﻿    תוכן העניינים
       נאומים בני דקה	5
       יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):	5
       אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	6
       אברהם בורג (העבודה-מימד):	6
       אילן שלגי (שינוי):	6
       ג'מאל זחאלקה (בל"ד):	7
       גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	7
       אורית נוקד (העבודה-מימד):	8
       מרינה סולודקין (הליכוד):	8
       אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	8
       אבשלום וילן (מרצ):	9
       רוני בר-און (הליכוד):	9
       ישראל אייכלר (יהדות התורה):	10
       עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	10
       יעקב מרגי (ש"ס):	11
       יצחק כהן (ש"ס):	12
       זאב בוים (הליכוד):	13
       אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	13
       מתן וילנאי (העבודה-מימד):	14
       טלב אלסאנע (רע"ם):	15
       אילנה כהן (עם אחד):	16
       אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	16
       איוב קרא (הליכוד):	17
       אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	18
       דברי ברכה של יושב-ראש הכנסת למשלחת מהפרלמנט האירופי	18
       הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת	19
       רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):	19
       ציון היום הלאומי למדע לשנת 2004	20
       שר המדע והטכנולוגיה אליעזר זנדברג:	21
       מל פולישוק-בלוך (יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה):	25
       מתן וילנאי (העבודה-מימד):	29
       ג'מאל זחאלקה (בל"ד):	32
       גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	33
       לאה נס (הליכוד):	34
       שר המדע והטכנולוגיה אליעזר זנדברג:	36
       אילן שלגי (שינוי):	38
       הצעות לסדר-היום	38
       פסיקת הרב יעקב יוסף כנגד טבחים לא-יהודים בצה"ל	38
       מרינה סולודקין (הליכוד):	39
       מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	39
       יגאל יאסינוב (שינוי):	40
       יעקב מרגי (ש"ס):	41
       סגן שר הביטחון זאב בוים:	42
       איוב קרא (הליכוד):	44
       חמי דורון (שינוי):	44
       נסים זאב (ש"ס):	45
       הצעה לסדר-היום	46
       פיטורי חיילי מילואים בשל שירות מילואים	46
       אילן ליבוביץ (שינוי):	46
       סגן שר הביטחון זאב בוים:	50
       סגן שר הביטחון זאב בוים:	52
       אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	54
       מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	56
       סגן מזכיר הכנסת דוד לב:	56
       שאילתות ותשובות	57
       69. מותו של תושב קלקיליה	57
       555. הקמת גדר ההפרדה	58
       830. הטיפול בתלונת קצינה	58
       898. המדיניות לגבי המאחזים	60
       1040. הכשרה מבצעית לחיילות המשרתות בנצרים	62
       1090. השלכות תקציב הביטחון על פרויקט ה"מרכבה"	63
       1179. פטור משירות צבאי	65
       1196. זמן הקריאה לשירות מילואים	66
       1230. בני ישיבות דחויי שירות	67
       הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד-2004	68
       (קריאה שנייה וקריאה שלישית)	68
       שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	69
       אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	71
       מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	71
       סגן מזכיר הכנסת דוד לב:	71
       הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק חיילים משוחררים  (החזרה לעבודה) (תיקון - הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור  על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ד-2004	72
       שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	72
       אילן ליבוביץ (שינוי):	73
       הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 3)  (השוואת תנאים לקבלת תג נכה), התשס"ד-2004	75
       (קריאה ראשונה)	75
       שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):	76
       יעקב מרגי (ש"ס):	77
       גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	78
       נסים זאב (ש"ס):	78
       אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	79
       איוב קרא (הליכוד):	81
       דוד טל (עם אחד):	82
       הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 23) (מענק חימום), התשס"ד-2004	83
       (קריאה ראשונה)	83
       דוד טל (עם אחד):	83
       עמיר פרץ (עם אחד):	84
       אילנה כהן (עם אחד):	85
       יעקב מרגי (ש"ס):	85
       נסים זאב (ש"ס):	86
       טלב אלסאנע (רע"ם):	87
       הצעת חוק המים (תיקון מס' 19) (הקצאת מים לערכי טבע ונוף), התשס"ד-2004	89
       (קריאה ראשונה)	89
       לאה נס (הליכוד):	90
       נסים זאב (ש"ס):	91
       עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	92
       טלב אלסאנע (רע"ם):	93
       הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 2)	95
       (ניצול מרות בלימודים), התשס"ד-2004	95
       (קריאה ראשונה)	95
       גילה גמליאל (הליכוד):	95
       עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	96
       גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	97
       נסים זאב (ש"ס):	98
       טלב אלסאנע (רע"ם):	99
       לאה נס (הליכוד):	100
    
       

       חוברת כ"ב
       ישיבה קי"ט
       
       
       
       
       
       
       
הישיבה המאה-ותשע-עשרה של הכנסת השש-עשרה
יום שלישי, כ"ג באדר התשס"ד (16 במרס 2004)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:01

       
       
נאומים בני דקה

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני השר, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, היום יום שלישי, כ"ג באדר התשס"ד, 16 בחודש מרס 2004, למניינם. הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       רבותי חברי הכנסת, כמנהגנו מדי שבוע נפתח את ישיבת הכנסת ביום שלישי, על-פי התקנון, בנאומים בני דקה. אבקש מכל החברים המבקשים להשתתף בדיון להצביע, על מנת שאוכל לקבוע את סדר הדוברים. ראשון הדוברים, חבר הכנסת יולי אדלשטיין. 
       
יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, כמנהגי מדי שבוע אני מזכיר את גורלו המר של האסיר יונתן פולארד, שנמצא בכלאו בארצות-הברית למעלה מ-18 שנים. אנחנו עוד לא השכלנו – אנחנו כעם, ככנסת, כממשלה – לעשות מספיק לשחרורו. כולי תקווה שהנאום הקבוע הזה יתבטל בקרוב ויונתן פולארד יהיה אתנו כאן במדינת ישראל. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין. חבר הכנסת אלדד, בבקשה. 
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התפרסמה בתקשורת ידיעה, כי היום מתקיים מפגש במשרד המשפטים בין נציג הפרקליטות לנציג הבנקים ברמאללה, כדי להחזיר את הכסף שנלקח בפעולת צה"ל ברמאללה לפני שלושה שבועות. הנושא הזה נשמע לי חמור מאוד, משום שסיכנו את חיי חיילי צה"ל בפעולה נועזת למדי בבנקים ברמאללה. אם אכן כך הדבר, נדמה לי שראוי שהבית הזה ידון בנושא ויביע לפחות את עמדתו על שיגור חיילי צה"ל לפעולה, כשהיד השנייה מחזירה את הכסף לטרור. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני הגיש הצעה דחופה לסדר-היום, והנשיאות מתייחסת כרגע לעניין זה. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       מקור הידיעה ברדיו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת אברהם בורג, בבקשה. אחריו – חבר הכנסת שלגי. 
       
אברהם בורג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתנצל על שהדברים הבאים לא יעמדו ברומו של עולם, אלא על קרקעיתה של הארץ. אני מאוד מודה לאדוני היושב-ראש, שלאחר אחת הפניות הקודמות שלי בפורום זה אליו, בנושא מיחזור נייר, הכנסת הוציאה הוראות, וברבים מן המקומות בכנסת חל באמת שיפור ניכר בנושא הזה. אלא שנראה לי שההקפדה איננה מספקת. אחד הדברים שצריך להקפיד עליהם, בין השאר, כדי לחסוך בנייר, הוא הדפסה משני הצדדים של הדף. הנה, כאן למשל יש מסמך שהונח עכשיו על שולחן הכנסת. הוא יכול היה להיות מודפס על דף אחד משני צדדיו, אבל הוא מודפס בשני דפים. אני מבקש שאדוני היושב-ראש ימשיך להנחות את מנגנון הכנסת בנושא הזה של איכות סביבה, בנושא הזה של שימור משאבי הטבע שלנו, שהכנסת תמשיך להוות דוגמה, ולא להניח על השולחן דברים שיש בהם משום בזבוז נייר. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת שלגי, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה. 
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ועדת החינוך והתרבות קיימה היום את ישיבתה ה-200 בנושא החשוב של מעמד המורה בישראל. למורות ולמורים בישראל יש תחושה שהם הפכו לשק החבטות של החברה. זה לא מעט באשמתנו, נבחרי הציבור, אשר זנחו את השמירה על חשיבות החינוך ומעמד המורה. בין היתר החליטה הוועדה היום: הוועדה קוראת לראש הממשלה, לשרת החינוך והתרבות ולממשלת ישראל לפעול לחיזוק מעמד המורה ולשיפור איכות המורה, שכרו ותנאי עבודתו. הוועדה קוראת לארגוני ההורים ולהורים כולם לסייע בחיזוק מעמדו ותדמיתו של המורה בישראל, ליתן בו אמון ולראות בו שותף עיקרי בחינוך ילדיהם. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה. אחריו – חברת הכנסת פינקלשטיין. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, קביעת מחיר שונה – לפי מגזרים, לפי אזורים ולפי יישובים – בדמי הביטוח, זה דבר חמור ביותר. יש כאן פגיעה בעקרון השוויון ושימוש בענישה קולקטיבית. למה אדם, אזרח הגון, שנוהג ברכבו בצורה מסודרת, אינו מעורב בתאונות, נוהג על-פי כל החוקים, צריך לשלם יותר כסף כי שכנו מעורב בתאונות? זה דבר שלא יעלה על הדעת. אם כבר, צריך לקבוע את הדברים על-פי קריטריון אישי אינדיבידואלי. מי שמעורב בתאונות, מי שנוהג נהיגה פרועה, יכול להיות שהוא צריך לשלם יותר ביטוח, אבל מה אשמתו של אזרח הגון, שנוהג על-פי חוק ואינו מעורב בשום דבר? תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חברת הכנסת פינקלשטיין, בבקשה.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול בבוקר נורה טיל קטלני אל עבר האוטובוס המשוריין שמשמש את תושבי גוש-קטיף. הטיל פגע באוטובוס והתפוצץ בו. בנס אדיר לא נפגע אף אחד. בדיעבד התברר כי תושייתו של תושב נצרים, איציק לוי, הנהג, מנעה פיגוע המוני. הבוקר נורה טיל לבית משפחת שונם הלוי, ביתה של אלמנה בנווה-דקלים. הרס כללי לבית. למה עוד מחכים? מחכים שהנסים ייפסקו ויהיו פגיעות בבני-אדם, כמו בכפר-דרום, שיהיו אנשים וילדים קטועי רגליים? הגיע הזמן להסיר את הכפפות ולנהוג בנחישות ובאומץ, להילחם בטרור ולא לעודד אותו. 
       
       לשמחתי, אנשי גוש-קטיף הם אמיצים, חזקים ונחושים בדעתם. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה, חברת הכנסת פינקלשטיין. חברת הכנסת נוקד, ואחריה – חברת הכנסת סולודקין.
       
אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להקדיש את הדקה שניתנה לי לזכרו של משורר אהוב, שהלך מעמנו בסוף השבוע שעבר, נתן יונתן. במשך למעלה מ-40 שנה הוא כתב שירים שיש בהם הרבה מהאהבה אל הארץ הזאת, אל נופיה. איפה ישנם עוד אנשים כמוהו?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו נציין בכנסת ובמליאה את זכרו של נתן יונתן לאחר תום השבעה. 
       
       חברת הכנסת סולודקין, בבקשה. 
       
מרינה סולודקין (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום ראשון היו בחירות ברוסיה, אבל לפני הבחירות התחיל מצב של אי-יציבות פוליטית-חברתית-כלכלית. יש התגברות של תנועות לאומיות ברוסיה, ויהודים התחילו שוב לצאת. אבל, לצערי הרב, הם התחילו לצאת לא למדינת ישראל, אלא לגרמניה. בפברואר הייתי שם, ועשרות אלפים מיהודי רוסיה הגיעו לגרמניה. 
       
       במשרד האוצר צריכים לבטל מייד את כל ביטולי הזכויות לעולים החדשים. 
       
       יש במשרדי הממשלה תוכנית להביא את היהודים מהמדינות העשירות. זה לא יהיה. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן. בבקשה. 
     
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):

       אדוני היושב-ראש, למשתמשי האינטרנט יש שתי מכות שהן בבחינת מגפה, כמעט, בארץ ובעולם – האחת: דואר זבל - הכנסת מנסה להתמודד עם זה, כמו בפרלמנטים אחרים בעולם, שכבר חוקקו חוקים. עדיין לא מצליחים לטפל באופן רדיקלי בבעיה השנייה: תקיפת אתרים. לאחרונה נתקלתי בכך שהחברה המאחסנת את האתר, שיודעת מי תוקף את האתר, מסרבת למסור מידע ולתת הגנה אם מדובר בפורץ מהארץ, כי ההגנה טובה יותר במקרה שהפורץ הוא בחו"ל, עד שתוגש תלונה במשטרה. בקיצור – הליך מסורבל. לכן נדמה לי שגם אנו צריכים להידרש לשתי הסוגיות האלה, שמציקות כמעט מדי יום להרבה אזרחים בארץ ופוגעות באיכות החיים.
       
היו"ר ראובן ריבלין:

       אין זו שותפות לדבר עבירה? צריך אולי לתקן את החוק.
       
       חבר הכנסת וילן, בבקשה.

אבשלום וילן (מרצ):

       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הבוקר ערכתי ביקור סתמי במחסום 300, בואכה בית-לחם. משעה אחת של הסתכלות עולים הרהורים קשים מאוד – מה קרה לראש שלנו, מה קרה ללב שלנו, ובעיקר – אנה אנו באים. תפסו 30 שב"חים – שוהים בלתי חוקיים - עומדים שעתיים מול הקיר, ידיים למעלה. אחרי זה נותנים להם לשבת עם הגב לכביש, הפנים אל הקיר, ובינתיים עוברות  שלוש שעות עד שבודקים את תעודות הזהות ועד שמחזירים להם. בינתיים עוברות מכוניות, ומחכים שני תורים גדולים של מכוניות, וכל מכונית, עד שמגיעה למעבר, לוקח לה 20 דקות עד חצי שעה. שאלתי את החיילים: איך אתם מאבטחים את עצמכם? אין אבטחה. הכול יכול לקרות. עולם סוריאליסטי מוחלט, ואחריו נשאל איפה היינו ומה עשינו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת רוני בר-און.
       
רוני בר-און (הליכוד):

	אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, פרסום שהיה בתחילת השבוע בעיתון מלמד על מקרה נוסף של רצח אשה בידי בעלה שחי בנפרד ממנה; הוא שיסף את גרונה. הוא עמד למשפט, עדת התביעה היא החברה הנוכחית שלו ואם בנו, ופתאום היא שוכחת את כל מה שהיא אמרה, מסרבת להעיד, והתביעה - מטעמים שאינם ברורים, לי לפחות, רק קראתי בעיתון, איני מבין איך לא היה אפשר להשתמש בעדותה במשטרה - מסכימה כי האיש יצא זכאי. 

       שוב מקרה של רצח אשה, הפעם, למרבית הצער, את המעשה אין להשיב, אך היה לנו רוצח ביד, ושוב מחדל של מערכת התביעה. הרוצח מסתובב חופשי, והמקרים האחרים – אני מפחד לחשוב מה עוד יקרה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אייכלר.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):

	אדוני היושב-ראש, לפי בקשת חברי כנסת לבטל את מתן פרס ישראל למר תומרקין, הודיעה כאן שרת החינוך שהיא תחזיר את ההחלטה לוועדת המומחים לענייני אמנות הפחחות ואלילות הפסלים. הוועדה התבקשה לדון מחדש בהחלטה המבישה להעניק את פרס ישראל לביב של שופכין, שפגע בחרדים, בספרדים, במתנחלים, בנשים ובכל מי שנברא בצלם אלוקים.

	רק לאחרונה הוא אמר על רצח ילדי המתנחלים, שיש להם פתרון, שעל כל ילד, הם מביאים עוד ארבעה. זאת אמירה נוראה, שהיתה צריכה בעצמה לפסול אותו. 

       אך אני לא מדבר על האיש, אלא על הוועדה. הוועדה החליטה אתמול להחזיר ולאשרר, לתת לו את הפרס הזה, והוועדה קיימה מה שנאמר: ככלב שב אל קיאו, כן ישוב הכסיל לאיוולתו. 
       
       אני חושב שזו פגיעה בפרס ישראל, זו פגיעה במדינת ישראל ובאזרחי ישראל, ואילו הייתי מאמין בבג"ץ, הייתי מגיש בג"ץ. אני מבקש משרת החינוך לבטל את ההחלטה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת דהאמשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):

       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול היה בוועדת הפנים דיון על הערים לוד ועכו, ומשונה שמנכ"ל משרד ראש הממשלה, כשדיבר על לוד, דיבר רק על הריסת בתים ועל בתים בלתי חוקיים. הוא גם לא אמר לנו שרק בשבוע הזה הרסו שוב בתים, והיום ב-17:00 תתקיים שם הפגנת מחאה. 
       
       ההריסה, גם כשהיא נעשית בסיטונות, כפי שהרגילו אותנו מר שרון וממשלתו, אינה פותרת שום בעיה, ואיננה בגדר פתרון. הריסה היא כשמה - היא הריסה. צריך לחשוב על פתרון חיובי ולאפשר לאנשים שיהיו להם בתים, כי מי שאין לו בית יבנה גם באופן בלתי חוקי, כאשר אין לו אפשרות לבנות באופן חוקי. 

	בשניות שנשארו לי אני רוצה להודות לחבר הכנסת וילן, שתיאר לנו את המצב במחסום. אני רוצה לשאול שאלה נוספת, שהוא לא שאל - מדוע צריכים האנשים לשבת שם שלוש שעות, עם הידיים קשורות ועם הפנים לקיר? זו שאלה שאני מבקש שבעלי האחריות יענו עליה.

רוני בר-און (הליכוד):

	בשביל חומרי נפץ.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין קריאות ביניים. חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):

	קודם תענה אתה, סגן שר הביטחון.

זאב בוים (הליכוד):
       
       - - -

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:

	אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
	- - -

היו"ר ראובן ריבלין:

	אני קורא אותך לסדר פעם שנייה. 

	כדי להרגיע את הרוחות אני מקדם בברכה את חניכי פרויקט "תלפיות" ואת מדריכיהם ומוריהם. נתברכנו באנשים כמותכם, צעירים. אנו יודעים על פועלכם ועל יכולתכם, וכולנו גאים בכם. מי ייתן ותהיו כולכם גאים בנו. 

       חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי (ש"ס):

	אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בסוף השבוע שעבר מצאו לנכון חברי כנסת מבית זה ללכת לנחם את ערפאת על מות רב-המרצחים אבו-עבאס. במדינה שפויה כמו שלנו זה עבר להם בשקט. השבוע – איזה צירוף מקרים; אנו מוכי טרור, מוכים שוב בנמל אשדוד, קוברים את מתינו, אתמול ילד בן עשר עם ילקוט תופת, והיום בשיא חוצפתו של אחד מחברי הכנסת, מאלה שניחמו את אבו-עבאס, מוגשת הצעת חוק לסגירת הכור האטומי בדימונה. 

       כמי שעבד בכור שנים רבות, אני רוצה לומר לכם: גם אם כל ראשי הנפץ הגרעיניים של כל העולם יהיו בידי ישראל, זה עדיין יותר בטוח מחבית אנתרקס בידי מדינה ערבית.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן.
       
יצחק כהן (ש"ס):

       חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לדברים של חבר הכנסת הרב אייכלר, ששמענו בתדהמה את האשרור של ועדת הפרס לאותו תומרקין, שהקשר בינו לבין אמנות הוא מקרי בהחלט. 
       
       אדוני היושב-ראש, יש אווירה של התנתקות, הכול מתנתק התנתקות חד-צדדית, מתנתקים מכל ערך. הוועדה הזאת התנתקה אפילו מערכי אמנות פשוטים. איך אפשר היה לאשרר את הפרס למי שהם קוראים לו אמן - אני לא קורא לו אמן. 
       
       האווירה היא של התנתקות, התנתקות מתורת ישראל, התנתקות מארץ-ישראל, התנתקות מכל ערך, אפילו מערכים פשוטים. אם ועדת הפרס תעניק את הפרס לאיש הזה, זו גם התנתקות מהחברה בישראל.  שרת החינוך מתייחסת לזה בצער, אבל היא תלחץ את ידו ביום העצמאות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יחד עם זה, הוא מקבל את הפרס על פועלו היצירתי, ולא על דעותיו.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       צריך להיות - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פינס, ואחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי. רגע, חבר הכנסת בוים – לא שמתי לב – ואחריו חבר הכנסת פינס.
       
זאב בוים (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לברכותיך ולברך את אנשי פרויקט "תלפיות", שנמצאים אתנו כאן לרגל יום המדע. ברוכים הבאים.
       
       חבר הכנסת וילן, במקרה היום – לא הייתי, אבל לגבי מה שציינת – הייתי בשכם ובחנתי את עניין המחסומים ונקודות הביקורת. יש שם מאמץ גדול של מערכת הביטחון, של הצבא, לשפר את המצב, והמצב שם משתפר מבחינת קיצור התורים ומשך הבדיקות. 
       
       החיילים מהצנחנים מגלים רגישות גבוהה. המג"ד שלהם עשה השתלמות מיוחדת לחיילים איך לבוא בקשר נכון עם האוכלוסייה, ובהשוואה למצב הקודם יש שיפור ניכר, שמאשר אותו גם ראש עיריית שכם, מר רסאן שכעה, שאתו נפגשתי, לרבות בעניין פעילות כלכלית "מגב אל גב". 
       
       הרגישות הגדולה של החיילים משולבת בעירנות גבוהה לא פחות, כדי לבצע את הפעולה העיקרית, וראינו שרק ב-24 שעות האחרונות מנעו פיגועים קשים.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. כבוד סגן השר, קראתי לך קודם חבר הכנסת, מהטעם שאדוני נטל זכות של חבר כנסת לדבר בנאומים בני דקה. לא דיברת בתור סגן שר אלא בתור חבר כנסת, לכן אתה מוגבל בזמן. חבר הכנסת פינס, בבקשה.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, בעת נאומו של ראש הממשלה אתמול במליאה, שאלתי אותו על איזה נושא הוא מדבר, ואתה נזפת בי, בצדק, ואני קיבלתי בהכנעה רבה את הנזיפה שלך. אמרת: אדוני, אתה לא כותב לראש הממשלה את הנאומים. ואז בערב, מה הסתבר לי? שחבר הכנסת סלומינסקי כותב לראש הממשלה את הנאומים. מסתבר שראש הממשלה, נאסר עליו באיסור חמור לומר את השורש נ.ת.ק. בשום צורה, לא בהווה, לא בעתיד - - - 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בר-און, אדוני לא מבין מה קרה קודם, כנראה.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       רוני בר-און, אולי תפסיק כבר להפריע לכולם?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בר-און, אולי אדוני לא מבין שאנחנו נמצאים בנאומים בני דקה.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לכן, אני קיבלתי את דבריך בהכנעה רבה, אבל אני רוצה לומר לך, לבי לבי על ראש הממשלה, שאחרי כל כך הרבה שנים של עשייה ציבורית במדינת ישראל, סלומינסקי כותב לו נאומים. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עם זאת, כמובן, כל ראש ממשלה רשאי לבקש מכל מי שהוא רוצה שיכתוב לו את הנאומים שלו.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       הוא הכתיב לו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פינס לא השתמש במלה "הכתיב".
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       גם הסופר יחיאל חזן משתתף בכתיבת הנאומים.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברי הכנסת, מספיק. אני רואה שנאומו של פינס עורר. חבר הכנסת טיבי. חבר הכנסת וילנאי, בבקשה.
       
מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רציתי לדבר על שתי דמויות שהסתלקו מאתנו בימים האחרונים. על אחד מהם, נתן יונתן, דיברה חברתי לסיעה, חברת הכנסת אורית נוקד, אבל הסתלקה מאתנו גם ויקי שירן, לוחמת חברתית ממדרגה ראשונה, שעסקה הן במקומם של המזרחיים בחברה הישראלית, הן במקומן של הנשים בחברה הישראלית. היא עסקה בנושא של נשים וביטחון, ואני הייתי אתה לכל אורך הדרך בתחום הזה. היא הסבירה לנו בצדק, שכוחן של הנשים רב מכפי שאנחנו מייחסים להן במקומותינו. 
       
       ויקי היתה אחת שלא נבחרה, אבל היתה לוחמת בפני עצמה. נתן יונתן היה אחד שלא נבחר, אבל עיצב דמות של דור שלם. הוא היה חלק מהארץ הזאת, וגם כשאנחנו נמצאים פה ונלחמים את המלחמות שלנו, כדאי לזכור אותם.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת מתן וילנאי, שר המדע, התרבות והספורט לשעבר. חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חברת הכנסת אילנה כהן. בבקשה, אדוני.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את חבר הכנסת וילן, ושמעתי את תשובתו של חבר הכנסת זאב בוים. אני רוצה לומר, כבוד היושב-ראש, שאין דבר כזה כובש שהוא נאור. עם כובש לא יכול להיות בשום פנים ואופן עם נאור. הכיבוש משחית, והכובש שבוי בתוך הכיבוש הזה. הוא משתעבד ליצרים, וכל פעם מנמק אותם בצורה אחרת - פעם שיקולי ביטחון ופעם אחרת בצורה אחרת, אבל התוצאה הסופית היא שהוא מדכא אנשים, ילדים, זקנים, כשהם עוברים ממקום למקום, כשילדים הולכים לבית-ספר וכשחולים הולכים לבית-חולים. זה המצב, ולכן הכובש צריך לשאת באחריות לכיבוש שלו. הוא לא יכול לייפות את זה ולא יכול להגיד: אני לא אחראי למעשי.
       
       משפט אחרון, כבוד היושב-ראש. התקנון שמאפשר את זימונו של ראש הממשלה לדיונים, בחתימתם של 40 חברי הכנסת - עד שחותמים שליש מחברי הכנסת, זכותם לקבל תשובה. אנחנו עדים לכמה דיונים שבהם ראש הממשלה מגיע, הוא מדבר ולא אומר מאומה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, הוא לא צריך לתת תשובה, הוא צריך לתת הודעה. הודעה שלו - אתה יכול להצביע בעדה או נגדה. חשבתי שהשאלה השלישית שלך תהיה מי כתב לראש הממשלה את הנאום שבו הוא הגדיר כיבוש. 
       
       בבקשה, חברת הכנסת אילנה כהן.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       די, די, אני מתנצל. אני קורא לסדר את יושב-ראש הכנסת. לא צריך לענות לו. חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם עשיתי שגיאה, לא צריך ללכת בעקבותי, תלמד מהדברים הטובים שלי. בבקשה.
       
אילנה כהן (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תרשו לי להצטרף לתנחומים למשפחות השכולות ולאחל החלמה לכל הפצועים, ובהזדמנות זו להודות לכל עובדי מערכת הבריאות על העבודה הנהדרת שהם עושים לנוכח כל הפיגועים האלה, לנוכח המראות שהם רואים בבתי-החולים. אני רוצה לאחל להם "יישר כוח", וטוב שיש לנו צוותים כאלה. מגיע להם הרבה הרבה תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת אילנה כהן. חבר הכנסת אורי אריאל, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת איוב קרא.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה כמובן לא מאכזב. יש ודאי סיכוי שיושב-ראש האופוזיציה, מר פרס, יוכל לעזור לי להבין את העניין. בוועדת החוץ והביטחון, שאתה חבר בכיר בה, היה אמור להופיע מחר האלוף במילואים גיורא איילנד, יושב-ראש המועצה לביטחון לאומי, ולפתע ראש הממשלה קרא לו דחוף, אבל בדיוק באותה שעה. למי יש פתרון לתעלומה לאן הולך גיורא איילנד?
       
       דבר שני, בימים אלה, אתמול, היום ומחר, מתקיים כנס ירושלים, בחסות העיתון "בשבע". כנס מעניין ומרתק לכלכלה ולנושאים נוספים. חלק מהחברים הופיעו. יש בזה משהו מרענן, קודם כול העובדה שזה מתקיים בירושלים, אדוני היושב-ראש. שנית, בתוכן, ולא פחות חשוב – במרצים. תודה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אורי אריאל, לפני שאני נותן לחבר הכנסת איוב קרא לעלות, ביררתי במשרד ראש הממשלה הבוקר מה פשר ביטול הישיבה בוועדת החוץ והביטחון, וקיבלתי את הסברם, שבלי לדעת בכלל על הישיבה בוועדת החוץ והביטחון כינס ראש הממשלה ישיבה שיושב-ראש המועצה לביטחון לאומי הוא משתתף מרכזי בה. נחה דעתי שהדבר נעשה שלא על מנת לפגוע בישיבת ועדת הכנסת. גם אנשי משרד ראש הממשלה, ונדמה לי שגם ראש הממשלה, דיברו עם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, וכנראה הניחו  גם את דעתו. תודה רבה. שאלתך ותמיהתך היו תמיהות, אבל התשובה היא תשובה ברורה, חדה וחלקה. ראש הממשלה לא התכוון להפריע לעבודת הכנסת, אלא פעל מתוך אי-ידיעה, כי איך הוא יכול היה לדעת. 
       
       חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       האם אני זוכר שראש הממשלה אמר פעם "לא גדר" - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא צריך להשתמש בדברים שלו - - - 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תקרא לעצמך לסדר עוד הפעם - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא. הוא שאל שאלה. חבר הכנסת טיבי, נתבקשתי על-ידי ועדת החוץ והביטחון לברר את העניין בשם הכנסת כולה ועשיתי כך. לכן הייתי מחויב בתשובה. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, העם הכורדי חי בסוריה, בעירק וגם בטורקיה. זה עשרות שנים טובחים בהם כל מיני רודנים ששולטים במדינות הללו. צר לי שלשיא הגיעו בשבוע שעבר כאשר מאות נטבחו בצפון-סוריה ואיש לא פתח פה לא בישראל, לא באזור, לא לוחמי ארגוני זכויות אדם, וגם לא נשמע קולם של לוחמי זכויות האדם בבית הזה. אני קורא לאותם אנשים לא ללחום רק חד-סטרית, אלא ללחום למען כל אדם באשר הוא אדם. אני קורא לכולם לקחת את הנושא הזה ולגבות את העם הכורדי במאבקו למען זכויות האדם, כי אחרת יסתכלו עלינו – חייבת להיות סולידריות של מיעוטים באזור הזה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת איוב קרא. אחרון הדוברים - חבר הכנסת אליעזר כהן, הלוא הוא צ'יטה. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני סגן שר הביטחון, חבר הכנסת בוים, חבר הכנסת פרס, לשעבר ראש הממשלה, ויש כאן גם אלוף בצה"ל, מתן וילנאי, כל הזמן אנחנו מחפשים קבלני משנה שיטפלו לנו בטרור. אני מכיר קבלן משנה רציני ביותר שקוראים לו צה"ל. מדוע לא נותנים לצה"ל לטפל בטרור ועד הסוף? שום הסכם בתולדות העמים לא תפס כאשר היתה מלחמה. במלחמה, רק אחרי הכרעה צבאית מגיע הסכם מדיני. כל זמן שלא נכריע את הטרור, שום הסכם של שום מפלגה ושום הסדר לא יתקיים. צריך לתת לצה"ל לחסל - הוא חיסל צבאות יותר גדולים מה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי". 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
	תודה לחבר הכנסת אליעזר כהן. 



דברי ברכה של יושב-ראש הכנסת למשלחת מהפרלמנט האירופי

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, בטרם אבקש מיושב-ראש ועדת הכנסת להביא את הודעתו, אני מתכבד לקדם בברכה ובברכת שלום את חברי המשלחת מהפרלמנט האירופי שהגיעו אלינו כדי לקיים דיאלוג במסגרת מדיניות השכנות האירופית. 
       
       חברי המשלחת, אני מאחל לכולנו שהדיונים האלה יהיו ראשיתה של פעילות מתמשכת להשגת המטרות שלשמן הגעתם אלינו. 
       
       קיימתי הבוקר ישיבת עבודה אתכם ועם כל חברי הכנסת שחברים במשלחת הישראלית לדיאלוג עם הפרלמנט האירופי. 
       
       הדיון עם האירופים, ובמיוחד עם חברי הפרלמנט האירופי, חודר יותר ויותר הן לתודעת כנסת ישראל, שהיא הפרלמנט בישראל, והן לתודעתו של הפרלמנט האירופי ולתודעתם של הפרלמנטים ברחבי אירופה כולה, של כל אומה ואומה.
       
       בימים קשים אלה שבהם העולם כולו מתמודד עם הטרור, אני בטוח שהדיונים בינינו יוכלו לקדם את השלום בעולם כולו ובאזורנו. 
       
       ברוכים הבאים למדינת ישראל, לירושלים בירת ישראל ולכנסת ישראל, משכן הדמוקרטיה של המדינה. תודה רבה לכם. 
       
       אפשר למחוא כפיים, רבותי. 
       

הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:

       הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה ביום ח' באדר התשס"ד, 1 במרס 2004, את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק ובהצעות לסדר-היום: 
       
       ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק שידורי פרסומות, תשדירי שירות ושידורי חסות ב"גלי צה"ל", התשס"ד-2003, של חבר הכנסת אורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת - פ/1632.
       
       ועדת החינוך והתרבות תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: אירועי אלימות קשים במגרשי הכדורגל, של חברי הכנסת אבשלום וילן, איתן כבל, אילן ליבוביץ, ואסל טאהא וענבל גבריאלי.
       
       כמו כן, ביום ט"ז באדר התשס"ד, 9 במרס 2004, החליטה ועדת הכנסת כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון - העלאת סכום מרבי לפיצויים בשל נזק שאינו ממוני), התשס"ד-2003, של חבר הכנסת יצחק כהן - פ/1743.
       
       ביום י"ז באדר התשס"ד, 10 במרס 2004, החליטה ועדת הכנסת כי ועדת הפנים ואיכות הסביבה תדון בהצעות החוק הבאות: 1. הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון - איחוד רשויות מקומיות), התשס"ד-2003, של חבר הכנסת עסאם מח'ול וקבוצת חברי הכנסת - פ/1714; 2. הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון - איחוד רשויות מקומיות), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת איוב קרא - פ/1846; 3. הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון - איחוד רשויות מקומיות), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת - פ/1908.
       
       אתמול, ביום כ"ב באדר התשס"ד, 15 במרס 2004, החליטה ועדת הכנסת כי ועדת החינוך והתרבות תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: סרטו החדש של מל גיבסון - "ייסורי ישו", של חברי הכנסת יוסי שריד, מאיר פרוש ומיכאל מלכיאור. תודה רבה, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת. 
       

ציון היום הלאומי למדע לשנת 2004
 
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אדוני שר המדע והטכנולוגיה, אליעזר זנדברג, גברתי, יושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך, נציגי השגרירויות הזרות בישראל, נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, פרופסור יעקב זיו, מדענים ראשיים, אנשי מחקר, תעשייה ואקדמיה, חיילי פרויקט "תלפיות" בצה"ל, מפקדים וחניכים, נוער שוחר מדע, קהל נכבד, אורחי הכנס לציון הלאומי למדע, אנשי מדע מן האקדמיה והתעשייה, תלמידים, נציגי השגרירויות ואחרים באו הנה, ואנו מבקשים לפתוח את הדיון לציון היום הלאומי למדע. 
       
        כשר התקשורת לשעבר, אני מעיד מכלי ראשון שהטכנולוגיה הישראלית היא מהמובילות בעולם. ניתן לומר בגאווה, כי ישראל היא מדינה קטנה שחלקה בפעילות המדעית גדול והיא בין המובילות בעולם בתחום מדעי המחשב, הכימיה, מדעי החומרים, מיקרו-ביולוגיה ופיזיקה. החקלאות, התעשייה, הטכנולוגיה, הביטחון וההיי-טק נשענים על מדע שנשען על מערך ההשכלה הגבוהה בישראל. ביום זה אנו מביעים את הערכתנו לקהילה המדעית, לאנשי המחקר באקדמיה בישראל, הנותנים משמעות נוספת לנאמר - "מציון תצא תורה". החתירה למצוינות ולהישגים היא הערובה לצמיחה, לשגשוג ולעמידה באתגרים שמציבה חזית המדע המשתנה ללא הרף. עלו והצליחו. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מתכבד להזמין את שר המדע, מודי זנדברג, לשאת את דבריו. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, בלי לפגוע בכבודו של השר, נהוג שיושבת-ראש הוועדה מציגה את הנושא והשר יוכל לענות. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       השר יוכל לענות אחר כך. הוא פותח את הישיבה כמקובל בכל יום שאנחנו מייחדים לנושא מסוים. מובן שחברת הכנסת מלי פולישוק תוכל לדבר אחרי השר, בלי הגבלת זמן.
     
שר המדע והטכנולוגיה אליעזר זנדברג:
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נציגי השגרירויות הזרות, חיילים של פרויקט "תלפיות", מדענים, למדע בישראל שורשים עמוקים, אשר באו לידי ביטוי כבר בימיה הראשונים של הציונות. הדוגמה המובהקת ביותר לכך אולי היא מפעלו המדעי של אהרן אהרונסון, שידוע לכולנו כמייסד מחתרת ניל"י, אשר גילה בארץ את אם החיטה – המקור של כל זני החיטה בעולם. תגלית מדעית זו הפכה בעלת חשיבות מעשית ראשונה במעלה, מכיוון שהיא מאפשרת היום לפתח זני חיטה חדשים, עמידים במחלות ובעלי עושר תזונתי רב מבעבר.
       
       היחס המיוחד למדע הביא להתפתחותה של חקלאות מתקדמת כבר בימים הראשונים של ההתיישבות החקלאית, בתחילת המאה ה-20. התפיסה הציונית, המשלבת בין הקמת בית לאומי יהודי בארץ-ישראל, לבין החזון שיהיה זה בית לאומי מודרני, הביאה עוד לפני קום המדינה להקמת הטכניון, האוניברסיטה העברית ומכון ויצמן, מפעלים אשר שימשו בסיס ליצירת תשתית מדעית מעוררת התפעלות במקביל למאבק ההישרדות של מדינת ישראל בימיה הראשונים.
       
       לפני שאדבר על מצב המדע במדינת ישראל, אני מבקש לומר מדוע המדע כל כך חשוב עבורנו גם עכשיו, בפתח המאה ה-21. למדינת ישראל אין משאבי טבע מיוחדים במינם. זה לא סוד שכמעט שאין כאן נפט, ודאי לא משאבים אחרים. מה שיש לנו זה הראש שאנחנו נושאים מעל ובין הכתפיים והיכולות שלנו לפתח, להשביח, לשפר, לגלות ולהמציא דברים חדשים. 
       
       התעשייה היחידה שכלכלת ישראל יכולה להתבסס עליה היא התעשייה הטכנולוגית, שכן רק בתעשייה זו ניתן לקבל תפוקות עצומות בתמורה למחשבה יצירתית. ישראל הוכיחה זאת בשנים האחרונות. תעשיית הטכנולוגיה הישראלית נחשבת לאחת מהטובות מסוגה בעולם. יש שורה ארוכה של חברות שפועלות כאן בישראל, תוצרת בית, כאלה שהגיעו לכאן. כולן הגיעו בזכות הידע הטכנולוגי שהיה קיים כאן. גם כיום, למרות המצב הכלכלי העולמי, וגם בישראל, והמצב הביטחוני, קרי האינתיפאדה, התעשייה הטכנולוגית עדיין שומרת על מעמדה כקטר של המשק, עם יצוא בהיקף של יותר מ-12 מיליארד דולר בשנה והשקעות הון סיכון בהיקף של למעלה ממיליארד דולר.

	כל אלה הן הצלחות שלא הגיעו בחינם. הרווחנו אותן ביושר, מכיוון  שמאחורי תהליך מעורר התפעלות זה ניצבת תשתית לאומית, הכוללת תוכניות לעידוד השקעות, ובעיקר תשתית כוח-אדם מדעי וטכנולוגי מהשורה הראשונה. בתחום מדעי המחשב, למשל, ישראל נחשבת לאחת מהמדינות המתקדמות בעולם באיכות המאמרים המדעיים המתפרסמים בעיתונות העולמית.

	אני יכול להביא לדוגמה את הפעילות בתחום האלקטרו-אופטיקה, שנחשב לתחום מפותח ומוצלח בתעשיית ההיי-טק הישראלית. משרד המדע והטכנולוגיה השקיע בשנים 1995-2000 כ-30 מיליון דולר במימון מחקרים מדעיים בתחומי האלקטרו-אופטיקה. התוצאה הישירה של המחקרים הללו היתה חברות שהוקמו, ובהן השתלבו חוקרים, דוקטורנטים, מסטרנטים, אנשים שלקחו חלק במחקר והביאו אתם ניסיון וגם ידע. 70 חברות כאלה הוקמו, 35 מתוכן פועלות גם היום, אחרי המשבר הגדול של ההיי-טק וההתנפצות של מה שנקרא "הבועה". החברות גייסו בתחום זה למעלה ממיליארד דולר השקעות זרות, ושימשו נדבך חשוב בהאצת כל מנגנון הפעילות בתחום – יש מעגל שני ושלישי ורביעי של ידע שהיה בעבר והגיע לרעיונות ולהמצאות שונות ומשונות.

	אני לא יודע כמה מחברי הכנסת מכירים - אני משוכנע שהרוב מכירים את "גלולת הצילום", שהיא מוצר ישראלי. בולעים גלולה, הגלולה עוברת את מערכת העיכול, מצלמת חלקים מסוימים שלה ונותנת תמונה של מה שקורה שם, במקום בדיקות מאוד בלתי נעימות שהיו מבצעים בעבר. הגלולה הזאת היא בעצם שילוב של ידע מתחומים שונים, רעיונות מקוריים שהגיעו מרפא"ל וידע בתחום האלקטרו-אופטיקה, שגם הפעילות שציינת קודם תרמה לו, ומובן שזאת רק דוגמה אחת מני רבות.

	המדע הישראלי אינו רק משענת כלכלית. לדעתי, הוא גם נדבך חשוב במדיניות החוץ של ישראל. בשנה האחרונה פגשתי מנהיגים ממקומות שונים בעולם, ובכל מקום שמעתי מסר דומה: יש לנו ביקורת פוליטית על ישראל, אולם אנו מעריצים את מעמדה המדעי ומעוניינים לשתף עמה פעולה בתחום המדע.

	המדע הישראלי פותח בפני ישראל את דלתות העולם. אולי אני אביא לדוגמה את התפתחות הקשרים בינינו לבין צרפת. רק לאחרונה החלו משרד המדע והטכנולוגיה וסוכנות החלל הצרפתית בשיתוף פעולה חדש בתחום החלל. לפני כן נחתם הסכם לשיתוף פעולה בנושא מדע ותרבות בין ישראל לצרפת. ההסכם הזה נחתם, אדוני היושב-ראש, באוניברסיטת Paris VI, עם שרת המדע הצרפתית. אוניברסיטת Paris VI היתה האוניברסיטה שבה החל באירופה לפני זמן לא ארוך הניסיון הנואל להטיל חרם אקדמי על מדינת ישראל. ושם, באותו מקום, חתמנו על הסכם לשיתוף פעולה. היום אני יכול לומר, שסוכנות החלל הצרפתית הבטיחה לתמוך בבקשתה של ישראל להשתלב ב-ESA, סוכנות החלל האירופית, בשלב ראשון כמדינה משתתפת, ולאחר מכן, אם נוכל, להיות במעמד של מדינה חברה. התוצאה של מהלך כזה, לכשיושלם, תהיה ברורה ותשפיע גם על התעשייה, תעשיית החלל הישראלית, וכמובן גם על העולם המדעי, על מדעני החלל בישראל. 

       הסיבה שבגללה רוצים לשתף אתנו פעולה, מעוניינים לקרב אותנו, היא היכולות שיש לנו כאן במדינת ישראל; יכולות מוכחות, יכולות מוכרות, יכולות בעלות מוניטין בין-לאומיים. 
       
       אני גם סבור שלמדע בישראל חשיבות עליונה בקבלת החלטות ברמה הלאומית. כמעט כל פרויקט תשתית לאומי, כמעט כל החלטה כלכלית או חברתית זקוקים לכלים מדעיים ולתשובות מדעיות, על מנת שהממשלה ומקבלי ההחלטות בכלל יוכלו לקבל החלטות נבונות, אם מדובר בתוכנית בריאות חדשה, בתוכנית מיתאר, במדיניות חקלאית או בשימוש במים. כל אלה הם נושאים חשובים אשר מקבל ההחלטות יתהלך בהם כעיוור אם לא יוכל להיעזר בכלים מדעיים.

	לפני כמה שבועות דנה ועדת השרים למדע ולטכנולוגיה, שאני עומד בראשה, בדוח המדענים הראשיים של משרדי הממשלה. אני ממליץ לכל חבר וחברת כנסת לעיין בו. הדוח מתאר את תרומתו העצומה של המו"פ הממשלתי לתהליך קבלת ההחלטות הלאומי, אולם הדוח גם מצביע על קשיים הנובעים מירידה מתמשכת בתקציבי המו"פ הממשלתי. ועדת השרים מתכננת להשלים את הדיון ולהמליץ בפני הממשלה על הדרכים לשמר את עוצמת המו"פ הממשלתי במדינת ישראל.

	אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת, כי מדענים ישראלים היו פורצי דרך ברמה עולמית בתחומים כמו פיזיקה, מחשבים וביוטכנולוגיה, וגם כיום מדענים ישראלים נמצאים בפסגת המדע בתחומים שונים, דוגמת ביוטכנולוגיה, פיזיקה ואף ננו-טכנולוגיה. אולם, למרות ההישגים, המדע הישראלי מתמודד עם קשיים גוברים והולכים. עלינו לזכור, כי השקעה במדע היא זעומה ביחס לתרומה החברתית והכלכלית שהוא מעניק לחברה. השקעה זו חייבת להיות עקבית וחופשית ככל שניתן מאילוצי תקציב זמניים. המדע הישראלי חייב להמשיך ולצעוד קדימה.

	משרד המדע והטכנולוגיה עושה היום מאמצים כבירים לסייע למדע בישראל, אם באמצעות מימון מחקרים מדעיים, על-פי עיקרון של שיתוף פעולה ומצוינות, אם באמצעות קשירת קשר עם שותפים מהעולם ואם על-ידי יצירת תשתיות מדעיות בדמות תוכניות מרכזי הידע המדעיים.

	כיום מחקרים מדעיים רבים מבוצעים באמצעות רשתות תקשורת מחשבים, בשיתוף משאבי מחשוב המצויים במדינות שונות. בלא שנצטרף לתהליך זה, מדענינו ינותקו מהמחקרים המתקדמים ביותר בתחומים כמו פיזיקה, ביוטכנולוגיה, מדעי כדור-הארץ ועוד.

	כאן אני מבקש לציין, שלפני שבוע התכנסה ועדת ההיגוי לרשת לאומית רחבת פס. הוועדה תמליץ, כך אני מקווה, המלצות ראשוניות בתוך שלושה חודשים, המלצות שיאפשרו למשרד המדע והטכנולוגיה ליזום תוכניות אשר יעדכנו את תשתית התקשוב הלאומית והמחקרית, על מנת ליישר קו עם המדינות המפותחות בעולם.

	השבוע מארח משרד המדע והטכנולוגיה את משפחות האסטרונאוטים שנספו באסון "קולומביה". אסון זה ממחיש את מהותו של המדע המודרני, המבוסס על שיתוף פעולה בין מדינות ובין מדענים. מאוחר יותר השנה יגיע לביקור בישראל אחד מהמנהלים הבכירים של נאס"א על מנת לדון בהמשך התוכניות המשותפות בין שתי המדינות – שיגור אסטרונאוט ישראלי נוסף לחלל והשתתפות ישראל בחזון החלל החדש שעליו הכריז הנשיא בוש לפני חודשיים. בימים אלה מתארח בישראל ראש סוכנות החלל הצרפתית. אלה ביקורים שלפני זמן היו קשים יותר להשגה, והם מלמדים, אני חושב, על פריצת דרך בתחום הזה.

	חשוב לומר, אנחנו לא עוסקים רק בכוכבים רחוקים או בשאלות שקשורות לגלקסיה. המדע הישראלי עוסק בנושאים הקשורים כאן ועכשיו לחיי היום-יום ובנושאים שעתידים להשפיע על חייו של כל אדם, על כל אחד ואחת במדינת ישראל ובעולם.

	אני תמיד אומר, שביקור במעבדות המחקר הוא כמו הצצה בכדור בדולח על עתידה של האנושות, לפחות העתיד הקרוב. די אם ניקח, למשל, את תחום תאי הגזע העובריים, נושא שמעורר שאלות אתיות רבות. ישראל נחשבת לאחד ממרכזי המחקר המתקדמים. חוקרים בטכניון הצליחו ליצור תאי דם מתאי גזע עובריים, וחוקרים ממכון ויצמן הצליחו לייצר תאי כליה באמצעות שימוש בתאי גזע עובריים. נושא זה מעורר ויכוחים אתיים רבים בעולם, אולם כולם מסכימים שמדובר כאן בפוטנציאל מדהים לטיפול במחלות.

	חשוב מאוד שמדינת ישראל תישמר ותשמור על מעמדה המדעי בתחום זה. ידע זה יתניע את מנועי תעשיית הביוטכנולוגיה של הדור הבא.

	תחום הננו-טכנולוגיה, גם הוא תחום שמדינת ישראל כבר זוכה בו להצלחות רבות. חוקרים ישראלים מהטכניון הצליחו לייצר טרנזיסטור מהפכני זעיר, המבוסס על שימוש ב-DNA. קוראים לזה "ננו-טרנזיסטור", ולמיטב הבנתי מדובר במשהו בסדר גודל של 12-20 אטומים, שמסוגל לפעול כמו טרנזיסטור. אם ניקח את הדברים בפרופורציה - זה כמו לכווץ את המחשבים שלנו פי-20,000, ואולי פי-50,000. ההישג הביא לפרסום של שלושה מאמרים בעיתון היוקרתי Science, וגרר תגובות נלהבות בעולם. 

       במכון ויצמן הושגה פריצת דרך מדעית, כאשר חוקרים הצליחו לייצר מבנים זעירים, בגודל של מיליארדית המטר, ממתכות כמו כסף וזהב, הישג שיכול להביא לשפע של יישומים תעשייתיים בתחומי הרפואה, הציוד הרפואי, האלקטרוניקה ועוד.

	המדע בישראל עוסק גם בנושא ההגנה מפני טרור. יש ועדה לאומית שהמשרד יזם את הקמתה. חוקרים מאוניברסיטת תל-אביב ומהאוניברסיטה העברית מפתחים כיום שבב מחשב המזהה את מידת הרעילות של המים ומסוגל להפעיל מערכות בקרה באופן מיידי. החוקרים ביצעו הנדסה גנטית של חיידקים וגרמו להם לפלוט אור כאשר הם מצויים במים מורעלים. האור נקלט על-ידי מערכת ממוחשבת, וזו דואגת לניתוק מיידי של מקור המים המורעל. המצאה כזאת גם מצילה חיים וגם יכולה לשמש בסיס ליישומים מסחריים.

	יכולתי להאריך כאן ולציין דוגמאות רבות. כל חבר כנסת שביקר ב"יום המדע" שנערך היום - ואני חייב לברך ולציין את חברת הכנסת מלי פולישוק על היוזמה; אומנם שיתפנו פעולה, אבל ישבתי בתוך הקהל וראיתי, וזה מדהים ומרתק וממחיש עד כמה הפוטנציאל המדעי של מדינת ישראל הוא לא מלים בעלמא, הוא דבר מעשי, שאפשר לנתב ולהפוך לתעשייה, למקומות עבודה, ליצוא. מן הראוי שחברי הכנסת יגלו עניין בתחום הזה, יראו יותר. אני אשמח לארח ולספק מידע לכל אחת ואחד. 

	אני רוצה לנצל את ההזדמנות בסוף דברי כדי להודות למדענים אשר תורמים כה רבות לחברה בישראל, וגם לבקש מחברי הכנסת לזכור את חשיבות המדע והחינוך המדעי בישראל בכל פעם שהם צריכים להכריע בשאלות תקציב וסדרי עדיפויות לאומיים.

	אני מאחל למי שיושבים בקהל כאן, שעתידים להיות חלק - - -

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       גם השר צריך לעשות משהו.
       
שר המדע והטכנולוגיה אליעזר זנדברג:
       
       אני יכול להעיד על מה שהשר עשה - השר הגדיל את תקציב משרדו. המשרד היחיד שתקציבו גדל השנה הוא משרדי. כוחותי דלים. "עם קצת עזרה מידידי", שרו ה"ביטלס". אני חושב שאפשר לצפות שהדבר הזה יקרה גם כאן.

	אני רוצה לאחל הצלחה למדענים לעתיד שיושבים כאן ביציע ולהודות לכל המדענים והמדעניות במדינת ישראל על תרומתם היומיומית לקידום המדע, שהוא בעצם קידום מדינת ישראל. תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. אדוני כמובן יוכל להוסיף דברים אם ירצה, לאחר שהחברים יביאו דברים ליום המדע בהצעות לסדר-היום. ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מלי פולישוק, שהיא יושבת-ראש ועדת המדע. בבקשה, גברתי. אחריה – חבר הכנסת מתן וילנאי, שר המדע, התרבות והספורט לשעבר.

מל פולישוק-בלוך (יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, בראשית דברי אני רוצה לקדם בברכה את כל האורחים הרבים שיושבים ביציע, שהשתתפו אתנו בכנס שערכנו לכבוד יום המדע. כיודע לכם, יום המדע נקבע ביום הולדתו של פרופסור אלברט איינשטיין, שחל ב-14 בחודש מרס. אני שמחה שבאתם.
       
       כיושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, אני רואה את חברי לוועדה ואת עצמי שותפים נאמנים ומובילים למען קידום המדע והמחקר. כשאומרים "מדע", רובנו נוטים לחשוב על דברים רחוקים, לא קשורים אלינו, מעין מגדל השן האקדמי. אבל האמת היא, שהמדע נוגע לכל אחד ואחת מאתנו, לאיכות החיים שלנו, כאן ועכשיו.
       
       ללא מדע לא ניתן היה להמציא חיסונים למחלות שהיום נראות לנו טריוויאליות. ללא מדע לא היינו יכולים להילחם ולו בזיהום הפשוט ביותר. ללא מדע תינוקות היו ממשיכים למות בקצב מסחרר. ללא מדע נשים עקרות לא היו יכולות להביא ילדים לעולם. ללא מדע חייהם של אנשים עם מוגבלויות היו בלתי נסבלים הרבה יותר מאשר הם כיום. ללא מדע לא היו לנו חשמל, תקשורת, תחבורה. 
       
       ביום המדע הלאומי עלינו להפנים שהמדע הוא לא משהו אמורפי, אלא משהו מאוד-מאוד ממשי, ושההתקדמות המדעית פירושה חיים, לפעמים חיים שהם כשלעצמם יותר טובים ויותר איכותיים.
       
       המדע הופך את מה שהיה דמיון למציאות, והוא קובע את הכיוון שאליו נעה ההיסטוריה, כאשר הסקרנות היא היסוד והבסיס להתפתחותו. הסקרנות והיכולות הקיימות נותנות לנו את הבסיס, אבל ללא השקעה תקציבית לא נתקדם לשום מקום.
       
       מדינת ישראל הבינה מיומה הראשון כי היא חייבת להישען בראש ובראשונה על עוצמתה הרוחנית והמדעית. אני חוזרת ואומרת: היא לא תתקיים ללא התשתית עצמה וללא אפשרות המחקר.
       
       ישראל היא כיום מרכז חדשנות עולמי, מושא לחיקוי במדינות מערביות רבות. עלינו להמשיך ולטפח את המשאב החשוב הזה, החשוב ביותר, לעניות דעתי, שעומד לרשותנו. הוא כמעט היחיד הקיים במדינה. אין לנו מחצבים של ברזל, אין לנו זהב. אלה היהלומים שלנו – ההון האנושי.
       
       במדע אי-אפשר להישען היום על הישגי האתמול. מי שנוהג כך צועד לאחור. ולכן, מיומי הראשון כיושבת-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה אני דורשת מהממשלה לשים בראש סדר העדיפויות הלאומי את תשתיות המדע והטכנולוגיה, ואנחנו פועלים ללא הרף לכך שפגיעת הגזירות הכלכליות תהיה מזערית ככל הניתן.
       
       ביום זה, יום המדע הלאומי, זו הזדמנות לסכם בקיצור שנת פעילות אינטנסיבית בוועדת המדע. זו גם הזדמנות בשבילי להודות לענת לוי, מנהלת הוועדה, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל, חרוצה ומועילה - תודה, ענת; לאיילת חאקמיאן ולענת כהן, מזכירות הוועדה, שגם בלעדיהן לא היה אפשר לפעול.
       
       מה עשינו במשך השנה? עסקנו רבות בענייני קרינה ונזקי הקרינה – יושבים פה הרבה חיילים, ואני רוצה להעביר לכם, החבר'ה מ"תלפיות", פרויקט נוסף. יש הרבה אנטנות בבסיסי צה"ל, ויש הרבה קרינה, תעשו מחקר על זה. בדקנו בעזרת המומחים קרינה ממכשירים סלולריים, קרינה מאנטנות, מקווי מתח גבוה. דרשנו מהממשלה להסיר במושבים צורן ופורת שבאזור השרון אנטנות שנחשדו כמסרטנות, ואכן הצלחנו והאנטנות הוסרו. 
       
       קיימנו הרבה ישיבות בנושא לא נעים, אבל קשור גם כן למדע ולטכנולוגיה – פשעים באמצעות המחשב. מסתבר שהפשעים באמצעות המחשב בעידן ההיי-טק הם רבים כמו כל הפשעים האחרים, הם רק יותר קלים לביצוע. לצערנו הרב, ילדים תמימים בני שמונה ובני תשע יושבים בבתיהם, בחדר, וההורים מאושרים, הנה הילד שלי עוסק במחשב, אבל הם מגיעים לכל מיני אתרים שאף אחד מאתנו לא היה רוצה שהילד שלו יגיע אליהם – פורנוגרפיה, זנות, הימורים. הרבה דברים שעלינו לדאוג שלא יהיו.
       
       ביקשנו מהמשטרה, והיא נענתה – לא היה צריך להפעיל פה לחץ, כי היא נענתה ברצון – להקים משמר אזרחי - כמו שיש מתנדבים למלחמה בתאונות דרכים ולדברים אחרים - משמר אזרחי שיילחם בפשעי מחשב. בימים אלה היחידה הזאת קמה. פנינו לכל האוניברסיטאות, למחלקות המחשב, בעיקר, אבל גם לאחרים, לאגודות סטודנטים, שיפעלו יחד עם המשטרה, ולשמחתנו גילינו הרבה מאוד סטודנטים שמעוניינים להשתלב במערך הזה ולפעול במאבק נגד פשעי המחשב.
       
       גיבשנו בוועדה, יחד עם כמה אנשים מובילים בתעשייה עתירת טכנולוגיה - וחלקם היו היום בכנס, ואלי הורביץ נשא את הנאום המוביל בכנס – תוכנית להשקעות בתעשיית ההיי-טק כמנוע צמיחה לאומי. במסגרת הזאת גם אירחנו מומחה, ד"ר טוני מרפי, שייעץ גם לממשלת אירלנד, שם עשו מהפכה אמיתית והפכו את המדינה למדינת היי-טק; מה שאומר במלים אחרות, בכסף, ששם התוצר הלאומי לנפש הוא בסביבות 25,000-30,000 דולר לבן-אדם, ואצלנו זה מחצית. 

	אירחנו בוועדה גם את נשיא "אינטל" העולמי, ד"ר קרייג בארט, ואת נשיא "סיסקו" העולמי, ג'ון מורגרידג', שבאו, שמעו אותנו, שמענו אותם, ואנחנו משתפים פעולה עם החברות הבין-לאומיות האלו.

	קיימנו ישיבה מיוחדת בנושא ננו-טכנולוגיה. כפי ששמעתם - אלה שהשתתפו בכנס - ננו-טכנולוגיה זו הטכנולוגיה המובילה כבר בעתיד הקרוב. המשתתפים באותה ישיבה ציינו שזו הפעם הראשונה שכל ראשי הננו-טכנולוגיה, הן מהאקדמיה והן מהתעשייה, מתכנסים תחת קורת-גג אחת כדי לקדם גם את הנושא הזה. 

	חוק השיבוט, שיעלה פה בעוד כמה ימים, גם הוא היה נחלת ועדתנו. בהרבה מאוד ישיבות דנו על כל נושא המחקר הגנטי. אני מוכרחה לציין, הרבה מחלוקות היו סביב הנושא הזה, אבל מה שחשוב לי לציין, שהכנסנו לחוק אמירה מפורשת בסעיף המטרה, שכולנו בישראל נגד שיבוט לצורכי רבייה. 

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה חוק שיטיל הרבה קנסות.

מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       זה מתחדש כל חמש שנים.  
       
       אנחנו עוסקים כרגע, ואני שמחה שגם הממשלה עוסקת בכך, כפי ששמעתי משר המדע, בעיגון נושא תקציבי המדענים הראשיים בחקיקה. אנחנו חושבים על ההיבט החקיקתי, אתם דואגים להיבטים האחרים. אנחנו חושבים שצריך לדאוג שלא יקוצצו התקציבים של המדענים הראשיים כל אימת שגרזן הקיצוצים – ואנחנו רואים זאת כל רבעון – עולה על שולחן הכנסת והממשלה. אנחנו מטפלים בהצעת חוק לעיגון תקציבי המדענים הראשיים ופעילותם במשרדי הממשלה השונים.
       
       כמו כן אנחנו חושבים שצריך לסייע לרופאים בתחום המחקר הרפואי, אותם רופאים שמפנים חלק מזמנם הצפוף בלאו הכי למחקר בתחום עבודתם במסגרת בתי-החולים. כל הנושא של זכות קניין של רופא שעוסק במחקר בתוך בית-החולים אינו מוסדר, ואנחנו מנסים לטפל גם בזה. הכול בשיתוף פעולה, כמובן, עם הממשלה ועם המדענים עצמם.
       
       אנחנו עוסקים הרבה מאוד בכל הקשור ביחסים שבין מדע ובין תעשייה, בין טכנולוגיה ובין עסקים. פעלנו להסרת איום הסגירה של פרויקט טנק ה"מרכבה" – לא רק אנחנו, עסקו בכך יותר מוועדה אחת בכנסת הזאת, הרבה מאוד גורמים – והתייחסנו להיבטים האזרחיים של הפרויקט. 60 חברות אזרחיות שלובות בטכנולוגיה של טנק ה"מרכבה". זימנו את כולן לכנסת, ויחד אתן הצלחנו לבטל מקצת הקיצוצים בתקציב הזה, כדי שפרויקט טנק ה"מרכבה" לא יחוסל, כי יחד אתו הרבה מאוד טכנולוגיות היו נעלמות מהנוף המדעי-הטכנולוגי של מדינת ישראל.
       
       כמו כן הצלחנו לבטל מקצת הקיצוצים בתקציבי המדען הראשי במשרד התמ"ת, והחממות הטכנולוגיות, שאנחנו מאוד מעודדים אותן, ואנחנו עושים רבות כדי שתקציבים אלה יגדלו ולא יצטמצמו. 
       
       לצערי הרב, כפי שזה בא לידי ביטוי גם בנאומו של השר, בשנים האחרונות חלה נסיגה במקומו של המדע במדינת ישראל. הדבר בא לידי ביטוי בעיקר בהיבט התקציבי, אבל לא רק בו, אלא גם ביחס שלנו, של הכנסת, של הממשלה, של החברה הישראלית, למדענים ולמדעניות בישראל. אני מצטרפת לאמירתו של השר, ואני מברכת את כל מי שעוסק במדע בישראל, מצעיר ועד בוגר, בכל התחומים האפשריים של המדע והטכנולוגיה, כי הם עתידנו.
       
       אנחנו חייבים לעודד יצירתיות, לעודד חדשנות, כי זו נשמת אפו של המדע. עוצמתה ועמידותה של ישראל הן, כפי שאמרתי, בהון האנושי, וחובה עלינו לטפח אותו ולשמור עליו מכל משמר. 
       
       אני רוצה לספר סיפור קצר שסיפרתי בכנס, כדי להמחיש לכם את הקשר בין המדע לכלכלה, ואולי זה יבהיר גם לחברי הכנסת שנמצאים כאן. לפני שנים רבות, באנגליה, בתחילת המאה ה-19, היה מדען שענה לשם פרדיי. פרדיי, פיזיקאי וכימאי אנגלי, שעיקר תהילתו ממחקריו בחקר החשמל ואלקטרומגנטיות. יום אחד ביקר במעבדתו ראש ממשלת אנגליה. ראש הממשלה ראה את התגליות, את הפיתוחים, התלהב מאוד, אבל בסוף הסיור הוא שאל את המדען: מה נעשה עם זה? בשביל מה זה טוב?  פרדיי ענה לו: אני ממש לא יודע בשביל מה זה טוב, אבל יום אחד תגבו על כך הרבה מסים. מעבר לעובדה שיגבו על זה הרבה מסים, אינני חושבת שמישהו מאתנו היום יכול לחשוב איך היה נראה העולם שלנו ללא החשמל, ללא הפיתוח המדעי הזה שהיה אז.
       
       לכן היום הזה, בגלל החשיבות שאני רואה בקשר בין המדע, התעשייה והכלכלה, אני רוצה להכריז מעל הבמה המכובדת הזאת על השנה הקרובה כשנת המדע והתעשייה, לחיזוק הקשר ביניהם ולחיזוק כלכלת מדינת ישראל ותושביה. 
       
       יושבים אתנו, כאמור, חיילים וחיילות מפרויקט "תלפיות", וכן תלמידים – אני רואה שהם כבר יצאו, אבל הם היו אתנו בבוקר – ממכון ויצמן ומאשכולות הפיס. אתם העתיד שלנו. אנחנו חייבים להשקיע בכם. אני משתמשת בססמה שלכם, אתם, החבר'ה מ"תלפיות". הססמה שלכם צריכה להיות הססמה של מדינת ישראל: לנצח בחוכמה. אנחנו, חברי הכנסת, צריכים לזכור ולפעול בהתאם, כי כל השקעה מסיבית במדע בהווה היא זו שתדאג שיהיה לנו כאן עתיד. 
       
       אני פונה מעל הבמה הזאת אל ראש ממשלת ישראל במיוחד ואל ממשלת ישראל כולה, לא להסתפק בחגיגות ובהכרזות על יום המדע, אלא לעשות מעשה, לעשות את המתחייב, להשקיע משאבים במדע ובטכנולוגיה. אני בטוחה שגם אתם תוכלו לגבות הרבה מסים. תודה רבה לכולכם.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה ליושבת-ראש ועדת המדע. חבר הכנסת מתן וילנאי, שר המדע, התרבות והספורט לשעבר - בבקשה, אדוני. רבותי חברי הכנסת, הפריווילגיה שניתנה ליושבת-ראש הוועדה אינה נתונה לכולם. כמובן, לא אגביל אתכם במידה שתגבילו את עצמכם.

מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח על המסורת שהתפתחה - אני התחלתי בה - של ציון יום הולדתו של איינשטיין כיום המדע בכנסת ישראל. המסורת הזאת לא היתה קיימת לפני כן, ובחרנו במועד הולדתו של גדול המדענים בהיסטוריה היהודית, יהודי, כמועד שבו תציין כנסת ישראל את הנושא. זה הפך למסורת - זו הפעם החמישית, ואני מברך על כך. זה לכבודם של מדעני ישראל וזה לכבודה של הכנסת. 
       
       עם זאת, החברה הישראלית נמצאת היום במשבר עמוק אשר לא היה כמותו במדינת ישראל. ההרעה הכלכלית מורגשת בכל פינה, בכל בית ובכל מקום. זה פוגע ברבים מאתנו, באפשרות להמשיך ולקיים אורח חיים תקין, לעבוד ולהתפרנס בכבוד. ממשלת ישראל היא לא בלתי אחראית למצב שבו כולנו נמצאים. חזון מדינת ישראל חייב להיות חזון אשר מעמיד את ההתפתחות המדעית והטכנולוגית במרכז העשייה של החברה הישראלית. החינוך וההשכלה הגבוהה הם אבני יסוד של חברה מתקדמת, כפי שראוי שאנחנו נהיה. יש לנו איכות כוח-האדם להגיע ליעדים האלה. אנשי "תלפיות", היושבים אתנו כאן ביציע, הם חלק מעתיד העוצמה המדעית והטכנולוגית של החברה הישראלית במדינת ישראל. על הממשלה להגדיל את ההשקעה התקציבית בתחומים אלה, הן דרך תקציב המדינה והן דרך המגזר העסקי ויהודי התפוצות. לצערי - דוד, אני ממש מפריע?
       
דוד טל (עם אחד):
       
       סליחה. אני מתנצל, אדוני.
       
מתן וילנאי (העבודה-מימד):
       
       לצערי, למרות חשיבות המדע לאנושות בכלל ולמדינת ישראל בפרט, לא מרבה כנסת ישראל לעסוק בנושא הזה. ב-56 שנות מדינה נחקקו ארבעה חוקים בלבד בענייני המדע. החוק הראשון, חוק המועצה להשכלה גבוהה, חוק המל"ג, משנת 1958, חוק האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1961, החוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה - מה שנקרא, בטעות, חוק המו"פ – בשנת 1984, וחוק המועצה הלאומית למחקר ופיתוח - המולמו"פ - בשנת 2002.
       
       בעוד חוק המל"ג העמיד את התשתית למדע ולמחקר האקדמי באוניברסיטאות המחקר שלנו וחוק האקדמיה נתן לבכירי המדענים הכרה, בית ומסגרת, וחוק המו"פ מינף את תעשיית ההיי-טק, נועד חוק המולמו"פ, שאף הוא נחקק בתקופתי, בהיותי שר המדע, לתת מסגרת להתוויית מדיניות לאומית שלמה בנושא זה. מטרת החוק הוגדרה כהקמת מועצה "אשר תייעץ לממשלה בגיבוש מדיניות לשם ניצול המאגר המדעי והטכנולוגי האזרחי של מדינת ישראל ולפיתוחו". 
       
       אף שהחוק נתן לממשלה שנה להקמת המועצה, שנה שהסתיימה בנובמבר 2003, המולמו"פ, שאמורה היתה לכלול מדענים ומדעניות בכירים משלושת מגזרי המו"פ - האקדמי, התעשייתי והממשלתי, עדיין לא הוקמה. האם ממשלת ישראל מצטיינת בניצול המאגר המדעי והטכנולוגי ולכן אינה נדרשת לייעוץ בנושא? האם לא נמצאו בין מדענינו אנשים ונשים הראויים לכהן במועצה הזאת? האם עמוס שר המדע במטלות לאומיות דחופות כאלה, שמונעות ממנו למנות את המועצה?
       
       אני מתקשה להבין ולקבל את אי-הקמת המועצה, ואני קורא מכאן לראש ממשלת ישראל, לאריק שרון, לגלות את המנהיגות הראויה ולהבטיח שתקום מועצה לאומית למחקר ולפיתוח, שבה טובי האנשים, ובהקדם, כדי שממשלתו תשכיל להתייעץ במועצה הזאת לטובת הציבור לדורותיו.
       
       כנסת ישראל עסקה במושב הזה רק לאחרונה בחוק למניעת התערבות גנטית, מה שנקרא במקומותינו "חוק השיבוט". גם כאן, מתוך ראייה לעתיד ומתוך הכרה בצורך בשיח אמיתי ודו-כיווני בין המדע לציבור, יזמתי הקמה של מועצה לאומית לביו-אתיקה. החלטת הממשלה התקבלה בינואר 2002, המכשולים האחרונים הוסרו בספטמבר 2002, באוקטובר החלנו בתהליכי הקמת המועצה, בנובמבר עזבנו את הממשלה, ועד הרגע הזה אין מועצה. כל הנושא נדון בצורה לא רצינית, והחוק שיגיע לכנסת – שאני אהיה נגדו, ואני מקווה שאני לא אהיה היחיד - מעיד על כך שלא עסקו בו בצורה הראויה לחוק רגיש מאין כמותו בתחום הזה.
       
       ואז נשאלת השאלה, לשם מה כל המועצות האלה, מי צריך את כל העבודות האלה? יש ממשלה, יש כנסת. אני אומר לכם, שאחת הבעיות המרכזיות שלנו היא העדר ראייה רחבה וחוסר יכולת לתכנן דברים לעתיד, קדימה. ואז, כל פעם אנחנו מופתעים מחדש. לאחרונה גילינו מתקן אסטרטגי בנמל אשדוד. אתמול הוא לא היה, עכשיו הוא אסטרטגי, ועכשיו שומרים על המתקן בנמל אשדוד. האמינו לי - לא אסטרטגי, יש אסטרטגיים ממנו. צריך לראות את זה בראייה שלמה, צריך לתכנן את זה, ולא בשיטת ה"שלוף", שהיא כל כך אופיינית למדינת ישראל. 
       
       במדע אין "שלוף". אנשי המדע שיושבים כאן אתנו יודעים שזו עבודה שיטתית של איסוף נתונים, של ניתוח. הממשלה לא יודעת לעשות את זה, הכנסת - גם היא ממש לא יודעת לעשות את זה. וללא גופים ציבוריים, שיושבים בהם מיטב הכוחות - וזה עניין א-פוליטי לחלוטין – אי-אפשר לקבל את ההחלטות הראויות. הדבר הזה צועק לשמים שנים ארוכות. נחקק החוק, אחרי שנים של מאבק, צריך לנוע עם הדברים האלה קדימה. ללא המועצות האלה והוועדות האלה, לא נוכל לקדם את המדע בישראל ברמה הממשלתית. 
       
       אני חייב להוסיף לדברי השר ולדברי יושבת-ראש הוועדה: המדענים הם מצוינים והם פורחים. אנחנו מפריעים להם. החוכמה היא לדעת לא להפריע להם, לתת להם לנוע קדימה, לפי יכולתם, בכל תחום ובכל מקום. ממשלת ישראל, שיש לה מדענים בעלי שם מהטובים בעולם, נדרשת לעשות השקעות על מנת שהמדע יתפתח לטובתה של החברה בישראל. תודה רבה לכם.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת מתן וילנאי. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כמה זמן יש?
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       כמה זמן אתה צריך?
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עזבתי את המחקר המדעי לטובת הפעילות הפוליטית, ומכאן אני יכול להגיד שפוליטיקאים ופוליטיקה בכלל צריכים לנהוג במידת הצניעות הראויה בפני המדע והמדענים; משני כיוונים: מצד אחד, לכבד את האוטונומיה של המחקר המדעי, מצד שני, לפתח את הישגי המדע באופן מודע ורציונלי ולהשתמש בהם לטובת החברה כולה. זה בעצם הנושא שאני רוצה לדבר עליו היום. 
       
       תחילה אני שואל את השאלה: האם קידמה מדעית מובילה באופן אוטומטי לקידמה חברתית? אין ספק שהתקדמות המחקר המדעי הבסיסי והפיתוח הטכנולוגי היו קטר שהוביל לבניית חברות מודרניות, מפותחות ומשגשגות. בכך אין ספק. אך מכאן אסור לקפוץ למסקנה חפוזה, שזה הכרחי בכל מקרה. יש הרבה הוכחות לכך שזו אפשרות, ולא משהו הכרחי. זה אפשרי אם יש מדיניות מכוונת ומודעת, ששמה לה למטרה להשתמש בהישגי המדע והטכנולוגיה לצורך קידמה חברתית והגברת השוויון. אם לא עושים זאת באופן מכוון, זה לא יקרה אוטומטית.
       
       מספיק להתבונן בתהליכים שאנו עדים להם היום. בעולם של שוק חופשי, יכולת המדע והטכנולוגיה לפתור בעיות משרתת בעיקר את בעלי רמת החיים הגבוהה, כי זו דרישת השוק, המדרבנת וממריצה את המחקר לפיתוח טכנולוגיות והמצאות. 
       
       מההשפעות של  טכנולוגיית המידע על שוק העבודה והגדלת הפערים החברתיים-הכלכליים, עד להשפעה של המחקר הביו-רפואי על המחיר והאתיקה של הטיפול הרפואי, תוצאות המחקר והפיתוח המדעיים והטכנולוגיים משפיעים על חיינו בצורה מורכבת, עמוקה ובלתי הפיכה, אך לא תמיד באופן חיובי וכמעט תמיד באופן לא שוויוני. אם נותנים לכוחות השוק לשלוט ולכוון את פירות המדע והטכנולוגיה ואת הישגיהם, זה לא יגביר את הצדק החברתי ואת השוויון. להיפך. זה עלול להזניק את האי-שוויון לממדים חסרי תקדים.
       
       כדי שמדע וטכנולוגיה יהוו כלים יעילים לשינוי חברתי וישרתו את כלל האוכלוסייה, יש צורך להגביר את הזיקה בין מטרות מדעיות למטרות חברתיות. פיתוח מזון בריא וזול, המצאת תכשירים וטכנולוגיות שישמשו לגמילה מסמים ומאלכוהול, פיתוח מקורות אנרגיה לא זיהומית וזולה, הם רק דוגמאות לזיקה פרודוקטיבית בין מטרות חברתיות ומדעיות. 
       
       החינוך המדעי והטכנולוגי יכול להיות מנוף אדיר לשינוי חברתי. ההשקעה בתחום הזה באזורים הפריפריים, בשכבות החלשות, תיתן אפשרות ליותר אנשים להשתלב בשוק העבודה המודרנית ולתרום יותר לחברתם ולעצמם. האוכלוסייה הערבית סובלת מדחיקה לשוליים בכל תחומי החיים. שינוי יסודי בתחום זה ייתן בידי האזרחים הערבים כלי יעיל להתגבר על בעיית האבטלה ואחוז התעסוקה הנמוך. פיתוח מדעי וטכנולוגי עלול להפוך אסון לשכבות החלשות ולהשאיר אותן מאחור, אך יכול להיות ברכה, אם מפתחים במקביל את החינוך וההכשרה של המגזרים העניים והפריפריאליים ומאפשרים להם להשתלב בעולם החדש והמשתנה. דרושה גם פעולה ממשלתית להרחבתם ולחיזוקם של מרכזי מחקר אזוריים, כדי לקרב את התחום הזה לאוכלוסייה המקומית. 
       
       אדוני היושב-ראש, מדע וטכנולוגיה, אם משאירים אותם לכוחות השוק, יעזרו לחלק מהאוכלוסייה; עם מדיניות של צדק חברתי, אפשרי שכולם ייהנו מפירותיהם. תודה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת זחאלקה. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. אחריה - חברת הכנסת לאה נס. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים יקרים, יש להעריך את העובדה שאנו מייחדים יום לעיסוק במדע ובתרומתו לחברה ולשגשוגה. 
       
       קידומם של המדע והטכנולוגיה ומיקומם הנכון והראוי בסדר העדיפויות הלאומי הם מהמפתחות החשובים לשגשוגה ולהתפתחותה של מדינת ישראל בכל המישורים. במשך שנים ארוכות ניצבה ישראל בגאון בכותל המזרח של המדינות המתועשות והמפותחות, ובתחומים אחדים היא היתה ועודנה ראש חץ של ממש, בתעשיות האוויריות, הביטחוניות, בפיתוחים טכנולוגיים חדשניים, במיזמי טכנולוגיה-עילית פורצי דרך. כמה מהפיתוחים ומהמפעלים המובילים בעולם כולו מצויים כאן אצלנו, ובהם "אינטל", פיתוחים הקשורים לטלפונים סלולריים, התעשייה האווירית על שלל פיתוחיה, אמצעים לאבטחת מידע ברשתות מחשבים ועוד. 
       
       אין להתכחש למשבר החמור הפוקד את שוקי ההיי-טק בעולם, שלא פסח גם עלינו, הביא לקיצוצים נרחבים ואף לסגירתם של לא מעט מפעלים ופרויקטים. דווקא משום כך אנו עומדים כאן היום ומביעים אמון במדע ובטכנולוגיה כחול-לבן, שגם בימים אלה הם הסוסים המושכים את העגלה במעלה הדרך המפותלת הזאת אל עבר אותם ימים של שגשוג ורווחה, שכולנו כל כך מייחלים להם. 
       
       הקצאת משאבים נכונה לטובת המדע, תמיכה בתעשיות עתירות ידע ועידוד השקעות הם חיוניים להמשכו ולעתידו של הידע, הקידמה וההבטחה הישראלית הגדולה שהיא היא שיש בכוחה - לצד אותה השקעה מדוברת בתשתיות ויצירת מקומות עבודה - לחלץ את כולנו מהמשבר הכלכלי הלא-פשוט שנקלענו אליו שלא בטובתנו. 
       
       למרות העלייה הניכרת במעמדה של ישראל כמעצמה טכנולוגית, גורמים מקצועיים אומרים כי צפוי מחסור בבוגרי מדעים ברמות הגבוהות שיעסקו בפיתוחים טכנולוגיים. המחקר המדעי הוא המנוע של כל התקדמות טכנולוגית, ומחסור באנשי מדע פוגע בטכנולוגיה, וכך גם בכלכלה ובחברה שיצאו נפסדות מכך. השלכותיה הכלכליות והחברתיות של הטכנולוגיה הן אפוא רבות ובעלות משמעות. 
       
       לשוק הישראלי נדרשים לפחות 10,000 אנשי מקצוע בשנה, ורק 6,000 ילמדו בעתיד מקצועות מדעיים וטכנולוגיים מתוך 8,500 המסיימים מדי שנה לימודי מתמטיקה ברמה של חמש יחידות. אלה התחומים שאליהם יש לכוון גם חלק מהאוכלוסייה שהשתתפותה בכוח העבודה במדינה נמוכה יחסית, אף כי יכולותיה בהחלט הולמות את הדרישות של תעשייה זו. 
       
       לא מהיום אני רואה חשיבות בהעמדת התחום הזה בכותל המזרח. גם בהיותי מנהלת תיכון "צייטלין" בתל-אביב, ייסדתי במה למדע, תורה ואקטואליה, ללמדנו כי המדע והתורה אינם סותרים זה את זה אלא כרוכים זה בזה, כפי שאכן הוכיחו הכינוסים וההרצאות הרבות שהושמעו על במה זו. 
       
       אני מברכת על היוזמה להעלאת הנושא על סדר-יומה של הכנסת, וקוראת מכאן לממשלה שלא לזנוח את המדע והטכנולוגיה, אף שסדרי העדיפויות הם כמובן הביטחון, הרווחה, הבריאות והחינוך. השילוב שלהם עם תשומת הלב הראויה בנושאי החינוך והרווחה, עשויים להצעיד אותנו קדימה אל עתיד טוב יותר, נוח יותר ומתקדם יותר. תודה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין. חברת הכנסת לאה נס, בבקשה. 
       
לאה נס (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כבוד שר המדע, כנסת נכבדה, השבוע שבו בחרה כנסת ישראל לציין את יום המדע הלאומי, כפי שכבר ציינו פה לפני, הוא השבוע שבו חל יום הולדתו של אחד המדענים החשובים בתולדות האנושות, אלברט איינשטיין. אם יש אדם שפרץ את גבולות המדע וחולל שינוי תפיסה אמיתי ב-100 השנים האחרונות, הרי זה איינשטיין, שהשבוע אנחנו חוגגים 125 שנים להולדתו. 
       
       פריצת גבולות המחשבה שהוביל איינשטיין היתה בראש ובראשונה ערעור בלתי מתפשר על תפיסות והנחות יסוד קיימות. אותו ערעור, אותה הטלת ספק בכל אותן אמיתות, היא המהות הבסיסית של המדע שפיתח איינשטיין ואחריו מדענים רבים נוספים. 
       
       חברי הכנסת, אלברט איינשטיין היה לא רק מדען דגול. הוא היה גם יהודי וציוני נלהב. כל ימיו היה ער לבעיות העם היהודי, ותמך בשאיפה לחדש את חייו הלאומיים של העם היהודי בארץ-ישראל. כדמות בולטת בעם היהודי זכה איינשטיין להצעה מדוד בן-גוריון לכהן כנשיאה השני של מדינת ישראל, אך הוא ביקש לדחותה משום רצונו להקדיש את כל כוחותיו למדע. על תכונותיו הטובות, כולל תפיסתו המדעית הייחודית, אמר שבאו רק מן היהדות. באחד מציטוטיו הנבחרים, אמר: "אני טוען שהרגש הדתי הקוסמי הוא המניע החזק והנעלה ביותר למחקר המדעי. מדע ללא אמונה הוא צולע, אמונה ללא מדע היא עיוורת". 
       
       בהבינו את המגבלות הפיזיות של מדינת ישראל, שאין בה משאבי טבע נדירים או שטחים נרחבים, אמר איינשטיין שהדרך היחידה של ישראל לנצח במלחמת הקיום האין-סופית שבה אנו מצויים היא על-ידי פיתוח מומחיות טכנולוגית. הדברים שאמר איינשטיין לפני יותר מחמישה עשורים נכונים ביתר שאת גם היום. 
       
       היום, יותר מתמיד, אנו רואים כיצד ההון האנושי בישראל הוא המנוע מאחורי כלכלת המדינה והלכה למעשה הוא היתרון האיכותי שיש לנו כנגד אויבינו. הישגי מדענים ישראלים בכל התחומים, לרבות הפיתוח הרפואי, הביוטכנולוגיה, החלל, אבטחת המידע ועוד, הצעידו את ישראל לקדמת הבמה העולמית והנחילו גאווה לכולנו. 
       
       קהילת המדע הישראלית, שלה אנו מצדיעים ביום מיוחד זה, מהווה כור היתוך נפלא של החברה הישראלית, שבה אנו עובדים, גברים ונשים ילידי הארץ ועולים, צעירים ומבוגרים, וכל זאת תוך קיום קשרי מדע פוריים עם עמיתים מדענים מכל העולם. 
       
       כבוד היושב-ראש, למרות האיכויות הבולטות של המדע בישראל, בעניין זה אסור לנו לשגות ולקפוא על השמרים. אסור לנו להתייחס לאוצר האנושי שבו נתברכנו כמובן מאליו. כבר אמרו רבים לפני, כי מדינה שלא תשקיע ותפתח את ההון האנושי שלה, היא מדינה ללא עתיד. במציאות הזאת של קיצוצים וצמצומים, אסור שנפגע במשאב האמיתי והיקר ביותר שיש לנו. אסור לנו לפגוע בפיתוח המדעי, אסור לנו לפגוע בחינוך ככלל ובחינוך הטכנולוגי בפרט. 
       
       במקביל, יש להמשיך ולפעול להקמת רשות לאומית לתכנון מדעי, שמשימתה תהיה עיצוב מדיניות ממלכתית בתחום התעשיות עתירות הידע. הרשות תעניק למחקר ולפיתוח הטכנולוגי עדיפות לאומית עליונה ותעצב סדרי קדימות נכונים, והם יסייעו לנו להשתמש בהון האנושי וביתרונות שיש לנו.
       
       הרשות הזאת תעודד את איחוד הכוחות ואת שיתוף הפעולה ההדוק בין המוסדות האקדמיים לבין התעשייה ותפעל להכשרת כוח-אדם מיומן, אשר יהיה חוד החנית של הכלכלה הישראלית בשנים הבאות. אני מאמינה כי מהלך אסטרטגי שכזה הוא צו השעה וכי הוא המפתח לצמיחה לאומית ולביצור מעמדה של ישראל בקרב המדינות המפותחות בעולם.
       
       חברי הכנסת, דווקא בעת הזאת של האטה כלכלית, בולט הצורך הממשי בהשקעות מוגדלות בתחום המחקר. חברות ישראליות רבות שהשקיעו במחקר ובפיתוח קוטפות את פירות השקעה זו בתשואה חסרת תקדים. חברות כמו "טבע", "צ'ק-פוינט", התעשייה האווירית וחברות נוספות הוכיחו, כי כל השקעות הענק שהשקיעו הניבו פירות וסייעו בהצעדת כלכלת ישראל קדימה ותרמו לשגשוג החברות הללו.
       
       ניסיון זה של ההשקעה המשתלמת במחקר ובפיתוח צריך לעמוד לנגד עיני מקבלי ההחלטות באוצר. ככל שהמצב הכלכלי קשה יותר, כך יש לתמוך יותר ולהעביר יותר כספים למחקר, כדי שבבוא העת נוכל לקטוף את פירות ההשקעה הזאת.
       
       לסיום, אני רוצה להזכיר לכולם כי הפיתוח המדעי הוא יעד אסטרטגי חשוב ומרכזי עבור מדינת ישראל. עלינו להשקיע בו, לטפח אותו, כך שנוכל לנצל בצורה הטובה ביותר את אוצר הטבע הגדול ביותר שלנו, ההון האנושי. אלברט איינשטיין הניח לנו את היסודות, עכשיו תורנו ללכת בדרכו ולפרוץ את גבולות המחקר והמדע. תודה רבה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחברת הכנסת לאה נס. ישיב בשם הממשלה שר המדע והטכנולוגיה, חבר הכנסת אליעזר מודי זנדברג. בבקשה.
       
שר המדע והטכנולוגיה אליעזר זנדברג:
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני שמח על כך שהתקיים כאן הדיון והשתתפו בו מספר לא מבוטל של חברי כנסת. כן ירבו.
       
       אעיר הערה אחת לדוברים, ובעצם לחבר הכנסת וילנאי, שלצערי לא נמצא כאן. הייתי  יכול לעצור אותו מהריצה והקריאה לאריק שרון לגלות מנהיגות. חוק המולמו"פ - ההליכים הסתיימו. הליכי ההיוועצות הסתיימו. אני מניח שזה עניין של ימים עד שהנושא יעלה בממשלה. על כל פנים, עוד השבוע אני משגר את הפנייה לקיים את הליך המינוי הפורמלי בממשלה. אני חייב לציין שמשרד המדע, התרבות והספורט בראשות השר וילנאי התנגד לחוק מלכתחילה, ורק כחלוף שנים, כמדומני, השתנתה העמדה, וגם אז, איך אמר וילנאי: במדע אין "שלוֹף". כשהלכתי להרכיב את המועצה, התברר לי שיש סעיפי "שלוֹף" בחוק. אנשים טובים אפילו סירבו לעמוד בראש המועצה בגלל מבנה פנימי ושאלות של מימון וכדומה, ולא אכנס אליהן כאן ועכשיו. זה לא פשוט. מה לעשות? 
       
       המשרד שקיבלתי גם נדרש לעשות רה-אורגניזציה ודאגה כנה לגבש תקציבים, לאחר שהוא היה במצב של כמעט גירעון; לא כמעט גירעון אלא גירעון במובן התקציבי. היו התחייבויות יותר גדולות מאשר תקציב לשלם. עשינו סדר. אני חושב שהסדר הזה יוליך אותנו הלאה, וזה חשוב.
       
       אני גם רוצה להרגיע את כל הציבור שצפה בשידור בטלוויזיה. הפעילות המדעית בישראל הוכיחה את עצמה במשך למעלה מ-50 שנה, גם לפני שמועצות מסוימות הוקמו או לא. היו גם בעיות טכניות עם המועצה לביו-אתיקה. אני, מבחינתי, מריץ זאת עכשיו, אבל מדובר היה בהליכי היוועצות שהיה צריך להתחילם מחדש מהטעם שהממשלה התחלפה, ועל-פי חוות דעת משפטית כל ההליך היה צריך להתחיל מחדש.
       
       אני רוצה לסיים בנימה אופטימית, שאני מקווה שהיא תהיה הדרך שבה חברי הכנסת יובילו או  ייתנו גיבוי לפעילות מדעית בישראל: לראות במדע חלק מהתשתיות של מדינת ישראל. מדע חשוב לא פחות מכבישים וממסילות ברזל. מדע הוא תשתית, תשתית אנושית, תשתית שמובילה לתשתית תעשייתית. אני מקווה שכך יהיה מקובל על כולנו. תודה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אדוני השר, מה אתה מציע?
       
שר המדע והטכנולוגיה אליעזר זנדברג:
       
       הואיל ומדובר בדיון חגיגי, אני מציע שחברי הכנסת יסתפקו בדברי ובכך נסיים את הדיון.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       בסדר, נשאל את חברי הכנסת. חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך - לא נוכחת. חבר הכנסת מתן וילנאי - לא נוכח. חבר הכנסת זחאלקה - לא נוכח. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - לא נוכחת. חברת הכנסת לאה נס, השר הציע להסתפק בדבריו. את מקבלת זאת?
       
לאה נס (הליכוד):
       
       כן.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       מקבלת.
       
       אין הצעות אחרות.
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       אין הצעה אחרת, ואני רק מבקש לומר דברים.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       בכל זאת, אאפשר לחבר הכנסת אילן שלגי כיושב-ראש ועדת החינוך, ולא כהצעה אחרת.
       
אילן שלגי (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברי, שר המדע, חבר הכנסת מודי זנדברג ואת חברת הכנסת מלי פולישוק-בלוך על שהובילו את היום הזה ואת הנושא החשוב הזה בכנסת היום, וכמובן בכל ימות השנה. 
       
       מדינת ישראל נמצאת בקדמת המדע העולמי. שש אוניברסיטאות המחקר בישראל משתלבות בין הראשונות בעולם, בעיקר בתחומי המדעים המדויקים. עלינו לעמוד בפני לחצים פוליטיים, גם מהבית הזה, להתערב בחופש האקדמי באוניברסיטאות, לרבות בעצמאותן להחליט כיצד יתקבלו ללימודים הסטודנטים הראויים ביותר. יש לקרוא לאוניברסיטאות להתייעל. עלינו לעודד בקרב המדענים שלנו מגמות חיוביות של יציאה ממגדל השן וגילוי מעורבות חברתית, אולם בשום אופן אין להרשות פגיעה בחופש האקדמי. תודה רבה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת אילן שלגי. תודה לשר המדע והטכנולוגיה מודי זנדברג.
       
       

הצעות לסדר-היום
פסיקת הרב יעקב יוסף כנגד טבחים לא-יהודים בצה"ל

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 3081, 3084, 3088 ו-3157 בנושא: פסיקת הרב יעקב יוסף כנגד טבחים לא-יהודים בצה"ל. ראשונת המציעים היא חברת הכנסת מרינה סולודקין. לרשותך שלוש דקות, בבקשה.
       
מרינה סולודקין (הליכוד):
       
       כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתחיל בהבעת צער. אנחנו, כידוע לכולם, חיים בתקופה מאוד לא פשוטה, וחבל מאוד שבלי שום צורך או סיבה אמיתיים טורחים לסבך לנו את החיים עוד יותר.  לדעתי, זו הדרך היחידה שבה ניתן לראות את הפסק ההלכתי, כביכול, של הרב יוסף הצעיר, שטרח לקבוע שאסור לאכול במטבח צה"לי אוכל שבושל על-ידי טבח לא-יהודי. 
       
       רציתי, אם אפשר, לשאול אותו היכן הוא היה ב-50 ומעלה השנים האחרונות שבהן,  תודה לאל, קיים צה"ל ומבשלים בו אוכל לכל החיילים. הרי מאז ומעולם שירתו בצה"ל חיילים לא-יהודים, גם דרוזים וגם בדואים, ואפשר להניח שהם גם אוכלים בצבא ואולי גם מבשלים בצבא. לכן, שוב עולה השאלה מה קרה פתאום שחייב את הרב יוסף הצעיר לצאת בהכרזה גורפת שמשמעותה פגיעה בצנעת הפרט ויצירת מעמד סוג ב' בקרב החיילים. 
       
       התשובה הטובה ביותר אולי על פסק ההלכה של הרב הנכבד היא חוק של כנסת ישראל שיחייב את כל בחורי הישיבות לשרת בצה"ל, וקודם כול כטבחים.
       
       מה שמצער אותי עמוקות הוא תגובתה המתחמקת והבעייתית של הרבנות הצבאית. שם אמרו שאכן יש מקום לשאול כל טבח בצה"ל, אבל בעדינות, אם אמו יהודייה. שוב עולה השאלה אם הרבנות הצבאית גם בודקת בציציות של חיילים קרביים.
       
       כלומר, המסקנה מכל אלה היא רק אחת. אם נצטרך כמדינה לקבל החלטה היסטורית, קשה ומורכבת על הפרדת הדת מהמדינה, זה יקרה אך ורק בגלל הדרישות והיוזמות של החרדים והדתיים בישראל, דוגמת הדרישה של הרב יעקב יוסף.
       
       אני מבקשת להעביר את הנושא כולו לדיון בוועדת החוץ והביטחון. תודה.
       

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחברת הכנסת מרינה סולודקין. חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת יגאל יאסינוב.
       
מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, אני איש מדע ואני בטוח שאבן-יסוד של פיתוח כלכלי ושגשוג חברתי היא פיתוח מדע וטכנולוגיה. אני גאה בכל שאני הייתי זה שיזם את הקמת ועדת המדע והטכנולוגיה והייתי אחד מראשוני יושבי-ראש הוועדה, וגם יזמתי את היום הזה, יום ההולדת של איינשטיין, כיום המדע, כדי להדגיש את חשיבות המדע. אני מצטרף לכל הדברים שאמרו כאן על המדע.
       
       עכשיו אני רוצה להגיד כמה מלים על הפרסום שעליו דיברה חברת הכנסת סולודקין, שהרב יעקב יוסף קרא בנאומו שחיילים לא יאכלו אוכל שבישלו טבחים עולים מרוסיה. אני איש שמכבד את חופש המצפון ואת הדת היהודית. יש לי ביקורת, יש אי-הבנה ביני ובין פוליטיקאים דתיים, אבל אני מכבד את הדת היהודית, ואני לא מתכוון לבקר אנשים דתיים אשר משתדלים להקפיד על חוקי הכשרות. אני לא מסכים אתו, אבל הוא דתי. מה לעשות?
       
       אני רוצה לדבר על זווית אחרת. ברצוני להזכיר לכם זכות אחרת - חופש הדיבור והתקשורת. החופש הזה אינו אומר שכתבים רשאים לפרסם  מידע ללא בדיקה יסודית, במיוחד כאשר מדובר על מידע פרובוקטיבי אשר פעם נוספת מטיל צל על שתי אוכלוסיות שלמות: עולים מברית-המועצות לשעבר וקהילת אנשי הדת. האם אתם לא רואים בכתבות מסוג זה הסתה לקונפליקט בין שתי העדות? 
       
       חופש הדיבור והתקשורת כולל בתוכו אחריות של הכתבים ושל עורכי העיתון לתוכן הפרסום. האם אתם מבינים שכל כתבה שבה מועלית בדרך זו או אחרת הסוגיה של כשרות העולים מברית-המועצות לשעבר מגדילה את הפער שבין צברים לבין עולים? שרשרת כתבות על המאפיה הרוסית המסתורית, על הזנות הרוסית, על פושעים ו"קילרים" ומקבלי סמים, או כל אינפורמציה אחרת שמתארת את העלייה בצורה לא מחמיאה, בלשון המעטה, מגדילה את הפער בינינו.
       
       חברים, לצערי, אנחנו חברה מחולקת: דתיים וחילונים, ספרדים ואשכנזים ועולים ותיקים. זה לא בריא במצב שלנו, וזה לא בריא למדינה. אני חושב שאחת ממטרות כלי התקשורת והעיתונות היא לעשות פיוס בין אוכלוסיות שונות, וזה יותר חשוב ממה שאמר הרב עובדיה. תודה רבה.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       זה לא הרב עובדיה.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת נודלמן. הוא עשה זאת בדיוק בשלוש דקות. חבר הכנסת יגאל יאסינוב, בבקשה, גם לרשותך שלוש דקות. אחריו - אחרון המציעים, חבר הכנסת יעקב מרגי.
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אולי זו הפעם הראשונה שחבר כנסת משינוי מברך את הרב עובדיה יוסף, כי במוצאי-שבת הוא גינה את בנו על פסק ההלכה הזה. אני חושב שאולי פעם ראשונה בחיים הוא הבין את הדבר הטוב ועשה את הצעד המעולה. היום אני מסכים אתו ומברך אותו. אבל - ובעיני ה"אבל" פה קצת יותר משמעותי - איפה גדל יעקב יוסף? בבית של עובדיה יוסף. כשאבא בגיל כזה אומר: הבן שלי עשה טעות, עם כל הכבוד, כנראה גם בחינוך בבית היו בעיות, ואני חושב שהוא צריך להתנצל גם על זה.
       
       לגופו של עניין, בעצם, מה אמר יעקב יוסף? הוא אמר: עולים - חיילים עולים - לא ראויים. הם טובים להיהרג, הם טובים להיות בשר תותחים. לזה הם טובים. אבל כשחייל חוזר לבסיס והולך לאכול, הוא לא יכול לאכול עם החייל הזה. 
       
       אני רוצה להחזיר אתכם כמה שנים אחורה, לסוף שנות ה-90, בבית-שמש. הרב בניזרי, לא חבר הכנסת, אלא אחיו, פוסק שאסור להזמין עולים הביתה, אסור לארח עולים, כי אם חס וחלילה עולה ייגע בבקבוק יין, היין יהיה לא כשר.
       
       חברים, לא סתם קורים דברים כאלה. תחזרו רק חודש אחורה. עבריינים, פושעים, יצאו משכונת סנהדרייה בירושלים וזרקו אבנים על אוטובוס שעבר, ואשה נפגעה, והפעם באופן קל. ביקשתי אז, בבית הזה, לקיים דיון, ואמרתי: חברים, המתח בין דתיים חרדים - ואני מדגיש "חרדים", חלקם, לא כולם - וחילונים עולה. אנחנו נגיע עוד הפעם לפיצוץ. מה קרה? רצח בבית-שמש. מה יקרה עוד? יקרה עוד משהו.
       
       חברים, אנחנו חייבים לקיים דיון במליאה, אולי כדי להגיע עוד פעם אחת למצב שבו אנחנו לפחות מנסים לסיים את המלחמה שהכריזו חלק מהחרדים על החילונים ועל העולים.
       
       אני חושב שלא ייתכן שקבוצה קטנה מאוד בין החרדים מסיתה, שולחת אחרים פשוט לפגוע ולא רק בעולים. הפעם לא פגעו רק בעולים, פגעו בכל החיילים שנלחמים למען מדינת ישראל. חיילינו הם בשר מבשרנו, הם דם מדמנו. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.
       
יעקב מרגי (ש"ס):

	אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה לסדר-היום הזאת היתה צריכה להיות על הפקרות התקשורת, שמכתיבה לנו סדר-יום כזה מטומטם במדינה, עם כל הצרות שלנו. 

       לגופו של עניין, התבטאות נכדו של הרב עובדיה יוסף רחוקה מלהיות עמדתו של מרן הראשון לציון הרב הגאון הרב עובדיה יוסף שליט"א. הרב עובדיה יוסף בשיעורו הקבוע במוצאי-שבת, שמשודר בלוויינים בכל רחבי הארץ והעולם, הודיע להמוני עם ישראל בצורה חד-משמעית, ונימק זאת בנימוקים הלכתיים מוצקים, וקרא לחיילים במטבחים להמשיך לשמור על כשרות המטבחים ועל הלכות אחרות וחמורות יותר. הוא התיר את אכילת המזון המבושל על-ידי הטבחים העולים, ולא שייך אותם לא כגויים, ואף אחד לא תייג אותם לשום דבר.

	אני מוחה כאן מעל במה זאת על כל ניסיון לשייך פסק הלכה זה לרב עובדיה יוסף. מי שעושה זאת עושה עוול לציבור ולאמת הצרופה. מי שמכיר את הרב הראשי לצה"ל, תת-אלוף הרב וייס, יודע שהוא מתייעץ בקביעות עם גדולי ישראל בכלל ועם מרן הרב עובדיה יוסף שליט"א בפרט. 

       מעל במה זאת, בניגוד לכל מי שרצה לתקוף ולפלג, אני רוצה לשבח את הדוברים הקודמים, חברי הכנסת סולודקין ונודלמן, על הגישה המאוד מתונה והגונה. הם הבינו, ולא נפלו ברשת של כלי התקשורת. 

       אני רוצה לשבח את צה"ל על עבודתו עם החיילים הדתיים ועם העולים החדשים, המבקשים את יהדותם. הלוואי שהמדינה כמערכת קולטת היתה מטפלת בנושאים המאחדים את העם כפי שצה"ל עושה זאת, וצה"ל עושה זאת היטב, ומי שמכיר את מרן הראשון לציון הרב עובדיה יוסף שליט"א, יודע עד כמה הוא רגיש לכל יהודי ויהודי באשר הוא, רגיש לקליטת העולים, רגיש בפסיקותיו. אין פוסק בדורנו עם כוח דהיתרא – כוח ההיתר - כמו שיש למרן הראשון לציון הרב עובדיה יוסף שליט"א.  
       
       אמירתו של נכדו היא אכן אמירה אומללה, שלא היתה צריכה כלל לעלות על סדר-היום, ודאי לא בבית מכובד זה. אדוני היושב-ראש, חכמים הגדירו את מי שלא הגיע לכוח פסיקה והוראה ומשתמש בכוח זה, בפסוק: "רבים חללים הפילה ועצמים כל הרגיה". שימו לב, אמירה אומללה, מה  היא יכלה לעשות פה, אם היינו הולכים אליבא דחבר הכנסת יגאל יאסינוב. שמים נפלו, אבל לא זה.

	אני קורא לכלי התקשורת שעושים כותרות זולות, שכל מטרתן לחדד את הקיטוב, שישקיעו קצת יותר מאמץ אינטליגנטי, ויעשו כותרות מדברים ראויים ליצירת סדר-יום ציבורי ראוי. לא אחת כחברי הכנסת אנו מנסים להשחיל נושאים חשובים, דחופים, על סדר-היום של התקשורת, ואנו לא זוכים. אך אפשר לראות יום אחרי יום "קזינואים", אמירות שטותיות. ואני אומר לתקשורת: טלו קורה מבין עיניכם.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת מרגי. ישיב בשם הממשלה סגן שר הביטחון, חבר הכנסת זאב בוים. בבקשה.
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:

	אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במטבחי צה"ל אין בעיית כשרות. כל מטבחי צה"ל כשרים, לרבות מטבחים שבהם משרתים גם טבחים שאינם יהודים. לכן, את הטענות הנוגעות לאופיה של פסיקת הרב יעקב יוסף - לפחות צה"ל הוא לא כתובת בעניין - צריך להפנות לרב יעקב. 

       אני חושב שחבר הכנסת מרגי נתן בעניין הזה תשובה מאוד ברורה וישירה, אולי יותר טוב ממה שאני אתן. אנו בהחלט שומעים על תגובתו של האב הרב הגאון עובדיה יוסף. אני חושב שיש להסתפק בכך. 
       
       יכול להיות שאם הרב יעקב היה מטיף לתלמידיו בישיבות לבוא להתגייס לצה"ל, והיה דואג שיבואו להתגייס לצה"ל, אפילו אז, אני כסגן שר הביטחון לא הייתי מציע שנשנה משהו במטבחי צה"ל, שכאמור, הם כשרים למהדרין.

	אני חושב שאפשר להסתפק לא רק בדברים שאני אמרתי, אלא שהושמעו פה על-ידי כל הדוברים.  עם זה, אם המציעים רוצים משהו אחר, נעשה כפי בקשתם.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	תודה. חברת הכנסת מרינה סולודקין, את מסתפקת?

מרינה סולודקין (הליכוד):

	ועדת החוץ והביטחון, כי זה צבא. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת נודלמן?

מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):

	בסדר. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

       חבר הכנסת יאסינוב?

יגאל יאסינוב (שינוי):

       אם אחד מסכים, זה ברור.

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת מרגי? חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה.
       
איוב קרא (הליכוד):

	אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בכל פעם משייכים משהו לרב עובדיה יוסף שליט"א, שלדעתי, בהיכרות שלי, והייתי פעמים כמה בביקורים אצלו, זה לא מתאים לו, וזה לא נכון. חד-משמעית, לגבי לפחות, אני לא יהודי, אך הוא אמר לי: אתה חבר הכנסת הכי חשוב של עם ישראל, והרב נסים זאב היה אתי בכמה ביקורים כאלה. 

       ייתכן שיש בדברים שנאמרו פה מעין פגיעה, אך אני לא בטוח שזה בחצר של הרב. יש להסתכל מה טוב לצה"ל. כך הראייה הכללית של חצר הרב. כך אני ראיתי את זה בפגישות שונות שהיו קשורות לחיילי צה"ל ולביטחון ישראל. 
       
       אני מציע לכל אלה שחושבים שהתורה תוכל להגן עלינו, שיסתכלו אילו מפגעים וטרוריסטים מגיעים לפה מול טנקים, מול מטוסים, ולא עוזר שום דבר. צריך לחזק את חיילי צה"ל. בואו נתאחד סביב הדבר הזה, להביא את הבשורה הטובה לחיילי צה"ל, למען האווירה הטובה בתוך צה"ל. גם כך יש הרבה אסונות ואויבים מסביבנו.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה. חבר הכנסת חמי דורון, בבקשה.
       
חמי דורון (שינוי):

	אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמירה שנאמרה היתה אמירה אומללה, אולי אם היינו מוציאים אותה מההקשר הרגיל. אך לצערי הרב, אמירה מהסוג הזה גורמת שוב ושוב למתחים, לפער ולפערים שקיימים בין אזרחי מדינת ישראל. אני חושב שאדם, כל אדם, יהודי או לא יהודי, ברגע שהוא משרת בצה"ל - מבחינתי הוא היהודי הכי טוב. לכן, אני דוחה בשאט-נפש את מה שנאמר על-ידי מי שקורא לעצמו רב. 
       
       אני כן רוצה להצטרף לחברי יאסינוב ולברך את הרב עובדיה יוסף, שהשכיל לגנות את הדברים האלה, ולומר שאדם שרואה דברים כאלה בודה אותם מלבו, הוא אדם בור, שאיננו מבין, שגורם לפירוד וזורע רוח רעה בעם ישראל. תודה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני הייתי בשיעורו של מרן במוצאי-שבת. כדרכי, אני נמצא בשיעורים. יש דעות לכאן ולכאן, יש רבנים שפסקו ואמרו שיש חשש של בישולי גויים. מרן עובדיה יוסף הוא פוסק הדור. לכן, אני חושב שהכנסת עוסקת פתאום בפסקי הלכה, ורוצה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון. מה אתם רוצים, מה מופז, שר הביטחון, יגיד לכם אם הרב צודק או לא? לדעתי, הדבר הזה באמת מיותר.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, שנייה. אני רוצה לשמוע מה אמרה חברת הכנסת מרינה סולודקין.
       
מרינה סולודקין (הליכוד):
       
       אנחנו רוצים לשמוע את דעת הרבנות הצבאית.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       מה זה קשור לרבנות הצבאית? שמעת את סגן שר הביטחון, הוא דיבר מאוד ברור כאן. תמשיך בבקשה, חבר הכנסת זאב.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       עמדת הרבנות הצבאית - אם היא מאפשרת שדרוזים יהיו טבחים, זאת אומרת שזה הלכה למעשה, זו לא הלכה תיאורטית. יעקב יוסף, בנו של עובדיה יוסף, היה סבור שאסור שגויים יבשלו. בא מרן, שהוא פוסק הדור, אמר שבנו טעה בהלכה הזאת. לעשות מזה דיון - באמת דבר מיותר לחלוטין. אין לכם מה לעשות בוועדת החוץ והביטחון? למה לזלזל בוועדה הנכבדה הזאת? הייתי חבר בה שלוש שנים. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני חושב שצריך להסיר את הנושא מסדר-היום.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אדוני סגן השר, אתה הצעת להסתפק בדברים. חברת הכנסת מרינה סולודקין, את ביקשת להעביר לוועדת החוץ והביטחון. 
       
       אני מציע, רבותי - מי שמצביע בעד, זה בעד להסתפק בדברי סגן שר הביטחון; מי שמצביע נגד, זה להעביר לוועדת החוץ והביטחון. ההצבעה החלה. 
       
הצבעה מס' 2
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 6
נמנעים - אין
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חברת הכנסת סולודקין, זה רק מוכיח שהנושא הזה לא צריך להיות שם. רבותי, אני מציע שנסתפק במה שאמר סגן שר הביטחון. מסתפקים בדברי סגן שר הביטחון. חבר הכנסת דוד טל, אתה קצת איחרת אבל לא משנה, התוצאה אומרת את מה - - - 
       
חמי דורון (שינוי):
       
       אפשר להעביר לוועדת הכנסת.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       החלטתי שהנושא הזה ירד מסדר-היום. יש גם גבול לכל תעלול, רבותי תפסיקו. לוועדת החוץ והביטחון יש מספיק מה לעשות חוץ מלהתעסק בנושא הזה.
       
       

הצעה לסדר-היום
פיטורי חיילי מילואים בשל שירות מילואים

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אנחנו עוברים לנושא הבא - הצעה לסדר-היום שמספרה 3148, של חבר הכנסת אילן ליבוביץ: פיטורי חיילי מילואים בשל שירות מילואים. בבקשה, לרשותך עשר דקות.
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בסוף השבוע שעבר התפרסם, כי בשנת 2003 נרשמה עלייה בתלונות חיילי מילואים על פיטורם ממקום העבודה בעקבות זימון לשירות מילואים. ביחידה להכוונת חיילים משוחררים במשרד הביטחון התקבלו בשנת 2003 271 תלונות, לעומת 205 בשנת 2002 ו-179 בשנת 2001. 
       
       מתוך 271 התלונות שהתקבלו בשנת 2003, הסתיים הטיפול ב-177 תלונות, ומתוכן 97 תלונות, שהן 56%, נמצאו מוצדקות. לשם השוואה, מתוך 205 התלונות שהתקבלו בשנת 2002, הסתיימה בדיקתן של 134 תלונות, ומתוכן נמצאו 53 מוצדקות, שהן 39.5%. בשנת 2001 רק 34 מתוך 179 התלונות נמצאו מוצדקות, שהן 19% בלבד. 
       
       חוק חיילים משוחררים קובע, כי לא ניתן לפטר עובד בתקופת היותו בשירות מילואים, בשל היותו בשירות מילואים. סעיף 41א(ב) של אותו חוק אוסר מפורשות פיטורי עובד מיום גיוסו לשירות מילואים עד לתקופה של 21 יום לאחר שירותו. למרות החוק הברור הזה, כפי שעולה מהנתונים שקראתי זה עתה, עולה כי בפועל מעבידים אינם נרתעים מלפטר עובדים בשל שירותם. 
       
       ועדות התעסוקה של היחידה להכוונת חיילים משוחררים הן המטפלות בתלונות המגיעות למשרד הביטחון בעניין הזה. אך למרות הניסיונות לסייע לחיילי המילואים המפוטרים, ואף שמוענק להם סיוע משפטי חינם, ולוועדות האלה יש סמכות שיפוטית, ידם קצרה מלהושיע. 
       
       בפורומים השונים של חיילי המילואים שאני קורא באינטרנט מכונה בציניות היחידה להכוונת חיילים משוחררים - היחידה להכוונת חיילים מפוטרים. אם זה לא היה כל כך עצוב, זה אולי היה מצחיק.
       
       רק לפני כשלושה חודשים התבשרנו, חברי הכנסת, כי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים החליטה כי ישראל תציין מעתה בל"ג בעומר, מדי שנה, יום הוקרה לחיילי המילואים. באותו יום ייחדו הכנסת ומערכת החינוך דיונים בנושא. 
       
       כבר ביום שיוחד בכנסת בשנה שעברה למערך המילואים, וגם לאחר הודעת ועדת השרים, חזרתי והתרעתי כי טקסים ודיבורים לא יוכלו לבלום את התמוטטות מערך המילואים. צריך לזכור, חברי חברי הכנסת, כי רק אחוזים בודדים מכלל כוח המילואים נושאים בעיקר הנטל. במקום לטפח ולהוקיר את המיעוט התורם למדינה, החברה הישראלית בוחרת להתעמר בו. 
       
       חיילי המילואים מופלים בקבלה לעבודה, ופעמים רבות נמנע קידומם המקצועי בשל השירות. חיילי המילואים אינם מתוגמלים כספית כראוי. שכיר או עצמאי, המשתכר יותר מתגמול המקסימום, לא יכול לקבל את שכרו הקבוע בצאתו לשירות מילואים. עובד במשרה חלקית מקבל תגמול לפי היקף המשרה, אף שבמהלך שירות המילואים הוא מצוי ב-100% משרה. דמי המילואים מחושבים על בסיס של 30 ימי עבודה בחודש, ויוצא כי התשלום ליום  מילואים נמוך מערכו האמיתי. 
       
       לשורת עוולות אלו ועוולות נוספות מצטרפת התופעה המכוערת, ההולכת ומתרחבת בשנים האחרונות, של פיטורי עובדים בשל יציאתם לשירות מילואים. 
       
       הפתרון הקל הוא לגלגל את הכדור למגרש החברה. אני  משוכנע שסגן שר הביטחון, שוודאי יעלה אחרי להשיב, יאמר כי המערכת עושה מאמצים רבים להקל על משרתי המילואים. הוא יספר על מינויו של קצין מילואים ראשי ועל פועלו, ועל פעולות כאלו ואחרות שנעשו לטובת חיילי המילואים.
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אתה יודע מה אני אענה, אתה גם שם לי את המלים בפה.
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אני אמרתי שזה מה שאני חושב שתאמר. 
       
       עם כל הכבוד, אני חושב שמערכת הביטחון, בעניין הטיפול בחיילי המילואים, מתחסדת, וכל שנעשה הינו בגדר קוסמטיקה בלבד.
       
       בשנים האחרונות הועלו לא מעט הצעות כדי להקל על חיילי המילואים הנושאים בנטל, ובעיקר על-ידי יצירת חלופות לתעסוקת מילואימניקים בביטחון שוטף, חלופות אשר נדחו מעת לעת מחדש, בתירוצים שונים.
       
       הדרך העיקרית, למי שרוצה להקל על חיילי המילואים, למנוע פיטורים ולמנוע את קריסת מערך המילואים, היא להביא למצב שבו יופחת מספר ימי המילואים של המעטים המשרתים, וזאת על-ידי כך שחיילי המילואים יחזרו להתאמן, ולא יעסקו בפעילות אבטחה לאורך גדר האבטחה, שמירה ביישובים שונים ביהודה, בשומרון ובעזה, וכיוצא בזה. 
       
       כפי שאמרתי, הועלו הצעות רבות כיצד לעשות זאת. למשל, האלוף במילואים עוזי דיין הגיש הצעה מפורטת בעניין. הממשלה הקימה ועדת שרים, שאמורה היתה לטפל בעניין. אולם, כפי שאנו רגילים כאשר הנושא מגיע לחיילי המילואים, דיבורים והבטחות יש עד אין סוף, פעילות ממשית בפועל להקלת המצב או לשינוי – אין. למיטב ידיעתי, ועדת השרים המיוחדת שהוקמה לפני שנה התכנסה רק פעם אחת או פעמיים, ועדיין לא הגיעה ממנה כל בשורה חיובית. ההיפך הוא הנכון. למיטב ידיעתי, ועדת השרים ביקשה מהצבא לבחון את הצעתו של האלוף במילואים עוזי דיין, אולם הצבא, גם לאחר ששמע את ההמלצות, לא פועל כלל  לקידומן. 
       
       רק לפני חודשים מספר עברה בקריאה טרומית הצעת חוק לתיקון חוק חיילים משוחררים המציעה להאריך את התקופה שבה נאסר לפטר עובד ששירת במילואים, מ-21 יום ל-60 יום. בתחילת שבוע זה מצאתי כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת הגישה הצעת החלטה ולפיה היא מבקשת לפצל את הצעת החוק הנדונה יחד עם הסעיף שעניינו הארכת המועד שבו יחול איסור הפיטורים ולהביא אותו לקריאה ראשונה במועד מאוחר יותר. אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולקרוא ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות שלא לפצל את החוק ולא לדחות את הבאת הנושא לקריאה ראשונה. להיפך, יש לזרז את החקיקה בנושא. יש לפעול כדי שהאיסור יוכנס לספר החוקים שלנו בהקדם האפשרי. לנוכח המצב שנוצר, כפי שעולה מדוח היחידה להכוונת חיילים משוחררים, יפה שעה אחת קודם. 
       
       בעניין זה ראוי לציין, כי במהלך היום שהוקדש בכנסת למערך המילואים בשנה שעברה, עברה בקריאה שלישית הצעת חוק שלפיה מעסיק המפטר עובד ששירת במילואים ישלם קנס של 67,000 שקל ויירשם לו רישום פלילי במשטרה. אולי חוק זה יצליח להרתיע את המעסיקים ולגרום לירידה במספר חיילי המילואים המפוטרים עקב שירותם. 
       
       אני מכיר עוד כמה הצעות חוק המונחות על שולחן הכנסת ומבקשות לפתור עוולה זו או אחרת כלפי חיילי המילואים. יוזמות אלה הן ברוכות וחשובות, אך הן לא מספיקות ולא מספקות, וודאי לא מרתיעות מעסיקים מלפטר בשרירותיות עובדים המשרתים במילואים. לשם כך, אני חושב, דרושות סנקציות חריפות יותר - הטלת עבודות שירות, ואולי אפילו מאסר בפועל על מעסיקים שמפטרים חיילי מילואים, שלילת רשיון עסק או הצעות מסוג זה. 
       
       אולי יותר מכל דבר אחר חשוב החינוך וחשובה ההפנמה בקרב הציבור של חשיבות ערך השירות בצה"ל והשירות במילואים בפרט. ניתן להגיש הצעות חוק רבות, ניתן לומר מלים חמות ולחבק את חיילי המילואים, אבל עד שלא ייעשו צעדים ממשיים בעניין זה, עד שחייל המילואים לא ירגיש שמעבר לחיבוקים ולאהדה יש גם תגמול ותמיכה במלוא מובן המלה, גם הסביבה וגם המעסיקים ימשיכו לזלזל בחיילי המילואים. 
       
       חשוב לפעול להעמקת המודעות בקרב מעסיקים כי פיטורים עקב שירות במילואים זה דבר פסול ולהפעיל את הסמכות על-פי החוק החדש ולאכוף את האיסור בהקדם האפשרי באמצעות עונשים מרתיעים, למען יראו וייראו. 
       
       אני בטוח שכל חברי הכנסת משופעים בכוונות טובות בכל הנוגע לחיילי המילואים. אני בטוח שגם הצבא מעוניין ורוצה לעשות כל שביכולתו כדי לשפר ולטייב את מערך המילואים, אך כוונות טובות או הצהרות אינן מספיקות. אם אנו רוצים שאותו מיעוט קטן הנושא בנטל המילואים היום ימשיך ויעשה זאת ולא ירגיש "פראייר", אם אנו רוצים להיות מסוגלים להביט על עצמנו בראי בכל הקשור לחיילי המילואים, עלינו להתחיל לשנות דברים מהיסוד ולעשות יותר, הרבה יותר, למענם. תודה רבה, אדוני.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת אילן ליבוביץ. בשם הממשלה ישיב סגן שר הביטחון זאב בוים, בבקשה. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אילן ליבוביץ, אני רוצה להודות לך על ההצעה לסדר-היום שהעלית בעניין פיטורי חיילי מילואים בגין שירותם במילואים. אומנם בלהט הדברים, בהתלהבות, אולי גם  מכאב הבטן המוצדק נוכח המספרים האלה, פה ושם גלשת קצת. מערכת הביטחון בוודאי לא מתחסדת בהתייחסות לסוגיית המילואים בכלל. היא לא מחפשת תירוצים כאלה ואחרים. תוך כדי הדברים שהכנתי, אני אתייחס לכמה דברים שאתה עמדת עליהם. 
       
       צריך לומר שסוגיית פיטורי חיילי מילואים היא אחת הסוגיות המרכזיות שעוסקים בהן במערכת הביטחון, לא בהתחסדות אלא ברצינות, לרבות באותה ועדת שרים לעניין מערך המילואים שהוקמה לפני כעשרה חודשים והתכנסה שלוש פעמים. בכל התכנסות שלה היא קיבלה החלטות חשובות בעניין מערך המילואים. הכינוס הראשון של הוועדה הזאת היה בדיוק באותו עניין שאתה מעלה. 
       
       יש לנו בעיה שצוינה כאן, שהיא בעיה מרכזית של התייחסות החברה בישראל למשרתים במילואים. פעם העלו על נס את המשרת במילואים. היום רואים בו "פראייר", או עד לאחרונה ראו בו "פראייר". אני חושב שצריך לעשות מאמץ גדול של כולנו, לא רק של מערכת הביטחון, לשנות את הגישה הזאת, שיש הרבה סיבות מדוע היא נצרבה בתודעה הציבורית, להפוך אותה ולהחזיר אותה למה שהיתה, כדי להוקיר את מערך המילואים. זו הסיבה שחלק מהמאמץ ומהפעולות הם גם בתחום הדקלרטיבי. לערוך יום הוקרה למערך המילואים, הרי לחייל במילואים זה לא מסייע במישרין בפתרון בעיות כמו שהעלית עכשיו, של מערכת היחסים שלו עם מקום העבודה. אבל אלה בהחלט דקלרציה ופעולות שבאות כחלק - לא הכול, זה לא חזות הכול אלא חלק מהשינוי שאנחנו מבקשים ליצור.
       
       אני חושב שצריך במסגרת זו לפעול בנחישות למנוע ממעסיקים פגיעה באנשי מילואים, פגיעה עד כדי פיטורים, רק משום שהם משרתים במילואים. צריך להילחם נגד זה בכל חומרת הדין. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה לא נושא חדש. זה נמשך לאורך שנים.
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       הנושא הזה הוא לא חד-ממדי. אפשר לומר פה שנילחם עד חורמה, בכל הכלים, עד שבאמת לא יהיו פיטורים, אפילו לא של איש אחד. בעצם לזה אנחנו צריכים לשאוף. השאלה היא מה זה "נילחם עד חורמה". יש פה מורכבות. לעניין זה צריך לראות את התמונה כולה. יש גם התמונה של המעסיקים. אני כבר אומר, אין שום הצדקה לפיטורי חיילי מילואים, אבל כשאנחנו אומרים "נילחם עד חורמה", צריך להסתכל באיזה מינון, עד כמה ואיפה אנחנו עלולים - מתוך הרצון הטוב באמת - לשפוך את התינוק הזה עם המים, כדי שבסופו של דבר ה"עד חורמה" הזה לא יפגע  כבומרנג בחיילי המילואים. ברור שזה יכול לקרות. 
       
       אני רוצה להזכיר שחוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) נחקק כבר ב-1949 - כבר אז היו בעיות כאלה - והוא נועד לסייע לחיילים משוחררים בשני מישורים: ראשית, לחייב מעסיקים להחזיר לעבודה חיילים משוחררים, שסמוך למועד התגייסותם לשירות סדיר היו עובדים קבועים במפעלים ובמקומות עבודה; שנית, למנוע מצב – ועל זה אנחנו מדברים פה - שבו עובד שגויס או נקרא לשירות מילואים יפוטר מעבודתו בשל שירותו במילואים. 
       
       אנחנו מכירים את הפרטים - מתוקף החוק הזה מינה שר הביטחון ועדות תעסוקה שבהן מתבררות טענות חיילי מילואים מול המעסיקים שלהם. הנתונים שהציג חבר הכנסת אילן ליבוביץ כמעט מדויקים. ב-2001 היו 68 תביעות, ב-2002 היו 246 תביעות - ולא 205 - וב-2003 היו 271 תלונות. כלומר, יש פה גרף עולה, וקפיצה גדולה בשלוש השנים האחרונות, של המלחמה. 
       
       אני חושב שקפיצת המדרגה בתלונות בשלוש השנים האחרונות נובעת בעיקר ממצוקת התעסוקה במשק וגם מכך שהחיילים יותר מודעים והם מתלוננים בוועדות התעסוקה. צריך לומר שלהגברת המודעות הזאת גרמה אותה יחידה, שאתה קצת בציניות קראת לה "היחידה להכוונת חיילים מפוטרים". זו יחידה חשובה.

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       - - -

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       חברי הכנסת, וחבר הכנסת אילן ליבוביץ בפרט, הכוונות שלנו טובות. לפעמים בלי משים, ולא מתוך רוע, אנחנו משתמשים במושגים שבהם אנחנו פוגעים בציפור נפשנו. היחידה הזאת עושה עבודה מאוד חשובה לחיילים משוחררים במסגרת המילואים. כשאנחנו משתמשים בציניות - - - 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       הכינוי הזה לקוח מאתרי האינטרנט של חיילי המילואים. בפורומים הם קוראים לזה כך. לא אני קורא לזה כך.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       החיילים, בוודאי אלה שנפגעו, מי אנחנו כי נלין עליהם? אנחנו צריכים לעזור לבם. במרי לבם ובנהמת בטנם הם משתמשים במלים כאלה. אנחנו פה בכנסת, בראייה כוללת של התמונה, לא צריכים להיסחף אחריהם.

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       רק ציטטתי אותם.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אחרי ציטוט כזה צריך לבוא ולהגיד, שבנושאים האלה בואו נשמור על דברים שראוי להעריך את העבודה שנעשית בהם. בתוך זה, אם יש מה לבקר – נבקר.
       
       אני רוצה להוסיף הערה. נדמה לי שכבר הזכרתי שההחלטה הראשונה בוועדת השרים המיוחדת למערך המילואים, היתה להעניק סיוע משפטי לתובעים. זאת אומרת, לפני כן לחיילים לא היה סיוע משפטי, ואנחנו מעמידים להם סניגורים – לפי מכרז – שבאים אתם לדיונים, כי בדרך כלל למעסיקים יש האמצעים והיכולת להגן יפה על עצמם. זה שיפור מסוים. 
       
       הכנסת כבר חוקקה והכניסה תיקונים שלפיהם, כפי שהזכיר חבר הכנסת ליבוביץ, יש החמרה בקנסות. היום, לפי מיטב זיכרוני, זה עומד על חמש משכורות במקרה של פיטורים. אנחנו הרי התלבטנו, זו הסוגיה, לגבי המינון הנכון שבו אנחנו מחמירים עם מעסיקים כדי להגיד להם – אנחנו נגד התופעה הזאת, אנחנו מתנגדים ופוסלים. בכל מחיר צריך להחזיק את חיילי המילואים שמשרתים ולהעריך אותם על כך. עם זאת, כולנו מבינים שאם אנחנו נחמיר, וזה קל, בהינף חקיקת סעיף כזה או אחר, אנחנו יכולים להכפיל ולשלש את הקנס, לשים בבית-סוהר וכו', אבל, מה תהיה התוצאה? התינוק הזה ייפול. אנחנו לא רוצים זאת. מכיוון שאז תהיה בעיה גדולה מאוד לא ביחס לחיילי המילואים, אלא מלכתחילה יירתעו מעסיקים, בגלל העונשים הכבדים, מלהעסיק חיילי מילואים, לא מפאת שירותם, אלא עוד לפני שדרכה כף רגלו של חייל מילואים אצל מעסיק, כשהוא בוחן את מי הוא קולט לעבודה, אנחנו נגרום לכך שהוא יירתע מלהעסיק חייל מילואים. 

אילן ליבוביץ (שינוי):

	- - - 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אילן ליבוביץ, לא קיבלת רשות דיבור. סגן השר סיים. 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אני עומד לסיים, אדוני היושב-ראש, ואני באמת אסיים. אילן, עוד נברר את הדבר הזה.
       
       אני רוצה להגיד שניים-שלושה דברים קצרים. יש היום בחינה רב-שנתית של טיפול אחר במערך המילואים, על רקע קיצוצים בתקציב, שינויים אסטרטגיים וכו', לא ניכנס לזה. אבל כל המבינים הגדולים במערכת הביטחון, גם מחוצה לה - במיל., לא במיל. - אינם מוותרים על שירות מילואים פעיל בסדר גודל מינימלי. יש ויכוח. כי דיברת על כך שחיילי המילואים צריכים רק לעסוק בהכנה לקראת המלחמה, ורק באימונים ולא בשירות מילואים פעיל. אני רוצה פה לדייק ולתקן: לצמצם עד למינימום את שירות המילואים הפעיל לא בהכרח משום שחסר כוח-אדם בשירות מילואים פעיל, אלא כחלק משמירת הכושר הקרבי של חייל המילואים. חלק משמירת הכושר הקרבי  הוא בזה שהוא עושה שירות מילואים פעיל במינון יותר נמוך ממה שהיה עד עכשיו. 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       - - - 

היו"ר אלי בן-מנחם:

       סגן שר הביטחון, אני מבקש לסיים. 

סגן שר הביטחון זאב בוים:

       דבר אחרון: אני שם לב שבזמן האחרון אצל אנשי שינוי הפך האלוף במילואים עוזי דיין לגורו בנושאי צבא בכלל, ביטחון בכלל ובפרט, וחיילי המילואים בפרט.

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       עם כל הכבוד, אני מעריך את האלוף עוזי דיין על תרומתו הנכבדת רבת השנים לביטחון ישראל. אין חולק על העניין. אבל זה שיש לו תפיסה מסוימת לגבי קבע קצר ודברים כאלה - אנחנו מכירים את התוכנית. יש מי שיש להם תרומה דומה לביטחון וניסיון כמו לאלוף עוזי דיין, והם לא בדיוק מסכימים עם העניין. לכן, הסוגיה, איך צריך לטפל בעניין המילואים ומה צריך להיות מודל המילואים מכאן ולהבא בחברה הישראלית, בצבא, במערכת הביטחון, היא סוגיה נלמדת, נבחנת. כמעט הייתי אומר, לטיפול בזה יש כבר תוצאה – דרך אגב, על רקע כל מה שקורה פה, לרבות בכנסת, לרבות במאמץ ובהיקף הטיפול בבעיות שמועלות – ובהחלט הולכת להיות גישה חדשה, מעודכנת, של מודל המילואים. קצת מוקדם לדבר על זה כאן, אבל לא ירחק היום וזה יהיה. אבל אני אומר עוד הפעם - -

היו"ר אלי בן-מנחם:

       
       סגן השר בוים, אני מבקש שתסיים. 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       - - לבוא ובכל תחום כזה להעמיד את האלוף במילואים עוזי דיין כאורים ותומים, שעל פיו יישק דבר - קצת צניעות בעניין. תודה רבה, אדוני. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	מה אתה מציע, סגן השר? 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אני מציע להסתפק בדברי. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

	חבר הכנסת ליבוביץ, מה דעתך? 

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       מציע להעביר לוועדת החוץ והביטחון להמשך המעקב.

היו"ר אלי בן-מנחם:

       הצעה אחרת לחבר הכנסת אורי אריאל. בבקשה. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האם אני אמור לדבר עד שחבר הכנסת יהלום יגיע להצעת החוק שלו?

היו"ר אלי בן-מנחם:

       היתה לך דקה. נשארו לך 48 שניות. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       תודה. אני רוצה להודות לחבר הכנסת יאסינוב שנתן לי לדבר. אני לא אציע הצעה אחרת – אני מציע שהנושא יגיע לוועדת החוץ והביטחון, למליאתה. כי יש דיונים רחבים מאוד בוועדת המשנה לכוח-אדם, שלא נפרט לגביהם גם מקוצר הזמן וגם בגלל מהות הדברים. יש מאמץ גדול מאוד על-ידי משרד הביטחון, צה"ל וכל הגורמים, וגם על-ידי יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת רמון, והחברים האחרים, להוריד בצורה דרסטית ומהירה, קרי – עוד ב-‏2004, מעבר לכל הירידות שהיו, בימי המילואים. קודם כול, הרי אתה רוצה שלא ילכו למילואים, ואחרי זה מי שהולך צריך לקבל את היחס.

אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       - - - 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):

       אני רוצה שילכו פחות למילואים. זה מה שאנחנו עושים, ויש בסך הכול שיתוף פעולה טוב עם הצבא. יש בעיות גדולות, יש גם ויכוחים. הדברים האלה מתקיימים בקצב טוב, והירידה היא בעשרות אחוזים ב-2004, ומתוכננת עוד ירידה של עשרות אחוזים ב-2005. סך הכול מתקבל הרושם שהכיוון חיובי וטוב.

היו"ר אלי בן-מנחם:

       תודה. 
       
       חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה. מי שמצביע בעד, מצביע בעד עמדת שר הביטחון, להסתפק בדבריו; מי שמצביע בעד, מצביע בעד העברת הנושא לוועדה. ההצבעה החלה. 
       

הצבעה מס'  3

בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - 3 
נמנעים  – 1
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה. 


היו"ר אלי בן-מנחם:

       רבותי חברי הכנסת, שמונה בעד, שלושה נגד, על כן ההצעה לסדר-היום: פיטורי חיילי מילואים בשל שירות מילואים, של חבר הכנסת אילן  ליבוביץ, תועבר לוועדת החוץ והביטחון. 

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       יושב-ראש ועדת העבודה איננו כאן.  אני יכול להציג את הנושא במקומו?
       
היו"ר אלי בן-מנחם:

       
	יש שאילתות לפני כן. כבר ביקשתי לקרוא לו. סגן שר הביטחון ישיב על שאילתות.


מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר אלי בן-מנחם:

       
       בינתיים הודעה לסגן מזכיר הכנסת. בבקשה. 
       
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון מס' 4) (הגבלת תקופת בלעדיות), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת אילן שלגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 60) (אחריות פלילית של בעל רכב), התשס"ד-2004, של חברי הכנסת עמיר פרץ, דוד טל ואילנה כהן; הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון) (הסדרת השידורים בידי המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין), התשס"ד-2004, מטעם ועדת הכנסת. 
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 27), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה; והצעת חוק המועצות האזוריות (מועד בחירות כלליות) (תיקון מס' 2), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה. 

היו"ר אלי בן-מנחם:

       תודה.
       
       
       
שאילתות ותשובות

היו"ר אלי בן-מנחם:

       אנו עוברים לשאילתות. 

       
69. מותו של תושב קלקיליה
       
חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שר הביטחון
       ביום כ"ב באדר ב' התשס"ג (26 במרס 2003):
       
       
       נטען, כי תושב קלקיליה בן 60 נפצע מירי כוחות צה"ל ב-11 בפברואר 2003, בטענה שהוא חשוד, הועבר לבית-החולים "מאיר", שוחרר מבית-החולים ב-25 בפברואר 2003 בלי הסכמת המשפחה, ונפטר למחרת.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעות נכונות?  
       
       2. אם כן - האם חיילי צה"ל השתמשו בנ"ל כמגן אנושי?
       
       3. האם נחקר המקרה על-ידי גורמים רשמיים?
       
תשובת סגן  שר הביטחון זאב בוים:
 (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. ביום 11 בפברואר 2003, במהלך פעילות לביצוע מעצרים בקלקיליה, נתקלו כוחות צה"ל ומג"ב בהפרעות סדר המוניות, אשר כללו ירי, השלכת בקבוקי תבערה, חזיזים וכן זריקת אבנים. במהלך הפעילות נפצעו כמה  תושבים, וידוע גם על מותו של ילד, אך לא ידוע על הרוגים נוספים. בהעדר מידע ספציפי על אודות נסיבות מותו של התושב אשר שמו מוזכר בשאילתא, לא ניתן לקבוע כי נפגע בגין ירי כוחות צה"ל.
       
       2. לא ידוע לנו על אירוע כאמור.
       
       3. כאמור לעיל, במהלך הפעילות נפצעו כמה תושבים, ובהתחשב בנסיבות הכוללות של האירוע כפי שתיארו לעיל, הוחלט שלא לפתוח בחקירה פלילית.
       
       
555. הקמת גדר ההפרדה
       
חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך שאלה את שר הביטחון
       ביום א' באב התשס"ג (30 ביולי 2003):
       
       
       לדעתי, השלמת גדר ההפרדה חיונית לבלימת פיגועים בתחומי מדינת ישראל.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע הקטע מאלקנה דרומה עד לירושלים עדיין לא הובא לאישור הקבינט? 
       
       2. למה קטע עוטף-הר-חברון עתיד להסתיים רק בשנת 2006? 
       
       3. מתי יסתיים תכנון תוואי עוטף-ירושלים?
       
תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. הקטע שבין אלקנה לירושלים אושר על-ידי ממשלת ישראל בישיבתה מיום 1 באוקטובר 2003.
       
       2. הקטע שמדרום להר-חברון יסתיים בסוף 2005, בהנחה שיועמדו המשאבים הכספיים. 

       3. תכנון עוטף-ירושלים לקראת גמר. 
       
       
830. הטיפול בתלונת קצינה
       
חברת הכנסת אורית נוקד שאלה את שר הביטחון
       ביום ט"ו בכסליו התשס"ד (10 בדצמבר 2003):
       
       
       לפי הפרסומים, לפני 14 חודשים התלוננה רס"ן על שנאנסה על-ידי מפקדה. לפני עשרה חודשים הציגו תוצאות בדיקת DNA, שבוצעה בבגד שלבשה בעת המקרה, העומדות בסתירה להכחשות הקצין. חרף הזמן הרב שעבר, הימצאות הקצינה בחופשת מחלה זה 14 חודש ומצבה הבריאותי ההולך ומחמיר, טרם הוגש כתב האישום בעניין.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעות נכונות? 
       
       2. אם כן - האם יוגש כתב אישום בעניין, ואם כן – מתי?

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       רק נאמר שמדובר פה, אדוני היושב-ראש, על תלונה של קצינה שנאנסה על-ידי המפקד שלה. והנה התשובה: הטיפול בתיק החקירה הנזכר בשאילתא נעשה על-ידי גורמי החקירה והפרקליטות הצבאית ברצינות וביסודיות. לאחר בחינת ממצאי החקירה, קיום הליכי שימוע וריאיון עם המתלוננת במקרה מורכב זה, נתבקשו השלמות חקירה מסוימות, שהתבצעו, בין היתר, על-פי ההתפתחויות בחקירה. 
       
       מייד לאחר השלמת החקירה הובאו הממצאים בפני הפרקליט הצבאי הראשי, שהורה ביום חמישי לפני שבועיים על הגשת כתב אישום לבית-הדין הצבאי המיוחד נגד הקצין, שבו יוחסו לו עבירות של אינוס, לפי סעיף 345(א)(1) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, מעשה מגונה, לפי סעיף 348 (ג)(1) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, והתנהגות שאינה הולמת, לפי סעיף 130 לחוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       שאלה נוספת לחברת הכנסת נוקד.

אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       מה קורה היום עם הקצין, האם יש כוונה להשעות אותו, ומדוע זה ארך זמן כה רב, כמעט שנה וחצי, עד שהוחלט להגיש כתב אישום?


סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       רמזתי על מורכבות החקירה. בסופו של דבר היו צריכים גם לקחת בדיקות DNA. זה היה סיפור מורכב ולכן ארך זמן רב. אני לא יכול להגיד לך עכשיו, אני אבדוק אם עד הגשת כתב האישום הקצין הזה שירת, ואם מכאן ואילך הוא מושעה. אתן לך תשובה בנפרד. 
       
898. המדיניות לגבי המאחזים
       
חבר הכנסת איתן כבל שאל את שר הביטחון
       ביום כ"ב בכסליו התשס"ד (17 בדצמבר 2003):
       
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כמה מאחזים חוקיים קיימים ככלל, מה שמותיהם וכמה נפשות מתגוררות בהם?
       
       2. כמה מאחזים מאוישים ושאינם מאוישים, המוגדרים כבלתי חוקיים, קיימים, מה שמותיהם וכמה מתגוררים בהם?
       
       3. כמה מאחזים בלתי חוקיים פונו מאז כניסתך לתפקיד, ומה שמותיהם?
       
       4. מה הם התנאים להכשרת מאחז בלתי חוקי, כמה הוכשרו ומה שמותיהם? 
       
       
       תשובת סגן  שר הביטחון זאב בוים:
        (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1.      בשטח קיימים 55 מאחזים שהוקמו לפני מרס 2001 ונותרו 28 מאחזים בלתי מורשים שהוקמו לאחר מרס 2001.
        
       המאחזים שהוקמו לפני מרס 2001: 1. טל-מנשה – חיננית; 2. מאחז-צבי – מבוא-דותן; 3. הר-חמד – קדומים; 4. דיר-רבן - אבני–חפץ; 5. אחוזת-שלהבת – יצהר; 6. גבעה מזרחית – יצהר;  7. נ.ג 836 - ברכה א'; 8. נ.ג 736 - ברכה ב'; 9. נ.ג 664 - איתמר (הנקודה);  10. נ.ג 792 – אלון-מורה;  11. נ.ג 782 – איתמר;  12. מזרחית לנ.ג. 851 – איתמר;  13. נ.ג. 830 – איתמר;  14. נ.ג.836 – איתמר;  15. נ.ג. 777 – איתמר;  16. עטרות-צפון;  17. אלוני-שילה – נוף-קנה - קרנ"ש;   18. מעלה-שומרון דרום (אל-מתן);  19. ברוכין – עלי-זהב מזרח;  20. מגן-דן אלקנה;  21. אש-קודש - נ.ג. 827 – מגדלים-דרום;  22. חר' שונה (פלגי-מים);  23. נוף-הרים - עלי ה';  24. צופית - מערבית לחלמיש;  25. ג'בל-חרשה – טלמון;  26. זית- רענן - טלמון צפון;  27. חורש-ירון – טלמון-צפון;  28. סמוך לבית-עלמין – בית-אל (תל-חיים א');  29. ג'בל-ארטיס – פסגת-יעקב; 30. גבעת הע"י – פסגות; 31. גבעת-עמונה – עופרה; 32. נווה-ארז דרום – מעלה-מכמש; 33.נ.ג. 468 – נופי-פרת – כפר-אדומים; 34. נ.ג. 799 (עדי עד) שבות-רחל ו'; 35. נ.ג 859 – שבות-רחל ד'; 36. שכונת-היובל - עלי ט'; 37.חוות-איקלום - ייט"ב; 38. גבעת-הראל נ.ג. 740 - שילה ד'; 39. מעלה-שלמה – כוכב-השחר; 40. רחלים; 41. נ.ג. 592 + נ.ג. 660 – כפר-תפוח;  42. מצפה-דני – מעלה-מכמש;  43. מצפה-חגית – כפר-אדומים; 44. דרך האבות - אלעזר (ג'בל חבון); 45. גבעת החי"ש – אלון-שבות; 46. בת-עין מערב (רמות-צורף); 47. שכונת גיליס – כרמי-צור – צור-שלם; 48. איבי-הנחל – מעלה-עמוס; 49. פני-קדם - אספד (מיצד); 50. חלקת-הפטיש – קרית-ארבע; 51. נגוהות; 52. גבעה 833 מעון (טל טוואני); 53. מצפה-יאיר (מגן דוד) – סוסיא;  54. חוות-מור – טנא-עומרים; 55. חוות-טליה – מצודות-יהודה.
       	
       מאחזים שהוקמו לאחר מרס 2001: 1.   גבעת-סלעית; 2. יתיר דרום-מערב; 3. מדרשת נביעה (מאהל של ארנה) 4.   חוות-יאיר – נופים-דרום; 5.  בת-עין מערב-מערב; 6.  מעלה-רחבעם - נוקדים; 7.  מצפה-לכיש – נגוהות-מערב; 8.  נופי-נחמיה – רחלים-מערב; 9.  עשהאל- יתיר-צפון; 10. ג. אביגיל- נ.ג. 850; 11. שדה-כלב; 12. ג. הרואה - נ.ג. 762; 13. רוג'ום-אלחמרי; 14. נ.ג. 725; 15. מצפה-חננאל- דניאל- צפון; 16. חווה חקלאית – מבוא-חורון; 17. נ.ג. 693 – גבעת-הרווקים; 18. גבעת-הדגל; 19. תקוע ד'; 20. בית-אדום+ נ.ג. 805 (שבות-רחל מזרח); 21. חוות-מעון; 22. חוות-גלעד; 23. מגרון נ.ג. 748; 24. מצפה- אסף; 25. טל-בנימין - נ.ג. 840; 26. חוות-שקד; 27. חזון-דוד - מאחז מחאה;  28. גינות-אריה. 
       
       2.  כאמור לעיל, 28.
        
       3.   מאז מרס 2001 פונו 66 מאחזים.
        	
             להלן הרשימה: 1. עותניאל צפוןמזרח; 2. נ.ג. 840 – טל-בנימין; 3. כוכב-יעקב מערב;  4. עופרה דרום-מערב; 5. עופרה דרום; 6. אדם מערב; 7. פסגות מזרח; 8. מצפה-ארז חדש; 9. עמונה מזרח; 10. נ.ג. 852 קידה צפון; 11. ואדי-חרמיה; 12. זית ענר טלמון; 13. נ.ג. 857 – בית-אל; 14. קריית-ארבע דרום; 15. אבני-חפץ מערב; 16. אתר ארכיאולוגי סוסיא; 17. מצפה אשתמוע; 18. ציר המתפללים; 19. מזרחית לרוג'ום-אלחמרי;  20. עותניאל צפון; 21. שדה-כלב;  22. בת-עין מערב-מערב;  23. עין-חורון;  24. ענתות;  25. איתור 26 – קריית-ארבע;  26. חמדת; 27. אדוריים דרום; 28. פני-חבר דרום; 29. צפון-מזרחית למצפה-יריחו;  30. חוות-איילים מערב; 31. כרמי-צור דרום; 32. עמונה צפון; 33. בית-חורון דרום; 34. איתמר צפון נ.ג. 650; 35. אלון-מורה דרום נ.ג. 574; 36. עינב דרום; 37. נווה-ארז דרום-מזרח; 38. נווה-מנחם דרום; 39. שחרית; 40. איתמר מזרח נ.ג. 685; 41. יצהר מזרח נ.ג. 693; 42. צומת ביתילו;  43. ג'בל אבו-סודא; 44. נחלי-טל - טלמון צפון; 45. ברכה מרכז; 46. אלון-מורה מזרח נ.ג. 673; 47. רחלים דרום; 48. שבי-שומרון מערב; 49. רבבה צפון-מערב; 50. חוות-גלעד; 51. חר' עלייה; 52. סמוך לישיבת ניר - ק"א; 53. קציף; 54. מזרחית למזרח בית-אל;  55. ציר המתפללים ק"א; 56. נווה-ארז מזרח - ג. הטילים; 57. נ.ג. 754 – כוכב-השחר; 58. מצפה-יאיר דרום – סוסיא; 59. מתחם הקבלנים – הר-שמואל; 60. נ.ג. 804 - ג'בל טנטור; 61. רחלים צפון; 62. כרמי-צור דרום; 63. נ.ג. 752 – בית-חג"י דרום; 64. מתחם הפועלים – קריית-ספר; 65. מערבית לנ.ג. 725; 66. מזרחית לנעלה.
        
        מתוכם 43 בתקופת כהונת שר הביטחון הנוכחי. להלן הרשימה: 1. ציר המתפללים - 12/12/02; 2. מזרחית לרוג'ום-אלחמרי - 22/12/02; 3. עותניאל צפון - 05/01/03; 4. שדה-כלב - 13/02/03; 5. בת-עין מערב-מערב - 16/03/03; 6. עין-חורון - 10/03/03; 7. ענתות - 20/03/03; 8. איתור 26 – קריית-ארבע - 23/03/03; 9. חמדת - 06/04/03; 10. אדוריים דרום - 27/04/03; 11. פני-חבר דרום - 29/04/03; 12. צפון-מזרחית למצפה-יריחו - 09/05/03; 13. חוות-איילים מערב - 11/05/03; 14. כרמי-צור דרום - 09/06/03; 15. עמונה צפון - 09/06/03; 16. בית-חורון דרום - 09/06/03; 17. איתמר צפון נ.ג. 650 - 09/06/03; 18. אלון-מורה דרום נ.ג. 574 - 09/06/03; 19. עינב דרום - 09/06/03; 20. נווה-ארז דרום- מזרח - 09/06/03; 21. נווה-מנחם דרום - 10/06/03; 22. שחרית - 10/06/03; 23. איתמר מזרח נ.ג. 685 - 10/06/03; 24. יצהר מזרח נ.ג. 693 - 19/06/03; 25. צומת ביתילו - 15/06/03;  26. ג'בל אבו-סודא - 24/06/03; 27. נחלי-טל - טלמון צפון - 26/06/03; 28. ברכה מרכז - 02/07/03; 29. אלון-מורה מזרח נ.ג. 673 -02/07/03; 30. רחלים דרום - 02/07/03; 31. שבי-שומרון מערב - 03/07/03; 32. רבבה צפון-מערב - 09/07/03;  33. חוות-גלעד -  13-15/07/03; 34. חר' עלייה - 28/07/03; 35. סמוך לישיבת ניר - ק"א - 28/07/03; 36. קציף (מחנה צבאי) - 30/07/03; 37. מזרחית למזרח בית-אל - 04/08/03; 38. ציר המתפללים ק"א - 06/08/03; 39. נווה-ארז מזרח - ג. הטילים - 10/08/03; 40. נ.ג. 754 – כוכב-השחר - 10/08/03; 41. מצפה-יאיר דרום – סוסיא - 15/08/03; 42. מתחם הקבלנים – הר-שמואל - 16/08/03; 43. נ.ג. 804 ג'בל טנטור - 07/09/03.
         
       4. לא ידוע לי על מאחזים שהוגדרו בלתי מורשים ושהוכשרו בתקופת כהונת שר 
     הביטחון הנוכחי.
        
        
1040. הכשרה מבצעית לחיילות המשרתות בנצרים
       
חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שר הביטחון
       ביום כ"ז בטבת התשס"ד (21 בינואר 2004):
       
       
       פורסם כי חיילת שנשלחה לאחרונה לשירות בנצרים עברה הכשרה מבצעית בסיסית ביותר בירי, שכללה שני מטווחים של כדורים בודדים. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעה נכונה?  
       
       2. אם כן - מה הם השיקולים להנחיה האמורה?
       
       3. האם נשקל לשנות את ההכשרה ו/או הפקודות בהתאם לצורך בשטח?
       
       4. מה ייעשה בחיילת האמורה, שאביה הורה לה שלא להתייצב לשירות? 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       חברת הכנסת פינקלשטיין, לגבי הכשרה מבצעית לחיילות המשרתות בנצרים: הנושא הזה עלה בעקבות הפיגוע שהיה בנצרים, ועל כן עלתה סוגיית שירות בנות באזור. 
       
       1-3. א.  החיילת הספציפית ביצעה טירונות ללא רמת רובאות בבה"ד 6. מודל הטירונות כלל מטווח יום ומטווח לילה של עשרה כדורים כל אחד; ב. בזמן הכשרתה של החיילת התנהלה בצה"ל עבודת מטה להעלאת רמת הרובאות לנשים. במסגרת עבודת מטה זה נקבע מודל לרמת רובאות בסיסית, שמהווה רמת רובאות מינימלית לכל חיילת בצה"ל. מודל זה כולל תוכנית קליעה שנמשכת יומיים; ג. כמו כן, במסגרת אותה עבודת מטה נקבע, כי כל חיילת המיועדת לשיבוץ באזור לחימה תוסמך לרמת רובאות 02; ד. האמור בסעיף ב' מיושם החל מינואר 2004, בטירונות ובבסיסי הטירונות – מדצמבר 2003; ה. האמור בסעיף ג' לעיל הינו הנחיה לביצוע החל מיולי 2004. כלומר, לגבי שיבוץ חיילות לאזורי לחימה; ו. עד ליישום ההנחיה לגבי יעדי השיבוץ, ההנחיה הצה"לית קובעת כי חייל וחיילת המסיימים טירונות יכולים לשרת בכל מקום, לרבות איו"ש ואזח"ע, בהתאם לתפקיד שלו הוכשרו. 
       
       4. החיילת הספציפית שבעטיה באה גם השאילתא – לא נזכיר את שמה – חזרה מרצונה לבסיס, היא היתה נפקדת, נשפטה בגין היעדרות מהשירות שלא כחוק, ושובצה בבית-הספר לשריון, בהתאם לצורכי הצבא. 

1090. השלכות תקציב הביטחון על פרויקט ה"מרכבה" 
       
חבר הכנסת חיים כץ שאל את שר הביטחון
       ביום ה' בשבט התשס"ד (28 בינואר 2004):
       
       
       בתקציב הביטחון לא תוקצב המשך פרויקט טנק ה"מרכבה". לדעתי, קיצוץ זה ישפיע לרעה על טיבו של צה"ל ועל כוח ההרתעה של ישראל, ועלול לגרום לפיטוריהם של עובדים רבים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע לא הוקצו משאבים להמשך פרויקט ה"מרכבה"?
       
       2. האם יפוטרו עובדים, ואם כן – כמה?
       
       3. מה ייעשה בנדון, ומתי?
       
       4. האם תוכן תוכנית חומש שתמנע מצב כזה בעתיד, ואם לא – מדוע?
       
תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-4. פרויקט ה"מרכבה" הינו פרויקט לאומי, המתנהל בהצלחה רבה זה 30 שנה. לפרויקט תרומה מוכחת לחוסנה של מדינת ישראל - בהיבט הצבאי, בביסוס הפער האיכותי בין חיל השריון של צה"ל לצבאות היבשה של האויב ובהשגת כושר הרתעה ממשי, וזאת במחיר זול משמעותית בהשוואה לחלופות אחרות.  בהיבט הלאומי מביא הפרויקט לפיתוח טכנולוגי ותעשייתי ולטיפוח ההון האנושי בתחומי ההנדסה והמחקר, שתוצאתם מביאה ליצירת מקורות תעסוקה בהיקף ניכר במשק: מסגרת לפיתוח וייצור הטנק ומערכותיו – לרבות באזורי פיתוח, יצוא בהיקפים גדולים, הגדלת התוצר הלאומי והצמיחה במשק. בהיבט הבין-לאומי – הכרה ביכולותיה הטכנולוגיות והביטחוניות של מדינת ישראל, הכרה המאפשרת שיתוף פעולה מדעי, ביטחוני ומסחרי שתוצאתו החיונית היא רכש ומכירה של מוצרי טכנולוגיה מתקדמים.
       
       אשתקד הציגה מערכת הביטחון תוכנית עבודה רב-שנתית, "קלע", ששיקפה קיצוצים עמוקים בכל תחומי הפעילות, לרבות הקטנת היקף כוח-אדם, מוכנות מבצעית, קיצוץ באימונים וכן הקטנה מבוקרת של היקפי ההצטיידות בפרויקטים הביטחוניים, ובכלל זה בפרויקט ה"מרכבה". 
       
       התקציב המקורי שאושר לשנת 2004 היה נמוך בכ-4 מיליארדי ש"ח מהתקציב המקוצץ בלאו הכי שבתוכנית "קלע" הרב-שנתית. בתקציב זה לא ניתן היה להמשיך בקיום הפרויקטים הביטחוניים.
       
       עם זאת, בסוף דצמבר קבע שר הביטחון, כי המשך פרויקט ה"מרכבה" חיוני לצה"ל ולמשק הלאומי, וכי סגירתו תגרור פיטורים של אלפי עובדים. אשר על כן הודיע השר כי הפרויקט יימשך, אף כי במגבלת התקציב החמורה ייתכנו קיצוצים ותידרש התייעלות.
       
       ואכן, עם העדכון הצפוי של תקציב הביטחון, מתוכננת גם הקצאת משאבים להמשך פרויקט ה"מרכבה". כיוון שהתקציב עדיין נמוך משמעותית ורחוק מלספק את הצרכים, ניאלץ לרדת בקצב ייצור הטנקים.
       
       אנו מקווים כי החסר בתחום התקציב יושלם בשנים הבאות, כדי לאפשר המשך ייצור בקצב יעיל ושמירת היתרונות הכלכליים של הפרויקט.
       
       
1179. פטור משירות צבאי 
       
חבר הכנסת אליהו ישי שאל את שר הביטחון
       ביום י"ט בשבט התשס"ד (11 בפברואר 2004):
       
       
       רצוני לשאול:
       
       1. אילו קריטריונים יש לדחיית שירות צבאי או לפטור משירות צבאי לבד מ"תורתו אומנותו"?
       
       2. איזה אחוז של מלש"בים – מועמדים לשירות ביטחון - קיבלו פטור או דחייה מכוח כל אחד מקריטריונים אלה בשנת 2003, או לפחות באחוזים מכלל המתגייסים?
       
       3. כמה עולים גויסו לשירות מקוצר - שלב ב'?
       
       4. כמה עולים קיבלו פטור או דחיית גיוס?
       
תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       ראשית יובהר, כי דחיית שירות משמעותה חיול, ובמהלכה הלומדים במסלול העתודה האקדמאית הם חיילי מילואים לכל דבר. על כן, יש לעשות הבחנה בין דחיית גיוס לדחיית שירות.
       
        בנוגע לדחיית גיוס, יודגש כי מדובר בדחיות גיוס קצרות בלבד – בשנתון גיוס אחד, לכל היותר – מטעמים של שנת שירות, מכינה קדם-צבאית, דתית או חילונית וכו'.
       
       1. הטעמים שבגינם פוטרים משירות ביטחון הם: אי-כשירות רפואית, נתונים נמוכים ועבר פלילי.
       
       2. להלן פירוט אחוז הגברים הפטורים משירות ביטחון בשנתון 1984 – שהתגייס בשנת 2002 - בכל אחד מהקריטריונים שצוינו לעיל: בלתי כשירים לשירות מבחינה רפואית – 4.6%; נתונים נמוכים – 1.9%; עבר פלילי – 1.1%.
       
       לגבי דחיות גיוס - אלו אינן נמדדות, מאחר שכאמור מדובר בדחיות קצרות. עם זאת, ההערכה היא שמדובר ב-4% לערך.
       
       3. אשר לגיוס עולים לצה"ל, עולה כי בשנת 2003 – ינואר עד דצמבר – גויסו 1,280 עולים לשירות מקוצר שלב ב' או ג'. שלב ג' הוא שירות חובה מקוצר, שמשכו  39-100 יום, ואליו גויסו 448 מתוך מספר העולים המצוין לעיל.
       
       4. להלן נתונים מספריים לגבי העולים אשר פטרו אותם משירות ביטחון בשנת 2003: בלתי כשירים לשירות מסיבות רפואיות – 389; נתונים נמוכים – 591; עבר פלילי – 366.
       
        לגבי דחיות גיוס לעולים, אציין כי אין באפשרותנו להמציא נתונים אלו, מאחר שלא קיים מסלול ייחודי לדחיית גיוס בעבור עולים חדשים.
       
1196. זמן הקריאה לשירות מילואים
       
חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר הביטחון
       ביום י"ט בשבט התשס"ד (11 בפברואר 2004):
       
       
       בשל אי-בהירות לגבי משך הזמן המותר לקריאה לשירות מילואים, רצוני לשאול:
       
       1. מה הוא זמן השירות המרבי המותר לקריאה, נכון להיום, מה הן ההארכות האפשריות, ואיזו סמכות נדרשת כדי לאשר כל אחת מההארכות?
       
       2. בכמה מקרים, אם בכלל, נאלץ צה"ל לחרוג מהמכסה המותרת בחוק?
       
תשובת סגן  שר הביטחון זאב בוים:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. משך השירות השנתי הינו 30 ימים, מתוקף חוק שירות ביטחון. לתקופת שירות זו ניתן לצרף שלושה ימים על חשבון ימי השירות החודשי לחוגרים, או שישה ימים על חשבון ימי השירות החודשי למי שהוא קצין או נגד הממלא תפקיד פיקודי ביחידה.  משך התעסוקה המבצעית שאליו ייקרא איש המילואים בשנה אחת לא יעלה על 25 ימים. 
       
        על-פי חוק שירות ביטחון, קיימות שתי אפשרויות להארכת משך השירות – האחת: סמכות הרמטכ"ל – סעיף 29(ו) – א. ראש המטה הכללי, משנוכח כי קיימים צרכים ביטחוניים דחופים או צרכים בלתי צפויים, רשאי להורות על הארכת משך, ובלבד ששירות לפי סעיף זה לא יעלה על שבעה ימים מעבר לתקופת שירות המילואים המרבית על-פי חוק; ב. קריאת חייל לפי סעיף זה תובא לידיעת ועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, שהוסמכה על-ידי ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, בתוך 48 שעות ממועד ההוראה. השנייה: סמכות שר הביטחון – סעיף 29(ז)  - שר הביטחון רשאי להורות על הארכת משך שירות המילואים, בתפקידים ובמקצועות שייקבעו על-ידו, אם התקיים אחד מהסעיפים המפורטים להלן: א. יש צורך בתקופות אימון והכשרות ארוכות יותר, לשם שמירה על הרמה המקצועית של בעל התפקיד; ב. קיים חוסר בכוח-אדם, באותם תפקידים או מקצועות נדרשים; ג. בעל התפקיד או המקצוע נדרש לפעולות חירום, שבהן אין אפשרות לצפות מראש את משך השירות הנדרש. זה מחייב את אישור ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.
       
       כאמור, סעיף 29(ז) לחוק שירות ביטחון מסמיך את שר הביטחון לקבוע בתקנות בעלי תפקידים ומקצועות אשר ניתן יהיה לקרוא להם לשירות מילואים לתקופות העולות על התקופות המרביות הקבועות בחוק.
       
       שר הביטחון עשה שימוש בסמכות זו והתקין, באישור ועדת החוץ והביטחון, את תקנות שירות הביטחון (תקופות שירות מילואים בתפקידים ובמקצועות מיוחדים), התשס"ב-2001, המאפשרות למוסמך לקרוא ליוצא צבא, הנמנה עם כוחות המילואים, באחד מהתפקידים או המקצועות המיוחדים המפורטים בתוספת לתקנות, מעבר לתקופת שירות המילואים המרבית הקבועה בחוק. ככלל מדובר בתקופות שירות נוספות שמשכן 14 ימים, עשרה ימים או שבעה ימים, בהתאם לתפקידו או למקצועו של אותו איש מילואים.
       
       סמכות הרמטכ"ל להאריך את שירות המילואים בשבעה ימים מומשה כמה פעמים בשלוש השנים האחרונות, כתוצאה מהצרכים הביטחוניים באותה עת. לראשונה הופעלה סמכות זו בחודש נובמבר 2000 – בתחילת אירועי "גיאות ושפל". בהמשך הופעלה הסמכות פעם נוספת, לאחר מבצע "חומת מגן", שבו נדרשו יחידות צה"ל לשבעה ימי תעסוקה מבצעית נוספים, במהלך המחצית השנייה של שנת 2002. ההחלטה נבעה מהרצון שלא להפעיל בשנית יחידות שגויסו בצווי חירום ב"חומת מגן", ולפיכך יתר הגדודים שתוכננו לתעסוקה מבצעית ביצעו משך שירות ארוך משבעה ימים. בהמשך תוקן החוק ואפשר קריאת חיילי המילואים ל-32 ימי תעסוקה מבצעית, ולא נדרשה עוד הפעלת סמכות חריגה.
       
        יודגש כי תיקוני חקיקה אלו בוטלו לאחרונה ביוזמת צה"ל, ומשך שירות המילואים הפעיל הקבוע בחוק נקבע, כפי שהיה טרם "גיאות ושפל", כמפורט לעיל. 
       
1230. בני ישיבות דחויי שירות
       
חבר הכנסת אליהו ישי שאל את שר הביטחון
       ביום כ"ו בשבט התשס"ד (18 בפברואר 2004):
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה הוא אחוז דחויי הגיוס בשל "תורתם אומנותם" בשנת 2002 ובשנת 2003?
       
       2. כמה דחויי גיוס בשל "תורתם אומנותם" ביטלו את מעמדם כבני ישיבה בשנים 1999, 2000, 2001, 2002 ו-2003?
       
תשובת סגן  שר הביטחון זאב בוים:
 (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. חישוב שנתון גיוס מוגדר מאוגוסט 2003 ועד אפריל 2004. שנת 2003 טרם הסתיימה, ולא ניתן להמציא נתונים לגבי שנתון גיוס זה. אחוז המלש"בים שדחו גיוסם בשל מעמדם כבני ישיבה ש"תורתם אומנותם" בשנתון העיקרי שהתגייס בשנת 2002 - שנתון לידה 1984 - הוא 10.8%.
       
       2. היקף המלש"בים שגויסו לצה"ל לאחר שביטלו את מעמדם כבני ישיבה ש"תורתם אומנותם" בשנים 1999-2002 הוא כדלקמן: 1999 – 1,160; 2000 – 1,124; 2001 – 1,305; 2002 – 1,519; 2003 – 1,290. שנה זו טרם הסתיימה, ועל כן נתון זה נכון לתאריך 24 בפברואר 2004.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אני מודה לך, אדוני סגן שר הביטחון זאב בוים.	
       
       

הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד-2004
[מס' מ/70; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ'  6849; חוב' ט', עמ'  7084;  נספחות.] 
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה. הצעת החוק הונחה כתיקון מס' 18, ושונתה היום לתיקון מס' 19, התשס"ד-2004. בבקשה, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, אכן באמת אדוני צדק. מאחר שהתקבל בין ההנחה להיום תיקון נוסף, התיקון הוא מס' 19. נחכה להתחלפות יושבי-הראש.
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד-2004.
       
       הצעת חוק זו היאה מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית של חבר הכנסת אליעזר כהן, שאני מברך אותו על היוזמה. 
       
       סעיף 16 לחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל-1970, קובע, כי הזכאי עקב מאורע אחד לתגמול לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה ולגמלה לפי חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, הברירה בידו לבחור באחד מהם. 
       
       הצעת החוק עוסקת בנסיבות שבהן אלמן או אלמנה, הזכאים לתגמול, חזרו ונישאו, ונישואיהם החוזרים פקעו. סעיף 12 לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י-1950, החל מכוח סעיף 7 לחוק נפגעי פעולות איבה, קובע כי משפקעו הנישואים השניים, קמה לאלמן או לאלמנה זכאות מחודשת לתגמול, מיום פקיעת הנישואין. לעומת זאת, אלמן או אלמנה אשר בחרו בגמלת תלויים לפי פרק נפגעי עבודה שבחוק הביטוח הלאומי, זכאים להמשך קבלת קצבת התלויים אם הנישואים השניים פקעו רק בתנאים המפורטים בסעיף 135 לפי חוק הביטוח הלאומי, קרי – רק אם הנישואים פקעו לפני תום עשר שנים מיום שבו נישאו מחדש. 
       
       מוצע כאן לתקן את חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, ולקבוע כי אלמן או אלמנה שהיו זכאים לתגמול לפי חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, ובחרו בגמלה לפי פרק ביטוח נפגעי עבודה שבחוק הביטוח הלאומי, ישובו ויהיו זכאים לקצבת תלויים לפי חוק הביטוח הלאומי, אף אם הנישואין פקעו לאחר שחלפו יותר מעשר שנים מיום שחזרו ונישאו. זו כל הצעת החוק. 

       רבותי חברי הכנסת, רק מעט ממשפחות נפגעי פעולות האיבה זכאיות לבחירה בין תגמולי נפגעי פעולות איבה לבין גמלאות נפגעי עבודה. זה תלוי בתנאים בעת האירוע הנורא שקרה להם  -האם הם היו זכאים לשניהם. הצעת חוק זו באה להשוות את הזכויות ולאפשר המשך תשלום הגמלה במסלול שבו בחרה המשפחה, גם במקרים שבהם פקעו הנישואים לאחר חלוף יותר מעשר שנים.
       
       אישור הצעת החוק מאפשר לנו, בשם החברה הישראלית, ליתן למשפחות יקרות אלה מעט מן החוב המוסרי וההיסטורי שהחברה הישראלית כולה חבה להן.
       
       הצעת החוק מוגשת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ללא הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת לאשר אותה בשתי הקריאות.
       
       כדבר סיכום אני רוצה להודות, כפי שאמרתי, ליוזם, חבר הכנסת אליעזר כהן, שאכן פתר בעניין הזה בעיה הומניטרית ולאומית חשובה מאוד. אף שהיא אינה חלה על הרבה אנשים, הרי היא חשובה מאוד למי שהחוק חל עליו. כמובן, בהזדמנות זו אני מודה לכל הגורמים שהיו שותפים לחוק, בין שמדובר בגורמים הממסדיים, כמו המוסד לביטוח הלאומי ומשרד הביטחון, ובין שמדובר באנשי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בראשות המנהלת, הגברת וילמה מאור, והיועצת המשפטית, עורכת-הדין ג'ודי וסרמן. תודה רבה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת יהלום, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות. 
       
       להצעת החוק אין הסתייגויות, רבותי. על כן נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד-2004. ההצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק החלה.
       
הצבעה מס' 4

בעד סעיפים 1-2 – 13
נגד – אין
נמנעים – 1
סעיפים 1-2 נתקבלו.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק התקבלה ברוב של 13 תומכים ונמנע אחד. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה שלישית, רבותי. ההצבעה החלה.

הצבעה מס' 5
       
בעד החוק – 13
נגד – אין
נמנעים – אין
חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון מס' 19), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       החוק התקבל בקריאה שלישית ברוב של 13 תומכים ונמנע אחד. 
       
       חבר הכנסת אליעזר כהן, האם אתה מעוניין לומר כמה מלים? בבקשה, אדוני.
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       רבותי, תודה רבה לכל אלה שהצביעו בעד ועזרו להעביר את התיקון הזה. אני מודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולכל חברי הוועדה שהשקיעו לא מעט עבודה. אני רוצה להודות במיוחד למוסד לביטוח לאומי, שחרג ממנהגו. בדרך כלל הנהלים שלהם קשיחים, והם הלכו לקראת האלמנה, נפגעת הטרור הנוראי מ-1972 באולימפיאדת מינכן. הם הלכו לקראתה מתחילת הדרך. זו היתה דרך ארוכה, הטיפול נמשך כמעט שנתיים. בסופו של דבר, כולם נענו. על אף הטיפול המסובך, זה הסתיים בשלום. תודה לכל המצביעים בעד ולנוטלים חלק במלאכה. תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחבר הכנסת כהן. ברכות על ההישג הפרלמנטרי.
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הודעה לסגן מזכיר הכנסת. בבקשה, אדוני.
       
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בוועדה בנושאים אלה: הפרסום בעיתון "מעריב" על שעות העבודה הרבות של נהגי "אגד"; וחשד לאי-סדרים חמורים בצמרת משרד התחבורה העולים כדי סיכון חיים. תודה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.
       

הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק חיילים משוחררים 
(החזרה לעבודה) (תיקון - הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור 
על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ד-2004
       [נספחות.]

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים לסעיף הבא, רבותי. החלטה בדבר אישור חלוקת הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון - הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ד-2004, על-פי סעיף 138(ב1) לתקנון. יציג את ההצעה חבר הכנסת יהלום, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות. בבקשה, אדוני. אחריו -  חבר הכנסת ליבוביץ רוצה להגיד כמה מלים בעניין הזה, ואחר כך נעבור להצבעה. בבקשה, אדוני.
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, היתה בפנינו הצעת חוק שכללה שני עניינים. על העניין הראשון היתה הסכמה, העניין השני היה נתון במחלוקת. לכן פיצלנו את החוק לשני חלקים, ואנחנו מבקשים מהכנסת לאשר את הפיצול הזה, כדי שבנושא שאינו שנוי במחלוקת נמשיך בעבודתנו.
       
       החלטה בדבר חלוקת הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון - הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ד-2004, הצעת חוק פ/201, לפי סעיף 138(ב1) לתקנון הכנסת. 
       
       על-פי הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מחליטה הכנסת לפי סעיף 138(ב1) לתקנון הכנסת, להרשות לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להביא לקריאה ראשונה חלק מהצעת החוק האמורה, כך שההצעה לא תכלול את סעיף 1(2) שבו, שעניינו הטלת איסור על מעביד או מעסיק בפועל לבקש מידע בקשר לשירות המילואים של מועמד לעבודה, והטלת איסור על המועמד למסור מידע בקשר לסוג תקופות המילואים ולאורכן.
       
       הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון – הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ד-2004, כוללת שני תיקונים בקשר לחיילי מילואים: הראשון, איסור לפטר חייל מילואים גם במהלך 60 הימים שלאחר תום המילואים; את זה אנחנו מבקשים להמשיך ולהביא, ועל זה אין מחלוקת. עד היום אסור לפטר חייל מילואים, או בתקופת שירות המילואים או בתקופה יותר קצרה מ-60 יום, ואנחנו מבקשים ש-60 יום תהיה התקופה שבה אי-אפשר לפטר לאחר שהוא חוזר ממילואים.
       
       הנושא השני שהיה בהצעת החוק הוא איסור על מעביד ומעסיק בפועל לבקש מידע על שירות המילואים. זאת אומרת, היה אסור לקבוע שאלון ולשאול את העובד אם הוא משרת במילואים, מה דרגתו במילואים, האם הוא שירת בשנה האחרונה במילואים, האם הוא צפוי לשרת במילואים. את זה הוועדה לא קיבלה. היא אמרה שבמקרים מסוימים אפילו מוסיף שאדם משרת בשירות בכיר במילואים, וזה רק לטובתו. זה הנושא השני, ואני מגדיר אותו: איסור על מעביד ומעסיק בפועל לבקש מידע על שירות מילואים של מועמד לעבודה, ואיסור על מועמד לעבודה, שהוא חייל מילואים, למסור מידע בקשר למילואים.
       
       ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תשלים את דיוניה בקשר לתיקון הראשון אם אנחנו נקבל כאן את האישור – הארכת המועד שבו יחול איסור הפיטורים - אך תידרש לזמן נוסף כדי לדון ולגבש את התיקונים הנדרשים בהצעת החוק לעניין התיקון השני, כי יש בו דיון מאוד מאוד ארוך. 
       
       אני מבקש מהכנסת לאשר את ההחלטה. יש לאשר אותה בהצבעה. תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת יהלום. חבר הכנסת אילן ליבוביץ, בבקשה.
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני יושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, רק לפני דקות ספורות דנו כאן בהצעה לסדר-היום שהגשתי בנוגע לעלייה במספר חיילי המילואים שמפוטרים עקב שירותם במילואים, ואני שמח לראות, שלפחות בנושא הזה, בהצעת החוק של חבר הכנסת גלעד ארדן, שנדונה אצלך בוועדה, אדוני חבר הכנסת יהלום, אין ויכוח, וטוב שנאריך את התקופה  מ-21 יום שקיימים היום בחוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) ל-60 ימים. 
       
       אני חושב שגם החלק השני של ההצעה הוא דבר חשוב ומבורך נוכח המצב שחיילי המילואים נתקלים בו בשנים האחרונות, שעקב היותם משרתים במילואים, כאשר הם נשאלים במקומות העבודה שאליהם הם מגיעים כמועמדים, האם הם משרתים במילואים בתפקיד כזה או אחר, או האם הם בכלל משרתים במילואים - הם מפוטרים. נפגשתי עם חיילים רבים, והם סיפרו שכאשר השמיטו את סעיף שירות המילואים מקורות החיים שלהם הם התקבלו לעבודה שחודשים מספר קודם לכן הם לא התקבלו אליה, כאשר תפקידם כמ"פ או כסמ"פ או כמג"ד במילואים צוין בקורות החיים שלהם.
       
       לכן אני חושב, שגם החלק השני של הצעת החוק הזאת הוא חשוב, ואין לפצל אותו, אלא יש לדון בו כמה שיותר מהר, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, כדי לשים סוף להתעמרות בחיילי המילואים. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. 
       
       אנחנו, רבותי חברי הכנסת, עוברים להצבעה על ההחלטה בדבר אישור חלוקת הצעת חוק חיילים משוחררים וכו', התשס"ד-2004. ההצבעה החלה. מי בעד, מי נגד - בבקשה, נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 6
       
בעד ההצעה - 11
נגד - 1
נמנעים - 1
הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון - הארכת תקופת האיסור על פיטורי מילואים ואיסור על הפליה בקבלה לעבודה בשל שירות מילואים), התשס"ד-2004, נתקבלה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אל תרוץ, אל תרוץ. אנחנו נוסיף אותך. אתה מצביע במקום הלא-נכון, סנה. זה המקום של יולי תמיר. שלא תסתבך.
       
אפרים סנה (העבודה-מימד):
       
       - - -
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       לא, לא. 
       
       טוב, רבותי, ההחלטה האמורה אושרה ברוב של 11 חברי כנסת, התנגדות אחת ונמנע אחד. אני הבנתי שרצית להצביע בעד, חבר הכנסת סנה.
       
אפרים סנה (העבודה-מימד):
       
       הבנת נכון.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אז 12 חברי כנסת בעד, עם קולו של חבר הכנסת סנה.
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       נרשמתי נגד, בטעות.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצבעת נגד?
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       כן.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בטעות?
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       כן.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       בטעות. אנחנו, לכן, אומרים: 13 בעד, עם קולותיהם של חברי הכנסת סנה ועמיר פרץ, אין מתנגדים ונמנע אחד. תודה רבה. 
       
       

הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 3) 
(השוואת תנאים לקבלת תג נכה), התשס"ד-2004 
[רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/37).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים, רבותי, לנושא הבא: הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 3) (השוואת תנאים לקבלת תג נכה), התשס"ד-2004, קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק חבר הכנסת שאול יהלום. בבקשה, אדוני.
       
שאול יהלום (יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא לקריאה ראשונה הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 
3) (השוואת תנאים לקבלת תג נכה), התשס"ד-2004. הצעת החוק הזאת מוגשת לקריאה ראשונה, והיא שילוב של שתי הצעות חוק פרטיות, הצעת חוק שלי והצעת חוק של חבר הכנסת אריה אלדד. 
       
       בחוק חנייה לנכים, התשנ"ד-1993, נקבע כי תג נכה יוענק על-ידי משרד הרישוי לנכה לשני כלי רכב שלגביהם הוכיח הנכה, להנחת דעתה של רשות הרישוי, כי הם עומדים לשימושו האישי דרך קבע. 
       
       מה זה נכה בחוק זה? - בעל דרגת נכות של 60% לפחות, אשר תנועתו בדרכים בלי רכב עלולה לערער את מצב בריאותו, אדם המוגבל בהליכתו וזקוק לכיסא גלגלים לצורך ניידות. אלה הן דוגמאות שמעידות. יש עוד קריטריונים. 
       
       בשנת תשס"א הוספה הוראה, סעיף 1ב לחוק, שבה נקבע כי אדם שנעשה נכה לראשונה לאחר שמלאו לו 65 שנה, יהיה זכאי לתג נכה רק אם כלי הרכב הם בבעלותו, והשימוש בהם יוגבל לנהיגה ברכב בידי הנכה בלבד. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת אישרה בדיון המוקדם שתי הצעות חוק לתיקון סעיף 1ב האמור. האחת, הצעת החוק שלי, שבה הוצע לבטל את סעיף 1ב, ובכך לבטל את כל התנאים הנוספים שנדרשו לקבלת תג נכה, לגבי מי שנעשה נכה לראשונה לאחר שמלאו לו 65 שנה. השנייה - של חבר הכנסת אריה אלדד, שבה הוצע לבטל את התנאי המגביל של נהיגה בידי הנכה, אך להשאיר את הדרישה שהבעלות על כלי הרכב תהיה של הנכה. 
       
       אדוני היושב-ראש, בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הוצעו והוצגו אלטרנטיבות שונות להקלה בתנאים המזכים לקבלת תג נכה לגבי מי שנעשה נכה לראשונה אחרי שמלאו לו 65 שנה. אני שמח שבסופו של דבר אושרה, בתמיכת משרדי הממשלה, ההצעה שמבטלת כליל את סעיף 1ב, ובכך מושווים, באופן מוחלט, התנאים לקבלת תג נכה לגבי כלל הנכים.
       
       חוק חנייה לנכים מתיר לנכה לחנות במקומות המסומנים לנכים בלבד, וכן במקומות שבהם החנייה אסורה בדרך כלל. הוראות אלה מאפשרות לאדם עם מוגבלות בניידות אפשרות להחנות את כלי הרכב במקומות נוספים, כדי לאפשר לו גישה ויכולת שילוב בחיי היום-יום, יחד עם כלל תושבי המדינה, והדבר ברור.
       
       אני מברך את חברי, חבר הכנסת אלדד, שותפי להצעת החוק, ואני פונה לחברי הכנסת, לבית כולו, לקבל את הצעת החוק בקריאה הראשונה. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת יהלום. רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון על הצעת החוק. ראשון הדוברים, חבר הכנסת אריה אלדד - לא נמצא. חבר הכנסת אופיר פינס - לא נמצא. חבר הכנסת חיים אורון - לא נמצא. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - לא נמצא. חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא. חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה. 

יעקב מרגי (ש"ס):
       
	אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה ראויה. יש לברך את חבר הכנסת שאול יהלום, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ויש כמובן לתמוך בה, על מנת לקדם את מעמדו של הנכה בישראל, ועל מנת להקל על הנכים את חייהם, שממילא הם קשים. 

       אני מקווה שהשר שטרית חזר בו מאמירתו האומללה, שהנכים והקשישים יבואו למוסד לביטוח לאומי להוכיח שהם חיים - להוכיח שלא צמחה להם היד הקטועה, או הרגל הקטועה, או שמחלת הפוליו של המשותק נעלמה. 

       אני תקווה שחוקים מסוג זה יחזירו לנו את הרגישות החברתית ואת הרגישות לנכה, לחלש ולמוגבל, יסירו מאתנו, מהממשלה הזאת, את עורלת הלב ויחזירו לנו במעט מה שלקחו מהנכים, מהחולים, מהקשישים ומכל הנדכאים בחברה הזאת.
       
       רק לאחרונה, בשנים האחרונות, התחילה החברה להאיר פניה לנכים, לאותם מדוכאים, והנה הגיעו לנו מאי-שם, בממשלה זו, שני שרי אוצר עם לוח קיר, גיר ביד, מסיבת עיתונאים ופתרונות אין. 
       
       אני קורא לכל חברי הכנסת, כמובן, לתמוך בהצעת חוק זו. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת מרגי. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נמצא. חבר הכנסת מוחמד ברכה. חבר הכנסת עסאם מח'ול - לא נמצא. חבר הכנסת אחמד טיבי - לא נמצא. חבר הכנסת מגלי והבה - לא נמצא. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. אחריה – חבר הכנסת נסים זאב. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברכת את המציעים, חברי לסיעה, חבר הכנסת שאול יהלום, ועמיתי חבר הכנסת פרופסור אריה אלדד, על התיקון החשוב לחוק הנכים. 
       
       מדינת ישראל עשתה ועושה צעדים רבים וחשובים - גם אם לא תמיד מספיקים - למען אזרחיה בעלי המוגבלויות. הנציבות לשוויון אנשים עם מוגבלויות  עושה עבודה חשובה מאוד, וכך גם יתר הגופים שיש להם נגיעה בדבר. לנו, המחוקקים, נודע תפקיד חשוב בקידום מהלכים שיטיבו עם מגזר גדול ויקר זה. דווקא משום שיכולתם של אלו מוגבלת - אם בניידות, בראייה, בשמיעה - עלינו לעשות מאמץ גדול עוד יותר כדי לתת להם את התחושה שהחברה רואה בהם שווים לכל דבר. דומני כי ההבנה והמודעות לצורכיהם של הנכים עשתה כברת דרך ארוכה, ועם זאת, עדיין, לא אחת ולא שתיים אנחנו נתקלים ביחס מפלה, בלתי מתחשב ובלתי ראוי כלפי אנשים בעלי מוגבלויות. 
       
       יש הגבלות המקשות על נכים את תפקודם, לא במישור בין-אישי אלא ביחסם עם הרשויות, ואת החללים הללו אנחנו מנסים למלא פעם אחר פעם בתיקוני חקיקה אלה ואחרים. כזה הוא המקרה שלפנינו, העוסק במגבלה על מתן תו לרכב נכה למי שנעשה כזה לאחר שמלאו לו 65 שנים. 
       
       החוק במתכונתו הנוכחית מטיל מגבלות על אדם כזה ומגביל אותו לאפשרות נהיגה של הנכה בלבד, לעומת מי שנעשה נכה לראשונה בטרם מלאו לו 65 שנים, הזכאי לתג נכה לשני כלי רכב, ודי אם הוכיח כי הרכב עומד לשימושו האישי דרך קבע. כאן מוצע לבטל הבחנה זו ולהשוות את התנאים לקבלת התג. ההצעה הזאת ראויה, ואני כמובן אתמוך בה. 
       
       אני שבה ומחזקת את ידם של חבר הכנסת שאול יהלום המכהן כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות - חבר הכנסת יהלום עוסק לא מהיום בקידום מצבם ומעמדם של הנכים, ועל כך יישר כוחו - וגם של ידידי פרופסור אריה אלדד, על שגיליתם יוזמה ורגישות בתיקון החקיקה. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביקשו ממני לקצר, אני אשתדל עד כמה שאפשר. אני רוצה לומר שחוק חנייה לנכים הוא חוק ראוי, ואני מברך את המציעים. אף פעם לא היה מובן מה ההבדל בין נכה שהוא מעל גיל 65 לבין נכה שהוא מתחת לגיל זה. מדוע מי שלא הגיע לגיל 65 זכאי, למעשה, אפילו לשני כלי רכב, ומי שעבר את גיל 65, הרכב צריך להיות רק בבעלותו?
       
       אני רוצה לומר לכם שזה גרם לבעיות קשות. מסיפורים ומעובדות שהכרתי, בנים קנו על שם אביהם או אמם רכב כדי לזכות בחנייה, וזו היתה הסיבה היחידה, כי כמעט יום-יום הם שירתו את האב הקשיש, במשך שנים, ובסופו של דבר, כשהאב נפטר, היתה בעיה בצו ירושה. היה צריך להוכיח שהרכב הוא שלו. זה גרם אפילו לסכסוכים כאלה ואחרים. היה צריך להוכיח שהוא שילם עבור הרכב, ולכן הדבר הזה בכלל מיותר לחלוטין. 
       
       אדרבה, אני חושב שמי שמעל גיל 65  זכאי לא פחות, וגם ההיגיון אומר שלצערנו הרב, בדרך כלל קשישים הופכים לנכים במהלך השנים, ולכן אני בהחלט תומך ברכב. אני רק רוצה לאחל החלמה מהירה לנכים.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אל תתמוך ברכב, תתמוך בחוק.  
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       ודאי שאני תומך בחוק, אבל אני לא יכול לתמוך בממשלה נכה עם מוגבלויות, שגם צריכה תג חנייה ולעשות חשבון נפש לאן היא נוסעת במהירות ובחיפזון להתנתקות חד-צדדית, בלי שום היגיון מאחורי העניין ובלי שום גיבוי בין-לאומי. מתחננים לארצות-הברית שתכיר בהתנתקות מעזה, ובתמורה נמסור עוד שטחים ביהודה ושומרון. אני חושב שהממשלה הזאת חולה, נכה, וצריך לאחל לה רפואה שלמה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת זאב. חבר הכנסת אורי אריאל. אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואם הוא לא יהיה - חבר הכנסת איוב קרא. אחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת דוד טל. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותך, אדוני היושב-ראש, האם לא היה נכון שיהיה פה אחד השרים, או שהממשלה צומצמה עד מאוד ולא יכולה לעמוד בעומס הזה?
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אני חושב שזה מסוג השאלות שגם אתה צריך לענות עליהן, אדוני הדובר, אבל אתה צודק בהחלט, אנחנו לא רואים בעין יפה שאין נציג של הממשלה, גם לא השר התורן. אני מבקש שהשר התורן יוזעק למליאה ויהיה כאן. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כן, אולי תצליחו להביא מישהו שיוכל לפחות להשיב או להתייחס לבאים אחרי. 
       
       ראשית, ברכות ליוזמי החוק הזה, חבר הכנסת שאול יהלום וחבר הכנסת פרופסור אריה אלדד, שעשו דבר נכון והביאו לתיקון. הדבר ראוי וצריך לבדוק אם יש עוד בעיות מהסוג הזה ולהעמיד אותן לתיקון. 
       
       מה עושים לגבי תו חנייה לממשלה שהיא לא בת 65, היא אפילו לא בת שנתיים? היא עם הרבה קרונות, עמוסה לעייפה, הרבה דברים לא בריאים יש עליה, ומחפשים לה חנייה. מה שחשוב זה קודם כול שלא תהיה נכה. צריך לתמוך בה ולחזק אותה, כדי שתעמוד על שתי רגליים יציבות, ולא תחשוב שאם היא תברח – שהרי נכים יש להם קושי בבריחתם, ואני לא רוצה להשתמש בדוגמאות של אנשים, כי אולי מישהו ייפגע – הממשלה, לאן תברח? תברח מעזה? לאן תגיע, אדוני היושב-ראש? אחרי זה אולי מישהו יציע לה גם לברוח מיו"ש. יכול להיות כדבר הזה? 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       יש כאלה שרואים את זה בעין יפה. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בנכות שלה היא לא תספיק לעמוד בקצב, אדוני היושב-ראש, ואם מישהו רוצה שהיא תברח גם מיו"ש, הוא צריך לחזק אותה. ואם תרצה הממשלה הזאת גם לברוח מירושלים? נו, מה יהיה? היא נכה. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       צריך לסנדל אותה. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הבעיה היא שברכב הנכה הזה הנהגים לא מספיק מיומנים. תאר לך רכב שיש לו בעיה, אבל נניח הנהג הוא מנוסה מאוד, הוא אחראי מאוד. יש פה בעיה קשה, וראוי שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות שבראשה אתה עומד, חבר הכנסת שאול יהלום, תתעסק גם עם הממשלה ותעזור לה למצוא פתרונות. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחבר הכנסת אורי אריאל. חבר הכנסת טלב אלסאנע - לא נמצא. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת דוד טל. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מחזק את ידי יוזמי החוק. אני חושב שהוא חוק ראוי, גם כנכה צה"ל וגם כמי שמבין ללבם של הנכים. 
       
       אבל אני רוצה לנצל את הבמה כדי לדבר על נכים אחרים שלא מוגדרים נכים, אבל הם נכים בפועל. אלה אותם מכורים לסמים וכל מה שקשור לסוגיית הסמים. היום נערך בוועדה בראשותי דיון בקשר להקניית ידע בסיסי להורים שרוצים לסייע באופן התנדבותי בהדברת נגע הסמים ביישובים השונים. שמחתי מאוד לשמוע שראש עיריית הרצלייה, יעל גרמן, הנהיגה קורס חדש של לימוד בילוש, סדרה שעוברים הורים מתנדבים כדי לסייע למשטרה, לכוחות השיטור ולאזרחים. הסדנה הזאת מקנה ידע בסיסי להורים מתנדבים כדי שיוכלו לעזור למשטרה בסיורים, באבחון ילדים בסיכון וכו', והם גם מפעילים קו או מוקד שאליו אפשר להתקשר ולשמוע ייעוץ בסוגיה הזאת. 
       
       אני חושב שזה מאוד חשוב, מכיוון שאם אנחנו רוצים למזער את התופעה הזאת, אין לי ספק שזה תלוי קודם כול בהורים. אם ההורים לא מתגייסים וחושבים שהמשטרה או זרועות הממשלה השונות יביאו את הבשורה לילדינו או לחברה בישראל, הם לא יודעים על מה הם מדברים. ההורים צריכים להיות חוד החנית, והם צריכים להסתייע בזרועות של הממשלה, כולל משטרה, משרדי הרווחה, הבריאות וכו' וכו'. 
       
       בעצם, ההורים צריכים להיות חוד החנית, והם צריכים להסתייע בזרועות הממשלה שכוללות את המשטרה, משרד הרווחה, הבריאות וכו'. אבל, ההורים, שלא יגידו: זה לא בפתח ביתנו, כי אנחנו מדברים על הרצלייה. דווקא הרצלייה מוכה, והיא חוד החנית של המלחמה בנגע הזה, למרות הרמה הסוציו-אקונומית הגבוהה יחסית בעיר הזאת. הם מצאו לנכון לצאת למאבק קשה וחשוב לטובת הילדים, בני-הנוער והחברה, והקצו את כל המשאבים, את כל המידע ואת כל מה שיש להם על מנת למזער את התופעה הזאת. הלכו ועשו את אותן פעולות, ורמת-השרון ורעננה הולכות בדרכם. 
       
       אני קורא לכל תושבי מדינת ישראל ללכת בעקבות הרשויות הללו, שעושות את הכול כדי למזער את התופעה הזאת. אני חושב שזה בנפשנו. אם אנחנו לא נתמודד עם זה היום, אם נגיד שזה לא בפתח ביתנו, נכה על חטא יום אחד, כי אתה אף פעם לא תדע מתי ילדיך נגעו בסם הממכר הזה. לכן, אני שמח על הדיון הזה בנושא הנכים. אשמח עוד יותר שכל הבית הזה יתאחד סביב סוגיית המלחמה בנגע הסמים.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.  חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כשאר חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לברכות ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום, ולחבר הכנסת אריה אלדד על הצעת החוק הזאת - התיקון השלישי בהצעת החוק הזאת. 
       
       אני חושב שבמסגרת הזאת, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בשבתו על הכיסא החשוב הזה, יכול להביא מזור בהרבה נושאים שלכאורה נראים קטנים מאוד, אבל אם אנחנו מצרפים אותם אחרי כל חוקי ההסדרים השונים שהיו בשנים האחרונות, שדרסו ברגל גסה את הנכים מכל הסוגים - המבוגרים שבהם, מעל גיל 65 ומתחת לגיל 65 - אני חושב שטוב תעשה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בראשות יושב-ראש הוועדה, אם תסרוק את חוקי הביטוח הלאומי. לעניות דעתי, יש הרבה מאוד חוקים שטעונים תיקון כפי שהחוק הזה היה טעון תיקון. 
       
       טוב שהדבר הזה נעשה כרגע. אשמח להצטרף לתמיכה בחוק הזה. תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת דוד טל, תודה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 3) (השוואת תנאים לקבלת תג נכה), התשס"ד-2004 - הצבעה בקריאה ראשונה. ההצבעה החלה.

הצבעה מס' 7
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 14
נגד - אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון מס' 3) (השוואת תנאים לקבלת תג נכה), 
התשס"ד-2004, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק האמורה התקבלה ברוב של 14 תומכים, ללא מתנגדים וללא נמנעים. היא תועבר להמשך הטיפול ולהכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית לוועדה העבודה, הרווחה והבריאות.
       
       

הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 23) (מענק חימום), התשס"ד-2004
[רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/37).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 23) (מענק חימום), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דוד טל, אילנה כהן ועמיר פרץ - קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק חבר הכנסת דוד טל.
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, לא אלאה אתכם. כבר הצגנו את הצעת החוק בקריאה טרומית. הצעת החוק הזאת אולי לא גרנדיוזית, אבל היא חשובה מאוד לזקנים שגרים באזורים קרים. הצעת החוק הזאת באה לדאוג לכך שהאנשים הללו, שזכאים להבטחת הכנסה, יקבלו פעם בשנה, בחודש נובמבר, כ-3% מהשכר הממוצע במשק, והכסף הזה ייוּעד לחימום - באזורים הקרים במדינת ישראל. 
       
       בעבר היתה אבחנה בין קרים לקרים יותר, ואנחנו אפשרנו והסכמנו ששר הרווחה יקבע את האזורים הקרים, והוא יוכל להגדיר בתקנות אילו הם האזורים הקרים, ועל-ידי כך ייתוספו עוד עשרות אלפי זקנים, שלא קיבלו עד היום את הכספים הללו, למעגל האנשים שיקבלו.
       
       למעשה, המיוחד בהצעת החוק הזאת הוא, שעד היום חלק גדול מהזקנים לא ניצלו את החוק משום שהם היו צריכים לגשת לרשות המקומית, להגיש שם בקשות, לעמוד בתור, וזו היתה פרוצדורה שלמה. בהצעת החוק הזאת אנחנו מפשטים את ההליכים. אנחנו קובעים שהביטוח הלאומי יעשה זאת בצורה מסודרת, ללא טרחה לזקנים, ואנשים יהיו בביתם ויקבלו את הכספים הללו. נכון שאלה לא כספים גדולים, אבל הם מאוד חשובים בימים הקשים הללו. לאנשים שחיים רק מהבטחת הכנסה, כל 200 שקל נוספים אין ספק שהם עוזרים. 
       
       אשר על כן, אני מבקש את עזרתם ואת תמיכתם של חברי הכנסת בהצעת החוק הזאת. תודה רבה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת דוד טל, תודה. רבותי, אנחנו עוברים לדיון על הצעת החוק. ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת עמיר פרץ, ואחריו - חברת הכנסת אילנה כהן.
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להתנצל בפני קשישי ישראל ולומר להם: רצינו לחמם אתכם בחורף. לצערנו הרב, בשל התנגדות הממשלה לבטל את חובת ההנחה ובשל מדיניות שבה הקשישים בישראל נמצאים בעדיפות מאוד נמוכה - אבל אם לא הצלחנו לחמם אתכם בחורף שעבר, הרי לפחות נחמם לכם את הלב היום, כשנצליח אולי לאחד את הכנסת סביב הזכות הבסיסית שלא לקפוא מקור במדינת ישראל. זו זכות שהיתה מובנת מאליה, וכנראה היום רק החוק יביא אותה לכדי מימוש. 
       
       אנחנו מקווים מאוד שהחקיקה תושלם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ושאכן קשישי ישראל ידעו שבחורף הבא אנחנו נהיה ערוכים ומוכנים. אני מקווה שעד בוא החורף שר הרווחה יספיק להוציא את כל התקנות ואת כל הכללים שיהיו כלי הביצוע, כדי שלא יסתבר בסוף שגם החוק הזה יהפוך למלה ריקה, שגם כי יחוקק, הרי דרכי הביצוע לעתים הרבה יותר מסובכות מעצם הכוונה ורוח הדברים שנאמרות כאן במליאה.
       
       בצד החקיקה הזאת, שהיא באמת ניצוץ של תקווה שאולי חוזרות השפיות, ההגינות והרגישות למדינת ישראל, אני רוצה לומר לכם שאין ספק שההטעיה הגדולה שממשלת ישראל עושה לכולנו היא בזה שבערב פסח פתאום מודיעים שהסתיים המיתון. אינני יודע מה פתאום החליט נגיד בנק ישראל להצטרף לאמירה הזאת ולגבות את שר האוצר באמירה שהנה הסתיים המיתון בישראל. 
       
       אני שומע על כאלה שאומרים - מה המבחן של המיתון? המבחן של המיתון הוא, בראש ובראשונה, היכולת של אנשים בישראל לצאת לעבודה. איך אמר שר האוצר כאן: "צאו לעבודה, פרזיטים. צאו לעבודה, פרזיטים". הם מסתובבים ומחפשים עבודה, ואין עבודה. אתמול היה אצלי מישהו בן 50. הוא קיבל קצבה מהשנה אחרי ששירת, והורידו לו 35% מהקצבה. הוא אומר לי שהוא מחפש עבודה, ואני אומר לו: "לא יכול להיות. שר האוצר אומר שיש עבודה". הוא אמר שהוא שלח קורות חיים עם הגיל האמיתי ולא ענו לו, ושבועיים אחר כך הוא החליט לשלוח קורות חיים והוריד בהם 20 שנה מהגיל וקיבל כ-20 הצעות. שימו לב: אדם בן 50 במדינת ישראל, שכל כך מדברים בה גבוהה-גבוהה, כבר מוציאים אותו ממעגל העשייה במדינת ישראל.
       
       טוב שהקשישים, שכבר הגיעו לגיל זיקנה, יקבלו קצת חימום. נחמם לכם את הלב. אני מקווה שבעזרת השם ובעזרת הכנסת נצליח גם להביא בשורה למובטלים בישראל. תודה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       חבר הכנסת עמיר פרץ, תודה.  חברת הכנסת אילנה כהן, בבקשה.
       
אילנה כהן (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברי דוד טל על הצעת החוק. אני חושבת שזה יום שונה, שסוף-סוף במקום לקחת מהקשישים - כפי שאומרים: אל תשליכני לעת זיקנה – דואגים להם לפחות למינימום, שלא יהיה להם קר בחורף. הם צריכים לקבל הבטחת הכנסה, לגור לבד ובגיל פרישה. ומה רצו? שאותם אנשים ילכו גם להגיש בקשה שקר להם. הרי מי שקר לו ומי שחי בתנאים כאלה, אפילו לא יוצא מהבית. אין ספק שצריך לברך על הצעת החוק הזאת, כי היא באה לתת באופן אוטומטי, אם האדם זכאי. הרי מה רצו תמיד? עשו חוקים כדי להגיד שעשו חוקים. אבל למעשה, לא יכלו לממש אותם. על כן, אני חושבת שטוב שעושים דברים כאלה, כמו גם החוק הקודם בעניין תו חנייה לנכים. 
       
       הגיע הזמן שנחשוב גם על זה. אני תמיד אומרת לכם ומזכירה לכם בתור אחות, שאף אחד לא יברח מגיל הזיקנה, כולנו נגיע לזה. אם לא נדע לכבד את ההורים שלנו ואת האנשים האלה, בעתיד לא ידעו לכבד אותנו. נמשיך עם חוקים כאלה ונדע ימים טובים יותר. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חברת הכנסת אילנה כהן. חברי הכנסת אופיר פינס, אורון, דהאמשה ורביץ אינם נוכחים. חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת ועמיתי מסיעת עם אחד, יישר כוח. הצעת החוק ראויה, והיא מיטיבה עם מקבלי הבטחת הכנסה ועם הקשישים בנושא מענק החימום, בשיעור 3% מהשכר הממוצע במשק. תעשו חשבון, זה לא הרבה. אבל הגדולה של הצעת החוק הזאת היא הזכאות האוטומטית. 
       
       אני רוצה לברך, תתפלאו, גם את נשיאות הכנסת על העיתוי המוצלח בהעלאת חוק זה, דווקא בימים שהשר שטרית אומר על כל מקבלי הקצבאות, שהם כבדים עליו מנשוא. וזה תרתי משמע, גם מהתנשאות. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השר שטרית קורא לכל מקבלי הקצבאות הקשישים להגיע למוסדות הביטוח הלאומי ולהוכיח שהם חיים. נשיאות הכנסת וסיעת עם אחד נתנו את התשובה הטובה ביותר על ההתנשאות של שר האוצר – הזכאות האוטומטית, ללא טרחה רבה בהגעה למשרדי הביטוח הלאומי ובמילוי הטפסים. 
       
       בבדיקה שנעשתה בשנים עברו נמצא, שאחוז נמוך מזכאי קצבת החימום ניצלו את הזכאות הזאת, כי במקום לגשת למוסד לביטוח הלאומי כדי לקבל 100-200 שקלים, לחכות בתור של מקבלי קצבת הבטחת הכנסה והמובטלים וכל הזכאים השונים, הם היו מוותרים. 
       
       תבוא עליכם הברכה. אם היתה קשישה מרוקנית מברכת אתכם עכשיו, היא היתה אומרת: שהקדוש-ברוך-הוא יחמם אתכם כמו שחיממתם אותנו. כל טוב. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת מרגי. חבר הכנסת זחאלקה - לא נמצא. חבר הכנסת ברכה. חברי הכנסת מח'ול, טיבי ווהבה לא נוכחים. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה; אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל; אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, והוא יהיה אחרון הדוברים. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, מי ששומע את הנאומים מעל הבמה חושב שגאולת הקשישים הגיעה. אין קול ענות גבורה ואין קול ענות חלושה. 
       
       חבר הכנסת דוד טל, ידידי, אם אתה היית מביא היום הצעת חוק, שצריכים לשלם את הפרוטות האלה לקשישים לצורך חימום, בחלומות זה היה עובר. החוק אומר, שבמקום שהקשישים יעמדו בתור, נשלח להם בתלוש. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       לא, מעגל הקשישים גדל עוד ב-20,000.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       בסדר, הוא גדל, אבל זאת לא המצאה שהיום אתה בא להעניק לקשישים את דמי החימום. אני מכיר את ההיסטוריה היטב, לפני 21 שנים הייתי סגן ראש עיריית ירושלים וממונה על תיק הרווחה. אני עוד זוכר את תקופת "הפנתרים", כאשר החימום בבית היה על נפט והיו מחלקים חביות של נפט. כל קשיש היה מקבל חבית של נפט הביתה. בסופו של דבר, העליתי רעיון ושאלתי: מה עם מי שאין לו תנור נפט, מה עם מי שיש לו תנור חשמלי, האם הוא לא יקבל? אמרו: טוב, ניתן לו כסף במקום נפט. אמרתי שאי-אפשר לחלק לשכונה אחת נפט ולשכונה אחרת לתת כסף, ולכן צריך להעביר את זה להמחאה כספית. כך זה בוצע בעיריית ירושלים במשך שנים. את הכספים היינו מקבלים ממשרד העבודה והרווחה, ועיריית ירושלים היתה משלימה. במהלך השנים זה נכנס בחוק והכירו בעניין הזה. 
       
       אני מברך אתכם, אני לא מקל ראש, חלילה, בהצעה החוק הזאת. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       אתה לא מקלל אותנו?
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אני לא מקל ראש בהצעת החוק, אני מברך אתכם.  השאלה שלי, חבר הכנסת טל, היא מה קורה לאותו קשיש שקר לו באילת, והוא אומר: קר לי – האם הוא לא זכאי? הרי לקשישים קר בכל מצב, אז למה לחלק בין האזורים? איפה האינדיקציה, הבדיקה שלנו מבחינת הערים, אילו ערים קרות יותר ואילו קרות פחות? האם מתחת לטמפרטורה מסוימת זה נקרא קר? אני חושב שבעניין הזה צריך להיטיב עם כל הקשישים, ומי שלא קר לו בחורף – אולי חם לו מדי בקיץ וצריך לתת לו מענק קיץ, משום שחם יותר בעיר הזאת, ולא לעשות אפליה בין הקשישים. אני מקווה שסיעת עם אחד, שחושבת הרבה על הקשישים, תמצא את הדרך החוקית להיטיב עם הכלל, גם באותם אחוזים קטנים. תודה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת זאב. חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני רק רוצה לברך את המציעים. חבר הכנסת זאב ייצג אותי נאמנה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך את המציעים. אני תומך בחוק. אני חושב שזה חוק שהוא השקעה כדאית, זאת השקעה לעתיד. כפי שאמרה חברת הכנסת אילנה כהן, כולנו נגיע לשלב הזה, אז אנחנו משקיעים בעתיד על מנת להבטיח אותו. 
       
       חבר הכנסת טל, הקשבתי לדבריו של חבר הכנסת נסים זאב ויש בהם היגיון רב – להגדיר או להעריך את העלות של תנור חימום, ולשלם תשלום שנתי לכל הזכאים העונים על הקריטריונים, ואז הם ירכשו את התנור הזה או כל חלופה. 
       
אילנה כהן (עם אחד):
       
       זה בדיוק ככה, משלמים. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       לא, היום שירותי הרווחה קונים ומספקים. 
       
אילנה כהן (עם אחד):
       
       לא, זה יגיע באופן אוטומטי. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       היום מגישים בקשה, ויש כאלה שמקבלים ושירותי הרווחה מספקים להם. 
       
אילנה כהן (עם אחד):
       
       לא, זה בהמחאה. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       ביטוח לאומי משלם. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אז זה מצוין. הגמלה או התשלום מגיעים אליו במקום שיפנה - לחסוך את התור ואת המאמץ. זה רעיון מצוין, אני מברך עליו. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני בא מהפגנה שהתקיימה בעיר רמלה, שבה השתתפו גם חברי, שחלקם לא נמצאים כאן, חבר הכנסת דהאמשה וחבר הכנסת מח'ול. 
       
       על מה מפגינים? מפגינים כדי למנוע את הצורך בהפגנה חריפה וחמורה יותר בעתיד. מפגינים כדי להתריע על מצוקה אמיתית שקיימת בעיר רמלה, כאשר לא מרחיבים את תחום השיפוט של השכונות, ועל-ידי זה לא מאפשרים לאנשים לבנות בצורה חוקית. אז התושבים נזקקים לבנות, אך ללא היתר. לאחר מכן מוציאים נגדם צווי הריסה. על-ידי זה נוצר העימות. אז כאן מוציאים קריאה, לתכנן על מנת לאפשר לבנות כחוק. 
       
       אחד הדברים ששמעתי, שהם חמורים, ואני אפנה גם לראש העיר וגם לשר הפנים, שבשכונות חדשות מתאגדים תושבים יהודים כעמותה, ועל-ידי זה אך ורק חברים באותה עמותה זכאים לרכוש דירות באותה שכונה, ומונעים מתושבים אחרים, שהם ערבים, לרכוש דירות. אז מצד אחד יש המצוקה, מצד שני לאנשים אין האפשרות לרכוש דירות. שכונות ליהודים בלבד בעיר מעורבת זה דבר חמור מאוד, זה גם מעביר מסר שלילי מאוד, ואני לא רוצה להעלות בדעתי שהדברים האלה נכונים. אך אם הם נכונים, יש לבטל אותם באופן מיידי. זה ניסיון לעקוף את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, את הפסיקה של בית-המשפט הגבוה לצדק, שקובעת שיש עקרון השוויון, ואי-אפשר לעקוף את זה על-ידי עמותות או התאגדויות או על-ידי טריקים כאלה או אחרים.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. 
       
       אנו עובדים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 23) (מענק חימום), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה.
       
הצבעה מס' 8
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 12
נגד - אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 23) (מענק חימום), התשס"ד-2004, 
לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק נתקבלה בתמיכת 12 חברי כנסת.
       


הצעת חוק המים (תיקון מס' 19) (הקצאת מים לערכי טבע ונוף), התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/37).]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר מוחמד ברכה:

       אנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק המים (תיקון מס' 19) (הקצאת מים לערכי טבע ונוף), התשס"ד-2004, של חברי הכנסת שלום שמחון ולאה נס - קריאה ראשונה. תציג את הצעת החוק חברת הכנסת לאה נס.
       
לאה נס (הליכוד):

       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק המים  (תיקון מס' 19) שעולה פה היום לקריאה ראשונה נועדה להכין תשתית חוקית בסיסית שתאפשר שמירה ושיקום של ערכי טבע ונוף, ובכלל זה מעיינות, נחלים ובתי-גידול לחים. 
       
       חברי הכנסת, ב-50 השנים האחרונות הבאנו במו ידינו להרס של מרבית פניני הטבע בארץ. הנחלים שפיארו את הארץ הפכו לתעלות ביוב, והפיתוח המואץ דרס לא מעט אתרי טבע ייחודיים. מתוקף אחריותנו למען ילדינו וילדי ילדינו אנו נדרשים לשינוי בכללי ההתנהגות שלנו ולהתאמתם למציאות המשתנה.
       
       כדי לעשות כן יש לכוון לשני יעדים: האחד, הגנה מרבית על ערכי הטבע והנוף ששרדו, והשני,  שיקום ושחזור ערכי הטבע והנוף שהיו ונעלמו. הבעיה היא שבחוק כיום אין לטבע זכות למים, כך שלמרות כל הרצון הטוב, המצב לא השתנה. את הבעייתיות הזאת בא החוק הזה לפתור, עם הגדרה של זכותו הלגיטימית של הטבע למים. 
       
       חברי הכנסת, משבר המים שפקד את ישראל בשנים שעברו גרם לסכנת הכחדה של פניני טבע ייחודיות במדינה. 500 בתי-גידול לחים נמצאים בסכנת הכחדה, בעלי-חיים רבים אף הם נמצאים בסכנה. מאחר שהסדרי המים לצורכי הטבע נגזרים ממצב ומניהול משק המים הארצי, סדר העדיפויות בחלוקת משאבי המים משאיר את צורכי הטבע כמעט תמיד בסוף הרשימה.
       
       לכן חייבת להיות חקיקה שתסדיר את הנושא הזה, בתקווה שערכי הטבע הם ברשימת הזכאים. אנו יודעים מן הספרות כי הטבע צריך התערבות והשבה של לפחות חלק ממה שהיה בעבר, כדי להמשיך ולהתקיים. יש לציין שמדובר בעיקר במים שיוצאים וחוזרים למשק המים של מדינת ישראל. מים שיוזרמו לנחלים ישובו אלינו לאחר שיחלחלו למי התהום, כך שרק חלק קטן מאוד זורם אל הים והולך כביכול לאיבוד. אני אומרת כביכול, משום שזאת צריכת הטבע, ובסך הכול לא מדובר פה במספרים מאוד גדולים. 
       
       גם בתרגום למושגים כלכליים, ברגע שנפתח את הטבע, נהפוך מקומות רבים לאתרי תיירות, נמנע נזקים המובילים בסופו של דבר להוצאות, כך שבסופו של דבר יהיה פה גם רווח כלכלי. 
       
       גם היום יש הקצאת מים לנחלים ולשמורות הטבע, אך זה נעשה באמצעות רצון טוב או על-ידי החלטת ממשלה הדורשת הליך ארוך ומסורבל. בפועל, כאשר מגיע רגע של משבר, בלם הזעזועים זה הטבע. שמורות הטבע והנחלים הם אלה שסובלים מהמצב הקשה של משק המים, ורק חוק עשוי להסדיר את הנושא הזה.
       
       האילוצים הכלכליים הובאו בחשבון, ועל כן הוכנה עבודה כלכלית לעניין הזה על-ידי רשות הטבע והגנים ואגף המים והנחלים של המשרד לאיכות הסביבה. 
       
       במסגרת החוק מוצע גם שנציב המים ימסור לוועדת הכלכלה של הכנסת עד 1 באפריל של כל שנה הודעה בדבר כמות המים שהוחלט להקצות במהלך אותה שנה למטרה זאת, ואם חל שינוי בכמות המים המוקצית למטרה, ימסור נציב המים על השינוי.
       
       לסיום, עלינו לזכור כי מקורות המים השונים בטבע הם אוצר בלום, שהאדם הפיק מהם רבות בעבר וממשיך להפיק מהם גם בהווה, ובני-האדם הרסו את המערכות הללו, כך שגם מבחינה מוסרית יש תוקף לדרוש מים לטבע. 
       
       אני מבקשת מכל יושבי הבית הרבים שנמצאים פה לתמוך בהצעת החוק הזאת, וגם להודות בהזדמנות זאת לחבר הכנסת שלום שמחון, מיוזמי החוק המובילים.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. אנחנו עוברים לדיון. חבר הכנסת אופיר פינס - לא נמצא. חבר הכנסת חיים אורון - לא נמצא. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - לא נמצא. חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא. חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נמצא. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - לא נמצא. חבר הכנסת מוחמד ברכה. חבר הכנסת עסאם מח'ול - לא נמצא. חבר הכנסת אחמד טיבי - לא נמצא. חבר הכנסת מגלי והבה - לא נמצא. חבר הכנסת חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

נסים זאב (ש"ס):

       אדוני היושב-ראש, מקורות המים במדינה הם קניין הציבור. הם נתונים לשליטתה של מדינת ישראל, ומיועדים לצורכי התושבים, לפיתוח הארץ. מקורות המים כוללים מעיינות, נחלים, נהרות, אגמים, ושאר זרמים של מים טבעיים, מוסדרים או מותקנים, וכל אדם זכאי ודאי לקבל מים. השאלה היא הקשר בין הקרקע והמים, כאשר לאדם יש מבחינה קניינית הזכות על הקרקע – האם הוא זכאי גם על האוצרות הטמונים מתחת לפני הקרקע?

לאה נס (הליכוד):

       המים זה קניין מדינה.

נסים זאב (ש"ס):

       המים זה קניין מדינה, ואם הקרקע היא קניין אישי של האדם, הוא לא זכאי. 
       
       אני בהחלט מברך על הצעת החוק, ואני אתמוך בה. אני חושב שהקצאת מים לערכי טבע ונוף זה דבר שמחייב אותנו כדי לשמור על הטבע, שלצערנו הולך ונמחק בגלל הבצורות שהיו בשנים האחרונות. ברוך השם, זכינו שבשנה שעברה והשנה פחות או יותר מדינת ישראל נכנסה לאיזון מסוים, ואפשר היום - במצב היום, לא לפני שלוש שנים - כן לשמור, כי נחלים שהיו מיובשים, ולא היו בהם מים, היום הם כן זורמים, ואפשר לשמור עליהם, בתנאי שאנחנו ניתן את הכלים לכך. לכן כולנו שותפים.
       
       אני רוצה להתייחס לנושא מי הכינרת, שלמעשה, הגענו לגבול, כמעט לקו האדום. אני לא יודע אם אנו באמת מנצלים את המשאב הלאומי של המים. היום אנו נמצאים במצב שיכולים להעביר את  המים לנחלים או לאגמים, או אפילו לבורות, כפי שעשו בעבר. אין מספיק תשתיות, וצריך לתת את הדעת על כך, כי בימים ובשנים של בצורת אנחנו רואים את הלחץ ואת הקשיים שהמדינה צריכה להתמודד אתם.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה. תודה. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם הוא יהיה כאן, כמובן.
        
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש מוצרי יסוד שאלוהים ברא ונתן אותם לאנושות כולה. החוקים שהוא קבע אומרים שאסור למדינה או לכל ציבור שהוא למנוע מאחרים את הזכות למוצר הזה. שני המוצרים החשובים שבאים בחשבון הם המים והאוויר לנשימה. בינתיים לא עולה על הדעת שימנעו לנשום אוויר, או ייחדו אותו לציבור כלשהו או לאנשים כלשהם. אבל לגבי המים, זה אכן קורה. זה קורה קרוב מאוד אלינו, ובתוכנו. 
       
       אומנם, קורה שיש מקומות שבהם המים לא מספיקים לכל האנשים, זה נכון. אבל יותר מזה גורם לחיסרון, כשיש חלקים בציבור שצורכים פי-שניים, פי-שלושה ופי-עשרה מחלקים אחרים. אולי הם רואים שזה נכון, זה טוב, וזה כאילו ממש נורמלי, וחייבים לחיות לפי זה. 
       
       התחלתי במושגי היסוד, כי למעשה היסוד הוא - נדמה לי שזה מקובל או ראוי שיהיה מקובל על כל בני-האדם באשר הם - שבמוצר חיוני כזה, זכותם של כל בני-האדם למוצר הזה היא זכות יסוד, ואם המוצר חסר, זכותם להתחלק בו באופן שווה. לא יכול להיות שציבור כלשהו או חלק כלשהו, מפני שיש לו אמצעים או שיש לו כוח או שיש לו אפשרויות נוספות, ימנע מאחרים את השימוש במוצר הזה. 
       
       אני כיוונתי את דברי לחלוקת המים לא רק בתוך המדינה, אלא גם לגבי אחינו הפלסטינים, שלידם ההתנחלויות פורחות ומבזבזות מים בסיטונות, ובמעט שיש להם מוצאים לנכון המתנחלים לשחות יחד עם הכלבים שלהם - בתוך מאגרי המים ששותים מהם. זה היה בעיתונות בימים האחרונים.
       
       אני לא שמעתי שמישהו הרים קול זעקה, ולא שמעתי שהממשלה מתכנסת לישיבת חירום כדי לומר לכל העולם, שבמוצר יסוד זה היא לא תיתן לציבור כלשהו למנוע מאחרים את הזכות למים. 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       משפט אחרון, אדוני היושב-ראש. אני מבסס את דברי על השקפת הדת האסלאמית הברורה והנחרצת בעניין הזה, אני מניח שכך גם הדת היהודית או דתות אחרות. כל דת שמקורה באל חייבת שבעניין הזה תהיה לה השקפה דומה. 
       
       מוצר יסוד זה הוא רכוש כולם, זכות כולם, ואסור למנוע מאחרים את הזכות לגשת אליו או לקבל אותו, ועל הזכות הזאת ניתן להילחם. כולי תקווה שנדע לכלכל את צעדינו גם בעתיד, שלא תפרוצנה פה מלחמות בגלל המים, ושאנשים ידעו איך לכסות את המחסור גם בדרכים אחרות. ברוך השם, יש עכשיו טכנולוגיה, יש אפשרות של התפלה ויש אפשרויות בלתי מוגבלות להמתקת מים כדי לאפשר גם לאחרים את הזכות השווה הזאת. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני תומך בהצעת החוק. 
       
       בהמשך לדבריו של חבר הכנסת דהאמשה, אני רוצה לציין שכל מה שקיים בטבע, בראש ובראשונה אמור לשרת את האדם. גם כשאנחנו משמרים את שמורות הטבע, את הנוף ואת הנחלים, המטרה היא לשרת את האדם. 
       
       יש מדיניות שמשתמשת במי השתייה כאמצעי ענישה, כדי להשיג מטרות פוליטיות. זאת אומרת, הולכים ומנתקים יישוב, או לא מספקים מי שתייה ליישוב שלם, בטענה שהיישוב הזה לא מוכר, והמטרה היא לאלץ את התושבים לעזוב את היישוב על מנת לקבל את השירותים הבסיסיים. זה מתחיל מחינוך, רווחה, בריאות, ומגיע עד מי השתייה. משתמשים בשירותים הבסיסיים האלה כסנקציה או כעונש; מענישים את האנשים שרוצים להמשיך לחיות על האדמות שלהם, ביישובים שלהם, אף שהשלטון אינו מכיר באותו יישוב, אבל התושבים מכירים ביישוב שלהם, והם אזרחי המדינה, והם קיימים. הם קיימים לכל צורך ועניין פרט לקבלת הזכויות. 
       
       ביישובים רבים בנגב, החל מהיישוב אל-פורעא, שיש בו בית-ספר יסודי עם 1,100 תלמידים, ורק בשבוע שעבר ועדת החינוך, לרבות חבר הכנסת מוחמד ברכה, יושב-ראש הישיבה, ביקרנו ביישוב הזה. בכל היישוב, שיש בו כ-6,000 נפשות, אין מי שתייה. אנחנו מגיעים לעונת הקיץ ולאנשים לא יהיו מים לשתות. אנחנו לא מדברים על בריכות שחייה, אנחנו מדברים  על מי שתייה; אפילו לא על מים לחקלאות. 
       
       מדינה לא מספקת לאזרחיה את הזכות הבסיסית, ולא חינם - הם מוכנים לשלם. היא שוללת מהם את הזכות לקבל את המוצר הבסיסי היסודי הזה, שהוא מים לשתות. איך אפשר להתקיים בלי זה? ולאחר מכן באים בטענות כלפי התושבים, בכל מיני מושגים כאלו או אחרים. מי ששולל מאזרח את הזכות הבסיסית עושה פשע. זו זכות יסוד לכל אדם ואדם, וקל וחומר לגבי כל אזרח. 
       
       לכן, אנחנו בכנסת צריכים להיות מאוחדים בדעה שהזכות לקבל מי שתייה היא זכות  בסיסית ויסודית. היא איננה תלויה ברצון כזה או אחר, בוודאי איננה נתונה למשא-ומתן פוליטי, על מנת להשיג מטרה זו או אחרת, שאיננה לעניין. תודה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה, חבר הכנסת טלב אלסאנע. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המים (תיקון מס' 19) (הקצאת מים לערכי טבע ונוף), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה - קריאה ראשונה כמובן. בבקשה.
       
הצבעה מס' 9
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק המים (תיקון מס' 19) (הקצאת מים לערכי טבע ונוף), 
התשס"ד-2004, לוועדת הכלכלה נתקבלה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק התקבלה ברוב של עשרה חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים, והיא תועבר לוועדת הכלכלה של הכנסת. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       שלי לא נקלט.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אז 11 תומכים, לרבות קולו של חבר הכנסת נסים זאב, אם הצבעתו לא נקלטה במחשב. תודה.
       
       

הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 2) 
(ניצול מרות בלימודים), התשס"ד-2004 
[רשומות (הצעות חוק, חוב'  כ/38).]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 2) (ניצול מרות בלימודים), התשס"ד-2004, של חברת הכנסת גילה גמליאל. בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, חברי הכנסת, סגן השר, היום אני מבקשת את תמיכתם בהצעת חוק למניעת הטרדה מינית, את תיקון החוק בעניין ניצול מרות בלימודים. היום עולה הצעת החוק לקריאה ראשונה.
       
       הצעת החוק באה על מנת למנוע מצבים, כפי שנתקלנו בהם, שתלמידים ותלמידות וסטודנטים מכיתות י"ב, י"ג וי"ד, אינם כלולים בחוק הטרדה מינית כקטינים. בעקבות התיקון, גם הם ייכללו בכל מה שקשור בחוק בעניין של יחסי מרות.
     
       הצעת החוק תמנע מצבים שבהם נתקלנו בעבר, או לפחות מלכתחילה יהיה ניתן לאתר את כל הבעיות סביב היחסים בין מורים לתלמידים בכיתות האלה, כדי שלא נצטרך להיחשף לבעיות קשות כפי שנתקלנו בעבר עם אותו מורה שנעצר רק בשלבים מאוחרים ביותר בגין המעשים המגונים שהוא ביצע בתלמידיו בפתח-תקווה. במקרה דנן התלמידים היו אומנם בכיתה י"א, אבל אין הבחנה בין כיתות י"א לי"ב, במיוחד נוכח העובדה שברגע שהחוק ימוקד בהיבט של יחסי המרות בין תלמידים למורים, ייתנו כבר קודם את הדעת על יחסים חריגים שניתן אולי לזהות עוד בשלבים מוקדמים. הצעת החוק תפתור בעיות נוספות, כל מה שקשור לאותם מרצים שמנצלים את מעמדם ופוגעים בסטודנטיות. 
       
       אני רוצה להציג מחקר שנערך בקמפוסים השונים ומגלה בעצם מה המצב של הסטודנטיות במדינת ישראל בכל הקשור להטרדות מיניות ומעשים מגונים. המחקר מצא, כי 80% מהסטודנטיות חוששות מתקיפה מינית, וכמעט מחציתן סיפרו שהן פוחדות תמיד או לעתים קרובות. יותר מזה, למרבה הצער מהנתונים שנחשפו במחקר גם ניתן להבין את החששות. כ-8% מהסטודנטיות דיווחו כי הן נאנסו, 9% סיפרו כי הן קיימו יחסי מין בכפייה, 8% חוו ניסיון אונס ו-16% נפלו קורבן למעשה מגונה בכפייה. כלומר, כ-41% מהנשאלות חוו לפחות סוג אחד של תקיפה מינית וכמחציתן חוו יותר מתקיפה מינית אחת. אלה נתונים שאולי לא משליכים ישירות, אבל הם מציגים תמונת מצב מסוימת לגבי האווירה. 
       
       חשוב לציין שהנציגות של המועצה להשכלה גבוהה, שהיתה בישיבה של הוועדה לקידום מעמד האשה, כשקידמנו את החוק בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה, גם כן הסכימה שאכן מדובר בתופעה ידועה בקמפוסים. לאו דווקא מתקבלות תלונות, אבל ממה שידוע לנו באופן כללי על הטרדות מיניות, אזי לא תמיד המוטרדות מגישות תלונות בסופו של תהליך. המטרה כאן היא למנוע את המצבים האלה. 
       
       הצעת החוק מתייחסת לתלמיד בכיתה י"ב, י"ג או י"ד שאינו קטין,  תוך ניצול יחסי מרות בלימודים, וגם לתלמיד או סטודנט הלומד במוסד כאמור בסעיף 7, תוך ניצול יחסי מרות בלימודים, דבר שקיים באופן כללי במוסדות השונים.
       
       אני אודה לכם על תמיכתכם בהצעת החוק על מנת שנוכל לקדם אותה. תודה רבה. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחברת הכנסת גמליאל. אנחנו עוברים לרשימת הדוברים. חברי הכנסת פינס-פז ואורון לא נוכחים. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.  
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בגדול, אני כמובן נגד כל אפשרות של כפייה או פגיעה או הצעה מינית כלשהי, ודאי שלא כאשר יש יחסי מרות או יחסי תלות כלשהם בין הצדדים, גם כאשר הם מבוגרים, מה גם שזה אסור לפי החוק. לא כל כך הבנתי מה החוק הזה בא להוסיף, כי הפגיעה המינית אסורה בכלל ולא צריך להגביל את זה בין סטודנטיות ומורים. הם לא חלק מכלל הציבור? זה אסור על-פי החוק גם לפני ההצעה הזאת. אין לי שום דבר נגד ההצעה, אני בוודאי לא אתנגד לה, אבל אינני יודע מדוע צריך לתמוך בה אם היא מיותרת או לא כל כך נחוצה במכלול החוקים. אני יודע שלפעמים יש הצעות ויש גם חיקוקים שבאים מתוך דאגה. אני לא נגד, אבל לפעמים זה גם מסבך את המצב או יוצר תסבוכות נוספות, היות שהעניין כבר הוסדר. 
       
       בהזדמנות הזאת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה משפטים לא על העניין הזה. שמעתי הערב בחדשות - נדמה לי שגם אחרים שמעו -  שסביב העיר עזה נאספים כוחות טנקים וכוחות מסיביים ביותר מאשר מקום אחד. אינני יודע מה הכוחות האלה יעשו ומה הם יחדשו. רווינו מדם, היה מספיק כוח ומספיק אלימות בכל הכיוונים ומכל הכיוונים. נדמה לי שגם מר שרון בעצמו יודע עכשיו שבכוח בלבד אף פעם לא יהיה פתרון. אני לא רוצה לפסול שימוש בכוח באופן עקרוני, אף שזה פסול, אבל עם כל השימושים בכוח שנעשו במדינה הזאת נגד העם הפלסטיני, ובשלוש השנים האחרונות במיוחד, הוכח הלכה למעשה שכאשר העולם שותק או תומך בצעדים של הממשלה ושל מר שרון, הצעדים האלה הביאו רק ליותר כוח, ליותר אלימות וליותר שפיכות דמים. אפילו אם הדמים לא מתאזנים מבחינת הכמות, הרי הם בוודאי מתאזנים מהבחינה הזאת שמדובר בדמם של בני אדם.  כל טיפת דם יקרה, וכל שימוש מיותר בכוח אשר איננו מביא לשום מטרה נכונה, כאשר אפשר להגיע לתוצאות ולהסדרים בלעדיו, ודאי שאיננו דרוש ואיננו רצוי. 
       
       אני פונה לממשלת ישראל לא לגלוש לצעדים אלימים, לא להיכנס לעיר עזה, לא לפרברים שלה, ולא לגרום לשפיכות דמים נוספת. כולנו נגד הפיגועים באשר הם וכולנו נגד שפיכות דמים, בין  שהיא בצד הזה של הגבול או בצד האחר. יש רק מוצא אחד, וזה כבר הוכח במעשים. המוצא היחיד  הוא לשבת עם הפלסטינים, ולא להמשיך לומר שאין פרטנר ואין מי שידבר. יש פרטנר, יש מי שידבר ויש אפשרות יותר מסבירה להגיע להסדר ולשלום. זה הוכח בעבר, זה נוסה ופעל, אבל כשהאחראים חוזרים בהם מהדרך לשלום הם חייבים למצוא אמתלות ולהיתלות בכל מיני סיפורים כדי לא להמשיך בדרך השלום. תודה רבה, אדוני. 
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה לחבר הכנסת דהאמשה. חברי הכנסת רביץ, מרגי, זחאלקה, מח'ול וטיבי - לא נוכחים. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין – בבקשה, גברתי.  אחריה - חבר הכנסת נסים זאב.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברכת את חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, על התיקון החשוב לחוק למניעת הטרדה מינית במסגרת של יחסי מרצה וסטודנט. כאשה וכחברה בוועדה לקידום מעמד האשה, כמובן אתמוך בהצעה הזאת, ואני קוראת לכולנו לתמוך בה. 
       
       יש לברך על המודעות הגוברת בכל הקשור להטרדות. עם זאת, אני מציינת בצער כי עדיין מספרן גבוה מאוד. בשנה שעברה הגיעו אל מרכזי הסיוע 881 פניות על הטרדה מינית. 
       
       מטרת הצעת החוק להרחיב את סוגי האוכלוסייה המפורטים בחוק הפטורים מהחובה להראות למטריד כי אינם מעוניינים בהצעות או בהתייחסויות האמורות בחוק, ולכלול בהם גם את תלמידי כיתות י"ב, י"ג וי"ד - כפי שאמרה חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל - וכן תלמיד או סטודנט הלומד במוסד המקנה השכלה עיונית או מקצועית לבוגרים, בנסיבות שבהן נעשה ניצול של יחסי המרות בלימודים. יחסי הגומלין הללו הם לעתים עדינים ועלולים להביא למצבים בלתי תקינים ובלתי רצויים. 
       
       התופעה הזאת, כשמה כן היא, מטרידה למדי. הטרדה מינית היא התייחסות בלתי רצויה אל אדם, על-פי רוב אל אשה, כאל אובייקט מיני. התנהגות כזאת כופה על האשה לתפוס את עצמה כמינית, אף שהיא היתה מעדיפה שלא לעשות כן. היא שוללת מהאשה את הזכות להגדיר עצמה כרצונה, כאדם אוטונומי. על כן, כל דרך לצמצום התופעה מבורכת ונחוצה. 
       
       אני מברכת שוב את חברתי גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, על ההצעה ההולמת והמתאימה. תודה. 
     
היו"ר מוחמד ברכה:
     
       חבר הכנסת נסים זאב.
     
נסים זאב (ש"ס):

       אדוני היושב-ראש, בעיקרון אני תומך בחוק, אך אני לא יודע מה הוא קשור למעמד האשה. האם מעמד האשה תלוי בהטרדה מינית או באי-הטרדה מינית? כבודה של האשה הוא כבודה מעל ומעבר.
       
       לאחרונה אנו נתקלים יותר ויותר בתופעה החמורה של מורים שמטרידים מינית את תלמידותיהם. יש סיפורים רבים - מורה למתמטיקה שמשמש גם מדריך, שמשגר רמיזות מיניות לעבר תלמידות, ובית-דין של נציבות עובדי המדינה הרשיע אותו בהטרדה מינית, אסר עליו להמשיך לכהן כמדריך למשך שנתיים, אך בינתיים הוא המשיך לעבוד בבית-ספר, מורה למתמטיקה לכל דבר ועניין. 
       
       אם יש מגבלה, יש להגביל אותו. אם האיש לא ראוי לכהן בתפקידו, לא יכול להיות שרק כמדריך הוא לא יכול לעבוד, וכמורה לבנות הוא כן יכול. יש כאן פגיעה קשה בנפש של התלמידות, כאשר המורה מנצל את האמון המלא שנותנים בו ההורים, שולחים את היקר להם מכול לבית-הספר, נותנים אמון מלא במערכת החינוכית, ואותו נבל – זה מעבר לרמיזות מיניות. זה הרי ניבול פה, פה לא מגדירים מה זה רמיזות. הרמיזות של מחנך בישראל הן סגנון שלא מתאים שיכהן אפילו רגע אחד כמחנך, ואם הוא חולה, שיפנה למרכז לטיפול רפואי. 
       
       התופעה, לדעתי, מתפשטת לא רק בקמפוסים. היא עברה גם למפקחים, לצערי, גם למנהלים ולעובדי הוראה. לכן מה ששאל חבר הכנסת דהאמשה – הוא לא מבין מה ההבדל בחוק הזה. זה עניין של מהות, זה האמון המלא. כשתלמיד או תלמידה באים לבית-ספר ומקבלים שיעור מהמורה, שיעור בחינוך - איזה חינוך כבר אפשר לקבל מאותו מורה - אז הם נותנים בו אמון מלא. הם נשמעים לו. גם קשה להם במקרים מסוימים אפילו להגיב ולומר "לא", כי הם מרגישים מקורבים אליו. הם מתביישים מפניו.
       
       לכן ההצעה היא במקומה, ואני תומך בה דווקא בעקבות הגל שהיה לאחרונה, לצערנו הרב.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חבר הכנסת אורי אריאל - בבקשה, אדוני.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
	אני מוותר ומתקזז עם אלסאנע.

טלב אלסאנע (רע"ם):

	אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא קצת מורכבת. התכלית שהיא באה להשיג היא ברורה, רצויה, אך היא יוצרת בעייתיות, כי באופן עקרוני ניצול מרות אסור על-פי חוק הקיים היום. את נכנסת להגדרה שהאדם המוטרד פטור מלהפגין את הדחייה שלו, לכן זה נכלל במסגרת ההוכחות שבית-המשפט בא לדון בהן - אם אכן היתה במעשה הזה הטרדה או לא היתה הטרדה, בסוגיית נטל ההוכחה. זה בתחום ההוכחה של העבירה, ולא בתחום המרכיב המהותי של העבירה, שאושר גם בחקיקה הקודמת. 

       ובכל זאת, מאחר שאנו עדים להתפשטות התופעה המדאיגה הזאת, והמטרה היא להגן על בריאותם של סטודנטים ותלמידים, שכולנו יודעים את התלות הקיימת במערכת היחסים, בכל זאת אתמוך בהצעת החוק, אם כי, לדעתי, זה יוצר בעייתיות, כשבתי-משפט יבואו לשקול מתי זה כן ומתי זה לא. בכל זאת, מי שצריך להיזהר - - -
       
נסים זאב (ש"ס):

       עדיף שההטרדה תהיה בבתי-המשפט ולא בבתי-הספר.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       זה יתחיל בבתי-ספר ויגיע לבתי-משפט. התופעות האלה מסתיימות בבתי-המשפט ולא מתחילות שם.

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       תודה. חברת הכנסת לאה נס, בבקשה.
       
לאה נס (הליכוד):

	אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את חברתי, חברת הכנסת גילה גמליאל, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, שבמסגרת הוועדה ומחוצה לה מקדמת חוקים למניעת הטרדה מינית. 

       חבל שחלק מחברי הכנסת לא היה להם ברור - בהרחבה יש חידוש חשוב מאוד, בחוק שאנו אמורים להצביע עליו עכשיו. החידוש בהרחבה הוא שהיום רק לקטין אין חובת ההוכחה שמטרידים אותו, ובשל המרות שקיימת במסגרת הלימודים, מעתה זה יהיה גם גם בבתי-ספר וגם באוניברסיטאות. ההרחבה היא, שגם תלמידים וגם סטודנטים יהיו פטורים מחובת ההוכחה שזו אכן הטרדה ושהם אינם מעוניינים בה. זה החידוש בחוק. 

       כך זה גם ירתיע את כל המורים והמרצים, שלא יעשו שום מעשה שיהיה בו איזה חשד שהתלמיד או הסטודנט יחשבו שרצו להטריד אותם. אני מקווה שעכשיו זה ברור, חבר הכנסת דהאמשה. החידוש הוא שבחוק הקיים רק קטינים לא חייבים בהוכחה שהם לא היו מעוניינים בהטרדה. ההרחבה היא שגם סטודנטים וגם תלמידים יהיו פטורים מהחובה הזאת בגלל המרות של המורה על התלמיד ויחסי התלות.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):

	מעבירים את חובת ההוכחה אל הנאשם.

לאה נס (הליכוד):
       
       בגלל יחסי המרות בין תלמיד למורה או בין סטודנט למרצה, צריך למנוע את העניין. יש פה דווקא הרחבה וחידוד של העניין, ולכן אני תומכת בהצעת החוק ומברכת עליה.
       
גילה גמליאל (הליכוד):

	אני יכולה להסביר? 

היו"ר מוחמד ברכה:
       
       ממקומך.
       
גילה גמליאל (הליכוד):

       במצב הזה תלמידים בכיתות י"ב, למשל, ברגע שהמורה אומר להם אמירות סקסיסטיות, הם צריכים להתנגד. אנו רוצים למנוע את זה ולומר שמבחינת החוק התלמיד לא צריך להתנגד ולהוכיח חוסר-רצון.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
	רבותי, אנו עוברים להצבעה על הצעת החוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 2) (ניצול מרות בלימודים), התשס"ד-2004 - קריאה ראשונה. ההצבעה החלה.


הצבעה מס' 10
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 6
נגד - אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 2) (ניצול מרות בלימודים), 
התשס"ד-2004, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.


היו"ר מוחמד ברכה:
       
       הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה בתמיכת שישה חברי כנסת, ללא מתנגדים וללא נמנעים.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שבעה חברי כנסת, עם קולו של חבר הכנסת נסים זאב.
       
גילה גמליאל (הליכוד):
       
       ההצבעה שלי לא נקלטה.
       
היו"ר מוחמד ברכה:
       
       שמונה חברי כנסת תמכו בהצעת החוק, לרבות חברת הכנסת גילה גמליאל וחבר הכנסת נסים זאב, והיא תועבר להמשך הטיפול וההכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה לקידום מעמד האשה.
       
       רבותי חברי הכנסת, בזה תם סדר-היום. הישיבה הבאה - מחר, יום רביעי, כ"ד באדר התשס"ד, 17 במרס 2004, בשעה 11:00. ישיבת הכנסת נעולה.
       
       הישיבה ננעלה בשעה 20:11.
       
     
עמוד 102 מתוך 102

