אז היום מביאים לכאן שוב העברת סמכויות ממשרד המדע למשרד החינוך? אגב, שר המדע בארץ? אולמרט לא בארץ. 
       
       אדוני היושב-ראש, יש גבול גם לציניות מול הציבור. מישהו יכול לקום ולהגיד שזה לא כל כך הרבה כסף, זה לא 6 מיליארדי שקל כמו שקיצצו בשבוע שעבר בוועדת הכספים. זה המסר לציבור? זה המסר למשפחות העולים החדשים? זה המסר למשפחות העניות? 
       
       אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לא היה תקדים כזה של ציניות ושל שקרים לבוחרים כמו ההתנהגות של מפלגת שינוי כלפי בוחריה. למודי זנדברג – משרד,  למעמד הבינוני - שייזרק לים. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת גפני. האם רצית לומר לחבר הכנסת ליבוביץ: "חדשים מקרוב באו לא שיערום אבותיכם"? 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       נכון. אני מודה לך, אדוני. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין; אני לא רואה אותו פה. אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת דהאמשה, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת שריד. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בדיון עצוב על הודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות ממשרד המדע לפי כמה חוקים לשרת החינוך. 
       
       כאשר הונחה אבן היסוד לממשלה הרעה הזאת אמרנו שזה יום שחור לעם היהודי. לצערי, מיום ליום אנחנו מרגישים שקלענו בהגדרתנו. נחרדנו לראות שאנחנו קולעים בהגדרה שלנו שזה יום שחור לעם היהודי כאשר שר הפנים ביקש מהפרקליטות להודיע בשמו, שהוא בעד מכירת חזיר; גם נחרדנו לראות שאנחנו קולעים בהגדרה שלנו כאשר הממשלה הניחה תוכנית כלכלית שפוגעת בעולם התורה; נחרדנו לראות שאנחנו קולעים בהגדרתנו שממשלה רעה זו היא יום שחור כאשר שר הפנים אמר שהוא יתעלם מהאכיפה של איסור מכירת חמץ; אנחנו נחרדים לראות שקלענו בהגדרתנו שהממשלה הזאת היא ממשלה רעה וזה יום שחור לעם היהודי כאשר בחגיגיות שר הפנים מכליל גויים לפי כל דת ודין תחת כנפי האומה היהודית; אנחנו גם נחרדים לשמוע את שר האוצר מגדיר את ההחלטה לסגור את נמל התעופה כשערורייה ורואים בהכרזה הזאת יום שחור לעם היהודי ושאנחנו קולעים בהגדרתנו; אנחנו גם נחרדים ומזועזעים לראות שאנחנו קולעים בהגדרתנו, שהקמת הממשלה הרעה הזאת היא יום שחור לעם היהודי, כאשר שר התעשייה, המסחר והתעסוקה נתן הוראה בלתי חוקית שפקחים לא יאכפו את חוק שעות עבודה ומנוחה על אלה שמפעילים עסקים בשבת. 
       
       אולמרט, שהיה תשע שנים ראש עיר, יודע שפתיחת קניונים בשבת פוגעת בעסקים. הוא יודע שבכך הוא מונע פת לחם מיהודים עניים. אבל כדי לפגוע בעם היהודי, כדי לפגוע בערכי המוסר והיהדות,  הוא מצטרף למקהלה  ואולי גם מוביל אותה כמנצח. 
       
       אולמרט, שאולי יודע על האבטלה, ואולי לא, מכיוון שהוא מטייל, הוא יודע, ואנחנו יודעים לפחות שיש אבטלה. ואם כן, אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, מדוע אנחנו משאירים את תיק המדע, במיוחד כאשר מעבירים ממנו עוד ועוד סמכויות, כאשר מרוקנים אותו מתוכן. אם אין לחם, מדוע לקיים משרד ממשלתי כזה, בשביל מפלגה כמו שינוי, שאמרה שהיא תשנה את סדרי העדיפויות, והכסף ילך למטרות החשובות, כמו שאמרתי בראשית דברי, אדוני היושב-ראש, ואני כבר מסיים. 
       
       הקמת ממשלה רעה זו היתה יום שחור לעם היהודי, וגם יום שחור לעם היושב בציון. ואני בטוח בעזרת השם, שהממשלה הזאת תיפול במהרה. אני רוצה  רק להזכיר שזרש אמרה להמן הרשע: אם מזרע היהודים הוא -  אם אתה התחלת לפגוע במרדכי היהודי, התחלת לפגוע בשורשים ובערכים של העם היהודי, אמרה זרש להמן -   נפול תיפול. הממשלה הזאת תיפול במהרה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת יוסי שריד. חבר הכנסת וקנין אינו נוכח, לכן  איבד את זכותו לדבר. חבר הכנסת דהאמשה ידבר, ואחריו – חבר הכנסת שריד, ואחריו – חבר הכנסת אלדד.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת,  מצער במיוחד שכך נפתחה הישיבה  היום, ואני אומר את זה בשיא האובייקטיביות. חבר הכנסת איתן לא התנהג לא כפרלמנטר ולא כאיש ממלכתי, ולא כפי שהוא ניסה לתאר את עצמו בסוף, שהוא שייך לאותה תנועה שנתנה לארץ הזאת את האפשרות שיהיו בה דוקטורים ויהיה בה חופש דיבור וכל שעולה על דעתו. 
       
       כאשר חבר כנסת חולק עליו באומרו שהארץ היתה שוממה - היא לא היתה שוממה, והיו בה         בני-אדם. הארץ התקדמה, עכשיו יותר טוב, יותר בנוי, אפשר להבין את זה, אבל לא היה פה מדבר, היו פה בני-אדם, וכשחבר כנסת באופן לגיטימי מעיר לו: אתה לא מחשיב אותם כאנשים - הוא חייב לקבל את זה, לפחות בדרך פרלמנטרית.
       
       אבל, אדוני היושב-ראש, מה שקורה פה זה המשך אותה מדיניות של ניסיון לסתום פיות. ואני אומר את זה בשיא הכנות, פיות לא ייסתמו. אנחנו לא באנו לפה כדי שתסתמו לנו את הפה. אם אני אגיע למסקנה הזאת, אני עוזב את הכנסת.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       האם אדוני  לא מדבר?
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אין  לי  מה לשבת פה אם אני אשב פה עם פה סתום. הרי הכנסת קיימת כדי שידברו בה. מה זה פרלמנט? מלשון PARLER, שמדברים בה. אדוני,  כאשר חבר הכנסת איתן עונה בצורה הזאת לחבר הכנסת זחאלקה, זו סתימת פה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, חבר הכנסת זחאלקה ידע לענות לו מענה לשון. למה להגזים? 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       בקדנציה הקודמת, אדוני, כמו הרבה מהנוכחים כאן, היינו גם עדים, בדרך שהרקיעה שחקים,  לניסיון לסתום פיות ולהסתה נגדנו. ימשיכו להסית, אז ימשיכו להסית, אין לי בעיה. אני לא צריך להיות יותר ממלכתי ממר איתן עצמו או מכל חבר כנסת אחר. אנחנו הוכחנו, ואני אומר את זה בשמי ובשם חברי, שאנחנו, במיוחד בכנס הזה, מתנהגים באופן התרבותי והממלכתי והנכון ביותר, ויותר טוב מהממוצע בבית הזה. לנסות לעשות לנו את זה, זה לא יצלח. 
       
       במלה אחרונה, אדוני, לגופו של עניין, אנחנו אופוזיציה לממשלה, כמובן, ודעתנו לא נחה מדרכה ולא מכל  מה שהיא עושה, ואנחנו מצטערים על שזה המצב. יש לנו כל הזכות הלגיטימית לומר שהשינוי הזה אינו מניח את דעתנו, ואנחנו חושבים שהממשלה לא עושה נכון והיא לא מקבלת את מפת הדרכים והיא לא רוצה שלום, והיא לא עושה שלום, והיא אחראית למצב המידרדר יום-יום, והיא אחראית לכל טבח שקורה בוקר וערב בשני הצדדים. זו דעתנו. יהיה מי שחולק – זכותו. יהיה מי שיקבל – זכותו. אבל לומר את הדברים, כולנו חייבים לכבד ולשמוע ולתת את האפשרות. תודה רבה.
       

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מאוד מודה לחבר הכנסת דהאמשה. חבר הכנסת יוסי שריד, בבקשה.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       תראה לי מדינה אחת  מכל המדינות שלכם שבה עומד יהודי ונואם בפרלמנט.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בר-און, אינני חושב שאנחנו צריכים להשוות את עצמנו לשום מקום אחר בעולם. אנחנו בזכות עצמנו,  ולא חשוב מה שאחרים עושים, ואין להתפאר על מה שאחרים לא עושים. אנחנו  לא יכולים לחיות אחרת פרט לדרך שבה אנו חיים. תודה רבה.
       
       חבר הכנסת שריד, האם אדוני צריך  יותר משלוש דקות?
       
יוסי שריד (מרצ):
       
       הניסיון מלמד שבדרך כלל כן. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני יזכור שחבר  הכנסת איתן דיבר בסביבות חמש דקות.

יוסי שריד (מרצ):
       
       כדי לקצר בזמן, אדוני היושב-ראש, אקצר בתגובתי לחבר הכנסת מיקי איתן, כי  אני גם לא יודע עד כמה צריך לנפח את העניין, אבל לפעמים אנשים לא כל כך מודעים למה שמקופל בתוך הדברים שלהם בעצם. יש שם מטען כל כך כבד של דעות קדומות ושל גזענות במה שהוא מצא לנכון לומר לחבר הכנסת, שהוא דוקטור, ומשום שהוא דוקטור אז על-פי ההגדרה הוא לא יכול להיות מפגר. אבל, אלמלא היה דוקטור אז על-פי ההגדרה הוא היה מפגר. זאת אומרת, אדם הרי צריך לתת לעצמו דין-וחשבון על המשמעות, לא הייתי אומר העמוקה, כי אין שום דבר עמוק בדברים שלו, אבל על המשמעות היותר נסתרת שבהם, ואלה כמובן דברים שראויים לגינוי. 
       
       לי אין עמדה ברורה בעניין משרד המדע, אם כי הרושם שלי, אדוני היושב-ראש, שהיו ימים יותר יפים למדע, והם לא היו בהכרח בימים של קיום משרד המדע. אבל  אם לי אין דעה ברורה בעניין משרד המדע, אני חושב שלשר המדע יש עמדה ברורה בעניין זה. ואיך אני יודע? נכנס אדם חדש, צעיר למשרד, ואני רואה היום בעיתונים שחלק ניכר מתקופת הכהונה שלו, שהיתה צריכה להיות מוקדשת להכנה, להכשרה, ללימוד, להתחזקות בתחום הזה שהוא עוסק בו – אחרי הכול הוא לא מדען -  במקום זה הוא היה בחוץ-לארץ. אגב, אין בזה חידוש גדול, כי גם כאשר הוא ישב בבית הזה הוא היה רוב הזמן בחוץ-לארץ. אז אם הוא מצא לנכון להיות רוב הזמן בחוץ-לארץ, סימן שהוא עצמו איננו מחשיב את המשרד שהוא עצמו עוסק בו, ואז אולי שינוי צריכה לתת לעצמה דין-וחשבון למה היא לוקחת תיק אין חפץ, רק כדי לכבד עוד אדם בכיבוד מסוים.
       
       אני לא אוהב להשתמש בביטויים  של ההזדמנות האחרונה, משום שאחרי כל הזדמנות אחרונה, מסתבר שיש עוד הזדמנות, שגם היא אחרונה, שלאחריה תהיה עוד הזדמנות, שאולי גם היא תוגדר כהזדמנות אחרונה. אבל האזור הזה מלא מסמכים שהעלו עובש, שהעלו אבק, והייתי אומר שמפת הדרכים במובנים מסוימים היא באמת  הזדמנות אחרונה.  
       
       במאמר מוסגר, אני רוצה לומר לשר פריצקי: ממשלת ישראל כמובן מעולם לא אימצה את מפת הדרכים. לא זו בלבד שהיא לא  אימצה את מפת הדרכים, אלא היא הודיעה במפורש שהיא מסתייגת ממפת הדרכים,  והראיה, שצמצמו 100 הסתייגויות ל=15. אגב, המספר איננו קובע, משום שאני יכול בהסתייגות אחת להרוג את כל התוכנית, וב=100 הסתייגויות אני יכול בעצם לקבל אותה. אז מכיוון  שהבינו ש=100 זה מגוחך, עשו מאמץ אינטלקטואלי אדיר וכיווצו את ה=100 ל=15.  15 הסתייגויות מסכלות את כל התוכנית מיניה וביה.
       
	אני רוצה לומר לכם מה שאמרתי אתמול לשליח האמריקני ויליאם ברנס. אמרתי לו, שאנחנו מאוד מאוד מקווים שהממשל בוושינגטון לא יקבל את ההסתייגויות הישראליות, משום שאם הוא יקבל את ההסתייגויות הישראליות, זה ישים לאל את כל התוכנית. אני מניח שהממשלה הפלסטינית תמצא לנכון, גם היא, להגיש את ההסתייגות שלה, ובמקום ליישם את מפת הדרכים נקדיש עכשיו או נבזבז עכשיו איזה שלוש, ארבע, חמש, שש שנים כדי לדון על מפת הדרכים במקום ליישם אותה. 

	אנחנו גם אמרנו לשליח האמריקני ברנס, שאיננו חושבים שצריך לקבל את עקרון ההדרגתיות; זאת אומרת שצעד אחד מתנה את הצעד הבא והוא בעצם תנאי מוקדם לצעד הבא, והפלסטינים יעשו צעד ואז אנחנו נבדוק את הצעד, ורק אחר כך אנחנו נחליט אם אנחנו עושים את הצעד שלנו או לא, כי זה מרשם בדוק למבוי סתום, זה לא יכול להחזיק מעמד. הרי השאיפה של כולנו לשקט מוחלט היא שאיפה נכונה, כולנו רוצים שקט מוחלט. אבל אנחנו יודעים שבתנאים הנוכחיים שקט מוחלט כנראה לא יהיה, שקט מוחלט יש רק בבתי-קברות, וגם שם, רק במשך הלילה, לא במשך היום, כי במשך היום, לצערנו, באזור הזה, יש יותר מדי אנשים שהם בבתי-קברות ושוועתם עולה השמיימה, כך ששקט אין במשך היום, אולי במשך הלילה.

	ולכן, אי-אפשר לקבל את עקרון ההדרגתיות וצריך לדבוק בעקרון הסימולטניות; זאת אומרת, שני הצדדים, בעת ובעונה אחת, עושים מעשים שהם מחויבי המציאות, שאלמלא ייעשו המאמצים האלה שהם מחויבי המציאות, המציאות לא תשתנה אלא תוסיף ותידרדר, וחיינו כאן, גם של יהודים וגם של ערבים יוסיפו  להיות חיים של גיהינום. 

	מה הם שני הדברים שחייבים להיעשות עכשיו, תיכף ומייד. אם אתם רוצים, אלה תנאים מוקדמים, אבל אלה תנאים מוקדמים שצריכים להתממש הלכה למעשה, בשטח, כדי שעינינו יהיו רואות גם את המאמץ הזה וגם את המאמץ הזה. 

	המאמץ הראשון שצריך להיעשות, ראשון לא על-פי תור, ראשון, בעת ובעונה אחת, המאמץ שצריך להיעשות על-ידי הרשות הפלסטינית או הממשלה הפלסטינית - בכלל מדברים אם תקום מדינה, לא תקום מדינה - אבל קמה ממשלה, לא שמעתי שממשלה קמה במקום שאיננו מדינה. אתה שמעת פעם, חבר הכנסת רביץ, כולם מדברים על ממשלה, על ראש ממשלה, כבר יש ראש ממשלה, יש נשיא, רק יש עדיין דיון אם תהיה שם מדינה?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת שריד, אתה צריך לסיים.

יוסי שריד (מרצ):
       
       אני כבר מסיים.
       
       אז צריך שייעשה מאמץ מיוחד, והייתי אומר לא רק מיוחד, אלא הייתי מדגיש – מוכח, להפחתת רמת הטרור. זה דבר שבלעדיו שום דבר לא יוכל להתקדם, בעובדה, זה אפילו לא עניין של השקפת עולם, זה לא עניין של קונספט, זה עניין של חיים. 
       
       והדבר השני, ממשלת ישראל, וגם זה תנאי מוקדם, חייבת, אבל חייבת להקפיא, אבל להקפיא ממש את כל ההתנחלויות, לרבות ריבוי טבעי, לרבות גידול טבעי, את כל הטריקים האלה שאנחנו מכירים כבר הרבה מאוד שנים, שבאמצעותם הרחיבו התנחלויות והרחיבו את גבולן של ההתנחלויות, ולעקור - שמעתי שרוצים לעקור איזה שני מאחזים; שטויות. לעקור אחד אחד את כל המאחזים הלא-חוקיים בשלב ראשון, כי אחר כך ייעקרו גם ההתנחלויות, ברובן המכריע. 
       
       אם שני התנאים האלה מתקיימים, יש סיכוי למפת הדרכים. אם שני התנאים האלה לא מתקיימים, אז גם מפת הדרכים תהפוך להיות עוד מסמך שיונח על המדף ויעלה אבק. תודה, אדוני. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני, חבר הכנסת שריד. חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.
       
רן כהן (מרצ):
       
       עוד כמה רשומים?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ארבעה-חמישה. 
       
רן כהן (מרצ):
       
       הרשימה לא נסגרה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       סגורה. 
       
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הודעת הממשלה עוסקת בהעברת סמכויות ממשרד המדע למשרד החינוך, לא שמענו הרבה מאוד עיסוק בהודעה החשובה הזאת. אני מבקש להביע דאגה מעומס הסמכויות על משרד החינוך. בהזדמנות זו שעושים סדר במשרד החינוך, אולי כדאי להוציא מהם את הספורט? כי הספורט תקוע שם ממש לא ברור למה. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       איפה תשים אותו?
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הנה, בדיוק בזה נעסוק. למה זה לא חינוך? תראו מה קורה במגרשי הספורט, זה לא ממש משהו חינוכי.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אז מה, לשר לביטחון פנים?
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       חשבתי אולי במשרד המדע, באמת, זה מקום טוב בשבילו, אבל תראה מה שקורה עם הסטרואידים של הספורטאים ועם בדיקות השתן של הספורטאים; זה בדיוק עיקר העיסוק המדעי של הספורט. בריאות זה לא טוב, כי חוץ ממחלות, ספורט לא מביא שום דבר. הרבה פציעות ספורט, הם אומנם מתים במצב גופני מצוין, אבל זה לא ממש בריאות. אז יש פתרון, ספורט צריך להיות במשרד החוץ.
       
קריאה:

	- - -

אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       לא, לא, אני אסביר. 
       
       בגלל מפת הדרכים. אם מפת הדרכים תצא לדרך, הרי כולנו בבית הזה, חוץ מחברי הכנסת הערבים, נצטרך ללמוד לרוץ או לשחות. לכן, נדמה לי, מכיוון שמפת הדרכים הולכת להביא את חורבנה של מדינת ישראל, ואם זכות השיבה הכלולה ביוזמה הסעודית, שהיא חלק ממפת הדרכים, תתקבל, אז באמת, זה סופה של מדינת ישראל. לכן אני מציע, בהזדמנות זו, לצרף לשינויים שהממשלה מציעה - להעביר סמכויות ממשרד המדע למשרד הספורט והחינוך -  להעביר את הספורט למשרד החוץ.  תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחבר הכנסת אלדד. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחריו – חבר הכנסת אלי ישי, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת סער. אם הוא לא כאן, שמישהו ידאג שהוא יהיה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       גבירותי ורבותי, עמיתי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אדוני היושב-ראש. יצא לי כבר כמה פעמים לדבר אחרי חבר הכנסת פרופסור אלדד, וכל פעם הוא מפליג, לוקח אותנו לשיאים חדשים. הפעם הוא לקח אותנו לעולם שכל מה שקורה בו או שהוא מביא חורבן או שהוא אתחלתא דגאולה.
       
       יוצאת מפת דרכים שהסיכויים שלה להתממש לא רחוקים מהאפס, בגלל עמדותיה של ממשלת ישראל, והוא כבר מנבא את החורבן. 
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       לפחות תגיד בגלל עמדות שני הצדדים, למה אתה אומר בגלל עמדת הממשלה. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אגיד למה. כי לדעתי זו ממשלה שנגועה ב=PEACE פוביה, בפחד מפני השלום. כל פעם שמדברים שלום, היא נכנסת לפניקה, והסיכול הממוקד האחרון של ממשלה זו, יצאה היום הודעה מטעם הממשלה - אני לא יודע מה קרה, אבל מעניינת אותי הודעת הממשלה – שהממשלה הכשילה יוזמת שלום להידברות עם סוריה. כל פעם הם אומרים: אנחנו מוכנים להידבר, וכשיש אפשרות אמיתית להידבר, הם מכשילים אותה.
       
        היתה יוזמת השלום הערבית, כל העולם הערבי בא והציע לישראל הצעה מאוד נדיבה. אמרו: שלום עם כל העולם הערבי, עם 22 מדינות ערב, שלום בבת אחת. ומה עשתה ממשלת ישראל? הפנתה את הגב, ולמחרת היום פלשה לגדה והכשילה את זה. רק היום בבוקר היתה הודעת ממשלה שהממשלה לא רוצה לדבר עם הסורים והיא הכשילה את זה, והיא הודתה בפומבי.
       
       מפת הדרכים. האם מפת הדרכים תאושר בממשלת ישראל? זו שאלה. אני שואל אותך, השר פריצקי, ואותך, השר שטרית, האם ממשלת ישראל תאשרר, תקבל – TO ACCEPT, NOT TO RECEIVE  – את מפת הדרכים? אני אומר לך שלא. אם אתה רוצה להתערב, בבקשה. אני מוכן להתערב אתך. אני אומר לך, שממשלת ישראל לא מתכוונת לאשר את מפת הדרכים, לאמץ אותה. וגם בכנסת הם לא יעבירו אותה. שזאת תהיה כביכול ממשלת ישראל – אלה דיבורים, הרבה מלים. 
       
       זו  מדיניות ריקה, שאין בה כלום מבחינה מדינית. לא רוצים להתקדם בשום דבר והכול תרגילים שמטרתם אחת: איך אפשר להכשיל את יוזמת השלום כך שהאחריות תיפול על העם הפלסטיני. הכול תרגילים ואין כל אמת במדיניותה של ממשלת ישראל הנוכחית. הממשלה הזאת נגועה בקסנופוביה והיא תכשיל כל ניסיון להגיע לשלום. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת זחאלקה. חבר הכנסת אלי ישי, בבקשה. אחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת גדעון סער. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יושב ושומע לפחות חלק מהדיון ומנסה לחפש קצת היגיון, ואף שאנחנו באופוזיציה, להיות אולי מליץ יושר של הממשלה, שנמצאת בתקופה קשה, במצוקה כלכלית קשה – היא והכנסת וכלל ישראל. אבל מפעם לפעם אני רואה כל מיני תרגילים, אדוני היושב-ראש, תרגילים מכוערים: איך דואגים השרים לעצמם ואיך דואגת הממשלה כממשלה לעצמה. 
       
       זה התחיל עם הבטחה לציבור לפני הבחירות, הבטחה של אריאל שרון ושל חברי הסיעה, שמכיוון שהמצב קשה יהיו לא יותר מ=18 שרים. נמצא פה השר שטרית, ואני מכבד ומעריך אותו, והוא מסביר לא אחת מעל הדוכן את המצב הקשה.  מנסים למצוא דרכים להציל את המשק, להוציא את המדינה מהבוץ העמוק, והממשלה מחליטה על 23 שרים. חשבתי שהולכים להקים ממשלת אחדות לאומית, ואז 23 שרים זה הגיוני, אין ברירה. צודק פחות או צודק יותר, לא נורא, אבל לפחות לא שיקרנו לציבור, הממשלה לא שיקרה לציבור. בעזות מצח ובחוצפה קמה הממשלה ואומרת אחרי הבחירות: ניצחנו, קיבלנו את אמון הציבור, אנחנו כבר לא צריכים אתכם, הציבור היקר, כבר קיבלנו את המנדט, אנחנו לא רוצים 18 שרים אלא אנחנו חייבים 23 שרים. 
       
       האם מישהו בדק כמה זה עולה? מאיר, האם עשית חשבון מה עלות הלשכות, הרכבים, כל התנאים מסביב? כמה ילדים מוכים יכולים לקבל טיפול? כמה מפגרים שנזרקים ממעונות-יום? כמה ילדים שנזרקים ממעונות-יום? כמה ילדות חוסות שמסתובבות בחוץ, בפשע, כי אין להן מקום במעונות-יום, בהוסטלים? האם מישהו בחן ובדק? הרי כל אחד הוא עולם ומלואו. 
       
       פריצקי, אתה מהנהן. אתה נהנה מכל רגע בכורסה, אני מסכים אתך. היום אתה בקואליציה, פתאום הכול שונה. כשהייתם באופוזיציה תקפתם כל הזמן, והיום בקואליציה אתם מאשרים. את המילואימניקים דפקתם, את שכבות הביניים חיסלתם, קטלתם. הרי שכבות הביניים הן אלה שתמכו בכם. צעקתם פה שלוש-ארבע שנים: שכבות הביניים, שכבות הביניים, שכבות הביניים. איך צחקתם על שכבות הביניים? איך עבדתם עליהן? לפחות תודו. רימיתם את הציבור.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       שכבות ביניים זה בינתיים. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       רימיתם אותם, שיקרתם להם, קומו ותודו שטעיתם. אתה בקואליציה היום. את המילואימניקים אתה דופק, את האחרים אתה דופק, פתאום אתה אומר: זאת קואליציה, צריך להתפשר. אבל היתה גם קואליציה כשאתה היית באופוזיציה, ולא אמרת כך. 
       
       שים לב, תראה לאן אתם מובילים את המדינה הזאת. מהבחינה הכלכלית יש קטסטרופה.

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       מי עשה את הקטסטרופה? 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אתם.

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       ממשלה של 60 יום עשתה גירעון של - - - מיליארד. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אתה עוד לא רגיל להיות בקואליציה, אתה שר, לפחות תפסיק להפריע לי. תקשיב טוב כשמדברים אליך. סוף-סוף אתה היום בקואליציה, אתה שר, תשמע טוב מה עוללתם לציבור שבחר בכם, מה אתם מעוללים לעם ישראל, מה אתם עושים לעם היהודי.
       
       חבר שלך, עמיתך שר הפנים, החליט לתת 10,000 אזרחויות לעובדים זרים. השר שטרית, אין כסף לקצבאות ילדים, המדינה קורסת, ילדים רעבים ללחם, אין להם מה לאכול, הם נזרקים מבתי-ספר ומידרדרים לפשע, לסמים ולזנות, ופה נותנים 10,000 אזרחויות. אתה הרי יודע טוב מאוד, כי היית יושב-ראש הוועדה כשר המשפטים לשעבר, ש=10,000 אזרחויות זה לפחות עוד 30,000 אזרחויות. הרי מה תעשה, האם תיתן אזרחות לילד של עובד זר ואת אבא שלו ואת אמא שלו תשאיר בחוץ-לארץ?
       

חמי דורון (שינוי):
       
       זה  מה שעשיתם כל הזמן.

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אנחנו לא נתנו שום אזרחות לעובדים זרים. 

חמי דורון (שינוי):
       
       נתתם לחלק מהעולים מאתיופיה ולחלק לא. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני, מה אתה משווה בין עולים לעובדים זרים? אתה לא מתבייש? אתה משווה עולים לעובדים זרים? איך אתה מדבר בכלל, עם כל הכבוד?

חמי דורון (שינוי):
       
       אלה ילדים שנולדו בארץ, ילדים שהולכים לצבא. אני בעד אותם אנשים שהולכים לצבא, לא כמוכם. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אתה שונא את האתיופים בגלל צבע העור שלהם? אתה צריך להתבייש.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת דורון, נא להפסיק. 

חמי דורון (שינוי):
       
       אתם עשיתם את העיוות נגד האתיופים, אתם השפלתם אותם, אתם משפילים. איך אתה לא מתבייש? בושה וחרפה. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני, האתיופי הוא יהודי, ושיעלה לארץ ותפסיק לדבר עליו ככה. אתה משווה אתיופי לעובד זר? בוש והיכלם, עם כל הכבוד לך. בושה וחרפה. 

חמי דורון (שינוי):
       
       אתה תתבייש. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת דורון, נא להפסיק, בבקשה. 

חמי דורון (שינוי):
       
       מה עשית להם כשהיית שר?

אליהו ישי (ש"ס):
       
       זה מה שאני אומר כל הזמן: אתם שונאים את המזרחים, אתם שונאים את השחורים. אתה צריך להתבייש, אדוני הנכבד, חבר הכנסת, שמגן על עובדים זרים נגד האתיופים. בושה וחרפה. הוא יהודי. 

חמי דורון (שינוי):
       
       הרסת אותם.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת דורון, זה לא מקובל. אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, בושה וחרפה. הנה מתגלה הפרצוף האמיתי של שינוי. את האתיופים הוא משווה לעובדים זרים. כן, אנחנו מביאים את האתיופים לארץ, הם יהודים והם יבואו לארץ, ותפסיק להשפיל אותם, עם כל הכבוד לך. העברנו החלטה בממשלה להביא את האתיופים לארץ. האתיופים הם יהודים, מביאים אותם לארץ. בא פורז ואת האתיופים הוא מקפיא. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       צריך למחוק את מדינת היהודים ממגילת העצמאות. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת זאב, אתה בוודאי סומך על יושב-ראש המפלגה שלך. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, את האתיופים פורז לא רוצה להביא לארץ. את 10,000 האתיופים שנמקים שם, ויום-יום מתים אנשים – אותם הוא לא רוצה להביא לארץ. אבל את העובדים הזרים הפיליפינים, את אלה מתאילנד, מסין, מרומניה ומפולין – צבע העור שלהם דומה לצבע עורו, ולכן הוא מוכן להביא אותם לארץ ולתת להם אזרחות, ופתאום, השר שטרית, אין בעיה של כסף. יהיו קצבאות ילדים, יהיה סל קליטה, יהיו אזרחויות לתת לכולם. 
       
       דרך אגב, כל ילד שמקבל אזרחות – אבא שלו ואמא שלו ואחר כך האחים שלו צריכים לבוא לארץ, האחים שלו מהאשה הראשונה, מהאמא הקודמת, והאחים שלו מהאבא הקודם יבואו לארץ, וזה החורבן, וזאת בדיוק הדרך לאבד את הזהות היהודית של מדינת ישראל. הייתי בטוח שזה מה ששינוי רוצים לעשות, אבל הייתי מאותם תמימים, כמו מצביעי המפד"ל, ותליתי בה תקוות. אומנם למנהיג שלהם אין קווים אדומים, ואת זה ידעתי תמיד, גם לפני שהוא אמר את זה. אבל הייתי בטוח שקו אדום בקצה כן יהיה לו, והוא לא ירצה להיות בממשלה שבתוך שנה מאבדת את הרוב היהודי במדינה - - - 
       
       למה אתה מקלל, אדוני חבר הכנסת דורון? תתבייש. אני שמעתי את הקללה שלך. תחזור בך, אל תקלל במלים כאלה גסות. אתה לא מתבייש? אם יש לך בעיה, קום ותדבר פה, אל תקלל. 

חמי דורון (שינוי):
       
       אמרתי שאתה דמגוג ושאתה חצוף, זה מה שאמרתי. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני לא מסוגל לחזור על מה שאמרת, היא יכולה להעיד על מה שאמרת. תתבייש. 

חמי דורון (שינוי):
       
       אתה דמגוג וחצוף.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני קורא אותך לסדר פעם שנייה. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       לפחות תשמור על הכנסת. את המלים הגסות אל תאמר בכנסת, עם כל הכבוד, שמור אותם לחוץ.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אתה אדם גס. "וטמא טמא יקרא".

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני חבר הכנסת דורון, לא לנהל דיונים ליד הדוכן, שב במקום שלך ודבר משם. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני רוצה להסביר לעם ישראל גם את הצביעות וגם לקראת מה המדינה מידרדרת והולכת. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       עשית את זה טוב. תודה רבה, אדוני. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       מעבירים כרגע סמכויות למשרד המדע, משרד שלא צריכים אותו, ומחזירים את משרד התיירות. רק משרד הדתות במדינת ישראל, משרד יהודי, ששייך לתורת ישראל, ששם מטפלים בכל הנושאים החשובים והערכיים של כל יהודי ויהודי – בשעת לידתו, ברית-מילה, בר-מצווה, חופה וקבורה, עד מאה-ועשרים לכל אחד – את המשרד הזה פריצקי וחבריו בשינוי, יחד עם המפד"ל, רוצים לסגור. לשם אין כסף, אבל לדברים האחרים יש כסף. 
       
       יש כסף לעוד משרד, יש כסף לתשתיות. איך אמרת? שקל לתשתיות ולא שקל לרווחה. תוציא את הילדים האלה שסובלים, תענה אותם, תרעיב אותם ותסדר לך חנייה יותר רחבה לאוטו הגדול בתשתיות. תרחיב יותר, ותרעיב ותענה את ילדי ישראל. כדאי מאוד שהעם היהודי ידע לאן הממשלה, שמתאכזרת אל העם שלה, מובילה אותו וכיצד היא מתכננת את הצעדים שלה; עד כמה היא מענה ומרעיבה את העם שלה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, אדוני. חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.  השר עזרא ביקש להשתתף בדיון, והוא יחתום את הדיון. 

אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       למה פורז לא נותן לילדי הערבים שנולדו כאן ונמצאים כאן כבר דורות?


היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני יושב במקום שאני אפילו לא יכול לענות. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לצערי, חבר הכנסת רביץ, הספסלים שבשכנותך, המאוישים לעתים על-ידי חברי מפלגת העבודה, ריקים היום לחלוטין. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - 

גדעון סער (הליכוד):
       
       חבר הכנסת טיבי, חשוב לשמור על סגנון פרלמנטרי, ואתה כבר פרלמנטר ותיק יחסית, כדאי לנסות לעשות את זה. 
       
       אבל העובדה שהספסלים האלה ריקים לא צריכה למנוע מאתנו לעסוק היום בנושא חשוב, והוא מה שקורה במפלגה שמתיימרת להיות אלטרנטיבה לשלטון. מפלגת העבודה היא מפלגה עם עבר מפואר, שבתוך שנתיים כבר מחליפים בה יושב-ראש רביעי. היה לנו אהוד ברק, התפטר; היו בחירות, לכאורה נבחר בורג. אני אומר לכאורה, כי היו בחירות חוזרות, אז כנראה משהו לא היה תקין בהליך הבחירות; הלך בורג, בא פואד. פואד כיהן פחות משנה. קרה דבר חסר תקדים: מפלגה החליפה מועמד בטרם נתנה לו הזדמנות אחת להתמודד מטעמה ולהוביל אותה לבחירות. הלך פואד, בא מצנע. מצנע נבחר לפני פחות מחצי שנה, הוא מכהן כיושב-ראש אופוזיציה חודשיים וחצי. 

יוסי שריד (מרצ):
       
       תפקיד נורא קשה. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       אני יודע, אבל עלה על דעתך לנטוש אותו במהלך המערכה? על דעתך זה בטוח לא עלה. הסיבה לכך שזה לא עלה על דעתך, חבר הכנסת שריד, היא כי בחיים הפוליטיים יש חשיבות לסבלנות, להתמדה, לניסיון. כשאנחנו שומעים את חבר הכנסת מצנע מסביר שהוא לא יכול היה לעמוד כי נאבקו נגדו וחתרו נגדו, הוא מדבר על החיים הפוליטיים כפי שאנחנו מכירים אותם. וזה האיש שמפלגת העבודה הציעה לעם ישראל לפני לא הרבה שבועות לעמוד בראש ממשלת ישראל. איך אמרנו? "עוד טעות של העבודה", וזה בדיוק הוכח בזמן קצר מאוד. כי לא ייתכן להציע אדם לראשות הממשלה בטרם דרך על סף מפתנה של הכנסת. 

אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       הוא היה נותן להם שרים והכול היה מסתדר. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       חבר הכנסת רביץ, זה חלק מהטעויות שעשה חבר הכנסת מצנע, כי הוא הוביל את מפלגת העבודה לכיוון של חבר הכנסת רן כהן וחבר הכנסת יוסי שריד - לכיוון של השמאל הקיצוני, והדבר הזה הלם במפלגת העבודה במערכת הבחירות. איך אפשר לבוא לאזרחי ישראל אחרי שנתיים של אינתיפאדה רצחנית - - - 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       נא לסיים, חבר הכנסת סער. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       כן, אבל היו גם קריאות ביניים, אדוני היושב-ראש. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       כמעט שלא היו. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       אני לא אדבר יותר מחבר הכנסת שריד. 

רן כהן (מרצ):
       
       בימים כאלה יש לא רוקדים על דם. עזוב את זה.

גדעון סער (הליכוד):
       
       חבר הכנסת כהן, אני רוצה לכבד את הבקשה של היושב-ראש ולנסות לקצר, ולכן לא אמנה את כל הטעויות, אבל אגיד רק דבר אחד - למפלגת העבודה יש, כפי שאמרתי, עבר מפואר, הווה קצת פחות מפואר, עתיד אי-אפשר לנבא, אבל הוא מותנה בחזרה למרכז המפה הפוליטית, כי אי-אפשר להתמודד על השלטון אלא ממרכז המפה הפוליטית. 
       
       אני חייב להתייחס, אדוני היושב-ראש, גם לנאומו של חבר הכנסת טיבי כאן. התרשמתי שאתה מתמצא במפת הדרכים. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ההתרשמות שלך נכונה. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       אולי אפילו יותר מאבו-מאזן. אבל אני רוצה להגיד לך במה לדעתי אתה לא מתמצא, וגם להגיד לך למה. לדעתי אתה לא מכיר מספיק טוב את הממשל האמריקני הנוכחי. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       את קונדוליסה אני לא מכיר. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       אני אסביר לך גם למה, כי מאז הגיע הנשיא ג'ורג' בוש לשלטון, אתה פחות הגעת לוושינגטון, כי גם מי שאתה בדרך כלל נוסע אתו לא הגיע לוושינגטון. 

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       זה זמני.

גדעון סער (הליכוד):
       
       את הממשל הקודם הכרת יותר טוב, ולכן יש לך בעיה בניתוח של הממשל האמריקני הנוכחי, גם בכל מה שנוגע לתהליך שקיים היום לגבי מה שמכונה ההערות או ההסתייגויות של ישראל למפת הדרכים, אבל גם לגבי התביעות הברורות והחד-משמעיות שמופנות כלפי ההנהגה הפלסטינית בנושא של הטרור ובנושא של הרפורמות, תביעות שכבר עכשיו מנהיגך יאסר ערפאת חותר בהתמדה להכשילן. לכן אני חושש שאותה הכרזה שאמרת פה אתה לא תזכה לשמוע.

רן כהן (מרצ):
       
       אם הצד הפלסטיני יבצע את כל חלקו, גם אתם תבצעו?


טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       מפת הדרכים הזאת היא מפה חד-צדדית. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. השר גדעון עזרא, בבקשה, אחרון הדוברים בדיון הזה. 

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, באנו היום וביקשנו להעביר כמה חוקים שהיו באחריות משרד המדע לאחריות משרד החינוך והתרבות. היום, ערב יום הזיכרון, התפשטנו פה לכל הכיוונים, ונדמה לי שאם מבקר מהצד יראה את הכנסת ערב יום הזיכרון בשנת ה=55 למדינת ישראל, יהיו לו הרבה הערות. 
       
       אני מבקש לומר, בראש ובראשונה, שלא נאות היה לתקוף, ולו במלה אחת, את השר זנדברג, שלא נמצא כאן, ולא היה צריך להימצא כאן בדיון הזה היום. אני מאוד מקווה שהמשרד הזה יצליח. המשרד הזה לא הוקם לכבודו של זנדברג, המשרד הזה נשאר. במידה רבה יש גם בעיות קואליציוניות, וכל אחד מהנוכחים מכיר אותן. 
       
       הדבר השני שדובר בו רבות פה הוא מפת הדרכים. מפת הדרכים הגיעה לכלל תכנון והצעה כתוצאה מטרור מתמשך של שנתיים וחצי, שלא אנחנו התחלנו בו. כל מי שיגיד שאנחנו התחלנו במערכה הזאת צריך לזכור מה היה לפני שנתיים וחצי. ממשלת ישראל קיבלה את נאומו של הנשיא בוש וקיבלה את המתווה.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       מתי קיבלה? תגיד לנו, תראה לנו החלטת ממשלה. אתה מטעה. 

השר גדעון עזרא:
       
       אתה מייצג את ממשלת עירק או סעודיה או מה? אנחנו פה בישראל, וכל החלטה 
תתקבל  - - - 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       איפה החלטת ממשלה?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, ההערה נשמעה. השר אמור להמשיך את הדברים שלו ללא הפרעות. בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני שאלתי אותך, מותר לי לשאול? תראה מקום. 

השר גדעון עזרא:
       
       כאשר נמסרה מפת הדרכים לישראל ולאבו-מאזן, הוחלט שכל צד יכתוב את ההערות שיש לו ויביא אותן לפני האמריקנים, לפני הקוורטט. הדברים האלה עוד לא נעשו. 

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       ממשלת ישראל קיימה דיון וקיבלה החלטה, ויש החלטה בעניין. הצד הפלסטיני קיבל, מה עם הצד הישראלי?

השר גדעון עזרא:
       
       ראש הממשלה שלנו התחייב למלא אחר דרישות מפת הדרכים, כמובן אם הפלסטינים יעמדו במה שהיא דורשת מהם. נכון להבוקר, קראנו בעיתון שערפאת לא נתן לאבו-מאזן את כל הסמכויות בנושא הסיכול הפלסטיני. זו היתה הפרה ראשונה של מה שנדרש מהרשות הפלסטינית, על מנת לאחד את כל הגופים הנלחמים בטרור. 
       
       תפסיקו לחפש את ממשלת ישראל. האמן לי שהיחסים של הנשיא בוש עם אריאל שרון מספיק הדוקים וטובים, ואחת הסיבות ליחסים הטובים הללו היא שראש הממשלה שרון לא מדבר בשני קולות, והנשיא בוש יודע זאת.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       הוא לא מדבר בכלל.

השר גדעון עזרא:
       
       כאשר אמרו שישראל תיפגש עם אבו-מאזן, והודיעו היום ששר הביטחון עומד להיפגש עם אבו-מאזן ועם דחלאן, הכוונה היא לאפשר לרשות הפלסטינית להתארגן למלחמה בטרור.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא כל מה שנאמר ברדיו נכון. אבו-מאזן לא אמור להיפגש עם שר הביטחון. אני מבקש להעמיד אתכם על הטעות.

השר גדעון עזרא:
       
       חבר הכנסת טיבי, כאשר יש שלושה מחבלים בסג'עייה, אך דחלאן עדיין לא התארגן והרשות הפלסטינית לא יכולה למנוע את המשך הפעילות של האנשים הללו - ישראל צריכה לעשות זאת.
       
       אני מציע לכולנו לברך את עם ישראל ערב יום הזיכרון ה=55, ולקוות שנוכל ללכת ביחד לתקופה טובה יותר. 
       
       לעצם הדיון הבוקר, לדעתי הוא לא היה ראוי. תודה.

יוסי שריד (מרצ):
       
       לא היה ראוי? שנציג של הממשלה יאמר שהדיון לא היה ראוי? עם כל הכבוד, דבריך לא ראויים.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אין הצבעה?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני. ההצבעה בעניין זה תתקיים במועד אחר, כפי שנאמר בתחילת הדיון.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       יש היום שני כנסים של הכנסת, לא כנס אחד.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני, לא מנהלים דיון בעניין זה עם היושב-ראש, אלא עם המזכירות. 
       


כנס ב'
       
       
המשבר במשק בשל מדיניות הממשלה
                   		
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום, על-פי בקשות יותר מ=50 חברי הכנסת. אני אמור להיות ראשון הדוברים, אך בינתיים אין מי שיחליף אותי. לכן נתחיל בחבר הכנסת רן כהן: המשבר במשק בשל מדיניות הממשלה.

רן כהן (מרצ):
       
       יש לפני.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני אמור לדבר, אבל בינתיים אין מי שיחליף אותי כיושב-ראש. 

רן כהן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, אתם יודעים מה, לפעמים הכנסת חורגת ממידותיה באופן בלתי ראוי ובלתי מכובד; מאבדת את עצמה לדעת. לפעמים אתה שואל את עצמך, אלוהים אדירים, כאשר הכנסת מתכנסת ערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, וכולנו  חווים את התחושה, האווירה והמועקה המתלוות לזכר הקורבנות של העם הזה והמדינה הזאת, לאחר מלחמות של עשרות שנים במאבק על קיומה - אולי זה היה אמור להשפיע במקצת על טון הדיבור, על מידת הרצינות. אבל ישיבת הכנסת מתחילה בהתבטאויות גסות ותוקפניות, אשר מורידות את רמתה של הכנסת שאולה גם בימים רגילים, שלא לדבר על ערב יום הזיכרון ויומיים לפני יום העצמאות ה=55 למדינה.
       
       ואני מוצא את הטעם להעיר על כך, משום שנדמה לי כי במו ידינו אנחנו הורסים את מעמדה של הכנסת הזאת. יש גם אחרים שעוזרים להרוס את מעמדה, אבל זה קורה מתוכנו.
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים לאחר שני מהלכים קשים מאוד. אני פונה אל השר שטרית ואל השר פריצקי: אני מעלה את הדברים מתוך כאב ובאופן הכי עמוק, ומבקש גם תשובה. קראנו היום ב"מעריב", שראש הממשלה שרון קיבל כבר לפני שבועות הצעה לנהל משא-ומתן מדיני על-ידי אנשי עסקים. אפשר לחשוב שמעולם לא היו אנשי עסקים ששימשו מתווכים. וראש הממשלה החליט שלא לקיים את המשא-ומתן הזה בגלל תנאים מוקדמים, מפני שהוא לא רוצה תנאים מוקדמים, מפני שמדובר באנשי עסקים.
       
       ואני חשבתי, השר שטרית, שמדינת ישראל תמיד חיכתה לכל הזדמנות להתחיל משא-ומתן, כדי למצות ממנו את המקסימום האפשרי על מנת להגיע לפתרון. האמן לי, זה קשור מאוד בנושא שאנחנו עומדים לדבר עליו, הנושא הכלכלי-החברתי.
       
       ולפני שבוע הוא דחה עוד הצעה למשא-ומתן, כאשר אמר: בלי תנאים מוקדמים. מה זה בלי תנאים מוקדמים? כל זמן שאנחנו חיים את תוצאות מלחמת ששת הימים, כל זמן שאנחנו נמצאים ברמת-הגולן, בלי תנאים מוקדמים פירושו שלצד השני לא תהיינה בקשות. אין דבר כזה, משא-ומתן הוא כזה שאנחנו נבוא עם בקשות והם יבואו עם בקשות. כולם יודעים גם מה שהיה. דחיית המשא-ומתן עם הסורים היא מכה גם לצמיחה הכלכלית ולפתרון הבעיה הכלכלית, נוסף על כך שזו מכה לפתרון המדיני.
       
       הערה שנייה מתייחסת למפת הדרכים. יש שלושה גורמים ראשיים הנוגעים למפת הדרכים. העולם בראשות ארצות-הברית והקוורטט קיבל אותה, הצד הפלסטיני קיבל אותה - ממשלת ישראל עוד לא קיבלה אותה. יתר על כן, היא מיהרה להעיר הערות קרדינליות אשר הורסות אותה. למשל, לערער על ביצוע הצעדים במקביל. לדוגמה, הפסקת הטרור הפלסטיני וההסתה מייד. גם אני דורש זאת, לא רק אתם, אבל במקביל לפירוק המאחזים הבלתי-חוקיים. זה דבר אלמנטרי ופשוט. לא רק שאין בכך פגיעה בביטחון ישראל - זה מוסיף לביטחון ישראל. איך אפשר לא לעשות את זה במקביל, אלא לומר שקודם הם? זאת אומרת, גם נקיים מאחזים בלתי חוקיים וגם נדרוש שהם יתחילו הכול לבד. 
       
       אגב, מצדי הלוואי שהיו מתחילים, הלוואי שהיו מנקים את כל הטרור בלי התניה. לדעתי, הוא לרועץ גם להם. הוא הורס אותם, הוא הורס את העם הפלסטיני ואת כלכלתו.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת רן כהן, זמנך תם.

רן כהן (מרצ):
       
       אדוני השר, בתוכנית הכלכלית לא  נתתם את התשומות המדיניות. אתה יודע שבלי יציבות ביטחונית ובלי אופק מדיני, אין פתרון. 
       
       דבר שני, אתם יצרתם את הפרובוקציה. אני חושב שעמיר פרץ עשה טעויות, אבל עם כל הכבוד, מי שהביא הצעות חוק לקיצוץ שכר ופנסיה, הוא מי שיצר את הפרובוקציה.
       
       ודבר שלישי, השר שטרית, אתה יודע היטב, אם לא יהיה כוח קנייה, לא תהיה צמיחה כלכלית. התוכנית שלכם נותנת כוח קנייה לעשירון העליון, שלא יקנה יותר, שלא יגדיל את כוח הקנייה שלו. הוא קונה בלי סוף. תיתנו לו 6 מיליארדים, והוא יגלגל אותם בגלגולים פיננסיים משלו. אם לעם לא יהיה כוח קנייה, לא תהיה צמיחה כלכלית.
       
       חבל שאין לי עוד זמן. אני אומר לך, תביאו את הדברים בחשבון גם היום, ונתניהו יחזור בו מהאמירה כי אם לא יהיה הסכם, הוא יחזור ויביא את הדבר דרך חוקי הכנסת, כי זו התגרות, פרובוקציה נוספת, וחזרה על הטעות הקודמת שגרמה לשביתה שהיתה קשה מאוד לעם בישראל. תודה.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. נשמע את תשובתו של השר מאיר שטרית.
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       לא. אותי.
         
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       נכון. צודק חבר הכנסת ברכה, ולכן ניתן גם לו להציג את ההצעה לסדר-היום: החשש להשבתת המשק עקב המדיניות הכלכלית. 


החשש להשבתת המשק עקב המדיניות הכלכלית
       
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

       בבקשה, חבר הכנסת מוחמד ברכה. לאחר מכן ישיב השר מאיר שטרית על שתי ההצעות גם יחד.
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, כשביקשנו את הכינוס המיוחד באמת כתבנו: החשש להשבתת המשק עקב המדיניות הכלכלית. בינתיים החשש הזה התממש, והוא התממש בגלל אטימותה של הממשלה ורצונה לכפות את ההחלטות שלה על-ידי הרוב המסיבי, הרוב המוחלט, שיש לה בכנסת, תוך קעקוע כל מיני יסודות חברתיים וכלכליים שהיו קיימים ונהוגים במדינה מאז קמה.
       
       אני כמו אחרים בין חברי הכנסת דיברנו בשבוע שעבר רבות על התוכנית הכלכלית ההרסנית, שבאה לפגוע בכל חלקה טובה בציבור ובחברה הישראלית. אני רוצה להיות צמוד לנושא ולדבר דווקא על ניסיונות הממשלה לקעקע את העבודה המאורגנת. והיום התבשרנו באחד העיתונים, יכול להיות שב"הארץ", ששר האוצר נתניהו שוקל איסור של שביתות בחקיקה.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       לא נכון. קיום משאל בין העובדים. בדיוק כמו בבריטניה. בדיוק כמו אצל תאצ'ר.
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       חבר הכנסת בר-און, יש פה מגמה משולבת - אחרי שכבר כופים את המהות - - -
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       זה בדיוק מה שכתוב בעיתון.
       
מוחמד ברכה (חד"ש-תע"ל):
       
       תקשיב לי. אנחנו מבינים זה  את זה. מבינים על מה מדובר, לא מסכימים. זה בסדר.
       
       אחרי שהממשלה הזאת הלכה כברת דרך מאוד מסוכנת, לדעתי, בכיוון של כפיית הסכמי עבודה על-ידי התוכנית הכלכלית, היא רוצה עכשיו לכפות את הנהלים שיופעלו על-ידי המתנגדים לתוכנית הכלכלית, איך הם יתנגדו לה. אני חושב שלדבר הזה לא יכול להימצא מקום בחברה הישראלית, שהיא חברה הטרוגנית. היא אפילו לא חברה של רוב. אומרים שיש רוב יהודי, אבל זו חברה של מיעוטים. יש כל מיני חתכים חברתיים שיש להם אינטרסים שונים, גם מעמדיים, גם חברתיים, גם תרבותיים וכן הלאה וכן הלאה. 
       
       לכן, לבוא ולכפות הכול בחקיקה, זה דבר שיש בו זרעים של הרס חברתי אדיר. קודם כול, הרס העבודה המאורגנת, שזה דבר חמור כשלעצמו, וכן כל ההתנפלות הזאת על ההסתדרות ועל ציבור העובדים שהשבית את המשק. כשהציבור הזה, גבו אל הקיר, מה הוא יעשה? איך הוא ינהג? את הפנסיה - מקצצים, את הבריאות - מקצצים, את החינוך - מקצצים. הורסים כל חלקה טובה - מיזוג הרשויות המקומיות, הכשרה מקצועית למובטלים. ואז אומרים: או שתקבל או שתשתוק. דבר כזה לא יכול להימצא לו מקום.
       
       לכן, זכותם של האנשים לצאת למגננה או להגנה על פת לחמם, על רמת-חייהם, על הישגים שנצברו במשך עשרות בשנים, בכל מה שנוגע ליחסי עבודה.
       
       אני חושב שהממשלה הזאת היא ממשלה של רודנות ההון. היא מנסה לכפות את רצונה בכל חלקה טובה, גם על זכות הזעקה כנגד העוולות שהיא עושה. תודה, אדוני.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה. ישיב בשם הממשלה השר מאיר שטרית. הוא משיב על שתי ההצעות, של חבר הכנסת מוחמד ברכה ושל חבר הכנסת רן כהן. בבקשה, אדוני השר.
       
השר מאיר שטרית:
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, תרשה לי לומר, אדוני היושב-ראש, משהו לסדר הדברים. עוד לא קרה לי שבשביל לענות על שתי הצעות לסדר-היום אני אשב פה שעתיים. אני לא מאשים אותך בזה, אבל לא יכול להיות שתקנון הכנסת לא נשמר. 
       
       היה דיון על הודעת הממשלה על העברת סמכויות ממשרד למשרד. מותר לחברי הכנסת לדבר בדיון, אבל הכלל קובע שכל אחד מדבר שלוש דקות. אנשים עמדו על הבמה, וכל אחד דיבר רבע שעה. זה דבר שמשבש לחלוטין את העבודה.
       
        אני נמנה עם אלה שמתייחסים במלוא הרצינות לעבודת הכנסת, ואני נמצא בכנסת הרבה מאוד, כך נהגתי גם כשהייתי שר המשפטים, וכפי שאתם רואים - גם עכשיו. אני נמצא בכנסת הרבה, ואני בא לענות על כל שאלה ועל כל הצעה לסדר-היום. צריך להקפיד על התקנון, אחרת  לא יהיה אפשר  לעבוד, ואז נוצר מצב - אני אומר את זה לחברי הכנסת - של זלזול בכנסת. 
       
       מה שקרה, לצערי, בכנסת שעברה הוא ששרים בכלל לא הגיעו לדיונים ולא ענו על הצעות לסדר-היום, וממילא העבירו את זה לוועדה, ושלום על ישראל. אבל אני מתייחס ברצינות להצעות ומקדיש להן זמן. אדוני היושב-ראש, חשוב שיישמרו הסדר והתקנון של הכנסת כך שכל אחד ידע לתכנן את לוח-הזמנים שלו.
       
       להצעות עצמן. ראשית - להצעתו של רן כהן. רוב דבריך עסקו בעניין המדיני ולא בעניין הכלכלי. ואני מבקש לומר, חבר הכנסת רן כהן, שראש הממשלה הודיע שהוא מוכן לנהל משא-ומתן עם סוריה בכל מקום, בכל זמן, בלי תנאים מוקדמים.
       
רן כהן (מרצ):
       
       בלי תנאים מוקדמים?
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       לא שמעת חדשות הבוקר?
       
השר מאיר שטרית:
       
       בלי תנאים מוקדמים. יש בזה היגיון. אני אזכיר לך שאסד האבא, הרי ניהלו אתו משא-ומתן כמה ראשי ממשלות, והציעו לו כמעט הכול, גם הכול, עד הגבול הבין-לאומי - - -
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       בלי תנאים משני הצדדים, או בלי תנאים רק מצד אחד?
       
השר מאיר שטרית:
       
       הציעו לו הכול, טלב אלסאנע, והוא לא היה מספיק אחראי כלפי עמו, כדי להגיע לידי הסכם שלום עם ישראל. רבין הציע לו, נתניהו ניהל אתו משא-ומתן, ברק הציע, האמריקנים הציעו. אנחנו לא יכולים להטיל את האשמה על עצמנו כל הזמן ולהכות על החזה ולומר: אשמנו, בגדנו. לא אשמנו, לא בגדנו, ישראל מעוניינת בשלום ומוכנה לנהל משא-ומתן, בהנחה שהצד השני מוכן לנהל משא-ומתן בונה-פידה, בלי תנאים מוקדמים. מה זה תנאים מוקדמים? אם אסד אומר שהוא מתנה את התחלת המשא-ומתן בזה שישראל תודיע על נסיגה מרמת-הגולן, זה דבר שלא מתקבל על הדעת.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       לא מדובר על התחלת המשא-ומתן, אלא על סוף המשא-ומתן. עומק השלום כעומק הנסיגה.

רן כהן (מרצ):
       
       השר שטרית, אני מכבד מאוד את הדעה שלך, אבל לא היתה התניה כזאת, שבה ישראל תודיע שהיא נסוגה מרמת-הגולן.
       
השר מאיר שטרית:
       
       לא עכשיו, בעבר זה מה שהיה. עכשיו עוד לא היה משא-ומתן.
       
רן כהן (מרצ):
       
       ישראל מעולם לא ויתרה על הצ'אנס להתחיל משא-ומתן.
       
השר מאיר שטרית:
       
       חבר הכנסת כהן, עכשיו עוד לא היה משא-ומתן. כאשר בשאר אסד אמר שהישראלים יותר גרועים מהנאצים, אני מצטט אותו, זה מראה שאביו היה פי-עשרה טוב ממנו. אני מצטער על העיוורון.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       זו אמירה מטומטמת שלו.
       
השר מאיר שטרית:
       
       אני מצטער על העיוורון שלנו לגבי בשאר אל-אסד. חשבנו, כשהוא התמנה, שאדם צעיר, עם חינוך מערבי, שהוא רופא עיניים, יראה דברים אחרת, אבל מסתבר שהוא לא רואה טוב.
       
רן כהן (מרצ):
       
       אתה יודע שהנשיא סאדאת, שנרצח בגלל השלום עם ישראל, היה לו עבר פרו-נאצי, אבל הוא עשה שלום עם ישראל.
       
השר מאיר שטרית:
       
       נכון.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       רבותי, נמשיך את הדיון בדרך המקובלת, שיש נואם אחד, שהוא מדבר.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת טלב אלסאנע, מספיק.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       עכשיו מדברים על כך שאנואר סאדאת היה מצוין.
       
השר מאיר שטרית:
       
       זה לא דו-שיח, חבר הכנסת טלב אלסאנע. אנואר סאדאת היה איש אמיץ, שהחליט לשנות את הדרך של העם המצרי, וחבל שהוא לא נשאר בחיים כדי לממש הלכה למעשה את פירות השלום. כמוהו מנחם בגין, זיכרונו לברכה, שגם הוא היה איש אמיץ ששינה דרך והלך לשלום. ישראל הוכיחה בנקודות האמת, שהיא תמיד היתה נכונה ללכת לוויתורים מרחיקי לכת בשביל שלום.
       
       ראש הממשלה הנוכחי אומר בפומבי, גם לפלסטינים, שהוא מוכן להקים מדינה פלסטינית תמורת שלום אמת, הוא מוכן לוויתורים כואבים, הוא אומר את זה פעם אחר פעם; הוא אמר את זה בממשלה, הוא אמר את זה ערב הבחירות, הוא אמר את זה בבחירות הפנימיות, החיצוניות, הוא עומד על זה גם היום, הוא לא שינה את עמדתו.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       הוא מוכן לשנות את החלטות מועצת הביטחון?
       
       
השר מאיר שטרית:
       
       ידידי, אם יש שכל בצד השני, ואני מקווה שיהיה עכשיו, לאור בחירתו של אבו-מאזן, אולי באמת יהיה שינוי דרך ויהיה עם מי לדבר ולעשות שלום. אם היה פרטנר, לא היינו באינתיפאדה בכלל.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אין פרטנר ישראלי. זאת הבעיה.
       
השר מאיר שטרית:
       
       לצערי הרב, ערפאת הביא אסון על העם שלו, בראש ובראשונה, וגם עלינו. הרי לא היינו צריכים אינתיפאדה בכלל. הוא יכול היה לא לקבל את תוכנית השלום של ברק, אבל לא להתחיל אינתיפאדה.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       מה שמתרחש ביומיים האחרונים ברפיח ובשכם - - -
       
השר מאיר שטרית:
       
       חברים, לא מתרחש שום דבר ביומיים האחרונים - - -
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       מה שעושה צה"ל בימים האחרונים מול ילדים.
       
השר מאיר שטרית:
       
       חבר הכנסת אלסאנע, אנחנו צריכים להיות מספיק אחראיים ורציניים לומר את האמת כמו שהיא, ולא לעטוף אותה בשום צורה אחרת.
       
       ישראל הוכיחה פעם אחר פעם שהיא מוכנה ומושיטה את ידה לשלום, ואני בטוח שאם יהיה בצד השני מישהו שיושיט יד לשלום – הוא ימצא פה יד מושטת, ואני בטוח שנוכל להגיע לשם - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מה העמדה - - - מפת הדרכים?

השר מאיר שטרית:
       
       ולעניין הכלכלי - אין לי שום ספק, חבר הכנסת רן כהן, שפתרון הבעיה המדינית היה תורם תרומה משמעותית לכלכלה הישראלית, אף אחד לא מתכחש לזה - -

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       נתניהו.

השר מאיר שטרית:
       
       - - אבל עם זאת, לתלות את כל האשם  רק בנושא הביטחוני או באינתיפאדה, זו טעות.

רן כהן (מרצ):
       
       - - - אני גם לא עושה - - -

השר מאיר שטרית:
       
       ואני אומר לך, חבר כנסת רן כהן, המצב שמדינת ישראל נתונה בו מבחינה כלכלית לא נובע ממצב הביטחון של ישראל - בגדול, במצב הביטחון של ישראל. אם תבדוק את הנתונים שלי, תראה שתקציב הביטחון כאחוז מהתל"ג ירד מהיקף של 25% בשנות ה=70 - במונחי תל"ג - לפחות מ=10% עכשיו. 
       
       למרות זאת, המדינה במצב כלכלי חמור ביותר. הסיבות למצב הכלכלי הן תוצרת כחול-לבן, הן לא בגלל גורמים אקסוגניים בלבד. הן מעשה ידיהן של ממשלות ישראל לדורותיהן, כשהממשלה הוציאה הרבה מעבר למה שיש לה, וכדי לשלם את זה היא נאלצה לקחת חובות ענקיים שהריבית עליהם בלבד השנה היא 93 מיליארד שקל - הריבית והקרן. השנה. תאר לך מה אפשר היה לעשות עם 93 מיליארד שקל בחינוך, בביטחון, בחברה.
       
       ולצערי הרב, אין מנוס - באמת שאין מנוס - וכבר דנו על זה רבות בכנסת, אין מנוס מנקיטת צעדים מאוד חריפים כדי להבריא את המשק.
       
       אני יודע - זה לא נעים, לא קל, פוגע, קשה, והלוואי שההסתדרות אכן תתקדם אתנו 
במשא-ומתן כדי שנגיע לכול בהסכמה, בלי הצורך בחקיקה כלל. זו היתה עמדתי מלכתחילה והיא נשארה גם היום, והמשא-ומתן שמתנהל - גם אתמול - מתקדם עכשיו, אני מקווה, טוב יותר כי גם ההסתדרות הבינה שהיא לא יכולה למנוע חקיקה בכנסת.
       
       אם נגיע להסכמה ניתן יהיה להעביר את התוכנית הכלכלית, ואני מאמין שהתוכנית הכלכלית, אם תאושר, תשנה את המגמה של המשק ותביא לצמיחה.
       
       צריך להבין - אתה דיברת על קניות, אתה צודק.

רן כהן (מרצ):
       
       כוח קנייה.

השר מאיר שטרית:
       
       כן, אתה צודק, אבל תדע לך, הדבר הקובע ביותר במצב הכלכלי, בכלכלה, הוא הפסיכולוגיה של הכלכלה. ברגע שהציבור יאמין ויחשוב שמחר יהיה יותר טוב - אנשים יקנו יותר, ישקיעו יותר, יחסכו אולי פחות בטווח הקצר והארוך - -

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - - פסיכולוג - - -

השר מאיר שטרית:
       
       - - ויחיו יותר כי הם לא מפחדים ממחר. כאשר אנשים חושבים שמחר יהיה יותר גרוע, הם מסתגרים, חוסכים יותר, קונים פחות - - -

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       פסיכיאטר לכל מובטל - - -

השר מאיר שטרית:
       
       לכן, לדעתי - - -

רן כהן (מרצ):
       
       אבל הם יקנו בתנאי שיהיה להם כסף לקנות.

השר מאיר שטרית:
       
       יש, רן. 

רן כהן (מרצ):
       
       - - -

השר מאיר שטרית:
       
       יש לאנשים כסף לקנות. עובדה היא שבידי הציבור בארץ יש חסכונות בקופות שונות בהיקף של 1.3 טריליון שקל. נכון שרובו בידי העשירונים הגבוהים, אבל גם בעשירונים הנמוכים - - -

רן כהן (מרצ):
       
       900 מיליארד מזה נמצאים בידי העשירון העליון.

השר מאיר שטרית:
       
       שני העשירונים העליונים, נכון. על זה בוכה הנביא. ולכן אני בעד העלאת מס על ההון. 
       
       אני אומר לך, חבר כנסת רן כהן, אם תשתנה האווירה בארץ - ולשמחתי, היא כבר משתנה; תראה מה קרה לבורסה, תראה מה קרה לדולר ולריבית. רק הירידה בשער הדולר מאז התחלת התוכנית הכלכלית, מ=5 שקלים ל=4.48 היום. זו ירידה של 10% בערך. 
       
       למי זה מועיל? למי שמשלם שכר דירה; זה לא העשירים. הם משלמים פחות. אם שכר הדירה 500 דולר הם משלמים 50 דולר פחות. זה 250 שקל בכיס, נטו. אם הריבית במשק יורדת - והיא ירדה כבר ב=0.5% - זה 0.5% פחות במשכנתאות, 0.5% פחות באוברדרפט. למי? דווקא לחלשים. אם האווירה תשתנה, לציבור יהיה יותר טוב.
       
       נדמה לי, חברים - גם חבר הכנסת רן כהן וחבר כנסת ברכה, שדיבר פה על התוכנית הכלכלית - נדמה לי שכבר דנו רק לפני שבוע בתוכנית הכלכלית. הממשלה הביאה אותה להצבעה, קיבלה אמון של הכנסת. לכן, אדוני היושב-ראש, אינני רואה מקום לדיון נוסף בתוכנית הכלכלית ובחשש ממשבר במשק - אנחנו כבר היינו בו - ואני מציע להסיר את ההצעות מסדר-היום.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני השר. אנחנו נשמע הצעות אחרות - של חבר הכנסת טלב אלסאנע להצעתו של חבר הכנסת ברכה; גם חבר הכנסת בר-און יציע הצעה אחרת לאותה הצעה, בצעד חריג שנקט היושב-ראש שקדם לי. בבקשה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחד הנימוקים המשכנעים מאוד ששמענו מהשר במשרד האוצר מאיר שטרית, הוא שהבעיה איננה בעיה תקציבית, היא בכלל בעיה פסיכולוגית. זאת אומרת, מיליון אנשים, מיליון נפשות שחיות מתחת לקו העוני, הן לא חיות מתחת לקו העוני. מה שצריך זה רק לשכנע את האנשים שהם לא חיים מתחת לקו העוני. אין אבטלה, רק צריך לשכנע את המובטלים שהם לא מובטלים. אין עוני, רק צריך  לשכנע אותם שהם בכלל לא עניים.

קריאה:
       
       שיעבדו - - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - - בדואים - - -

קריאות:
       
       - - -

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אם כך, אדוני השר, אולי צריך באמת במקום שר האוצר למנות פסיכיאטר או פסיכולוג, ואז פתרנו את הבעיה - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       רבותי, זו בסך הכול הצעה אחרת. חבר הכנסת חזן - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       שיתחיל לדאוג לבדואים - - -


היו"ר מוחמד ברכה:
       
       - - בהצעה אחרת לא קוראים קריאות ביניים. לדאוג, מה לדאוג, תדאג אתה. נו, באמת, תעזוב את ההטפות האלה.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אבל, אדוני השר, אני רוצה להתייחס לסוגיה שהיא באמת סוגיה שזקוקה לטיפול של פסיכיאטר. 
       
       ביום שישי הזה פורסמה במוסף השבת של עיתון "מעריב" כתבה של בן כספית לגבי מפקד "הסיירת הירוקה", גלעד אלטמן, כאשר הוא שולח מכתב למנכ"ל הפורש של משרד התשתיות יאיר מעיין - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תשמע, תשמע.

קריאות:
       
       - - -

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - - ותראה, אדוני היושב-ראש, מה הוא כותב לו במכתב. הוא כותב לו:  לרגל הפרישה שלך אני מעניק לך כמתנה ריסוס 6,500 דונם של בדואים - - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - -

קריאות:
       
       - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת חזן, ביקשתי ממך בקשה.

קריאות:
       
       - - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - -

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - -

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       זה מטיל צל כבד, זו גזענות, זה פאשיזם. האדם הזה - צריך לפטר אותו.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת חזן, אני פונה אליך. חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אתה יכול גם פעם שנייה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       פעם שנייה. בסדר? כשפונים אליך - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -  פעם שלישית. נו, תגיד - - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       גם פעם שלישית. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני, חבר הכנסת טיבי, תשב במקום שלך. נו, באמת, לא לעשות מזה צחוק.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת טלב אלסאנע, תודה רבה. אתה סיימת, אדוני.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       כן, אני מסיים. 
       
       אדם שממלא תפקיד ציבורי כזה, שעושה מעשים מתוך שיקולים כאלה - זה אדם מסוכן, אדם שדוגל בתפיסה גזענית. אם לרגל פרישה הוא מרסס 6,500 דונם, אז לרגל יום הולדת הוא יכול להרוג בן-אדם - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       האדם הזה - צריך לפטר אותו, ולדעתי גם צריך להעמיד אותו לדין פלילי על מעשה כזה.

עמרי שרון (הליכוד):
       
       - - - בכל מקרה, זה לא קשור - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת טלב אלסאנע. רשות הדיבור להצעה אחרת לחבר הכנסת רוני בר-און; בבקשה, אדוני.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעות דיברו על החשש להשבתת המשק עקב המדיניות הכלכלית ו/או המשבר במשק בשל מדיניות הממשלה, וכל מה ששמענו פה זה על השביתה הפראית של ההסתדרות.
       
       שום חשש לא היה כתוצאה ממדיניות הממשלה; שום חשש איננו צריך לעלות כתוצאה מהתוכנית הכלכלית. כל החששות צריכים לעלות רק כתוצאה מהשביתה הפראית שהנהיגה ההסתדרות - אותה הסתדרות שפשטה את הרגל, אותה הסתדרות שפיטרה את העובדים, אותה הסתדרות שהכניסה את ידה גם לכיס העובדים וגם לכיס האזרחים במדינת ישראל, בכל התעלולים, במכירת האופציות על נכסי ההסתדרות, ועל זה עוד יקומו  ועדות חקירה - ממלכתית וממשלתית ופרלמנטרית - והדברים יידונו בבתי-המשפט לדורותיהם. 
       
       הדבר היחיד שההסתדרות החדשה הזאת הצליחה בו הוא, שכשאנחנו זוכרים את ההסתדרות הישנה - המושחתת, הנלוזה, הפרועה, של בן-אהרון ושל משל ושל קיסר ושל הברפלד - ולא היה לנו, לכולנו, לאף אחד מאתנו - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       כן, אדוני.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       משפט אחד. לא היתה לאף אחד, לכולנו, מלה טובה להגיד על ההסתדרות הישנה, והיום, כשאנחנו רואים את ההסתדרות החדשה, אנחנו יכולים לראות שאנחנו  מתגעגעים להסתדרות הישנה. תודה רבה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני. הצעות אחרות להצעתו של חבר הכנסת רן כהן - חבר הכנסת טיבי, בבקשה. אני אתן גם - על-פי הנוהג הקודם - לחבר הכנסת גפני, אבל הנוהג הזה יסתיים מייד. הצעה אחת על כל אחד.
       

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה רבה, אדוני היושב-ראש. 
       
       אני רוצה לחזור - יכול להיות שלא הבנתי את חבר הכנסת שרון ואת חבר הכנסת חזן. יכול להיות שלא הבנתם את מה שבן כספית פרסם. מדובר באדם שנותן מתנת פרידה לחברו על-ידי ריסוס 6,000 דונמים נטועים - -

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - - אם הייתי יודע - - -

עמרי שרון (הליכוד):
       
       - - -


אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - של ערבים בדואים - - -

קריאות:
       
       - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת חזן. 


אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מה יקרה, חברי הכנסת שרון וחזן - -

קריאה:
       
       לא יקרה שום דבר - - -


אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - מה יקרה ביום ההולדת? מה הוא יקבל? 

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - -

עמרי שרון (הליכוד):
       
       - - - חקלאות - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת שרון. חבר הכנסת חזן.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):

	מה יקרה? מה יקרה כאשר יהיה לו יום הולדת? מה יעשו? איזו מתנה ייתנו לו? - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת חזן, תסתכל עלי כשאני מדבר אליך.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - את הראשים של 6,000 הבדואים? לרסס? 

קריאות:
       
       - - -

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אתם כיהודים צריכים לחשוש. לרסס? ריבונו של עולם. לרסס מטעים? קצת בושה. כלימה צריכה לעלות על פניכם. 

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אצל אבא שלך במטע אתה היית מסכים - - -?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת חזן, כמה פעמים אפשר להעיר אותה הערה? 
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ממש לעניין... זכותו, הוא דיבר במסגרת של דקה. 
       
עמרי שרון (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לא נהוג לקרוא קריאות ביניים בהצעה אחרת. חבר הכנסת שרון, זה לא נהוג, זה כל העניין. אני לא מדבר עכשיו על תכנים. 
       
עמרי שרון (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, השאלה היא מה הן העובדות. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת גפני, בבקשה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה לך. אני רוצה לדבר בדקה אחת על החלק הפרוצדורלי. רבותי חברי הכנסת, שני נושאים  מעסיקים היום את אזרחי מדינת ישראל. האחד - הנושא המדיני, מפת הדרכים. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       חבר הכנסת בנלולו, אתם זרקתם אותם מהקואליציה. 
       

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, שני נושאים מעסיקים את אזרחי מדינת ישראל: הנושא המדיני, מפת הדרכים וכל מה שנלווה אליה, והנושא הכלכלי, התוכנית הכלכלית של הממשלה, שעל-פי הסקרים הרוב מתנגד לה.  
       
       אני הייתי פה כמה כנסות. אם אתם תצביעו בעד הסרת ההצעה הזאת מסדר-היום, אני חושב שזו  תהיה סתימת פיות. יש לכם רוב לעשות את זה, זה בסדר. מבחינת התקנון, אתם תהיו צודקים, אבל מה המשמעות של העניין? הרי ידונו בתוכנית הכלכלית עכשיו בוועדות הכנסת. חברי הכנסת העלו את הנושא הזה לסדר-היום בפגרה. צריך לקיים על העניין דיון ציבורי, הרי אנחנו לא בדיקטטורה. 

רוני בר-און (הליכוד):
       
       ביום רביעי היה דיון. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אבל אתה יודע שיש בתוכנית הכלכלית 172 סעיפים, 172 חוקים. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אפשר לקיים דיון במליאה על 172 סעיפים?
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא, לכן ביקשו חברי הכנסת לקיים על זה דיון. מטבע הדברים ולפי מה שהיה נהוג עד היום, לא ניצלו רוב כדי לא לקיים דיון בוועדה על דבר שמפלג את החברה בישראל. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אבל זה ממילא יגיע לוועדות. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       לכן אני אומר, חבר הכנסת בר-און, שהנושא הזה יידון בוועדות על סעיפיו השונים. מה רע בזה שחברי כנסת מעלים אותו במליאה?
       

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אני אגיד לך מה רע בזה – כי אז מדברים על מתנת הפרידה, זה לא נושא סקסי - - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת בר-און, הוא אמור לסיים את הדקה שכבר הסתיימה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       חבר הכנסת בר-און, אם עובר הנושא הזה על כל המצב במשק, כולל השביתות, יש לזה פנים לכאן ולכאן, זה עולה לדיון ציבורי, וזה נדון בוועדה. אין לך בעיה עם הרוב. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת גפני, הנקודה ברורה. אתה סיימת, אדוני. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אני מסיים, אדוני היושב-ראש. יש לכם רוב בוועדה. אני חושב שזו  סתימת פיות. אגב, סתימת פיות בכנסת תמיד הופכת להיות חרב פיפיות, ותזכרו את זה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. 
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצבעה. השר הציע להסיר את שני הנושאים מסדר-היום. מובן שהמציעים מציעים שהנושאים יידונו במליאה. אם כן, אנחנו נערוך הצבעה אחת לגבי מליאה או הסרה. 
       
השר מאיר שטרית:
       
       להסיר – זה נגד. 
       
       הצבעה מס' 1
       
       בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8
       בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 21
       נמנעים – אין
       ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       מי שמצביע בעד – מצביע בעד דיון במליאה, ונגד – בעד הסרת הנושא. ההצעה של חבר הכנסת ברכה לא נתקבלה והיא הוסרה מסדר-היום. 
       
       חבר הכנסת רן כהן, אנחנו מצביעים בהצבעה שנייה על ההצעה שלך. אנחנו מצביעים על כל הצעה בנפרד. יש שתי הצעות באותו עניין: אחת שלי ושנייה של חבר הכנסת רן כהן. עכשיו אנחנו מצביעים על ההצעה של חבר הכנסת רן כהן. מי שמצביע בעד – מצביע בעד דיון במליאה, ונגד – מצביע בעד הסרת הנושא. 
       
       הצבעה מס' 2
       
       בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7
       בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 20
       נמנעים – אין
       ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       יש פה משהו לא בסדר – אין אף אחד שיושב פה בשורה, ובכל זאת יש סימן שהצביעו פה. אין שם אף אחד שהצביע בעד. זה הופיע גם בהצבעה הקודמת. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       זה מופיע במקום של יולי אדלשטיין. זאת ההצבעה של היושב-ראש. במקום שזה יופיע על הצג שלי, זה הופיע במקום של יולי אדלשטיין. זה קרה משום שיולי אדלשטיין ישב כאן לפני. אני מודיע לפרוטוקול, שמי שהצביע זה לא יולי אדלשטיין, כי הוא ממושמע. 
       
       ההצבעה נכונה, אבל אנחנו רק מוסיפים את קולו של חבר הכנסת גפני – שמונה בעד דיון במליאה, 20 נגד, ולכן ההצעה הזאת הוסרה מסדר-היום.  
       
       
הוראתו של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה להקפיא את 
פעילותם של הפקחים לאכיפת חוק שעות עבודה ומנוחה בשבת 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים לנושא הבא: הוראתו של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה להקפיא את פעילותם של הפקחים לאכיפת חוק שעות עבודה ומנוחה בשבת. חבר הכנסת אלי ישי, בבקשה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       מי משיב, אדוני היושב-ראש?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       משיב סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אפשר לבקש להציע הצעה אחרת?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אתה כבר רשום. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       זה נושא מאוד מרכזי. השאלה היא איפה שר התעשייה, המסחר והתעסוקה. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       הוא בחוץ-לארץ. הוא עוד לא חזר לארץ, לא אמרו לך?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       והוא גם ממלא מקום ראש הממשלה. חבר הכנסת ישי, בבקשה. 
       

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       הוא מתכוון לחזור?
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       כשהוא כיהן כראש עיר, הוא יצא לחוץ-לארץ הרבה מאוד. הוא עדיין לא השתחרר מזה...
       
       אדוני היושב-ראש, זאת שוב עוד דוגמה למעשה חמור מאין כמוהו ולצביעות. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       האם השר מתכוון לחזור?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני, אנחנו נתחיל מההתחלה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אפשר לדעת ממזכירות הכנסת, כמה זמן הודיעה הממשלה שאולמרט יהיה בחוץ-לארץ?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו נדון בזה בדיון מיוחד. תיזום כינוס מיוחד. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       בהודעה של הממשלה נאמר כמה זמן הוא ישהה בחוץ-לארץ. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       חבר הכנסת מאיר פרוש, על-פי החוק ועל-פי הנוהל, צריכים לומר את זה, אתה צודק. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       הגברת קפלן, סגנית מזכיר הכנסת, אפשר לדעת כמה זמן הממשלה הודיעה שהוא יהיה בחוץ-לארץ? 
       

גלעד ארדן (הליכוד):
       
       אפשר לפנות למזכירות הממשלה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני חבר הכנסת פרוש, מה אתה רוצה להשיג עכשיו? תגיד את זה באופן ישיר וזהו. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא, אנחנו מתגעגעים אליו. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       נדמה לי שאתם מירושלים - פרוש, רצית להיות מועמד לראשות העיר - אז תסדרו את זה בירושלים. בבקשה, חבר הכנסת ישי. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אפשר לדעת לכמה זמן הוא נסע?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       כמה זמן אתה מתכוון להפריע לחבר הכנסת ישי?
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       הוא יכול להישאר שם, אבל שנדע עד מתי הוא שם. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני מציע ליזום דיון פגרה בעניין הזה. 
       

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנה עוד דוגמה לכך שכנסת ישראל וממשלת ישראל פועלות בניגוד להצהרות ולהצהרת האמונים. כל שר ושר מצהיר אמונים, שהוא מתחייב לקבל את החלטות הכנסת ולפעול על-פי חוק, והנה יש שרים בממשלה, יש שר בממשלה, שמחליט שיש חוק מסוים שמעניין אותו ויש חוק כזה או אחר שלא מעניין אותו. מובן שאם החוק הזה קשור למשהו בעל סממן יהודי, ודאי שאסור לתמוך בו, ולהיפך, זה פופולרי לצאת נגדו. 
       
       הנה לנו חוק שעות עבודה ומנוחה. מי שחוקקה את החוק זו  כנסת ישראל. החליטה הממשלה או שר בכיר בממשלה שהחוק הזה לא מעניין אותם, ולכן  לא אוכפים את החוק. 
       
       תארו לעצמכם שיקום שר, ניקח לדוגמה את השר לביטחון פנים, ויאמר: אני לא רוצה לאכוף את העניין של חגורות הבטיחות, אני בדעה שמי שנוסע בתוך העיר לא צריך חגורה, בטח לא מי שיושב מאחור; או שהוא יגיד שבנסיעה בין-עירונית מי שיושב מאחור לא צריך חגורה. מה היה קורה? מה היה קורה אילו שר הפנים היה קם ואומר: אני לא רוצה לאכוף את חוק התכנון והבנייה על מי שבונה מרפסת עד מטר וחצי - מעל מטר וחצי אני מוכן לאכוף,  עד מטר וחצי לא מפריע לי - אני רוצה שיהיה מרחב, שתהיה מרפסת, שהילדים ינשמו אוויר. יש הרבה נימוקים טובים למה לא לאכוף את החוק הזה, אבל אז היתה קמה זעקה, אפילו פריצקי היה קם וזועק על עמיתו וחבר סיעתו במשרד ואומר: איך אתה יכול לעשות דבר כזה, זה חוק. אז בוא לכנסת ישראל ותשנה את החוק. 
       
       הנה הציבור יושב, מאזין, עוקב ורואה איך ממשלת ישראל החליטה שלא לאכוף חוק שקשור לזהות היהודית, חוק שעות עבודה ומנוחה. תאמינו לי, הוא לא נחקק בגלל השבת, שבת מנוחה, אלא בין היתר ואולי בעיקר משום שצריך יום מנוחה, בכל מקום בעולם יש יום מנוחה. עכשיו החליט שר התמ"ס שלא אוכפים את החוק הזה ולא שולחים פקחים. 
       
       אני מוכרח לומר, שמאוד התרגשתי כשראיתי שהמפד"ל, השר אורלב ועוד שרים אמרו שזה כבר קו אדום ועכשיו הם יפרשו מהקואליציה אם לא יאכפו מייד את החוק הזה. מישהו אמר לי: תשמע, המפד"ל פורשים מהקואליציה. צחקתי, אמרתי: מה, המפד"ל יפרשו מהקואליציה? באמת, הם יעזבו את הכיסא? אפילו מתווה בוש לא מעניין אותם. אפילו מפת הדרכים לא. האיחוד הלאומי והמפד"ל - מחר יושב שרון עם אבו-מאזן למשא-ומתן, זה לא מפריע להם בכלל, אין להם קווים אדומים. אז מה, אתה מעלה על דעתך שהשבת מעניינת את המפד"ל?
       
       בשביל מה הם חתמו על הסכם קואליציוני בלי סטטוס-קוו? זה הישג לשינוי. פריצקי, אני מודה שהשגתם הישג אדיר. צחקתם על המפד"ל, צחקתם עליהם, השתמשתם בהם וזחלתם לקואליציה. לא משנה שאתם מוותרים על הכול ולא מעניין אתכם לא מילואימניקים, לא שכבות ביניים, לא עקרונות, שום דבר לא מעניין אתכם, העיקר לשבת על הכיסא ולהתנדנד טוב וכמה שיותר. אני מבין את זה, גם לכם אין עקרונות, זה די מובן, זו מפלגה שבאה דרך המדיה ונעלמת דרך המדיה, אתם תתרסקו הרבה יותר מהר ממפלגת העבודה, תאמינו לי, הרבה יותר מהר. אתם קמתם באופן כזה ואתם תיפלו באותה צורה. מה עוד שהציבור רואה היום איך רימיתם אותו. 
       
קריאה:
       
       - - -
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       תנועת ש"ס היה לה הישג אדיר. תשמע, אף אחד לא האמין שבפתק אחד נגיע ל=11 מנדטים. בשנת 1996 עם שני פתקים ועם כל הלוגיסטיקה קיבלנו רק עשרה מנדטים. 
       
       בבחירות הבאות הציבור יראה איך קיצצתם, פגעתם, שחטתם והרסתם כל סממן יהודי וכל זהות יהודית. את המלה בס"ד - - -
       
קריאה:
       
       - - -
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       עמרי, גם לך זה כואב, תאמין לי, גם אתה היית נגד זה. מה זה להוריד את המלה בס"ד? אתה לא היית עושה את זה, תאמין לי. לקום ולהוריד את המלה בס"ד?  ארצות-הברית כותבת על הדולר שלה "בעזרת השם", מאמינים שהקדוש-ברוך-הוא עוזר. 
       
רוני בריזון (שינוי):
       
       - - - בעזרת השם. 

אליהו ישי (ש"ס):
       
       מאמינים באלוקים, זה ברור, זה אותו עיקרון. מי שסומך על אלוקים זה היינו הך. אני סומך רק על בורא עולם ואני אומר בעזרת השם. היות שאני סומך רק על בורא עולם, רק על אלוקים, אני אומר בעזרת השם. 
       
קריאות:
       
       - - - 
       
גלעד ארדן (הליכוד):
       
       - - - נסע בשבת. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אחרי אסון מגדלי התאומים קם הנשיא בוש ואמר לעם ללכת להתפלל. אתה מבין על מה הוא סומך? לצערנו הרב, צריך ללמוד מזה. הוא סומך על בורא עולם ואתה לא סומך על בורא עולם. 
       
קריאות:
       
       - - - 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת ישי, הם התחילו אחרי שסיימת. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       לא סיימתי, אני עוד לא התחלתי. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חברי שינוי, תעזרו לחבר הכנסת ישי לסיים את דבריו, בבקשה. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       לשם שינוי אני מוכן ללכת עם פורז. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       מה הקשר? מה אתם קשורים לעניין? 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת גפני. 
       
קריאות:
       
       - - -
       
קריאה:
       
       - - - האנטישמי הזה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       בטח, מפלגת שינוי - - - 
       

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת גפני, אתה בטח חושב שכל מלה שאמרת נקלטה במקום כלשהו. אתם מדברים אחד עם השני וזה לא עוזר לשום דבר. בבקשה, אדוני חבר הכנסת ישי, תסיים את דבריך. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני עוד לא התחלתי, אז איך אני אסיים את הדברים. שייתנו לי לדבר, אני אדבר ואסיים; תאמין לי, אני ממושמע. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו כבר עומדים על שש דקות. תסיים בבקשה. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני רוצה לסיים אבל תן לי להתחיל. איך אני יכול לסיים אם אני בכלל לא מתחיל?
       
גלעד ארדן (הליכוד):
       
       מה עם - - - שכם? 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני אענה לך, כמה שיורשה לי אני אענה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אפשר לשאול שאלה? מצאת את אולמרט או לא?
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       - - - לדעת בעניין הפקחים בארצות-הברית. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני מקווה שחברי ביהדות התורה לא יכעסו עלי שלשם שינוי אני מוכן לבוא לקראת שינוי. הוא מחק את המלה בס"ד, הוא לא רוצה שתהיה לו סייעתא דשמיא - - -
       

יצחק כהן (ש"ס):
       
       הוא לא יודע מה זה. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       הוא לא רוצה את עזרת השם, אז אני אומר שגם אם הם יתמכו זה לא יעזור להם, כי הם לא רוצים את עזרת השם. אני אומר שלא תהיה לו סייעתא דשמיא, כי הוא לא רוצה את סייעתא דשמיא. אני מסכים אתך, אם הוא לא רוצה סייעתא דשמיא אז לא תהיה לשינוי סייעתא דשמיא, ולא תהיה לכם עזרת השם. לא נורא, אם אתם לא רוצים, זה לא יהיה בכוח, הקדוש-ברוך-הוא לא יעזור למי שלא רוצה עזרה, הוא לא יעזור לכם, בעזרת השם. 
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       במה הוא אשם? 
       
קריאות:
       
       - - -
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אתה מקבל את זה? יפה. שינוי קיבלה עכשיו את העובדה שהם לא רוצים את העזרה של הקדוש-ברוך-הוא, ובדרך הזאת אתם מובלים, בעזרת השם, על מסלול הכי נכון לקראת התרסקות. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת ישי, תודה רבה. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       תן לי לסיים. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הזמן שלך הסתיים.  לפני כמה רגעים הראיתי לך איך זה עובד כאן. 
       

אליהו ישי (ש"ס):
       
       לא ידעתי, פעם ראשונה אני רואה את זה. אני מודה לך על מה שהראית לי ואני גם מודה לרב מאיר פרוש על כך שאפשר לי לדבר בעניין זה.
       
       אני רוצה לסיים. יש חוק במדינת ישראל וחייבים לכבד את החוק, וכנסת ישראל וממשלת ישראל מחויבות לזה. אם  חוק שעות עבודה ומנוחה לא מעניין את השר, כי הוא שונא את היהדות ואת תורת ישראל, זה עניין שלו - או עניין שלו ושל הממשלה החילונית. יכול להיות, ואולי זה גם לגיטימי, שתבוא ממשלה חילונית בעזרת המפד"ל שאין לה קווים אדומים, או בעזרתו של אפי איתם, שזה לא מעניין אותו, או בעזרתם של אורלב ויצחק לוי, שחוק שעות עבודה ומנוחה לא מעניין אותם - אפשר לבוא לכנסת  ולשנות את החוק.
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       אתה יכול לחזור מי שונא? 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       כן, אני יכול לחזור. 
       
       אי-אפשר לקחת חוק ולזלזל בו, חוק זה חוק. אנא מכם, תודיעו לשרים שלכם ולחברי הממשלה לכבד את חוק שעות עבודה ומנוחה. מה לעשות, זה החוק גם אם הוא לא מוצא חן בעיניכם. אם אתם רוצים לשנות אותו, אין לכם בעיה, המפד"ל יעזרו לכם, למפד"ל אין קווים אדומים, לא מעניין אותם חנויות החזיר, לא השבת, לא החמץ, לא פסח, לא מתווה בוש ולא כלום. אני נותן לכם עכשיו עצה של אדם שמנוסה קצת בפוליטיקה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני, זה כבר עובר כל גבול. אתה סיימת. תודה רבה. 
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני מוציא את הגרון. 
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני פשוט מציע לשמור על החוק. אם החוק הזה לא מוצא חן בעיני מפלגה כזאת או אחרת, או בעיני הממשלה הנוכחית כממשלה חילונית, בהחלט אפשר להביא את החוק לכנסת, ואז נראה אם סוף-סוף תידלק למפד"ל איזו נורה אדומה, או לחבר כזה או אחר, ואולי באמת ימנעו את הצעת החוק, או אפילו יתמכו בה, לצערי הרב. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.  אדוני סגן השר מיכאל רצון, בבקשה, בשם הממשלה. 
       
       חבר הכנסת ישי צריך תקופת הסתגלות אחרי שהוא היה שר ודיבר ללא גבול. אני אומר את זה ברוח טובה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       יש אפשרות להצביע שסגן השר מיכאל רצון  יהפוך להיות שר? 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תגיש הצעה מסודרת וברצון אני אעמיד את זה להצבעה. בבקשה, אדוני סגן השר. 


סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר לשעבר אלי ישי. אני רוצה להתחיל דווקא ממשהו שהוא אולי - - -

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       זאת הבעיה עם הליכוד.
       
סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       הבאתי כיפה מיוחדת בשבילכם הפעם. 
       
       פרשת השבוע, פרשת קדושים - - -

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       עד עכשיו שמענו דברי כפירה ועכשיו נשמע דברי קודש.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת מרגי, הוא עוד לא אמר מלה.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       חבר הכנסת אלי ישי, כתוב בפרשה: "הוכח תוכיח את עמיתך ולא תשא עליו חטא". מה זה "ולא תשא עליו חטא"? – זה לא תלבין את פניו ברבים. זאת אומרת, מותר להוכיח, מותר לבקר, מותר להגיד הכול בצורה הגיונית ונכונה. אבל, חס וחלילה, אסור לפגוע באנשים. נדמה לי שמה שאתם עושים בעניין הזה הוא שאתם גם פוגעים, אתם פוגעים באינטליגנציה של אנשים, פוגעים באנשים בצורה שלפי דעתי היא גם לא כל כך מכובדת. 
       
       מר גפני, אהוד אולמרט נמצא בשליחות של מדינת ישראל. אהוד אולמרט נמצא בשליחות של מדינת ישראל לטובת מדינת ישראל.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       איפה הוא? חברי הכנסת רוצים לדעת. איפה השליחות הזאת? זה סודי?


סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       הוא נמצא בארצות-הברית, מר כהן. אם תרצה – תבקש יפה ואתן לך את ה=SCHEDULE  שלו. אבל, אם יורשה לי - - -

יצחק כהן (ש"ס):
       
       אבל למה לשבועיים? למה הוא נסע לשבועיים?

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       מאחר שאנחנו עוסקים עכשיו בענייני חולין, אני יכול להסיר את הכיפה. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       חבר הכנסת רצון, סגן השר, אני רק רוצה לדעת, האם הוא היה במשחק שהיה בקפריסין? 

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אינני יודע. אבל עד כמה שאני יודע, לפי לוח הזמנים שלו, הוא לא היה שם. אבל אם יורשה לי לענות על ההצעה לסדר-היום - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       זה מאוד רצוי, אדוני. בבקשה.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       - - במשרד המסחר והתעשייה עובדים היום ארבעה פקחים ששומרים, או אמורים לאכוף את חוק שעות מנוחה - - -

משה גפני (יהדות התורה):
       
       שעות עבודה ומנוחה.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       שעות עבודה ומנוחה.

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       יש כאלה שאצלם עבודה ומנוחה זה אותו דבר.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אני רוצה רק להזכיר לכם, שבשבע השנים האחרונות, ואולי מישהו לא יודע זאת, שרי העבודה והרווחה היו, אם אני זוכר טוב, השר לשעבר אלי ישי והשר לשעבר בניזרי. בשבע השנים הללו, שלכאורה אכפו את החוק, ואני אומר ברשותכם, לכאורה אכפו את החוק, אינני בטוח שעשו דבר או חצי דבר יותר מאשר נעשה היום.

אליהו ישי (ש"ס):
       
       להיפך, אתם תקפתם - - -

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אני לא בטוח שנעשה דבר או חצי דבר.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו לא נסיים היום כך. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       תשאל את ארגוני הסוחרים.

אליהו ישי (ש"ס):
       
       בתקופה של אהוד ברק רענן כהן היה שר העבודה והרווחה, ולא רק שהוא לא נהג כך, אלא הוא אף - - - על ראש עיריית הרצלייה. אתן לך רשימה של עשרות ומאות - - -

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אני לא שומע את מה שאתה אומר.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תמשיך, אדוני. חבר הכנסת ישי, זה לא דו-שיח. אתה דיברת. סגן השר עונה בשם הממשלה. נא להמשיך.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       ברשותכם, ארבעת הפקחים הללו - - -

אליהו ישי (ש"ס):
       
       אני לא רוצה שיכשילו אותו.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תמשיך, אדוני. 

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       לא, לא יכשילו אותי.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       יש תקופת הסתגלות על הבמה, חבר הכנסת ישי, אבל לא גם וגם.

אליהו ישי (ש"ס):
       
- - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אדוני, חבר הכנסת ישי, תפסיק עם זה, בבקשה. תמשיך, אדוני.

אליהו ישי (ש"ס):
       
       הוגשו מאות כתבי אישום.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אני רוצה להזכיר שגם היום, בדיוק כמו בתקופתך, אדוני חבר הכנסת אלי ישי, כמו בתקופת חבר הכנסת שלמה בניזרי, ארבעת הפקחים האלה ממשיכים לפעול ולעבוד כפי שעבדו קודם. הם ממלאים את תפקידם. משרד התמ"ת מחויב לשמור על החוק. אנחנו נעשה כל שצריך כדי לאכוף את החוק הזה. יתר על כן, אני יכול לומר שמאחר שאנחנו רואים את הדברים בצורה קצת יותר רצינית, אני אינני חושב שעם ארבעה פקחים ניתן לאכוף את החוק באמת, כמו שצריך.

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       וזה בלי לתת קנסות.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אנחנו נבחן את העניין הזה. אני חושב שכל מה שרצה לעשות השר אהוד אולמרט זה לבחון את העניין. פנו אליו מצד שינוי, אני יודע, והוא רצה בסך הכול לבחון את העניין. אחרי בחינה שהוא עשה, מאחר שהיתה סערה, העניין חזר לקדמותו והעניין ייבחן במשרד. או שיהיה שינוי בחוק הזה, או שהחוק יישאר כפי שהוא, ואנחנו נמלא את חובתנו בקיום החוק.
       
       אבל, מאחר שתוקפים פה את השר, אני מוכרח להגן עליו. אני רוצה להזכיר לכם - - -

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא, ממש לא תוקפים.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אני רוצה להזכיר לכם שהשר אולמרט היה עד לפני תפקידו האחרון ראש עיריית ירושלים. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אנחנו מתנצלים על זה.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       נדמה לי שבעשר השנים הללו היתה פריחה ביחסים שבין הציבור החרדי בירושלים לבין הציבור החילוני בעיר, בניצוחו של ראש עיריית ירושלים לשעבר, השר אהוד אולמרט. אני חושב שלא היתה תקופה שבה החרדים, אחרי 27 שנים - - -

משה גפני (יהדות התורה):
       
       אולמרט גרם לכך שהליכוד איבד את ירושלים בימים אלה. אין לכם עוד ירושלים.


סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אתה יודע, סופרים קולות בקלפי, מר גפני, ואנחנו נחכה לתוצאות הבחירות. אנחנו נמתין לתוצאות הבחירות.

משה גפני (יהדות התורה):
       
       יש לנו סבלנות כאורך הגלות.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       אני יודע. אני יודע. היום, בשביל לנגח, אתם תצביעו אפילו בשביל מרצ. 

משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא, בשביל לופוליאנסקי.

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       לופוליאנסקי – זה בסדר גמור. אתם יכולים להצביע בשבילו. הוא יהודי יקר. אבל אנחנו נראה את התוצאות. ואמרתי: את הקולות סופרים בקלפי.
       
       בכל אופן, אני מציע, חבר הכנסת ישי, שנלמד כולנו מפרשת השבוע, ממה שאמרתי קודם. מותר לנו להוכיח ומותר לנו לומר הכול, אבל צריך לשמור על כבודם של האנשים. אנחנו מחויבים בשמירת החוק ונמשיך לשמור עליו.
       
       ברשותכם, חברי הכנסת, אני מציע להסיר את ההצעה מסדר-היום.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, אדוני סגן השר. הצעה אחרת. חבר הכנסת דורון, אני אומר זאת כדי שכל חברי הכנסת ישמעו: אנחנו נאפשר רק הצעה אחרת אחת לכל נושא שעל סדר-היום. הודעתי על כך קודם ואנחנו נדבק בזה. לכן, הצעה אחרת לחבר הכנסת פרוש. בבקשה, אדוני. דקה.


מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       חברים, אני רוצה את תשומת לבכם. יש לי הצעה אחרת דווקא, ואני חושב שהיא די מקורית. בסלוניקי החליטו לשמור ולכבד את השבת ושם הנמל סגור בשבת. מאחר שאולמרט לא נמצא בארץ, אולי הוא בסלוניקי. ייתכן מאד ששם, בסלוניקי, הוא יסכים להיענות להצעה הזאת, כי רק כאן במדינה של יהודים יכול להיות מצב ששר נותן הוראה שלא לאכוף חוקי עבודה, כמו שאולמרט עשה. אולי בסלוניקי, שם מכבדים את השבת, ואולמרט יהיה שם, הוא יוכל לענות לנו. לכן, אני מציע להעביר את זה לסלוניקי.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       יש לי הצעה אחרת.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לא, לא. יש הצעה אחרת אחת. אתה גם חבר בסיעתו של המציע. נו, באמת. חבר הכנסת כהן, תשב. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה. סגן השר הציע להסיר את הנושא מסדר-היום. חבר הכנסת אלי ישי, אני שואל אותך: האם אתה עומד על כך שהדיון יתקיים במליאה, או שאתה רוצה להעביר את הנושא לוועדה?

אליהו ישי (ש"ס):
       
       לוועדה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לכן, אנחנו מצביעים: או ועדה, או הסרה, על-פי הצעתו של סגן השר. 

סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה מיכאל רצון:
       
       לאיזו ועדה?

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בסוף ההצבעה קובעים איזו ועדה תדון בנושא. בבקשה להצביע. בעד – זה לוועדה.
        
            הצבעה
       בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9
       בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 13
       נמנעים – אין
       ההצעה שלא לכלול  את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תשעה בעד להעביר את הנושא לוועדה,  13 נגד - - -

חמי דורון (שינוי):
       
       ההצבעה שלי לא נקלטה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אתה לא עבדת, אדוני. אתה לא תפקדת. 

קריאות:
       
- - -

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו מבטלים את ההצבעה ועושים הצבעה חוזרת. בעד – זה לוועדה, נגד – זה הסרה         מסדר-היום.
       
       חבר הכנסת יאיר פרץ, אנחנו מצביעים. תשב, בבקשה. חבר הכנסת יאיר פרץ, אנחנו מצביעים, תשב בבקשה. 
       
       מקיימים הצבעה חוזרת: העברה לוועדה - על-פי הצעתו של חבר הכנסת המציע, או הסרה - על-פי הצעתו של סגן השר. בבקשה להצביע. 

הצבעה מס' 4
בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 10
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - 18
נמנעים - אין
ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       10 בעד, 18 נגד, ההצעה הוסרה מסדר-היום. 


החשיבות בשמירת זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
	אנחנו עוברים לנושא הבא: החשיבות בשמירת זהותה של מדינת ישראל כמדינה יהודית. תביא את ההצעה חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לקרוא לכם סקר של מכון גוטמן באשר להתנהגות היהודים בארץ בכל הקשור לדת ומסורת: כ=80% מיהודי ישראל צמים ביום הכיפורים, 95% מלים את בניהם ולמעלה מ=90% אינם אוכלים חמץ בפסח. הנתונים האלה מוכיחים, שלדיבורים על הבנה והסכמה יש בסיס של ממש במציאות. רוב אזרחי ישראל רוצים בצביון יהודי למדינה, ואנחנו צריכים להגביר את הפעילות להשגת הבנה בכל חלקי העם, לפעול להרחבת הבסיס המשותף ולהגיע להידברות אמיתית. 
       
       לא ככל העמים עם ישראל. בכך, אני מקווה, אינני מחדשת דבר לאיש. אולם יש מחלוקת לא פשוטה בינינו במה מתאפיין הייחוד הזה - האם קיום כללי ההלכה כפי שנהג רוב-רובו של העם במהלך השנים הוא הדרך הראויה גם בימינו, או שיש מקום להתנער מהם במציאות החדשה. יש שאחזו בדרך זו, יש שבדרך אחרת, יש מי שבוחר בדרכי ביניים. אין זו דרכנו לכפות איש את דעתו על חברו, גם אם תמיד אפשר לדון, לשמוע, להתווכח ולשכנע. אך על דבר אחד צריך שתהיה הסכמה: איך תיראה הפרהסיה של מדינת ישראל, מה תהיה המסגרת. בתוכה יכולים להיות גוונים ותת-גוונים רבים, אבל על הבסיס, על המקרו, יש לנו אחריות כבדה למצוא הסכמה, כמי שנושאים בעול הציבורי במדינת ישראל, שהיא בראש ובראשונה מדינה יהודית. 
       
       לפי ראות עיני, האחריות הזאת מטילה עלינו חובה מוסרית וציבורית, לא רק דתית טהורה, לעצב את פניה של המדינה בקווי מיתאר של יהדות. זו לא יהדות נוקשה, לא אכזרית ולא כופה. אלו ניצנים מן המסורת המפוארת שלנו מדורי דורות, שמתוך רצון להתאים אותם גם לציבור הרחב שאינו שומר תורה ומצוות, אנחנו מותירים על כנם רק מקצת מעקרונותיה ואותם אנו מחילים על הפרהסיה. 
       
       אחד מאלו, אולי הראשון שבהם, הוא העיקרון והערך העצום הגלום ביום השבת. אין בכוונתי להחביא את הפן היהודי שבשבת באשר יום מנוחה הוא ערך וחוק סוציאלי, מה שנכון, כמובן - אבל קודם כול זהו ערך תורני נשגב, שכבר הפך להרבה יותר ממצווה; השבת היא כבר "מותג" של ממש. קשה לי להבין מדוע מי שמייצגים את הרוב החילוני בישראל הופכים את חילולה הציבורי למלחמת קודש לכל דבר ועניין, ובכך מנתקים את עצמם מדעה ובכוונה תחילה מכל זיקה ליהדותם שלהם. 
       
       אם נותר לנו עדיין מכנה משותף, למה לנו לקלקל אותו? מה החיפזון הזה להיכנס לממשלה ומייד לצאת בהודעות דרסטיות כמו זו של ביטול עבודת הפקחים - והם מעטים מאוד כידוע - המנסים לשמור על רוח חוק שעות עבודה ומנוחה ולהציל משהו מכבודה של השבת האבודה. 
       
       אני מאמינה שהמשותף רב על המפריד בתוכנו, שקיימים הרבה יותר מכנים משותפים משנדמה לעתים. דווקא השיח הפוליטי, שלתוכו צללתי לא כל כך מזמן, מעורר לעתים דימוי של קיטוב עמוק, והנה לפני כחודשיים נפל דבר והצלחנו להגיע לבסיס רחב של הידברות בין שתי מפלגות עם אידיאולוגיות שהן לכאורה רחוקות למדי. לא השלינו את עצמנו שזה יהיה פשוט, ברור היה שהיישום בשטח מורכב הרבה יותר מחתימות על נייר, ובכל זאת לא פיללנו לצעדים מכוונים שיביאו את ההבנות העדינות לסף רתיחה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       גברתי, תגיעי בבקשה למשפט אחרון. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אני קוראת שוב לשר התעשייה והמסחר, מר אולמרט, לא לחשוב רק על הצד הפופוליסטי או על התועלת המיידית של המשרד מהצעד הזה. מאתנו, מנהיגי הציבור, מצפים לראייה ארוכת טווח המביאה  בחשבון גם תכנון לטווח ארוך, ועל זה אוסיף בהקשר שלנו - גם את העבר כדאי לפעמים להביא  בחשבון. 
       
       השבת היהודית אינה נכס פרטי. התורה היא תורת העם שבכל הדורות, ויוזמה עצמאית כזאת או אחרת איננה יכולה לשנות את המהות. לכל היותר היא עלולה להגביר את הניתוק של העם מהמורשת ומסמליו. בואו לא נהיה פזיזים ונמהרים, ניתן את הכבוד לשבת במדינה יהודית. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני פונה אלייך בבקשה לסיים, גברתי, חברת הכנסת פינקלשטיין. 

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       השבתות והחגים הם ערך לאומי לא פחות משהם עניין דתי, ואין להשלים עם הפקרתם. אני שבה ומדגישה שאין בכוונתי להתנגח סביב הנושא, אלא להגיע להבנה, לשיח ולהידברות אמיתית, כמו שאני אכן חשה ומרגישה כאן עם חברי מכל המפלגות - חברות אמיתית, הידברות. אם זה יכול להיעשות כאן בכנסת, זה בוודאי יכול להיעשות בכל המגזרים בציבור הרחב. תודה רבה. 
       
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה רבה, גברתי. לפני שהשר עזרא ישיב בשם הממשלה, השר פריצקי מבקש להתערב בדיון. בבקשה, אדוני. אדוני השר פריצקי, על-פי הנוהל אתה אמור לדבר בשם הממשלה. 

שר התשתיות הלאומיות יוסף פריצקי:
       
       לא, אם כך, השר עזרא אמור לדבר בשם הממשלה, ואז אני אענה. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בבקשה, השר גדעון עזרא ישיב בשם הממשלה. 

השר גדעון עזרא:
       
       חברת הכנסת פינקלשטיין, נושא חיזוק המדינה היהודית עולה על סדר-יומה של הכנסת מיומה הראשון, ואני חוזר ואומר, שקווי היסוד של הממשלה שמים דגש על חיזוק המדינה היהודית, ואף נקבע בסעיף העוסק בנושא דת ומדינה, כי הממשלה תפעל לקירוב לבבות בין דתיים לחילונים להבנה בדרכי נועם, לכבוד הדדי ולאהבת ישראל. 
       
       עם השבעת הממשלה אמר ראש הממשלה, כי אף צד בדיונים הקואליציוניים לא קיבל את כל מבוקשו, משום כך כל השותפות יצאו כשידן על העליונה, ובהבינן שהפשרה הכרחית ורצויה הן גילו אחריות לאומית ובגרות. נפעל יחד כדי לשמר אותה רוח גם בעתיד, רוח של דיאלוג מתמיד בין ציבורים בניסיון להגיע להסכמות במקום לנסות ולהכריע איש את רעהו בכל עניין. 
       
       בנוסף, ניתן למצוא בקווי היסוד, כי הושם דגש על חיזוק המדינה היהודית, שבא לידי ביטוי ראשית בעידוד העלייה -  וכאן אני פותח סוגריים, ואני מוכרח להגיד כי בתוכנית הכלכלית של הממשלה נפגע עידוד העלייה בכמה נקודות, ואנחנו ננסה לתקן את מה שאפשר לתקן בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית -  שהיא חיונית למדינת ישראל, תוך שמירה על צביונה היהודי של המדינה ומורשת ישראל וכיבוד הדתות והמסורות של כל בני העדות במדינה. שנית, הממשלה פועלת לחיזוק הקשרים שבין ישראל ליהודים בתפוצות תוך חיזוק זהותם היהודית והציונית. שלישית, חינוך יהודי-ציוני לדור הצעיר בתפוצות ובישראל, לגיבוש האחדות של העם היהודי סביב ישראל, וכל זאת על מנת להבטיח את אופיה הציוני והדמוקרטי של מדינת ישראל. רביעית, במסגרת מערכת החינוך יילמדו בין השאר ערכי נצח של העם היהודי, ובהם תורת ישראל ואהבת המולדת. 
       
     
       אכן, יש לשאוף להרמוניה בין הערכים הדמוקרטיים של מדינת ישראל לאלו היהודיים, מתוך חיפוש אחר אחדות חוקתית והרמוניה נורמטיבית, מתוך ניסיון למצוא את המאחד והמשותף, מניעתם של ניגודים וצמצום נקודות החיכוך. השאיפה היא למצוא סינתזה של הערכים הללו. 

	אני מציע לכולנו להתאזר בסבלנות ולזכור כי היהדות אינה עשויה מעור אחד. יש בה זרמים שונים והשקפות שונות ונוגדות, וכמוה - גם מושג הדמוקרטיה אינו חד-ממדי. בטוחני שממשלת ישראל הנוכחית תמשיך לפעול על-פי קווי היסוד שקבעה לעצמה תוך קידום תחומים הקשורים לנושא המדינה היהודית. 

	לסיכומם של דברים, אני מציע להסתפק בהודעתי. תודה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לשר המקשר. חברת הכנסת פינקלשטיין, האם את מוכנה להסתפק בהודעת השר? אם כן, אין הצעות אחרות. 
       
       
       
       
       
השפעת המערכה בעירק על עתיד המזרח התיכון

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אנחנו נעבור לנושא הבא. חבר הכנסת גדעון סער יציג את הצעתו: השפעת המערכה בעירק על עתיד המזרח התיכון. בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך. 

גדעון סער (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני 22 שנים קיבלה ממשלת ישראל בראשותו של מנחם בגין, זיכרונו לברכה, את ההחלטה הנועזת להפציץ ולהשמיד את הכור הגרעיני באוסירק שבעירק. ההחלטה הזאת, שבאותה שעה הותקפה מבית ומחוץ, וכאשר אני אומר מחוץ - גם על-ידי ידידים, גם על-ידי ממשל אמריקני אוהד, בראשותו של הנשיא דאז, רונלד רייגן. בדיעבד, כולם, מבית ומחוץ, מסכימים שהיא היתה נכונה, הצלת חיים, כפשוטו. היום, הממשל האמריקני הנוכחי, בראשות הנשיא בוש, אימץ את הדוקטרינה של ההמנעה, דהיינו - יש למנוע, כאשר אנחנו מדברים על משטרים רודניים, כאשר ההרתעה אינה מספיקה כדי למנוע מהם שימוש בנשק בלתי קונבנציונלי, יש למנוע מהם את עצם היכולת להגיע לנשק בלתי קונבנציונלי, בכוח הזרוע. 
       
       יתירה מזו, הממשל האמריקני הנוכחי הבין אל נכון מה שממשלות ישראל טענו במשך שנים, שבעידן שלאחר קריסת הגוש הקומוניסטי, הסכנה הקשה ביותר לשלום העולם היא הזיווג בין משטרים רודניים לבין ארגוני טרור, משטרים רודניים שהנשק הבלתי-קונבנציונלי שאליו הם חותרים באגרסיביות, יכול גם ליפול לידיהם של ארגוני טרור. 
       
       על כן, הגישה הזאת, של הממשל הנוכחי, שבוטאה לאחרונה במהלכים בעירק, מציבה את המזרח התיכון עם תקוות לתקופה אחרת, אם אכן יהיה לה המשך. אנחנו רואים שבמידה רבה יש לה המשך. בעבר, כאשר תבעו מסוריה להוציא את ארגוני הטרור ומפקדותיהם השוהות בתחומה, היא טענה שאלה ארגונים של התנגדות לגיטימית. היום היא אומרת - סגרתי חלק. האם זה נכון? האם זה לא נכון? - איננו יודעים, אבל אנחנו רואים שהגישה הזאת מחלחלת גם למדינות האזור. אם אכן יהיה המשך לאותה מדיניות, המשמעות היא שכללי משחק חדשים, שונים, שמציבים איום על עצם שרידותם של אותם משטרים טוטליטריים, יבטיחו סיכוי לעתיד אחר לאזור. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       מה עם הכיבוש, כיבוש זה דמוקרטיה? 
       
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       חבר הכנסת זחאלקה, אתה יודע טוב מאוד שאתם התחלתם בגל טרור רצחני, כאשר לא היה בתחומכם - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       מי שאתה תומך בו, הרשות הפלסטינית. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       יש טוטליטריות, משטר הכיבוש. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אין ספק שמשטרו של ערפאת הוא משטר טוטליטרי שמפר זכויות אדם ותומך בטרור - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       הוא נבחר בבחירות דמוקרטיות  - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - והחל באופן מכוון במסע רצחני נגד אזרחים חפים מפשע, כאשר הוצעו לו הצעות מרחיקות לכת לשלום, וכאשר לא היה חייל ישראלי אחד בשטחי הרשות הפלסטינית - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אתה תומך בהם?  
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - מה שמעיד על כך שגם מול הרשות הפלסטינית אנחנו צריכים לעמוד על אותם עקרונות נחרצים שימנעו הקמת מדינת טרור פלסטינית, שתסכן את עצם קיומה של מדינת ישראל, ואני משוכנע גם שכך תעשה הממשלה בישראל. 
       
       אני הייתי מציע לקיים בנושא הזה - - - 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אתה נגד מדינה פלסטינית, מר סער? 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אני אמרתי שאני נגד הקמת מדינת טרור פלסטינית, וכפי שאתה יודע היטב - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       שיגיד ברור, דוגרי, למה ללכת סחור סחור? 
       
היו"ר יואל-יולי אדלשטיין:
       
       זאת לא מסיבת עיתונאים. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       הרי כפי שאתה יודע היטב, המשטר הפלסטיני הנוכחי ממשיך לתמוך בטרור. כפי שאתה יודע היטב, שום רפורמה לא מבוצעת. ערפאת עדיין ממשיך לשלוט על מנגנוני הביטחון, והוא שם ללעג ולקלס את הרצון הכן של הממשל האמריקני לפרוץ פריצת דרך אמיתית לשלום במזרח התיכון. ולכן, חבר הכנסת זחאלקה, אל תצפה מאתנו, אחרי שממשלה אחרת, שאנחנו אומנם לא היינו בה, עשתה את הטעות ההיסטורית והכניסה את כנופיות הטרור הרצחניות האלה ללב-לבה של ארץ-ישראל, שאנחנו לא נפיק את הלקחים המתבקשים מכך, ונעמוד על קוצו של יו"ד בקיום ההתחייבויות מצד הרשות הפלסטינית. 
       
       לכם קשה להבין שיש ממשלה בישראל שהתוכנית המדינית שלה אינה כוללת כניעה לטרור, אבל, מאחר שהממשלה הזאת תמלא את ימיה ותשלוט שנים ארוכות במדינת ישראל - - 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - - תוכנית שלום - - - 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - אתה תוכל גם להסתגל לעובדה הזאת. 
       
       על כן אני מציע, אדוני היושב-ראש, להעביר את הנושא רב החשיבות הזה לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני חושב שאנחנו נבקש מהשר את המלצתו, קודם כול. תודה לחבר הכנסת גדעון סער, והשר גדעון עזרא, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, ישיב על הצעתו של חבר הכנסת סער, וגם יגיד בסוף דבריו מה הוא מציע לעשות עם ההצעה. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת גדעון סער, אני, קודם כול, מקבל את ההצעה שלך להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוץ והביטחון. 
       
       הנושא חשוב - עתיד המזרח התיכון ביום שאחרי עירק. הפיגוע האחרון בתל-אביב, ב=MIKE'S PLACE, בשבוע שעבר, ודרך הגעת המחבלים וזהותם, חוזרים ומוכיחים כי הטרור הרצחני עדיין מהווה איום מרכזי על עתיד המזרח התיכון שלאחר עירק. כל הערכה, כל דיבור על תקווה לעתיד חדש באזור יהיו מותנים בראש ובראשונה בהמשך המאמץ של כל האומות שוחרות השלום למגר את התופעה ללא תנאי, ללא תירוץ, ומוטב שעה אחת קודם. 
       
       רבותי, ישראל לא היתה מעורבת במלחמה בעירק. היא שבעת רצון מכך שזו הסתיימה בלוח זמנים קצר והובילה להפלתו של שלטון רודני שלא היסס לפגוע בעם העירקי, בשכנותיה של עירק ובישראל. משטרו של סדאם עסק במשך שנים בפיתוח נשק להשמדה המונית והיה מעורב בטרור, לרבות עידוד טרור מתאבדים. זוכרים את הכספים ששלחו לכאן? הסרת האיום של משטר רדיקלי ומסוכן, שהפר כל נורמה בין-לאומית, היה דבר חיובי מנקודת ראותה של כל המערכת האזורית והבין-לאומית. 
       
       אנחנו נמצאים עתה בהליך של למידת ההתפתחויות הנובעות מתוצאות המלחמה. בשלב זה קשה לקבוע מה תהיה דמותו של המזרח התיכון בעתיד, אולם לדעתנו קיים פוטנציאל להתפתחות חיובית במישורים שונים, עם סיום המלחמה. אנו סבורים שהמחנה הרדיקלי במזרח התיכון נחלש, וכי קיים סיכוי לכך שמדינות המפעילות טרור והמפתחות נשק בלתי קונבנציונלי תידרשנה למחשבה שנייה באשר לתועלת המפוקפקת של פעילות בכיוונים אלה. אנו תקווה כי קריסת המשטר הרודני  בעירק תמחיש את הצורך בכך שמנהיגי האזור ישקיעו את משאביהם ואת מרצם בפעולות לקידום תהליכי שיקום פנימי, למלחמה בעוני, לתיקון תחלואים חברתיים-כלכליים.
       
       ישראל מצפה גם לחידוש התהליך עם הפלסטינים, בתנאי שממשלת אבו-מאזן תסיק את הלקחים הנדרשים בכל הקשור לחשיבות המלחמה בטרור ולאי-שימוש בטרור כבמנוף להשגת הישגים מדיניים. 
       
       ישראל מושיטה יד לשלום לעם הפלסטיני ולממשלתו החדשה. היא נכונה לפשרות ולוויתורים מכאיבים. היא קידמה בברכה את חזון בוש, והיא מוכנה ללכת רחוק כדי להביא לסיום הסכסוך על בסיס משא-ומתן ישיר, המבוסס על אינטרסים משותפים לישראל ולפלסטינים. 
       
       סיום המלחמה בעירק אין פירושו שהמזרח התיכון הפך לאזור חסר סיכונים. המזרח התיכון עלול להמשיך להיות אזור טעון חומר נפץ ובית יוצר של סיכונים ואיומים ליציבות העולמית: טרור, טילי קרקע-קרקע, נשק בלתי קונבנציונלי. ישראל תידרש למהלכים דיפלומטיים-מדיניים כדי לצמצם סיכונים אלה, ואנו קוראים לשיתוף פעולה בין-לאומי ולמתן עדיפות במאמץ למנוע איומים אסטרטגיים על ביטחון האזור.
       
       המלחמה בין ארצות-הברית לעירק יצרה הזדמנויות חיוביות בכל הקשור להתחזקותם של גורמים פרגמטיים ומתונים במזרח התיכון. ישראל מקווה כי בעירק תתגבש הנהגה ייצוגית ודמוקרטית ושיתחדש התהליך המדיני בינינו לפלסטינים.
       
       אנו מושיטים ידנו לשלום גם לסוריה. אולם ברור כי גם דמשק נמצאת בפני הכרעה אסטרטגית לאן מועדות פניה. הציפייה שלנו היא שסוריה לא תחזור על שגיאות העבר ושתאמץ מדיניות חדשה ואחראית בכל הקשור לקשירת קשר עם ארגוני הטרור. ואם כך היא תעשה, אנו נהיה הראשונים לברך על כך.
       
       בסיכומו של דבר, עתידו של המזרח התיכון תלוי לא מעט בדרך ההתנהלות של המשטרים המקומיים, יכולתם לבלום סיכונים של גורמים רדיקליים וטרור, לקדם את השלום עם ישראל ולתעל משאבים לכלכלה ולרווחה. ישראל, מכל מקום, חבר הכנסת סער, תחתור למיצוי הזדמנויות אסטרטגיות מדיניות העשויות להיפתח בעתיד בעקבות המלחמה ומייחלת כי אכן יתחדש תהליך השלום בינה לבין שכנותיה. תודה.
       

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לשר עזרא. אני מבין שאתה מציע להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון. לעומת זה, חבר הכנסת דהאמשה מבקש להסיר את הצעתו של חבר הכנסת סער, ויש לו דקה אחת להסביר לנו למה. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי הכנסת, אכן עתידו של המזרח התיכון תלוי בהתנהלותם של המשטרים בו, וקודם כול בהתנהלותו של המשטר בישראל.
       
       עד עכשיו הממשלה שאתה חבר בה, חבר הכנסת עזרא, דחתה את היד המושטת לשלום מסוריה, רק הבוקר שמענו על זה, והיא דוחה את התוכנית שדרכה רוצה ארצות-הברית להביא לשלום.
       
       זה שאתה מכביר דיבורים, זה שאתה אומר, הרי זה לא מוחק את המעשים. הרי מר שרון גם אמר את זה מלכתחילה: לא יהיה יום שהוא ילחץ את ידו של מנהיג העם הפלסטיני, קראו לו אז ערפאת. היום יש אבו-מאזן. בסדר, בצורה כלשהי העם הפלסטיני מסכים לחילופים ויש לנו אבו-מאזן. 
       
       הבה ונראה איך מר שרון מקבל את ממשלת אבו-מאזן. קודם כול, הוא לא קיבל את מפת הדרכים, הוא לא יקבל גם את התוכנית לעשות שלום. יש סיבה אחת פשוטה, אי-אפשר לעשות שלום כאשר טרנספריסטים, מפד"לניקים ומתנחלים יושבים בממשלה ועושים בה כבתוך שלהם. אל תצחקו על העם. תודה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. חבר הכנסת אלדד מבקש לקיים את הדיון במליאה. בבקשה, דקה אחת.
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       ראינו כולנו מה מתכוונים הפלסטינים לעשות בקשר למלחמה בעירק. הם שרפו דגלים אמריקניים והם הפגינו נגד המלחמה, נגד הניצחון ונגד הכרעת המשטר העירקי.
       
       ממשלת ישראל היום היא הממשלה היחידה שמתכוונת, להבנתי, להקים מדינת טרור נוספת, מדינה פלסטינית. לכן אני מבקש שהנושא הזה יידון במליאה, כי הוא חשוב. אין שום סיבה לסגור אותו בוועדת החוץ והביטחון - בכוונה הזאת להקים מדינה שתסכן את עצם קיומה של מדינת ישראל צריך לדון במליאה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת אלדד. 
       
       אנחנו נעבור להצבעה. בעד – פירוש הדבר להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון. נגד – להסיר. אחר כך, אם נידרש, נקיים הצבעה נוספת. ההצבעה החלה, בבקשה.
       
הצבעה מס' 5
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 3
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בעד – 16, נגד – 3, אין נמנעים. אני קובע שיש רוב מוחלט להצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון, ואכן הנושא יעבור לוועדה ואין צורך בהצבעות נוספות.



ההזדמנות לחידוש המשא-ומתן בין ישראל לפלסטינים 
בעקבות מפת הדרכים 
      
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אנחנו נעבור לנושא הבא, והוא: ההזדמנות לחידוש המשא-ומתן בין ישראל לפלסטינים בעקבות מפת הדרכים. יציג את הנושא חבר הכנסת דני יתום. בבקשה.
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       למה התנגדת לדיון בוועדת החוץ והביטחון?
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       מכיוון שרציתי לקיים אותו במליאה, זה הכול.
       
השר גדעון עזרא:
       
       היום לא באתם.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני מציע שנאפשר לחבר הכנסת יתום להציג את הנושא כפי שהוא רואה אותו.
       
 דני יתום (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המזרח התיכון עובר היום שינויים מפליגים. חלק מהשינויים שהמזרח התיכון עובר הם שינויים שהעין עדיין לא תופסת, ויחלוף זמן עד אשר מלוא המשמעויות, ובעיקר ההתפתחויות בעירק, אכן תשקענה אצל כל אחד ואחת מאתנו. 
       
       שנים ארוכות מדינת ישראל נלחמת על קיומה. אנחנו באנו לאזור שבו אנחנו מיעוט, ובתחילה שכנינו אף לא קיבלו את עצם קיומנו כמדינה. לאט-לאט הפכנו להיות חלק בלתי נפרד מן המזרח התיכון. הדבר שקע גם בתודעתם של רבים משכנינו, אם כי לא אצל כולם קרה הדבר.
       
       אנחנו ראינו לנגד עינינו בריתות בעולם הערבי קמות ונופלות. אחת הבריתות היותר מסוכנות מן ההיבט הצבאי, מן ההיבט המדיני ומן ההיבט הגיאו-אסטרטגי היתה הברית המזרחית, המכונה החזית המזרחית. חזית זו איננה קיימת עוד. אחד מעמודי התווך העיקריים של החזית המזרחית נגדע, וזה עמוד התווך העירקי. 
       
       בפעילות האמריקנית, שהיינו עדים לה לאחרונה, הביאה ארצות-הברית לידי ביטוי לא רק את העוצמה הטכנולוגית שלה, אלא הביאה לידי ביטוי את אחד המרכיבים העיקריים שנדרשים על מנת לקדם סדר עולמי לא רק במזרח התיכון אלא בעולם כולו - בכל חברה ראוי שיהיו כללים. לעתים נדמה שבחברה הבין-לאומית אין כללים. יש דוגמאות חוזרות ונשנות לכך שאיש הישר בעיניו יעשה, או מנהיג הישר בעיניו יעשה. כך היה סדאם חוסיין. סדאם חוסיין הפעיל טרור לא רק נגד בני עמו, אלא עשה שימוש בטרור על מנת לפגוע באינטרסים בין-לאומיים מערביים של מדינות ערביות מתונות ושל מדינת ישראל. לסדאם חוסיין היו באינוונטר כלי נשק לא קונבנציונליים. היה חשוב מאוד לנגח ולהסיר את משטר העריצות. החשיבות הרבה של הסרת משטר העריצות היא בכך שלא רק שנגדע הגורם שנקרא הסכנה העירקית, אלא שיש הרבה מאוד עריצים שמסתכלים סביב ורואים את הדוגמה.
       
	המרכיב השני הוא מפת הדרכים - על שולחננו ועל שולחן הפלסטינים הונחה מפת הדרכים. בעצם מאז קמפ-דייוויד לא שב סיכוי אמיתי לחידוש המשא-ומתן בינינו לבין הפלסטינים. אינני בטוח שמשא-ומתן כזה יעלה יפה, ימים יגידו, אבל המזרח התיכון זקוק לשלום, עם ישראל זקוק לשלום, העם הפלסטיני זקוק לשלום, ולכן שומה עלינו לעשות כל מאמץ על מנת לנצל את ההזדמנות הזאת עד תום.

	יש רשימה ארוכה של חובות שמוטלות על הפלסטינים, יש רשימה ארוכה של חובות שמוטלות על מדינת ישראל. אולם מדינת ישראל חייבת לדעתי לקיים תפקיד אחד נוסף, בהיותה המעצמה החזקה ביותר במזרח התיכון, והוא לייצר את התנאים שאכן יבטיחו ששיתוף הפעולה בין הפלסטינים לבינינו יעלה יפה,  בכל מה שקשור ללחימה בטרור. הפלסטינים חייבים להילחם בטרור, ואנחנו צריכים לתת סיכוי להזדמנות הזאת לבוא לידי ביטוי ולאחר מכן לבוא לידי מימוש.

	אני מציע, אדוני היושב-ראש, שנושא כל כך חשוב כמו מפת הדרכים והסיכוי לחדש את המשא-ומתן עם הפלסטינים יעלה ויידון כאן בכנסת ישראל, מכיוון שהיום זה אולי המרכיב החשוב ביותר בתמונת המציאות המדינית, הביטחונית, הכלכלית והחברתית, שיכול להשפיע על יותר מאשר ציבור אחד. תודה.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       מאיפה נמשיך את המשא-ומתן, מהמקום שבו הפסיק ברק?

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת בר-און, אגלה לך סוד: אתה רשום להצעה אחרת, ואז תוכל גם לשאול וגם להשמיע. 
       
       חבר הכנסת יתום סיים את דבריו. נשמע את תשובתו המלומדת של השר גדעון עזרא. בבקשה.

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יתום, נדמה לי שעוד תהיינה הזדמנויות רבות לדבר על מפת הדרכים, ומוטב לנו היום שישראל תגבש עמדה אחידה, ולא נקדים. נדמה לי שיש כמה דברים בהצעותיך, שבהן אתה אפילו מקדים את הפלסטינים ברצונך לבצע אותם. אם תשאל אותי מה אני מציע ומה אציע לחברי כאן בכנסת, אומר שאני מציע להסתפק בהודעה, כאשר עוד תהיינה לנו ללא ספק הזדמנויות רבות לדבר על הנושא.
       
       ב=30 באפריל הגישו ארצות-הברית, ישראל ונציגי הקוורטט לרשות הפלסטינית עותק רשמי של מפת הדרכים, המהווה מתווה תלת-שלבי להסדר מדיני בין ישראל לפלסטינים. מדובר בה על התכנים הבאים: המפה פורסת שלושה שלבים לפתרון הסכסוך עד שנת 2005, ואת זאת כדאי שעם ישראל יבין: השלב הראשון הוא המפורט יותר, ובמסגרתו הפלסטינים אמורים להפסיק מייד וללא תנאי את האלימות ולנקוט צעדים לפירוק יכולות הטרור ותשתיותיו.
       
       לפי מה שהבינותי ממך,  אתה נותן להם הנחות כבר בשלב הזה.

דני יתום (העבודה-מימד):
       
       ודאי שאני תומך בזה.

השר גדעון עזרא:
       
       אם אתה תומך בכך, כדאי שאתה וחבריך תאמרו את הדברים בקול רם. לכך הם מחויבים: הם חייבים לגבש חוקה ולקיים בחירות כהכנה להקמת המדינה הפלסטינית. כאן אני רוצה לומר לך, שמעמדו של שר המשפטים בהכנת חוקה ושפיטת המחבלים, גם הוא לא כל כך ברור עד עצם היום הזה, ולאבו-מאזן יש הרבה מאוד עבודה בעניין זה.
       
       על ישראל - וכאן אני מגיע למה שעל ישראל לעשות - להתחייב לחזון שתי המדינות, לסגת בהדרגה מעמדות שתפסה בספטמבר 2000, להקפיא בנייה בהתנחלויות, לרבות לצורכי גידול טבעי, ולפרק מאחזים בלתי חוקיים שהוקמו מאז 2001. אלה התחייבויות הפלסטינים והתחייבויות ישראל.
       
       בשלב שני, עד סוף 2003 - פעילות לקראת האפשרות של יצירת מדינה פלסטינית עצמאית בגבולות זמניים, כתחנה לקראת הסדר קבע. מטרה זו תושג כאשר לעם הפלסטיני תהיה מנהיגות שתפעל בהחלטיות נגד הטרור ותכונן דמוקרטיה. בפתח שלב זה תכונס ועידה בין-לאומית על-ידי הקוורטט, מייד לאחר הבחירות ברשות הפלסטינית, שתפתח בתהליך האמור להוביל לכינון המדינה הפלסטינית בעלת הגבולות הזמניים.
       
       בשלב השלישי, החל מראשית 2004, תכונס ועידה בין-לאומית שנייה, כדי לחתום על ההסכם שיושג על כינון המדינה הפלסטינית בגבולות הזמניים ועל פתיחת תהליך שיוביל להסדר קבע בשנת 2005, שיסיים את הסכסוך ויתבסס על החלטות מועצת הביטחון 242, 338 ו=1397. ההסכם אמור להוליך לקץ הכיבוש שהוחל ב=1967, בהתאם לחזון של שתי מדינות.
       
       המפה כוללת עוד שורה ארוכה של סוגיות מהות הקשורות לנושאי ביטחון, רפורמות פלסטיניות, אופי פעילות הקוורטט, תפקידו בתהליך, היחסים בין ישראל לעולם הערבי, חידוש המשא-ומתן הרב-צדדי והסכם כולל, לרבות עם סוריה ועם לבנון. 
       
       אני רוצה לומר כאן, כי המפה איננה מציגה, אבל ישראל חייבת להציג את  נושא זכות השיבה.  זכות השיבה אינה מוזכרת כאן ולו במלה אחת.
       
       הפעילות הישראלית סביב המפה: בחודשים האחרונים ניהלה ישראל מול האמריקנים דיאלוג על אודות המפה. במהלכו העברנו הערות, תרומות והסתייגויות שונות. הדגשנו ככלל, כי ישראל מקבלת עקרונית את מפת הדרכים, ובלבד שהיא תשקף נאמנה את נאומו של הנשיא בוש מ=24 ביוני 2002. יותר מאוחר אמר הנשיא כי תרומות הצדדים תתקבלנה בברכה. 
       
       אלו ההערות שישראל שלחה: א. פתרון הסכסוך בשלבים. ישראל עומדת על כך; ב. התוכנית מוגדרת כ=PERFORMANCE BASED, ועל כן כל שלב בתוכנית מותנה בהשלמת השלב הקודם לו ובביצוע מלא של ההתקדמות בתוך השלבים. התנאי הראשון להתקדמות הוא הפסקה מוחלטת של הטרור, האלימות וההסתה. ההתייחסות לא תהיה ללוח הזמנים אלא ללוח הביצוע. אי-קיום התהליך בנסיבות של המשך האלימות והטרור - - -

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       על-פי לוח זמנים, זה בשנת 2040 או 2050? עוד 35 שנים של כיבוש?

השר גדעון עזרא:
       
       אם אני מבין נכון, אבו-מאזן ודחלאן, בעזרתו האדיבה של ערפאת, צריכים להשתלט על הטרור ולהפסיק אותו, להחרים את נשקו ולהפסיק את ההסתה.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       ואז תיסוג ישראל לגבולות 1967?

השר גדעון עזרא:
       
       לא, קראתי את השלבים.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תגיד מה מוכנה ממשלת ישראל לעשות?

השר גדעון עזרא:
       
       ישראל מוכנה לפעול על-פי מתווה - - -



ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני לא מפריע, אני מנסה לכוון אותו.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הוא יכוון את עצמו.

השר גדעון עזרא:
       
       אני לא חייב לקבל את התוכנית שלך, אני מעדיף לקבל את התוכנית של הנשיא בוש, מה לעשות? 
       
       - - - אי-קיום התהליך, בנסיבות של המשך האלימות והטרור, כאשר הרפורמות הביטחוניות והבסיסיות הן תנאי הכרחי להתקדמות - לא יתקיימו שני מסלולים מקבילים. לא נילחם בטרור בשעות היום ונקיים משא-ומתן בשעות הלילה.

אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       זה בניגוד למפת הדרכים.

השר גדעון עזרא:
       
       לא נכון. בתחילת התהליך וכתנאי להמשכו, הפלסטינים יפרקו את ארגוני הביטחון הקיימים, דבר שלא עשו עד עכשיו, ויקיימו רפורמות ביטחוניות, שבמהלכן יוקמו מנגנוני ביטחון חדשים, שיילחמו בטרור, באלימות ובהסתה. מנגנונים אלה ידאגו לסיכול אמיתי של טרור ואלימות על-ידי מעצר, חקירה - ודבר חדש שלא היה עד עכשיו – הכנת הקרקע המשפטית למטרות של חקירה, שפיטה וענישה. 

	כתנאי למעבר לשלב השני יסיימו הפלסטינים את פירוק ארגוני הטרור ותשתיתם, איסוף הנשק הבלתי-חוקי ומסירתו לצד שלישי, הפסקת הברחות הנשק וייצורו בתחומי הרשות הפלסטינית, הפעלת שרשרת הסיכול והפסקת ההסתה. לא יהיה מעבר לשלב ב' ללא סיום המלחמה בטרור. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תגיד דבר אחד שישראל תעשה, למשל - נסיגה, למשל - פינוי התנחלויות. תגיד מה ממשלתך מוכנה לעשות בשביל השלום - - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       תסלח לי, לא ישראל התחילה את הטרור.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, הבנו, השר יגיד בדיוק מה שהוא בוחר להגיד. חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש שהשר ימשיך.  בבקשה, אדוני.
       
השר גדעון עזרא:

	וכאן אני רוצה לומר, קיימת חשיבות עליונה ובלתי מתפשרת להדגשת זכותה של ישראל להתקיים כמדינה יהודית, ולפיכך, הצורך בוויתור פלסטיני על זכות השיבה. 

	ארצות-הברית צריכה להוות את גורם המפתח שיקבע את קצב ההתקדמות, כך שלא תהיה התקדמות אוטומטית רק על-פי לוחות זמנים, ובכלל זה, הפיקוח יהיה בניהול אמריקני, קרי, תגיד ארצות-הברית: הגענו לסוף השלב שמתחייב הפלסטיני, תתחילו אתם הישראלים. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       נו, תגיד משהו, תגיד משהו - - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       את לקחי אוסלו למדנו כולנו, למדנו את לקחי אוסלו.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:

       אם לא תפריע, השר יגיד בדיוק מה שהוא רוצה להגיד. בינתיים אתה מפריע והשר לא יכול להגיד שום דבר. 


ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       מחכים לשמוע, לא שומעים כלום.
       
השר גדעון עזרא:
       
       אופי המדינה הפלסטינית הזמנית ייקבע במשא-ומתן בין הצדדים, והיא תהיה תוצר של הסכם בילטרלי, כאשר סוגיות הקבע יידונו בשלב השלישי. סיום התהליך יוביל לקץ התביעות ולסיום הסכסוך.
       
       דגשים נוספים. לאורך כל הדרך הבהרנו - כפי שציין גם הנשיא בוש בנאומו - את הצורך גם ביצירת הנהגה פלסטינית חדשה ושונה ברשות הפלסטינית, שתקבל הכרעה אסטרטגית לנטוש את הטרור, להילחם בתשתיותיו ולקדם משא-ומתן עם ישראל. מבחינתנו, הדגשנו  כי ישראל נכונה לפשרות כואבות ולאופק מדיני, ובתנאי שנשיג ביטחון תחילה. הבהרנו כי בנושא ביטחון ישראל ואזרחיה לא נתפשר.
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אתה לא אומר כלום.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, זה לא מתאים שאקרא אותך לסדר, נכון? זה לא מתאים שאקרא אותך לסדר עכשיו. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       באמת ובתמים אני רוצה לשמוע משהו קונקרטי - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       באמת, תעביר לו פתק, כי אתה מפריע לכולם. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני רוצה לשמוע מישהו מספסלי הליכוד או אדוני, יגיד לנו משהו קונקרטי - - - ממשלת ישראל תפנה מאה התנחלויות - לא אומרים שום דבר. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       דבר אחד אני יכול להבטיח לך, כל עוד אתה תדבר, לא תשמע שום דבר. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       משהו קונקרטי, ערפאת איננו מסייע לאבו-מאזן להתחיל את העבודה, זה הדבר הקונקרטי. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       תגיד רק משפט אחד - - -
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, הסברתי לך כלל שכל ילד יודע: כל עוד אתה מדבר, לא תשמע שום דבר. תשמע בסבלנות עד סוף הדברים של השר.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - - שהשר יגיד לנו מה מדינת ישראל מציעה, שיסייע לי - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת דהאמשה, גם לך תודה רבה. הוא לא יסייע לך, זה לא תפקידו, תפקידו למסור את תשובת הממשלה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       הוא לא אומר כלום.

השר גדעון עזרא:
       
       השלב הבא. בעקבות הגשת המפה - - -
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת דהאמשה.
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       השלב הבא בעקבות הגשת המפה. ידוע לכולם ששר החוץ פאואל עתיד להגיע לכאן בשבוע הבא, ונראה שהאמריקנים יחתרו לשמור רצף של פעילויות מדיניות סביב המפה, גם כחלק מהמאמצים לחזק את ממשלת אבו-מאזן. 
       
       בכוונתנו להמשיך ולקדם את הדיאלוג וההבנה עם ארצות-הברית סביב סוגיות המפתח במפה. על-פי ראייתנו, הביטחון צריך להיות הממד הקריטי ביכולת לממשה – אני חוזר על כך מי יודע כמה פעמים. אבן הבוחן העיקרית תהיה מידת היכולת והגמישות של ההנהגה הפלסטינית שתתגבש לצד אבו-מאזן לסכל את הטרור. 
       
       התנעת יישום מפת הדרכים עלולה להיכרך במאבקים פנים-פלסטיניים, בעיקר בין הממסד הפלסטיני לתנועות האסלאמיות - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):

       
       - - - עזוב את הפלסטינים, מה עושים פה? מה יעשו פה?


השר גדעון עזרא:

       ישראל לא תקבל "הודנה" בין הארגונים כפתרון מספק, שכן הדבר יכול לשמש בפועל רק כפסק זמן, שינוצל להתארגנות ארגוני טרור ולחידוש פעילותם לאחר מכן. 
       
       ומה שאני מציע לחברי הכנסת הערבים - שייתנו את ידם לביצוע התוכנית על-ידי הפלסטינים, ככתבה וכלשונה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       לא שמענו מה ממשלת ישראל עושה - - -
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אדוני השר, מה הצעתך?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - - יש שלום, יש שלום, שיהיה שלום.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       מציע להסתפק בדבריך?
       
השר גדעון עזרא:

	להסתפק בדברי, וללא כל ספק תהיינה עוד התפתחויות בנושא הזה.


היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת בר-און מבקש לקיים דיון בוועדה. ניתן לו דקה להסביר לנו את העמדה שלו.

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההצעה שלך, חבר הכנסת יתום, לקיים דיון במפת הדרכים במליאה, היא, באופן בוטה, להקדים את המאוחר. ההצעה הזאת צריכה להידון בממשלה, ושום דבר, בבחינת הריצה, סליחה שאני אומר, ריצת האמוק שלכם, כל פעם, אחרי כל איזה חזיון תעתועים, וההיסטוריה הלא-ארוכה מוכיחה את זה, לא תועיל. אין פה צורך ואין פה היגיון ברתימת העגלה לפני הסוסים, כפי שאתם עושים תמיד, ואחר כך אנחנו משלמים את מחיר הדמים הזה. 
       
       כך רצתם כסומים בארובה אחרי אוסלו, וסיפקתם להם את הרובים, כך רצתם כסומים בארובה אחרי 
קמפ-דייוויד והצעתם הצעות מופקרות, כולכם, כל אלה שהיו שם, וכך, למרבית הצער ולמרבית הציניות שיש בהיסטוריה, אתמול בערב, בשעה 19:30, התנפץ עוד חזיון תעתועים שלכם, כאשר היושב-ראש הנכבד ואיש האמת של המפלגה שלכם, נאלץ להתפטר, אחרי שהתוכנית המופקרת שלו לחדש את המשא-ומתן תחת אש ולפנות יישובים תחת אש, קיבלה סתירת לחי מצלצלת גם מציבור הבוחרים, מכלל ציבור הבוחרים במדינת ישראל, וגם מהנהגת המפלגה שלכם.
       
       אני הייתי מציע להסיר את הנושא מסדר-היום. תודה רבה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה, את זה כבר הציע השר.
       
       חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה. אני מזכיר לכם שהצבעה בעד – פירושה לקיים את הדיון במליאה, כפי שהציע חבר הכנסת יתום. הצבעה נגד – פירושה להסיר את הנושא מסדר-היום. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אפילו דיון בכנסת אתם לא נותנים לקיים - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       ההצבעה החלה.
       
הצבעה מס' 6
       
בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום -  11
נמנעים – אין
ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בעד - 4, נגד - 11, אין נמנעים - אני קובע שהנושא הוסר מסדר-היום. 
       



מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה. 

סגנית מזכיר הכנסת רות קפלן:

	תודה רבה. 

	ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בהצעות לסדר-היום  בנושא: פיטורי חיילי מילואים ממקום עבודתם. תודה רבה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה.


הודעה אישית של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת זחאלקה ביקש הודעה אישית, בעקבות דברים של חבר הכנסת איתן. אני מציע לך להיצמד לטקסט הכתוב, כפי שדורש תקנון הכנסת. עיינתי בטקסט, תודה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאל איתן כינה אותי בביטוי שאינו מתאים לוויכוח תרבותי. ביקשתי שיחזור בו, אך הוא לא עשה זאת וחזר על דבריו. 

       חבר הכנסת איתן תוקף מעל במת הכנסת את חברי הכנסת הערבים באופן סיסטמתי, בתקווה שזה יחזק את מעמדו הרעוע בליכוד. אכן, פטריוטיזם הוא מפלטו האחרון של הכושל.
       
       לגופו של עניין, דבריו של חבר הכנסת איתן היו חמורים, והיתה בהם נימה של זלזול באינטליגנציה של חברי הכנסת.
       
       הוא טען שהארץ היתה ריקה, וזה שקר, ונשאר שקר, גם אם יחזור עליו כל הזמן. אך חמור מכך, הוא הוסיף שבארץ היו אנשים. כיצד יכולה הארץ להיות ריקה ויש בה אנשים? לכאורה זהו כשל לוגי. לוגיקה אלמנטרית של דדוקציה פשוטה, של סילוגיזם, תוביל אותנו לאחת מהשתיים: או שהארץ לא היתה ריקה, או שהאנשים שהיו בה אינם נחשבים בעיניו של חבר הכנסת מיכאל איתן.
       
       עדיין אני מציע לחבר הכנסת איתן לחזור בו מהביטוי שהשתמש בו, ואם לא ירצה, אני מציע לו לחלופין ללמוד ממקורות אובייקטיביים את ההיסטוריה של הארץ, וכן לעבור קורס מזורז בלוגיקה אלמנטרית, שאדם עם שכל ישר אינו זקוק לו. תודה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת זחאלקה. 
       
       חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י' באייר התשס"ג, 12 במאי 2003, בשעה 16:00, יום פתיחת כנס הקיץ של הכנסת.
       
       היום ערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, מחר יום הזיכרון, ונאחל גם לכל עם ישראל, ודאי לחברי הכנסת, חג עצמאות שמח. תודה. 
       
       הישיבה הזאת נעולה.
       
       הישיבה ננעלה בשעה 13:22.
       
       
     
     
עמוד 108 מתוך 108

