﻿    תוכן העניינים
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	7
מזכיר הכנסת אריה האן:	7
הצעות סיעות העבודה-מימד, יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם,  ש"ס, יהדות התורה ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל:  א. מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי;  ב. מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי; ג. אישור הצעת חוק ברית הנישואים של הממשלה;	10
ד. מדיניותה החברתית והכלכלית ואי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות;	10
ה. מדיניותה בשטחים	10
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):	10
אבשלום וילן (יחד):	13
אברהם רביץ (יהדות התורה):	16
שר התיירות גדעון עזרא:	18
עזמי בשארה (בל"ד):	24
סגן שר הביטחון זאב בוים:	28
רן כהן (יחד):	32
נסים דהן (ש"ס):	33
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	37
מזכיר הכנסת אריה האן:	37
הצעות סיעות העבודה-מימד, יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם,  ש"ס, יהדות התורה ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל:  א. מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי;  ב. מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;  ג. אישור הצעת חוק ברית הנישואים של הממשלה;	37
ד. מדיניותה החברתית והכלכלית ואי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות;	38
ה. מדיניותה בשטחים	38
דני יתום (העבודה-מימד):	38
שלמה בניזרי (ש"ס):	40
אתי לבני (שינוי):	43
רן כהן (יחד):	46
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	50
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	53
טלב אלסאנע (רע"ם):	55
עמיר פרץ (עם אחד):	57
מאיר פרוש (יהדות התורה):	59
ואסל טאהא (בל"ד):	61
ענבל גבריאלי (הליכוד):	63
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	67
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת	71
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):	71
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):	72
חילופי גברי בוועדות הכנסת	73
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):	73
הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91), התשס"ד-2004	74
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	74
דוד אזולאי (ש"ס):	76
יצחק כהן (ש"ס):	79
נסים זאב (ש"ס):	80
עמרם מצנע (העבודה-מימד):	81
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	84
הצעת ועדת הפנים ואיכות הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק התכנון והבנייה  (תיקון מס' 67), התשס"ד-2004	86
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):	86
הצעת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה  על טובין (תיקון מס' 22), התשס"ד-2004	87
רוחמה אברהם (בשם ועדת הכספים):	88
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004	88
רוחמה אברהם (בשם ועדת הכספים):	89
הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004	92
יאיר פרץ (ש"ס):	93
יאיר פרץ (ש"ס):	93
גדעון סער (הליכוד):	94
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	95
הצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ד-2004	101
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	101
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	112
חיים אורון (יחד):	113
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	114
שר הבריאות דני נוה:	117
הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004	118
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	118
שר הבריאות דני נוה:	121
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	121
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	123
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:	123
הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004	123
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	123
אמנון כהן (ש"ס):	126
הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004	126
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	126
משה גפני (יהדות התורה):	128
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות), התשס"ד-2004;	129
הצעת חוק מלווה המדינה (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004	129
שר התיירות גדעון עזרא:	129
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):	132
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	135
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	138
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	139
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	140
נסים זאב (ש"ס):	141
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):	142
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	144
משה גפני (יהדות התורה):	145
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	147
איוב קרא (הליכוד):	149
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	151
סגנית מזכיר הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ:	152
הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 50) (סדר דין פלילי וראיות), התשס"ד-2004	152
סגן שר הביטחון זאב בוים:	152
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):	154
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	155
יצחק לוי (מפד"ל):	157
איוב קרא (הליכוד):	159
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	162
נסים זאב (ש"ס):	163
מגלי והבה (הליכוד):	164
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):	166
רשף חן (שינוי):	167
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	168
הצעת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק תאגידי מים וביוב  (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004	170
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):	170
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	172
סגנית מזכיר הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ:	172
שאילתות ותשובות	172
1397. החרמת תעודות זהות של תושבי השטחים	172
1484. הנחיה חדשה בנוגע למתן אישורי כניסה לרצועת-עזה	173
1642. תנאי קבלה לחיל המודיעין	174
1732. מינוי קצין מטה לענייני משפטים	175
1735. הכניסה למחנה צריפין	176
1909. שימוש במכ"ם לגילוי מנהרות	177
סגן שר הביטחון זאב בוים:	178
1526. מעמדן של גננות ברשתות פרטיות	178
1564. נשירת בני נוער יוצאי אתיופיה מהחינוך העל-יסודי	179
1568. פיקוח על חומרי בנייה הנמצאים בשימוש במוסדות חינוך	180
1597. מעורבותם של בני נוער יוצאי חבר המדינות בפשיעה	181
1617. יחס צוות בית-הספר לתלמידים	182
1625. רמת בחינת הבגרות במתמטיקה	183
1632. שיטת ABA לטיפול בילדים אוטיסטים	184
1650. אלימות כלפי מורים	185
1727. פרס שרת החינוך בתחום היצירה הספרותית	186
1807. הקיצוץ בתקציב מוסדות הפטור	187
1808. תקצוב מוסדות לילדים לקויי שמיעה	188
1809. אי-השתתפות תלמידים נזקקים בטיולים שנתיים	188
1810. אי-מתן תעודות לתלמידים בשל חוב הוריהם לבית-הספר	189
1830. השימוש ב"ריטלין" במערכת החינוך	190
1831. מערכת החינוך הערבית בחיפה	191
1832. רישום אתרי עתיקות בטאבו	192
שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:	194
1833. מחסור בגני-ילדים בעיר לוד	194
1848. השוואת תארים למכללות אקדמיות להנדסה	195
1849. בית-ספר לתלמידים יהודים וערבים בכפר-קרע	196
1850, 1851, 1852, 1853, 1854. מחסור בכיתות לימוד ברשויות הבדואיות בנגב	197
1855. השימוש בסמים בקרב הנוער הבדואי בנגב	200
1856. אלימות במוסדות החינוך הבדואיים בנגב	202
1871. פעילות כת הסיינטולוגיה במערכת החינוך	204
1873. תוכנית מלגות של אוניברסיטת תל-אביב לתלמידים מצטיינים	205
1898. מחסור בכיתות לימוד במגזר הערבי	205
1899, 1931. דברי מנהל מחוז הצפון במשרד החינוך על מספר התלמידים הערבים	206
1913. מחסור במקומות התמחות לבעלי תעודת הוראה	207
1930. רישום תלמידים ערבים לבתי-ספר בחיפה	209
הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004	211
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):	211
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	214
יצחק לוי (מפד"ל):	214
איוב קרא (הליכוד):	215
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	216
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	217
סגנית מזכיר הכנסת רות קפלן:	217
הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004	217
נסים זאב (ש"ס):	218
הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004	219
רוחמה אברהם (הליכוד):	220
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	222
יצחק לוי (מפד"ל):	229
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	232
נסים זאב (ש"ס):	233
גדעון סער (הליכוד):	234
הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2)  (פטור מתשלום למופעי תרבות), התשס"ד-2004	237
אורית נוקד (העבודה-מימד):	237
הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 92)  (דרכי מינוי עובדים בכירים), התשס"ד-2004	239
רשף חן (שינוי):	239
נסים זאב (ש"ס):	242
הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 40) (תקופת צינון למינוי היועץ המשפטי לממשלה  או פרקליט המדינה כשופטים בבית-המשפט העליון), התשס"ד-‏2004	243
מיכאל איתן (הליכוד):	243
מיכאל איתן (הליכוד):	244
מיכאל איתן (הליכוד):	244
מיכאל איתן (הליכוד):	246
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	246
יצחק לוי (מפד"ל):	248
מיכאל איתן (הליכוד):	249
נסים זאב (ש"ס):	249
מיכאל איתן (הליכוד):	250
מיכאל איתן (הליכוד):	251
שאילתות ותשובות	252
569. העסקת וטרינרים לחיסון בקר וכבשים	252
1668. שיווק מוצרי חלב של מגדלי צאן בדואים בנגב	253
1752. ויסות שוק הפירות והירקות	253
1755. העתקת עצים בתוואי חוצה-ישראל	255
1770. הונאה בכשרות	255
1857. איתור מועמד לתפקיד מנהל השירותים הווטרינריים	256
1914. איחוד מועצות הייצור	257
1915. בקר למרעה	258
    
       

       דברי הכנסת
       לח / מושב שני / ישיבות קס"א—קס"ג /
       ט"ו—י"ז באב התשס"ד / 2-4 באוגוסט 2004 / 38
       חוברת ל"ח
       ישיבה קס"א
       
       
       
הישיבה המאה-ושישים-ואחת של הכנסת השש-עשרה
יום שני, ט"ו באב התשס"ד (2 באוגוסט 2004)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:02
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, היום יום שני, ט"ו באב תשס"ד, 2 בחודש אוגוסט 2004 למניינם. אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. 
       
       אני מקווה שישיבת הכנסת תיערך היום, והלוואי בכל ימות השנה, באווירת ט"ו באב, ואין לי כל ספק שחבר הכנסת בייגה שוחט, שעתיד עוד מעט לבוא ולקבוע מדוע הוא רוצה להביע אי-אמון בממשלה, יעשה זאת מתוך אהבה רבה, כיאה ליום זה. כבוד השר נמצא כאן. 
       
       הודעה למזכיר הכנסת. בבקשה, אדוני. 
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 52), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
       לדיון מוקדם: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - מס רכישה על דירת מגורים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק מס הבולים על מסמכים (תיקון - ביטול הדרגתי של מס הבולים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי; הצעת חוק נציבות זכויות אדם, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפחתת מס על רכב (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אהוד רצאבי ורשף חן; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון) (דרישת מידע על-ידי גופים ציבוריים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - היתר לשינוי ייעוד של קרקע חקלאית), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד יתום; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - יישובי עדיפות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון - תחולת החוק על מי שחדל להיות חייל), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (ערר על שומת קרקע), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון - מס רכישה על דירת מגורים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ישיבות פתוחות לציבור), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - התוספת השנייה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון - איחוד רשויות מקומיות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חקירת סוהרים בידי המחלקה לחקירות שוטרים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת דוד אזולאי, נסים דהן, יאיר פרץ ויעקב מרגי; הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון - ייצוג הולם בוועדות), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מל פולישוק-בלוך, רוני בריזון ואתי לבני; הצעת חוק הספורט (תיקון - סמכות מוסדות שיפוט פנימיים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת מל פולישוק-בלוך, רשף חן, אתי לבני ויגאל יאסינוב; הצעת חוק העונשין (תיקון - סגירת ישיבה שמתנהלת בה הסתה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (הנמקת פיטורי שר), מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק להגנה על עדים, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון - החזקת מקום לשם זנות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן; הצעת חוק לקידום הפעילות למען שחרורו של יהונתן פולארד, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (שלילת רשיון נהיגה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אהוד יתום ודני יתום; הצעת חוק הטלת אגרות, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת נסים דהן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - קצבאות ילדים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק פיצוי למפוני שטחי יהודה, שומרון וחבל-עזה, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ורן כהן; הצעת חוק העתיקות (תיקון - הכרזה על אתר ארכיאולוגי), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מועד מינוי ועדת הביקורת), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון - משך כהונת הממונה על הביטחון במשרד הביטחון), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - עיקול טלוויזיה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לתאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חלקה של רשות מקומית באגרות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק המועצות האזוריות (מבקר המועצה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת חמי דורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירותי דת במערכת הביטחון, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת רן כהן, איוב קרא ומגלי והבה; הצעת חוק ונשמרתם מאוד לנפשותיכם, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל ועמרם מצנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - פגיעה ברגשי דת), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רוני בריזון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - הבעת אי-אמון ללא מועמד לראשות הממשלה), מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק מועד הגשת תסקיר (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק האצת בניית גדר הבטחון, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק סגירת הכור האטומי בדימונה, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק הירושה (תיקון - ירושת מי שנולד מביצית מופרית), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - התייצבות לפני הוועדות), מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - ביטול חיוב בהעדר תשלום), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אברהם הירשזון ורשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון - שבוע הלימודים במוסדות חינוך מוכרים לא רשמיים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק הרשות הלאומית לתרבות שבזי, התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אהוד רצאבי ורשף חן; הצעת חוק-יסוד: הגדרת סמכויות הרשות השופטת, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) (תיקון - תשלום פיגורים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - מוסדות אקדמיים להכשרת מורים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות מימון המשפחתונים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת עסאם מח'ול, מוחמד ברכה ואחמד טיבי; הצעת חוק יום העצמאות (תיקון - איסור ציון יום העצמאות או הקמת מדינת ישראל כיום אבל), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק לתיקון פקודת זכויות יוצרים (פיצוי בלי הוכחת נזק), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת נעמי בלומנטל וצבי הנדל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת מלווה מבוגר באוטובוס המסיע ילדים), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ואיתן כבל; הצעת חוק עידוד התנדבות (סיעוד ושיקום ביתי), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת שאול יהלום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - התאגדות גזענית אסורה), התשס"ד-2004, מאת חברות הכנסת נעמי בלומנטל ויולי תמיר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לקליטת העלייה (פרסום בעיתונות הרוסית) (הוראת שעה), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת רומן ברונפמן ומרינה סולודקין; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - התיישנות עבירות הקשורות לרצח שר או ראש הממשלה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - הצהרת בוחרים ומועמדים על נאמנותם למדינה ולחוקיה), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק-יסוד: המנון מדינת ישראל, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק שידורי רדיו ייעודיים, התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק העונשין (תיקון - ציטוט מתוך כתבי דת כפרסום אסור), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת אתי לבני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון - עונשי מינימום למציתי יערות), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוספת סמכויות אכיפה לפקחי רשות מקומית), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת אהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מזונות לילד בגיר (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (יום שבתון למצביעים) (תיקוני חקיקה), מאת חבר הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - עדכון התוספת החמישית), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת אפרים סנה וחיים אורון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - תוספת קבועה לסל שירותי הבריאות - טכנולוגיות רפואיות חדשות, תרופות, מכשור ושיטות טיפול), התשס"ד-2004, מאת חברי הכנסת חיים אורון,  ענבל גבריאלי, משה גפני, שאול יהלום, איתן כבל, אמנון כהן, אתי לבני ואהוד רצאבי וקבוצת חברי הכנסת. 
       
       לוח תיקונים להצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ד-2004. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה למזכיר הכנסת. 

       
הצעות סיעות העבודה-מימד, יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם, 
ש"ס, יהדות התורה ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל: 
א. מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי; 
ב. מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי;
ג. אישור הצעת חוק ברית הנישואים של הממשלה; 
ד. מדיניותה החברתית והכלכלית ואי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות; 
ה. מדיניותה בשטחים

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי, אנחנו עוברים להצעות אי-אמון בממשלה מטעם סיעות העבודה-מימד, יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם, ש"ס, יהדות התורה ובל"ד. ארבע ההצעות הראשונות תישמענה בזו אחר זו, והשר גדעון עזרא ישיב על ארבעתן, ולאחר מכן תושמע הצעת האי-אמון החמישית ועליה יענה סגן שר הביטחון. לאחר מכן יתקיים דיון משולב בכל הצעות האי-אמון. 
       
       אני מזמין את חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט לבוא ולנמק את הצעת העבודה-מימד, מדוע יש להביע אי-אמון בממשלה על מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי. בבקשה, לרשות אדוני כמובן עשר דקות. 
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מובן שעל רקע המשא-ומתן המתקיים בין מפלגת העבודה ובין הליכוד, יכולה להסתמן הרמת גבה מעל עינו של זה או אחר בשל העובדה שבערב מתנהל משא-ומתן קואליציוני ובמליאת הכנסת מובע אי-אמון במדיניותה של הממשלה בתחום הכלכלי-החברתי. אין אני רואה את הדברים האלה בסתירה, מה גם שקיבלתי חיזוק גדול מאוד מדבריו של ראש הממשלה ושל ממלא-מקום ראש הממשלה ושל שר הבריאות אתמול בישיבת הממשלה, אדוני היושב-ראש, בדיון התקציבי, ששלושתם אמרו שמן הראוי לשנות את מדיניותה של הממשלה, להסתכל יותר על התוצאות החברתיות הקשות של המדיניות שאושרה על-ידי הממשלה. כפי שאמרתי, הדברים נאמרו לא מתוך חוגי מפלגת העבודה, אלא על-ידי ראשי השלטון - ראש הממשלה, ממלא-מקומו ושרים אחרים בממשלה. 
       
       לגופו של עניין אומר, שהמצב המיוחד הזה שכביכול מקשה בצד הגשת האי-אמון, הוא מצב שאנחנו רגילים בו. אני מאוד מקווה - אני בין אלה במפלגת העבודה שמאוד מקווים – שהמשא-ומתן יסתיים בהצלחה ונוכל להיות חלק מהקואליציה, שכן אני רואה בעניין ההתנתקות, באותה תוכנית שראש הממשלה הביא והממשלה אישרה עם כל מיני כוכביות וסעיפי ביניים, שבעיני הן זמניות - אני רואה בתוכנית הזאת דבר חשוב מאוד, אדוני היושב-ראש, אם אינני טועה בניגוד לעמדתך האישית, אבל אני, כפי שאמרתי, חושב שהמהלך הזה הוא בעל משמעות פנימית עמוקה מאוד במבנה הפוליטי של המפלגות במדינת ישראל. הוא יצר את החיץ בין המתנחלים לליכוד, הוא יצר את החיץ בין חברי מהאיחוד הלאומי לליכוד. הוא יצר מערכת שלמה של תהיות ושברים בתוך הליכוד. כאיש שחושב שצריך להגיע לפתרון שבו אנחנו מתנתקים מהפלסטינים ומפנים את מירב השטחים, הדבר הזה הוא בעיני בעדיפות עליונה והחשוב ביותר, ועל כן אנחנו רוצים וצריכים להיכנס לממשלה. 
       
       אבל מכיוון שכפי שאמרתי גם ראש הממשלה וגם ממלא-מקומו וגם שרים אחרים וגם גופים שלטוניים מקצועיים כמו הביטוח הלאומי וגופי המחקר ובנק ישראל, כולם כאחד מבינים שלמדיניות הממשלה יש מחירים חברתיים קשים ביותר, בעלי משמעות קשה לחברה הישראלית, ואנחנו לא נוכל למצוא את עצמנו, לא בטווח רחוק של שנים, במדינה עם פרופיל אחר, וכאשר נסתכל במראה נראה מדינה שיש בה הרבה יותר עניים, הרבה יותר אנשים במצוקות, נראה מדינה עם רמת אי-שוויון הרבה יותר גדולה, עם מערכות חינוך ובריאות קורסות, ואנחנו נמצא את עצמנו ונשאל את עצמנו איך ולמה לא שעינו לאזהרות, גם של מומחים, גם של אנשים מקצועיים, גם של אלה שאמונים על העניין, שבאו ואמרו לכם: רבותי, תיזהרו, יש דברים שצריך לעשות, וחובה לעשות אותם, אבל יש דברים שברמת המינון שבה הממשלה פעלה, הם סכנה לדמותה של החברה בישראל, והמחירים שישלמו על כך בעתיד, אדוני היושב-ראש, יהיו קשים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני הנואם, חבר הכנסת שוחט, לצערי הרב הודיע לי ברגע זה יושב-ראש הוועדה, שמה שהוסכם זה שלכל נואם יהיו חמש דקות. הואיל ואני נתתי לך עשר דקות, ולכן לא כלכלת את מעשיך, אז לך אני נותן עוד שתי דקות, זאת אומרת, יהיו לך שבע דקות. 
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       כלומר, 12 דקות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא. עד עכשיו אדוני דיבר ארבע דקות ולכן יהיו לו עוד שלוש דקות מלאות. אני מתנצל בפני כל החברים. 
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       אנחנו במשא-ומתן, ומעבר לנושאים הביטחוניים החשובים והנושא של ההתנתקות, לרבות פירוט לוח זמנים מזורז לביצוע  ההתנתקות,  גם בתחום הכלכלי אנחנו צריכים לשלב ידיים עם אלה בתוך הליכוד שחושבים שאכן עלתה הצעקה לשמים והדברים אכן אמיתיים. 
       
       אני רוצה להעיר כמה הערות. היום הופיעו בוועדת הכספים ראשי הרשויות הקטנות, מ-5,000 תושבים ומטה. היית צריך לשמוע מה האנשים האלה, לרבות חברי מפלגתך, חברי מוסדות המפלגה, חושבים על מה שעושה להם הממשלה. 
       
       פעם אחת קיצצו את תקציב השלטון המקומי, שבדרך כלל הולך ליישובים החלשים, בצורה בלתי סבירה, בממדים ענקיים שגורמים לחוסר יכולת להתמודד עם תוכנית הבראה או עם רצון להתייעל, משום שכשאתה מוציא את החמצן מהאוהל, אי-אפשר לרפא את החולה. אתה יכול לתת קצת תרופה, אתה יכול לטפל בעדינות, אבל אתה לא יכול להרוג את החולה ולהוציא ממנו את החמצן. 
       
       אחרי כן קיבלה הממשלה הגאונית הזאת החלטה נוספת האומרת, שביישובים שמתחת ל-5,000 נפש,  רק אם הם יתאחדו עם יישובים, שלא ברור מי הם ומה הם, תיעשה תוכנית הבראה. 
       
       לראות במאה ה-21, במדינה מודרנית, מצב שבו עדיין, אדוני השר, עשרות אלפי אנשים לא מקבלים משכורות במשך כמה חודשים – היו גם מקרים שלמעלה משנה – זה דבר שאני מקווה שהציבור בישראל לא יסלח לעולם לממשלה הזאת. לעולם. אין לזה אח ורע, אין לזה דוגמה. אי-אפשר להבין את האטימות כאשר אתה שומע את ראשי הרשויות, חלקם חדשים, שלא בזמנם נוצרה הבעיה, מספרים מה קורה ביישובים שלהם ואנה אנחנו באים.
       
       באותה ישיבה בוצעו גם כמה העברות כספיות, חלקן טובות וחלקן לא טובות. היה מעניין לראות מה המקור של הכסף כשעושים שינוי ומוסיפים לפעולה א', ב' או ג'. המקור לכסף  כולו היה מהמענקים המקוצצים של סעיף השיכון. מה זה אומר? זה אומר שבמדינת ישראל, במקומות שצריך, המועדפים, שיש מענקים, שיש סבסוד ריבית, פשוט לא קונים דירות. הראיה, שיש עודף כזה; הראיה, שהתקציב לא מנוצל; הראיה, שזה משמש איזו בריכה לשאיבת מים לביצוע של דברים אחרים, חלקם טובים וחלקם לא טובים.  
       
       לכן כאשר פתחתי את דברי ואמרתי שהסיטואציה נראית אולי בלתי הגיונית - היא נראית הגיונית, שכן, לפי דעתי, בדיונים שמתקיימים בשעות האלה, בימים האלה, בתקופה הזאת, מתוך מגמה להגיע להסכם, ואני מקווה שנגיע להסכם, מפלגת העבודה לא צריכה לוותר על קווים אדומים שלא מערערים את יציבות המשק, לא גורמים לאסון כלכלי, נהפוך הוא, הופכים את הדברים לרציונליים יותר וגורמים לכך שבעוד כמה שנים נוכל להסתכל בפניהם של אלה שהיום כל כך מכבידים עליהם וכל כך פוגעים בהם. תודה רבה.  
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. נדמה לי שהוויכוח העיקרי הוא בנושא הכלכלי, שכן בנושא ההתנתקות אדוני אמר שאני לא מסכים אתו. כנראה אני לא מסכים עם עוד אנשים שהם לא ממפלגתו של אדוני. הנושא הכלכלי הוא בהחלט בעייתי.
       
       עכשיו אנחנו מזמינים את חבר הכנסת אבשלום וילן, שיבוא וינמק מטעם סיעות יחד, חד"ש-תע"ל ורע"ם את הנמקתו להבעת אי-אמון בממשלה בגין מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי. ההבדל בינך לבין בייגה הוא, שאתה הוספת את העניין המדיני. כנראה אתה מסכים אתי בעניין ההתנתקות. 
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רוח רעה מהלכת על פני הארץ הזאת, הרוח הרעה של הממשלה הזאת שהגיעה זמנה ללכת, גם מבחינה כלכלית-חברתית ולא פחות מכך גם מבחינה  מדינית, ובעצם מכל הבחינות. 
       
       תראו מה קורה בתחום הכלכלי-החברתי. הממשלה החליטה שהיא הולכת בכוח בנושא הנמלים, ומה שניתן היה להגיע בו להסדר ללא שביתה עם מחיר נורא למשק, לתעשייה ולכל ענפי המשק, החליט בנימין תאצ'ר הראשון שמה שלא הולך בכוח ילך ביותר כוח, והנה לכם התוצאה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מה יאמרו בנינו ובני בנינו שיקראו בעוד 50-60 שנה את "דברי הכנסת", או בעוד 500 שנה, ויאמרו: בנימין תאצ'ר הראשון. למי אדוני מתכוון?
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       - - - 
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       ברגע ששר האוצר הודיע שהדמות שלו להזדהות כלכלית היא מרגרט תאצ'ר, הרי ממילא מתבקש לקרוא לו בנימין תאצ'ר הראשון. ביטוי פרלמנטרי. 
       
       אני אומר את זה, כי רק אתמול הביא שר האוצר לממשלה את תוכנית תקציב 2005. מה הוא מציע שם? הפרטה מרחיקת לכת בבריאות ובחינוך, כי אחרת לא ניתן להבין איך בסל התרופות אין כסף, מפריטים שני בתי-חולים, בניגוד לעמדת כל מערכת הבריאות,  ובחינוך מורידים עוד 500 מיליון שקל. דוח-דברת - לפני חודשיים אימצה הממשלה את דוח-דברת, אבל מישהו שמע משהו, מישהו רואה פה דוח-דברת? לאן נעלם דוח-דברת, אדוני היושב-ראש? יש כאן מהלך של הפרטה מרחיקה לכת בסגנון אמריקני ובריטי, שגם הבריטים וגם האמריקנים כבר תיקנו אותו, אבל אצלנו הממשלה כולה עונה אמן, ואת המחיר משלמת כל החברה הישראלית. 
       
       אדוני היושב-ראש, אתמול הגענו לשיא חדש. ממשלת ישראל אישרה מפעל הזנה בבתי-הספר. צריך לקום סלי מרידור, יושב-ראש הסוכנות היהודית, כדי להסביר שמבחינת מדינת ישראל זאת בושה וחרפה ללכת ברחבי העולם כולו ולאסוף כסף כדי להסביר שלילדים אין מה לאכול. זה לא מפעל הזנה ראוי, כפי שהיה בשנות ה-50 וה-60, אלא מפעל דה-לוקס, כאשר תצטרך להוכיח שלמשפחתך אין אמצעים והיא תוכל להירשם לתוכנית. לא מדובר בתוכנית אוניברסלית או בהצעת חוק הוגנת, כפי שנהוג במדינות מתוקנות, אלא חרפה של בית-תמחוי לאותם מסכנים שאין ביכולת הוריהם לספק להם כלכלה. זאת מחליטה ממשלת ישראל הנבחרת, וצריך לעמוד סלי מרידור, איש ליכוד אידיאולוגי, ולהגיד: לאן הלכה הבושה? 
       
       פה בכנסת, כאשר היתה הצעה מגדילה והרבה יותר נבונה של חברת הכנסת יולי תמיר, ואף עברה במליאה - בברוטליות, בגסות, בשחצנות, הורדתם אותה בוועדת הכספים ובאתם עם חוק לא רק תאצ'ריסטי, אלא בסגנון המאה ה-19. מרגרט תאצ'ר היתה מתביישת בחוק של רוחמה אברהם שהיום אתם רוצים להעבירו בקריאה ראשונה. 
       
       אדוני היושב-ראש, איך אמר זוג הקשישים המסכן מלוד במכתב ההתאבדות שלו? התוכנית הכלכלית של שרון-נתניהו הצליחה. לתפארת מדינת ישראל. אינני אומר שבגלל ראש הממשלה ושר האוצר התאבדו בני-הזוג. אני רק אומר את זה כדי להבין לאיזו מצוקה נקלעו רבים מאזרחי מדינת ישראל. רק בגלל המצוקה הזאת, הממשלה הזאת צריכה ללכת.
       
       אדוני היושב-ראש, ברומי, כאשר הגלדיאטורים היו עולים לקרבות בקולוסיאום, היו אומרים: ההולכים למוות מברכים אותך, הקיסר. מה עוד צריך לקרות במדינת ישראל כדי שתבינו שהמחיר החברתי הנוראי של המדיניות הכלכלית שלכם בעצם פוגע במיליונים? מה עוד צריך לקרות כדי שתבינו, שמי שמציע להוריד 1.5% בביטוח הלאומי למעסיקים ויוצר חור של 5.5 מיליארדי שקלים בביטוח הלאומי, הופך את הביטוח הלאומי למחלקת גבייה מסכנה באוצר וממשיך לפגוע בכל אותם מסכנים?
       
       אדוני, אילו היתה הבעיה רק בתחום החברתי-הכלכלי - דיינו. אבל תראו מה קורה בתחום המדיני. ממשלת ישראל מאפשרת לפני חודשיים תוספת של 600 דירות - איפה? במעלה-אדומים. לא מפרסמים את זה. מדוע? משום שמפחדים מהאמריקנים. כי התחייבנו בפני האמריקנים. ראש הממשלה התחייב פעם אחרי פעם בפני הנשיא. דובי וייסגלס, ראש לשכת ראש הממשלה, התחייב בפני היועצת לביטחון לאומי, קונדוליסה רייס. אז מחביאים את זה מהאמריקנים, מרמים את עצמנו. איך קוראים לזה בשפת העם? "ישראבלוף". אבל ה"ישראבלוף" נמשך.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       למה, זה "אמריקן בלוף".

אבשלום וילן (יחד):
       
       "ישרא-אמריקנו בלוף". 
       
       אבל יותר מזה, התחייבנו לפנות את המאחזים הבלתי-חוקיים. נכון לרגע זה, אף מאחד בלתי חוקי אמיתי אחד, לא "ישראבלוף", לא פונה. 
       
       בוא נמשיך הלאה: אנחנו נמצאים בתוך מלחמה אכזרית בטרור. מה אנחנו עושים? כדי להילחם בטרור וב"קסאמים" על שדרות ועל יישובי הנגב, אנחנו נכנסים לבית-חאנון, וברוב איוולתנו, מבלי שאני מבין איך זה מתיישר עם האינטרס הלאומי, הביטחוני הישראלי, עוקרים 3,000 דונם פרדסים ברצועת-עזה. נכנס בולדוזר, דחפור, אל תוך בית-אריזה של 400 חקלאים מסכנים - וזה לתפארת מדינת ישראל? ככה נפסיק את ה"קסאמים"? והראיה - רק הבוקר נפלו שוב "קסאמים" על שדרות. 
       
       כלומר, מישהו פה מתבלבל. מישהו חושב, שבוואקום מדיני, כאשר אין שום תוכנית מדינית, כאשר אין שום מעלה אסטרטגית, ההתנתקות - מדברים כבר חצי שנה על התנתקות ודבר לא קרה. אין התנתקות, ספק אם תהיה התנתקות, אין רוב בקואליציה, אין רוב בליכוד. רק בשביל שרשרת המהלכים הללו על הממשלה הזאת ללכת.
       
       תראה, אדוני היושב-ראש, רוב הציבור, ללא כל קשר, מימין ומשמאל, מסתובב עם האף באדמה. בעצם, יש אובדן קשה של תקווה. כל האובדן של האמונה בישראליות, שנקים פה מדינה שיהיה שווה לחיות בה, שתהיה משהו אחר - כל העסק הזה מתמסמס ומתחיל להיעלם. פעם, אבות הציונות דיברו על מרכז רוחני. היום, מה שנשאר זה בקושי מרכז הליכוד. לא מרכז רוחני, כי אם מרכז ליכוד למסכנים. זה מה שיש. אבות הציונות דיברו על אור לגויים. היום, לא רק שאין לנו אור בגויים, אלא הממשלה הזאת מפילה עלינו חושך אחד גדול.
       
       לכן, מכל הנימוקים האלה, מי שרוצה קצת אור וקצת מרכז רוחני אמיתי, שתהיה מדינה שיהיה שווה לחיות בה ולא רק להיהרג למענה, צריך לדאוג שהממשלה הזאת תלך ומהר. תודה, אדוני.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן. יעלה ויבוא כבוד הרב רביץ, בבקשה, שינמק את הצעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בגלל מדיניותה החברתית והכלכלית ואי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות. חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטער שאקדיש את רוב דברי לאקטואליה, ברשותכם. אני חושב שזה מתקשר להצעת האי-אמון שאנחנו מגישים היום. אין זה סוד שאנחנו מנהלים משא-ומתן אינטנסיבי עם הליכוד, כדי להצטרף לממשלה. אני מוכן לגלות לכם אפילו יותר, שהמשא-ומתן די מוצלח. אני רואה, אולי בתמימותי כי רבה, רצון טוב של צוות המשא-ומתן להבין את הפגמים ואת הפגעים ואת הקלקולים שהליכוד, שהממשלה הזאת גרמה במשך השנה וחצי האחרונה. אני רואה רצון לתקן אותם פגמים. 
       
       אינני מדבר על כלל ישראל ברגע זה, אף שכלל ישראל הוא החשוב ביותר, אבל מכיוון שאני בטוח שבייגה שוחט היטיב ממני לדבר על הנושאים הכלליים של החברה בישראל, אני ארשה לעצמי שלא לדבר על כך ולדבר על הדברים שנוגעים באופן ספציפי, מיוחד, לציבור החרדי במדינת ישראל. מדוע? אני רוצה לומר לכם, אולי אתם לא יודעים, שבמסגרת הפגיעות והקיצוצים והקלקולים, כאשר הם נעשו על בסיס הרעיון שיש לקצץ בתקציב המדינה, לגבי הציבור החרדי הם תמיד נעשו בתוספת שהיא מעל ומעבר לפגיעה בשכבות החלשות הכלליות. מה לעשות? יש לי כמה דוגמאות מסמרות שיער. חלק מהן הבאתי לפניכם, חברי חברי הכנסת, בכמה נאומים, והתרעתי על כך, ועל זה אנחנו מדברים עם הליכוד. הליכוד, כפי שאמרתי, צועד לקראתנו ויכול להיות שיצא גם דבר טוב מהעניין הזה, לתיקון הדברים המיוחדים.
       
       אבל אמרו לי, איזו ציפור קטנה לחשה לי, שכשאני מצביע אמון לממשלה, אני מצביע אמון לכל הממשלה. זה לא לראש הממשלה. לכל השרים, לממשלה כולה. אני מוכרח להעלות כאן, אפילו בתוך האווירה של הפיוס - ואני מאוד ניסיתי ומנסה ודוחף ליצור אווירה של פיוס בין הקיצוניים משני הקצוות; למצוא אווירת פיוס, אווירה של ביחד, אווירה של הבנה הדדית. חבל שאף אחד אינו נמצא כאן. אני מתכוון למפלגת שינוי מול הציבור החרדי. 
       
       עוד לא היה כדבר הזה, חברים יקרים, שמפלגה, למשך תקופה, מאז היווסדה, חרתה על דגלה שנאה, שטנה, דחייה, דה-לגיטימציה של ציבור שלם בישראל, והצליחה, לדאבוני, להשפיע על הממשלה כולה בדרכה זו. יש לנו ויכוח קשה מאוד בנושא דת ומדינה עם מרצ, ויכוח עתיק יומין מאז תקופת שולמית אלוני, חברת הכנסת לשעבר. זהו ויכוח מר לפעמים, אבל אף פעם לא נתקלנו בחומה של שנאה. לא היה כדבר הזה. ופה קם איזה מין "מונסטר" כזה, שאוכל כל חלקה טובה.
       
       עכשיו תראו: אריק שרון, ראש ממשלתנו, אמר שאסור לפסול אף אחד. לכן לא פסלנו. מה אני אמרתי - דבר נורא פשוט: אינני פוסל את שינוי, ואני אומר את זה מעל במת הכנסת, אבל שינוי חייבת לעשות משהו. אינני מבקש משינוי שתשנה את דעותיה, את האידיאולוגיה שלה. אינני מבקש זאת. אבל את ההתייחסות, את הלגיטימיות של הזר, של השונה, של הזולת? ולא ייתכן כדבר הזה שבלילה יקום מישהו ויכפיש, ויבזה, ולמחרת, ביום - עסקים כרגיל. זה לא יכול להיות. חייב להיות שינוי בשינוי. 
       
       מה אני שומע היום, כאשר שינוי ראתה - ואני אומר את זה בצער, כי עכשיו צריך להמשיך ולמצוא את הפיוס, אבל אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם - כאשר שינוי ראתה הבוקר שכלתה אליה הרעה, והיא אמורה לעזוב את הכיסאות, בגלל הודעתו של ראש הממשלה - מצאו נוסחה נפלאה. הם לקחו את מפלגת העבודה כמנטרה, ואמרו: אם מפלגת העבודה נכנסת, אפשר גם לסבול את יהדות התורה, אבל בתנאי - בתנאי שיהדות התורה לא תשב בממשלה; ועוד תנאי, עם המון תחכום שטני - לא יהיה להם חבר בוועדת הכספים. היום יש לנו. 
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       לא יהיה חבר או לא יהיה יושב-ראש? 
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       לא יהיה חבר בוועדת הכספים. כך אמר אדון טומי לפיד היום - - -
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       יושב-ראש או חבר? 
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       לא, חבר. על יושב-ראש גם אתם אומרים. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מקווה רק שלא יהיה תנאי שאתם תהיו בכנסת בעמידה. 
       
אברהם רביץ (יהדות התורה):
       
       אנחנו היינו יחד בוועדת הכספים. וכך רוצים לבוא. מה, הם עושים לנו טובה ומכתיבים לנו תנאים? הייתי נותן להם בעיטה באיזה מקום עדין ומעיף אותם. מה זה, אנחנו כאן, חברי הכנסת, מסכימים לנוסח כזה? עם דבר כזה אי-אפשר לשבת באותה ממשלה. זה לא ייתכן. אתם יודעים מה? אני גדלתי באותה אווירה של פעם. יש גם חברות. לא הכול ניירות. אתה לא יכול לנהל ממשלה מפני שיש לך נייר משותף. יש טיפה של כבוד הדדי, ואם אין כבוד הדדי אין מה לשבת יחד. אני בסך הכול ביקשתי – צעד קטן לאדם שיוליך לצעד גדול לאנושות. 
       
       ואני רוצה לומר, אדוני השר, חברי הליכוד היקרים שיושבים כאן, כולם ידידים, תעבירו את זה למקום שצריך ותסיקו מסקנות. זה או הם או אנחנו, או שהם יהיו אנחנו. עשרות שנים מחיי הסתובבתי בין אנשים, ואנשים הסתובבו סביבי, כאשר המכנה המשותף היה שהאדם, אם הוא רוצה הוא יכול להשתנות. ושינוי זה לא מצב סטטי. שינוי זה שינוי. לכן, אדוני היושב-ראש, אני מצטער על שלא פרסתי את משנתנו ואת כאבן של השכבות החלשות בחברה. אני בטוח שעשו זאת קודמי בטוב טעם ודעת, וזה חשוב לדעת לכולם. תודה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שצריך שיהיה שינוי. 
       
       נדמה לי שהתשובה לבל"ד היא על-ידי סגן שר הביטחון. עכשיו תהיה לנו עוד הצעת אי-אמון של ש"ס. אינו נמצא כאן. כבוד השר גדעון עזרא ישיב על ההצעות שהיו. לאחר מכן יעלה חבר הכנסת עזמי בשארה על מנת לנמק את הצעת סיעתו לאי-אמון, ויענה עליה סגן שר הביטחון. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת. אני מוכרח לומר, חבר הכנסת הרב רביץ - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:

	חבר הכנסת רביץ, השר פונה אליך, להשיב לך. 

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אני אומר לך – אותי שכנעת, הרב רביץ, ואין לי כל ספק שעל מנת שאתם תהיו חברים בקואליציה יצטרכו כולם לוותר בצורה כזאת או אחרת. 
       
       דיבר כאן חבר הכנסת בייגה שוחט, ואחריו - חבר הכנסת אבו וילן, על המצב החברתי-המדיני, ואני חייב לומר שבשנים האחרונות מדינת ישראל עברה מלחמה והיא עדיין עוברת מלחמה, ומשום מה חברי הכנסת מתעלמים, כאילו אנחנו חיים חיים שאין בהם בעיות ביטחוניות. לצערי, המלחמה הזאת נמשכת, ואני חושב שכוחות הביטחון עשו עבודה בלתי רגילה, אבל גם עבודה שעולה הרבה ממון למדינה. אני לא מדבר על חיי אדם כרגע, שזה הדבר החשוב ביותר. 
       
       המדינה הזאת החליטה על הקמת גדר שעולה מיליארדים רבים. מבחינתכם היא הוצאה שלא קיימת. מדובר על התנתקות. היא עולה ממון רב, ומבחינתכם היא לא קיימת. 

אבשלום וילן (יחד):
       
       גדר? תמכנו בגדר. אם הייתם - - - 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אתה לא מדבר על הכסף שהגדר עולה. מישהו כאן צריך להוציא את זה מאיזה מקום. ושלומה וביטחונה של מדינת ישראל חשוב - - -
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       בייגה שוחט ואנוכי - - - אנשים שלכם לא תמכו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת וילן, עמדתך ברורה. השר משיב. 
       
אבשלום וילן (יחד):

	
- - -


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת וילן, אדוני לא רוצה שאני אקרא לו. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       די אם אני אביא את מה שקרה לענף שקרוב ללבי היום, התיירות, על מנת לראות מה קרה לו מאז שנת 2000 ועד היום הזה בגלל המלחמה. וכאן, כתוצאה מהדברים הללו היו שנים קשות להרבה מאוד אזרחים, וצריך גם לציין כאן שמוסדות כאלה ואחרים - בעיקר ברשויות המקומיות, צברו מאות מיליונים של חובות, וכנ"ל גם במועצות הדתיות, וכל הדברים האלה התכנסו למקום אחד, וזה לממשלת ישראל, שצריכה לתת מענה על כל הנושאים שדיברתי עליהם. 
       
       אתמול היה בממשלה דיון במשך חמש שעות על כיוונים כלליים, ללא החלטות. אבל לפני הדיון הזה הועבר חוק של מפעל ההזנה. ובמפעל ההזנה, כפי שהוחלט עליו אתמול, מדובר שכל הילדים שלומדים יום לימודים ארוך ברחבי מדינת ישראל יקבלו ארוחת צהריים חמה כל יום, להוציא, אגב, יום שלישי, שבו אין יום לימודים ארוך, וראש הממשלה ביקש למצוא פתרון גם ליום שלישי. 
       
רן כהן (יחד):
       
       אבל זה תרומות, זה לא תקציב המדינה. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       וכל הדברים זה לא תרומות של תושבי חו"ל, וזה לא נכון; זה הועבר אתמול בממשלה, זה נאמר בממשלה במפורש, שלא נבקש מהעולם היהודי שיסייע בנושא הזה. וזה לא נכון מה שאתם אומרים. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       זה החוק, אדוני כבוד השר. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       זה לא החוק. 
       
קריאות:
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       או.קיי., השר משיב. חבר הכנסת דהן. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       וגם הנה מגיע חבר הכנסת אבו וילן ומדבר על צה"ל הנורא, שעוקר פרדסים בבית-חאנון, שמהם יורים "קסאמים" על שדרות. ואתה רוצה שנמשיך לא לעשות דבר על מנת למנוע את ה"קסאמים". ולצערי - - -

אבשלום וילן (יחד):
       
       שיעבדו עם הראש ולא עם הבטן. עם הראש. 
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       תדע לך דבר אחד: ראינו אתכם עם הראש מול ערפאת, הגואל, המשיח, ולאן הגענו. אז אתם עם הראש שלכם - - -
       
אבשלום וילן (יחד):

       60 הרוגים, לא 1,000 - - -
       
שר התיירות גדעון עזרא:
       
       ולכן, רבותי, הממשלה הזאת נמצאת במצב שבו היא החליטה עוד דבר: היא החליטה בגדול לממש את דוח-דברת בשנת התקציב הקרובה. היא החליטה על כך. והיום, בישיבת הסיעה של הליכוד, דובר על כך שאנחנו צריכים לכסות את הפער לפנסיונרים - בעקבות הדחייה של גיל הפנסיה ל-67 - על מנת שהם יקבלו פנסיה מיום צאתם לגמלאות, אף שהם לא הגיעו לחודשים הקובעים הללו. 

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       מה היום? זה אושר בכנסת, בחוק. מה אתה מדבר?

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       לא, לא. תסלח לי. יש בעיה - ואתה יודע את הבעיה – ועל אודות הבעיה הזאת דיברנו היום, על מנת למצוא כיסוי לעניין הזה - -

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       יש כיסוי - - - 150 מיליון שקל - - -

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       - - ויש עוד דברים רבים אל מול הרשויות המקומיות. והנושא הזה מטריד את כולנו ומטריד אותנו בצורה רצינית מאוד. לא יעלה על הדעת שאדם עובד ולא מקבל שכר - בוודאי אם מדובר בחודשים ארוכים.

אבשלום וילן (יחד):
       
       תגיד, אתה בשלטון או אנחנו? 

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אנחנו בשלטון - -

אבשלום וילן (יחד):
       
       נו, אז למה - - -

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       - - ואנחנו ניצבים היום בפני תקציב, בפני בניית תקציב חדש, של שנת 2005, ואני אומר לכם: התקציב הוא תקציב נתון, וחלוקתו צריכה להיות חלוקה נכונה, על-פי סדרי עדיפויות של מדינת ישראל, ואני מציע לכם - ואתם יושבים בוועדת הכספים - שאם יש בזבוז כלשהו בסעיף כלשהו, תרימו קול צעקה. אבל לבוא ולהגיד לממשלה הזאת, שנמצאת מול הבעיות הללו, שהממשלה הזאת אינה נוהגת כשורה - אני מבקש שכל אחד ואחד מכם יבוא ויגיד מאיפה לקחת את הכסף - - 

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       שמענו רק - - -

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       - - ואם בונים במעלה-אדומים - - -

אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       שמענו את אולמרט. 

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       תסלח לי. היה דיון - אני אומר לך, דיון פורה ודיון טוב - אני לא שמעתי את הצעת התקציב של אולמרט, כמו שלא שמעתי - דיברו שם על עקרונות, ועקרונות בלבד. לא ירדו לפירוט. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת שוחט, אתה הצבעת נגד התקציב; אולמרט הצביע בעד התקציב.

נסים דהן (ש"ס):
       
       לא, לא. אולמרט החדש - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שהוא ביקר אותו. 

אבשלום וילן (יחד):
       
       הציע לא לקצץ 6 - - - שקל. 

נסים דהן (ש"ס):
       
       אולמרט החדש, לא אולמרט של שנה שעברה - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא. על השנה שעברה - לא, אני לא הבנתי.


שר התיירות גדעון עזרא:
       
       וממשלת ישראל - ראש הממשלה אמר אתמול, שבשנת התקציב הבאה עלינו לטובה אנחנו גם נשפר את מצבם של החלשים במשק, ודובר שם במפורש על הקשישים ועל קבוצות אחרות. 
       
       אתה דיברת שם על הפרטת שני בתי-חולים. עלה נושא של הפרטת בית-חולים אחד, לא שניים, אז הגוזמאות שלכם ידועות - אני מדבר אליך, אליך, אבו וילן. 

אבשלום וילן (יחד):
       
       השנה - - - עכשיו השני - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת וילן. אדוני השר, אל תפנה לחברי הכנסת אישית, כי אז הם משיבים לך. 

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אתם ממלאים את תפקידכם כאופוזיציה, ואנחנו נמלא את תפקידנו כקואליציה, ונעשה את הטוב ביותר למדינת ישראל, ללא כחל ושרק, וברור לגמרי שעם כל שקל אפשר לעשות הרבה מאוד דברים. הבעיה היא לא רק לפתור את הבעיות המיידיות, אלא גם - וכך האוצר נוהג, ואתה קראת לנתניהו תאצ'ר הראשון, כך קראת לו - ואני אומר לך שחלק גדול מאוד מהפעולות של שר האוצר בנימין נתניהו מתקבלות בברכה על-ידי הכלכלנים, והמשק נמצא על עברי פי פחת לפני שבנימין נתניהו התחיל לבצע את התוכנית שבה אנחנו מדברים - -

אבשלום וילן (יחד):
       
       מי היה שר האוצר לפניו? - - - סילבן שלום - - -

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       - -  ולכן, רבותי, אני אומר לכם כאן, לבית הזה - כולנו ביחד, תפקידנו לעשות את הטוב ביותר לעם הזה - גם קואליציה וגם אופוזיציה - ובואו נדבר לגופו של עניין. הרי לא תצליחו להפיל את הממשלה הזאת - - 


עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - -

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       - -  אתם רק יכולים להשחיר את המצב מעבר למה שהוא היום, וצריך לראות את העיקר. והעיקר הוא שלומה של מדינת ישראל ועתידה, ושיפור החיים בה. ולכן, אני דוחה את כל הצעות האי-אמון שהועלו על-ידיכם. תודה רבה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. אני מזמין את חבר הכנסת עזמי בשארה לבוא ולנמק את הצעת האי-אמון מטעם - - -

נסים דהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כן, אדוני, קראתי לו, הוא לא היה פה. אחרי שישיב סגן שר הביטחון, אדוני יעלה וינמק את הצעת האי-אמון שלו ויתחיל הדיון. השר עזרא היה כאן על מנת להשיב לו. בבקשה, יעלה חבר הכנסת עזמי בשארה על מנת לנמק את הצעת האי-אמון מטעם בל"ד בעניין המדיניות בשטחים.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מובן שאנחנו היינו מצטרפים בשמחה לכל אחת מהצעות האי-אמון שהוצעו. אנחנו גם הצענו אי-אמון בנושאים כאלה במשך המושב הזה.
       
       אבל למה חשבנו לסיים את המושב בהצעת אי-אמון הנוגעת להסלמה בשטחים? מכיוון שיש נטייה בתקופה האחרונה להסתכל על זה כעל שגרה - כאילו יש שגרת חיים חדשה בארץ. הפסקה שבה סיים חברי הרב רביץ את דבריו: צעד קטן לאדם, צעד גדול לאנושות, יכולה גם להביא הרבה אזרחים לחשוב איפה חיים חברי הכנסת - על הירח, או מה. אז אני רוצה קצת לחזור לארץ. כמובן, אני אתך בהצעותיך, וכל הנושאים הנוגעים לשנאה, וכו' - ללא שום ספק - אבל ככה עם רגליים על הארץ, שלא תהיה שגרת כיבוש - שגרת כיבוש, אדוני היושב-ראש. 
       
       וגם בכנסת כבר לא מתייחסים כמעט לנושאים האלה כהצעות דחופות לסדר-היום. אני בטוח שאדוני היושב-ראש מודע לזה, שהריגת אשה זקנה היום - כמו אתמול בלילה בכדור תועה בביתה בעזה; או זקן בביתו, כשביתו נהרס עליו ברפיח לפני שלושה שבועות; או בחורים שעונו - ממש עונו - במחסום, לפי "מחסום WATCH" ולפי ארגונים בין-לאומיים, ובסוף לפי הודעה של דובר צה"ל - אלה כבר לא נושאים דחופים לסדר-היום, וזאת שעת-חירום שאלה לא נושאים דחופים על סדר-היום שלה.
       
       חשבנו, אדוני היושב-ראש - בזמן שהרבה אנשים בורחים לאנרכיה בשטחים, כאליבי לכך שהתרחקו מנושא הכיבוש וכאילו האנרכיה בשטחים זה שטחים אחרים, זה על הירח, זה לא במסגרת הכיבוש הישראלי, האנרכיה הזאת, ואין אחריות לכיבוש הישראלי, אלא סתם שחיתות ברשות, רבים - כאילו מדינה עצמאית שיש בה שחיתות ויש בה זרמים אידיאולוגיים שרבים.
       
       אתה יכול לתאר לעצמך, אדוני, אלימות שמתפרצת כלפי פנים בכל מקום נורמלי בעולם שיש בו 75% אבטלה, כמו בעזה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יכולות להיות שתי סיבות, שהאחת לא תלויה בשנייה, כמובן. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       יכול להיות. אגב, אני חושב שהן תלויות - כאשר יש מצור מבחוץ, ואתה מדבר על יותר מעשור שאנשים לא זזים מהמקום הזה שנקרא רצועת-עזה, שאלימות כן מצטברת וכן מתפתחת דינמיקה של "גטו" פנימה, ואלימות מתפרצת פנימה כאשר יש 75% אבטלה בלי שום אופציות לעתיד, בלי לזכות שום גורם פנימי מהאחריות. אבל הגורם העיקרי נותר הגורם של הכיבוש וההסלמה, והאלימות של הכיבוש נגד התושבים - גם במחסומים, גם בהריגת אנשים חפים מפשע, כפי שראינו.
       
       הלילה זו היתה אשה זקנה, בת 60; לפני כמה שבועות היה זקן שביתו נהרס עליו. אנחנו כבר שומעים על תערוכות של חיילים נגד שתיקה על מה שקורה במחסומים - מה שהם עברו במחסומים - ואני רוצה להזכיר כמה נקודות, אדוני היושב-ראש, כדי שיהיה לסגן שר הביטחון מה לענות חוץ מהנוסחאות הכלליות. 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       חוץ ממה?

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הנוסחאות הכלליות. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       הנוסחאות הכלליות נגד הצעות האי-אמון כל יום שני - הרי זאת שגרה - אבל זו לא שגרה שאני מביא נושא כזה. בכלל אגב, ביום שני אני בדרך כלל מביא דברים אחרים. 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אתה מתלונן על השגרה שלנו או על השגרה שלך?

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       לא, לא. אני בכלל לא מביא נושאים כאלה כשגרה, אגב. כל יום שני אנחנו לא מביאים נושאים כאלה, בכלל לא. אנחנו תמיד הבאנו נושאים מהסוג שדובר עליו עד עכשיו. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא להמשיך. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       היום, 2 באוגוסט, כפי שאמרתי, נהרגה אשה בביתה. בזמן שדחפורים פעלו בהריסת בתים, כדור תועה הגיע גם אליה; ב-12 ביולי 2004 הרס צה"ל בתים רבים ברצועת-עזה, ותוך כדי ההריסות מת הפלסטיני מחמוד חלאף, בן 70 שנה, כתוצאה מהריסת ביתו כשהוא בתוך הבית. 
       
       ב-2 ביולי 2004 חמישה טנקים, שלושה נגמ"שים ושלושה דחפורים נכנסו לשכונת ברזיל במחנה הפליטים רפיח ברצועת-עזה. הדחפורים החלו להרוס בתים בשכונה, וחמושים פלסטינים החלו לירות לעברם. הטנקים השיבו אש וילד בן תשע שנים, מוחמד זרען, נהרג. 

       אדוני היושב-ראש, סגן שר הביטחון חבר הכנסת זאב בוים, בשבוע שעבר, בטול-כרם, התרברבו חצי שעה על פעולה נגד חמושים, והתברר שאחד האנשים עמד סתם בצד – הוא רק סיים בית-ספר תיכון ואין לו שום קשר למעשה – והוא נורה בראשו, לא מטיל תועה, אלא בכדורים של יחידה שנכנסה והרגה אנשים. 
       
       המקרה שזעזע את כל השטחים, של המרצה חאלד סאלח מא-נג'אח ובנו מוחמד – גם במקרה הזה צה"ל הודה שסאלח יצא מתוך הבניין כשידיו מורמות. הוא אמר: אין לי מה לעשות בזה, פשוט מישהו נכנס לבניין, הרים את הידיים, יצא מהבניין וירו בו. אחר כך יצא בנו מוחמד אחריו, וגם בו ירו. 
       
       זאת השגרה היום בשטחים – זה כמעט הפך לשגרה של כל יום, ואני צועק דווקא נגד השגרה. המדיניות של הכיבוש הישראלי בשטחים כאילו הפכה לשגרה, ואף אחד לא שם לב. זה כבר לא נושא דחוף על סדר-היום. בתנאים האלה, כשהמדינה חושבת שכשיש אנרכיה בשטחים פלוס גדר זה אליבי – תהיה גדר, שיעשו מה שבא להם מאחורי הגדר, תהיה אנרכיה בשטחים וישראל כבר לא אחראית לשום דבר, לא להרג, לא להריסת בית-אריזה שאפילו מכון פרס תרם לו מכונה, בית-אריזה ש-400 משפחות חיות ממנו – כל זה כבר לא חדשות, אלא שגרה. 
       
       אגב, כל מה שאמרתי, אדוני, אף שזה יום שני, הכנתי 30 עמודים שכל-כולם מהעיתונות הישראלית וממקורות בצה"ל. דובר צה"ל לא דייק בחלק מדבריו, אבל כל המקורות הם של צה"ל. אגב, אדוני, גם זה מעשה של יום-יום – גם העדויות של חיילים על מה שקורה במחסומים, ובכלל זה על מכות לסטודנטים, הן עניין של יום-יום. בהתחלה צה"ל מכחיש, ואחר כך, אם מתברר שהיה שם מישהו מ"מחסום WATCH" או היה עד ישראלי - עיתונאי ישראלי – מודים. אף פעם לא מודים, אלא אם כן היה עד לא פלסטיני שאימת את הדברים. 
       
       זו שגרה של יום-יום בשטחים, ועל זה אני מבקש אי-אמון בממשלה, מכיוון שלדעתי זה הנושא העיקרי שמעסיק אותנו, למרות הכול. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה. ישיב סגן שר הביטחון זאב בוים. לאחר תשובת סגן השר יעלה וינמק חבר הכנסת נסים דהן את הצעת האי-אמון מטעם סיעת ש"ס. השר כבר ענה. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       שמעתי את תגובת השר – לי הוא לא ענה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לך הוא לא ענה, אבל אדוני לא היה בזמן כדי שהוא יענה גם לו. 
       
רן כהן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אולי תתיר לי, אחרי תשובת סגן השר, להשיב על תשובת השר עזרא? 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה, אחרי סגן השר בוים תוכל לדבר. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת עזמי בשארה, אני מציע שלא נסתגל לשגרה שתיארת כאן על הרג של זקנים וילדים. איך אפשר להסתגל לשגרה כזאת, חבר הכנסת עזמי בשארה? אני לא חושב שאנחנו מסתגלים לשגרה כזאת. אתה מתעלם לחלוטין מכך שהתופעות הקשות האלה הן תוצאה של מצב שגרה שאנחנו חיים בו במשך ארבע שנים, שגרת הטרור. לא הזכרת את זה במלה אחת, כאילו הארץ שקטה וחיילי צה"ל באים עם דחפורים והורסים בתים על יושביהם. זאת השגרה שאתה מציע – להתעלם לחלוטין מהמקום שאנחנו חיים ונמצאים בו. 
        
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       רק זה חסר עכשיו, שגם יהרסו. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       חברי הכנסת, בחודשיים האחרונים – יוני-יולי – סוכלו 31 פיגועי תופת רצחניים שכוונו אל עורף מדינת ישראל. במשך החודש הזה בלבד נרשמו שמונה סיכולים של פיגועי התאבדות. לפני זמן לא רב הצלחנו פחות בסיכולים, ואני מציע שנשווה לנגד עינינו מה היה קורה – אני לא אומר אם כל הפיגועים היו יוצאים אל הפועל, חס וחלילה – אם חלק מהפיגועים, מ-31 פיגועי התופת, היו יוצאים לפועל. נסו להעריך כמה זקנים, נשים וילדים חסרי ישע, תמימים, שאליהם – במפורש אליהם –  הטרור הרצחני הזה מכוון, כמה מהם היו מאבדים את חייהם. עזמי בשארה, זאת השגרה, שלמזלנו כוחות הביטחון – ביוזמה, בתושייה, בעבודה קשה, בנחישות,  לילה ויום – מונעים. 
       
רן כהן (יחד):
       
       כשלא מדובר בסיכון חיים. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       ודאי, נכון. כמעט מדי יום מנסים ומצליחים לשבש – במעצרים מונעים; בזה שאנחנו חושפים - - - 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       רוצים לשמור על הכיבוש. גם זה כיבוש – גם אצלנו וגם אצלכם. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת בשארה, בקזואיסטיקה נגיע לאדם הראשון. 
       
רן כהן (יחד):
       
       יש פה נאבק חדש נגד הכיבוש. הוא יספר לי מה זה להיות נגד הכיבוש. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים על 60 התרעות יומיות בשבוע שחלף. נתתי כמה דוגמאות של סיכום של חודש-חודשיים של המציאות שאנחנו חיים בה – של השגרה הזאת שאנחנו חיים בה – של הגברת המאמצים והמוטיבציה של הגרעין הטרוריסטי הפלסטיני לפגע במדינת ישראל. אנו מזהים עלייה בהיקף הפיגועים בעיקר ברצועת-עזה. לנוכח הכישלונות במימוש פיגועים ארגוני הטרור מגבירים את השימוש בירי תלול-מסלול – ה"קסאמים", הפצמ"רים, ירי המכוון בייחוד אל העיר שדרות, וגם אל יישובים אחרים בנגב המערבי. היום היתה פגיעה ישירה בבית בשדרות. 
       
       אם אנחנו מדברים על התקופה הזאת – על שגרת הטרור שנמשכת כבר ארבע שנים – אם מדובר על ירי תלול-מסלול, אתן לכם מושג על התלול-מסלול הפלסטיני: 3,909 פצצות מרגמה נפלו על יישובים, רובן ברצועת-עזה, בגוש-קטיף, ועוד 568 רקטות. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מדוע צה"ל - - - 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כי הוא לא רוצה לפגוע באזרחים שלא לצורך. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אלא שאתה מסתכל על צד אחד של המטבע הזאת. 
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       למה רק להם מותר לעשות את זה?
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       הפלסטינים, וגם ישראלים, מלינים על המחסומים, על ההמתנה ממושכת במעברים – אני חושב שקודם כול צריך להלין על הטרור הבלתי-פוסק שמופנה כלפינו באופן מאורגן ורצחני. 
       
       אם הייתי שומע ממך פעם אחת, חבר הכנסת עזמי בשארה, שנושא השחיתות, ונושא הסבל, ונושא הנזקים, ונושא הקורבנות, ונושא האבטלה – כל הנושאים האלה, שהם נחלתם של הפלסטינים – אם פעם אחת היית מפנה אצבע מאשימה, או לפחות מאזן ואומר: גם לפלסטינים עצמם, גם לרשות, גם לארגונים, גם ליאסר ערפאת יש חלק כלשהו בסבל הזה, אם פעם אחת היית אומר זאת – אבל אף פעם לא שמעתי זאת מכם. מה אתה עושה לי ככה? לא שמעתי זאת.
       
        דרך אגב, לא נכון מה שאתה אומר, שרק אם מישהו רואה אנחנו מודים שנפגע אזרח שאינו מעורב. אתה מדבר על האיש הצעיר שנפגע בטול-כרם – אתה עצמך אומר שמצד אחד הוא חף מפשע ותמים, אבל מצד שני הוא איכשהו נמצא בזירה של לחימה, ומסביבו חמישה חמושים, שחלק מהם הם מראשי ארגוני הרצח – הטרור – של ה"תנזים" ושל "הג'יהאד האסלאמי". אז מה אתה מבקש? מה אתה רוצה מאתנו? אנחנו פה מגוננים על חיינו, ואתה בא בטענות. 
       
       אני רוצה לומר עוד – אנחנו מדברים, ואנחנו משתדלים – לא תמיד מצליחים – לעשות בידול והבחנה בין אוכלוסייה אזרחית בלתי מעורבת לבין החמושים הטרוריסטים. אנחנו מנסים לעשות זאת. לא תמיד אנחנו מצליחים. אבל תראה מה החברים שלך עושים ברשות: הם יוצרים בעיות הומניטריות קשות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ודאי יש לחבר הכנסת בשארה חברים רבים גם ברשות, אבל לא צריך לומר: "החברים שלך". יש מעשי אלימות – גם מעשי אלימות נעשים ברשות – אבל אין אומרים: "החברים שלך". אני בטוח שיש לו חברים, אבל לא צריך - - - 

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אני מסכים שמה שאומר עכשיו מתאים בדיוק לחברים שלו.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם אדוני רוצה להשתמש בביטוי, בבקשה. אם כן, ניתן לו זכות להשיב.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אתן את הדוגמה, ואז הדבר יובן, אדוני היושב-ראש. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בבקשה.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       באזור המעבר הבין-לאומי ברפיח יש היום ריכוז גדול של פלסטינים משני צדי המעבר. כ-2,000 בני-אדם מבקשים לעבור מרצועת-עזה למצרים, בהם סטודנטים ואחרים, והפוך – 3,000 מבקשים להיכנס. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       2,000 תקועים.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       2,000 תקועים בצד אחד ו-3,000 בצד השני, והמעבר חסום. שואלים אותנו: למה המעבר חסום? הוא חסום כבר כמה ימים, כי יש התרעה חמה על חפירת מנהרת תופת באזור המעבר. מטעמי ביטחון – גם של החיילים, גם של אנשי רשות שדות התעופה, גם של כל מי שנמצא בסביבה, לרבות הפלסטינים ולרבות קצת תיירים שעוברים שם – מתוך דאגה שלא ייפגעו, איננו נותנים לעבור שם, ומבצעים בדיקות. מכיוון שמציאת מנהרה כזאת היא בבחינת מציאת מחט בערימת שחת, כדי למנוע את הסבל, ומנקודת ראות הומניטרית, הצענו "שאטלים" – לקחת את המבקשים לעבור דרך מעבר ניצנה, מדרום לרצועת-עזה, ולהעביר אותם - - - 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       הם היו עוברים כבר מזמן, למה לא העברתם אותם?

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       חבר הכנסת בשארה, אני מסביר למה – פינינו את כל המעבר, ומבצעים שם קידוחים כדי למצוא את מנהרת התופת. זה לא משהו כללי, זה לא משהו מעורפל, מדובר בהתרעה חמה – אנחנו יודעים שזה נמצא שם, רק צריך לאתר את זה. הצענו כפתרון זמני, כפתרון ביניים, כדי להפחית את הסבל של האנשים – שבאמת יעברו – לנסוע מרחק – יגיד חבר הכנסת רן כהן כמה זמן נוסעים מרפיח עד ניצנה ומניצנה עד אל-עריש, שעתיים?

רן כהן (יחד):
       
       כן.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       שעתיים. אבל החברים של בשארה אומרים: בפרינציפ – לא. בעניין הזה, כולם חברים שלו. למה? אין תשובה. כשאני אומר לך שהסבל הגדול של האוכלוסייה הפלסטינית בא מתוך עצמה, מתוך המנהיגות שלה ומתוך הראיס שלה, לא סתם אני אומר זאת, והם יודעים את הדבר.
       
       אותו דבר בבית-חאנון. לא נסכים ש"קסאמים" ייפלו על שדרות. עד שלא יפסיקו שם את השילוח לא נצא מבית-חאנון ולא נניח שם. אני מציע לתושבי בית-חאנון, שאני יודע שהם סובלים, ואני יודע שחלק מהם כבר יצאו נגד הארגונים, ויש גם משפחה שכבר שילמה על ההתנגדות שלה, וצריך להעריך זאת ולקרוא לכולם שיעשו בבית-חאנון מה שעשו בבית-ג'אלה – כשירו מבית-ג'אלה על גילה, כשהסברנו להם מהי משמעות הדבר, בסופו של דבר הם הבינו. אני חושב שאתה מכיר את הבדיחה על לדבר ולהסביר. הסברנו. אנחנו קוראים לבית-חאנון – אנחנו לא רוצים להסביר – שיעשו בעצמם את הפעולה הזאת. שהרשות – שחלק מהחברים שלך שם – תעשה את הפעולה נגד הקיצונים האלה, הרצחנים האלה, שבאים לשם בהיחבא, פורקים, ובחמש דקות משלחים טיל ובורחים. בידיכם לעשות זאת.
       
       אדוני היושב-ראש, אני מבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת האי-אמון מסדר-היום. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת רן כהן, אדוני רשום לדיבור. בבקשה, מהצד, רק הערה לשר עזרא. חבר הכנסת דהן, אדוני יעלה ויבוא וינמק את הצעת האי-אמון של ש"ס, בלי שתהיה עליה תשובת הממשלה. התשובה תהיה בהצבעה. 

נסים דהן (ש"ס):
       
       אף פעם אין להם מה להשיב. 

רן כהן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על ההערה. אני פשוט מעיר בעקבות דבריו של השר עזרא – אני בטוח שהוא טעה או הוטעה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני רצה להראות את החוק שקיים?

רן כהן (יחד):
       
       בדיוק. אני מחזיק בידי את החוק בנושא מפעל ההזנה, ויש הבדל מהותי מאוד בין הדברים שאמר כאן השר עזרא ובין מה שכתוב בחוק. כתוב כאן חד וחלק שהשירות לא יינתן לכל ילדי ישראל. נאמר כאן: "חוק זה יחול בהדרגה ביישובים או בשכונות מתוך מתן עדיפות ליישובים או לשכונות אשר לדעת השר יש לסייע להם". לא זו בלבד, אלא שהמציעה, חברת הכנסת רוחמה אברהם, מעריכה שהעלות היא בין 600 ל-700 מיליון ש"ח, והאוצר נותן לזה רק 2 מיליונים, וזה בעצם מראה שאין מדובר במפעל הזנה. נוסף על כך - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לאדוני תהיה הזדמנות לדבר. אדוני הבהיר, לא צריך "נוסף על כך". 

רן כהן (יחד):
       
       סיימתי. המימון להזנה יהיה רק מקרן של תרומות ולא מתקציב המדינה. תודה. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת נסים דהן, בבקשה. 

נסים דהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אין לנו אמון בממשלה הזאת. זה לא סוד. 

עמיר פרץ (עם אחד):
       
       לא יכול להיות.

נסים דהן (ש"ס):
       
       חבר הכנסת עמיר פרץ, אם תשים לב ותשמע טוב - - - 

עמיר פרץ (עם אחד):
       
       תגיד זאת עוד הפעם. 
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       אין לנו אמון בממשלה הזאת. 

עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אני מאמין לו.

נסים דהן (ש"ס):
       
       חבר הכנסת עמיר פרץ, אם תשמע אותי עד הסוף גם תבין למה אין לנו אמון בממשלה הזאת. אני מדגיש - הזאת. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - - 

נסים דהן (ש"ס):
       
       אני מדגיש - הזאת. ממשלה אחרת היא סיפור אחר. ממשלה בהרכב אחר היא סיפור אחר. אנחנו מדגישים את הממשלה הזאת, בהרכבה זה. אין לנו אמון בממשלה הזאת, כי היא הוקמה על בסיס של פירוד, על בסיס של שנאה, על בסיס של אפליה, על בסיס שכאשר עולים לשלטון מקדמים את המצביעים שלך – זה בסדר – אבל מתעללים במצביעים אחרים, במי שלא הצביעו לך. 
       
       לא היה כדבר הזה בהיסטוריה של עם ישראל, שממשלה – או מפלגה – שהגיעה לשלטון לא רק שאפה להגשים את המצע שלה – זה בסדר, זה לגיטימי, בשביל זה רוצים להגיע לשלטון, בשביל זה הולכים לבחירות, כל מפלגה מציגה את המצע שלה, ונבחרת על סמך המצע והאמון שנותנים לה הבוחרים; אחרי שזכתה באמון של בוחרים היא תקבל את כוחה היחסי בכנסת, ואם היא תזכה היא תשב ליד שולחן הממשלה. בשביל מה? כדי להגשים את המצע שבשמו היא הלכה לבחירות. אבל לא עלה על הדעת שמפלגה תגיע לשלטון רק כדי להתעלל באלה שלא בחרו בה. לא כדי לקדם את המצע של אלה שבחרו בה שזה לגיטימי, אלא להתעלל, להעניש ולענות את אלה שלא בחרו בה. 
       
       לראשונה בהיסטוריה של ממשלות ישראל, כששינוי מגיעה לשלטון, וכל המטרה שלה היא להתנגד ולהתעלל, ולהעניש ולהשפיל ולפלג את העם מקבוצה שלא רצו לראות אותה בשלטון. 
       
       אם היו דואגים רק לעצמם, מילא. דואגים לבוחרים שלהם, סביר. אבל לבוחרים שלהם הם לא דאגו במאומה. שום דבר ממה ששינוי הבטיחה לבוחרים שלה לא התקיים. יותר מכך, שכבות הביניים, וזה חרות בכותרת של שינוי - שינוי קוראת לעצמה מפלגת החילונים ושכבות הביניים - מי שנפגעו הכי הרבה מהתוכנית הכלכלית של הממשלה הזאת בתמיכתה הבלתי-מעורערת של שינוי, הן שכבות הביניים. הן נפגעו הכי הרבה, הן ירדו מתחת לקו העוני, ושינוי גרמה לזה. 
       
       לא רק שלא הועילו לבוחרים, יש להם אג'נדה של כמה שיותר להעניש, להתעלל, לרדוף מפלגות אחרות. אני זוכר את עצמי כילד כאשר אמרו: בלי מק"י בלי חרות. חשבנו שהימים האלה עברו, בטלו מהעולם ולא פוסלים יותר. בפוליטיקה אין בכלל פסילות.  בלי מק"י, בלי חרות - היה  חידוש גדול שגם הוא נגמר  פעם. אבל עכשיו יש כבר דבר חדש. נקרא לתינוק בשמו, אבל נגיד גם את הלשון היפה שבה מציעים את זה: בלי המפלגות החרדיות. אבל מי שמתבונן טוב במשפט הזה מתכוון: בלי אנשים יוצאי עדות המזרח. למה? כי לגבי מפלגות חרדית התברר שזה לא נכון. מוכנים לשבת עם מפלגה חרדית, אבל הם יוצאי מזרח-אירופה, פולין והסביבה. אבל אחרים, חס ושלום. עליהם יש וטו מוחלט. 
       
       אם מישהו חושב שהוציאו את השד העדתי מהבקבוק, הוא טועה. הוא מעולם לא נכנס לבקבוק. אלא מה? השד העדתי היה כל הזמן בחוץ, וכל פעם עטפו את זה. חבר הכנסת דוד לוי, אתה בטח זוכר שכשהיינו ילדים היינו משחקים א"ש לילה. בחלק מהמשחק היו מתעטפים בסדין לבן כדי להפחיד את הקבוצה האחרת. עטפו את השד העדתי בסדין לבן, הוא נשאר בחוץ, ואף אחד לא הכניס אותו לבקבוק.
       
שר הרווחה זבולון אורלב:

       בש"ס יש גם א"ש לילה?

נסים דהן (ש"ס):
       
       חבר הכנסת אורלב, היה לי הכבוד כילד וכנער להיות גם ב"נוער העובד והלומד" וגם ב"בני עקיבא". 
       
שר הרווחה זבולון אורלב:
       
       ב"בני עקיבא" יש א"ש לילה.

נסים דהן (ש"ס):
       
       נכון, גם "בנוער העובד והלומד" היה א"ש לילה ושיחקנו בזה לא פחות מאשר במשחק אחר.
       
דני יתום (העבודה-מימד):
	
       נשאר רק הלילה.

נסים דהן (ש"ס):
       
       אנחנו מדברים על ממשלה שמפלגת את העם, וחמור מכך. אז דיברנו על הפרדה בין עניים לעשירים, שהעניים נהיו עניים יותר, העשירים נהיו עשירים יותר. דיברנו - בין צפונים ללא צפונים. עכשיו אנחנו מדברים על פילוג חמור יותר מכך. 
       
       יש בעיה עם 30,000 פסולי חיתון, ועל עוד 300,000 גויים שצריך למצוא להם פתרון. יש בעיה, ולהם חייבים למצוא פתרון. ישבה ועדה והיא היתה מוצאת פתרון אם לא היו משתמשים בבעיה הזאת לניגוח מחנה אחר בבית הזה. אבל מה רוצים אלה משינוי? לפתור בעיה של 300,000 אולי, אבל 5 מיליונים יהיו מחוץ לגדר. הם רוצים לפלג את העם, כאילו להכניס 300,000 לתוך העם. אבל, ברגע שידרוך אחד מה-300,000 בתוך המחנה, 5 מיליונים יצאו בחוץ. חבר הכנסת דוד לוי, זה עוד סוג של הפרדה בממשלה הזאת, זה עוד סוג של פילוג, גדר ההפרדה. זו ממשלה שקמה רק להפריט - - 

יעקב מרגי (ש"ס):

       להתנתק.
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       - - להתנתק, להפריד. 
       
       חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אמרתי בתחילת דברי: אין לנו אמון בממשלה הזאת, כי יכול שתהיה ממשלה אחרת, ממשלה שאכפת לה מהאחר, מהחלשים, מהעניים, ממשלה שרוצה לאחד, ממשלה שרוצה עם אחד מאוחד, ממשלה שרוצה שוויון זכויות אמיתי, ממשלה שרוצה מה שפחות מעמדות, אלא מעמד אחד שווה של מעמד הביניים פלוס מינוס, בלי פער עצום.
       
       כבוד שר הרווחה יודע שהמדינה הזאת היא המדינה הראשונה בעולם, לצערנו הרב, בפער בין העשירון התחתון לעשירון העליון - אחת המדינות שבהן הפער הוא הכי גדול. את זה רצינו לצמצם, אבל שינוי לא תיתן, כי היא מפלגה של שנאה, מפלגה של הפרדה, מפלגה  של אי-אחדות, מפלגה שבאה לעשות קיטוב בעם. 
       
       הגיע הזמן שיאמרו לכל הממשלה הזאת ללכת הביתה, ונרכיב ממשלה אחרת, הרבה יותר טובה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה.
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר משה כחלון:
       
       הודעה למזכיר הכנסת.
       
מזכיר הכנסת אריה האן:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       החלטה בדבר חלוקת הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 67), התשס"ד-2004, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 13), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 52), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
       לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק העברת סמכויות (שר העבודה והרווחה) (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004. תודה רבה. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. 
       

הצעות סיעות העבודה-מימד, יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם, 
ש"ס, יהדות התורה ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל: 
א. מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי; 
ב. מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי; 
ג. אישור הצעת חוק ברית הנישואים של הממשלה; 
ד. מדיניותה החברתית והכלכלית ואי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות; 
ה. מדיניותה בשטחים
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אנחנו מתחילים בדיון. חבר הכנסת דני יתום - ראשון הדוברים, ואחריו - חברת הכנסת אתי לבני.

דני יתום (העבודה-מימד):
       
       אדוני יושב-ראש הישיבה, חברי חברי הכנסת, אנחנו הגשנו היום אי-אמון בממשלה מכיוון שהממשלה הזאת איננה ראויה לאמון. היא ממשלה גרועה, ממשלה שראוי שתחדל לכהן. זאת ממשלה שלא קשובה כלל וכלל לתלאות של האזרח, ואיננה מתכוונת, כפי שהדברים נראים על-פי הצעת התקציב של שר האוצר לשנת 2005, לתקן את העוולות, ואיננה מתכוונת לתקן את העיוותים שהם פועל יוצא מהתקציב הלא-חברתי, תקציב שאין בו רווחה של שנת 2004, אדוני שר הרווחה, וכזה הוא כנראה הולך להיות גם בשנת 2005, אלא אם כן יתעשתו יותר שרים ויעמדו כאיש אחד ויתמודדו מול הכוונות האכזריות של האוצר ושל ראש הממשלה.
       
       קורה משהו בממשלה? אולי, סימן שאלה גדול. נקעה נפשם של חלק מהשרים ואתמול הם הרימו קול זעקה. אבל אני אינני בטוח כלל וכלל שהדבר לא יסתיים בזעקה בלבד, ובסופו של דבר בקול ענות חלושה. זהו מבחן לאינטגריטי של חלק משרי הממשלה, זהו מבחן לאנושיות של כל אחד ואחד מאתנו. 
       
       הממשלה איננה אנושית. מחד גיסא הממשלה פוגעת בחלשים וממשיכה לפגוע בחלשים, ומאידך גיסא היא חוששת כנראה מהחזקים, חוששת כנראה מפני האלפיון העליון. הצעת התקציב מסייעת למי שממילא לא זקוק לאותן תוספות שלהן זקוקות השכבות החלשות.
       
       ראו נא, ראש הממשלה הנחה, דיבר אתמול בשפתו ובקולו. הוא אמר שהתקציב של שנת 2005 חייב להיות תקציב חברתי. ומנגד, שר האוצר בכלל לא מקשיב וחוזר ומניח על השולחן תקציב אנטי-חברתי, אנטי השכבות החלשות, אנטי רווחה, אנטי כל דבר שיש בו משהו מהאנושיות ומהצורך לדאוג לחלשים.
       
       הממשלה מתרגמת הלכה למעשה מדיניות של התנתקות, אבל לא התנתקות מהפלסטינים, אלא התנתקות מהשכבות החלשות באוכלוסייה. יש לא מעט חברי ליכוד, חברי כנסת של הליכוד, אדוני היושב-ראש, שבאו מעיירות הפיתוח. איך אתם יכולים להישיר מבט לעיני הבוחרים שלכם ולתמוך בהצעת התקציב - זו של 2004 וזו של 2005? רק לכם, אולי, פתרונים. לי ודאי שלא.
       
       וגם כאשר רוצה הממשלה להראות שהיא מתרצה, היא זורקת פירורים - משהו מזערי לקשישים, משהו מזערי לרשויות המקומיות, ואתם באמת חושבים שתוכלו לעוור את עיני הרואים כל כך הרבה זמן? אתם טועים. הציבור במדינת ישראל מבין את הדברים, רואה את המראות ושומע את הקולות, ובעצם לא שומע דבר. מה עוד צריך לקרות שגם עיניה של הממשלה ועיניהם של חברי הקואליציה יראו את המראות האלה וישמעו את הקולות האלה - את הכאב, את הבכי, את ההשפלה? אנשים שמכתתים רגליהם אל עבר פחי הזבל, ולאחר מכן מחטטים בפחי הזבל על מנת לאתר פרוסה, על מנת לאתר משהו שאפשר באמצעותו אולי להשביע חלק מהרעב שלהם.
       
       הממשלה, עושה רושם, הכירה בכך שיש ילדים שידם לא משגת להביא סנדוויץ' לבית-הספר, אז היא תומכת בהצעת חוק שתוקם קרן שתתבסס על תרומות כדי לטפל באותם ילדים עניים. אם זה לא היה כל כך עצוב, אזי אני לא יודע איזו תגובה היינו צריכים להגיב על העניין. אם אכן הממשלה מכירה בכך שילדים לא מסוגלים להשביע את רעבונם, היא צריכה להקצות מתקציב המדינה על מנת להבטיח שהדבר הזה יחדל מלהתקיים, ולא להתבסס על תרומות - לא מארצות-הברית ולא משום מקום אחר. 
       
       לסיכום, הממשלה התנתקה מאחריותה לאזרחיה, אדוני יושב-הראש, והגיע הזמן שהאזרחים יתנתקו מהממשלה הזאת. תודה.

היו"ר משה כחלון:

       תודה רבה. 
       
       חברי הכנסת, יושבת ביציע משלחת פרלמנטרית ממונגוליה שהגיעה לישראל כמשלחת לימוד, כדי ללמוד כיצד מקיימים ממשלת אחדות או בונים ממשלת אחדות, זאת בעקבות תוצאות הבחירות שהיו במונגוליה, שכל מפלגה גדולה קיבלה 36 מנדטים. אנחנו קודם כול מאחלים להם הצלחה בבניית הקואליציה - - -

עזמי בשארה (בל"ד):

       שם כולם אזרחים, אין להם בעיה.

היו"ר משה כחלון:

       כן, אין שם הבעיה, אני מקווה שאין להם הבעיות שלנו, ואנחנו באמת מאחלים להם הצלחה וביקור מוצלח. ברוכים הבאים.
       
       אנו ממשיכים. חברת הכנסת אתי לבני - אינה נוכחת. חבר הכנסת שלמה בניזרי, בבקשה.

שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לפעמים עורך חופות, וכאשר אנו מגיעים לחופה, כל בעל צעיר אומר לאשתו: הרי את מקודשת לי בטבעת זו כדת משה וישראל. לאורך כל ההיסטוריה של העם היהודי זו היתה הדרך – מקודשת, עניין של קדושה, כפי שתורתנו מצווה, קדושים תהיו. כלומר יש לנו דרך איך לקדש את העם היהודי, איך לבנות את העם היהודי. זו הדרך של הנישואין שהתקיימה לאורך אלפי שנים. 
       
       עד שקמתי דבורה, עד שקמתי אם בישראל, עד שקמה ממשלת הזדון הזאת והחליטה: זהו, הקץ לנישואים על-פי תורתנו הקדושה, בואו ונלך: ברית הזוגיות. איזו מלה מפוצצת. הם חושבים שאפשר לטהר את השרץ. אם תשנה את השם - אצלנו יש לנו כלל ביהדות, אדם שהוא חולה, עושים לו שינוי השם. בדיוק פה, מה הם רוצים עכשיו? לטהר את השרץ. תעשה את השינוי, על-ידי כך אתה חושב שאתה תבנה את העם בצורה אחרת? 
       
       ראיתי פעם ציטוט גם של גולדה מאיר, וכזכורני, גם של דוד בן-גוריון. הם התנגדו לנישואים אזרחיים מהנימוק המעניין ביותר. הם אמרו כך: לא אתן את ידי לחלוקת בית ישראל לשניים. ברגע שיש לנו שתי דרכי נישואין, אז מה המשמעות של כך שאתה חוצה את העם בצורה ברורה על-פי חוק במדינת ישראל - יש הנישואים על-פי דת משה וישראל, ויש על-פי הדת של שינוי. עושים לך דרך של נישואים, ואז המשמעות - אם עד היום היינו עם אחד בעל שתי תרבויות, התרבות היהודית האותנטית המקורית שאנחנו מקיימיה, מול התרבות הישראלית, בעלת שינוי השם, גם כן, החילונית, לא היהדות החילונית; כפי שאמר פעם בזמנו אבא אבן, אין מושג של יהדות חילונית - יהדות זה מושג דתי. לכן לא שייך להגיד: היהדות החילונית, היהדות ההומניסטית. יש היהודים החילונים שלא תמיד הולכים בדרכי תורת ישראל ובדרכי היהדות -  יותר נכון לומר. 
       
       אז מה אנחנו עושים היום? באה כנסת ישראל, והממשלה כבר בכיוון, אלמלא איזה תרגיל בינתיים של השהיה, והולכת לאשר נישואין שלא כדת משה וישראל, לבוא ולגרום לפירוד בעם, כפי שתמיד האשימו אותנו - אתם, החרדים, גורמים לפירוד בעם. אנחנו גורמים? ראו מה אתם עושים, מה אתם מעוללים במשך השנה האחרונה. אני יושב, אני מדבר עם אנשים, אלה שלא משמיעים ברדיו ובטלוויזיה ובעיתונות, אלא העם האמיתי, ואני שומע מה הם אומרים לי – עד מתי רשעים יעלוזו, יביעו ידברו עתק? עד מתי רוצים להרוס לנו את כל המדינה שנבנתה בדם ובזיעה ובעמל? 
       
       ואל תספרו לנו סיפורים, רק אתם עושים צבא. גם אבא שלי עשה צבא. גם אני ושבעת אחי עשינו צבא. גם חברי בש"ס עשו צבא. אז אל תספרו לי שאתם בניתם את המדינה. המדינה היא לא שלכם פרטית, המדינה ממומנת מכספי שלי, מהמסים, מהארנונה של החרדים, ממע"מ, ממס ערך מוסף. אתם מצליחים לשטוף לכולם את הראש, שאתם עושים לנו טובה, פרזיטים של המדינה. 
       
       ויש פה שר משפטים במדינת ישראל, גזען, טומי לה-פן. לכל מדינה יש הלה-פן שלה, וגם לנו יש, והוא בא היום ומתחיל להצטעצע במלים. מה הוא טוען? הוא אומר: אנחנו נוכיח לכולם שאיננו מפלגה של נושא אחד, יענו הוא מודה בדבר, שעד היום היה לו דבר אחד בחיים שלו – שנאת החרדים, עקירת היהדות. אדם שהוא ניצול שואה, שאמור - אדרבה, כשבן-גוריון נתן את ההיתר לאותם 400 בחורי ישיבה שישבו וילמדו תורה, אמר: לא אתן את ידי לעשות את מה שרצה הצורר באירופה לעשות לעם ישראל, לעקור מאתנו את היהדות ואת התורה, ולכן באותה תקופה, שבה כל חייל היה חשוב לצבא-הגנה לישראל, כי אז לא נלחמו עם טילים, אלא עם "סטנים", כל חייל היתה לו משמעות, והוא אמר: לא, הם ישבו וילמדו תורה, כי הוא הבין מה הייחודיות של העם היהודי. 
       
       אין ישראל אומה אלא בתורותיה, אומר רבי סעדיה גאון. הייחודיות שלנו זה התורה שלנו, זה הערכים, זה המצוות. עד שקמה לנו פה כזאת מפלגה, וממשלה, מה זה מפלגה, שלצערי, גם חברי לשעבר, השר אורלב - אתה זוכר, אדוני השר, אותם קולות וברקים כשנכנסתם לממשלה? שמעתי שבשבוע שעבר חברך הטוב אפי איתם היה בכותל - - -

עזמי בשארה (בל"ד):

       
       לשעבר?
       
שלמה בניזרי (ש"ס):

       לא, חברי בהווה, זה בסדר. חס ושלום. בפוליטיקה יש אולי יריבות, אבל זה בסדר. היה בכותל בשבוע שעבר חברך אפי איתם, ושם הוא התבטא שהוא מכה על חטא על היום הזה שהם נכנסו לממשלה וחתמו את ההסכם הנוראי הזה עם מפלגת שינוי. הרי העוון הזה של כל עקירת היהדות על צווארכם. מתי תבינו? בשבוע שעבר זעק לך מהכיסאות השר לשעבר בנימין אלון ואמר לך: זבולון, ההזדמנות האחרונה שלכם ביום שני - אז ההזדמנות שלכם באמת היום. הנה, לפני חודש אלול, אולי להתעורר קצת. אלול בארמית פירושו ויאללון - לחפש. אולי תחפשו, תבדקו היכן טעיתם, נחפשה דרכינו ונחקורה ונשובה? אצל שינוי אני לא יכול להגיד להם: ונשובה עד ה', אצלכם אפשר להגיד: ונשובה עד ה'?
       
       לכן אני היום שומע את טומי לפיד, זמירות חדשות היו לנו היום, מזמור שיר ליום השבת, טומי לפיד בא לשכנע את חבריו - לנו אין דגל אחד, יש לנו עוד נושאים מסוימים. ההתנתקות פתאום היא בדמו, בנפשו? 
       
       אם נעזוב, הוא אומר, החרדים ייכנסו, וכל ההישגים שעשינו – אילו הישגים היו לכם, שפגעתם בקשישים? שפגעתם בילדים? שפגעתם במשפחות? הוא אומר: אם אנחנו נצא, כל ההישגים שלנו יתבטלו. כל ההישגים – שלקחנו כספים מהישיבות, והרעבנו אברכים, וסגרנו כוללים – הכול ילך לנו לאבדון. אבל שיהיה לכם ברור – איך אמר פרעה ליוסף? מתאים לפרעונים שלנו פה: רק הכיסא אגדל ממך. כאשר מדברים כאן על כיסא, יש לכיסא משמעות אחרת – אפשר לוותר על ערכים; אפשר לוותר על עקרונות. שינוי – הבאתם שינוי לעולם?
       
       אדוני היושב-ראש, ככה, לסיום, שמעתי את טומי לפיד אומר הבוקר: לא אשב עם ש"ס, המפלגה המושחתת, שהשחיתה כל חלקה טובה במדינת ישראל.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים.
       
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       אני מוכן לבדוק אתו מה השחתנו. אבל אתה יודע מה? הרי רק לפני שבועיים זרקתם את השר פריצקי על שחיתות. שבוע לאחר מכן – דוח מבקר המדינה קובע: ש"ס יצאו צדיקים, ברוך השם, ואתם יצאתם מפלגה עם שחיתות בבחירות לרשויות המקומיות.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       הכי מעט מכל המפלגות.
       
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       הוהו, הכי מעט יצאתם – רק שנה וחצי בשלטון. אדוני היושב-ראש, מעניין שכל המדינה שכחה משהו. אם זה היה קורה לש"ס, תראו מה היה קורה – ראש עיריית חיפה, שהוא ידידי הטוב, ואני באמת אוהב אותו ומאחל לו שיצא זכאי מכל הסיפור הזה, אתם יודעים מאיזו מפלגה הוא? הוא משינוי. אם הוא היה מש"ס, כל הכותרות היו זועקות: ראש עיריית חיפה מש"ס נחקר; ש"ס, ש"ס, ש"ס. רבותי, ראש עיריית חיפה הוא משינוי. שימו לב, אתם שנה וחצי בממשלה, ואנחנו – 20 שנה. יכולות להיות טעויות. שנה וחצי, וכבר שלוש "פאלטות", איך שאומרים: פריצקי, דוח מבקר המדינה ויונה יהב.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       עם ה"פאלטה" הזאת אתה מסיים, חבר הכנסת בניזרי.

שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       שלושה דברים. על שלושה פשעי דמשק. בושו לכם. אתם תבואו ותיתנו לנו מוסר? אתם תפסלו אותנו? אתם פסולים; כל הפוסל במומו פוסל.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת בניזרי, תודה רבה. חברת הכנסת אתי לבני, יש לך הזדמנות להשיב.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אתחיל להשיב. אמרת: שלושה פשעי דמשק - פריצקי, חריגה בתקציב הבחירות – זו אחרונת המפלגות מבחינת חריגת התקציב, אחרי הליכוד, העבודה, יהדות התורה וכל האחרים, וזה בסכומים מאוד קטנים של הוצאה כזאת או הוצאה אחרת, והכול היה שקוף.
       
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       חברת הכנסת - - - הרי זה פשע. הרי זו עבירה.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       אני לא רוצה לשקול את ה"שחיתות" בש"ס מול השחיתות בשינוי. אני רק רוצה להגיד איך שינוי התנהגה כשהיה חשש לשחיתות, חשש להתנהגות לא נאותה.
       
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       אנחנו עבריינים ואתם צדיקים.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       זו עדיין לא שחיתות, כי לא בטוח שיהיה כאן תיק פלילי, לעומת תיקים פליליים אחרים שחברי הכנסת עומדים לפניהם. בתוך זמן קצר מאוד הוצאנו את האיש משורותינו, כי לא רק שחיתות חשובה, גם הסולידריות חשובה. כשאדם פוגע בסולידריות שלנו, בינינו, ומתנהג בצורה לא נאותה, אין לו מקום בתוכנו.
       
       אני רוצה לחזור ולדבר על הנישואים האזרחיים, או על ברית הזוגיות. הבוקר היה במשכן הכנסת אירוע חשוב ויפה מאוד. אף אחד מחברי הכנסת לא הופיע. משום מה הופיעו רק חברות הכנסת. הנושא היה: עגונות ומסורבות גט. הוקרן סרט שהראה את נתיב הייסורים שעוברות מסורבות הגט – איזה נתיב ייסורים עוברות נשים שכל העוול שלהן הוא שהן רוצות להתגרש, והבעל אינו נותן להן גט ומחזיק אותם שבויות בידו.
       
       הבעיה היא בשני מישורים. יש בעיה של ההלכה. כל ההתנהגות לאשה בהלכה, במסגרת דיני הנישואים והגירושים – האשה היא קניינו של הגבר: רוצה – מגרש אותה; לא רוצה – מחזיק אותה ונושא אשה אחרת ומוליד ילדים אחרים, והיא – שתגמור את שנותיה הטובות ביותר, את מי זה מעניין? אין דרך להתמודד עם זה במסגרת ההלכה. עם כל הפטנטים שניסו להציג לפנינו – אין דרך להתמודד עם זה.
       
       הפן השני, הקשה מאוד, הוא התנהלות הדיינים בבתי-הדין הרבניים. אינני מדברת רק על השחיתות, אינני מדברת על העצלות, על גבהות הלב, על האי-אכפתיות ועל ההעדפה הבולטת של הגברים על פני הנשים – על כל זה אפשר אולי להתגבר בצורה כלשהי של תיקון המערכות, ומרגע שמערכת בתי-הדין עברה למשרד המשפטים כבר לא יהיו מקרים כמו שראינו היום בסרט, שהרבנים אינם מגיעים, או מגיעים בשעה 10:00, ואין הרכבים ואין דחיות.
       
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       את יודעת מה יש בבתי-המשפט?
       
אתי לבני (שינוי):
       
       הדברים האלה – אולי אפשר קצת לתקן – המערכת מושחתת, המערכת רעה - -
       
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       איזו סחבת יש בבתי-המשפט? חמש-שש שנים.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       - - אבל על ההלכה ועל תקנותיה והלכותיה אי-אפשר להתגבר. אין פלא שבמשך 20 השנים האחרונות לא גדל מספר הנישאים ברבנות אף שהאוכלוסיה בישראל גדלה מאוד. למה? כי הבנים שלי נוסעים לקפריסין, הבנים שלי עושים הסכמי נישואים. החברים שלהם, הסטודנטים, הצעירים, אלה שרוצים לחיות בצורה נורמלית, כמו כל מדינה בעולם, הם לא ייכנסו בפתח הרבנות. הם לא יצאו מבתי-הדין הרבניים. הם לא יבואו לשם.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אוי ואבוי לך.

שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       מה לכם ולמדינת ישראל? 
       
אתי לבני (שינוי):
       
       לא רק הם – הם אלה שאינם רוצים. בואו נדבר על פסולי החיתון, על 300,000 בני-אדם שרוצים להתחתן. מה העוול? המדינה לא צריכה לתת לאזרחיה את האפשרות להתחתן? למה לא? זו זכות יסוד.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       - - -
       
אתי לבני (שינוי):
       
       אנחנו באנו, וישבה ועדה בכנסת – חבר הכנסת בניזרי, ראיתי, יש מכתבים משלושת הרבנים החשובים ביותר שתומכים בברית הזוגיות, עד שבא הרב עמר וכתב: "אני לא מסכים". אלה שלושה רבנים – ותבדוק את זה אצל יושב-ראש הוועדה, תבדוק את המכתבים, תבדוק מה אמרו אנשים דתיים הבוקר, בכנס בכנסת – כולם הגיעו להכרה שלא ייתכן מסלול אחד של נישואים. צריך להיות מסלול הלכתי, וצריך להיות מסלול שיאפשר לכל האחרים – גם לפסולי החיתון, גם למנועי החיתון וגם למי שאינם רוצים להיכנס בפתחי בתי-הדין הרבניים. לכן, לא אנחנו המצאנו זאת. 
       
       יש לנו תמיכה גדולה בעם – גם בציבור החילוני וגם בציבור הדתי. כל מי שעיניו בראשו מבין שאתם מאבדים את עם ישראל. כן, אתם מאבדים את עם ישראל.
        
שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       את בכלל עם ישראל, את?
       
אתי לבני (שינוי):
       
       אנחנו יהודים בדיוק כמוך. אתה לא יהודי יותר טוב ממני אפילו בגרם אחד, אדון בניזרי, ואולי אפילו פחות. אני יהודייה בדיוק כמוך, וצריך לקיים את היותנו יהודים בצורה שמתאימה לבני-אדם במאה ה-21, כך שיהיו פתרונות לכל מי שמבקשים פתרונות ודרך אחרת.

רן כהן (יחד):
       
       - - -
       
אתי לבני (שינוי):
       
       לכן הסכמנו שתהיה ממשלה חילונית עם מפלגת העבודה, ובלבד שנוכל להעביר – סוף-סוף, אחרי 56 שנה – דברים ונושאים לתיקון החברה הישראלית. תודה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.
       
רן כהן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שמעתי זה עתה את דבריה של חברת הכנסת אתי לבני, שאני באמת מאוד מעריך ומוקיר, אבל אני חייב לומר שהיום הוא היום השחור של שינוי. מאחר ששינוי היא היום מרכיב בממשלה – אין לנו היום אמון בממשלה הזאת, משום שמעשיה והתנהלותה מובילים את מדינת ישראל לחרפה גדולה.
       
       מצד אחד – השר דוד לוי, אתה יודע מה שר האוצר נתניהו עושה? בכל הסיפור של הפרטת הנמלים כביכול מביאים לייעול ולהוזלת המחירים והכול – כל הסיפור הוא ניסיון ומאמץ לקחת היום רכוש של מיליארדים שנמצא ברשות הנמלים, בבעלות הנמלים, ולהפריד בינו לבין הנמלים, הפועלים כמי שמעסיקים, ועובדים בהם העובדים. כלומר, יכול להיות שלאחר כל ההפרטה הזאת, ולאחר שהעבירו את החוק הזה, ייווצר מצב שבו לא יהיה אפילו מי שישלם את שכר העובדים. אתה זוכר שעבדנו יחד על חוק הדיור הציבורי? בין היתר למה? כי הוא רצה לקחת את כל "עמידר" ולמכור אותה, עם הדיירים – רק 90,000 משפחות. הוא מוכר משפחות. עכשיו רוצים למכור את כל העניין הזה עם העובדים, אבל להשאיר את העובדים בלי הגב הכלכלי והפיננסי של הנמלים. ראית דבר כזה? ועוד להציג את כל זה בתור הצלה גדולה לישראל. זה הצד של נתניהו.
       
       מה הצד של שינוי? היום הוכח הצד המכוער של שינוי – מפלגה שבנויה לא רק על שנאה ורק על שנאה, אלא בעיקרו של דבר ללא חוט שדרה, ללא עקרונות אלמנטריים. מה קרה? עד לפני שבועיים אמרה שינוי שהיא תומכת בהתנתקות, אבל לפני שבועיים פתאום יצאה ידיעה ב"מעריב", שטומי לפיד אומר בה שאם שינוי תעזוב את הממשלה, לא בטוח שהיא בעד ההתנתקות. כלומר, לא מה שטוב לעם ישראל מנחה את שינוי, אלא מה שטוב לכיסאות. אם היא על כיסא בממשלה היא תומכת בהתנתקות; אם תהיה בלי הכיסא בממשלה אולי היא תהיה נגד ההתנתקות.
       
       אבל היום יצא המרצע מהשק בצורה המכוערת ביותר. מדוע? משום שהיום גם שינוי אומרת באופן הברור ביותר שהיא מוכנה לשבת עם יהדות התורה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא עם ש"ס?
       
רן כהן (יחד):
       
       ולא עם ש"ס.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       למה?
       
רן כהן (יחד):
       
       חבר הכנסת טיבי, זה הדבר המעניין.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       לא הבנתי.
       
רן כהן (יחד):
       
       גם אני. אמר טומי לפיד היום בבוקר ברדיו: זה משום שש"ס גדולה ויהדות התורה קטנה.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       ככה קוראים לזה היום?
       
רן כהן (יחד):
       
       כך הוא קורא לזה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת בניזרי, אפשר לפרוט אותה לשניים – אולי נפרוט את ש"ס לשניים ויהיה אפשר להכניס אתכם.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       ואז יהיה טוב יותר.
       
רן כהן (יחד):
       
       אז יש לו עכשיו נימוק. קודם כול, הוא מסתיר מהציבור - -
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       הכול - - -
       
רן כהן (יחד):
       
       - - שפעם מה ששינוי הבטיחה היה שהיא לא יושבת עם החרדים – זאת היתה ההבטחה של שינוי, שעם כל החרדים היא לא יושבת. אם כן, למה היום היא מסכימה לשבת עם עם יהדות התורה, ועם ש"ס לא? יהדות התורה פחות חרדית? היא יותר חרדית. אם כן, למה? משום שהם המקור. יהדות התורה משרתים יותר בצה"ל? לא. מצביעי ש"ס משרתים הרבה יותר בצה"ל. טומי לפיד עוד לא העביר אף חוק אחד שהבטיח - לא שינוי של חוק טל ולא גיוס חרדים - - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת כהן, מה ההשערה שלך? למה?
       
רן כהן (יחד):
       
       תיכף אומר לך למה. תאמין לי שממני תשמע את זה בשיא הבהירות.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       בשביל זה אתה מקבל עוד דקה.
       
רן כהן (יחד):
       
       אף חוק אחד שבא לייצג את המאבק נגד השתלטות החרדים הוא לא העביר. עכשיו הוא כבר מוכן לשבת, עם יהדות התורה - כן, ועם ש"ס - לא. מה ההבדל? ש"ס משרתים יותר בצבא, וגם המצביעים שלהם משרתים יותר בצבא - -
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - -
       
רן כהן (יחד):
       
       - - יותר פועלים ויותר עובדים ויותר מתפרנסים מאשר בחורי הישיבות של החרדים מיהדות התורה. למה טומי לפיד אינו מוכן לשבת עם ש"ס ומוכן לשבת עם יהדות התורה? רק בגלל גזענות – אין לזה ביטוי אחר. אתם יודעים מצוין שאני לעולם לא הולך לטיעון העדתי וכל זה, אף שאני מכיר את הפערים החברתיים ואת הפערים העדתיים המקבילים, והכול מוכר וידוע. אבל הרי פה זה נחשף – זו הפעם הראשונה שמפלגה בישראל קמה ואומרת ככה, בריש גלי: לא אשב אתם. למה? כי הם יותר עניים, יותר מזרחים, יותר קרובים לנושאים חברתיים. על מה? אלוהים אדירים, על מה? אני לא ידוע בתור חסיד של ש"ס. אנחנו עזבנו ממשלה, והתווכחנו, וויתרנו על כיסאות – אני הייתי שר בממשלה ועזבנו על רקע זה – הוא לא מוותר על כלום.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת רן כהן, אני מבקש לסיים.
       
רן כהן (יחד):
       
       אני מסיים.
       
       אבל הדבר הכי חמור שקורה בעניין הזה הוא שהמסר הזה עובר היום לחברה הישראלית – שדר של גזענות מפי שר המשפטים ומפלגתו, והארץ אינה רועשת. תודה רבה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה. אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       יישר כוח.

שלמה בניזרי (ש"ס):
       
       נשקול להכניס אותך לש"ס.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       עכשיו הבנתי למה - - -
       
רן כהן (יחד):
       
       אפילו עם ערבים הם לא רוצים.
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       כי הם חושבים שהם ערבים.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כותרת היום בעיתונות מדברת על המאבק האחרון של הקואליציה לפני היציאה לפגרה. תמוה לכנות את רשימות האי-אמון הממוחזרות האלה בשם "מאבק", כאשר אין בהן כל חידוש. יושבי האולם הזה התרגלו לשמוע מדי יום שני אותם נושאים - המדיניות בשטחים, המועצות הדתיות והמצב הכלכלי-חברתי העגום. אין הגדרה אחרת לתיאור ההצעות האלה מלבד צביעות. מצד אחד הצעת אי-אמון; מצד שני משא-ומתן. ביד אחת מוחים על אי-תשלום שכר במועצות הדתיות, וביד השנייה מגישים יד ללחיצה על הסכם קואליציוני חדש.
       
       תחת מעטה של "אופוזיציה לוחמת" סיעות האופוזיציה מתעלמות מההיערכות הכלכלית העדכנית ומהתחייבויות ממשיות לפתרון בעיותיהן של המועצות הדתיות.
       
       תקופת השנה וחצי האחרונה מבשרת מפנה חיובי במשק ויציאה אטית מהמיתון העמוק. יש גידול ניכר בשיעור ההשתתפות בכוח העבודה – השתתפות שנרשמה ברבעון האחרון של שנת 2003 וברבעון הראשון של שנת 2004. הנתונים על הגידול שנרשם בתקופה זו במספר המועסקים הישראלים מראים שיש התאוששות בשוק העבודה. הישראלים חוזרים אל מעגל התעסוקה ונוצרים מקומות עבודה חדשים. מספר המועסקים הישראלים גדל בשלושת הרבעונים האחרונים בכ-70,000 נפש.
       
       אומנם נכון, למרות הגידול הזה אין שינוי של ממש במצב האבטלה במשק. מספר הבלתי-מועסקים נותר כשהיה, למעט עליות וירידות קלות של כעשירית האחוז. ועם זאת, אין בכך כדי לגרוע מהישגי הממשלה בהנעת המשק לצמיחה ולחידוש הפעילות הכלכלית ביתר שאת. מהלך כזה אינו יכול להיעשות בתוך זמן מועט. ההשפעות הממשיות על השטח אינן מיידיות. בתוך שנה אי-אפשר לחלץ משק שהיה נתון למכות קשות ולמדיניות לקויה במשך שנים.
       
       בחוק ההזנה, שאושר בממשלה אתמול, יש משום הכרעה חברתית חשובה. מהשנה הבאה יקבלו הילדים הלומדים ב-500 בתי-ספר יום לימודים ארוך וארוחה חמה, שהיא מצרך נדיר לילדים עניים רבים. המפד"ל תעודד כל צעד בכיוון הזה.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       הממשלה עצמה הולכת עכשיו לבית-תמחוי.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אין לזה קשר עם בית-תמחוי. תלמידי 500 בתי-ספר שיש בהם יום לימודים ארוך, יקבלו ארוחה חמה. אין לזה שום קשר עם בית-תמחוי.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       בתרומות. בתרומות.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       הכול לפי איך שרוצים להסתכל על זה.
       
       המפד"ל תעודד כל צעד בכיוון זה ותקדם את החלת הפרויקט על כלל בתי-הספר. זהו צעד נכון וחשוב, ויש בו משום פיצוי כלשהו על הקיצוץ בקצבאות הילדים – ואומנם אין בכך די. חשוב להדגיש כי אנו במפד"ל נילחם נגד כל קיצוץ חדש בתקציב הרווחה ונגד כל פגיעה נוספת בקצבאות המקוצצות ממילא.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - המפד"ל תביא.
       

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       סיעות האופוזיציה מתעלמות במכוון מהנתונים האלה, וכמו שהן נהגו בנושא החברתי-הכלכלי כך הן נהגו גם בנושא המועצות הדתיות – שוב הגישו הצעת אי-אמון פופוליסטית על גב עובדי המועצות הדתיות, במקום לחדור אל עומק המשבר ולהבין את השורשים - - -
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       גילה, קצת בושה.

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אנחנו משקמים עכשיו את המועצות הדתיות.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
	הוּהוּ.

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       יש הרבה מועצות דתיות שכבר קיבלו את הכספים.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אין להם אוכל.
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אני רוצה לחדש לך: מועצות דתיות רבות כבר קיבלו חשבונות וכספים, ומשקמים אותן.
       
       משבר המועצות הדתיות נגרם בשל פירוקו החפוז של משרד הדתות. קריסת שירותי הדת היא תוצאה ישירה של חיפזון, ואת השברים צריך לאסוף ולחבר מתוך הסכמת הממשלה ובשילוב ידיים.
       
       בלחץ המפד"ל הוקמה ועדה מיוחדת – ועדת שרים מיוחדת לשירותים דתיים, ובכוחה, רק בכוחה תתאפשר חזרת מתן שירותי הדת בישראל למצב הראוי. תפקיד הוועדה לעצור את ההידרדרות במצב ולאפשר את החזרת השירותים הדתיים למצבם התקין. המפד"ל תדאג לפתרון משבר המועצות הדתיות, כפי שעשתה עד כה, ותמשיך לשקם אותם. בזכות המפד"ל התחייב ראש הממשלה להירתם אישית להסדרת העניין ובשל הפעילות הנמרצת הועברו 26 מיליון שקלים לכיסוי חובות ולתשלום משכורות.
       
       כפי שהיינו עדים בשבועות האחרונים לא הועילה ולו הבעת אי-אמון אחת להיעלמות הבעיה. אין ערך אמיתי להצעות הללו, בייחוד כאשר משתמשים בהן כדי לנגח ולא מתוך כוונה רצינית לפתור.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       גילה, מה עם ההתנתקות?

גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       רע מאוד. אנחנו מאמינים שההתנתקות לא תתקיים. לא יכול להיות שהיא תהיה. לא מאמינים להתנתקות. היא לא תהיה. לא תהיה ההתנתקות. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין. חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מבחינה פוליטית זה נחשב יום מעניין, לא כל יום אתה שומע על שינוי דרסטי כזה בעמדתה של מפלגה שה-ticket היחיד שלה היה אנטי-חרדיות והשמעת ססמאות נגד המפלגות החרדיות. היום התבשרנו שבכל זאת תהיה אפשרות לדו-קיום בשלום בין יהדות התורה מצד אחד לבין סיעת שינוי מצד שני. מדובר בהתפתחות דרמטית, אבל זו בשורה לא טובה לאנשים עם עקרונות. מדובר בכושר בלתי נלאה של הסתגלות למצב קואליציוני, מצב של משרדי ממשלה, נוחות וכדומה. אין לקנא באנשי סיעת שינוי על היום הזה. מדובר ביום לא קל. הם אולי ישמרו כך על הכיסאות שלהם, אבל קשה להם להסביר את זה לציבור. 
       
       אני עדיין תוהה ושואל בקול רם, למה יהדות התורה כן וש"ס לא? זו שאלה קשה, נוקבת. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אתה שואל מתוך דאגה?
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       אני מוכן שתעזור לי בהסבר. אתה מש"ס. אומרים ששירות צבאי חשוב לשינוי, והרי רוב הצעירים שלכם משרתים בצבא, ולא כך אצל יהדות התורה. אני לא יודע מי עולה יותר כסף, אתם או יהדות התורה. שניכם עולים כסף. אבל אומרים שזה בגלל הגודל, ובמקרה שלכם הגודל כן קובע. כלומר - כיוון שיש לכם הרבה חברי כנסת, או לפחות המספר שלכם גדול יותר ממספר המנדטים של יהדות התורה; אני לא מצליח להבין. אני מנסה להבין למה, אבל לא מצליח להבין. 
       
       לכן אין ספק שמדובר בהישג חסר תקדים של חבר הכנסת גפני, אחד המאושרים היום בפוליטיקה הישראלית עם הישג חסר תקדים. חבר הכנסת גפני הוא זה שניהל משא-ומתן עם הליכוד והצליח יחד עם חבריו. אני אוהב לפרגן גם ליריבים פוליטיים. בכל זאת זה יום חג למשה גפני - גם עומד על העקרונות שלו, גם היריבים שלו סופגים מכה אחר מכה, וגם אומרים שהוא בסדר ואחרים לא. אתם למשל, לא. אף שיש לכם 11 מנדטים. מתברר שאתם חמישה - - 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       בשלב הזה. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       - - וחמישה בשלב הזה הם יותר גדולים מ-11. דרך אגב, שאלו את שינוי למה אתם כן והם לא. הם אמרו שלגביהם הגודל כן קובע. בגלל שהם גדולים, זה מפריע. 
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, כדאי לציין את היום הזה כיום חשוב בתולדות הפוליטיקה הישראלית. 
       
       חבר הכנסת רן כהן סיים את נאומו ודיבר על גזענות של שר המשפטים והארץ לא רועשת ולא גועשת. הרי כל הזמן, יקירי חבר הכנסת רן כהן, היתה גזענות כלפי הערבים, ואז לא רק שהמדינה לא געשה ולא רעשה, זה הפך להיות main stream. כששנאת ערבים הופכת להיות דבר נורמטיבי, main stream, גם שנאת יהודים כאלה הופכת לדבר נורמלי. בסופו של דבר, תוך כדי הקואליציה המוזרה הזאת בין גפני לשינוי, אולי תתפתח שנאת יהודים כאלה. גזענות היא וירוס, אבל טוטלי, גורף, מידבק - ערבים, אתיופים, ספרדים. אחר כך תת-קבוצות של יהודים, סוג א', סוג ב', סוג ג', בני-ברק, אשקלון.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       מתנחלים.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אחמד, שנאת המזרחים התחילה לפני שנאת הערבים.
       
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - זה לא רע, אחמד. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה. אני משתדל. קוראים לזה תהליך של דה-סנסיטיזציה - התרגלו לשנאת ערבים ולגזענות נגד ערבים ולכן תהליך הדה-סנסיטיזציה מגיע ליהודים ספרדים שהגזענות שלהם הפכה דבר רשמי.
       
       אדוני היושב-ראש, במשפט הסיכום אני לא יכול שלא לחזור למה שמתנהל סביב גדר ההפרדה והניסיונות הנואשים לשים אנשים במכלאות, בעיקר באזור ירושלים. אין ספק שמדובר בכישלון ערכי-מוסרי שבו מתייחסים לאנשים כאל חיות שצריך לדחוק אל תוך מכלאות. אזור ירושלים הוא אזור שאי-אפשר להעביר בו שום תוואי, שום גדר.
       
       לכן, גם בגלל הכישלונות החברתיים-הכלכליים וגם בגלל נושא חומת ההפרדה של האפרטהייד וגם בגלל התנהגותה הכושלת כמעט בכל תחום, ראויה הממשלה הזאת לאי-אמון של סיעת חד"ש-תע"ל, ואני מקווה גם של כלל חברי הבית הזה. תודה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה, אדוני. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. אחריו - חברי הכנסת עמיר פרץ, מאיר פרוש, ואסל טאהא וחברת הכנסת גבריאלי.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן יש תוכנית התנתקות באוויר, אבל שום התנתקות ממשית לא מתרחשת בפועל, פרט לבשורה של היום, שלפיה מפלגת שינוי החליטה להתנתק מהאידיאולוגיה שלה ולשנות את עמדתה. מה שמעניין הוא, שאין לה יותר נגד צירוף חרדים, העיקר שהחרדים האלה לא יהיו ספרדים, חבר הכנסת זאב. שיהיו חרדים, ובלבד שצבע העור שלהם לא יהיה כצבע העור שלך, אלא צבע עור אחר. לכן זו ההתנתקות היחידה שמתרחשת לקראת סוף המושב הזה. 
       
       אני רוצה לציין, רבותי, שעכשיו הממשלה מקיימת דיון בסוגיה חשובה, מאוד מהותית – תקציב המדינה. לדעתי, זה המפתח לשינוי סדר העדיפויות. זאת ההזדמנות למימוש הבטחות, זו ההזדמנות למימוש החלטות. הפעם הזאת מתקיים דיון לאחר שוועדת-אור אמרה את דבריה בכל הנוגע למדיניות הקיפוח והאפליה נגד הציבור הערבי, גם לאחר שוועדת-לפיד אמרה את דבריה ולאחר שיושב-ראש ועדת השרים לעניין הערבים, ראש הממשלה, קיבל על עצמו את התפקיד הזה. 
       
       זה המבחן האמיתי של כל ההבטחות והניסיונות, לומר שאנחנו רוצים לשנות את המציאות הקשה של האוכלוסייה הערבית, ומה שנדרש היום זה לא להשאיר את האוכלוסייה הערבית, האזרחים הערבים, 20% מאזרחי המדינה, על שולי המדיניות החברתית-הכלכלית, ולא להשאיר את חברי הכנסת הערבים מחוץ לבמה הפוליטית של המשא-ומתן, לגבי סעיפי התקציב. זכותנו לבחון ולבדוק איך אפשר לשפר את המציאות הכלכלית-החברתית הקשה של האזרחים הערבים.
       
       לדעתי, אם הממשלה הזאת הבטיחה להקצות ולממש את ההחלטה של הקצאת 4 מיליארדי שקלים, דבר שלא נעשה עד היום, זו ההזדמנות לקיים את ההבטחה שהופרה במשך שנים. אם הוחלט לפתח אזורי תעשייה ומסחר, על מנת להתמודד עם האבטלה, עם העוני בקרב הציבור הערבי, גם זה הזמן, ולא רק לנהל דיון בין השרים של הליכוד לבין חברי המרכז של הליכוד. עם כל הכבוד למפלגה הזאת, היום הם לא כל אזרחי המדינה, וראש הממשלה הוא לא ראש ממשלה של מפלגה אלא ראש ממשלה של כל אזרחי המדינה, שחייב להביא בחשבון את הצרכים של כלל אזרחי המדינה.

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       רק אזרחים הגונים.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אזרחים שנמצאים בגבולות המדינה. אין כזאת ממשלה שצריכה לדאוג לאזרחים שמחוץ לגבולות המדינה. מדינה צריכה לדאוג לאזרחיה, שחיים בגבולותיה - - -
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
- - -

עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
- - - 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת הנדל.

טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אני לא יכול לסרב להצעתו של עסאם מח'ול. 
       
       זכותך גם לפיצוי, ואנחנו נקפיד על זה, שאכן הממשלה הזאת תכין תוכנית לתשלום פיצוי הוגן על  הפינוי, כי אנחנו בוודאי לא בעד קיפוח של מישהו. אנחנו בעד השלום וגם בעד שתשובו הביתה, צבי הנדל. 
       
       אני רוצה לציין, שגם הרשויות הערביות עומדות בפני קריסה. לאחר 50 שנה של קיפוח, אי-אפשר להגיד היום: אנחנו רוצים לקצץ באופן שוויוני לכל הרשויות המקומיות. הרי הרשויות המקומיות הערביות היו מקוצצות בלאו הכי, עקב מדיניות אפליה וקיפוח, ואתה היום בא לקצץ ממה שלא קיים. לכן, כל הרשויות הערביות לא יבטלו את הקיצוצים במענקי האיזון אם ישנו את המגמה, ויקרסו, והממשלה הזאת תישא בתוצאות. 
       
       ראשי הרשויות הם בעצם האנשים של השלטון המרכזי בשטח, הם המתמודדים עם הבעיות יום יום. הם הנמצאים בחוד החנית ובחזית הראשונה. לכן, הממשלה הזאת חייבת להעמיד לרשותם את הכלים להתמודד עם הבעיות האמיתיות, וכן, להקצות את התקציבים גם לאוכלוסייה הערבית-הבדואית בנגב. הממשלה החליטה - הממשלה צריכה לקיים. ההחלטות צריכות להיות לא רק על הנייר ובתוך המגירות, אלא יש לגבות אותנו עם תקציבים.
       
       אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהממשלה הזאת הקימה מועצה אזורית חדשה, והופתעתי שאין לה תקציב, לא תקציב שוטף ולא תקציב הקמה ליישובים חדשים ולא תקציב פיתוח. אין לה שום תקציב. לכן, יש משרדים, אבל אין פעילות. אומרים שיש שלט שיש מועצה, אבל מועצה שאין לה האמצעים להתמודד עם הבעיות האמיתיות. לכן, יהיה צורך להקצות תקציבים במיוחד להצלת השלטון המקומי ולהצלת מערכת החינוך, כשלדעתי, ללא קשר להמלצות ועדת-דברת, יש צורך שלכל תלמיד יהיו לפחות כיתה, כיסא ושולחן בתחילת השנה הבאה. 
       
       מאחר שהממשלה הזאת לא עושה את זה, מאחר שהיא עד היום רק מדברת ולא עושה, לא בתחום הכלכלי-החברתי וגם לא בתחום המדיני - - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים, חבר הכנסת אלסאנע.
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       - - - כשדיברו הרבה על תוכנית ההינתקות, דיברו הרבה על קידום השלום באזור. אין התנתקות ובינתיים המתנחלים נמצאים איפה שהם נמצאים, ולכן, לא חל שינוי. לכן, אין לנו אמון בממשלה ואנחנו נצביע אי-אמון בה.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       תחשוב על הקרקעות שגזלתם ויהיה לכם כסף. את כל הקרקעות שגזלתם - תחזירו.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עמיר פרץ, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, לפני חמישה שבועות עלה לכאן ראש הממשלה באופן מפתיע וביקש להשיב על הצעת החוק שהצעתי באותה עת, כדי לוודא שהפנסיונרים של המועצות הדתיות יקבלו את משכורתם. עלה ראש הממשלה ואמר שאני אומר דברים כדי לתקוף את הממשלה, ואמר בזו הלשון: בזה אני רוצה להודיע שהממשלה לא תפקיר את הפנסיונרים של המועצות הדתיות, כפי שלא תפקיר את שכר העובדים במועצות הדתיות וברשויות המקומיות. אנו מרגישים מחויבות לפתור בהקדם, בתוך כמה שבועות, את הבעיה. הטלתי על מנכ"ל משרדי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לעבוד על הנושא הזה והוא מטפל בסוגיה זאת. יפה. אז ראש הממשלה אמר. אמר לפני כמה שבועות, ועכשיו באמת יש חידה, והיינו רוצים שיעלה לכאן מישהו מוסמך מהממשלה ויאמר לנו למה התכוון ראש הממשלה כשאמר "כמה שבועות". 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       שלושה שבועות, הוא אמר.
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       שלושה שבועות? חלפו - עוד מעט - שישה שבועות. אני פונה לשר אורלב. גם השר זבולון אורלב האשים אותי בפופוליזם, והנה נפלה ההצעה ואתה קיבלת את מחויבותו של ראש הממשלה, וראית אתמול איך אתה מביא את אנשיך לכך שהם נאלצים לא לקבור אנשים. איך אתה מביא את אנשיך, כולם אנשי מפד"ל שם. שנים רבות המועצות הדתיות התאכלסו על-ידי אנשי מפד"ל. איך אתם לא זועקים? איך אתם ישנים בלילות כשכבוד המת מחולל בגלל שכרם של העובדים, כשראש ממשלה התייצב כאן, ואנשים צריכים לבכות בלילות, והם בוכים בכי מר ואמיתי, ואני מאמין להם, כי הם נקרעים בגלל העובדה שבמשך שנים איש לא הביא אותם לכך. אז אתם עומדים מנגד? 
       
       אז הנה, הוא הבטיח והשגתם רוב בהצבעה, מאה אחוז. מדוע, אדוני שר הרווחה, לא תקום כאן ובאומץ תאמר שראש הממשלה לא עמד בדיבורו. השבועות שהוא הבטיח הופכים לחודשים והחודשים, חלילה, יכולים להפוך לשנים. היום הופיעו ראשי הרשויות בפני ועדת הכספים, אחרי שחוקק חוק, ואומרים שעובדי הרשויות בישראל יקבלו את שכרם. מה קורה כאן? מה הנורמות האלה שמדינת ישראל מתרגלת אליהן? אז מה? עשו תרגיל. 
       
       דעו לכם, אם יש מישהו בארץ הזאת שגם "עובד" על כולם וגם מצליח להרוויח נקודות בציבור, זה  היחצ"ן מספר אחת של מדינת ישראל, שר האוצר. אז הוא ראה שהבלוף במועצות המקומיות הולך ומתקיים. הוא ראה שהבלוף למועצות הדתיות גם הולך ונחשף. אז מה הוא עשה? תכנן שביתה בנמלים. פשוט תכנן אותה, כי הוא הביא את החוק כשהוא ידע שאפשר להגיע להסכמים. באו אליו התעשיינים והתחננו בפניו ואמרו לו: אל תלחץ על ההדק, כי אתה מביא למלחמה שכל הצדדים יצטרכו להגיב עליה.
       
        אבל אני רוצה לגלות לכם כמה דברים, וכדאי מאוד שאזרחי ישראל ישמעו. האמת, חברי, צבי הנדל, אתה יודע, יש לי אידיאולוגיה בחיים, כמוך. אתה חולם על ארץ-ישראל השלמה, ויכול להיות שהרוב בכנסת ייקח לך חלק מהחלומות שלך. מה לעשות? לחלום מותר? מותר. גם אני חולם על ארץ אחרת, שבה האדם העובד ירגיש שהוא אזרח מספר אחת; שהאדם ירגיש שהוא מסיים את החודש בכבוד; שירגיש, כשהוא רוצה לקנות בית ולשלם משכנתה, שיהיה לו ממה להחזיר; שזוג צעיר ידע שיש לו תקווה במדינה הזאת. בסדר, יש לי חלום. לא תמיד יש לך הרוב בכנסת להגשים חלומות. אני חשבתי שאסור להעביר את הנמלים לידיים פרטיות, כי זה יהיה עוד שוד במדינה. אבל, כמו שאמרתי, יש רוב בכנסת, מותר לממשלה לשנות, מה לעשות?
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת פרץ, זמנך תם, אני מבקש לסיים. לא רציתי להעיר אותם מהחלום.
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       זמני תם? יש לי דבר אחד שאני חייב להסביר לצבי, אני לא אשאיר אותו בלי הסבר: אני מאוד התפלאתי, למה הממשלה כל כך רוצה ארבע חברות נפרדות ולא מסתפקת בשלוש חברות תחת רשות הנמלים? מה הסתבר? שלצד החברות הממשלתיות העצמאיות: נמל אשדוד, נמל חיפה, נמל אילת - מקימים חברת נכסים, והחוק מעביר את כל הנכסים לחברת הנכסים. בכמה רשום ערך הנכסים בספרי רשות הנמלים? ב-60 מיליון דולר. אלה נכסים - שאזרחי ישראל ידעו - ששוויים קרוב ל-7 מיליארדי שקלים. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת פרץ, תודה רבה. 
       
עמיר פרץ (עם אחד):
       
       הולכת חברת נכסים חדשה - אני מסיים - לקבל נכס ב-7 מיליארדי שקלים, שיירשם ב-60 מיליון דולר. תסתכלו בעוד שנה איך באילת יבואו כל החברים, לא שלי, אתם יודעים של מי, ויקבלו את כל הבוננזות. אתם תיראו איך בחיפה יהיה שוד קרקעות ששר האוצר מתכנן אותו כבר עכשיו, כי זו המטרה האמיתית של החוק, וזו המטרה של הסכסוך שאליו נקלענו. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת הרב מאיר פרוש, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחרונה - חברת הכנסת גבריאלי. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת דנה היום בכמה הצעות אי-אמון בממשלה, ואני, בכל אופן, רוצה מעל הדוכן לחזור, להדגיש ולומר את מה שאמרנו בחודשים האחרונים, ובעצם אנחנו אומרים את זה כבר כשנה וחצי, ושום דבר לא השתנה. 
       
       אני שואל את עצמי ואני שואל את החברים: האם אנחנו יכולים לתת אמון בממשלה שפגעה כל כך בישיבות - המקום שבו אנחנו מחנכים ואליו שולחים את ילדינו, ומבקשים מהם שילמדו את תורת ישראל; ולא קיצצו בישיבות כמו שקיצצו לכל סקטור, אלא ברור שמעל ומעבר, קיצוץ עמוק ופוגע, ויהיה קשה מאוד היום לנהל גם את הישיבות וגם את הכוללים. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - - פי-שלושה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       האם ניתן אנחנו אמון בממשלה שפגעה כל כך קשה במשפחות ברוכות ילדים וקיצצה את הקצבאות של המשפחות ברוכות הילדים, ושל הנזקקים ושל הזקנים וכל מי שחי ותלוי ועומד על אותן קצבאות? האם אנחנו ניתן אמון בממשלה שפגעה כל כך קשה במועצות הדתיות וגרמה לקריסת שירותי הדת במדינת  ישראל? הזכיר כאן חבר הכנסת פרץ מהכיוון שלו, שעובדי המועצות הדתיות במקומות מסוימים לא קוברים את המתים, מכיוון שהם הגיעו למצב שחודשים על חודשים הם לא מקבלים משכורות. דיברה פה חברת הכנסת גילה פינקלשטיין מהמפד"ל - שהיתה אחת מהשישה, כשושבין באותה קואליציה של ליכוד-שינוי-מפד"ל - על כך שראש הממשלה התחייב. אנחנו יודעים שראש הממשלה התחייב, אבל מה יש אם הוא התחייב כאשר בפועל אין שירותי דת? שירותי הדת קרסו במדינת ישראל. 
       
       אנחנו ניתן אמון בממשלה שפוגעת בעצם האפשרות שהבנות שלנו בגיל הסמינרים תוכלנה להמשיך באותה מתכונת שבה הן למדו עד היום, שנים על גבי שנים, מאז קום המדינה ולפני זה? אנחנו יכולים לתת אמון בממשלה שרק בהחלטה מיניסטריאלית שרת החינוך מודיעה שגני-הילדים של החינוך המוכר - להם יהיה קיצוץ של 15% נוספים מעבר לקיצוץ הרגיל;  מכיוון שאתם בחרתם לילדים הקטנים שלכם, לבני חמש, אותו חינוך, ללא פיקוח של הממלכתי - תקבלו קיצוץ של עוד 15%. אנחנו יכולים לתת אמון בממשלה שגורמת לכך  שבתלמודי-תורה - אם בכיתה הראשונה, כיתה א', אין 22 תלמידים, צריך לסגור את התלמוד-תורה ומשרד החינוך לא יאשר אותו? 
       
       אנחנו יכולים לתת אמון בממשלה שמקדמת, או נותנת לשר המשפטים, שהוא שר בכיר, את החוק האומלל של ברית הזוגיות, ולהכניס מסלול חדש של רישום נישואין למדינת ישראל? ואנחנו יכולים לתת אמון בממשלה שיש לה ועדה פעילה שמחפשת דרך איך לחייל בני-ישיבות? 
       
       אבל אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש, מה שקורה עם תהפוכות שינוי זה דבר שבאמת אני לא מבין אותו. רק לפני שבוע היו שתי חברות כנסת שניסו לומר שאולי הן כן ישבו עם החרדים. מייד כינסו במפלגת שינוי בית-דין שדה וסתמו להן את הפה. יושב-ראש שינוי, שר המשפטים, הודיע שלא ייתכן - לא נשב עם החרדים. והנה, מכיוון שיהדות התורה הוזמנה למשא-ומתן - זמירות חדשות בשינוי. כל מה שהיה בעיניהם טרף, אסור, מוקצה - טומי לפיד מודיע שאפשר לשבת עם יהדות התורה בקואליציה אחת. מי התיר לו? אני הייתי רוצה לדעת, חבר הכנסת טיבי, מי הוא הרב שטומי לפיד קיבל ממנו את ההיתר. 
       
       רק דבר אחד אני רוצה לומר לך, ואני אומר את זה לכולם: העובדה ששינוי מכריזה על כך שהיא מחרימה את סיעת ש"ס - היינו לפני שבועיים אצל ראש הממשלה ואמרנו לו: אנחנו שתי מפלגות. כל אחד יש לו הדרישות שלו, וכל אחד מעריך את עצמו כמו שהוא מעריך את עצמו וחושב שמגיע לו כך וכך. אבל אמרנו לראש הממשלה, שאם יחרימו את ש"ס, אנחנו לא נוכל להיות בקואליציה הזאת. ואני אומר כאן, מעל לדוכן: לא מחרימים את ש"ס רק מכיוון שהם חרדים. ואנחנו לא נוכל לעכל החרמה של חרדים. 
       
       חברי סיעת שינוי שנמצאים כאן, במליאה, אנא, העבירו לתשומת לבם של ראשיכם מה שאנחנו חושבים, איך הממשלה הזאת צריכה להיראות. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה, אדוני. חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה. 
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול שודרה בערוץ-2 כתבה מזעזעת על הפועלים העומדים בצפיפות בארז, מחכים לקבל אשרות עבודה. זה הזכיר לי את התורים והצפיפות באפריקה, בשנות הבצורת, במדינות אפריקה, כשעומדים אזרחים בצפיפות רבה כדי לקבל מרק לאכול. אנשים עומדים שעות על שעות, נחנקים בצפיפות, וכשהם רוצים לנשום הם מטפסים על הקירות כדי לנשום. מראות מזעזעים, המצביעים על האכזריות והגסות של מדיניות הממשלה הזאת בשטחים הכבושים. 
       
       אדוני היושב-ראש, אני, עקרונית, נגד הכיבוש, ונאבק בו בצורה מתמדת. אנחנו נאבקים נגד הכיבוש ותובעים לסיימו. לא רק נגד הכיבוש, אלא נגד כל תופעות הלוואי שלו - מחסומים, כיתור, הרעבה, עקירת עצים, עקירת פרדסים, סתימת פיות. כל התופעות האלה מטרתן להשפיל את העם הפלסטיני, להשפיל את העם שתובע חירות ותובע עצמאות. אבל כשמקימים מחסומים, וכשמבצעים פעולות צבאיות, אנשים שפויים צריכים לעשות איזון. גם בזה לא עושים איזון. אזרחים נהרגים. בתים נהרסים, ילדים נהרגים. זקנים, נשים, חפים מפשע - כולם נהרגים. בלי איזון, בלי מדיניות שפויה. 
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, מה שקרה אתמול בח'אן-יונס – אשה נהרגה מכדור תועה. ודובר צה"ל אומר: טעות. טוב, מה עם הפרופסור בג'נין, חאלד סאלח, שעמד על המרפסת וזעק, וגם את זה גילה ערוץ-2 כאשר שידר את המפגש המרתק בין העיתונאי לבין אותו פרופסור שהוא שוחר שלום, רודף שלום, אבל רוצה שעמו יקבל את העצמאות והחירות בכבוד? ירו בו, על המרפסת, על לא עוול בכפו, וירו גם בבנו. המדיניות הזאת, אם תימשך, תוביל את כולנו באזור הזה לתהום.

	אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הוא אמן בקלקול היחסים לא רק עם העם הפלסטיני, אלא גם עם ירדן. הוא תוקף את ירדן, ותקף את ירדן כל הזמן, מפני שהיא אמרה שצריך להרוס את גדר ההפרדה, כי היא פוגעת בירדן ופוגעת בעם הפלסטיני. הוא רוצה לכפות את דעתו על ירדן, כאילו ירדן היא גרורה ישראלית. 

	הוא אמן בקלקול היחסים עם העולם. תראו מה שקרה בצרפת. תראו מה שקרה בצרפת  – הוא אורח לא רצוי שם. מעולם לא היה ראש ממשלה במדינה דמוקרטית שעושה צעדים כאלה. 

	סטרטגוס ביוון העתיקה היה מטפל בשלום ובמלחמה. במה ראש הממשלה מטפל? במלחמה – הוא גרם להסלמה שאין כמותה באזור, בשטחים הכבושים. המדיניות הזאת לא תוביל לא לשלום ולא לביטחון; המדיניות שהממשלה נוקטת בשטחים הכבושים, השלכותיה הן לא רק על השטחים. נכון שהיא משליכה על השטחים, וגורמת גם לאלימות פנימית וגם לקונפליקטים פנימיים, מפני שהאבטלה שם היא יותר מ-75% – שלושת-רבעי העם הפלסטיני מובטלים, לא עובדים, רעבים, אין להם מה לעשות. עומדים, דורשים עבודה – ואין עבודה. 

	ההשלכות האלה יחלחלו גם לתוך מדינת ישראל, כפי שהרסו את השלום - - 

היו"ר משה כחלון:
       
       אני מבקש לסיים, חבר הכנסת טאהא.

ואסל טאהא (בל"ד):
       
       - - כפי שהרסו את הכול. ראש הממשלה וממשלתו גם יהרסו את התקווה שכל אחד מאתנו תלוי בה. יש תקווה, צריך לשמור עליה – צריך לסיים את הכיבוש, להרוס את הכיבוש במקום להרוס את השלום.
       
       לכן הממשלה הזאת אינה ראויה לאמון. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת ענבל גבריאלי, בבקשה.


ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאז הקמת הממשלה הנוכחית נוכחנו – כשאני אומרת "נוכחנו" אני מתכוונת: אנו, הקואליציה – נוכחנו לדעת שמולנו עומדת אופוזיציה חלשה, בלי סדר-יום ובלי עקרונות. גם היום אין תוחלת לשמחה לאיד על התמוטטות הקואליציה והתפרקות הליכוד, כביכול. אבל מה? דבר אחד לימדה אותנו האופוזיציה, דבר אחד בלבד: שהצעת אי-אמון היא עניין של מה בכך. 

קריאות:
       
       - - -

ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       בכל אופן, האופוזיציה, שכפי שציינתי היא חלשה, חסרת עקרונות וללא סדר-יום, לימדה אותנו דבר אחד בלבד: שהצעות אי-אמון הן עניין של מה בכך. 
       
       אם בעבר היינו שואלים ובודקים אם אחת מסיעות האופוזיציה הגישה השבוע הצעת אי-אמון, הרי היום אנחנו שואלים כמה – כמה הצעות אי-אמון הגישו סיעות האופוזיציה השבוע.
       
       לא רק זה, אפילו נושאי הצעות האי-אמון ידועים מראש. כמו בשבוע שעבר, ובשבוע שלפניו, ובשבוע שלפניהם, וכן הלאה, גם היום נצביע על הצעות אי-אמון בנושא מדיניות הממשלה בתחום החברתי-הכלכלי, בנושא מדיניות הממשלה בתחום המדיני, בנושא אי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות ובנושא מדיניות הממשלה - - -

מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נא לשבת, חבר הכנסת מלכיאור. לא לדבר – לא לקרוא קריאות ביניים בעמידה.

ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       - - - ובנושא מדיניות הממשלה בשטחים. אין חדש תחת השמש - - -

מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       חברת הכנסת ענבל גבריאלי, אפשר רק לשמוע מה חברי הממשלה אמרו אתמול - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר גמור.

ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       מדי שבוע יש לכם הזדמנות לשמוע מה הממשלה אומרת בנושאים האלה, כי אתם לא מפספסים שבוע אחד בלי לשאול את השאלות, בלי להגיש הצעות אי-אמון. 
       
       בכל מקרה, גם בנושאי הצעות האי-אמון אין חדש תחת השמש, וגם המקוריות והיצירתיות מזמן נטשו את מחוזותינו. אבל מה? השבוע הפתעתם. השבוע דווקא יש חדש, ויש הצעת אי-אמון בנושא ברית הזוגיות. 
       
       אני מבקשת מהסיעה שהגישה את הצעת האי-אמון הזאת שתסביר על מה היא מלינה. נכון, מדינת ישראל הוקמה כמדינה יהודית, ומתוקף כך קיבל הממסד הרבני בישראל את הסמכות הייחודית בנושאי נישואים וגירושים, והסמכות הזאת, רבותי, נוצלה – ועדיין היא מנוצלת – לרעה. הרי לא כל אזרחי ישראל היהודים הם חרדים, לא כולם דתיים, ואפילו לא כולם מסורתיים. והיום עומדות מולנו אוכלוסיות שלמות שהממסד הדתי מעמיד בפניהן קשיים, שם לפניהן מכשול ופשוט מונע מהן להינשא. יש פסולי חיתון – כמה אלפים; מנועי חיתון – ובהם עולים מברית-המועצות לשעבר - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פינס, אנחנו מנהלים כאן כנסת, לא את המפלגה הדמוקרטית. רבותי חברי הכנסת ממפלגת העבודה, אני מבקש מכם לקיים – את הזמן אני שומר לך, אל תדאגי. בבקשה, גברתי. 

ענבל גבריאלי (הליכוד):

       
       היום עומדות מולנו אוכלוסיות שלמות שהממסד הדתי מעמיד לפניהן מכשול ופשוט מונע מהן להינשא. יש פסולי חיתון – כמה אלפים; מנועי חיתון – ובהם, למשל, כל אותם עולים מברית-המועצות לשעבר שהחוק הישראלי מכיר בהם כיהודים, והם זכאי עלייה על-פי חוק השבות, אבל אינם יהודים על-פי ההלכה. ויש אזרחים שפשוט אינם מעוניינים להינשא כדת משה וישראל; אזרחים שמבקשים גושפנקה חוקית לאהבתם ולמערכת הזוגית ביניהם, אך דוחים את הדרך הדתית.
       
	במשך שנים - - -

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       להגביר את הרמקולים. אנשי הרמקולים, בבקשה להגביר את הרמקול. 

ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       במשך שנים התעלמנו מזכויותיהם. במשך שנים התעלמנו מחובתנו, כמדינה, לתת להם מענה. במשך שנים שכחנו שמדינת ישראל היא לא רק מדינה יהודית, אלא גם מדינה דמוקרטית, מדינה שצריכה להעניק לאזרחיה את זכות הבחירה החופשית באיזו דרך להינשא.
       
       ובעניין הזה, כמו גם בתחומים נוספים, יש מחלוקת גדולה והתנגשות רבתי בין ערך הדמוקרטיה מחד גיסא ובין הערך היהודי-הדתי מאידך גיסא, שני הערכים שעל-פיהם הוקמה המדינה.
       
       מחד גיסא, אין מקום להתרה גורפת של נישואים אזרחיים, שכן אז תעלה הטענה שהדבר פוגע פגיעה חמורה בצביונה של מדינת ישראל כמדינה יהודית. מאידך גיסא, לא נוכל עוד לעמוד בשקט נוכח הפקרת זכותו הבסיסית של כל אזרח במשטר דמוקרטי לבחור כרצונו.
       
       גם אם ניקח את האפשרות הזאת ונצמצם אותה, ונאמר שאין להתיר אלטרנטיבה חילונית גורפת – מה עם פסולי החיתון, מה עם מנועי החיתון? היכן המענה להם? הרי אין מדובר במי שבועטים בדת, שדוחים את הדת, אלא באנשים שבאים בשערי הממסד הרבני בישראל ושם בועטים בהם ודוחים אותם. 
       
       לא ייתכן שהממסד הרבני, הממסד הדתי במדינת ישראל, יחבק בשתי זרועותיו את סמכותו הייחודית, ובד-בבד עם זאת יברור ויחליט לאילו אוכלוסיות ולאילו קבוצות הוא מעוניין לספק את שירותיו. 
       
       לאחרונה נשמעה הצעה רדיקלית – בכל אופן רדיקלית לטעמי – שלפיה הפתרון הוא בהפקעת הסמכות מבתי-הדין הרבניים. איני תומכת בהצעה כזאת, ולטעמי הסמכות צריכה להישאר בידי הממסד הרבני, אבל מספיק עם הניצול לרעה, מספיק עם אפליית האזרחים – פשוט מספיק.
       
       הניצול לרעה הזה מתבטא, בין היתר, במבוכה, בהשפלה ובביזוי שזוכות להן לא מעט נשים בבתי-הדין הרבניים. מדובר בניצול מרושע של הסמכות הייחודית הזאת, ניצול אשר מכוחו נאלצות נשים רבות לעבור מסע ייסורים ותלאות שהדעת אינה סובלת וההיגיון דוחה. אי-אפשר להמשיך ולדרוש סמכות בלעדית וגם לפגוע באזרחים.
       
       כאן נכנסת ממשלת ישראל. מתוך הכרה, מתוך כבוד לממסד הדתי, באה הממשלה ומציעה פתרון שכל הצדדים יוכלו ויכולים לחיות אתו היום, וזאת "ברית הזוגיות". ברית הזוגיות היא מסלול אלטרנטיבי חילוני למי שמבקש את הכרת המדינה בזוגיות שהוא מנהל. במסלול זה נכללים כל האלמנטים שבנישואין, גם הזכויות וגם החובות. אבל – וחשוב לזכור שעל סמך הנקודה הזאת הושגה גם הסכמתם של הרבנים – בשום פנים ואופן לא מדובר בנישואין, אלא ברישום הזוגיות לצורך קבלת הזכויות, וכמובן גם עמידה בחובות. לא רק שלא מדובר בנישואין, אלא שבני-הזוג שנרשמים לזוגיות נדרשים להצהיר שלא היתה להם כל כוונה להינשא.
       
       אולי יאמרו  אנשי ש"ס מדוע הם כל כך זועמים, מדוע הם מגישים הצעת אי-אמון, כשאפילו הרבנים מסכימים לכך.
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       אילו רבנים? על הרפורמים אני יודע. 
       
ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       תשאל את הוועדה שעבדה ועמלה במשך תשעה חודשים. מה שהרבנים מוכנים לומר בחדרי חדרים, באופן טבעי וברור הם לא יצהירו בריש גלי. אבל הם מסכימים לכך, כי עיקר המחלוקת הוא על הגדרת זוגיות אל מול נישואין. 
       
       בכל אופן, חברים, האפשרות היום היא אחת: מאחר שנוצלה לרעה סמכותו של הממסד הרבני, לא נותרה ברירה אלא להציע אלטרנטיבה חילונית. מתן החלופה החילונית הוא בבחינת מחויב המציאות, ולכן אני מציעה לסיעת ש"ס להבין זאת, להפנים זאת, לקבל את העובדה שיש הסכמה של הרבנים, להבין שאין שום בסיס ענייני להצעת האי-אמון שהגשתם, ולכן עליכם למשוך אותה. תודה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחברת הכנסת ענבל גבריאלי. אדוני יושב-ראש הקואליציה, האם אדוני רוצה שאחד השרים ישיב? אין צורך. 
       
       ובכן, חברי הכנסת, אנחנו מתכוונים להצביע עכשיו על חמש הצעות האי-אמון שהוגשו לנו, לפי סדר גודל הסיעות אשר הגישו את האי-אמון. לכן נתחיל בהצבעת האי-אמון על הצעתה של סיעת העבודה-מימד. נושא הדיון: הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום החברתי והכלכלי. מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה מס' 1
       
בעד הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה – 52
נגד – 58
נמנעים – אין
הצעת סיעת העבודה-מימד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       52 בעד, 58 נגד ואין נמנעים. אני קובע שהצעת האי-אמון לא נתקבלה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצעת האי-אמון הבאה, מטעם סיעות יחד, חד"ש-תע"ל ורע"ם - להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי. חברי הכנסת, השרים, נא להצביע. מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה מס' 2
       
בעד הצעת סיעות יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה – 44
נגד – 57
נמנעים – 7
הצעת סיעות יחד--חד"ש-תע"ל--רע"ם להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       44 בעד, 57 נגד, שבעה נמנעים. 
       
       סיעת ישראל ביתנו – האיחוד הלאומי נמנעה ולא השתתפה בדיון, לכן נציגה רשאי לבוא ולנמק את הסיבות להימנעותה. יעלה ויבוא חבר הכנסת והשר לשעבר בנימין אלון, בבקשה. לרשות אדוני עומדות חמש דקות. 
       
רן כהן (יחד):
       
       אולי הם יתחילו להצביע? כל שבוע הם לא מצביעים. 
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצלחת, אדוני ראש ממשלת המיעוט. הנה, אתה מגיע אל הפגרה כשאתה משחק עם הכדורים כולם, וכולם רוצים להצטרף. ואתה שורד, כי זה כל מה שמעניין אותך, אדוני ראש ממשלת המיעוט, ההישרדות הפוליטית שלך, והססמה החדשה שאתה דבק בה, ההתנתקות: מי שיקבל את ההתנתקות, יכול להצטרף אלי. אור זרח בבית-המדרש שלך, ופתאום גילית שיש בעיה דמוגרפית; פתאום גילית שיש צורך בדברים שתמיד צחקת עליהם והתנגדת להם. אני זוכר איך בזת לדליה איציק ולחיים רמון, שרצו עם הגדר. איך אתה היית זה שהוביל מהלכים נגד כל התנתקות חד-צדדית. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       הוא הבין שהוא טעה. גם אתה תבין את זה. 
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני אזכיר לך, חיים רמון, שאתה מלמד זכות, מי אמר את הביטויים האלה: "מי שאחראי לדמם של 134 אזרחים ישראלים שנרצחו מאז הסכם אוסלו, הוא שונא עמו". כך נאמר ב-31 במרס 1995. מי אמר אז: "כל מי שמתכנן למסור את בית-אל ושילה, הוא שונא עמו"? כך אמר פעם ראש הממשלה שרון על יצחק רבין, ב"ג'רוזלם פוסט", ב-31 במרס 1995. 
       
       אבל בינתיים החום הזה, החיבוק הזה של נחום ברנע –  זה נחום ברנע שתמיד גידף וחירף את שרון, פתאום מחבק אותו. אותו נחום ברנע, שלפני כמה חודשים אמר שאם הוא יראה את נעמי שמר ברחוב, הוא יחצה את הכביש, כי הוא לא ילך באותה מדרכה עם גזענית שכמותה. אלה שתלו שלטים "שרון רוצח", הם אלו שעכשיו נותנים לך אור, חום וחיבוק, ואתה הורס את המפלגה הלאומית ורץ קדימה עם החיבוק הזה, פותח שולחן כל יום רביעי במזנון, ואתך נחום ברנע ויואל מרקוס, האורים והתומים החדשים שפונים אל חברי הליכוד ומשכנעים אותם מה לעשות ומה לא לעשות. 
       
       אתה, שאמרת שבשביל גושי התיישבות אתה מוכן למסור את הכול, אתה ממשיך לכחש ולהוליך שולל את כל המדינה הזאת. אתה עצמך אמרת שאתה לא מתכוון שהאמריקנים, בעוד 40 שנה בהסדר הקבע יסכימו לאריאל, למעלה-אדומים ולגוש-עציון. אמרת שאתה מתכוון שמאשרים את הגדר, את הגדר שתקיף את אריאל, את מעלה-אדומים ואת גוש-עציון, ואתה יודע כרגע שהגדר תהיה ב"קו הירוק". ואתה יודע יפה מאוד שאתה הוא ראש ממשלת ישראל שקובע את "הקו הירוק" כקו הפוליטי המדיני של מדינת ישראל. אתה יודע יפה מאוד, שכל ראש ממשלה שיקום אחריך יהיה לו קשה מאוד להתמודד עם טענות שהארץ היא שלנו גם מעבר ל"קו הירוק", בגללך. 
       
       ואתה עושה את הכול כשמפלגה שלמה, 40 חברי כנסת, שבאו מרקע לאומי, מחרים מחזיקים אחריך, ואיש מהם לא מעז לומר "המלך הוא עירום". מי שסיבך אותנו עם באשיר ג'מאייל ואמין ג'מאייל, יסבך אותנו עם מוחמד דחלאן.                                                                
     
       מי שלא יראה שום הוכחה להצלחה מדינית - ואני לא מדבר על תרגילים פוליטיים, כפוליטיקאי אתה שם בכיס את כולם, אפילו את פרס - -  
       
דליה איציק (העבודה-מימד):
       
       לא נכון, את פרס לא. 
       
בנימין אלון (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - אבל כמדינאי, איזו קבלה אתה מראה לנו? את כל המדינה הזאת אתה מכניס לבוקה ומבולקה. אתה מחזיר אותנו ל"קו הירוק", סנטימטר לא פחות. שום גוש התיישבות חוץ מגוש-דן. שום גוש. ואתה הוא זה, ראש הממשלה, שלחמת כל כך ביצחק רבין, שבזת כל כך לכל מי שחושב אחרת. 
       
       חיים רמון, אני מוכן לקבל אנשים שמשנים דעה אם יש להם אומץ לב לעמוד ולומר: אני חוזר בתשובה, הפכתי לשמאלן כמותכם. טעיתי. תאמר את זה, שחבריך יתנערו ממך. תפסיק להוליך שולל את כל המדינה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה לחבר הכנסת בני אלון. רבותי חברי הכנסת, אנחנו  ממשיכים בתהליך ההצבעה של הצעות האי-אמון. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אולי ראש הממשלה רוצה להשיב. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, אדוני מספיק ותיק לדעת שאין פרוצדורה כזאת. ראש הממשלה יכול להשתתף בכל דיון, אבל עכשיו אנחנו בהצבעה, לא בדיון. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       הודעה אישית. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא,  בהצבעות אין זמן להודעות אישיות. 
       

חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, לא הצבעת על ש"ס.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       עוד לא הגענו. 
       
חיים רמון (העבודה-מימד):
       
       אתה חייב להגיע, כי הם הסיעה היותר גדולה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ודאי, אנחנו בסיעת ש"ס עכשיו. הצגנו את זה בסדר זה מטעם המשיבים, אבל אני  מודה שסיעת ש"ס יותר גדולה מסיעת יהדות התורה, ותחת הודעה זו אנחנו מקיימים את ההצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת יהדות התורה. 
       
       רבותי, הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה החברתית והכלכלית ואי-תשלום שכר עובדי המועצות הדתיות - נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 3
       
בעד הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 52
נגד – 56
נמנעים – 1
הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       52 בעד, 56 נגד, אחד נמנע. אני קובע שהצעת האי-אמון של סיעת יהדות התורה לא נתקבלה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה בשל אישור הצעת חוק ברית הנישואים של הממשלה. נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 4
       
בעד הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה – 27
נגד – 60
נמנעים - 23
הצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       27 בעד, 60 נגד ו-23 נמנעים. אני קובע שהצעת סיעת ש"ס להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
       אנחנו עוברים להצעת האי-אמון האחרונה היום, הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בשטחים. נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 5
       
בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 23
נגד – 63
נמנעים – 16
הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       23 בעד, 63 נגד ו-16 נמנעים. אני קובע שהצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה. 
       

הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת. זאת הודעה שצריך להצביע עליה. 
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום ט"ו בחשוון התשס"ג, 10 בדצמבר 2003, להעביר את הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – צוואה מחיים), התשס"ד-2003, של חברי הכנסת רשף חן ורוני בריזון, פ/1550, לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות. 
       
       חבר הכנסת רשף חן מבקש להעביר הצעת חוק זו לדיון בוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת החוקה, חוק ומשפט, שנקבעה לדון בהצעות חוק הימנעות מהארכת חיים, התשס"ג-2003, של חברי הכנסת רומן ברונפמן ומיכאל איתן. יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ויושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט נתנו הסכמתם לבקשה זו. 
       
       ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק של חברי הכנסת רשף חן ורוני בריזון מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת החוקה, חוק ומשפט, הדנה בהצעות חוק הימנעות מהארכת חיים, שנקבעה היום. אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו נצביע על המלצת ועדת הכנסת. ההצבעה היא על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת. נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 6
       
בעד הצעת ועדת הכנסת – 43
נגד – 3
נמנעים – 2
הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – צוואה מחיים), התשס"ד-2003, 
מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות 
וועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה. 


היו"ר ראובן ריבלין:
       
       43 בעד, בצירוף קולות השר ויושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת רוני בר-און, שלושה נגד ושניים נמנעים. אני קובע שהצעת ועדת הכנסת נתקבלה. אני מודיע שחבר הכנסת, השר זבולון אורלב הצביע בעד אף-על-פי שכתוב נגד. 
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות החוק הבאות: 
       
       ועדת הכספים תדון בהצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – כפל קצבה), התשס"ג-2003, של חבר הכנסת אברהם הירשזון, פ/1449.
       
       ועדת הכנסת תדון בהצעת חוק האזנת סתר (תיקון – איסור האזנות לחברי הכנסת), התשס"ד-2003, של חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, פ/1678.
       
       ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – עונשין), התשס"ג-2003, של חבר אחמד טיבי, פ/665.
       
       כמו כן החליטה ועדת הכנסת כי הצעת חוק הימנעות מהארכת חיים, התשס"ג-2003, של חבר הכנסת רומן ברונפמן, פ/1336, והצעת חוק הימנעות מהארכת חיים, התשס"ג-2003, של חבר הכנסת מיכאל איתן, פ/924, תידונה בוועדה משותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
       הוועדה תהיה של עשרה חברים, חמישה מכל ועדה, כדלקמן: מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות - חבר הכנסת שאול יהלום, חבר הכנסת אהוד יתום, חבר הכנסת מתן וילנאי, חבר הכנסת יאיר פרץ וחבר הכנסת אריה אלדד. מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט - חבר הכנסת מיכאל איתן, חברת הכנסת נעמי בלומנטל, חבר הכנסת רשף חן, חבר הכנסת אופיר פינס-פז וחבר הכנסת אברהם רביץ. 
       
       ראשות הוועדה תהיה ברוטציה ביניהם, כאשר במחצית הראשונה יכהן יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שאול יהלום, כיושב-ראש הוועדה המשותפת, ובמחצית השנייה יכהן יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן, כיושב-ראש הוועדה המשותפת. 
       
       
חילופי גברי בוועדות הכנסת

רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       כמו כן, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות השונות כדלקמן -
       
       מטעם סיעת שינוי: בוועדה לקידום מעמד האשה - במקום חבר הכנסת אילן שלגי יכהן חבר הכנסת אילן ליבוביץ. בוועדת המדע והטכנולוגיה - במקום חברת הכנסת מל פולישוק-בלוך יכהן חבר הכנסת אהוד רצאבי. בוועדה המיוחדת לזכויות הילד - במקום חבר הכנסת אילן שלגי יכהן חבר הכנסת יגאל יאסינוב. 
       
       מטעם סיעת העבודה: בוועדת החוץ והביטחון - במקום חבר הכנסת חיים רמון יכהן חבר הכנסת דני יתום, החל ב-1 בספטמבר 2004. בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות - במקום חבר הכנסת דני יתום יכהן חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, החל ב-4 באוגוסט 2004. בוועדה המיוחדת לפניות הציבור - במקום חבר הכנסת איתן כבל יכהן חבר הכנסת גאלב מג'אדלה. תודה רבה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת. 
       
       
הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91), התשס"ד-2004
       [מס' כ/46; "דברי הכנסת", חוב' ל"ג, עמ' 13456; נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91), קריאה שנייה וקריאה שלישית. יציג את החוק יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה. בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91), התשס"ד-2004, מחייב את המועצות שבתוכן חיו אנשים שנרצחו - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       כבוד השר, כבוד סגן ראש הממשלה לשעבר, כבוד ראש הממשלה לעתיד – התכוונתי לחברת הכנסת גילה גמליאל. בבקשה, חבר הכנסת שטרן.

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       חברי, מדובר בהצעת חוק ראויה מאוד, ואני גאה שלוועדה שלנו היתה הזכות להכין את ההצעה הזאת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.
       
       לפי הצעת החוק של חברת הכנסת רוחמה אברהם, במועצות המקומיות, בערים וביישובים שבהם נרצחו תושבים בפעולות הטרור, תוקמנה ועדות להנצחת זכרם של נרצחי פעולות הטרור. תפקידן יהיה ליזום ולתכנן דרכי הנצחה ופעולות ההנצחה לתושבי המקום שנרצחו בפעולות הטרור. 
       
       חווינו בתקופה האחרונה, כמעט ארבע השנים האחרונות, מלחמה מסוג חדש. אם גם קודם ידעה מדינת ישראל טרור מהו, ורבים מאזרחינו נפלו על-ידי מרצחים, בפעילות הרצח והטבח של המחבלים הערבים, הרי בארבע השנים האחרונות הטרור הפך למלחמה מתמשכת נגדנו. הוא גם הפך לתופעה עולמית, אבל החקיקה הזאת מתייחסת רק למה שקורה אצלנו בבית. 
       
       חובה על ממשלת ישראל, על כוחות הביטחון שלנו, על המדינה כולה, לתת מענה למלחמה זאת, למגר את הטרור, להכריע אותו, להביא לסיומו. זהו החוב הבסיסי שיש למדינה ולממשלה מול אזרחיה – לתת להם מגן. אבל כל עוד הוא לא ניתן וכל עוד פעילות הטרור נמשכת ונופלים לנו אזרחים, החובה הלא-פחות חשובה במקרה זה היא לתת למשפחות השכולות, לכל מי שנפגע – משפחה, בני משפחה, קרובים, חברים, לפחות את התמיכה הנפשית, את ההרגשה שהקורבנות האלה הם לא קורבנות פרטיים אלא הם קורבנות של העם, הם קורבנות של הציבור כולו במלחמה שלא אנחנו פתחנו בה, במלחמה שכפו עלינו, במלחמה שכולנו בה חיילים. אסור שקורבנות הטרור, שנרצחי הטרור, יהפכו לקורבן פרטי, לכאב פרטי של משפחותיהם וחבריהם. חייבים אנחנו לתת לזה מעמד לאומי.
       
        החוק הזה בא, במידה מסוימת, ליצור מענה, לפחות במישור המקומי, העירוני,  לכך שבכל עיר ועיר יקומו מפעלי הנצחה שונים, לפי החלטות המועצה של אותה עיר, שייתנו את הממד הנכון לנרצחי הטרור, שיזכירו לתושבי העיר מה קרה אצלם לפני שנה, שנתיים ושלוש, ויבטיחו את ההנצחה ואת הזיכרון הקולקטיבי גם בדורות הבאים. 
       
       המנגנון המצומצם שאנחנו יוצרים פה חשוב גם במישור נוסף. בוועדות שמדובר עליהן בחוק יהיה ייצוג למשפחות נפגעי הטרור. אני חושב שיש בזה חידוש מאוד חשוב, שנותן למשפחות הנרצחים באמת את היכולת להשפיע על ההנצחה בערים השונות.
       
       אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת חוק זו. אני מודה מאוד לחברת הכנסת רוחמה אברהם על שבאה ביוזמת חקיקה זו. יש פה כמה הסתייגויות, אני מניח שכולן לצורך קבלת זכות הדיבור, ולכן אני מבקש מחברי הכנסת - - - 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       למה אדוני בתור יושב-ראש ועדה מאשר לחברים שאינם בוועדה לנמק הסתייגות לזכות דיבור?

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       אני לא מאפשר. אני אומר שאני מניח. אני לא מאפשר שום דבר. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אזולאי הוא חבר בוועדה. הנימוק שלו וההנמקה שלו ראויים, אבל אם כל חברי ש"ס עכשיו יבואו לנמק לצורך דיבור - - - 

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       אני לא מאפשר ולא אוסר.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני רשם את כל חברי ש"ס כמסתייגים. 

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       אני קורא למסתייגים להסתפק בנאומים קצרים, אם לא לוותר עליהם. בכל מקרה, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק כפי שהיא, ללא הסתייגות.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי, יש לנו סדר-יום ארוך, מייגע ועשיר בתוכן, אבל אם אנחנו נעמוד על הדוכן ונדבר ונכביר מלים, יהיה מצב שבו לא נוכל להגיע בסוף השבוע אפילו לכדי 20% מסדר-היום השבועי שלנו, שהוא סדר-יום בשבוע האחרון של מושב זה ושל כנס זה. לכן אני מבקש מחברי הכנסת, רק אם יש להם דברים חשובים לומר, שיאמרו. כמובן, לא נחסום איש. 

שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       כל מה שאומרים חברי הכנסת בהגדרה זה חשוב. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין ספק, אבל יש דברים שהם חשובים יותר. לא אמרתי בהמעטה, אמרתי רק בתוספת, שכן נאמר: כל המוסיף מוסיפים לו. חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה, ראשון המסתייגים. אחריו, רק אם רוצים – חברי הכנסת נסים דהן, יצחק וקנין, אליהו ישי, אמנון כהן, יצחק כהן ונסים זאב, כמובן.

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אינני יודע למה אדוני מסתייג מכך שחברי כנסת מגישים הסתייגויות אף שאינם חברי ועדה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אלא אם כן יש להם הסתייגות מהותית. 

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אני חושב שבכל זאת זו הזדמנות שניתנת לחבר כנסת להביע דעתו על החוק באמצעות הסתייגות.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אם חבר הכנסת ישי, אף שהיה שר הפנים וסגן ראש הממשלה, יודע אפילו שהוא הגיש הסתייגות, אני נותן לו לדבר באופן בלתי מוגבל עד הכנס הבא.

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אמת, אני הגשתי את ההסתייגויות בשם חברי, ואני לא רואה בזה שום פסול.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חס וחלילה. אין על זה ויכוח.

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       זה נוהל תקין בוועדות, ולמדתי זאת מחברי שהם ותיקים וטובים ממני בבית הזה. איך אמר דוד המלך, עליו השלום? – מכל מלמדי השכלתי. גם אני השכלתי ולמדתי מהם ואני משתדל לחקות את הדברים החיוביים בבית הזה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זכותך  המלאה. אין חוסמים חבר כנסת בדיבורו. עכשיו שלוש דקות להסתייגות.

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה בראש וראשונה להודות לחברת הכנסת רוחמה אברהם על יוזמתה הברוכה בעניין נפגעי הטרור. היא יזמה הצעת חוק, ומוצע בה להקים ועדה להנצחת נפגעי הטרור ברשויות המקומיות. 

       אני חושב שזה מעט מן המעט שאנחנו יכולנו לעשות למען אותן משפחות נפגעי הטרור. אחד התיקונים החשובים שהכנסנו בוועדה הוא, שכאשר תוקם ועדה, לנפגעי הטרור יהיה שם משקל. תהיה להם הזכות לקבוע את הדרך ואת הצורה להנציח את זכר יקיריהם. 
       
       עם זה, אדוני היושב-ראש, קשה ביום כזה להתעלם מהזיגזג של מפלגה שחרתה כאן על דגלה - זו מפלגה שכל הדגל, כל המהלך, כל המצע שלה שנאה ליהדות, שנאה לדתיים. והנה אנחנו היום שומעים את בכירי מפלגת שינוי משנים כיוון והם כבר מוכנים לשבת.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):

       אתה צריך לכבד בעלי תשובה. למה אתה אומר את זה?
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       הם בעלי תשובה בתנאי ועל-תנאי.  מה שיש להם זה לבוא ולהגיד שהם מוכנים לשבת עם החרדים. טומי לפיד, המנהיג הגדול, האיש שמדבר על יושר ועל עשייה, איך הוא תמיד דאג להזכיר ליוסי שריד? הוא תמיד אמר לו: read my lips. מעניין מה יש לטומי לפיד לומר היום כאשר הוא מתחיל למצוא כל מיני היתרים  איך להמשיך ולדבוק בכיסא. אין לו עקרונות, אין לו שום דבר. הדבר החשוב הוא להמשיך לשבת על הכיסא. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       זה החלטה של מועצת גדולי שינוי. 
       
דוד אזולאי (ש"ס):

       מעיר לי כאן היושב-ראש שזו החלטה של מועצת גדולי שינוי, אבל נדמה לי שהם העבירו את זה. הם עוד לא החליטו, רק ביקשו לדון בזה. להבדיל, לנו יש מועצה אחרת שוודאי יש לה יותר שיקול דעת. 
       
       אני רק מתפלא על חברי בליכוד. איך אתם לא מצליחים לקרוא את המפה כאשר המפלגה הזאת שחרתה על דגלה שנאה ליהדות, שנאה  לחרדים, שנאה לכל מה שקשור לקודשי ישראל, כל מה שמעניין אותם זה שהם ישלטו בכם, ואתם הרוב. אלו כל החישובים, אלו כל השיקולים. לצערי הרב, אתם נופלים במלכודת הזאת. אני קורא לחברי בליכוד: תתעוררו, תתעוררו. מפלגת שינוי הזאת מובילה אתכם לאבדון. מתי תתעוררו, כשהם יחסלו אתכם? תודה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי, לא אוכל לתת בהסתייגויות - למרות שכל אדם חופשי לדבר מה שהוא רוצה - יותר מהזמן המוקצב, כי אנחנו הרי לא  תמיד מדברים לעניין. חבר הכנסת שלמה בניזרי - אינו נוכח; חבר הכנסת נסים דהן - אינו נוכח. חבר הכנסת יצחק וקנין - מוותר, תודה. חבר הכנסת אליהו ישי כמובן לא רוצה. חבר הכנסת אמנון כהן - אינו נוכח. חבר הכנסת יצחק כהן – בבקשה, אדוני. אחריו - חבר הכנסת נסים זאב. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחות יקרות, אדוני היושב-ראש, כשהטרור פגע בעם ישראל הוא לא הבחין בין אשכנזים לבין ספרדים. הטרור פגע בכולנו רק בגלל היותנו יהודים, מה שאין כן הממשלה המוזרה הזאת. אנחנו שומעים דברים צורמים מאוד, אדוני היושב-ראש. שמענו את ראש הממשלה בשבוע שעבר מדבר על כך שזה פשע בל יכופר לחלץ את השד העדתי. מורי ורבותי, השד העדתי נמצא, חי ובועט בדמותו הלבנה של שר המשפטים טומיסלב למפל שיושב במרומי האולימפוס ומחליט מי כן ומי לא. אשכנזים כאלה כן, ספרדים לא. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):

       מה זה קשור לטרור?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, החרפה הזאת היתה אמורה לעבור מהעולם. תתביישו לכם שאתם יושבים בממשלה כזאת. האם יעלה על הדעת שקנצלר אוסטריה היה יושב עם היידר? האם יעלה על הדעת ששיראק היה יושב עם ז'אן מארי לה-פן? האם יעלה על הדעת שפוטין היה יושב עם ז'ירינובסקי? תתביישו לכם, תתביישו לכם.   
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):

       הוא יחליט מי כן ראוי לממשלה ומי לא ראוי לממשלה. הוא יגיד מי כן ייכנס לממשלה, מי לא ייכנס לממשלה. חרדים אשכנזים - כן, ש"ס ספרדים - לא. גברתי, זה חלף מהעולם. אנחנו הליכוד האמיתי, לא אתם. קרה לכם משהו, נפלתם בתוך השבי. אתם שבויים, כפי שאמר שר התיירות לשעבר. אתם נשביתם גם ברשת השמאל, גם ברשת הגזענות של טומיסלב למפל, שר המשפטים השד, השד העדתי הלבן. תתביישו לכם, תתביישו.
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       צר לי עליך. פוליטיקה זולה, זה מה שאתה - - - צר לי עליכם. מחוק כזה רגיש לעשות פוליטיקה  זולה - - -? זו שערורייה לשמה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חברת הכנסת רוחמה אברהם, אפשר לקרוא קריאת ביניים רק לאדם שעל הדוכן. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. גם אדוני יסתפק באמירות קצרות, הוא רשום לכל הנאומים.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מאז פרוץ האינתיפאדה האחרונה מכת הטרור הנוראה גבתה קורבנות רבים. כ-1,000 איש ואשה, נער וזקן, עולל ויונק, נטבחו ונרצחו בידי רוצחים מרצחים צמאי דם, וכ-5,000 פצועים, מהם קטועי ידיים ורגליים, ויש כאלה השוכבים עד היום  על ערש דווי. 
       
       חשוב להנציח את זכרם של הנרצחים, לתת נחמה פורתא לאותן משפחות הסובלות וכואבות יום-יום, שעה-שעה, לאלה המתאבלים על יקיריהם, דואבים  ודומעים, ובלילה תנדוד שינה מעיניהם. חשוב שאותן משפחות תדענה, שכאבן הוא כאבנו, וצערן הוא גם צערנו, שאנו ממשיכים ללוותן במהלך  חייהן. אף פעם הן אינן יכולות להתנחם על כאבן. 
       
       אדוני היושב-ראש, הנצחה משותפת  מגבשת את המשפחות, והיא נותנת להן איזו  נחמה. אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, רק הבוקר התבקשתי על-ידי עיריית ירושלים לאפשר טקס הנצחת זיכרון הנרצחים בקו 2 - מדובר על  22 הרוגים – בבית-החינוך שנמצא בראשותי, ב"נוות ישראל" בבית-ישראל. אני תרמתי את המקום, כדי לאפשר דווקא שהמשפחות תוכלנה להגיע ולהביע את כאבן.  למעשה, זה יהיה יום השנה. 
       
       אני רוצה לומר דבר נוסף, גם הוא חשוב. צריך לזכור שהנצחה זה לאו דווקא על קיר ועל לוח חרוט, שהוא חשוב מאוד. יש כאן משפחות שאולי רוצות להנציח בתרומה מסוימת, בעיקר ספר תורה, שזה דבר חשוב להרבה משפחות דתיות. הרבה פעמים יש אפשרות כזאת שהרשות תורמת ספרי תורה לבתי-כנסת חדשים,  אז אולי אפשר לשלב את ההנצחה. היו דברים מעולם, הייתי גם שותף להנצחות מהסוג הזה. פעם זה ספרייה במתנ"ס, או כל דבר אחר, או חדר לזכרם של אותם קורבנות. 
       
	אני רוצה להודות לחברת הכנסת רוחמה, שהעלתה את הנושא.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לחברת הכנסת רוחמה אברהם, או לרוחמה - איך שאדוני רוצה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       גברת רוחמה אברהם. אני מודה לה על כך שאפשרה לנו להביע מילות תודה והערכה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מודה לחבר הכנסת נסים זאב. חבר הכנסת משולם נהרי - אינו נוכח; חבר הכנסת יאיר פרץ - אינו נוכח. חבר הכנסת עמרם מצנע - בבקשה, אדוני. לאדוני הסתייגות מהותית. לרשותו שלוש דקות לנמק את ההסתייגות.
       
עמרם מצנע (העבודה-מימד):
       
       אני לא אנצל את הבמה לעסוק בענייני היום, שכן אני חושב שהחוק הזה הוא חוק בעל משמעות ערכית הרבה יותר מהתוכן הספציפי שלו. גם אני מביע הערכה לחברת הכנסת רוחמה אברהם על כך שיזמה את החוק, הביאה אותו והביאה אותו לכלל סיום.
       
       החוק הוא חוק חשוב והוא עוסק בנושא כאוב מאוד, נושא שעולה מדי פעם על במות ציבוריות, ולא קיבל עדיין את מלוא תשומת הלב, שכן יש תחושה של אי-שוויון בין דם לדם, בין קורבנות לקורבנות. כמי שעמד בראש העיר חיפה במשך עשר שנים - העיר חיפה ספגה ארבעה פיגועים קשים ביותר, במשפחות על ילדיהן, בחג, ביום חול, בארבעה מקומות, והמקומות האלה הפכו לצלקות ולמקומות מסומנים שהעובר בהם מרכין את ראשו ומרגיש את עוצמת האירוע.
       
       אני הייתי שמח, כמובן, לו לא היה צורך בחוק; הייתי שמח לו היו הרשויות המקומיות כולן עושות את זה באופן שאיננו מחייב חקיקה. אבל אין ספק שהצורך הזה קיים, והמשפחות חייבות להיות שותפות. בחיפה אנחנו לא רק פתחנו פינה מיוחדת בבית-הקברות, פינת הקדושים, אלא גם ציינו במקומות השונים שבהם זה אירע, כדי שאנשים שנוסעים ועוברים ישאלו את עצמם ויוכלו להיות מודעים לעוצמת הטרגדיה, הכאב שהיה. וגם לאחרונה, אחרי האירוע בקו 37, בשיתוף עם המשפחות השכילה עיריית חיפה בראשותו של יונה יהב להיענות לבקשת המשפחות ולהקים קיר הנצחה, ואני חושב שהדבר הזה הוא חשוב מאוד, ועל כן אני מנצל את שלוש הדקות האלה, אדוני היושב-ראש, לא כדי להסתייג, אלא כדי לתמוך, כדי לגבות וכדי לומר שאנחנו מחוקקים היום חוק חשוב. מי ייתן שבעתיד נוכל לא להזדקק להנצחות מהסוג הזה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל אני חושב, אדוני, שהוא העיר הערה נכונה בהסתייגות שלו. במקום שייכתב: שתפקידה ייזום ותכנון, יהיה: שבאחריותה ליזום, לתכנן ולהוציא לפועל. אני חושב שהתיקון הוא - - -

עמרם מצנע (העבודה-מימד):

       כן, התיקון הוא בתוקף, אני בהחלט התכוונתי לומר עליו מלה. אני חושב שראוי לעשות את התיקון הקטן הזה. יש בו אמירה יותר חשובה, ואני מקווה שבאמת נצביע; אני על הדבר הזה רוצה שנצביע. על ההסתייגות השנייה שלי אני מוותר.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא מכיר את החוק מספיק טוב - - -
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אין בסמכות של ועדה כזאת להוציא אל הפועל, משום - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מה זה "שתפקידה"? "באחריותה" זה דבר שהוא משפטי. "תפקידה" זה דבר - - -
       
עמרם מצנע (העבודה-מימד):
       
       חברת הכנסת אברהם, האחריות היא בלאו הכי באמצעות מועצת העיר. פה יש עניין של ייזום, ולא המתנה שמישהו יבוא ויבקש. ועל כן אני חושב - - -

רוחמה אברהם (הליכוד):

       הוא כלול ממילא. הבעיה שלי היא להוציא את זה לפועל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       הבנתי.
       
עמרם מצנע (העבודה-מימד):
       
       אני מבין שיש בזה טעם, אבל זה לא הופך את הכול.
       
       בכל מקרה, החשיבות בעניין הזה היא ההנצחה במרקם העירוני, במרקם שבו קרו המקרים. אנשים ממשיכים לחיות, ללוות, ואני חושב שחשוב מאוד שאנחנו, אלה שלא שייכים למעגל המשפחתי הקרוב, נבין את העניין הזה ונוכל להזדהות אתו. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:

	תודה רבה לחבר הכנסת מצנע. חבר הכנסת אריה אלדד - לא נוכח; חבר הכנסת חיים אורון, אדוני מבקש להסתייג או לא? לא. חבר הכנסת וילן, אדוני מבקש להסתייג? לא. תודה רבה לחברי הכנסת. האם יושב-ראש הוועדה רוצה להשיב? לא. 

       חבר הכנסת אזולאי, כראש קבוצת אזולאי, האם אדוני מבקש להצביע? הוא לא מבקש להצביע. תודה רבה. חבר הכנסת מצנע, לאחר ההבהרה שהבהירו, אדוני מבקש להצביע על ההסתייגות שלו? 

עמרם מצנע (העבודה-מימד):
       
       על הסעיף הראשון בהצבעה. 

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לגבי סעיף 149, שיהיה כתוב במקום "שתפקידה ליזום ולתכנן", יבוא "שבאחריותה ליזום, לתכנן ולהוציא לפועל". אם אתה מסכים להצעה שלו - - -

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):

       אני ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה לתת את דעתה, זה יכול לגרום לבעיות.

היו"ר ראובן ריבלין:

       היועצת המשפטית מייעצת שלא לקבל את ההסתייגות שלך. היועצת המשפטית של הוועדה, נא לעלות אלי לבמה. היא סוברת שזה יכול לסבך את החוק, ולכן כדאי ללכת ככה. ובכן, חבר הכנסת מצנע, אתה יורד מהסתייגותך? או.קיי.
       
       רבותי חברי הכנסת, אם כך הדבר, אין בפנינו הסתייגויות, שכן חבר הכנסת מצנע מסיר את הסתייגותו, חבר הכנסת אזולאי מסיר את הסתייגות אזולאי וקבוצת אזולאי, חבר הכנסת אורון - אין צורך להצביע. 
       
       לכן אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91). נא להצביע. מי בעד? מי נגד? - בקריאה שנייה.
       
הצבעה מס' 7
       
בעד סעיפים 1-2 – 28
נגד – אין
נמנעים – 1
סעיפים 1-2 נתקבלו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, 28 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע. אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91) עברה בקריאה שנייה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית. נא להצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91) בקריאה שלישית. מי בעד? מי נגד? מי נמנע? 
       
       יושב-ראש הוועדה, נא לבוא ולהופיע, חברת הכנסת רוחמה אברהם, להתכונן לעלות על הבמה על מנת להודות. בבקשה.
       
הצבעה מס' 8
       
בעד החוק - 28
נגד - אין
נמנעים - 1
חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91), התשס"ד-2004, נתקבל.

       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       28 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע. אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 91), התשס"ד-2004, של חברת הכנסת רוחמה אברהם, עברה בקריאה שלישית והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):

       כבוד היושב-ראש, בפעילות הכנסת יש גיבורים ידועים, ואלה הם חברי הכנסת שמופיעים פה על הבמה, משתתפים בדיונים, משתתפים בהצבעות וכו'. אבל יש גיבורים אחרים שלא נראים פה על במת הכנסת או באולם המליאה, ואלה הם היועצים המשפטיים, מנהלי הוועדות, מזכירי הוועדות. 
       
       בוועדה שלי, ועדת הפנים ואיכות הסביבה, השבוע מתקיימות 11 ישיבות. בשבוע שעבר היו, אם אני לא טועה, עשר ישיבות. העומס הרב על היועצת המשפטית של הוועדה, גברת מירי שור, על עידו, העוזר שלה, המתמחה שלה, על הצוות המצומצם של הוועדה, על יפה שפירא, מנהלת הוועדה, שוש ודניאלה המזכירות, הוא עצום, ואני רוצה באמת להודות להם על כל העבודה האדירה שהם עושים בימים האלה, מתמודדים עם עומס גדול מאוד של הצעות חוק ושל נושאים לדיון, עוזרים לנו, לחברי הכנסת, להעביר את החקיקה בצורה הראויה ובקצב המתאים, ואני קודם כול רוצה להודות להם. 
       
       כמובן, אני חוזר על הברכה שלי, מלת תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם שתרמה היום תרומה אמיתית להחזרת החוב הציבורי שלנו וחיזוק הסולידריות הקבוצתית שלנו עם נפגעי הטרור.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה ליושב-ראש הוועדה. אדוני יושב-ראש הוועדה, כמובן, העבודה החשובה שנעשית על-ידי היועצים המשפטיים היא ממדרגה ראשונה. אבל בוועדה נמצאים עוד אנשים, כמו האנשים האחראים לסדר, לניקיון, להגשת העזרה לחברי הכנסת, לדפוס, וכל אותם עובדים היגעים על כל חוק וחוק העובר תחת ידינו. יבואו כולם על הברכה, בלי להוריד כמובן כהוא-זה מעבודתן המצוינת של היועצות המשפטיות של כל הוועדות בכלל ושל ועדה זו בפרט.

	חברת הכנסת רוחמה אברהם, הבמה שלך להודות להורייך ולילדייך שהביאוך עד הלום. בשנה השלישית בקדנציה הראשונה לכהונתי כחבר הכנסת העברתי את החוק הראשון שלי ואחזו בי חיל ורעדה. באמת התרגשתי. נדמה לי שאצלך זה כבר החוק השני.
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       זה החוק הראשון שאני מוציאה מהכוח אל הפועל. 
       
       אני סבורה שהחוק הזה, מלכתחילה הייתי רוצה שלא יהיה בו צורך, אבל לצערי המציאות היא קשה. אנחנו צריכים לחבק את משפחות נרצחי הטרור. 
       
       בחרתי לפתוח את דברי בקטע משיר "הרעות" של חיים גורי: "על הנגב יורד ליל הסתיו / ומצית כוכבים חרש-חרש / עת הרוח עובר על הסף / עננים מהלכים על הדרך / כבר שנה. לא הרגשנו כמעט / איך עברו הזמנים בשדותינו / כבר שנה ונותרנו מעט / מה רבים שאינם כבר בינינו / אך נזכור את כולם / את יפי הבלורית והתואר / כי רעות שכזאת לעולם / לא תיתן את לבנו לשכוח / אהבה מקודשת בדם / את תשובי בינינו לפרוח".
       
       המלים של השיר הזה אומרות דבר אחד, שההנצחה היא הרבה מעבר למחווה הסמלית, שההנצחה אינה מעשה של רשות, שההנצחה היא אחת החובות הראשונות המוטלות עלינו, וזאת בראש ובראשונה מתוקף היותנו אחים, מתוקף היותנו שותפים לגורל שמזמנת לנו ארץ אבות. 
       
       לצערי, בשנים האחרונות וגם בימים אלה ממש אנו נמצאים תחת מלחמה, מלחמת הטרור, מלחמה שבה נרצחים גברים ונשים, ילדים וילדות, נערים ונערות. מלחמת הטרור האכזרית הזאת אינה מבחינה בין דתות או לאומים או בין מקום אחד למקום אחר. במלחמה הזאת כל מטרתו של האויב השפל היא לרצוח וכמה שיותר. 
       
       אני רוצה לברך את כל מי שעזר וסייע בהכנת החוק. אני רוצה לברך את מי שליווה אותי והגה את הרעיון, את יוסי צור, אביו של אסף צור – בלונדי, זיכרונו לברכה, שנרצח בפיגוע בקו 37 בחיפה במרס 2003. הוא הפנה את תשומת לבי, ואני מודה לך על היום הקדוש הזה, שנתת לי את הזכות שזה יהיה החוק הראשון שלי. אני רוצה להודות גם ליוסי מנדלביץ, אביו של יובל, זיכרונו לברכה, שנרצח אף הוא בפיגוע האוטובוס בחיפה. ליפה ומישל אלהרר, יושבי-ראש ארגון נפגעי טרור ואיבה בישראל, הוריה של מאיה, זיכרונה לברכה, שנרצחה בפיגוע מכונית התופת בעפולה באפריל 1994. אני מודה לכם על כל התמיכה ועל החברות. 
       
       אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, על שהצלחנו בכוחות משותפים להביא לחקיקת חוק חשוב זה ולהוציאו מהכוח אל הפועל בזריזות רבה. 
       
       אני רוצה גם להודות לשאר חברי ועדת הפנים ולכל האנשים שסייעו - ליועצת המשפטית, ליושב-ראש הקואליציה, לכל האנשים היקרים שסייעו בהכנת החוק. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       נזכיר שאת שיר "הרעות" הבלתי-נשכח כתב המשורר חיים גורי, שהגיע לגבורות וחי בינינו ועוד פעיל ופועל ויצירתי עד היום.
       

הצעת ועדת הפנים ואיכות הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק התכנון והבנייה 
(תיקון מס' 67), התשס"ד-2004
       [נספחות.] 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יעלה ויבוא חבר הכנסת יורי שטרן, יושב-ראש ועדת הפנים, על מנת להביא בפני החברים את החלטת ועדת הפנים ואיכות הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 67), התשס"ד-2004, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת. בבקשה, אדוני. 
       
יורי שטרן (יו"ר ועדת הפנים ואיכות הסביבה):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מבקשים לפצל את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 67), התשס"ד-2004. מדובר בהצעת חוק שבאה לסייע לטפל בבנייה הבלתי-חוקית על-ידי זירוז תהליכים שקשורים לצווי הפסקה מינהליים וצווי הריסה מינהליים. בדיוני הוועדה התברר שבנושא צווי ההפסקה המינהליים יש חילוקי דעות, כאשר עם צווי הריסה מינהליים אפשר ללכת קדימה. לכן אנחנו מבקשים לפצל את הצעת החוק ולהביא להצבעה בקריאה שנייה ושלישית רק את הסעיפים 1, 3 ו-4, כאשר סעיף מס' 2 ימשיך להידון בוועדה ויבוא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית במועד נפרד, מאוחר יותר. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי חברי הכנסת, זאת הודעה לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הפנים ואיכות הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 67), התשס"ד-2004. מי בעד? מי נגד? נא להצביע. 
       
הצבעה מס' 9
       
בעד הצעת ועדת הפנים ואיכות הסביבה – 15 
נגד - אין
נמנעים - אין 
הצעת ועדת הפנים ואיכות הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 67), 
התשס"ד-2004, נתקבלה.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       15 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים. אני קובע שהבקשה לפי סעיף 121 נתקבלה גם בלי שנערך דיון, משום שאף אחד לא ביקש לדון.
       
       

הצעת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה 
על טובין (תיקון מס' 22), התשס"ד-2004 
       [נספחות.]

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, החלטת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 22), התשס"ד-2004. חברת הכנסת רוחמה אברהם, ממלאת-מקום יושב-ראש ועדת הכספים, תציג את הנושא.
       
רוחמה אברהם (בשם ועדת הכספים):
       
       תודה רבה. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מונחת בזה על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 22), התשס"ד-2004. הצו קובע מס קנייה קצוב מינימלי בשיעור של 1.3 שקל לליטר בירה. ועדת הכספים החליטה לאשר צו זה עד יום 1 בנובמבר 2004. 
       
       להחלטה זו נדרש אישור הכנסת, משום הנחתה על שולחן הכנסת בשלושת השבועות האחרונים של הכנס. תודה רבה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת הכספים כפי שנקראה - החלטת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 22), התשס"ד-2004. רבותי חברי הכנסת, נא להצביע.
       
הצבעה מס' 10
       
בעד הצעת ועדת הכספים – 18
נגד – 2
נמנעים – 1
הצעת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 22), 
התשס"ד-2004, נתקבלה. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       18 בעד, שניים נגד ונמנע אחד. אני קובע שהחלטת ועדת הכספים בדבר אישור צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 22), התשס"ד-2004, נתקבלה. 
       
       
       
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004 
       [מס' מ/103; "דברי הכנסת", חוב' כ"ט, עמ' 12386;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004. ממלאת-מקום יושב-ראש ועדת הכספים, חברת הכנסת רוחמה אברהם, נא להציג את החוק. יש כמה הסתייגויות לחוק זה. אני לא רואה את המסתייגים נוכחים כאן, כי הוא רק אחד, חבר הכנסת בייגה שוחט, ואם הוא לא יהיה נעבור מייד להצבעה. 

רוחמה אברהם (בשם ועדת הכספים):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הצעת חוק דומה לזאת הונחה כבר בכנסת הקודמת, לפני כשנתיים, והיא הונחה מחדש בכנסת זו. נא לשים לב, כי מספר התיקון הוא 24 ולא 25, כפי שהופיע בהצעת החוק שעברה קריאה ראשונה. 
       
       השינויים העיקריים שהכניסה ועדת הכספים לאחר דיונים ושמיעת משלחות של גופים העוסקים בתחום זה הם: 
       
       בסעיף 17א לחוק העיקרי, העוסק במחיר אחיד של ניירות ערך, החליטה הוועדה כי האחריות למכירה במחיר שאינו אחיד תוטל רק על מי שמכר במחיר לא אחיד: המציע, החתם או המפיץ, ולא כולם, כפי שהיה בהצעת החוק המקורית. 
       
       בסעיף 17ג לחוק העיקרי, הקובע כי לא יהיה מחיר מרבי, החליטה הוועדה לשנות את הניסוח. הסעיף קובע כי הצעה אחידה תיעשה בלא שייקבע מחיר מרבי לניירות הערך המוצעים, ואולם הסעיף מסמיך את שר האוצר לקבוע בתקנות, כי האיסור על מחיר מרבי לא יחול או שיחול בתנאים שיקבע. נושא המחיר המרבי נדון בתשומת לב רבה בוועדת הכספים, והוועדה השתכנעה שיש לאסור אותו בחקיקה ולאפשר את ההחרגה ממנו, על רקע הביקושים האדירים וחיתומי היתר להנפקות, שיטה אשר יצרה תופעות שליליות סביב הנפקת ניירות ערך.
       
       השינוי בסעיף 24 לחוק העיקרי – התקופה להגשת הזמנות – הוא שינוי נוסח ולא שינוי מהותי. 
       
       בסעיף 33 לחוק העיקרי, העוסק באחריות חתם, נוסח הסעיף מחדש כדי להבהירו. 
       
       תיקון מהותי שהכניסה הוועדה הוא בסעיף 34א לחוק העיקרי, העוסק בשיפוי חתמים, והיא צמצמה את איסור השיפוי. איסור השיפוי יחול רק על שיפוי בגין אחריות לפרט מטעה בתשקיף. מותר יהיה לשפות חתמים בינם לבין עצמם ומותר יהיה שיפוי מחברת ביטוח.
       
       בסעיף 56(ג) לחוק העיקרי, העוסק בהסמכה לתקנות שיתקין שר האוצר לתנאי כשירות, הון עצמי וביטוח אחריות של חתם, החליטה הוועדה בעקבות הדיון, כי במקום הסמכה לדרישה להון עצמי ופיקדון של חתמים בתקנות, תיקבע הסמכה לדרישת פיקדון בלבד, כי פיקדון ישמש כרית ביטחון טובה יותר. 
       
       הוועדה הוסיפה, על-פי הצעת הרשות לניירות ערך, תיקון טכני, והוא תיקון עקיף לחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות ובניהול תיקי השקעות, המוסיף הגדרת "התחייבות חיתומית" כהגדרתה בחוק ניירות ערך. 
       
       סעיף התחילה שונה, ועיקרו הוא שתהיה תחילה מיידית של הסעיפים שאינם קשורים להצעת ניירות ערך לציבור ולתיקון שיטת החיתום, ואילו יתר הסעיפים ייכנסו לתוקפם עם התקנת התקנות ובמועדים שייקבעו באותן תקנות.
       
       ועדת הכספים, קרוב לוודאי, תעסוק בפגרה באישורן של התקנות הרבות הנובעות מתיקון חוק זה, שנועדו להבטיח את הסדרת החיתום ושכלולו של שוק ניירות ערך. 
       
       אני קוראת לחברי הכנסת לאשר הצעת חוק זו בקריאה שנייה ושלישית. תודה רבה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. רבותי חברי הכנסת, יש מסתייג אחד, חבר הכנסת אברהם בייגה שוחט, הוא אינו נוכח. לכן, חברי הכנסת וכבוד השרים, אני מבקש לשבת על מקומותיכם, שכן אני מתכוון להצביע בעוד שניות מועטות על הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004. 
       
       רבותי חברי הכנסת, מי בעד, מי נגד חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24) - נא להצביע בקריאה שנייה.
       
הצבעה מס' 11
       
בעד סעיפים 1-26 - 24
נגד – 6
נמנעים – 1
סעיפים 1-26 נתקבלו.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, 24 בעד, שישה נגד, אחד נמנע. 
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       הקול שלי לא נרשם.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא נרשם, כי לא לחצת בזמן. אתה רוצה להוסיף את קולך? ובכן, 24 בעד, שישה נגד, אחד נמנע. חבר הכנסת הרצוג הצביע בעד ואני לא מוסיף את קולו, משום שהוא לא משפיע. כנראה היתה תקלה.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לקריאה שלישית. חבר הכנסת הרצוג, אם אדוני לא ידבר בטלפון, תהיה לו הזדמנות להצביע בקריאה שלישית. 
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004, קריאה שלישית. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה מס' 12
       
בעד החוק – 29
נגד – 6
נמנעים – 1
חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       29 בעד, שישה נגד, אחד נמנע. אני קובע שהצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 24), התשס"ד-2004, עברה בקריאה שלישית, והחוק ייכנס לספר החוקים. 
       
       אני מבטיח לכם, רבותי, שאין שום תקלות בהצבעות. אתם תתפלאו אפילו לדעת למה. 
       
רוחמה אברהם (בשם ועדת הכספים):
       
       למה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני לא אספר לכם עכשיו, כדי שאתם תמשיכו להצביע בצורה נכונה. זו היתה הצעת חוק ממשלתית. תודה רבה.
       

הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004 
       ["דברי הכנסת", חוב' ל"ז, עמ' 14735.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה). חבר הכנסת בריזון, אתה אחרון הדוברים ואתה מוותר על ההסתייגויות?
       
רוני בריזון (שינוי):
       
       מוותר על ההסתייגויות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       מוותר על ההסתייגות לחלוטין. לכן, אנחנו נצביע על הצעת חוק איסור שידורים - - -

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       בשם סיעת יהדות התורה אני מבקש - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לפני קריאה שלישית אדוני יכול לעשות זאת; אחרי קריאה שנייה. האם כל שר יכול לבקש אמון או שרק ראש הממשלה? הוא צריך להודיע לי זאת, הוא לא יכול בכתב.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אין איסור - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       שמעתי. תודה רבה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, קריאה שנייה. נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
       
הצבעה מס' 13
       
בעד סעיפים 1-2 – 36
נגד – 18
נמנעים – אין
סעיפים 1-2 נתקבלו.
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעד - 36, נגד - 18, אין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שנייה. 
       
       רבותי חברי הכנסת, רשות הדיבור לחבר הכנסת אייכלר.
       
יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אני ביקשתי.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת פרץ, אני מאוד מכבד את אדוני, אבל חבר הכנסת אייכלר ביקש לדבר, זכותו. אם הוא מוותר לך - מוותר. ובכן, אני מזמין את חבר הכנסת יאיר פרץ.
       
יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, בשם סיעות ש"ס ויהדות התורה, אנחנו מבקשים להפוך את ההצבעה לאי-אמון בממשלה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני אנסח את מה שאדוני התכוון לומר: אדוני רוצה לראות בהצבעה בקריאה שלישית על חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה) הצבעת אי-אמון בממשלה.
       
יאיר פרץ (ש"ס):
       
       אכן.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לכן, אתה מבקש שנדחה את זה גם כן לאחרי הפגרה. יפה. אדוני יושב-ראש הקואליציה, האם ראש הממשלה ביקש איזו בקשה?
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       הגשתי לאדוני את בקשתו של ראש הממשלה לראות בהצבעה עניין של הבעת אמון בו לפי סעיף 36א לתקנון הכנסת.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       ובכן, המציאו לידי מכתב: לכבוד יושב-ראש הכנסת, מכובדי היושב-ראש, וחתום - אריאל שרון, ראש הממשלה: "אבקש לראות בהצבעה על הצעת חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, בהתאם לסעיף 36א לתקנון, עניין של הבעת אמון בי". לכן, אנחנו נצביע ברגע זה ונראה בזה הצבעת אמון. לכן, שלא תהיינה אי-הבנות, מי שמצביע אמון מצביע בעד החוק ומי שמצביע בעד החוק מצביע אמון. מי שמתנגד לחוק ומי שמבקש לראות בזה אי-אמון, מצביע נגד החוק. אמון - בעד, אי-אמון - נגד החוק. 
       
       ובכן, רבותי חברי הכנסת, נא להצביע - מי בעד? מי נגד? מי נמנע?
       
הצבעה מס' 14
       
בעד החוק – 36
נגד – 20
נמנעים – 3
חוק איסור שידורים שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004, נתקבל.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בעד – 36, נגד – 20, נמנעים – 3. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה שלישית. הצעת האי-אמון לא נתקבלה.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, יום שחור לדמוקרטיה, וסתימת פיות.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אנחנו נפר את החוק.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, סתימת פיות במדינת ישראל - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת - - -
       
קריאות:
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       רבותי חברי הכנסת, עד כאן. כל אחד זעק את זעקתו.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       עדיין לא. עדיין לא.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       בסדר. תודה רבה. נא לא להפריע.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):

       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       - - - גזענות. המשך הגזענות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא, לא. אני מבקש לא לעשות הפגנות, לא לימין ולא לשמאל.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       המשך הגזענות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מרגי. חבר הכנסת מרגי.
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אתה יכול להוציא אותי.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אתה רוצה שאני אוציא אותך?
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       תוציא אותי.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       למה? תצא בעצמך. למה שאוציא אותך?

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       המשך שנאת החינם.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מרגי, תאמין לי - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אבל למה?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       - - תאמין לי - - -
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מרגי, בזה זה מסתיים.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אני יכול להעיד - - -
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אזולאי, חבר הכנסת אייכלר, עד כאן. מי שרוצה עכשיו לזעוק – יזעק החוצה. התקשורת מחכה שם. הוא יוכל להביע את עמדתו ואת דעתו. כאן אפשר לדבר רק מהבמה ובקריאות ביניים מותרות. עד כאן. בבקשה.
       
קריאות:
       
       - - -

שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות על ההצבעה בעד חוק זה, שעושה צדק עם התעופה בישראל. נדמה לי שאתם לוקחים אותו לפינות אחרות.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, נא לשבת, לצאת או לעמוד – ולא לדבר.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       תגיד לי, כמה רוח אתה עושה פה? הרי לא באת אפילו פעם אחת לדיונים בוועדה. בחייך, אפילו פעם אחת לא באת. יכולת לבוא לוועדה ולהגיד מה שאתה רוצה, באמת.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       תתבייש. תתבייש.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא. חבר הכנסת שמחון - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       מה העניין, באמת?
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אין פה תגרנות.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       לא, אני לא רוצה רמה של תגרנות.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת מרגי, אם אדוני לא יחזיק מעמד, שיצא. חבר הכנסת אייכלר, שמענו את זעקתך. אין יותר זעקות. כל מה שאמרתם נשמע ונקלט היטב על-ידי כולם. כל מי שרוצה עכשיו למחות - - -
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       הממשלה אטומה. לא שומעים.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אזולאי, תאמין לי שגם הממשלה שמעה את מה שאמרת.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אטומה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה. עד כאן. פה לא הממשלה. פה זה כולנו.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       תן להגיד, מה הבעיה שלך שאני אומר? אני לא מבין.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       פה זה כולנו.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אני רוצה לומר שלושה דברים. אחד – לכם אני אומר שצעקותיכם מיותרות, מכיוון שעל שולחן ועדת הכלכלה נמצאת הצעת חוק לרדיו ייעודי, שיביא לידי ביטוי גם אתכם וגם את האחרים.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       ועדת הכלכלה תדון בה בתחילת המושב הבא.
       
       שתיים – אני רוצה להודות לחבר הכנסת בריזון, שהיתה לו הצעת חוק פרטית שלא באה לידי ביטוי.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אוי לרשע ואוי לשכנו.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       יותר - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       בסופו של דבר התקבלה הצעת החוק הממשלתית.
       
       שלוש – אני רוצה להודות לצוות המסור של הוועדה: ללאה ורון, מנהלת הוועדה, לאתי בנדלר, היועצת המשפטית, ולכל חברי הוועדה. החוק הזה התקבל פה-אחד בוועדת הכלכלה. תודה רבה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       יום שחור לדמוקרטיה.
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. עד כאן פרשת השידורים.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       - - - במדינת ישראל.

היו"ר ראובן ריבלין:
       
       חבר הכנסת אזולאי. חבר הכנסת אזולאי. חבר הכנסת אזולאי, ביום רביעי נמנעה ההצבעה, והיום היתה הצבעה. צריך להבין שיש פה גם מצב חירום, משום שהתעופה האזרחית בישראל בסכנה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       לא. חבר הכנסת יצחק כהן, אל תזלזל. יש סכנה גדולה. אפשר לפתור את הבעיה וצריך לפתור אותה, אבל צריך גם להבין שברגע שתיפתר הבעיה לא יהיה רדיו פיראטי ולא יהיה מצב שבו מחלקים - - -
       
יצחק וקנין (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מקווה שבמנהיגותו ותחת סמכותו של יושב-ראש תנועת ש"ס הדבר ייפתר.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אבל כרגע סיימנו את הרדיו.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       לא. יש - - -
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       סיימנו. ברגע זה אני נותן את שרביט הניהול לחבר הכנסת בן-מנחם.

       
הצעת חוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ד-2004
       [מס' 3179; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 11040; כרך 198, עמ' 8802; נספחות.] 
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       יעלה ויבוא יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת להציע את החוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ד-2004.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אלי, תישארו עד 24:00 ונראה איך מנהלים פה דיונים. משאירים אותנו עד 02:00 - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, אני מבקש ממך לשבת.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       עברנו לנושא אחר.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אני מבקש ממך לשבת. אנחנו צריכים להתקדם.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       לזכור ולא לשכוח. לזכור ולא לשכוח.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אזולאי. חבר הכנסת אזולאי.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       עשיתם באופן פרלמנטרי את מה שהייתם צריכים לעשות. דחיתם את זה פעם, דחיתם את זה פעמיים, דחיתם את זה פעם שלישית.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה. חבר הכנסת נסים זאב, אם אתה רוצה להפריע – אתה רוצה שאוציא אותך? אני אוציא אותך בתוך דקה. אני מבקש ממך להירגע. היושב-ראש עזב. אני רוצה שנמשיך. יש לנו עוד תוכנית ארוכה מאוד היום. אני מבקש מכם לא להפריע, כי מייד אקרא אתכם לסדר. חבר הכנסת שמחון, בבקשה.
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       זו הפקרות. זו צביעות - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להציג היום לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק להסדרת תוצרת אורגנית, התשס"ד-2004. את הצעת החוק הזאת יזמתי יחד עם חבר הכנסת אבו וילן עוד בכנסת החמש-עשרה, אך כשמוניתי לשר נמחק שמי ממנה. לשמחתי המשיך חבר הכנסת וילן להובילה, כך שבכנסת הזאת יכולנו להחיל עליה את דין הרציפות ולהביאה, בכוחות משותפים, לידי גמר.
       
       החקלאות האורגנית בישראל החלה להתפתח לפני כשני עשורים. בתחילת שנות ה-90 - אדוני היושב-ראש - עם הקמת הארגון לחקלאות אורגנית על-ידי מריו לוי - -

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת זאב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       - - חלוץ החקלאות האורגנית בישראל, החלה תנופת פיתוח בענף הנמשכת עד היום בקצב של כ-10% לשנה. כיום יש כ-450 חקלאים המגדלים תוצרת אורגנית לשוק המקומי וליצוא.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת נסים זאב, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       מיליון איש פיראטים, הא? אתם פיראטים.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, באופן דמוקרטי צריך לקבל כל הכרעה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, קראתי אותך פעמיים לסדר. אני מבקש ממך לא להפריע.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אני לא רוצה לסטות מהנושא, אבל שדה התעופה בן-גוריון נסגר פעמיים בשבוע האחרון, אתה יודע את זה? נמצא פה שר התחבורה, הוא יגיד לך.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אלה סיפורי סבתא. זה שקר.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       בחייך, מה אתה גולש לנושא אחר?
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת שלום שמחון.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       התקשורת - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אזולאי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       חבר הכנסת דוד אזולאי, היתה לך הזדמנות לבוא לוועדת הכלכלה ולהשפיע. למה לא באת? למה חבר הכנסת יצחק כהן לא הגיע לוועדה? למה הוא לא בא להשפיע? מתי נזכרתם?
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       חבר הכנסת שלום שמחון, תגיד להם: 500 הרוגים במטוס – ואז נדבר.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - -
       

אליהו ישי (ש"ס):
       
       סובל מההפרעות – תאמין לי. הוא - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אלי ישי.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       יושב-ראש תנועת ש"ס, היתה לכם הזדמנות לשכנע את הממשלה לסגת מהצעת החוק הזאת. מה אתה רוצה ממני? אני באופוזיציה כמוך.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת שמחון, תתייחס לחוק, אל תתייחס אליהם.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אם אתה תרגיע אותם, אני אוכל להתייחס.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אתה כל הזמן מתייחס אליהם. אל תתייחס, תמשיך.
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       הוא סובל מהפרעות בראש. הוא סנילי.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, כמו שאמרתי, יש כיום כ-450 חקלאים המגדלים תוצרת אורגנית לשוק המקומי וליצוא. ענף זה הוא כ-5% מכלל החקלאות הצמחית וכ-2% מענף בעלי-החיים. כמו כן, יש כ-30 מפעלים המייצרים תוצרת אורגנית. הייצור מתפרס על רוב ענפי הגידול החקלאי, כמו ירקות, פירות, חלב, מוצרים מהחי, דבש ועוד.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אלי ישי, אנא ממך, שב. חברת הכנסת רוחמה אברהם.  
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       עליית רמת החיים ומקרים של פגיעה באמינות המזון, כמו פרשת "הפרה המשוגעת" ופרשת זיהום מזון לבעלי-חיים בדיאוקסינים, גרמו לעליית מודעות הצרכנים לצריכת תוצרת חקלאית שאינה מכילה כימיקלים, מבוקרת וידידותית לסביבה.
       
       הביקושים הגוברים לתוצרת אורגנית והעדר תקנים אחידים ומחייבים הביאו לכניסת גורמים לענף שפגעו באמינותו ופגעו בצרכנים.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       התוצרת האורגנית - - - זה לא הנושא.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       בעקבות מקרים של זיוף מוצרים והצגתם כאורגניים, גבר הלחץ הציבורי ליצור סטנדרט אורגני אחיד ולקבוע דרכים לאכיפתו באמצעות מערכות פיקוח, וזאת על מנת לספק לצרכנים מוצרים אמינים. מרבית המדינות המפותחות הכירו בצורך להחליף את ההסדרים הוולונטריים שהיו נהוגים בענף בחקיקה המתאימה.
       
       לא עשיתי לו דבר. לא השמצתי אותו, לא באופן אישי וגם לא באופן קבוצתי.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אלי ישי, אני מבקש ממך, תפנה ליושב-ראש הכנסת, והנה הוא כאן. אם הוא יאשר לך, לי אין בעיה. יושב כאן יושב-ראש הכנסת. אני מחליף של היושב-ראש.
       
אליהו ישי (ש"ס):
       
       זכותי. תן לי משם לדבר.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       בשוק האירופי המשותף פורסם כבר ב-1991 חוק שמפרט את הדרישות מתוצרת אורגנית וקובע את כללי העבודה לגופי הבקרה שבודקים את התאמת התוצרת לכללים אלה. בארצות-הברית פורסם לאחרונה חוק פדרלי לחקלאות אורגנית הקובע את התקן לחקלאות זו ואת דרכי הפיקוח עליה. חוקים להסדרת החקלאות האורגנית חוקקו במדינות נוספות, כמו ניו-זילנד, יפן ואוסטרליה.
       
       על מנת לספק לצרכן הישראלי מוצרים אורגניים אמינים, בא החוק להסדרת החקלאות האורגנית בישראל. החוק המוצע נועד להגן על הצרכן הישראלי ולקבוע תקני מינימום אחידים לתוצרת אורגנית. כמו כן הוא מסדיר את הפיקוח על ייצור התוצרת ומכירתה. על-פי המוצע בחוק, הפיקוח ייעשה בידי גופי אישור ובקרה פרטיים שאישר המנהל, שתפקידם לבדוק שהתוצרת האורגנית מיוצרת לפי ההוראות שנקבעו בחוק ובתקנות. דהיינו, תהליכי הייצור, הטיפול בתוצרת והבקרה יהיו כולם במגזר הפרטי, ורק קביעת הכללים, הנורמות, תיעשה על-ידי השר, כמו גם פיקוח על ביצוע נאות של הוראות החוק באמצעות מפקחים שימנה השר, הכול כמפורט בהצעת החוק.  בתקנות גם יפורטו הכללים לאישור גופי הבקרה. כמו כן יפורטו בתקנות הכללים לייצור התוצרת בכל השלבים, לאישור החומרים שבהם מותר להשתמש בחקלאות אורגנית ולבדיקות תוצרת זו.
       
       יודגש שתוצרת שאושרה כאורגנית תסומן בסמל מיוחד - סמל ישראלי הקבוע בתוספת - המסמל כי התוצרת המסומנת בו היא אכן תוצרת אורגנית, יחד עם הסמל של גוף האישור והבקרה שאישר את התוצרת. 
       
       החוק מסדיר גם את הסימון והבקרה של תוצרת אורגנית מיובאת.
       
       הצעת החוק קובעת, כי אסור להציג או להציע למכירה תוצרת חקלאית כתוצרת אורגנית, אלא אם כן גוף אישור ובקרה התיר את סימונה בסמל בקרה והיא נושאת את הסמל האורגני האחיד. אדם המציג או מוכר תוצרת שאינה אורגנית ככזאת, צפוי לענישה פלילית.
       
       אני חייב לציין בסיפוק, שחרף העובדה שהצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית ואף שבמהלך הכנתה התעוררו שאלות רבות, נתנה הוועדה דעתה על כל הבעיות שתשומת הלב הופנתה אליהן וחיפשה, ואני מקווה שגם מצאה, את הפתרונות הנאותים.
       
       עם זאת, בסוגיית ריב הסמכויות בין משרדי הממשלה נאלצנו לקבל הכרעה שלא תאמה את עמדת משרד הבריאות, ולכן הגיש שר הבריאות הסתייגויות להצעת חוק זו.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       די. די. די.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       כוונתי לכך שנציגי משרד הבריאות סברו כי יש לפצל את האחריות לתוצרת האורגנית בין שני משרדי ממשלה, כך שלעניין תוצרת טרייה ימנה שר החקלאות ופיתוח הכפר מנהל מבין עובדי משרדו, ולעניין תוצרת מעובדת ימנה שר הבריאות מנהל מבין עובדי משרד הבריאות.
       
       אני  חושב שברור מדוע לא נכון לקבל פיצול כזה, כשהשאיפה בכל הקשור במזון, ועל כך כבר דובר ונכתב רבות, היא לאחד כוחות ולקבוע כתובת אחת, ובעניין זה אף הוצעו הצעות רבות בעניין הקמת רשות מזון מרכזית. והנה סבר מי שסבר כי יש להנציח פיצול זה גם בחוק חדש, ולכך כמובן אין להסכים.
       
       לאור האמור לעיל, אני מבקש מכם לדחות את הסתייגויותיו של שר הבריאות ולקבל חוק חשוב זה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.
       
       על-פי בקשתו של שר החקלאות ובתיאום עם המציע, חבר הכנסת וילן, אני מציע שההצעה רק תידון היום וההצבעה עליה תתקיים במועד אחר, על-פי תיאום שיהיה בין שר החקלאות לבין שר הבריאות. תודה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת שמחון.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       למה צריך - - -? מה העניין? למה אי-אפשר לגמור זאת היום?
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       שר הבריאות הסביר.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אומר לי פה היושב-ראש, שזכותי כיושב-ראש הוועדה לקבוע שההסתייגויות ינומקו במועד אחר. ההסתייגויות ינומקו היום?
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       להצביע ביום אחר.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       במועד אחר.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת שמחון, תודה. אנחנו נקבל את זה.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אני מציע שההסתייגויות וההצבעה יהיו במועד אחר.
       
קריאה:
       
       ההנמקה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       השר דני נוה, אתה רוצה להשיב במועד אחר או - - -?
       
שר הבריאות דני נוה:
       
       מה שהיושב-ראש רוצה.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, יכול להיות שהוא, שר החקלאות, יסתדר אתו. יכול להיות ששר החקלאות יגיע אתו להסכמה, ואז ההסתייגויות שלו תהיינה מיותרות. למה שיציג אותן?
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אתה מציע לדחות את ההצבעה.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       כן.
       
נסים דהן (ש"ס):
       
       אי-אפשר. ברגע שהתחילו להציג את החוק - - -
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       למה - - -?
       
קריאה:
       
       גם אני שואל.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       השר דני נוה, אתה יכול להעלות את ההסתייגויות שלך, אם אתה רוצה, וההצבעה והתשובה יהיו במועד אחר, או שאתה יכול לוותר על ההסתייגויות ואולי תגיעו להבנה.
       
שר הבריאות דני נוה:
       
       על ההסתייגויות אני לא יכול לוותר. אני מוכן לנמק את זה לפני ההצבעה. או שאני אנמק את זה עכשיו - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אז בוא בבקשה לנמק.
       
שר הבריאות דני נוה:
       
       אין לי בעיה לנמק את זה לפני ההצבעה, כשתהיה ההצבעה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       בסדר. אם כך, אנחנו נדחה גם את התשובה שלך על ההסתייגויות למועד אחר.
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       מה קורה? יש פה ויכוח.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       השר נוה, ההסתייגויות - תשובה והצבעה במועד אחר.

       אנחנו עוברים להצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון. בבקשה.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, למה לא יכולים להגיע להבנה עד יום רביעי?
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תפני את השאלה שלך ליושב-ראש ועדת הכלכלה.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       העניין הזה נגמר. נגמר.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       זה נגמר. חבר הכנסת סער, עברנו לנושא הבא.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אתה מנהל את הישיבה?
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       לא יכולתם לבוא להצבעה ביום רביעי? - - -
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       - - - אתה לא מנהל את הישיבה - - -

גדעון סער (הליכוד):
       
       - - -
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אתה לא מנהל את - - - הכנסת - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
	זהו - - -

זהבה גלאון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004. בבקשה.
       
חיים אורון (יחד):
       
       - - - החוק הונח על שולחן הכנסת - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אבל, חבר הכנסת וילן ביקש את זה. אתה ביקשת - לא?
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       זה בסדר.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       שתדע שזה היה מסוכם עם חבר הכנסת וילן.

חיים אורון (יחד):
       
       לא משנה. אני לא - - - מה שמסוכם עם חבר הכנסת וילן.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אני שואלת - - -
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת אורון, יכולנו להעלות את השר שיעלה את הסתייגויותיו. על-פי התקנון, יושב-ראש ועדת הכלכלה יכול לדחות את התשובה וההצבעה למועד אחר. אז פשוט דחינו גם את ההסתייגויות שלו לפני ההצבעה. זה מה שעשינו.
       
חיים אורון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש - אבקש את תשומת לבו של סגן מזכיר הכנסת - עם כל הכבוד למציע וליושב-ראש הוועדה ולשרים המכובדים, הונח על שולחן הכנסת חוק עם הסתייגויות והוא הוצג על-ידי יושב-ראש הוועדה. מהרגע הזה הוא נכס של הכנסת. יש אפשרות אחת, למשוך אותו, על-פי סעיף 127, אם אינני טועה. אין אפשרות היום להציע הסתייגויות אחרות. או שמצביעים על ההסתייגויות הקיימות, או מושכים אותן, או מציעים חוק חדש. עם כל הכבוד לכל התהליך הזה, ויושב-ראש הכנסת מנענע בראשו, פה זה לא איזה סידורים. או שמושכים את החוק, או שמצביעים על החוק הקיים בנוסחו הקיים, או שלפי סעיף 127 מושכים אותו לוועדה. זה לא יכול להיות עסק כזה שמנהלים אותו ויושב-ראש הקואליציה אומר לחברת הכנסת גלאון: נעשה ככה. נעשה ככה.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אתם ביקשתם. חבר הכנסת וילן ביקש.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אתה לא מנהל את הכנסת - - -
       
חיים אורון (יחד):
       
       לכן, החוק הזה או שהוא יכול להיות מוצבע במתכונתו הקיימת - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       דני נוה, איזה בלגן אתה עושה.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       עברנו לסעיף הבא, אם לא שמת לב.
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אתה לא מנהל את הכנסת - - -
       
חיים אורון (יחד):
       
       אדוני חבר הכנסת גדעון סער, יכול להיות שגם אם עברנו לסעיף אחרי הבא, התקנון עדיין קיים. מה שנמצא בפני הכנסת זה חוק שהונח. אפשר להצביע עליו ואפשר לדחות אותו - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       נצביע עליו באוקטובר. זה הכול.
       
חיים אורון (יחד):
       
       סליחה. את זה כנראה היושב-ראש קובע ולא אתה.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       בסדר.
       
חיים אורון (יחד):
       
       היושב-ראש קובע: באוקטובר. הוא גם יכול לקבוע זאת לאוקטובר הבא. אין בעיה. אבל, יצביעו על החוק הזה או על חוק שיעבור בקריאות אחרות במתכונת אחרת.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, מה אתה מחליט? 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חברת הכנסת זהבה גלאון, שנייה. לא נתתי לך רשות דיבור. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       איזה פרצוף יש לכם? הממשלה מופיעה עם שתי עמדות קוטביות - - -
       
קריאה:
       
       - - -
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       האמת היא שזה מאוד לא דמוקרטי, מה שעושה פה שר הבריאות, כי הנציגים שלו היו בוועדה, הם התווכחו, השפיעו, בסוף הם הפסידו, מה לעשות? היתה הצבעה, הם הפסידו. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חברת הכנסת זהבה גלאון. אני רוצה לקרוא לכם כאן - חבר הכנסת אורון, זה בשבילך - החלטת ועדת הפירושים. היה מקרה בעבר. אתה רוצה שאני אקרא לך את זה, או שאתה מוכן לקבל כפי שאני אומר, ולבוא לבדוק את זה אחר כך? 
       
חיים אורון (יחד):
       
       אני מאמין לך. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אז היה מקרה כזה, ויש סמכות ליושב-ראש להצביע במועד אחר, ואנחנו פשוט הפעלנו את זה. להשיב ולהצביע במועד אחר. 
       
חיים אורון (יחד):
       
       אבל על הנוסח הזה, אי-אפשר להביא נוסחים אחרים. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       כן. אז זה מה שביקשתי, זה הכול. אז זה מה שביקשתי, זה הכול. ועברתי גם לנושא הבא, אז חברת הכנסת זהבה גלאון - מיותר. יש לנו יום ארוך. תפסיקו.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       תאמין לי, תגיד שאתה מוותר על ההסתייגויות, נגמר הוויכוח. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת שלום שמחון, עברנו לנושא הבא. 
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להגיד משפט אחד. קרה כאן משהו שהוא לא מקובל, שבאים שני שרים בממשלה, אחרי שיש הבנה, ומגיעים לאי-הבנות ביניהם. לו היה מדובר, אני אומרת לך, בחוק של חבר כנסת מהקואליציה, חבר הכנסת סער, יושב-ראש הקואליציה, היה דואג שביום רביעי תהיה הצבעה, לפני שיוצאים לפגרה. אבל כשמדובר בחוק של חבר כנסת מהאופוזיציה, אז אפשר לעשות חגיגה. אם יושב-ראש הקואליציה חושב שהוא מנהל את הכנסת - אז תן לו. אני חושבת שזה לא תקין. זה פשוט לא תקין. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אני מבקש להעיר הערה להערתה של חברת הכנסת גלאון. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       בבקשה, יושב-ראש הכנסת. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       תודה רבה. כדי להעמיד דברים על דיוקם - - - 
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אבל, אדוני היושב-ראש, לפני שאתה אומר - אני מסכים שההצבעה תהיה ביום רביעי. 
       
היו"ר ראובן ריבלין:
       
       אדוני יכול להסכים על כל דבר, אני רוצה להסביר בצורה הברורה ביותר שאני אחראי לסדר-היום. היום בבוקר, כמנהגי מדי שבוע, נפגשתי עם יושב-ראש הקואליציה ויושב-ראש או ממלא-מקום יושב-ראש סיעה גדולה באופוזיציה, ואנחנו סיכמנו את סדר-היום לכל השבוע, כי הוא סדר-יום מורכב ומסובך. השארנו דבר אחד בצריך עיון, וזו הצעת החוק של חבר הכנסת שמחון, שהיתה אמורה להיות מוצבעת בקריאה טרומית, והשבוע אין קריאות טרומיות, אבל התחייבנו שבתוך שבועיים, על כל פנים אני אמרתי שאם הוא ידרוש - בתוך שבועיים יצביעו על הצעתו, אבל זה עדיין בצריך עיון. אני מתאר לעצמי שאנחנו נצביע על זה. אני לא מתחייב, אך זו הרגשתי. 
       
       על כל פנים, הסכמנו שכל שינוי בסדר-היום של השבוע, על כל מכלול החוקים, יוכל להיעשות רק בהסכמה פה-אחד של חבר הכנסת גדעון סער ושל חבר הכנסת יצחק הרצוג, או מחליפיהם. ולכן, גברתי יכולה להיות רגועה. גם אם הוא היה מבקש איזו הצעה כזאת או אחרת, שגברתי מרמזת שזה על-פי רצונה, אנחנו סיכמנו את כללי המשחק היום בבוקר, וכך יהיה. 
       
       פירושו של דבר, כל שינוי בסדר-היום, כפי שהוא בא - היום הגיעה לסדר-היום הצעת החוק שהוצגה על-ידי יושב-ראש ועדת הכלכלה. השרים אמרו את אשר אמרו, יושב-ראש ועדת הכלכלה ביקש את אשר ביקש, ביום רביעי זה לא יוצב על סדר-היום, ואם יוצב על סדר-היום, יהיה זה רק בהסכמתי ובהסכמת שני החברים, חבר הכנסת יצחק הרצוג וחבר הכנסת גדעון סער. תודה רבה. 
       
זהבה גלאון (יחד):
       
       אז אני מציעה - - - 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה ליושב-ראש הכנסת. חבר הכנסת אבו וילן. הרי אנחנו כבר עברנו לנושא הבא. אני עברתי לנושא הבא. לא את קובעת, עם כל הכבוד לך, חברת הכנסת גלאון. חבר הכנסת וילן, משפט אחד. 
       
אבשלום וילן (יחד):
       
       אדוני היושב-ראש, היה פה דבר שהוא נדיר בכנסת. הוועדה, כפי שאמר היושב-ראש, סיימה את עבודתה והצביעה פה-אחד. נציגי משרד החקלאות ומשרד הבריאות הופיעו. נציגי משרד החקלאות שכנעו, ובדין שכנעו, ששר החקלאות הוא אחראי ליישום החוק. שר הבריאות החליט לערער, אף שבוועדה ניסה פעמיים לשכנע ולא הצליח. וראה זה פלא: סיעת הקואליציה ויושב-ראש הקואליציה מחליטים להתייצב עם שר אחד שלהם, המערער, כנגד שר אחר שלהם. אני לא נכנס למאבקים בתוך הליכוד, רק אני חושב, אדוני יושב-ראש הכנסת, אתה אמון גם על הדר בית"רי. מה שהיה פה היום הוא לא הדר בית"רי. רחוק מאוד מזה. אני מקווה שעד יום רביעי נשב עם שני השרים, יושב-ראש הוועדה ואנוכי, ונמצא פתרון. ואם נמצא, בשם ההדר הבית"רי אני מבקש ממך לסיים את זה, כי הנושא הזה הוא לא קואליציה-אופוזיציה. הוא חשוב מאוד למדינת ישראל, וחבל שמתנהלים בצורה כזאת. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת וילן. בבקשה, חבר הכנסת שלום שמחון. 
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       הוא עכשיו הוריד אותי - - -
       
שר הבריאות דני נוה:
       
       אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, לא מדובר בסוגיה פוליטית או בסוגיה מפלגתית. מדובר בסוגיה שנוגעת לבריאות הציבור. אני ויתרתי על הזכות לנמק את ההסתייגויות, אבל לא יכול להיות שתהיה פה השתלחות בממשלה, שאין לה שום קשר למציאות. מדובר בוויכוח מקצועי, ענייני, לגיטימי – מי צריך לפקח על מזון אורגני מעובד. אנחנו חשבנו שכמו בהרבה תחומים אחרים, משרד הבריאות צריך לעשות את זה. אתם חשבתם שהחתול צריך לשמור על החלב. אנחנו חשבנו שלא. יש פה ויכוח לגיטימי. 
       
       הכנסת קבעה בתקנון שלה, הרבה לפני שאתה ואני היינו חברי הכנסת, שיש גם לממשלה זכות מלאה, על-פי התקנון, להגיש הסתייגויות כאשר עמדתה לא מתקבלת בוועדות הכנסת. אני ניצלתי את הזכות הלגיטימית הזאת. יש, בסופו של דבר, סמכות למליאת הכנסת להצביע על ההסתייגויות האלה, וכך יהיה. 
       
       אתה הסכמת לדחות את ההצבעה. אני הייתי מוכן להצביע היום. הייתי מוכן להצביע היום, אתה ביקשת לדחות את ההצבעה. אמרתי: או.קיי., חבר הכנסת וילן מבקש לדחות את ההצבעה, אני מוכן לנסות להגיע להסכמה עד אז, ולדחות את ההצבעה. אבל אחרי שאני הסכמתי להצביע היום, ואתה באת וביקשת לדחות את ההצבעה, אני עוד אשם? 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לשר דני נוה. 
       
       
הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004
       [מס' כ/42, מ/101; "דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ'  12347;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)
       
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אנחנו דנים בהצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004. בבקשה. 
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להציג בפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת החוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004. הצעת חוק זו היא מיזוג של שתי הצעות חוק: הצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 6) (הרחבת תחולת החוק), התשס"ד-2004, מטעם חבר הכנסת איוב קרא, והצעת חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון (תיקון מס' 7), התשס"ד-2004, מטעם הממשלה. בהתאם לסעיף 122 לתקנון הכנסת וביוזמת ועדת הכלכלה, החליטה ועדת הכנסת לאשר את מיזוגן של שתי הצעות החוק והבאתן כהצעת חוק אחת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 
       
       בטרם אציג את החוק המוצע, ברצוני להביא בפניכם כמה עובדות: ב-21 במאי 2003 אימצו 192 המדינות החברות בארגון הבריאות העולמי, וישראל בתוכן, את אמנת המסגרת לפיקוח על הטבק, אשר נועדה, במאמץ עולמי, להקטין את מקרי המוות והמחלות הנובעות מעישון. ישראל חתמה על האמנה ביום ג' בסיוון התשס"ג, 20 ביוני 2003. הצעת החוק כוללת חלק מהדרישות שבסעיף 16 לאמנה, העוסק במכירת מוצרי טבק לקטינים. 
       
       בדוח שחיבר שר הבריאות על העישון בישראל ל-2002-2003 הובאו נתונים מתוך הסקר הלאומי "נוער בישראל: רווחה חברתית, בריאות והתנהגויות סיכון במבט בין-לאומי", אשר מתבסס על נתוני שנת 2002 במדגם ארצי מייצג של בני נוער יהודים וערבים בכיתות ו', ח' וי', וברצוני להביא את חלקם בפניכם. 
       
       לפי הדוח, 4.7% מהתלמידים בכיתות ו', ח' וי' מעשנים לפחות פעם אחת ביום. 28% מהתלמידים המעשנים כל יום צורכים בין 15 ל-20 סיגריות ביום. כשליש מהבנים היהודים בכיתות ו' התנסו בעישון נרגילה, ועד כיתה י' מספיקים יותר מ-60% מהבנים היהודים להתנסות בעישון נרגילה. 47% מבני-הנוער סבורים שעישון נרגילה אינו מזיק כמו עישון סיגריות. 80% מבני-הנוער סבורים,  על-פי הסקר, כי יש לאסור לחלוטין את העישון בקרב תלמידים בתחומי בית-הספר.
       
       אנו רגילים לחשוב שעישון נרגילה אינו מסוכן כמו עישון סיגריות, אך כפי שצוין בדוח האמור לעיל, מסתבר כי מחשבה זו מקורה בטעות, שכן: "בניגוד לסברה הרווחת, ניסויים מדעיים הראו כי המים שבצנצנת הנרגילה אינם מסננים את הכימיקלים המזיקים. לעישון הנרגילה השפעות שליליות על הבריאות הכללית. הנזקים שעשן הטבק גורם למעשן ולסובבים אותו ידועים מכבר, אלא שעישון הנרגילה כרוך בנזקים גדולים יותר. העשן הנפלט בעישון הנרגילה מכיל כמויות ניכרות של זפת, וכן ניקוטין ומתכות כבדות. בעשן זה נמדדו חומרים רעילים ומסרטנים".
       
       לאחר הצגת כל הנתונים הללו אני מבקש להציג את הצעת החוק. חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון, התשמ"ג-1983, מגביל את הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק לעישון. בהתאם לכך, מוצע לשנות את שמו של חוק הגבלת הפרסומת למוצרי טבק לעישון, התשמ"ג-1983, לחוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק.
        
       מוצע לתקן את ההגדרה "מוצרי טבק" בסעיף 1 לחוק כך שתכלול גם מוצרי טבק שהשימוש בהם הוא על דרך של הרחה, לעיסה או מציצה, ולאו דווקא על דרך של עישון. הרחבת ההגדרה מוצעת בעקבות הגדרת "טבק" באמנה שהזכרתי, וכדי להבהיר שבהגדרת "מוצרי טבק" נכלל גם טבק לנרגילה. 
       
       עוד מוצע לאסור מכירת מוצרי טבק לקטינים, ולקבוע עבירה בצדה; הפרת הוראה זו תהווה עבירה פלילית שעונשה קנס. הקנס היום הוא עד 12,900 ש"ח. 
       
       כן מוצע כי בעל עסק או מי שעובד בעסק יהיה רשאי לדרוש ממי שמבקש לרכוש מוצר טבק שיציג תעודה מזהה, כדי לברר את גילו. 
       
       מוצע להטיל חובה על בעל עסק להציג במקום בולט בעסק שלט שמפורטים בו איסור המכירה לקטינים והרשות לדרוש תעודה מזהה כאמור. אי-הצגת שלט כמוה כהפרת תנאי מתנאי רשיון העסק, דבר שיאפשר את הפעלת הסנקציות שבחוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968, כלפי אותו עסק. 
       
       ראוי לציין, כי מבחינת השפעת החוק המוצע על זכויות הילד, אין ספק שזו זכותם הטבעית של ילדים ליהנות מבריאות גופנית. לדעת ועדת הכלכלה של הכנסת, כמו לדעת משרד הבריאות, הצעת חוק זו אומנם תתרום להבטחת עתיד בריא יותר לקטינים, והיא עשויה להביא לכך שתופעת ההתמכרות של קטינים לעישון תצומצם, בעיקר בגיל צעיר מכדי קבלת החלטה מודעת בדבר ההשפעות החמורות שיש בעישון. 
       
       המועצה הלאומית לשלום הילד, בהתבססה על סקר בין-לאומי נרחב שערך ארגון הבריאות העולמי, שהעלה כי אין כל קשר סטטיסטי בין איסור מכירת סיגריות לקטינים לבין השכיחות של עישון סיגריות בקרב ילדים ובני נוער, סבורה כי כדי להביא לתוצאות המקוות יש לנקוט פעולות הסברה במסגרת שיעורי חובה בבתי-ספר יסודיים, ולפעול לאכיפת החוק המוצע, שכן אפשר שמצב שבו יש חוק שאינו נאכף הוא גרוע יותר ממצב שבו החוק אינו קיים בכלל.  
       
       נציין שבהצעת החוק תמכה גם האגודה למלחמה בסרטן, ומנגד גם חברת "דובק" ויבואני הסיגריות הביעו את תמיכתם בה.  
       
       רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפניכם אומנם אינה פתרון פלא לתופעה של עישון בקרב קטינים, אך היא נראית לי חשובה משום שהיא מתמקדת בקטינים ועשויה להרחיקם מעישון לפני שהם מתמכרים לו. 
       
       לפני סיום, רצוני לציין שהיועצת המשפטית של משרד הבריאות הצהירה לפנינו, כי החוק המוצע לא יחול על מכירת סיגריות במכונות אוטומטיות, וכי שר הבריאות עומד להתקין תקנות אשר יגבילו את המקומות שבהם יהיה מותר להציב מכונות כאלה, בהתאם לסמכות שהוקנתה לו בחוק לפני שנים. בהזדמנות זאת אני מבקש משר הבריאות כי יזרז את התקנת התקנות בעניין זה. 
       
       ברצוני לברך את חבר הכנסת איוב קרא, אשר פעל בשיתוף עם הממשלה לקדם את הצעת החוק ולהביאה בהסכמה מלאה אל שולחן הכנסת.  
       
       מה שאני מבקש כרגע – כיוון שלא הונח לוח תיקונים, וגם אין סעיף תחולה – הוא לדחות גם את ההצבעה על הצעת חוק זו למועד אחר, כפי שהוסכם בין יושב-ראש הקואליציה לבין חבר הכנסת הרצוג, כפי שאמר היושב-ראש.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה. השר רצה להתייחס. השר דני נוה, בבקשה.

שר הבריאות דני נוה:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת שמחון, יושב-ראש ועדת הכלכלה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שמחון, אני מקווה מאוד שעד יום רביעי, במקרה הזה, יונח לוח התיקונים, כדי שיהיה אפשר לסיים את החקיקה החשובה הזאת עד יום רביעי - -

שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):

       מבחינתי זה בסדר.

שר הבריאות דני נוה:
       
       - - אז אני אומר גם לסגן מזכיר הכנסת – עניין טכני שיהיה, אפשר לפתור אותו כדי שהחוק הזה יעבור עוד במושב הזה של הכנסת. 
       
       מדובר בחוק חשוב, שהוא חלק מהמלחמה שאנחנו מנהלים נגד נזקי העישון. מדובר כאן בהצעת חוק ממשלתית – גם חבר הכנסת איוב קרא הגיש הצעת חוק פרטית, לפחות לגבי חלק ממרכיבי החוק, ואני מברך אותו על כך. 
       
       ברחבי העולם אין היום ויכוח על כך שהעישון גורם נזק בריאותי קשה מאוד. חלק גדול מאוד מהמחלות של העידן המודרני הן תוצאה של עישון, או שהעישון משמש לפחות מרכיב נוסף, שגורם אחר כך גם לתחלואת לב, למחלות סרטן ולשורה ארוכה של מחלות, וחיי אדם רבים מאוד – גם כאן, בישראל, במדינה שלנו – היה אפשר להציל, ולמנוע הידרדרות למחלות קשות וגם למוות, אם הם לא היו מעשנים. 
       
       אני יודע שלמי שאינו מעשן קל מאוד לומר למעשנים: תפסיקו לעשן. אדוני היושב-ראש, אני יודע שהמשימה היא קשה, במיוחד למי שמעשן עישון כבד כבר הרבה שנים, אף שהיום יש דרכים להתמודד גם עם זה ולנסות להיגמל. 
       
       אבל, הצעת החוק הזאת באה בעצם לתקוף את הבעיה בנקודה הכי משמעותית שלה –החבר'ה הצעירים, בני-הנוער. ככל שנקדים לטפל בעניין הזה ולהביא לכך שבני-הנוער והילדים שלנו לא יתחילו לעשן, אולי נצליח לגרום לכך שהם לא יגיעו לזה בגילים יותר מאוחרים, ונציל בכך חיים של אנשים רבים.
       
       הצעת החוק הזאת באה לקבוע גם איסור מכירת טבק לקטינים, כמו איסור המכירה שיש על אלכוהול. הבעיה העיקרית תהיה כמובן האכיפה, ואני מקווה שיהיו לנו הכלים לעסוק בנושא הזה באכיפה – אכיפה אפקטיבית יותר מאכיפת איסור העישון במקומות ציבוריים. גם פה יש חוק, ולצערי הרב במקומות רבים מאוד אין אוכפים אותו מספיק. בעניין הזה יש יוזמה של השלטון המקומי, ויש יוזמות שלי בנושא זה. לצערי הרב, עדיין לא קיבלנו די אמצעים כדי להפעיל מפקחים וכלים נוספים בעניין זה.
       
       נקודה נוספת, שציין גם יושב-ראש ועדת הכלכלה, קשורה לנושא שהפך מאוד-מאוד פופולרי בחברה הישראלית בשנים האחרונות, עישון הנרגילות. עישון הנרגילות, אנשים נוטים לחשוב שיש בו רק כיף ואין בו נזק, אבל האמת היא שיש בו גם נזק. ואנחנו גם עדים לכך שבשנים האחרונות זה אפילו הפך כבר למין בילוי משפחתי, שיושבים בסלון, על המרפסת או בגינה ומעשנים נרגילה.
       
       אני רוצה לנצל שוב את הבמה הזאת ולהתריע על כך. יש היום מחקרים שמצביעים בבירור על נזקים חמורים לבריאות גם כתוצאה מעישון נרגילה, ולכן במקרה זה יש בהצעת החוק כדי לעזור לנו ולצרף את האזהרות שיש היום על סיגריות ועל מוצרי טבק אחרים גם לגבי טבק של עישון נרגילה. היום אתה יכול ללכת לפיצוצייה ולקנות טבק ששמים אותו בנרגילה – אין עליו אזהרה, אין עליו כלום, כאילו זה בא בכלל ממדינת ישראל – ואני חושב שהחוק מטפל בזה בצורה נכונה.
       
       לכן, אדוני היושב-ראש, אני מברך על הבאת החוק הזה כאן היום לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, כאמור, חוק שיזמתי מטעם משרד הבריאות ומטעם הממשלה, יחד עם הצעת חוק פרטית שהגיש חבר הכנסת איוב קרא, ואני מקווה מאוד שתימצא הדרך הטכנית להצביע עליו כבר ביום רביעי. אני לא יודע אם יש הסתייגויות לחוק הזה, אני מקווה מאוד - - -

אבשלום וילן (יחד):
       
       אני אציע לך הצעה כוללת – קח יומיים, תביא את החוק הקודם ואת החוק הזה - - -

שר הבריאות דני נוה:
       
       אני לא יכול להתחייב לזה, חבר הכנסת וילן, אבל אני מקווה מאוד, ואני משוכנע, שבלי קשר לוויכוח הקודם, על הדבר הזה כולנו מסכימים – שכדאי שנשלים את החקיקה כבר במושב הזה, כלומר נביא את זה להצבעה כבר ביום רביעי הקרוב.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לשר הבריאות דני נוה. רבותי חברי הכנסת, אני מקווה מאוד שההצבעה תיערך ביום רביעי הקרוב, כי הדחייה היא דחייה טכנית. 
       
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה. 
       
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 63 והוראת שעה), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הכלכלה. 
       
       הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 11 ו-13 לתקנון הכנסת. תודה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה. 

       
הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004  
       [מס' כ/43; "דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 12351;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אנחנו עוברים  להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004. יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון, בבקשה. 
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. 
       
       הצעת החוק מהווה נדבך נוסף בהתמודדות עם תאונות הדרכים הקטלניות בישראל. 
       
       מנתונים שפורסמו על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים עולה, כי מהירות היתה הסיבה לכ-14% מכלל תאונות הדרכים הקטלניות בשנת 2003, וכי שיעור המעורבות של כלי רכב כבדים בתאונות הדרכים בכלל ובתאונות הקטלניות בפרט הינו משמעותי ביותר, ולצערי אף עלה במידה ניכרת בשנת 2004 לעומת שנת 2003. 
       
       לפי הצעת החוק, שר התחבורה יהיה מוסמך לקבוע, שבכלי רכב מסוג מסוים יותקן מתקן מגביל מהירות, שתפקידו להגביל את מהירות הנהיגה בו. לפי ההצעה, אם קבע השר שברכב מסוג מסוים יותקן מתקן מגביל מהירות, לא יירשם הרכב ולא יחודש רשיון הרכב שלו אלא אם כן מותקן בו מתקן מגביל מהירות כפי שקבע השר. בנוסף, לפי הצעת החוק, לא ינהג אדם ברכב, ובעל הרכב או מי שהרכב נמצא בשליטתו לא ירשו לאחר לנהוג ברכב, אלא אם כן מותקן בו מתקן מגביל מהירות, והמתקן תקין ופועל כהלכה.
       
       רצוני לציין, שהחובה להתקין מתקן מגביל מהירות כבר קיימת לפי תקנות התעבורה בנוגע לרכבים כבדים מסוימים. אולם מסתבר כי במקרים רבים נוטרלה פעולתו התקינה של המתקן. לפיכך, בהצעת החוק מוצע לקבוע, כי גם שיבוש פעולתו התקינה של מתקן מגביל מהירות ייחשב לעבירה.
       
       החוק, אם יתקבל, יעניק לרשויות כלי נוסף להתמודדות עם הנסיעה במהירות מופרזת של כלי הרכב הכבדים, שהיא לעתים  קטלנית וגובה חיים יקרים. 
       
       רבותי חברי הכנסת, אזרחי ישראל, רבות כבר נאמר על תאונות הדרכים ועל המחיר הכבד שאנחנו משלמים בגללן. אין פתרונות קסם במלחמה הזאת, וכדי להילחם ולצמצם את מספר הנפגעים דרוש מאמץ משותף של כולנו. ועדת הכלכלה עוסקת רבות בנושא זה, ואני מבטיח לכם שכל הצעה שנחשוב שעשויה לתרום לצמצום במספר תאונות הדרכים או בתוצאותיהן, נעשה הכול כדי לקדמה. 
       
       אני מבקש להפנות בקשה לנהגות ולנהגים: בסופו של דבר, ההגה בידיים שלנו, ועלינו לתת לנהיגה את תשומת הלב שמגיעה לה. קצת יותר תשומת לב לעתים תהיה הסיבה היחידה שתביא אותנו הביתה בשלום. זה המינימום שאנו יכולים לעשות בעבור המשפחות שלנו, בעבור אלו שאנו אוהבים. 
       
       אני מבקש בהזדמנות זאת לברך את חברי הטוב, יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, חבר הכנסת אמנון כהן, שיזם את הצעת החוק.
       
       אני קורא לכם לדחות את ההסתייגות שהוגשה ולהצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית. תודה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת שלום שמחון. רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להסתייגויות. לחבר הכנסת דוד טל יש הסתייגות. חבר הכנסת דוד טל לא נמצא. 
       
       על כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004. 
       
הצבעה מס' 15
       
בעד סעיפים 1-3 – 16
נגד – 1
נמנעים – אין
סעיפים 1-3 נתקבלו. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       16 בעד, בתוספת קולו של יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און, 17 חברי כנסת בעד, מתנגד אחד, אין נמנעים. על כן, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004, עברה בקריאה שנייה. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית. 
       
הצבעה מס' 16
       
בעד החוק – 19
נגד – אין
נמנעים – אין
חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004, נתקבל. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       19 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים. על כן, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 62), התשס"ד-2004, עברה בקריאה שלישית. 
       
       אני מזמין את יוזם הצעת החוק, חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה. 
       
אמנון כהן (ש"ס):
       
       אני רוצה להודות לכל חברי חברי הכנסת שהצביעו בעד החוק. אני רוצה להודות לחברי יושב-ראש ועדת הכלכלה על קידום הנושא. דרכך אני רוצה גם להודות למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית של הוועדה, לכל הצוות שלך ולחברי הכנסת שתמכו. 
       
       אני חושב שהחוק הזה הוא עוד נדבך חשוב בנושא של בטיחות בדרכים - להגביל את המהירויות של המשאיות, של רכב ציבורי וכל רכב שהשר יראה לנכון, באישור של ועדת הכלכלה. בעידן של תאונות דרכים רבות אנחנו צריכים למצוא כל דרך על מנת למנוע את תאונות הדרכים. אם החוק הזה יציל נפש אחת מישראל, כאילו קיימנו את כל המצווה והצלנו עולם ומלואו. תודה רבה לכולכם. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת אמנון כהן. 


הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004
       [מס' כ/47; "דברי הכנסת", חוב' ל"ג, עמ' 13458;  נספחות.]
(קריאה שנייה וקריאה שלישית)
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004, קריאה שנייה וקריאה שלישית. אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון. בבקשה. 
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להציג בפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004.
       
       אחת מהמטרות של חקיקת חוק הלוואות לדיור, התשנ"ב-1992, היתה לפתור בעייתן של משפחות רבות שהתקשו  לעמוד בתנאי ההחזר של המשכנתאות. החוק חל על זכאים שהם מחוסרי דירות, בהתאם לכללים שקבע משרד הבינוי והשיכון. 
       
       סעיף 5א לחוק, שהוסף בשנת התשס"ב, מאפשר לזכאים לפנות לוועדה מיוחדת בבקשה להקל עליהם, עקב מצבם הכלכלי, את פירעון תשלומי החזרי ההלוואה לדיור שנטלו. בסעיף 5ב לחוק, שהוסף באותו תיקון, הוקמה גם ועדת ערר לדיון בעררים על החלטות הוועדה המיוחדת. 
       
       מוצע להרחיב את תחולת הסעיף ולאפשר לוועדה המיוחדת לאשר הקלה בהחזרי הלוואות לדיור גם למי שקיבל הלוואה מתקציב המדינה או במסגרת תוכניות הסיוע ועל-פי הכללים, הגם שלא היה מחוסר דיור. 
       
       אני מבקש לציין בסיפוק, שאף שלהערכת האוצר עלות הצעת חוק זו נאמדת ב-6 מיליוני שקלים חדשים לשנה, הממשלה נתנה את הסכמתה לעלות התקציבית של הצעת חוק זאת, ולפיכך היא אינה הצעת חוק תקציבית כהגדרתה בחוק-יסוד: משק המדינה.
       
       את הצעת החוק יזם חבר הכנסת משה גפני, ואני מבקש לברך אותו במעמד זה על יוזמתו ועל עיקשותו ועל האינטנסיביות שלו. 
       
       אני קורא לכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה השלישית. תודה רבה, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון. 
       
       אין הסתייגויות להצעת החוק. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004. ההצבעה החלה. 


הצבעה מס' 17
       
בעד סעיף 1 – 11
נגד – אין
נמנעים – אין
סעיף 1 נתקבל. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       11 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים. על כן, הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004, עברה בקריאה שנייה. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית. ההצבעה החלה. 
       
הצבעה מס' 18
       
בעד החוק – 17
נגד – אין
נמנעים – 1
חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004, נתקבל. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       17 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד. על כן, הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון מס' 11), התשס"ד-2004, עברה בקריאה שלישית. 
       
       אני מזמין את יוזם הצעת החוק, חבר הכנסת משה גפני. בבקשה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה לכם על ההצבעה בעד הצעת החוק, הצעת חוק חשובה. 
       
       אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת שלום שמחון, שניווט את הדיונים בוועדת הכלכלה בנושא הזה בתבונה. אף שבתחילת הדרך היתה התנגדות של הממשלה, הוא יעץ לי לשבת גם עם נציגי משרד האוצר וגם עם נציגי הבנקים, ואכן, כתוצאה מהצעתו ומדרך ניהולו את הוועדה, בעיקר בעניין הזה שעליו אנחנו מדברים בהצעת החוק, הגענו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. אני מודה לו על כך ומברך אותו. 
       
       אני מברך את מנהלת הוועדה, הגברת לאה ורון, את היועצת המשפטית אתי בנדלר, את צוות ועדת הכלכלה, שסייעו בהכנת החוק הזה במהירות, באופן יחסי. 
       
       אני מודה לכולם על ההצבעה. תודה רבה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת משה גפני.
       
       
הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות), התשס"ד-2004;
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/118).]
הצעת חוק מלווה המדינה (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/124).]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות), התשס"ד-2004, והצעת חוק מלווה המדינה (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004 - קריאה ראשונה. הדיון הוא דיון משולב. בבקשה, השר גדעון עזרא.

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא לקריאה ראשונה את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות).
       
       הצעת החוק באה לקבוע בחקיקה הוראות שיבטיחו את יציבותן הפיננסית של המסלקות, יציבות המשפיעה על כלל המערכת הפיננסית. 
       
       הדין בשוקי הון מתקדמים בעולם מכיר בצרכים המיוחדים של מסלקות הסולקות ניירות ערך ובחשיבות השמירה על יציבותן. למטרה זו קבועות בארצות-הברית, למשל, הוראות דין ספציפיות, המבצרות את מעמדן של המסלקות ביחס לניירות ערך שבידיהן. לפיכך מוצע בהצעת חוק זו לתקן את חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968, ולהסדיר בו שלושה עניינים, כמפורט להלן, במטרה להבטיח את תקינות המסלקות:
       
       1. מוצע לקבוע, כי חבר בורסה שרכש בבורסה ניירות ערך הנסלקים במסלקה, אינו זכאי לניירות הערך האמורים או לכל זכות בהם, אלא לאחר ששולמה תמורתם המלאה למסלקה, וכי אם לא בוצע התשלום תהיה המסלקה הבעלים היחיד של ניירות הערך האמורים. כמו כן מוצע לקבוע, כי חבר בורסה שמכר ניירות ערך אינו זכאי לתמורה שנתקבלה אלא לאחר שכל הזכויות בניירות הערך הועברו למסלקה. מטרת הוראה זו היא להבטיח שהמסלקה לא תידרש לשלם בעבור נייר ערך, או להעביר נייר ערך, בטרם השלים הצד לעסקה את חלקו.
       
       2. מוצע לקבוע, כי זכויות המסלקות בניירות ערך, שחברי המסלקה מעמידים להם כביטחונות, יגברו על שעבודים לטובת צדדים שלישיים, אם למסלקה יש שליטה בניירות הערך, וזאת אף אם השעבוד לטובת המסלקה לא נרשם או לא הופקד לפי הוראות פקודת החברות [נוסח חדש], התשמ"ג-1983, או לפי הוראות חוק המשכון, התשכ"ז-1967, שכן שליטה כאמור דומה ביסודה להפקדה.
       
       3. מוצע לקבוע, כי מימוש משכון לטובת המסלקה יכול שייעשה על-ידי המסלקה עצמה, בלא צו של בית-משפט או של ראש ההוצאה לפועל, כנדרש בהתאם להוראות חוק המשכון, וזאת בדומה למימוש על-ידי מוסד בנקאי לפי חוק המשכון, והכול בהתקיים התנאים הקבועים בחוק המוצע.
       
       אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. 
       
       החוק השני שאני מתכבד להביא לקריאה ראשונה הוא חוק מלווה המדינה (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004. 
       
       כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק מלווה המדינה הוא החוק שמכוחו המדינה מגייסת הון בישראל, לצורך מימון הגירעון בתקציב, ועל-פיו מונפקות רוב איגרות החוב של המדינה. מוצע לתקן חוק זה בכמה עניינים:
       
       1. סעיף 1 לחוק מסמיך את הממשלה ללוות ולהנפיק איגרות חוב כאמור, אך מגביל את הסכום הכולל ל-125 מיליארד שקלים חדשים. סעיף 7 לחוק מאפשר להגדיל בצו את סכום המלווה עד לסכום כולל של 150 מיליארד שקלים חדשים.
       
       למגבלות אלה אין משמעות מעשית או השפעה מקרו-כלכלית, מכמה טעמים: ראשית, מדובר בסך כל הסכומים שגייסה המדינה באיגרות חוב לפי החוק מיום אישורו ואילך. כמו כן, תקרות סכומים אלה אינן קובעות מגבלה לגבי שנת כספים מסוימת ואינן מביאות בחשבון את תקופת איגרות החוב, כאשר חלק מאיגרות החוב מוצאות לתקופות ארוכות, עד 20 שנה, וחלק לתקופות קצרות של כשלוש שנים. כן יש לציין, כי הממשלה מגייסת הון למימון התקציב גם מכוח סמכויות אחרות על-פי דין, כמו למשל גיוסי ההון בחוץ-לארץ, המתבצעים לפי חוק נכסי המדינה, התשי"א-1951, ולכן גם מטעם זה תקרות סכומים אלה אינן אפקטיביות למעשה. 
       
       מוצע על כן לבטל את תקרת סכום המלווה האמורה, ובהתאמה גם את הסמכות להגדילה בצו. כן מוצע לבטל את ההוראה בחוק המגבילה את השימוש בכספי המלווה למטרות האמורות שם.
       
       2. החוק קובע, כי איגרות החוב שתוציא הממשלה יהיו רשומות על שם ויוצאו בסדרות, אך  עם זאת נקבעו בחוק הוראות לגבי נוסחן וצורתן של איגרות החוב. החוק גם קובע, כי המינהלה רשאית לנהל רישום על איגרות החוב בלי להוציא את איגרות החוב, אלא אם כן ביקש זאת הרוכש או הנעבר. 
       
       הנפקה פיזית של איגרות חוב אינה מקובלת עוד ויוצרת סרבול מיותר שאינו דרוש לממשלה או לרוכשים. מוצע, על כן, בסעיף 9 להצעת החוק, לקבוע במפורש כי לא יוצאו  תעודות בשל איגרות החוב שיונפקו, ובמקביל מוצע, בסעיפים 2 ו-10 להצעת החוק, לבטל את ההסמכה של שר האוצר לקבוע בתקנות את נוסח איגרות החוב, וכן לבטל את הוראות סעיפים 11 ו-14 לחוק. 
       
       3. סעיף 4(3) לחוק מסמיך את שר האוצר לקבוע בתקנות הוראות בדבר מכירת איגרות החוב במכרז. מוצע להרחיב סמכות זו כך שניתן יהיה למכור את איגרות החוב גם בהליך תחרותי ושוויוני אחר, כמקובל היום בעולם, ולהסמיך את שר האוצר לקבוע בתקנות גם הוראות שיאפשרו במקרה הצורך פדיון מוקדם של איגרות החוב. צורך זה עולה לעתים כאשר סדרות מסוימות של איגרות חוב הן קטנות מדי, וכתוצאה מכך סחירותן נפגעת ומחיריהן אינם ריאליים.
       
       4. צוות שבחן את האפשרות להסדרת פעילותם של עושי שוק בבורסה לניירות ערך בתל-אביב, שכלל נציגים מרשות ניירות ערך, בנק ישראל, הבורסה ומשרד האוצר, המליץ על מינויים של עושי שוק כאחת הדרכים החשובות להגברת נזילות שוק איגרות החוב הממשלתיות בישראל בכלל ובבורסה לניירות ערך בתל-אביב בפרט. 
       
       בהתאם לכך, לשם שכלול שוק איגרות החוב המקומי והוזלת עלויות הגיוס של הממשלה, מוצע להסמיך את הממשלה למנות,  לגבי איגרות חוב שהוצאו ויוצאו לפי החוק הנדון, עושי שוק ראשיים, שהם גופים פיננסיים גדולים, כמו בנקים מסחריים ובנקים להשקעות, מהארץ ומחוץ-לארץ, ועושי שוק בבורסה שהם גופים פיננסיים קטנים יותר, וזאת כמקובל בשווקים מפותחים בעולם. 
       
       הצוות האמור המליץ גם להעניק לעושי השוק הראשיים זכויות יתר במכרזים של הממשלה, להקים מערכת לעושי השוק הראשיים ולאפשר להם לשאול איגרות חוב מהממשלה. מוצע כי בהסכמים עם עושי השוק ייקבעו, בין השאר, זכויותיהם וחובותיהם, ובין היתר הזכויות והחובות המפורטות בסעיף המוצע.  מינוי עושי השוק ייעשה, כאמור, בהליך תחרותי המתאים למינוי כל סוג של עושה שוק, לאחר שהמידע בעניין זה, לרבות תנאי הכשירות הנדרשים מעושי השוק, יפורסם לציבור. 
       
       על מנת להבטיח כי הגופים הפיננסיים הקטנים יוכלו להשתתף ברכישת איגרות החוב ובעשיית שוק בהן, מוצע גם להטיל על הממשלה חובה לקבוע מזמן לזמן את הכמות המזערית של איגרות חוב שיוצעו לעושי השוק בבורסה, ולעדכנה בהתאם להתפתחויות בשוק, בהתחשב, בין השאר, בהבטחת התחרות בקרב עושי השוק לסוגיהם.
       
       כן מוצע לקבוע, כי היקף העסקאות המתבצעות בידי עושי השוק ומחיריהן, וכן המחיר שבו הם מתחייבים לקנות את איגרות החוב והמחיר שבו הם מתחייבים למוכרן, יפורסמו כפי שייקבע בהסכמים באופן שיבטיח את פומביותם.
       
       5. סעיף 8 לחוק קובע, כי הנהלת ענייני המלווה תהיה בידי בנק ישראל. עד היום כל ההחלטות העקרוניות והחלטות המדיניות לגבי מלווה המדינה נתקבלו ונקבעו במשרד האוצר, תוך התייעצות ושיתוף פעולה עם הגורמים הרלוונטיים בבנק ישראל, בעוד כל ניהול מכירת איגרות החוב והביצוע הטכני היה בידי בנק ישראל. 
       
       לאחרונה הוקמה בחשב הכללי במשרד האוצר יחידה לניהול החוב הממשלתי, המרכזת את כל ההיבטים של ניהול החוב בראייה כוללת, כמקובל בארצות המפותחות. מוצע, על כן, במיוחד לאחר כניסתם של עושי השוק כמוצע לעיל, ולצורך ייעול והוזלת עלויות, לקבוע כי משרד האוצר ינהל את כל ענייני המלווה ובנק ישראל ימשיך להיות רק הבנקאי לעניין זה כמו לעניינים אחרים של הממשלה. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לאשר את הצעות החוק בקריאה ראשונה. תודה.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לשר גדעון עזרא. אנחנו עוברים לרשימת הדוברים. ראשון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה - אינו נוכח. חבר הכנסת עסאם מח'ול, בבקשה; שלוש דקות, לא יותר.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם אישרה הכנסת את הצעת החוק של התקנת מתקן שיגביל את מהירות כלי הרכב. הגיע הזמן שהכנסת תחוקק חוק להתקין מתקן שיגביל את ההידרדרות האיומה שמובילה אליה הממשלה הזאת. 
       
       אנחנו עדים בימים האחרונה למתקפה חסרת תקדים, למתקפה ברוטלית איומה על ציבור העובדים, במיוחד על עובדי הנמל. המפלצת מתדפקת על שערי הנמל ומנסה - - - 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       מפלצת?
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):

       כן, אתה מגן על מפלצת. המפלצת שאתה מגן עליה היא הסכנה האיומה לכולם. מי ששולח עובדים ומשסה עובדים בעובדים, מי ששולח את עודד טירה - - -
       

גדעון סער (הליכוד):

       אתה קומוניסט, לא השתנית. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת עסאם מח'ול, אחרי שלוש דקות אני אפסיק אותך. אני רוצה שתביא בחשבון, תתייחס לדברים שאתה רוצה להגיד. 

רוחמה אברהם (הליכוד):

       מי ששולח ילדים לרצוח ילדים, מהו? 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       תפסיקי את עם הרציחות שלך. זהו בדיוק. כאשר מדברים על העובדים את מתעוררת עם הדם שלך, עם הדם בראש שלך. 
       
       מי שהיום משסה עובדים בעובדי הנמל, מי שהיום מנסה לשבור את שביתת עובדי הנמל שנאבקים על הזכויות האלמנטריות ביותר, הוא עושה מעשה פאשיסטי. פאשיזם זה לא רק עניין גזעני, ופאשיזם זה לא רק עניין לאומני. פאשיזם זה עניין חברתי קודם כול. אתם מגינים על הפאשיזם הזה, זה מה שאתם עושים. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):

       מי ששולח ילדים, מהו? 

עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       קראתי השבוע מאמר של אמיר גולדשטיין ב"גלובס". הוא אומר: איום אסטרטגי על ישראל, עובדי הנמל. הוא אומר שעל ראש הממשלה אריאל שרון לפעול במדויק לפי המתכון של נשיא ארצות-הברית לשעבר רייגן, לפטר לאלתר את העובדים השובתים, להפעיל את הנמלים על-ידי חיילי צה"ל, להפוך את נמל חיפה ונמל אשדוד לחברות נפרדות, להקים נמל רביעי פרטי אשר יתחרה בנמלים הציבוריים; להראות לציבור כי יש לו מנהיג אמיתי, מנהיג חזק. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       - - -
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אנחנו מכירים את הסיפורים האלה, את המינוחים האלה, ממקומות אחרים. מאירופה של שנות ה-30 אנחנו מכירים את המונחים האלה. על מה אתם מגינים ועל מי? 
       
רוני בר-און (הליכוד):

       - - - אתם שותפים של - - -  אתה קומוניסט שותף של - - -
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אתם מגינים על מפלצת. אתה מגן על המפלצת שכאן היום, על הפאשיזם שמתדפק בנמלים, אתה שמנסה לשבור עובדים. הגולדשטיין החברתי הזה הוא לא פחות איום מהגולדשטיין ההוא. 
       
רוני בר-און (הליכוד):
       
       אתה והמופתי - - - שלך. שותף של - - - אתה. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אתה מגן על שני הגולדשטיינים. אתם עצבניים מכיוון שחושפים את הפנים האמיתיות שלכם לא כלפי העם הפלסטיני, אלא כלפי עובדי נמל חיפה היום ונמל אשדוד. מזה אתם נבהלים, מזה אתם רועדים, כי האמת שלכם היא אמת פאשיסטית איומה. זה הייעוד שלכם. 
       
       פעם מנהיג האיגוד המקצועי, חברי בנימין גונן, טבע את האמירה: היום "אתא", מחר אתה. היום הוא טובע את האמירה: היום עובדי הנמל, ומחר העובדים בכלל. אתם מהווים סכנה אסטרטגית לעובדים בישראל, לזכויותיהם, ליכולתם לחיות בכבוד. אתם מפלצת איומה כלפי ציבור העובדים, וצריך להפנים את זה. 

רוני בר-און (הליכוד):

       לך למופתי, תלך.
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אתה תלך למופתי שלך. אתה תלך לגולדשטיין שלך. גזען קטן אתה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       חבר הכנסת מח'ול. חבר הכנסת בר-און - -  
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):

       חבר כנסת בריון. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       - - יש יום ארוך, אתה לא רוצה להישאר פה עד מחר בבוקר. חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח. חבר הכנסת אחמד טיבי - לא נוכח. חבר הכנסת דניאל בנלולו - לא נוכח. חבר הכנסת אופיר פינס נוכח. גם לרשותך שלוש דקות, בבקשה.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -

גדעון סער (הליכוד):
       
       סיעת יחיד.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       קודם כול, יושב-ראש הישיבה הוא מסיעתי. 
       
גדעון סער (הליכוד):

        זה מזל שהוא יושב-ראש הישיבה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       למה הם מתכוונים כשהם אומרים לך סיעת יחיד? 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       הם מתכוונים לזה שבדרך כלל אני פה לבד מטעם סיעת העבודה. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       לבד? תמיד אתה לבד. 
       

רוני בר-און (הליכוד):
       
       אני במקומך הייתי אומר: אשרי יתום אני.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
        האמת, כמעט בפעם הראשונה נהניתי אתמול לשמוע שני שרים בממשלה. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       תמיד יש פעם ראשונה. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       נכון. האחד ממלא-מקום ראש הממשלה אהוד אולמרט, שבאמת בצורה שיטתית קרע לגזרים את שר האוצר. פשוט קרע אותו לגזרים מלמטה עד למעלה, מלמעלה עד למטה. את כל השיטה הכלכלית שלו הוא פירק לגורמים, ובצדק. כי מה אמר אתמול אהוד אולמרט לביבי נתניהו? אדוני, הממשלה ששנינו מכהנים בה מייצרת שני עמים, שתי חברות, שני מעמדות, שהפערים ביניהם הולכים ומתגברים, הולכים וגדלים. 
       
       אהוד, הנה אני מדבר עליך, תאמין לי, תזכה לחיים ארוכים. אני מהלל ומשבח אותך מעל הבמה. זה דבר שהוא לא ייאמן. זה לא פטה-מורגנה, זה אני מפרגן לך ובגדול. 
       
זאב בוים (הליכוד):

       אתה חושב שבמקרה הוא נכנס?
       
שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אהוד אולמרט:
       
       אני מבקש ממך, אל תפריז בעניין.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       זה עוד עלול להזיק לך, אתה צודק. 
       
       אדוני ממלא-מקום ראש הממשלה, כניסתך קטעה אותי כשאני מתאר איך קרעת לגזרים אתמול את התקציב שהביא משרד האוצר, ובצורה נכונה ומדויקת, שסוף-סוף הראייה החברתית משלימה את הראייה הכלכלית. אין ראייה כלכלית לחוד וראייה חברתית לחוד. בסופו של דבר הכלכלה משרתת יעדים חברתיים, ולא להיפך.
       
קריאה:
       
       - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       טוב, אני עובר לדני נוה.
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אני חושב שביבי שלח אותו...
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):

       ובכן, השר נוה בא ואמר, זעק את זעקת החולים - איך מקצצים בסל התרופות בתקציב 2005? איך לא מוסיפים מיטות סיעודיות בתקציב 2005? אתם יודעים מה המשמעות של שני הדברים האלה, אדוני היושב-ראש? גזר-דין מוות ממש, ואתה יודע את זה, גזר-דין מוות ממש להרבה מאוד אנשים בחברה הישראלית שזקוקים לתרופה הזאת וזקוקים למיטה הסיעודית, ואם לא תהיה להם, הם לא יהיו. הם ימותו. וסוף-סוף קם שר הבריאות ואמר את דבריו בצורה הברורה ביותר. 
       
       ואני קורא היום את הכותרת בעיתון "הארץ", ששרים בממשלה אומרים: חברים, זה תקציב אנטי-חברתי. ואני אומר לחברי הכנסת שנמצאים כאן מהליכוד ולסגן השר, ואני אומר לכולנו: לא מאוחר מדי. תקציב 2005 יכול להיראות אחרת אם הכנסת הזאת, אם הממשלה קודם כול והכנסת יחליטו שהם לא משעבדים את החברה הישראלית על גלגלי הכלכלה הישראלית. אפשר לעשות כלכלה צומחת בלי לרסק את החברה הישראלית, וזה המסר שאני מציע שיגיע לאוזניו של שר האוצר. תודה.

היו"ר אלי בן-מנחם:

       תודה לחבר הכנסת אופיר פינס. חבר הכנסת יצחק לוי - אינו נוכח. חבר הכנסת טלב אלסאנע - לא נוכח. חבר הכנסת איוב קרא - - -

איוב קרא (הליכוד):

       אני בסוף.

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       מה זה בסוף? קראתי בשמך, אתה כאן. אתה רוצה לדבר? אתה מוותר? ויתר. חבר הכנסת אורי יהודה אריאל - אינו נוכח. חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח. חברת הכנסת דליה איציק - אינה נוכחת. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, הממשלה שאיננה, כנסת נכבדה, החוקים האלה, כמובן, הם חלק מהתוואי הכלכלי הכולל של הממשלה הזאת, ואנו עומדים בפני הכנת התקציב לשנה הבאה. אין לי ספק שמר נתניהו, כפי שעשה זאת מתחילת דרכו בממשלה, הוא יעשה זאת גם עכשיו וימשיך בתקציב אשר כל כולו בסופו של דבר בא לרושש את העניים ולהמשיך את העמקת העוני והקיצוצים למשפחות החלשות, לזקנים, למוגבלים. הרי מי נזקק לקצבאות של הביטוח הלאומי? אלה השכבות החלשות בחברה. האנשים העשירים ממילא לא נזקקים לשירותים האלה, והקיצוץ לא יפגע לא בכיסם ולא בפת לחמם.
       
       אם כך הם פני הדברים ואף כי הממשלה עכשיו נמצאת בזלזול, או יותר נכון ברעידה עמוקה, לא יודעים איך יצליח ראש הממשלה להרכיב את הקואליציה הבאה, אם תהיה, עם שינוי, בלי שינוי, חילונים, בלי חילונים, חרדים, בלי חרדים - מעניין כל המשחק הזה של צביעת צבעים וחלוקת חלקות וחלוקה סקטוריאלית, לפעמים גם מנקודת מבט גזענית גרידא של המפלגות ושל ההווי הפוליטי בבית הזה. זה רק מראה עד כמה ירדה הרמה של הפוליטיקה הישראלית, ובמיוחד בתקופה שבה הליכוד ומר שרון בראשו מובילים את המדינה ומובילים את העשייה בממשלה. בכל מקרה עמדתי בעניין הזה ברורה. 

היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       אל תסתכל, כי לא הפעלתי לך את השעון, פשוט עכשיו הפעלתי - - -
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       אני לא אריב אתך אף פעם על הזמן. אנחנו מסתדרים.

       לכן, אני אעבור עכשיו לומר כמה דברים בשפה הערבית לשומעינו דוברי הערבית.
       
       (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית:
       
       בשם האל הרחמן והרחום. הנושא הוא חוקים של משרד האוצר בכל הנוגע למדיניות הכספית של שר האוצר, מר נתניהו. אנחנו עומדים עכשיו על סף הכנת התקציב החדש, של השנה הבאה. אמרתי שעמדתנו ביחס לכל החוקים האלה וביחס לתקציב היא עמדת אופוזיציה, כמובן, עמדה נגדית. אנחנו יודעים כיצד מר נתניהו, במדיניותו בממשלה זו, הביא להעמקת העוני ולהעמקת ההבדלים בקרב השכבות העניות, וזאת בדרך של צמצום כל קצבאות הביטוח הלאומי למשפחות ברוכות הילדים, לזקנים ולמוגבלים כאחד - אלה הנזקקים באמת לקצבאות האלה. העשירים אינם נזקקים לביטוח הלאומי, כשם שאינם נזקקים לקצבאות כלשהן מסוג זה.
       
       אולם מר נתניהו ימשיך במדיניות זו ובמגמה זו, וכל עוד הממשלה היא כזאת והשר הוא כזה, הרי שאין אפשרות לשינוי, ואין מנוס מאופוזיציה אקטיבית למדיניות זו ולממשלה זו, ובכל האמצעים העומדים לרשותנו.
       
       בנוסף ציינתי שהממשלה עומדת כעת על סף הרכבה מחדש, ובכלל זה הרכבה מחדש של הקואליציה. ציינתי שהפוליטיקה המקומית הגיעה לשפל המדרגה מבחינת חלוקת חלקות, הסדרים וצביעת צבעים לסיעות הפרלמנטריות ולמפלגות על בסיס גזעני. יש מי שמדבר על מזרחיים, על חילוניים ועל דתיים. כל קבוצה רוצה לבטל את האחרת או לבטל את נוכחותה.
       
       בכל אופן, ממשלה זו לא תאריך ימים, וגם אם יצליח מר שרון להרכיב את הקואליציה מחדש, הרי שקואליציה זו תישאר שבירה ונתונה לנפילה ברעידה הקרובה ביותר, ולעתים קרובות יהיו רעידות בהרכב הזה, ובקרוב, אם ירצה האל. תודה. תודה רבה, אדוני.)
       
       תודה רבה, אדוני.

היו"ר אלי בן-מנחם:

       תודה לחבר הכנסת דהאמשה. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור - לא נוכח. חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.
       
ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מה לעשות ואין לנו ניירות ערך, ולא מפני שאין אנו עובדים או מרוויחים, כפי שמעלילים עלינו דורות רבים, אלא משום שההשקעות שלנו הן השקעות אחרות – משפחה ברוכת ילדים, חינוך. אנחנו משלמים שכר לימוד יותר מכל אזרח אחר מסיבות שונות ואידיאולוגיות, אבל בעיקר מפני שאנחנו רוצים חינוך; כמעט כל הורה מוסיף איזה מורה פרטי לילדים שלו. משקיעים בזקנים, בחולים ובכל אשר יצווה לנו האלוקים בתורתו הקדושה.
       	
       אבל החוק הזה מאפשר לנו להתייחס למשהו מאוד פסיכולוגי וסוציולוגי שכדאי להתבונן בו. כל חיי הצעירים שאלתי את עצמי, איך ברית-המועצות מצליחה בכל זאת לרמות ולהוביל בכחש 270 מיליון אנשים שיאמינו שסטלין הוא האבא ורוסיה היא האמא והקומוניזם הוא המפרנס, בשעה שאנחנו יודעים שהמציאות היא הפוכה - אנשים עומדים בתור ללחם. והם תמיד דיברו על הקידמה והשלום. ולמעשה הגעתי כבר מזמן למסקנה, וזה רק מתחזק אצלי יותר ויותר, שמי ששולט בתקשורת שולט בעם. פעם התקשורת היתה הכרוז העירוני. פעם היה הדרשן. היום התקשורת היא מאוד אלקטרונית, מאוד עירונית, וכאשר ברית-המועצות, הקומוניסטים, היה להם מונופול על התקשורת, על "פרבדה" ועל "איזבסטיה", והיתה להם התקשורת האלקטרונית, הם יכלו לשכנע מאות מיליוני אנשים בשקר הגדול - - -

מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):

       - - -

ישראל אייכלר (יהדות התורה):

       אבל איך אפשר היה להפעיל את הקג"ב ואת המחנות ואת כל הדברים האלה אילולא נתנה התקשורת גיבוי לכל הדברים האפלים האלה? ואני לא רוצה לעשות חלילה השוואות, אבל אם אפשר להושיב אנשים במעצר מינהלי פה בארץ וכל כלי התקשורת - - - 

מיכאל נודלמן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):

       אתה טועה.

ישראל אייכלר (יהדות התורה):

       מגבים את זה, אז כך זה הגרעין של הקג"ב.
       
       אם משכנעים שתחנות רדיו פיראטיות מפילות מטוסים, אפשר לשכנע שצריך לאסור ולתת חמש שנות מאסר למי שידבר ברדיו שאיננו בשליטת השלטון. כך שולטים בעם ומספרים לו שמאות אלפי חרדים אינם עובדים. ממה הם מתפרנסים? מהמדינה. מה המדינה נותנת? 120 שקל לילד. מי שיש לו ילד יודע שאי-אפשר לפרנס ילד לא ב-120, לא ב-180 ולא ב-500 שקל לחודש. מאיפה הם מתפרנסים? הם פורצים לבנקים? הצליחו כמה עיתונאים במימון של הרפורמים לשכנע בשיטתיות - ואחד הדברים שהסובייטים אמרו היה: חזור ושנן את השקר עד שיהפוך לאמת. 
       
       פשוט לשקר שהאנשים האלה אינם עובדים. 700,000 משרות שלטוניות וממשלתיות ורשויות מקומיות סגורות בפניהם ולא נותנים להם להיכנס לשום מקום, אם בגלל תקנות ואם מפני שחבר מביא חבר ואין להם שם חברים. אני יודע שבעיריית ירושלים יש אלפי עובדים. כמה חרדים יש שם? לא מפני שעיריית ירושלים החליטה שלא מכניסים חרדים, אלא מפני שחבר מביא חבר, משפחה מביאה משפחה, וכך הם נשארו בחוץ. 
       
       מאות אלפי משרות שלטוניות אין, בשוק הפרטי הם צריכים לשלם את כל המסים והם משלמים, לא רק מס הכנסה אלא גם כצרכנים הם משלמים מס ערך מוסף ואת כל המסים, שמהווים יותר מ-50% מהמס, ובסוף משכנעים עם שלם שהם לא עובדים. אני רוצה לומר לצופים ולחברי הכנסת: תדעו לכם שהאנשים האלה עובדים, ועובדים קשה, ופשוט העלילו עליהם עלילה, שמצווה גדולה להוריד אותה. תודה רבה. 
       
היו"ר אלי בן-מנחם:
       
       תודה לחבר הכנסת אייכלר. חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נוכח. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק ניירות ערך באה לשמור על הקופה, על האוצר, להכניס יותר כסף, ולא יעלה על הדעת שאם אדם טרם קנה ושילם, כבר הוא זוכה ברווחים. אפילו לא מוזכר שמו של הקונה והמוכר תוך כדי, אבל את הרווחים הוא מקבל. לכן הצעת החוק באה לשמור על ניירות הערך. 
       
       אנחנו בעד לשמור על הניירות, אבל מה עם כבודם של בני-אדם פה במדינת ישראל? מה עם זכויות האזרח? מה עם זכות של אותם מיליון וחצי אנשים שרוצים לשמוע ערוץ, רוצים לשמוע תחנת רדיו לא מורעלת, לא מזוהמת, לא מטונפת? שמעתם אתמול מה אמרה הקריינית ב"קול ישראל" ברשת ב'. אין שליטה על הזיהום, הפה של אותה קריינית. תגידו לי, האם הציבור החרדי צריך לשמוע את דברי התועבה, את דברי הזוהמה? 
       
       באים ואומרים: אנחנו במקביל עושים הצעת חוק. תעשו את זה במקביל, אבל לא יכול להיות שתעבירו חוק שאסור לשדר, חמש שנות מאסר. 
       
       פתאום המטוסים לא יכולים לטוס. עשר שנים התחנות האלה קיימות ואף מטוס לא ירד, ברוך השם. אף מטוס לא היה בסכנה. השבוע הולכים לביים איזו סכנה בגלל הצעת החוק. גם הסכנה הגיעה. משהו מבוים, שפל, רדיפה של ממש נגד ציבור שלם. 
       
       אתם רוצים להשתמש בדמוקרטיה וחושבים שצריכים לקבל את החלטת הרוב? לא כל מה שהרוב מחליט הוא דמוקרטי. הרוב פה רודף את האזרח הקטן והפשוט, כמו שזה במדיניות הכלכלית והחברתית, מדיניות שמובילה לתהום רבה, מדיניות שמובילה לעוד משפחות רבות שנכנסות למעגל העוני בישראל. מנסים היום לקחת את תחנת השידור האחת והיחידה לאותן משפחות ולאותם קשישים, לאותן קשישות שמשתוקקות לשמוע דבר תורה, להביא להן את דבר השם בבית ובבתי-אבות. אני יודע כמה אלפים ורבבות מאזינים לאותן תחנות, לא רוצים להרעיל את נשמתם עם התחנות השונות. 
       
       לנו אומרים שאנחנו צריכים לשמור על החוק. אנחנו בעד שמירת החוק, אבל תאפשרו אלטרנטיבה, תאפשרו את הקמת התחנות. אני בעצמי הבאתי הצעת חוק כאשר הרב יצחק לוי, שהיה סגן השר, אמר: הממשלה הזאת כבר מביאה, היא כבר מעבירה חוק, כבר תקבלו פתרון. איזה פתרון? איזה תשובות? סתימת פיות. 
       
       אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאלה הזכויות הבסיסיות של הדמוקרטיה ואנחנו לא יכולים לוותר עליהן.  לפחות חופש הדיבור וזכות השמיעה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר - אינו נוכח. חבר הכנסת יגאל יאסינוב - אינו נוכח. חבר הכנסת אבשלום וילן - אינו נוכח. חבר הכנסת יורי שטרן - אינו נוכח. חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה. 
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לשם שינוי אני מתכוון להתייחס לחוק הזה, מכיוון שמדובר בחוק מאוד-מאוד חשוב. הוא עוסק בכל נושא המסחר באיגרות חוב של המדינה ובכל נושא עשיית השוק, כפי שהדבר הזה נקרא. 
       
       אני רוצה לומר לאדוני, שיש תחושה שהאוצר והממשלה רצים  מהר מדי בחוק הזה, בלי להביא לפחות בפנינו את כל ההיבטים ואת חילוקי הדעות שנוגעים לחוק. הרי אין חולק על הצורך בחוק הזה, ואני חושב שגם רפורמה בכל נושא שוק איגרות החוב היא נושא חשוב מאוד. מדובר בנושא חשוב מאוד, שבעצם מאפשר מימון של הרבה מאוד פעולות של המדינה וללא ספק מקובל בכל העולם. 
       
       היות שהממשלה, לפחות על הנייר, אוהבת להשוויץ בכך שהיא מפרקת מונופולים, אין ספק שאחת הבעיות שעולות בחוק הזה היא העובדה שהחוק הזה מאפשר לבנקים, הזרים והישראליים כאחד, שליטה כמעט מוחלטת במשחק בשוק איגרות החוב הממשלתיות. כלומר, היות שמדובר בזירת מסחר ייחודית, שלא מופעלת באמצעות הבורסה לניירות ערך אלא רק באמצעות עושי השוק הראשיים, אנחנו נמצאים במצב שבו רק אלה שיוכלו לפעול בשוק הזה, יוכלו בעצם לשווק ולסחור באותם ניירות ערך. אז אנחנו נימצא במצב שבו יכול להיווצר ניגוד עניינים מסוים כאשר אותם בנקים סוחרים גם באיגרות חוב. 
       
       הנושא הזה הוא נושא שהעלה בנק ישראל, וגם בהתייחסות של הנגיד. בניגוד למגמה להגדיל את מספר הגופים שרשאים להשתתף במכרזי איגרות החוב של המדינה, התוכנית שמובאת בפנינו גורסת, שיש להגביל את מספר המשתתפים לבנקים ישראליים וזרים למספר מוגבל, ואותה מגבלה מאפשרת בלעדיות, דבר שנראה לי מעורר שאלות או לפחות דורש הסבר. אני מניח שבדיונים שיהיו על החוק הזה בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, נצטרך לדון ולעסוק בכך. מתן בלעדיות, לכאורה לפחות, למספר מצומצם של גורמי מסחר בכל הקשור למכרזי איגרות החוב של המדינה, יוצר באופן בלעדי מונופול חזק וחדש בתחום מכרזי מדינת ישראל, שביכולתו לנצל את מעמדו המונופוליסטי הן מול המנפיק – מדינת ישראל – ובעיקר מול ציבור המשקיעים. אני חושב שזה נושא שמחייב למידה לעומק, האם יש לכך השלכות, אפילו חזרה אחורה לתקופת ועדת-בייסקי. 
       
       נכון שיש מדינות שכך נסחר בהן שוק איגרות החוב, אבל אני חושב שיש גם חלופות, והיה נכון להציג לנו את אותן חלופות ולראות מה נכון וגם להבין מה הם הסיכונים שהחוק הזה מסתיר בחובו, וכמובן מה הכללים והתקנות שיהיו מתוכו, כדי להבין עד כמה ניתן לאפשר את המסחר. בנוסף הייתי מצפה, שגם רשות ניירות ערך וכל הגורמים העוסקים בכך יתערבו. אני יודע שגם חברות העוסקות בבורסה או סוחרי הבורסה מסתייגים מהנושא הזה. אני חושב שהיה נכון שנשקול. 
       
       הערת סיום, אדוני היושב-ראש, היא הערת סיום של מקרו לגבי המדיניות הכלכלית של הממשלה כפי שהוצגה אתמול. אין ספק שהתמונה שאנחנו רואים עגומה, מכיוון  שבתוכנית שהציעה הממשלה אין הצעה אחת, אדוני היושב-ראש, לפתרון אמיתי ומלא של בעיית האבטלה בחברה הישראלית. מתעסקים בפירוטכניקה, מוציאים ססמאות  על הקמת עוד קופת-חולים וקישוריות לסלולרי וכל מיני כופתאות כאלה, לסבר את אוזני הציבור, אבל בעצם מסנוורים את עיני הציבור. המציאות האמיתית היא שלא רק שנתוני הרבעון האחרון מאוד לא מעודדים, אלא מראים על התיישרות ולא על צמיחה, יש עלייה באבטלה, יש ירידה במסחר הקמעונאי ויש בעיה לא פשוטה של גירעון מצטבר מחודש לחודש. 
       
       אני חושב שהתוכנית שהציע שר האוצר אתמול אינה תוכנית שהולמת את מדינת ישראל. יתירה מכך, אני חושב שצדק ממלא-מקום ראש הממשלה שאימץ את גרסתנו כבר חודשים רבים, שלפנינו קמות שתי מדינות ישראל לעם ישראל אחד; שתי מדינות ישראל,  אלה שיש להם ואלה שאין להם. אלה שיש להם, אדוני היושב-ראש, ישרדו, ואלה שאין להם -  ייפלו אפיים ארצה. זה אסון גדול מאוד של החברה הישראלית, שעוד נשלם עליו, חלילה, שנים רבות. לכן ההצעה של הממשלה לגבי התקציב היא הצעה מסוכנת ולא ראויה.  תודה רבה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, עדיין לא הבנתי, אם יש שתי אוכלוסיות במדינת ישראל, חלשים וחזקים, למה לעודד את זה בחוק הזה שמחזק את הבנקים. ביד אחת מנסים לפרק מונופולים וביד שנייה לחזק. כאמור, זה עוד יידון בוועדת הכספים ואולי עוד יחולו שינויים.
       
       אני רוצה לגעת בנושא אחר לגמרי. אחרי יום ראשון שעבר, שבו, ברוך השם, עם ישראל עשה שרשרת חיה של בני-אדם חיים מגוש-קטיף לירושלים, נעשה סקר על-ידי "גיאוקרטוגרפיה" ונבדקו כמה פרמטרים שמראים עד כמה עם ישראל בריא בנפשו ויודע איפה האמת מונחת, וכל שטיפת המוח והקמפיין שעושים ראש הממשלה וכל השמאל יחד עם כל כלי התקשורת מעלימים כל נושא אחר, ורק בכיוון הזה, רק התנתקות,  כאילו זה יביא את הישועה למדינה -  רק אם נגרש את היהודים מגוש-קטיף. 
       
       הרי לכם כמה ממצאים שכדאי שתדעו כדי להבין עד כמה העם בישראל לא טיפש. על השאלה אם פינוי היישובים מחבל-עזה יפחית או יחסל את הטרור - 51% חושבים שזה רק יגביר, 36% חושבים שזה יפחית. תקשיבו טוב לנתונים. לשאלה אם הנסיגה תקרב הסכם שלום עם הפלסטינים - 53.5% חושבים שהנסיגה לא תשפיע ולא תקרב הסכם שלום, יש 35% שחושבים שזה כן יקרב. 24% סוברים כי הנסיגה תקטין את איום הטילים על אשקלון, אשדוד ויישובי הנגב, 65% סוברים כי האיום יישאר בעינו ואף יגבר משמעותית. 15% גורסים כי הזרמת הנשק למחבלי עזה תקטן, לעומת 70% שחושבים שההזרמה תישאר בעינה או תגדל משמעותית. לגבי השאלה אם כניסת המצרים תאפשר לצה"ל להיכנס ולפעול, אם יהיה צורך שצה"ל ייכנס, או לא יהיה צורך בכניסת צה"ל אם המצרים יהיו שם - 70% חושבים כי צה"ל יצטרך להיכנס והמצרים יפריעו לו, כי לא יהיה אפשר להיאבק כמו שצריך. 
       
       בסופו של דבר מתברר, שמהלך דורסני ככל שיהיה לא מקהה את חושיו הבריאים של הציבור הישראלי. אפשר פעם, אפשר פעמיים, אפשר לעגל פינות, אפשר לשקר, אפשר להיות מונעים ממניעים בלתי טהורים -  סוף האמת לנצח. אין לי ספק שאם נמשיך באהבה לעם ישראל, האהבה תגבר על כל השנאות ועל כל השסעים ועל כל רצונות ההתנתקות ותחבר בין איש לאחיו, תחבר בין עם ישראל לארצו. 
       
       כל המהלך הזה, שנעשה בצורה דורסנית ונתמך על-ידי השמאל הקיצוני ביותר, הסהרורי, שמרגיש שאם, והיה וזה יתקיים, זה ינקה אותם מאוסלו שהביא לרצח המוני של עם ישראל בארצו, לאוטובוסים שהתפוצצו - סוף-סוף, אם אריק שרון, גיבור ישראל, יוביל מהלך כזה של גירוש יהודים מגוש-קטיף, זה ייתן סוף-סוף את תעודת ההכשר למהלך ההרסני שהיה באוסלו. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אלי ישי - אינו נוכח. חבר הכנסת משה גפני, בבקשה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, השר גדעון עזרא הביא שתי הצעות חוק שעניינן ניירות ערך, היציבות הפיננסית שהיא מאוד חשובה במערכת הכלכלית. אני אתמוך בשתי הצעות החוק, שתיהן הצעות חוק ראויות. 
       
       אני מבקש, אדוני היושב-ראש, לדבר על הדבר הכי חשוב, בוודאי במערכת כלכלית, אבל במערכת ציבורית בכלל - יציבות ואמינות הן דברים חשובים. 
       
       לשם שינוי אני רוצה לדבר על ראשי שינוי. זו מפלגה גדולה שנמצאת בשלטון. דרך אגב, היום אני רוצה שראשי הליכוד ידעו, שמדובר במפלגה שיש לה 14 מנדטים, לא 15, כי השר לשעבר פריצקי איננו תומך בעמדת המפלגה, ולכן כאשר מדברים על קואליציה כזאת או אחרת  אנחנו מדברים על 14 חברי כנסת. 
       
רשף חן (שינוי):
       
       14 חברי כנסת - - - 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       לפי כל כלל משפטי, תקנוני, חוקי, השר לשעבר פריצקי הוא חבר כנסת מהמניין, הוא בתוך 120 חברי הכנסת, אם תרצה או לא תרצה. דרך אגב, אתה הצבעת עבורו בבחירות, וכך גם מצביעי שינוי שהצביעו עבורו. אני לא מביע עמדה לגבי העניין הזה. הוא חבר בכנסת ישראל ואין שום חוק שמוציא אותו מהעניין. 
       
רוני בריזון (שינוי):
       
- - -
       
רשף חן (שינוי):
       
       - - - 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אתם לא צריכים להתרגז, מה קרה? 
       
       כאשר השר טומי לפיד מדבר על החרדים הוא מדבר על שחיתות. אני מייצג את יהדות התורה, וכשאני מסתכל על השחיתות ביהדות התורה, הרי ברוך השם  לא מצאתי, אבל כשאני  מסתכל עליכם אני רואה את השחיתות. נשאיר את זה, כי זה לא נושא הדיון. הנושא הוא היציבות, האמינות. 
       
       השר פורז אמר אתמול בבוקר, שהוא עם החרדים, עם יהדות התורה, לא ישב. שואלים אותו: מה זה "לא"? אז הוא אומר: למ"ד, אל"ף. לא ישב בשום תנאי. והיום בבוקר, לא עברו 24 שעות, הוא כן מוכן לשבת עם יהדות התורה. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       השאלה אם זה יכול לקרות גם ליהדות התורה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא. לא קרה בעבר ולא קורה גם היום. אנחנו נמצאים עם קבלות בעניין הזה. 
       
רוני בריזון (שינוי):
       
       - - - 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אין לי הרבה זמן, חבר הכנסת בריזון. אתה יודע, אני יכול לדבר עליכם שבוע ולא לחזור על אף מלה פעמיים. 
       
       אני שומע את השר טומי לפיד מסביר באריכות רבה למה בשום פנים ואופן אי-אפשר לשבת עם יהדות התורה, אי-אפשר לשבת עם החרדים. ההישג הגדול של שינוי הוא שיהדות התורה בחוץ. והנה היום, אני קם בבוקר ואחרי התפילה אני שומע, הייתי בטוח שזה משהו של פורים, משהו היתולי, שמישהו מחקה אותו, הוא מוכן לשבת עם יהדות התורה. מה קרה? אז הוא מסביר, שיש דברים לאומיים חשובים, ההתנתקות, התוכנית הכלכלית - כאילו שלא היתה התנתקות לפני יומיים, לא היתה תוכנית כזאת; כאילו שלא היתה לפני יומיים תוכנית כלכלית, או לפני שבועיים או לפני חודש. אז מכל ההישגים של שינוי, שיהדות התורה בחוץ, עכשיו גם ההישג הזה יורד לטמיון?
       
       אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לחברי הכנסת, הדבר הראשון שמערכת שלטונית חייבת זה אמינות, יציבות שלטונית. אני חולק מכול וכול, אני חושב שהאמירה הזאת אין כדוגמתה לרוע. יש אולי מפלגות מסוימות באירופה שאומרות: אנחנו נגד ציבור. אתה יכול להגיד: אני חולק על המצע שלך; מקובל בחברה דמוקרטית. אבל - אני פוסל את הציבור, שהוא לא יהיה בשלטון. פסלת את הציבור? תישאר עם הפסילה הזאת. מה שאכפת לכם זה רק דבר אחד, רק הכיסאות. היתה לכם אג'נדה, שזה ללכת נגד החרדים. מחר תהיה לכם אג'נדה ללכת עם שטריימל, אז תלכו עם זה כדי לקבל את הכיסאות.
       
רוני בריזון (שינוי):
       
       אתה הולך עם - - - אתה לא הולך עם שטריימל.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו - חבר הכנסת איוב קרא.

יצחק כהן (ש"ס):
       
       טומיסלב למפל, דור שלישי של מגדלי חזירים בהונגריה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת כהן, זה לא תיאטרון, זה כנסת.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, קרה פה דבר מוזר במשרד האוצר, שמוביל רפורמות לא מעטות לכיוון של פתיחת השוק לתחרות, לדה-רגולציה, לביטול המונופולים. יצא לנו לרכז את שוק איגרות החוב בידי הבנקים ולהוריד את התחרות וליצור פה קרטל של שחקנים. אני חושב שטעות גדולה היא לתמוך בהצעה הזאת. לדעתי, בשוק הפיננסי במדינת ישראל, שגם כך מרוכז מדי, נוצרת ריכוזיות נוספת, ולכן זו פשוט רפורמה שלילית. 
       
       אבל בגדול, מה שקורה בתחום הכלכלי, אצלי לפחות מעורר הרבה מאוד ספקות והרבה מאוד חשש לעתיד הצמיחה האטית שהתחילה בשנה האחרונה. המשך הצמיחה מחייב מדיניות כלכלית עקבית. המשך הצמיחה מחייב רפורמות גדולות במבנים השונים במשק. הוא גם מחייב קיצוץ הוצאות הממשלה. בדיון של משרד האוצר בשנה האחרונה - לדעתי חסרו בה כמה פרמטרים. היא היתה אטומה מאוד בכל מה שנוגע לתחום החברתי, אבל לפחות היה איזה היגיון, שאפשר כתוצאה מגידול בתל"ג, גידול מהיר יותר בתוצר העסקי, שינוי מגמה, אומנם קטן מדי אבל בכל זאת, רואים את זה בתחום האבטלה. יש התאוששות מסוימת בתחום הנדל"ן וכדומה. 
       
       אבל בא ראש הממשלה עם התוכנית חסרת ההיגיון שלו, שמסוכנת למדינה, שנקראת תוכנית ההתנתקות, והיא בעצם התנתקות מההתיישבות היהודית; זה לא התנתקות מהפלסטינים, זה לא התנתקות מעזה, זה התנתקות מהיהודים, התנתקות מהיישובים. טרנספר ליהודים. הוא בא עם התוכנית הזאת, ובכוח, אנס את ממשלת ישראל, הוריד את השרים שבהתנגדותם לתוכנית היו אמורים לסכן אותה בהצבעה בממשלה - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       זה דמוקרטיה.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - הלך נגד המפלגה שלו, שאומרת באופן ברור מה היא חושבת על התוכנית; והוא התחייב בהתחלה לקבל את תוצאות המשאל בליכוד, כי חשב שהתוצאות תהיינה לטובתו. ואז, במערכת שהיתה מערכת יציבה, בקואליציה שהיתה מבחינה זאת די הומוגנית, מסוגלת להוביל ביחד את מהלך הרפורמות במשק, במצב היציב הזה גרם ראש הממשלה לאי-יציבות מוחלטת בפוליטיקה, ועכשיו הוא מנהל משא-ומתן עם כל מה שזז בתחום הפוליטי. עם ש"ס הוא מוכן ועם יהדות התורה הוא מוכן - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       ש"ס הוא לא רוצה. ש"ס ספרדים. הוא לא רוצה ספרדים.
       
יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני לא יודע, הוא מנהל משא-ומתן, והכול בשביל מה? הוא מוכן לכל דבר, ובלבד שיתמכו בתוכנית ההתנתקות מההתיישבות היהודית - - 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תסיים בבקשה.

יורי שטרן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       - - ואז, הנושאים הכלכליים, המדיניות הכלכלית הלוגית שהיתה בחודשים האחרונים, היא תהיה קורבן ראשון לאי-יציבות הזאת ולסחר-מכר הפוליטי שראש הממשלה פתח. הוא פתח את הבסטה בשוק הפוליטי, הוא אומר: מי שבא ומוכן לתמוך בדבר שלא ראוי לתמיכה, מי שבא ומוכן לגבות אותי בדבר שבו אין לי גיבוי במפלגה שלי, אני אתן לו את מה שהוא יבקש. לכן, בסחר-מכר, בבסטה, בשוק הפוליטי הזה, המדיניות הכלכלית לא תהיה מדיניות הגיונית, היא לא תהיה מדיניות עקבית, ומדינת ישראל והמשק הישראלי ישלמו על כך מחיר גבוה מאוד, נוסף על המחיר המדיני והביטחוני הנוראי שנשלם אם חס וחלילה יצליח ראש הממשלה לאנוס את כולנו ולהוביל לביצוע התוכנית הנוראית שלו.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חברי הכנסת, אני מבקש, יש רשימה ארוכה. אם כל אחד ידבר דקה יותר ממה שנקבע בתקנון, אנחנו נשב עד הבוקר.
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני פרופסור למתמטיקה ויודע לעשות חשבון.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אני לא יכול. אני אומר פעם אחת, פעם שנייה, פעם שלישית, ואנשים לא עוצרים. חבר הכנסת איוב קרא, אני מבקש שתעמוד בזמן. זה מופיע בתקנון.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לי הערכה גדולה ליושב-ראש גם בראייה מתמטית וגם בראייה חברית ואני חושב שהוא מדבר לעניין. אבל בהקשר של מה שדיברנו פה קודם, בנושא הרפורמות וכל הסוגיה הכלכלית, אני רוצה להזכיר לאנשים מה היה פה בסוף שנת 2001, מה היה בשנת 2002, ואיך קיבלה הממשלה הנוכחית - לא שאני רוצה לסנגר עליה. אנשים שוכחים מה היה פה - - -
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       חבר הכנסת קרא, למה לא לסנגר?
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני מסנגר. אנשים שכחו איזו ממשלה ואיזו סיטואציה כלכלית היתה פה. מה השאיר לנו אהוד ברק, אשר עזב את הממשלה שלו. מה היה בכלל, בכביש ואדי-עארה. לאיזו תהום הידרדרה הכלכלה. אנשים שכחו. נכון, עוד לא חזרנו למצב של שנת 2000 ולא של 1999, אבל מפה ועד להסית נגד המדיניות של הממשלה בראייה הכלכלית וגם הביטחונית, הדרך עוד ארוכה. 
       
       אני אומר לכם חד-משמעית, גם בראייה ביטחונית וגם בראייה כלכלית, אם הייתי צריך להשוות בין 2001, כאשר אהוד ברק היה ראש הממשלה, לבין מה שקורה היום, בטח המצב הרבה יותר טוב. איש לא יתווכח על כך. אני לא רוצה לחזור לימים שפחדנו להסתובב פה ברחובות. אני לא רוצה לחזור לימים, שלא ידענו אם בעוד שנה יהיו קצבאות ילדים, ובכלל, אם יהיו קצבאות לקשישים, לגמלאים. צר לי שאנשים שוכחים מהר ורוצים לחזור - רק בתקופה שהרב יצחק כהן היה - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       ההתנתקות, עזוב.
       
איוב קרא (הליכוד):

       רק בתקופה שהרב יצחק כהן היה סגן שר האוצר המצב היה יותר טוב. רק כשאתה היית, אני אומר, היה המצב יותר טוב, אין לי ספק. אבל אני יכול לומר לך ולהבטיח לך דבר אחד: אני רוצה אותך בממשלה. זה חד-משמעי. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אני לא רוצה. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני רוצה אותך. ואני יכול לומר לך: גם את הרב נסים זאב הייתי מקבל בעשר אצבעות לתוך הממשלה. אני חושב שנבחר ראש הממשלה, הוא הולך לקואליציה שמתאימה לו, וככה צריך לראות את הדברים. אנחנו חושבים שאתם מתאימים לנו, אבל הוא לא מקשיב לנו כרגע. 
       
       אני יכול להבטיח לך דבר אחד: בכל מה שקשור למפלגת העבודה, בשבילי זה סדין אדום. אני לא אצביע גם אם אני אהיה לבד בקואליציה הזאת. אני מבטיח לך דבר אחד: הסטריאוטיפים, האדום הזה, ממזרח-אירופה, כל הסטליניסטיות הזאת, האדום הזה, לא אתן לו שיהיה יחד אתנו שושבין בקואליציה שאני חבר בה. אני אעשה הכול כדי שהדבר הזה לא יחזיר לי סטריאוטיפים ולא יביא אותי למצב שאני צריך לשבת בקואליציה עם אנשים שהם על קרשים. שימשיכו להיות על הקרשים. אין צורך בצבע אדום במדינת ישראל. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       רק הצבא האדום. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אנחנו עוברים להצבעה על כל חוק בנפרד. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות), התשס"ד-2004 - מי בעד? מי נגד? 
       
הצבעה מס'  19
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה  - 15
נגד - 5
נמנעים -  3
ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 27) (יציבות מסלקות), 
התשס"ד-2004, לוועדת הכספים נתקבלה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       15 חברי כנסת בעד, נגד - 5, שלושה נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לדיון בוועדת הכספים. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק מלווה המדינה (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004. בבקשה. 
       
הצבעה מס' 20
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה -  13
נגד - 8
נמנעים - 3
ההצעה להעביר את הצעת חוק מלווה המדינה (תיקון מס' 14), התשס"ד-2004, לוועדת הכספים נתקבלה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
        בעד - 13 חברי כנסת, נגד - 8, נמנעו שלושה חברי כנסת. אני קובע שההצעה עברה ותעבור לוועדת הכספים ותידון שם. 
       
       
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.
       
סגנית מזכיר הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ:

	ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 

       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 68), התשס"ד-‏‏2004; והצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 93), התשס"ד-2004 - שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה. 

       החלטת ועדת הכלכלה של הכנסת בדבר חלוקת הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 3), התשס"ד-‏2004. תודה רבה. 

       
הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 50) (סדר דין פלילי וראיות), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/126).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 50) (סדר דין פלילי וראיות), התשס"ד-2004 - קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון, בבקשה. 
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 50) (סדר דין פלילי וראיות), התשס"ד-2004. 
       
       מאז חקיקתו של חוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955, עולה מדי פעם בפעם הצורך בעדכונו ובהכנסת תיקונים ושינויים בו, הן לאור השתנות הנסיבות והצרכים והן לאור תיקוני חקיקה שהתקבלו במסגרת הדין הכללי, והנוגעים בעיקרם לתחום סדר הדין הפלילי ולתחום דיני הראיות. 
       
       לפי המצב החוקי הקיים, לא קיימת התאמה מלאה בין הוראות חוק השיפוט הצבאי לבין הדין הכללי בסוגיות מרכזיות שבדיני הראיות ובסדר הדין הפלילי, ובשל כך נפתח פתח נרחב לטענות משפטיות בדבר הסדר שלילי או חסר – לקונה - בחוק, ובדבר הצורך בהשלמה ושאיבה של הסדרים מן הדין הכללי. העדר הסדר ממצה בחוק השיפוט הצבאי לעניין סדר דין פלילי ודיני ראיות מהווה בעיה שעל מערכת השיפוט הצבאי להתמודד אתה, בין באמצעות אימוץ סעיפים מסדר הדין הפלילי הכללי לסדר הדין הפלילי הצבאי ובין בדרך של היקש – אנלוגיה - מההסדרים הקיימים בחוקים הפליליים והאזרחיים לחוק. 
       
       בתחום המשפט הפלילי המהותי מכיל החוק הסדרים מפורטים ומיוחדים בדבר עבירות ועונשים צבאיים. כמו כן יש תחולה נוספת של דיני העונשין, הן הכלליים, דוגמת ההגנות, דיני השותפות לעבירה וכיוצא באלה, והן ספציפיים, כגון פקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש]. כמו כן מוחלים על מערכת המשפט הצבאית דיני הראיות החלים במערכת המשפט הכללית האזרחית והפלילית, וזאת בהעדר הסדר מיוחד בחוק השיפוט הצבאי. 
       
       ככלל, חברי הכנסת, המגמה היא להאחדה ולהשוואה בין דיני הראיות, דיני המעצר וסדרי הדין הנוהגים במערכת הצבאית לבין אלה הנוהגים במערכת האזרחית, למעט במקרים הנוגעים לתחומים צבאיים ייחודיים, אשר לגביהם ראוי לקבוע הסדרים מיוחדים בהתחשב בצרכיה המיוחדים של המערכת הצבאית. והכול, תוך התאמה להוראות סעיף 9 לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, המתיר הגבלה והתניה על זכויותיהם של המשרתים בצבא-הגנה לישראל בתנאים שונים, שהם מקלים, במידת מה, לעומת תנאי ההגבלה בנוגע לזכויותיהם של כלל אזרחי מדינת ישראל מכוח סעיף 8 לחוק-היסוד. 
       
       במהלך השנים התעורר הצורך בבחינת הסדרי הפרוצדורה הפלילית ודיני הראיות בדין הפלילי הצבאי, ולפיכך הוקמה בשלהי שנות ה-90 בפרקליטות הצבאית ועדה שנועדה לבחון את האפשרות להכנסתם של הסדרים כאמור במסגרת החוק, תוך שמירה על האיזון הראוי שבין הצורך בהשוואת דינם של חיילי צה"ל המובאים לדין בפני ערכאה שיפוטית צבאית לזה של אדם המובא לדין בפני ערכאה אזרחית, לבין הצורך לשמר הסדרים הכרחיים לתפקודה התקין והשוטף של מערכת השיפוט הצבאי. 
       
       שתי הנחות יסוד עמדו בפני הוועדה, במסגרת גיבוש המלצותיה: האחת - הצורך בהאחדת הפרוצדורה הפלילית בין מערכת השיפוט הצבאית ובין מקבילתה האזרחית; והשנייה - הותרת הסדרים ייחודיים כאמור. 
       
       בהצעת החוק מוצע ליישם את עיקרי המלצותיה של הוועדה בדרך של התאמת הוראות חוק השיפוט הצבאי בענייני הפרוצדורה הפלילית להסדרים הקבועים בחוק סדר הדין הפלילי, בשינויים המתחייבים, כפי שאמרתי. 
       
       לכן אני מבקש, חברי הכנסת, לאשר את ההצעה הזאת בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדה. תודה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חברי הכנסת, יש פה רשימה של דוברים. הדובר הראשון, חבר הכנסת מוחמד ברכה - אינו נוכח. חבר הכנסת עסאם מח'ול. אחריו – חברי הכנסת עזמי בשארה ואחמד טיבי. 
       
עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק השיפוט הצבאי מעמידה בסימן שאלה כמה שאלות שנוגעות לשיפוט, אבל לאו דווקא לשיפוט הצבאי. אני רוצה להתייחס יותר להחלטת בית-הדין הארצי לעבודה שקבעה לא מזמן איסור על עובדי הנמלים לשבות, וצריך להגיד לציבור על מה הקביעה הזאת, למה אסור לעובדים לשבות, ועל מה מבקשים העובדים לשבות. 
       
       מדובר בהחלטה של בג"ץ שקבעה באופן חד-משמעי, שכאשר מפריטים מפעל מסוים או מעבירים אותו מבעלים לבעלים אחרים, אין זכות לאף אחד להעביר את העובדים ואת הזכויות שלהם אלא בהסכמתם. עובדי הנמלים מבקשים לשמור לעצמם את הזכות שלא להימכר כעבדים לחברה אחרת שתבוא ותנהל את נמלי מדינת ישראל. החלטה של בית-המשפט שמונעת מהם לשבות - מאחר שהבית הזה, בחוק שחוקק לא מזמן, חוק הנמלים, קבע שאפשר להעביר את העובדים בלי הסכמתם, ומי שמתנגד להיות מועבר למעביד חדש - אין לו זכות לשבות ואין לו זכות להתנגד, ואם הוא מתנגד הוא נחשב למתפטר, שלא מגיע לו שום דבר מהזכויות שהוא צבר במשך שנות העבודה הארוכות שהוא עבד.
       
       אני חושב שיש כאן החלטה דרקונית, ובית-משפט שמנסה לגנוב, לגזול מהעובדים את זכויותיהם, פוגע במעמדו שלו, והוא מעמיד סימני שאלה על יכולתו לנהל, לא להיות שפוט של אותם מעבידים ואותם מעסיקים ואותם בעלי הון.
       
       אני חושב שהגיע הזמן להודות ולהכיר בעובדה, שהזכות של העובד להגן על זכויותיו, על כבודו, עולה על כל חוק אחר - -

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תסיים בבקשה.

עסאם מח'ול (חד"ש-תע"ל):
       
       - - ואני חושב שמי שמנסה לפגוע בזכות הזאת - הוא פוגע בחוק הטבעי, הוא פוגע בצדק הטבעי, הוא פוגע ביכולת לנהל חברה תקינה.
       
       על כן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן שהציבור יתעשת, יפסיק ללכת שבי אחרי ההסתה הפרועה שמנוהלת על-ידי ממשלה, על כל זרועותיה - גם על-ידי התקשורת, גם על-ידי הבית הזה, גם על-ידי הממשלה, כשהוא מולך שבי בצורה מבישה על-ידי הסתה פרועה ובלתי פוסקת נגד העובדים שנאבקים על זכויותיהם. תודה רבה, אדוני. 

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח. חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח. חבר הכנסת דניאל בנלולו - אינו נוכח. חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, נדמה לי שהצעת החוק שהציע סגן שר הביטחון היא הצעת חוק נכונה. אני מתפלא שאנחנו נמצאים באוגוסט 2004 ועדיין יש צורך להתאים בין סדר הדין הפלילי ודיני הראיות הנוהגים בדין הצבאי לבין סדר הדין הפלילי ודיני הראיות שנהוגים בדין הכללי. אבל, אם זה לא נעשה, ודאי שיש צורך לעשות זאת, וטוב מאוחר מאשר אף פעם לא, ולכן אני כמובן מתכוון לתמוך בהצעת החוק, ולנצל את מעט הזמן שנותר לי כדי לומר: נפל היום דבר בישראל במפלגת שינוי. 
       
       תראו, כשמפלגה מודיעה שהיא מתפרקת מהעיקרון הראשי שלה, זו מהפכה וזו דרמה - ובשינוי זה בסך הכול עבר די בשקט. אני רוצה לומר - זה נכון שזו אם כל הזיגזגים, ופליק-פלאק לאחור שנדיה קומנצ'י לא היתה מסוגלת לעשות. זה נכון. מצד שני - - -

איוב קרא (הליכוד):
       
       ואתם נשארים - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       או, זה מה שאני רוצה להגיד לך. לא כל זיגזג - אפילו אם הוא הקיצוני והנורא ביותר מבחינה תפיסתית - גם יש הכרח לגנות אותו. 
       
       למה? אומר לכם. קודם כול, העיקרון שלא לשבת בשום תנאי ובשום מחיר עם חרדים, בעיני הוא לא עיקרון מקודש, ואפילו לא בהכרח נכון. נכון שהוא נשמע נפלא והוא מאוד פופוליסטי, וכדאי להשתמש בו לפני בחירות למי שרוצה את קולות הציבור החילוני המובהק - שבאמת לא פעם כועס מאוד, לא על הציבור החרדי, אלא על נציגיו בכנסת - אבל עדיין זה עיקרון פופוליסטי שלא מחזיק מים בימים אמיתיים.
       
       אני אומר את זה לך, חברי חבר הכנסת רשף חן, יושב-ראש סיעת שינוי. מהעניין הזה צריך ללמוד רק לקח - שהחיים לא מתחילים ונגמרים רק בערב בחירות, ולכל בחירות יש עוד בחירות. הרי אתם כבר לא מחזיקים בעיקרון הזה גם ברמת השלטון המקומי בשניים-שלושה מקומות, כי זה עיקרון בלתי אפשרי. ואני אומר לך, למרות הזיגזג - - -

רשף חן (שינוי):


	על איזה עיקרון אתה מדבר?


אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני מדבר על העיקרון שהחלטתם לא לשבת עם החרדים. למרות הזיגזג שעשיתם, אני אומר לכם - אני בעד הזיגזג הזה, משום שאם יש היום הזדמנות לפנות את ההתנחלויות ברצועת-עזה ובצפון-השומרון, לצאת מעזה, ואם זה תלוי בכם -  אם, אני לא יודע - אבל אם זה תלוי בכם, זה בעיני נושא ועיקרון הרבה יותר חשוב לעם ישראל ולמדינת ישראל. 

רשף חן (שינוי):
       
       - - - מסכימים לנישואים אזרחיים - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       כן. אם יהדות התורה תסכים לעניין של ברית הזוגיות - זה בכלל יהיה נפלא. 

יצחק כהן (ש"ס):
       
       מוישה, שמעת? אתם מסכימים לברית הזוגיות - - -

קריאות:
       
       - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מאה אחוז. אני חושב שכולם צריכים להתגמש. משה גפני צריך להסכים לברית הזוגיות, ואני מבין כבר שהחיוך שלו אומר: הן, מסכים אני, או משהו כזה. 

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אל תחשוד בכשרים. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מכל מקום, אני אומר לכם, חבר'ה, זו אומנם טראומה עבורכם - -

משה גפני (יהדות התורה):
       
       מי דרש את זה?

רוני בריזון (שינוי):
       
       אני דרשתי - - -

קריאות:
       
       - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       - -  אבל תתגברו עליה, ולהבא - אתם יודעים, תהיו קצת יותר צנועים ברמה הזאת, משום שבסופו של דבר הדברים חוזרים לפעמים כבומרנג - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       מלה על טוהר המידות. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       - -  אלה החיים. חלק אמרו: התבגרתם; חלק אמרו: הבשלתם. 

קריאות:
       
       - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מאה אחוז. אני לא רוצה יותר לגזול זמן. תודה, אדוני היושב-ראש. 

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יצחק לוי. אחריו – חברי הכנסת טלב אלסאנע, אריה אלדד, איוב קרא, אורי אריאל וחיים אורון.

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הנדונה היא אכן הצעה ראויה, רק נכון היה שיוגשו תיקונים יותר מקיפים להצעת חוק השיפוט הצבאי. אנחנו עדים לכך שמפעם לפעם הכנסת באה ודנה על קטעים-קטעים של תיקונים בחוק השיפוט הצבאי. הצעת החוק הזאת דנה בענייני ראיות. ולכן הצעתי לסגן שר הביטחון - שאיננו כאן אתנו, שכבר פרש - שאומנם אנחנו נתמוך בחוק הזה, אבל ראוי היה לעשות עבודה קצת יותר מקיפה.
       
       כיוון שנשארו לי עוד שתי דקות הייתי רוצה, הרב כהן, לומר איזו מלה אחת גם כן בעניינא דיומא. 
       
       הרי בסופו של דבר - טוב, שינוי הודיעו מה שהודיעו, וזה בסדר. זה היה צפוי, זאת לא הפתעה, ברור שהדברים כך. אסור לפסול אנשים, אסור לעולם לפסול אנשים, ובכלל בעולם פוליטי אני חושב שעשיתם טעות מאוד חמורה מלכתחילה שנכנסתם למערכת הפוליטית עם פסילות. זה דבר שעכשיו אתם לומדים, שאתם צריכים לחזור בכם, וזה בסדר. 
       
       אבל צריך לדעת דבר אחד. דיברו פה על ברית זוגיות, דיברו על כל מיני דברים אחרים. ראש הממשלה היום מרכיב ממשלה רק על-פי קריטריון אחד: רק מי שמסכים לתוכנית ההתנתקות ייכנס לממשלה. כל שאר הדברים אינם חשובים היום.
       
       חברי שינוי הנכבדים, ראש הממשלה לא ידרוש, לא מיהדות התורה ולא מש"ס, לא ברית זוגיות ולא שום דבר אחר. 
     
רוני בריזון (שינוי):
       
       אנחנו נדרוש.
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אם אתם תדרשו, אתם תהיו בחוץ. כמו שעכשיו התקפלתם בנושא יהדות התורה, כך תתקפלו בנושא ברית הזוגיות, שממילא לא היה לכם, מכיוון שהוועדה לא גמרה את עבודתה ולא היה לכם שום דבר ביד. אבל לא יהיה לכם, לא עם המפד"ל ולא עם יהדות התורה ולא עם אף אחד אחר, מכיוון שזה לא מה שמעניין את ראש הממשלה. את ראש הממשלה מעניין להוציא לפועל את תוכנית ההתנתקות. 
       
       אני רוצה לפנות ליהדות התורה. אני יודע שהעניינים שלכם הם בדרך כלל עניינים של חינוך, של תורה. על מה אתם מצטרפים לממשלה הזאת, בשביל לעקור יישובים בארץ-ישראל? זה מה שיידרש מכם, ראש הממשלה אמר את זה בפירוש. היום הקריטריון להיכנס לממשלה הוא רק קריטריון אחד. 
       
       אצל ש"ס יש לנו פסק של הרב עובדיה. הרב עובדיה פסק בצורה מפורשת נגד ההתנתקות. אני בכלל מתפלא שהם מנהלים משא-ומתן, כי הרי הם יודעים מראש שהם לא ייכנסו. ברור שש"ס לא יכולים להיכנס, מכיוון שהתנאי הבסיסי והיסודי להיכנס לממשלה היום הוא להסכים להתנתקות, לתמוך בהתנתקות. ש"ס לא יהיו שם, זה דבר ברור, אלא אם כן הרב עובדיה יחזור בו, אבל אני לא מאמין שזה יקרה. הרב עובדיה לא יחזור בו, והוא לא ייכנס. 
       
       יהדות התורה, אתם הולכים להיות עלה התאנה של ממשלה שבאה לעקור יהודים מארץ-ישראל, שבאה לעקור יישובים. לא יאומן, אני לא מאמין, בעיקר למפלגה שהיה בה סגן שר שיכון שבנה בכל היישובים, שהתהדרה בכך גם במערכת הבחירות. אני בטוח שלא תבוא תקלה כזאת על-ידיכם ולא תיתנו יד לעקירת שום יישוב בארץ-ישראל. תודה רבה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       על-ידינו לא תבוא שום תקלה, אנחנו לא ישבנו - - - 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       הרב לוי, הם לא רוצים אותנו, תהיה רגוע. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח. חבר הכנסת אריה אלדד - אינו נוכח. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       הרב לוי, אנחנו לא ישבנו עם שינוי כשהם עזבו את היהדות. 
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       המפד"ל, באצבעות שלכם הכנסתם עוד שר לשינוי. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בעד יהדות התורה. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       אתם הכנסתם את שולמית אלוני, מה אתם רוצים מהמפד"ל? ברשימה אחת הלכתם עם מרצ - - - 
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אם לא היתה מפד"ל, לא היתה קיימת ממשלה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת אזולאי, אפשר להתחיל?
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       אנחנו לא ישבנו עם שולמית אלוני. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       לכם לא אמרתי שום דבר. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת גפני, מה קרה? פעם ראשונה שאתם מדברים על הנושא הזה? 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בסך הכול רציתם לחזור הביתה בשלום. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       לא ישבנו לא עם מרצ ולא עם שינוי. 
       
רוני בריזון (שינוי):
       
       ככה תמשיכו. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת גפני, אני מבקש בחברות. צריך להיות פה סדר, כך אי-אפשר. בבקשה. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הרב גפני, כל כך התאמצתי אצל ראש הממשלה בשבילך ובשביל החברים שלך היום, כל כך רציתי את השידוך הזה ואת החופה הזאת, ואתה יושב עם אורית נוקד ומפריע לי. דווקא היא באה אלי בטענות: למה אתה לא רוצה את מפלגת העבודה? אמרתי לה: אני תמיד עם הרבנים. רציתי גם את הרב אזולאי אתנו, אבל לצערי יש בעיה. 
       
משה גפני (יהדות התורה):
       
       חכה, עוד לא נגמר, לאט לאט.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       כרגע, לפחות, יש בעיה. רציתי מאוד את שינוי ולא את מפלגת העבודה, אני מוכרח להתוודות. זאת הקואליציה שלדעתי יכולה להיות הטובה ביותר מבחינת הממשלה, רק ששינוי תשכיל להבין שאין ברירה, צריך לפעמים להתפשר, צריך ללכת לדרך, ולא תמיד צריך לעשות שרירים בכל מצב, כי האפשרויות לא רבות. אם שינוי לא תרצה, הרי מחכים פה אדריכלי אוסלו, שיזחלו מהר לתוך הממשלה. 
       
אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       הם לא זוחלים, הם ממלאים את האחריות שלהם. 
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני אביא הצעת חוק חקירה פרלמנטרית על מה שקרה באוסלו מייד כשהם ייכנסו לממשלה, אבל אני מקווה שראש הממשלה לא צריך את זה, כי יש לו קואליציה יציבה עם שינוי, ובתוספת הרב גפני וחבריו אנחנו יכולים ללכת לכל מהלך פוליטי. אין לו שום צורך פוליטי במצב של הקואליציה הזאת, ואין לי ספק שהדרך והכיוון הם לשמור כמה שאפשר על כל מה שמסתובב פה. אנחנו רוצים את הקואליציה הזאת שתמשיך בראייה שהמצב הרבה יותר טוב ממה שהיה כאשר אדריכלי אוסלו הובילו את המדינה הזאת.  רואים את זה בכל מקום, גם ביטחונית וגם כלכלית. זה לא הדבר הכי טוב, אבל זה הרע במיעוטו. כי אם היינו משאירים להם את המדינה, היינו נמצאים אולי באיזו תהום או במצב ביטחוני קטסטרופלי. לא היה ביטחון ולא היתה כלכלה, אדוני היושב-ראש. 
       
       לכן, זה שהרב יצחק לוי תוקף את הממשלה – אני מקבל את מה שאתה אומר, אבל לפעמים יש הרע במיעוטו. אני חושב שהקואליציה הנוכחית, עם אגודת ישראל, היא טובה יותר מאשר אם יבוא שמעון פרס יחד עם פואד, שהיום כועסים עלינו שלא נותנים להם מהר את התיקים, כי משהו לא טוב קורה במדינה הזאת שהם לא משתלטים על התיקים הללו. אני אומר שאנחנו לא ניתן להם את התיקים, גם אם נהיה לבד בחזית לא ניתן להם את התיקים. 
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אפילו תיק אוכל?
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       לא, יש לנו רוחמה אברהם, היא תחלק אוכל בקרוב לכל מי שרוצה. יש לנו חוק מצוין, ואין לנו בעיה של אוכל, ברוך השם, במדינה הזאת. המצב משתפר, ועוד נדע בשורות הרבה יותר טובות גם בשנה הבאה ובשנה לאחר מכן. תודה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה. אחריו – חברי הכנסת חיים אורון, דליה איציק, עבד-אלמאלכ דהאמשה, מיכאל מלכיאור ונסים זאב. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במוצאי ט"ו באב אפשר להגיד, אני חושב בשם רוב חברי הבית: יש לנו אהבה, והיא תנצח. היא תנצח בהרבה דברים. גם את ברית הזוגיות, כפי שזה נקרא, היא תנצח. הרי מה שראש הממשלה מציע להקים – מה שיכול לצאת מזה זה רק ממזרים. דברים טובים לא יוצאים מזה, ולא כדאי לעסוק בזה יותר מדי. 
       
       אין לחשוד בגפני שישב עם הרעבע טומי לפיד. זה לא מאותו בית-מדרש, אם כי במוצאי ט"ו באב צריך להגיד: יש לנו אהבה, והיא תנצח. אשרינו שזכינו שהרעבע לפיד בחר לשנות את הדרך. ראוי לציין את זה, ראוי לברך על זה. אפשר לומר בכנסת מלים גם על דברים טובים שקורים פה, ואני חושב ששינוי באמת עשתה צעד בכיוון הנכון והגיעה עד לפי התהום. בעזרת השם, היא כנראה תצעד עוד צעד אחד ותתקדם. 
       
       בסך הכול יש פה חיבורים מעניינים, אם כי הם נראים לי לצורך השעה הקצרה מאוד, אפילו לא עד כדי קואליציה. הם נועדו פעם אחת להגיע לפגרה, פעם שנייה לעבור דבר אחד, פעם שלישית לעבור דבר אחר. לא יצא מזה הרבה, כי אנחנו צועדים לעבר הבחירות. 
       
	לכן, השוואת החוק הצבאי עם הפלילי בהצעת החוק שעומדת פה היא הצעה נכונה, אם כי אני לא חושב שתתעורר הבעיה בקשר לסרבנות בצה"ל: א. כי כולנו לא רוצים שתהיה סרבנות; ב. כי כל נושא, מה שאתם קוראים ההתנתקות, או העקירה, הגירוש, לא יגיע. לכן אין שאלה לגבי חיילי צה"ל. 

       אנחנו מתקדמים לבחירות, ובבחירות האלה העם יאמר את דברו. אני יכול לחשוב מה יהיו התוצאות, אחרים בוודאי חושבים אחרת. ראוי שדבר לא ייכפה על ראש הממשלה אלא הוא ייזום את זה, יביא את זה לבחירות, להתנהלות דמוקרטית, ולא כפי שעד היום הדברים נעשים – במחטפים, בפיטורים, בכל מיני שיטות שלא מכבדות לא אותו ולא את כנסת ישראל. תודה. 

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח. חברת הכנסת דליה איציק - אינה נוכחת. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור - אינו נוכח. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. אחריו – חברי הכנסת מאיר פרוש, ישראל אייכלר, יגאל יאסינוב, אבשלום וילן, יורי שטרן, משה גפני, מגלי והבה ורשף חן. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני לא רשום?

היו"ר מיכאל נודלמן:

       
       לא. אתה רוצה? בסדר.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרת הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 50), שמובאת לפנינו, היא ליצור התאמה בין סדר הדין הפלילי ודיני הראיות שנוהגים בדין הצבאי לבין סדר הדין הפלילי ודיני הראיות שבדין הכללי.
       
       אינני חושב שזה תמיד נכון. אני חושב שצריך יותר גמישות בדיני הראיות שבתחום הצבאי, להוציא למשל עבירות סמים, שהן עבירות שגרתיות בסדר הדין הפלילי. אבל יש נושאים כבדי משקל ששייכים יותר לתחום הביטחון, ששם אי-אפשר להקיש מהאחד לשני, ודיני הראיות לא בהכרח חייבים להיות שווים בכל נושא ועניין. 
       
       למשל, נושא המעצרים המינהליים. אם יש היום מעצר מינהלי, הוא רק בנושא הביטחוני, לא בתחום הפלילי. זאת אומרת, אי-אפשר להקיש בכל נושא ולומר, שדיני הראיות צריכים להיות זהים ושווים באותו משקל, ואם אין חומר ראיות מספיק איננו יכולים להעמיד לדין. כי אני חושש מאוד, אדוני השר, שזה יכול בסופו של דבר לפגוע. אני רואה שיש כל פעם כרסום. אנחנו רוצים להיראות יותר דמוקרטים, יותר נאורים, יותר פתוחים, ואנחנו שוכחים שאנחנו נמצאים במצב של מלחמה. מדינת ישראל עדיין נלחמת על קיומה, ולא תמיד אני יכול להשוות בדיני הראיות אחד לשני.
       
       הייתי רוצה להתייחס לדברים שעלו בדיון, ובמיוחד לברית בין אגודת ישראל לשינוי. כנראה כאשר טומי לפיד דיבר על ברית הזוגיות, הוא התכוון - בין האגודה לשינוי. הוא בעצם בא להצהיר שאנחנו היום פותחים דף חדש. היום הוא יום בשורה, כאשר לפיד, כבוד השר הנכבד, החליט שיש מקום בשינוי לעשות שינוי. שכחנו שהיום הוא יום ט"ו באב, יום שבו הותרו השבטים לבוא זה בזה, יום שפסקו בו מתי מדבר, יום שניתנו הרוגי ביתר לקבורה - למרות השביתות הקיימות פה במדינת ישראל. כל יום יש שביתה בעיר אחרת. 
       
       אני רוצה להזכיר לך, חברי חבר הכנסת הרב יצחק לוי, מה שאמרתי לך גם בעבר: ראש הממשלה השתמש במפד"ל ובאיחוד הלאומי כל עוד יכול היה להשתמש בהם בנושא החברתי-הכלכלי. כאשר הוא גמר ומיצה אתכם עד הסוף, מיצה את עצמו בנושאים החברתיים, הרס כל חלקה טובה, היום הוא פתוח למשא-ומתן עם מפלגות אחרות. חבל שלא פקחתם עיניים קודם לכן.

היו"ר מיכאל נודלמן:

       
       תודה רבה. חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח. חבר הכנסת ישראל אייכלר - אינו נוכח. חבר הכנסת יגאל יאסינוב - אינו נוכח. חבר הכנסת אבשלום וילן - אינו נוכח. חבר הכנסת יורי שטרן - אינו נוכח. חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח. חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה. 

שר התיירות גדעון עזרא:
       
       כמה יש עוד?

היו"ר מיכאל נודלמן:

	עוד ארבעה. 

מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהחוק ראוי, ולו כדי לעשות צדק ולעשות התאמה בין סדר הדין הפלילי ודיני הראיות בבתי-הדין הצבאיים ובבתי-הדין האזרחיים. 
       
       שמעתי כמה מהדוברים, במיוחד חברי האיחוד הלאומי, וגם הרב יצחק לוי, ואני רוצה להתייחס לדרך שבה אתם מנסים לתקוף את מדיניות ראש הממשלה, תוך התקפה ושימוש בשמו של ראש הממשלה, כשאתם מתכוונים בדבריכם לתקוף מדיניות מסוימת. כל זמן שהמדיניות התאימה לכם, רציתם להיות והייתם חלק מהקואליציה הזאת - המפד"ל בכלל עדיין בקואליציה הזאת - אבל ברגע שהמדיניות של ראש הממשלה ושל הממשלה אינה תואמת את מה שאתם רוצים, מתחילים להישמע דברים. שמעתי היום את התקפתו של הרב אלון על האיש, והדברים יכולים בסופו של דבר להביא בקרב המאזינים לתוצאות שאף אחד אינו רוצה. 
       
       אתם יכולים לחלוק על מדיניותו של ראש הממשלה, אבל ברגע שהיא מדיניותו של הרוב, שכן מתקבלת - - - 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       לא של הרוב.

מגלי והבה (הליכוד):
       
       לפי דעתך, אדוני. כי ברגע שתהיה הצבעה ואכן תאושר מדיניותו של ראש הממשלה - - - 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       היתה הצבעה בליכוד והיה רוב נגד. 

מגלי והבה (הליכוד):
       
       אני מדבר על כך שהיום כל המפלגות מנהלות משא-ומתן להיכנס לקואליציה. נראה את תוצאות הקואליציה. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       יקנו אותם בכסף.

מגלי והבה (הליכוד):
       
       חבר הכנסת הנדל, אנחנו יודעים יפה מאוד שכשהייתם בממשלה ובקואליציה היה לכם טוב. היום אתם רוצים לנהל מאבק במדיניות. אל תנסו לנהל מאבק נגד ראש הממשלה. היום שמעתי אפילו את הרב אלון אומר "בוגד". במה הוא בגד?

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הוא לא אמר "בוגד".

מגלי והבה (הליכוד):
       
       אני שמעתי אותו. 

צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       לא שמעת טוב.

מגלי והבה (הליכוד):
       
       שמעתי. גם שמעתי אותך. השיטה, הדרך שאתם הולכים בה היא דרך מוטעית. אתה יכול לחלוק על מדיניות, אבל בכל הניסיון הזה, לנסות לתקוף את האיש שאני לא צריך להגיד לעם ישראל ולכם במיוחד מה הוא עשה למען המדינה הזאת – כולכם צריכים להיזהר בדבריכם.  תודה רבה. 

היו"ר מיכאל נודלמן:

	תודה רבה. חבר הכנסת יאיר פרץ - אינו נוכח. חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה. 

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אכן מדובר בחוק חשוב, שאנחנו נתמוך בו, ואני אומר לאדוני סגן שר הביטחון, שאכן הדברים נכוחים.
       
       אני רוצה רק להעיר להתייחסויות אחרות שעלו כאן. בימים האחרונים ראינו כמה תופעות מאוד מדאיגות, שלא באו על פתרונן, ושקשורות הן למועצות הדתיות והן לרשויות המקומיות, והן חלק מרצף אירועים שנמשך כבר חודשים. גופות המוטלות לנגד עינינו בראש-העין, במבוא-מודיעין, בעכו ובמקומות אחרים - גופות של מתים שלא נקברים. חילול כבוד המת הוא תופעה וסימפטום לכשל נורא של המערכת, שלא מצליחה להביא את כולם סביב שולחן אחד ולפתור את הבעיה של העברת משכורות לעובדי המועצות הדתיות, כמו גם לעובדי הרשויות המקומיות.
       
       היום התבשרנו בוועדת הכספים, שיש עוד עשרות רשויות שהעובדים לא מקבלים בהן שכר. כבר חודשים שהיישובים נמצאים במיטת סדום והעובדים לא מקבלים שכר כי היישוב לא מגיע לתוכנית הבראה היות שהוא לא מסוגל לעמוד בתוכנית ההבראה. מצד שני, העובדים עובדים ונותנים שירות.
       
       אדוני היושב-ראש, זה מצב מחליא, מחפיר ובלתי נסבל. אנחנו חוקקנו כאן, באישון לילה, חוק שאמור היה להבטיח שהעובדים יקבלו את שכרם. שר האוצר הבטיח הרים וגבעות, והנה הפלא ופלא, כשיורדים לפירוש החוק על-ידי הממשלה מגלים שהיא גוררת רגליים ולא מעבירה את המשכורות לעובדים, שגם כך רובם ככולם משתכרים שכר מינימום. 
       
       אדוני היושב-ראש, זה מצב מייאש ומורט עצבים וחסר התחשבות וחסר חמלה. נכון וראוי שהכנסת תטפל בכך כמה שיותר מהר. זו היתה החלטת ועדת הכספים. אנחנו ננסה לקדם זאת בהקדם האפשרי. תודה רבה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה.  חבר הכנסת רשף חן, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת צבי הנדל.
       
רשף חן (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לדעתי הצעת החוק היא הצעת חוק טובה, ואני מתכוון לתמוך בה. אילו זה כל מה שהייתי רוצה לומר, לא הייתי עולה לכאן. אבל, נאמרו כאן כמה דברים, חלקם על-ידי דוברים שלצערי לא נמצאים כאן כדי לשמוע מה שיש לי לומר להם, שמבחינתי גרמו לי לומר איזה דבר או שניים.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - -
       
רשף חן (שינוי):
       
       כן, אני משוכנע שהם קוראים את הפרוטוקול. חבר הכנסת סער, תודה.
       
       העמדה ששינוי הביעה היום בנוגע לאפשרות ההיפותטית מאוד, לדעתי, של הצטרפות יהדות התורה לממשלה הנוכחית על בסיס קווי היסוד הנוכחיים שלה, היא העמדה הנכונה. לטעמי, היא תמיד היתה העמדה של שינוי. אזכיר לכם, שאלה שעכשיו מתקיפים אותנו כאן הם אלה שטענו שאנחנו פוסלים את המפלגות החרדיות לשם הפסילה ומשום שהם חרדים, ואנו היינו אלה שאמרנו להם כל הזמן - -
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       לא משום שהם ספרדים.
       
רשף חן (שינוי):
       
       - - וממשיכים לומר כל הזמן, שאנחנו פוסלים את המפלגות החרדיות בגלל הפער הגדול מאוד הקיים בין הדעות שלהם לדעות שלנו, וההערכה שלנו שהפער הזה הוא למעשה בלתי ניתן לגישור. לכן, זה כפי שלא צפוי שמרצ והאיחוד הלאומי ישבו יחד, לא כי הם פוסלים זה את זה. כפי שאנחנו רואים כאן, חלקים בליכוד - שמענו את חבר הכנסת קרא, למשל, בלהט רב מסביר שלא יעלה על דעתו והוא לא מוכן לסבול את הרעיון של לשבת עם מפלגת העבודה, ולא מדובר על איזה פערים אידיאולוגיים כל כך גדולים, והוא לא נחשד בשנאה או באיזה דבר למעט מחלוקת פוליטית. כך גם אנחנו אמרנו, ועדיין אומרים, שהיכולת שלנו לשבת עם המפלגות החרדיות ברמה המעשית שואפת לאפס.
       
       למרות זאת, כאשר נשאלנו על-ידי ראש הממשלה שאלה, ששוב לטעמי היא היפותטית, האם אנחנו פוסלים על הסף, א-פריורי, את האפשרות של חבירה כזאת או אחרת לקואליציה עם מפלגה חרדית קטנה, התשובה שלנו היתה, שאם המפלגה החרדית הקטנה הזאת תהווה לשון מאזניים לממשלה של 62 חברי כנסת, אז חד-משמעית לא. לעומת זאת, אם מדובר בגלגל חמישי קטן לקואליציה חילונית רחבה מאוד - ואזכיר לכם שססמת הבחירות שלנו בבחירות האחרונות לא היתה "ממשלה בלי חרדים" אלא "קואליציה חילונית" - אם המפלגה החרדית הזאת מוכנה לחבור לקואליציה החילונית, דבר שאני בספק רב לגביו; אם היא, המפלגה החרדית הזאת, מוכנה להשלים ולקבל את נושא הנישואין האזרחיים, או ברית הזוגיות, כפי שקוראים לזה, דבר שאני בספק רב לגביו; אם המפלגה הזאת מוכנה לקבל את ביטול חוק טל ואת גיוס בני הישיבות, דבר שאני בספק רב לגביו; אם המפלגה הזאת מוכנה לקבל את ביטול חוק הלפרט ואת אי-החזרתו לעולם, דבר שאני בספק רב לגביו - במצב הזה לא רק שהייתי שוקל לצרפם לממשלה, יכול להיות שגם לשינוי הם יכולים להצטרף. זו עמדתנו.
       
       אם מישהו שואל מה דעתי האישית, האם אני מעריך שאנחנו נשב יחד בממשלה, התשובה היא: לא. אם שואלים אותנו, האם אנחנו פוסלים אותם על הסף משום שהם חרדים, התשובה שלנו היא: לא. תודה רבה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיקי איתן, לא ידעת מה הנושא לדיון, והנה שמעת עכשיו. היום חג האהבה, ט"ו באב. הנה, יושב פה יהודי רציני, יושב-ראש סיעת שינוי, ואומר: אם החרדים ידברו כמו שינוי, יאכלו כמו שינוי, ישתו כמו שינוי, יעשו כמו שינוי ויצביעו כמו שינוי, אנחנו מסכימים שהם יהיו במועצת שינוי.
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       בעד פלורליזם.
       
רוני בריזון (שינוי):
       
       - - -
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה חג האהבה.
       
       מאחר שאני בטוח שאתה מתעניין, לך אני אספר שקיבלתי עכשיו טלפון מבני שנמצא ברעש גדול בחגיגות הזמר בקטיף, שזה 18 שנה מתקיימות מדי שנה בט"ו באב. הוא אומר שהוא לא זוכר שנה שהיה בה כל כך צפוף ושהמכוניות גלשו עד נצר-חזני בחנייה בחגיגות זמר. זו לא היתה הפגנה ולא שום דבר. גם לא קראנו לציבור גדול. אז, ברוך השם, כנראה האהבה גולשת לגוש-קטיף. יש כאלה שמדברים על מיני התנתקויות, ויש כאלה שמדברים על מיני התחברויות. ברוך השם, שרוב העם בציון - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       בכל מקרה, מדובר במין.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       לא הבנתי.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       בכל מקרה, מדובר במין. אמרת שיש מיני התנתקויות ויש מיני התחברויות. אלה ואלה מדברים במין.
       
צבי הנדל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בכל מקרה, אין לי צל צלו של ספק, שמאחר שנשיא המדינה, שהוא מורם מעם, אמר אחרי איזו הפגנה גדולה, שאי-אפשר להתעלם מציבור כל כך גדול, כולם יביאו בחשבון שאי-אפשר להתעלם מציבור כל כך גדול, שהיה פי-שלושה ופי-ארבעה מאשר בכיכר מלכי-ישראל, בשרשרת האנושית שחיברה בין גוש-קטיף לירושלים. 
       
       אי-אפשר להתעלם מרצון הציבור. אי-אפשר, בצורה דורסנית, לגרש יהודים מביתם בזמן שאנחנו רואים כבר היום, ריבונו של עולם, טילים על שדרות, ולא עלינו, אין שם הנסי-נסים בכמויות שהיו בגוש-קטיף וכבר נהרגו שם אנשים, וזה כבר נכנס לתוך בית, ועוד נס ועוד נס. לְמה עוד מחכים? הכול לא חשוב? הכול לא אכפת? הכול ציני? מניעים כל כך לא טהורים מובילים להרס של מדינה, ובלבד שההתנתקות הזאת, שמצילה מישהו מאיזה אות קלון כלשהו - הכול כשר? הכול דורסני? אבל, השמאל שמח, והעיתונות נותנת גיבוי. ההיסטוריה עוד תשפוט. בעזרת השם, גוש קטיף יחיה לעד עוד הרבה הרבה, שכל הממשלות האלה יעברו מן העולם. אבל, הנזק שנגרם במדינה הזאת, שיכולים להוביל ממשלה ממניעים כל כך לא טהורים ונפשעים - את הנזק הזה יהיה קשה מאוד לתקן עוד הרבה דורות. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חברי הכנסת, סיימנו את הדיון על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון  מס' 50) (סדר דין פלילי וראיות), התשס"ד-2004. נא להצביע על הצעת החוק בקריאה ראשונה.
       
הצבעה מס' 21
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 17
נגד - אין
נמנעים - 1
ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 50) (סדר דין פלילי וראיות), 
התשס"ד-2004, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       בעד - 17, אין נגד, נמנע אחד. אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת החוץ והביטחון ותידון שם.
     
     
הצעת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק תאגידי מים וביוב 
(תיקון מס' 3), התשס"ד-2004
       [נספחות.]
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       עכשיו יש שינוי קצר, תהיה רק הצבעה. אנחנו צריכים להצביע על החלטה בדבר חלוקת הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, שטעונה אישור הכנסת.
       
שלום שמחון (יו"ר ועדת הכלכלה):
       
       החלטה בדבר חלוקת הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת.
       
       על-פי הצעת ועדת הכלכלה של הכנסת, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת, להרשות לוועדת הכלכלה, שאליה הועברה לדיון ולהכנה לקריאה השנייה והשלישית הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, לא להביא לקריאה שנייה ושלישית בשלב זה את סעיף 151א(ד) הכלול בסעיף 3 להצעת החוק האמורה. 
       
       עניינה של הצעת החוק הוא קביעת הסדרים שונים שיחולו על רשויות מקומיות המספקות מים ישירות לתושביהן, במגמה למנוע ניתוקי מים לתושבים, לרבות אלה מהם ששילמו לרשות המקומית את חובותיהם בעד המים, אך דמי המים, כולם או חלקם, לא הועברו לספק המים.
       
       הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית חייבה מציאת מכנה משותף וקבלת פשרות בין הרשויות המקומיות, האוצר, נושי הרשויות ובראשם הבנקים וספק המים העיקרי, "מקורות".
       
       על מנת לוודא שההסדרים שהתקבלו משיגים את מטרתם, החליטה ועדת הכלכלה להמשיך את הדיון בחלק מהצעת החוק, בעיקר בעניין אמות המידה למתן שירות לתושבי רשות מקומית המפעילה בעצמה את משק המים והביוב שבתחומה. 
       
       אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות ליושב-ראש הקואליציה גדעון סער על כך שהוא היה שותף למהלך ההסכם, שחלק ממנו הבאתי כרגע. תודה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. 
       
       חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.
       
הצבעה מס' 22

בעד הצעת ועדת הכלכלה - 18
נגד - אין
נמנעים - אין
הצעת ועדת הכלכלה בדבר חלוקת הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון מס' 3), התשס"ד-2004, נתקבלה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       18 חברי כנסת בעד, אין נגד, אין נמנעים. אני קובע שההחלטה אושרה. 
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת. 
       
סגנית מזכיר הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ:

       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – 
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 6), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מס' 37), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה; הצעת חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים) (תיקון מס' 4), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט. תודה.
       

שאילתות ותשובות 
 
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אנחנו עוברים לסעיף שאילתות ותשובות לסגן שר הביטחון ולשרת החינוך, התרבות והספורט. סגן שר הביטחון, בבקשה. 

1397. החרמת תעודות זהות של תושבי השטחים
       
חבר הכנסת רומן ברונפמן שאל את שר הביטחון
       ביום ב' בניסן התשס"ד (24 במרס 2004):
       
       ארגון "מחסום WATCH – נשים למען זכויות אדם" מדווח כי חיילי צה"ל מחרימים תעודות זהות של תושבי השטחים כאמצעי ענישה.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם המידע נכון? 
       
       2. אם כן - מה היא הסמכות להחרמת תעודות?
       
       3. איזו דרגה מקנה סמכות להחרים?
       
       4. האם יש מעקב אחר החרמת התעודות והחזרתן?
       
תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: 
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-4. החרמת תעודות זהות כצעד ענישתי אסורה ופסולה.
       
       חיילי צה"ל מוסמכים ליטול תעודת זהות במסגרת פעילותם באזור יהודה ושומרון ובאזור חבל-עזה, כאשר הדבר דרוש לשם הבטחת ביצועה של הוראה שניתנה לבעליה של תעודת הזהות, או להבטחת התייצבות במקום ובמועד שקבעו בהוראה שניתנה לאותו אדם על-ידי גורם צה"לי מוסמך. במקרים אלה, נטילת התעודה מחייבת מסירת תיעוד חלופי.
       
       בנוסף, חיילי צה"ל רשאים לבקש מאדם למסור להם את תעודת הזהות שלו לצורך בדיקת זהותו מול הגורמים הרלוונטיים. במקרה זה אין מדובר בנטילה או החרמה של תעודת הזהות, אלא בהחזקת התעודה לזמן מוגבל, לצורך בדיקתה והשבתה לאדם בתום הבדיקה.
       
       למרבה הצער, רשויות צה"ל נתקלו במקרים רבים שבהם חיילים חרגו מההוראות המחייבות - בין על דרך של נטילת תעודות זהות ללא סמכות ובין על דרך של אי-השבת תעודות זהות לבעליהן. צה"ל אינו משלים עם מקרים אלה, וננקטים צעדים שונים על מנת להתמודד עמם. זאת, החל ברענון הפקודות וההנחיות המחייבות לחיילים, דרך מינוי קצין בודק במקרים מסוימים וכלה בהעלאת הנושא בפורומים פיקודיים.
       
       
1484. הנחיה חדשה בנוגע למתן אישורי כניסה לרצועת-עזה
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הביטחון
       ביום כ"א באייר התשס"ד (12 במאי 2004):
       
       קיבלתי תלונות על הנחיות חדשות שלפיהן אישורי כניסה לרצועת-עזה יונפקו לאזרחים ערבים בתנאי שלא יצאו מהרצועה במשך שלושה חודשים, דבר שמכביד על אורח חייהם התקין של אזרחי המדינה המתגוררים ברצועה מנסיבות משפחתיות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יש הנחיה כזאת?  
       
       2. אם כן - מה היא מטרתה, והאם יישקל ביטולה?
       
תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: 
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. בפנייתך התייחסת להנחיית אלוף פיקוד הדרום, אשר ביקשה להתנות את כניסתם לאזור חבל-עזה של ישראלים בני "משפחות חצויות" בשהות מינימלית של שלושה חודשים רצופים באזור.
       
       נבקש לעדכנך, כי בעקבות בירור הסוגיה בדרגים המשפטיים, הוחלט על דעת היועץ המשפטי לממשלה להקפיא בשלב זה את ההנחיה, כך שההחלטה אם להעניק היתר כניסה לאזור חבל-עזה לבני זוג ישראלים של תושבי הרשות, ובאילו תנאים, תתקבל באופן פרטני ביחס לכל בקשה ובקשה.
       
1642. תנאי קבלה לחיל המודיעין
       
חבר הכנסת רשף חן שאל את שר הביטחון
       ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004):
       
       הובא לידיעתי, כי חברות בתנועות נוער פוליטיות מהווה גורם מכשיל לקבלה ליחידות שונות בצה"ל, ובפרט לחיל המודיעין.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם נשאל מועמד בתחקיר מודיעין לדעותיו הפוליטיות או בדבר חברות בתנועת נוער או מפלגה פוליטית?
       
       2. האם דעות פוליטיות עשויות להשפיע על שיבוצו בצה"ל בכלל או בחיל המודיעין בפרט?
       
       3. על מה מבוססת מדיניות צה"ל בעניין זה?
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת רשף חן, חיילים המועמדים לשרת בחיל המודיעין אינם נשאלים כלל במסגרת בדיקת ההתאמה הביטחונית הנערכת להם באשר לדעותיהם הפוליטיות או לחברותם במפלגה פוליטית. 
       
       יש מקרים, מדובר בחיילים שמועמדים לרמת סיווג שהיא הגבוהה ביותר, גבוהה יותר ממה שנדרש בחיל המודיעין - חיילים אלה נשאלים במסגרת בדיקת התאמה ביטחונית שאלות שתכליתן לקבל אינדיקציות בדבר הסיכון הפוטנציאלי לסודות רגישים שהם ייחשפו אליהם כפועל יוצא מהיות החייל מחזיק בדעות קיצוניות ויוצאות דופן במיוחד בכל הנוגע לעצם זכות הקיום של המדינה ולתפיסתו את שלטון החוק.
       
       ככל שמדובר בדעות פוליטיות או בחברות במפלגות, אין בנתונים אלה כשלעצמם כדי להשפיע על קביעת התאמתו הביטחונית של חייל לשרת בתפקיד מסווג בכלל ובחיל המודיעין בפרט.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אין שאלה נוספת. שאילתא מס' 1732, של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין; אינה נוכחת – לפרוטוקול.
       
1732. מינוי קצין מטה לענייני משפטים
       
חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שר הביטחון
       ביום י"א בתמוז התשס"ד (30 ביוני 2004):
       
       נודע לי, כי זה יותר משנה וחצי לא מאויש תפקיד קצין מטה משפטים, ואף לא נראית באופק כל כוונה לאיישו. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם נכון הדבר?  
       
       2. אם כן - מדוע מתעכב מינוי זה, שהשפעתו על הפעילות הכלכלית באיו"ש היא רבה?
       
       3. האם קיים מנגנון חלופי לתפקיד שממלא קצין מטה משפטים?
       
       4. מה ייעשה לפתרון סוגיה זו?
       
       תשובת סגן שר הביטחון זאב בוים: 
       (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-4. בתאריך 28 ביוני 2004 מינה ראש המינהל האזרחי באזור יהודה ושומרון את עורך-הדין סמי גבאי לממלא-מקום קצין מטה לענייני משפטים במינהל האזרחי.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       שאילתא מס' 1735, של חבר הכנסת מיכאל איתן: הכניסה למחנה צריפין. 
       
1735. הכניסה למחנה צריפין
       
חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את שר הביטחון
       ביום י"א בתמוז התשס"ד (30 ביוני 2004):
       
       מקובלנה שהתקבלה בלשכתי הפרלמנטרית עולה, כי העומס וההתקהלות הקיימים בסמוך למחנה צריפין - שער יפו - מהווים טרדה ואף סכנה לחיי אדם.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כיצד מטפל משרד הביטחון בבעיה?
       
       2. האם יוקם שער נוסף למחנה צריפין?

סגן שר הביטחון זאב בוים:

       חבר הכנסת איתן, אדוני היושב-ראש, למחנה צריפין יש שלושה שערים: שער יפו, שער ראשון ושער ירושלים. בסמוך לשער יפו נמצא שער הכניסה לבית-החולים "אסף הרופא". צמידות שני שערים אלו, לצד תשתית תחבורתית לא יעילה בנקודה זו, יוצרים עומסי תנועה בחלק מהיממה. 
       
       על מנת לצמצם את ממדי הבעיה נקבעו הסדרי תנועה בשער יפו לפי הפירוט הזה: בשעות העומס של הבוקר, בין 07:00 ל-09:00, התנועה לתוך המחנה הינה חד-סטרית. בנוסף, כלי רכב כבדים מורשים להיכנס אך ורק דרך שער ירושלים. תנועת מבקרים לטקסי סיום בבה"דים מתבצעת אך ורק דרך שער ירושלים.
       
       פתרון שורש לבעיה זו מחייב שינוי תוואי התחבורה. בית-החולים "אסף הרופא" מוביל את הנושא בשיתוף עם צה"ל, ואף קיימות תוכניות מאושרות הכוללות את הזזת שער יפו פנימה לתוך המחנה, בניית כיכר והגדלת מספר הנתיבים. בשלב זה הפרויקט מונח על שולחן בית-החולים וממתין למימון ולאישורים.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       שאלה נוספת, בבקשה.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני מבין שהבעיה המרכזית היא בעיה של כסף, ממתינים למימון. מי אמור לגייס את הכסף הזה?
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:

       לפי מה שאני מבין מהתשובה פה, זה קו-פרודוקציה של משרד הביטחון, הצבא, של בית-החולים "אסף הרופא" - אני מקווה שגם את משרד התחבורה ומע"צ אפשר לגייס לעניין. אבל, אני לא יכול להגיד לך במדויק. 

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       שאילתא מס' 1909, של חברת הכנסת רוחמה אברהם: רדאר לגילוי מנהרות.
       
1909. שימוש במכ"ם לגילוי מנהרות
       
חברת הכנסת רוחמה אברהם שאלה את שר הביטחון
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       לאחרונה, בעקבות התעצמות בעיית מנהרות המחבלים ופיגוע מנהרת התופת במוצב "אורחן" שברצועת-עזה, הועלתה על-ידי מומחים האפשרות לשימוש במכשיר רדאר, GPR, לצורך איתור המנהרות. עלות המכשיר כ-10,000 דולר.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם כוחות הביטחון משתמשים במכשיר שכזה?
       
       2. אם לא – האם נשקלת האפשרות לעשות בו שימוש?
       
סגן שר הביטחון זאב בוים:

       אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת רוחמה אברהם, לגבי שימוש במכ"ם חודר קרקע לגילוי מנהרות: במהלך השנים האחרונות נבחנו כמה מכשירים מסוג מכ"ם חודר קרקע, GPR, של יצרנים ממדינות שונות. שיטת הגילוי מבוססת על שידור גלים אלקטרו-מגנטיים לקרקע. קליטת ההחזר מאפשרת לגלות חללים או עצמים בתוך הקרקע. ממצאי הבדיקות מעלים, כי המכ"ם מאפשר גילוי חללים שנחפרו בעומק רדוד של עד כ-5 מטרים בלבד, וזאת בתנאי שהקרקע אחידה והומוגנית בהרכבה.
       
       לאור האיום שעמו אנו נדרשים להתמודד - עומקים שכיחים שנעים בין 8 מטרים ל-15 מטרים, אני לא מדבר על מנהרות, יש גם עמוקות יותר, ובקרקע לא הומוגנית המופרעת מפיצוצים - המערכת הנ"ל לא נמצאה מתאימה לייעוד הזה. עם זאת, אנו בודקים בימים אלה מכ"ם דומה לאיתור מנהרות תופת בעומק רדוד, מתוך כוונה לבחון את הפוטנציאל של טכנולוגיה זו במתארים נוספים או קלים יותר.

רוחמה אברהם (הליכוד):

       אני מאחלת לשר הביטחון הצלחה רבה בפעילות הזאת.

סגן שר הביטחון זאב בוים:
       
       יש גם עוד הרבה רעיונות אחרים.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:

	תודה רבה לסגן שר הביטחון. אנו עוברים לשאילתות ותשובות לשרת החינוך, התרבות והספורט.

1526. מעמדן של גננות ברשתות פרטיות
       
חבר הכנסת משה גפני שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
        ביום ה' בסיוון התשס"ד (25 במאי 2004):
       
       חלק מהגננות העובדות בגני-ילדים הנמצאים בבעלות של רשתות פרטיות, מוגדרות כעובדות משרד החינוך.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מלבד הגננות העובדות בגנים הנמצאים בבעלות הרשויות המקומיות, באילו רשתות חינוך או בעלויות מדובר? 
       
       2. מה הוא מספר הגננות העובדות ברשתות אלו?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       לא ידוע לנו על רשתות פרטיות של גני-ילדים שבהן מועסקות גננות עובדות מדינה, ואיננו יודעים באילו רשתות חינוך מדובר ובאילו בעלויות. אם תביא בפנינו מידע ספציפי יותר, נוכל לבדוק את הנתונים ולהשיבך דבר.
       
       
1564. נשירת בני נוער יוצאי אתיופיה מהחינוך העל-יסודי
       
חברת הכנסת דליה איציק שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004):
       
       מדוח שפרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה, כי שיעור הנשירה בקרב בני נוער יוצאי אתיופיה נמצא בעלייה. כתוצאה מהנשירה, נחשפים התלמידים לתרבות רחוב, לפשיעה ולסמים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הדברים נכונים?
       
       2. האם קיים מעקב בנושא?
       
       3. כיצד תמוגר התופעה?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. הדוח שעליו מתבססת השאילתא לא פורסם על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כנאמר, אלא מטעם האגודה הישראלית למען יוצאי אתיופיה, שהיא גוף וולונטרי אחד מכמה גופים הפועלים למען יהודי אתיופיה. לפיכך אין הוא דוח רשמי, שפורסם על-ידי גורם מוסמך מטעם ממשלת ישראל, והדברים מדברים בעד עצמם. 
       
       לגופו של עניין: שיעור הנשירה בקרב תלמידים יוצאי אתיופיה אינו שונה משיעור הנשירה הכללי במערכת החינוך, העומד על 5.2%. 
       
       2. נשירתם של תלמידים ממערכת החינוך היא תופעה מדאיגה, שמשרדנו רואה בהתמודדות אתה משימה חינוכית חשובה ומטפל בה בהתאם. קיים מערך ביקור סדיר במשרד, שתפקידו לזהות תלמידים בסיכון לנשירה, לקיים מעקב אחריהם ולמנוע את נשירתם, או כמוצא אחרון - למצוא עבורם מסגרות לימודיות חלופיות. 
       
       3. כפי שציינתי, אנו רואים בתופעת הנשירה נושא לטיפול בעדיפות גבוהה. ואכן בשלוש השנים האחרונות מסתמנת ירידה עקבית, קטנה אך מובהקת, בשיעור הנשירה של תלמידים ממערכת החינוך. יתירה מכך, כדי להעמיק את הטיפול בתופעה הוספתי החל משנת הלימודים תשס"ד 100 תקנים של קציני ביקור סדיר, המטפלים באופן פרטני בבני נוער נושרים ובבני נוער בסכנת נשירה, וזאת חרף הקיצוצים הקשים שהושתו על תקציב משרד החינוך.
       
1568. פיקוח על חומרי בנייה הנמצאים בשימוש במוסדות חינוך
       
חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט
        ביום ד' בתמוז התשס"ד (23 ביוני 2004):
       
       ב"ידיעות אחרונות" מיום י"א בסיוון תשס"ד, 31 במאי 2004, פורסם, כי חומר בנייה המכיל חומרים מסרטנים הועבר לשימוש בחצר בית-ספר "חב"ד" בקריית-שמואל, חיפה, והוא מסכן באופן ממשי את חיי התלמידים הלומדים במוסד. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם נכון הדבר? 
       
       2. אם כן – האם קיים במשרדך גוף שאחראי לפיקוח על טיב חומרי הבנייה שנעשה בהם שימוש במוסדות חינוך?
       
       3. אם לא – כיצד תימנע הישנות מקרים כאלו?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. אם הידיעה נכונה, היא מדאיגה מאוד.
       
       2-3. צריך לזכור, שהפיקוח על חומרי הבנייה וטיב הבנייה הוא בידי הרשות המקומית, המבצעת בפועל את בניית מוסדות החינוך, לרבות עמידה בכל הדרישות העדכניות של התקנים והתקנות של בטיחות מבני חינוך. משרד החינוך פרסם, בחוזר מנכ"ל סב/6 מפברואר 2002, הנחיות בנוגע לחומרי הבנייה, שעודכנו בשיתוף עם מכון התקנים. על-פי ההנחיות הללו, "כל החומרים בבניין יהיו עשויים מחומרים עמידים באש המתאימים לדרישות התקן הישראלי. כל חומרי הגימור יהיו מחומרי ציפוי, בידוד וגימור העונים לעמידות אש, בהתאם לתקנים הישראליים העדכניים. כל חומרי הבנייה והגימור בבניין ומחוצה לו יהיו עמידים בבליה, בשחיקה וברטיבות, בהתאם לדרישות התקנים הישראליים העדכניים". 
       
       אני מצפה ששר הפנים ייתן דעתו לעניין זה וינחה את הרשויות המקומיות להקפיד על התקנים המתחייבים לבניית מבני החינוך.
       
       
1597. מעורבותם של בני נוער יוצאי חבר המדינות בפשיעה
       
חבר הכנסת דני יתום שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ' בסיוון התשס"ד (9 ביוני 2004):
       
       לאחרונה הוצג בוועדת העלייה והקליטה של הכנסת מחקר בנושא מעורבותם של בני נוער מחבר המדינות בעבריינות בישראל. על-פי המחקר, מעורבות בני נוער מחבר המדינות בפשיעה גדולה ממעורבות ילידי הארץ.
       
       רצוני לשאול:
       
       מה יעשה משרדך כדי לשפר את המצב ולהפחית את רמת הפשיעה בקרב בני הנוער מחבר המדינות?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       הנתונים על מעורבות נוער עולה מחבר המדינות בפשיעה ידועים למשרד ומטרידים אותנו מאוד. עם זאת, משרד החינוך אינו מפעיל, בעיקרון, תוכניות ייחודיות המכוונות לבני נוער עולים מחבר המדינות, בנושאים של פשיעה או התנהגות בלתי נורמטיבית אחרת, וזאת מתוך כוונה למנוע תיוג שלילי של בני-הנוער הללו. הנחת העבודה של המשרד היא, שסטייה מנורמות חברתיות מקובלות של נוער עולה נגזרת, במידה זו או אחרת, ממשבר ההגירה. 
       
       המשרד פועל לצמצום ממדי התופעה בשני כיוונים בו-זמנית: האחד, הפעלת תוכניות להקלת משבר העלייה והקליטה בארץ בקרב נוער עולה; השני, קיום מגוון פעולות חינוכיות להפחתת המעורבות באלימות ובסטיות נורמטיביות אחרות בקרב כלל התלמידים במערכת החינוך. 
       
       בכיוון ההקלה על משבר העלייה והקליטה מפעיל המשרד תוכניות חינוכיות למתן מענה על צורכי ההשתלבות של בני נוער עולים בחברה בישראל, תוך טיפוח הסובלנות וההבנה של החברה הקולטת. עם תוכניות אלה ניתן למנות: תוכנית תקשורת בין-אישית בשלב בית-הספר היסודי, המופעלת בכל בתי-הספר היסודיים; תוכנית "שלהבת", לשילוב חברתי של עולים וותיקים וליצירת סובלנות והבנה, שהופעלה בשנת הלימודים תשס"ד ב-100 חטיבות ביניים וצפויה להתרחב בשנת הלימודים תשס"ה; פרויקט נוער עולה "מסיכון לסיכוי", המטפל בבני נוער בסיכון - בשותפות עם משרד הקליטה, המשרד לביטחון פנים, משרד הרווחה ו"ג'וינט ישראל" - ומופעל בארבעה יישובים: בית-שמש, אשקלון, נצרת-עילית וחדרה; הפעלת כ-30 מגשרים יישוביים לעולים מן הקווקז ובוכרה, להעברת המסר הבין-תרבותי, ועוד. 
       
       בכיוון הפחתת המעורבות באלימות, מופעלת תוכנית רחבת היקף להתערבות בית-ספרית, המבוססת על מדד ליצירת אקלים בית-ספרי חיובי ולהפחתת אלימות; תוכנית תיעול כעסים לטיפול בילדים אלימים; תוכניות שונות למעקב ולטיפול בבני נוער בסיכון, ועוד. בתשס"ד הופעלה התוכנית בלמעלה מ-500 בתי-ספר. בתשס"ה יועלו השאלונים וההנחיות להפעלת התוכנית באינטרנט והדבר יוזיל את הפעלתה ב-80%. לאור זאת צפויה התרחבות משמעותית של פריסת התוכנית במערכת החינוך. 
       
       השילוב בין שני הכיוונים הללו מכוון להפחתת הסיכון לסטייה נורמטיבית אצל נוער עולה, ואני מקווה שנצליח להשיג את היעד הזה, בהדרגה.
       
       
1617. יחס צוות בית-הספר לתלמידים
       
חבר הכנסת נסים זאב שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004):
       
       פורסם, כי לפי מחקר שנערך באוניברסיטה העברית בירושלים, "שליש מהתלמידים בישראל דיווחו על לפחות סוג אחד של פגיעה פיזית - - - מצד צוות בית-הספר". 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הפרטים נכונים?
       
       2. האם רשאי צוות בית-הספר, בתנאים מסוימים, לנקוט פגיעה פיזית?
       
       3. מה עושה משרדך בנושא?

תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. אין בידי משרד החינוך נתונים שעל-פיהם ניתן לקבוע, ש"שליש מהתלמידים בישראל חוו פגיעה פיזית מצד צוות בית-הספר". אשר על כן אני מתייחסת רק לעצם התופעה, המטרידה אותנו מאוד ולא נוכל להשלים עם קיומה, גם אם ההיקפים הם נמוכים מאלו שפורסמו.
       
       2. צוות בית-הספר אינו רשאי, בשום תנאי ובשום מקרה, לנקוט צעדי ענישה של פגיעה פיזית בתלמידים.
       
       3. משרד החינוך פרסם חוזר מנכ"ל, בחודש שבט תשס"ג, המפרט את כללי ההתנהגות של צוות בית-הספר כלפי תלמידים, לרבות המגבלות והאיסורים בנושא זה. בכל מקרה שבו מתקבלת במשרד תלונה על פגיעה פיזית של צוות בית-הספר בתלמידים, אנו נוקטים מייד צעדים מתחייבים הכוללים בדיקה וחקירה, הן על-ידי המשרד והן על-ידי נציבות שירות המדינה, הקובעת גם את צעדי הענישה נגד מורים שפגעו בתלמידיהם.
       
1625. רמת בחינת הבגרות במתמטיקה
       
חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004):
       
       נטען, כי בחינת הבגרות במתמטיקה השנה היתה ברמה נמוכה מהמקובל. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הדבר נכון? 
       
       2. אם כן – מדוע הונמכה רמת המבחן?
       
       3. האם רמת המבחן בשנים הבאות צפויה להיות דומה?
       
       4. האם נשקל לשנות את רמת ההוראה במקום להוריד את רמת הבחינות?
       
       5. מה הן ההשלכות על תלמידים אשר עתידים ללמוד במוסדות אקדמיים?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. הטענה כי בחינת הבגרות במתמטיקה השנה היתה ברמה נמוכה מהמקובל, אין לה יסוד. צריך לדעת, שהשנה נכנסה מתכונת חדשה, "שיטת הצבירה", כמבנה היבחנות שבא לעודד את התלמידים ולהקל עליהם ללמוד ולהיבחן ביחידות מוגברות. המבנה החדש של הצבירה יוצר שאלון משותף לשתי רמות. השאלון הגבוה בארבע יחידות לימוד, הוא הנמוך בחמש יחידות לימוד. ייתכן ששאלון זה  - 005 - שבשני שלישיו מתאים לארבע יחידות לימוד, קל יחסית לרמת חמש יחידות לימוד, אך יש לזכור כי לתלמידים הנבחנים בחמש יחידות לימוד יש שני שאלונים נוספים להיבחן בהם.
       
       2. כאשר מטמיעים שיטה חדשה במערכת, מגדילים את אפשרויות הבחירה בתוך כל שאלון, וכך נהג המשרד השנה.
       
       3-4. החל משנת הלימודים תשס"ה תתקיים היבחנות רק במבנה הצבירה ואחוז הבחירה ישוב למה שהיה בעבר. חשוב לציין, שהמשרד מפיק לקחים מהפעלת השיטה החדשה, בהתייעצות עם המורים למתמטיקה, ובכל מקרה לא נשקל שינוי ברמת ההוראה.
       
       5. בוועדת השאלון שותפים אנשי אקדמיה מהשורה הראשונה. הבחינה אינה מתרחשת בחלל ריק ואין לזה השלכה לגבי המוסדות האקדמיים. אני שבה ומדגישה, שזו השנה הראשונה של השינוי המבני, ואין לנו כל כוונה להקל או להוריד את רמת הבחינה במתמטיקה, או כל הנחיה מסוג זה.
       
       
1632. שיטת ABA לטיפול בילדים אוטיסטים 
       
חבר הכנסת דניאל בנלולו שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004):
       
        הורים רבים שילדיהם אובחנו כאוטיסטים פנו אלי בעניין המשך טיפול בילדיהם בשיטת הטיפול ABA. ילדים שטופלו בשיטה זו החלו לתקשר עם הסביבה החיצונית להם והגיעו לגן רגיל מחוזקים יותר. הטיפול בשיטה זו ניתן לילדים עד גיל שלוש.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. לאור התוצאות היעילות שהוכיחה השיטה, האם יוארך הטיפול בשיטת ABA גם לאחר גיל שלוש?
       
       2. אם לא – מדוע?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

       1. ילדים המאובחנים כילדים אוטיסטים, בארץ ובעולם, מטופלים במגוון שיטות טיפול. לפי שעה לא הוכח מה היא שיטת הטיפול העדיפה על פני השיטות האחרות. ההנחה כי התלמידים המטופלים בשיטת ABA מגיעים לחינוך הרגיל, בטעות יסודה. רוב הילדים המאובחנים כילדים אוטיסטים לומדים במסגרות החינוך המיוחד ורק מיעוטם לומדים בחינוך הרגיל.
       
       2. ילדים אוטיסטים מטופלים במסגרות החינוך המיוחד במגוון שיטות טיפול. ככלל, לכל תלמיד מותאמת תוכנית לימודים אישית, האמורה להתחשב ברמתו הקוגניטיבית ובנקודות החוזק והחולשה שלו. ברבות מהמסגרות מטופלים הילדים הללו גם בגישת ה-ABA, וזאת על-פי צרכיו של התלמיד, וככל הניתן, בהתחשב ברצון משפחתו.
       
       
1650. אלימות כלפי מורים
       
חבר הכנסת משולם נהרי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ז בסיוון התשס"ד (16 ביוני 2004):
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כמה מקרים של אלימות כלפי מורים נרשמו בשנים 2002, 2003 ו-2004?
       
       2. מה היא החלוקה באחוזים לפי זרמי החינוך?
       
       3. מה עושה משרדך כדי למנוע את האלימות כלפי המורים?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. למשרד החינוך אין נתונים מקיפים על מספר המקרים שבהם הופעלה אלימות כלפי מורים. מהמקרים שהובאו לידיעתנו אנו מתרשמים שמדובר במספר מקרים מועט יחסית. 
       
       3. אנו מתייחסים בחומרה רבה לכל מקרה, ובשיתוף עם ארגוני המורים ומרכז השלטון המקומי פרסמנו בשנת הלימודים תשס"ד חוזר, הכולל הנחיות מפורטות ופעולות שעל בית-הספר לנקוט במקרים מסוג זה. בין השאר חייבנו דיווח למשטרה ונקיטת צעדים כגון השעיה לאלתר של התלמיד המכה, כדי שהסוגיה של אלימות כלפי מורים לא תרד מסדר-היום ועל מנת ליצור הרתעה ברורה בקרב תלמידים והורים.
       
       במקביל, המשרד מטפל במניעת אלימות באמצעות הפעלת תוכניות חינוכיות, בהנחיית השירות הפסיכולוגי-הייעוצי שבמשרד. 
       
       למיטב ידיעתנו, מרבית מוסדות החינוך רואים כיום את התוכניות למניעת אלימות כנושא מוביל, חשוב ודחוף, ואנו כבר רואים ניצני השפעה של פעילות זו בכלל המערכת.
       
1727. פרס שרת החינוך בתחום היצירה הספרותית
       
חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום י"א בתמוז התשס"ד (30 ביוני 2004):
       
       פרסי שרת החינוך בתחומי היצירה הספרותית מוענקים מידי שנה לקטגוריות שונות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם נכללת הספרות התורנית באחת הקטגוריות הראויות לפרס?
       
       2. אם לא – האם ייכללו ספרות תורנית או חיבור תורני בין הקטגוריות?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. מאז שנת תשנ"א מוענקים פרסי שר החינוך לתרבות היהודית, כקטגוריה מיוחדת, באחריות האגף לתרבות תורנית שבמשרד החינוך. האגף אחראי להענקת "מלגות התפנות" ליצירה זו לגווניה ולמקצועותיה השונים. ועדת שופטים המתמנית על-ידי השר מדי שנה ממליצה על שלוש/ה זוכים/ות במלגות בכל תחומי היצירה, לרבות ספרות תורנית. 
       
       אשמח, חבר הכנסת רביץ, להעביר לידיך את רשימת הזוכים בתחומי היצירה בתרבות יהודית לשנותיהם, וכפי שוודאי תתרשם, גלריית האישים שזכו היא מכובדת וראויה.
       
1807. הקיצוץ בתקציב מוסדות הפטור
       
חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       משרדך קיצץ בתקציב מוסדות הפטור קיצוץ מיוחד של 11% מעבר לקיצוץ הכלל-מערכתי של 6%, בטענה כי מוסדות אלה אינם מיישמים את תוכנית הליבה. כפי הידוע לי, תוכנית הליבה תיושם החל משנת הלימודים הבאה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע הוחל הקיצוץ כבר בשנה זו?
       
       2. האם תישקל החזרתם של הפרשי הקיצוץ?
       
       3. האם יבוטל הקיצוץ?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. אין כל קשר בין הקיצוץ של 11% במוסדות הפטור לבין מידת היישום של תוכנית הליבה במסגרתם. הקיצוץ של 11% מקורו בקיצוץ התקציבי שהושת על המשרד בשנת 2003 ובא לידי ביטוי בהפחתת שעות הוראה בשנת הלימודים תשס"ד. 
       
       כדי להפחית בשיעור הקיצוץ הסכימו הסתדרות המורים, ארגון המורים העל-יסודיים וארגוני המורים של החינוך העצמאי ו"מעיין החינוך התורני" לוותר על תקציבים המגיעים להם בתוקף ההסכמים הקיבוציים הקשורים לתנאים נלווים, כגון שי למורים ודמי חבר באגודות פדגוגיות. כתוצאה מכך הופחת שיעור הקיצוץ במוסדות שבהם עובדים מורים השייכים לארגונים הללו ל-6%. הואיל והמורים במוסדות הפטור אינם מאוגדים בארגונים מוכרים ואינם זכאים לתקציבים הניתנים לארגוני המורים הנ"ל, לא ניתן היה להפחית בשיעור הקיצוץ במוסדותיהם כפי שנעשה בחינוך הרשמי, בחינוך העצמאי וב"מעיין החינוך התורני". 
       
       הפחתת שיעור הקיצוץ במוסדות הפטור כרוכה במציאת מקורות מימון חלופיים בתקציב המשרד, לרבות ביטול נושאים חיוניים, שכבר נפגעו קשות במסגרת הקיצוצים בשנתיים האחרונות, ובשלב זה איני רואה אפשרות לכך.
       
       
1808. תקצוב מוסדות לילדים לקויי שמיעה
       
חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       משרדך הודיע למרכזים הטיפוליים ולמכונים לטיפול בילדים לקויי שמיעה, כי החל משנת הלימודים תשס"ה לא יתקצבו תלמידים אשר לומדים במוסדות במעמד "פטור".
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם תלמיד לקוי שמיעה הלומד במוסד פטור זכאי לשעות אלה?
       
       2. איזו חלופה מציע משרדך לתלמידים לקויי שמיעה?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       אני מודה לחבר הכנסת רביץ על העלאת הנושא. זו הזדמנות עבורי לציין פעם נוספת את מחויבותי, כשרת החינוך, לכל ילד באשר הוא במערכת החינוך, בלי להתייחס להגדרת המוסד שבו הוא לומד. הדבר אמור ביתר שאת לגבי ילדים בעלי לקויות. אשר על כן, כבר לפני כחודשיים, לאחר שנוכחתי לדעת שילדי ה"פטור" לא נכללו בחוק השילוב, על-פי החלטת הכנסת, הוריתי לאנשי המשרד לדאוג לאלתר לתקצוב אותם ילדים, למרות הקיצוצים הכואבים שהושתו על המשרד בשנה האחרונה. 
       
       על כן, חבר הכנסת רביץ, הסוגיה באה אפוא על פתרונה, ובדיקת הנושא מלכתחילה היתה מייתרת את השאילתא. אומנם התקצוב אינו אופטימלי, אבל הוא המירב שניתן להקצות במצב הנוכחי.
       
1809. אי-השתתפות תלמידים נזקקים בטיולים שנתיים
       
חברת הכנסת ענבל גבריאלי שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       בעקבות מקרים מספר שבהם הורדו תלמידים מאוטובוס לפני יציאה לטיול שנתי בגין חובות הוריהם על רקע מצבם הכלכלי הקשה – רצוני לשאול:
       
       1. כיצד נאכפים הוראות משרדך וחוזרי מנכ"ל בדבר יציאת תלמידים אלו לטיולים?
       
       2. האם קיים פיקוח כי הכספים המועברים לבתי-הספר עבור תלמידים אלו אכן מגיעים ליעדם?
       
       3. האם ננקטים הליכים כלפי בתי-ספר הפועלים בניגוד להוראות?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       צר לי על מקרים שבהם מנהלים אינם מגלים רגישות מספיקה לקשיים הכלכליים שבהם נתונים תלמידיהם ואינם נוהגים על-פי הנחיות חוזר מנכ"ל שהתפרסמו בנושא. חשוב לי להדגיש בצורה הברורה ביותר, שזכויות התלמיד וכבודו חשובים בעינינו ונקפיד לשמור עליהם.
       
       1. על-פי הנחיות חוזר מנכ"ל, השתתפות בטיול היא חובה על כל תלמיד, ואין למנוע מתלמיד לצאת לטיול מטעמים כספיים. ההנחיות הללו מחייבות את כל מנהלי מוסדות החינוך והם נדרשים לפעול על-פיהם.
       
       2. משרד החינוך מעביר למוסדות החינוך מלגות עבור תלמידים נזקקים, בגובה של כ-500 ש"ח לתלמיד, על-פי המדד הסוציו-אוקונומי של בית-הספר. הואיל ובית-הספר הוא המכיר את תלמידיו ואת מצב משפחותיהם, הוא זה הקובע למי מהתלמידים תינתן מלגה ומה יהיה גובהה. במקביל, בשל הצרכים הגוברים נאלצים בתי-הספר לגייס סכומי כסף נוספים ממקורות שונים כדי לתת מענה על צורכי התלמידים הנזקקים. משרד החינוך מאמין וסומך על מנהלי מוסדות החינוך, שהכספים המועברים אליהם מנוצלים למטרה שלשמה יועדו.
       
       3. במרבית המקרים מנהלי בתי-הספר מגלים רגישות רבה לנושא ועושים כל שביכולתם על מנת לספק את כל השירותים הניתנים בבית-הספר, ובכלל זה לתלמידים שהוריהם אינם מסוגלים לשלם תמורתם. כל תלונה המובאת לידיעת המשרד על מנהל שפעל בניגוד להנחיות מטופלת במלוא חומרת הדין.
       
1810. אי-מתן תעודות לתלמידים בשל חוב הוריהם לבית-הספר
       
חבר הכנסת יולי-יואל אדלשטיין שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       פורסם כי בחטיבת הביניים "הראל" בכפר-סבא לא הוענקו תעודות לתלמידות בשל חוב הוריהן לבית-הספר, וכי התלמידות קיבלו את ההודעה על כך בנוכחות שאר התלמידים. 
       
       רצוני לשאול:
       
1. האם הידיעות נכונות?
 
       2. אם כן – האם פעל משרדך לתיקון המצב בבית-הספר הנ"ל?
       
       3. כיצד תימנע הישנות מקרים כאלה?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. לצערי, הידיעות נכונות.
       
       2. מייד עם היוודע המקרה, הבהיר המפקח על בית-הספר למנהלת שהתנהגותה נוגדת את הנחיות חוזר מנכ"ל, שלפיהן אין לפגוע בשום פנים ואופן בזכויותיו של תלמיד עקב אי-תשלום של הוריו, ושיש דרכים אחרות להתמודד עם הסוגיה. בהנחיית המפקח הוזמנו התלמידות למנהלת בית-הספר והיא חילקה להן את התעודות.
       
       3. בשנתיים האחרונות הגביר משרד החינוך את אכיפת ההנחיות הברורות שפורסמו בנושא בחוזר מנכ"ל. כל מקרה של חריגה מהנהלים המובא לידיעת המשרד מטופל לאלתר ובמלוא החומרה. עם זאת, עדיין יש, לצערי, מנהלים המגלים חוסר רגישות ופועלים בניגוד להנחיות. משרד החינוך מטפל במקרים הללו ללא פשרות, שכן זכויותיו של כל תלמיד וכבודו חשובים בעינינו ונקפיד שלא ייפגעו.
       
1830. השימוש ב"ריטלין" במערכת החינוך
       
חבר הכנסת אלי בן-מנחם שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       נמסר לי, כי בשנה האחרונה הפיץ משרד החינוך חוזר ובו המלצה להגביר את השימוש ב"ריטלין" מסיבות חינוכיות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם אכן הופץ חוזר שכזה? 
       
       2. אם כן – מה הוא תוכנו המדויק?
       
       3. האם הוכח שהשימוש ב"ריטלין" מעלה את שיעור ההצלחה בלימודים?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. הטיפול בהפרעות קשב וריכוז מורכב מטיפול התנהגותי, סביבתי ולעתים תרופתי. התוויה של טיפול תרופתי היא בסמכותו ועל-פי קביעתו של רופא בלבד. אין משרד החינוך ממליץ על שימוש בתרופה "ריטלין", או בכל תרופה אחרת, כיוון שהמלצה כזאת היא בסמכותו של רופא ולא בסמכותו של גורם חינוכי. לפיכך משרד החינוך לא הוציא ואין בכוונתו להוציא חוזר בנדון.
       
       
1831. מערכת החינוך הערבית בחיפה
       
חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       לפי נתוני פורום ועדי הורים במגזר הערבי בחיפה, 30% מתלמידי חיפה הערבים לומדים במערכת החינוך הציבורית - תוצאות מבחני המיצ"ב מהנמוכים בארץ, אחוז הזכאים במבחני הבגרות פחות מ-30%, רמת האלימות בבתי-הספר הממלכתיים גבוהה פי-שלושה מזו שבבתי-ספר דומים, ואחוז הנשירה גבוה ביותר.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הנתונים נכונים?
       
       2. מה ייעשה לשיפור המצב?
       
3. מה הם הנתונים המקבילים בבתי-ספר ערביים שאינם ציבוריים בחיפה?

תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. הנתונים המצוינים בשאילתא אינם מדויקים. 
       
       בחמשת בתי-הספר הפרטיים הכנסייתיים בחיפה לומדים כיום כ-62% מסך כל התלמידים הערבים בעיר, ובחינוך הממלכתי הרשמי לומדים היתר - כ-38%.
       
       2. משרד החינוך במחוז פועל רבות מתוך אחריות ומחויבות להקצאת משאבים בשעות, בהדרכה, בהשתלמויות ובייזום פרויקטים, כדי לקדם את מערכת החינוך הציבורית במגזר הערבי. המשאבים הללו כוללים, בין היתר: תגבור לימודי במסגרת תוכנית החומש – תוספת של כ-4,000 שעות בארבע השנים האחרונות; תגבור לימודי ממאגר השעות המחוזי - של כ-100 שעות שבועיות; פיתוח מערכת החינוך המיוחד - הקצאת שעות שילוב, פתיחת כיתות מקדמות ומסגרות לכבדי שמיעה ולכבדי ראייה, הענקת שירותים של המרכז לקידום למידה בחיפה למגזר הערבי ושילוב תלמידים עם הפרעות התנהגות במסגרת זו; טיפוח תלמידים מוכשרים ומצוינים; קיום השתלמויות למורים והדרכה בית-ספרית לתכנון לימודים ושיטות הוראה חלופיות; ביקור סדיר ומניעת נשירה – מימון 75% מעלותם של שני קציני ביקור סדיר, וכן מימון שתי מועדוניות משפחתיות בגובה של  44%; סיוע לגני-ילדים - קידום יוזמות בהיקף של 150,000 ש"ח, ועוד.
       
       כל ההשקעות והמשאבים נועדו, כאמור, להעלות את ההישגים הלימודיים והחינוכיים של התלמידים הערבים במערכת החינוך הציבורית, ואני מקווה שהמבחנים הארציים שיערכו בשנה הבאה יצביעו על הישגים גבוהים מבעבר בקרב התלמידים הללו.
       
       3. הישגי התלמידים בחמשת בתי-הספר הפרטיים הכנסייתיים, שאינם ציבוריים, הם אכן גבוהים, גם בקנה מידה ארצי. הישגים אלו יש לייחס לעובדה שמדובר בבתי-ספר סלקטיביים, הקולטים תלמידים בעלי הישגים לימודיים גבוהים בלבד.           
       
1832. רישום אתרי עתיקות בטאבו
       
חברת הכנסת גילה פינקלשטיין שאלה את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       נודע לי, כי רשות העתיקות אינה מוחקת רישומים בטאבו, אם וכאשר נסתיימו החפירות באתר.
       
       רצוני לשאול: 
       
       1. האם הידיעה נכונה? 
       
       2. אם כן – כמה אתרים ארכיאולוגיים רשומים?
       
       3. בכמה מהאתרים שלגביהם צוינו הערות בטאבו נסתיימו החפירות, ולכמה רישומים - גוש/חלקה - הם מתייחסים?
       
       4. כמה מהרישומים שהפכו מיותרים עם סיום החפירות נמחקו?
       
       5. מתי יימחקו הרישומים המיותרים שטרם נמחקו?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       סוגיית הרישום וההודעה לאזרח רחבה ומורכבת הרבה מעבר לאפשרות מענה על מספר שאלות מצומצם, הדן רק בצדדים חלקיים של הנושא. 
       
       רשות העתיקות פועלת במשך שנים מול משרד המשפטים ליצירת מנגנון של שיתוף פעולה, שיאפשר לשפר ולייעל את כל נושא הרישום, ההודעה לבעל הנכס, אופן ההכרזה ועוד, אך ללא הצלחה יתירה. גם מבקר המדינה התייחס לכך. 
       
       באתר האינטרנט החדש של רשות העתיקות נכללת אפשרות לבדיקת הימצאות אתר עתיקות בגוש וחלקה ספציפיים, שיהיה פתוח לציבור הרחב. משרדי הרשות ברחבי הארץ נותנים את השירות לכל דורש בסוגיית הימצאות אתרי עתיקות בגוש וחלקה ספציפיים.
       
       1. בעבר נהגה רשות העתיקות למחוק הערות בדבר אתר עתיקות בשטחים שבהם לא נמצאו עתיקות רק כאשר בעלי הקרקע פנו וביקשו למחוק את ההערה ברישומי הטאבו. גם מבקר המדינה התייחס לכך במסגרת דוח המבקר בפרק רשות העתיקות. מחובתנו לוודא, בצורה שמסירה כל חשש סביר, כי ביטול הערה בדבר אתר עתיקות ייעשה רק במקומות שבהם אין עתיקות. ההחלטה מתקבלת לאחר בדיקה מקצועית. לאור האמור חובר מסמך "מדיניות רשות העתיקות למחיקת הערה בדבר אתר עתיקות", המגובה בנוהל עבודה והמגדיר את הכללים לאישור הסרת הערה בדבר אתר עתיקות מגוש/חלקה ספציפיים. 
       
       בימים אלה מעדכנת הרשות את נוהל הכרזת אתר עתיקות. 
       
       בחודש האחרון אישרה רשות העתיקות מחיקת הערה בדבר אתר עתיקות בשלושה מקרים שבהם פנו אליה בעלי הקרקע. 
       
       2. רשות העתיקות הכריזה עד היום על כ-22,000 אתרי עתיקות. האתרים הללו נוגעים 
בכ-300,000 גושים וחלקות, כאשר על חלק מהחלקות בנויים בניינים משותפים, המגדילים את מספר בעלי הנכס.
       
        3. בכמה מהאתרים שלגביהם צוינו הערות בטאבו נסתיימו החפירות, ולכמה רישומים -גוש/חלקה - הם מתייחסים: רשות העתיקות אינה חופרת מיוזמתה באתרי עתיקות, אלא אם כן היא נדרשת מכורח הצורך לאפשר פעולות פיתוח. גם אם נדרש, אין הרשות חופרת את כל שטח האתר, אלא רק בשטח המאפשר לה להגיע למסקנה ולהחלטה באשר להמשך פעולות הפיתוח בשטח. מיום היווסדה חפרה הרשות בכ-2,000 אתרים, המהווים פחות מ-10% מכלל האתרים, וגם אלה לא נחפרו בשלמותם. להערכתנו מדובר בפחות מ-1% משטח אתרי העתיקות. לשטח הנחפר אין גבולות מדויקים וברורים, כמו להכרזה, ולכן אין לנו מידע באשר למספר המדויק של הרישומים שאליהם הם מתייחסים.
       
       4. כפי שהסברתי לעיל, סיום החפירה אינו הופך את הרישום למיותר, הואיל וברוב המקרים לא נחפר כל שטח החלקה. מיום היווסדה אישרה רשות העתיקות כמה עשרות מקרים של מחיקת הערה בדבר אתר עתיקות מהרישומים.
       
       5. מדיניות המינהל קובעת את הכללים שבהם ניתן לאשר מחיקת הערה בדבר אתר עתיקות. הנוהל קובע, שרשות העתיקות תפעל מיוזמתה למחיקת הערה במקרים שבהם קיימת הצדקה והמפורטים בנוהל. הרשות פועלת כיום על-פי הנוהל החדש.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       את מוכנה לענות על השאילתא של נסים זאב?

שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       לא. לא היה - לא היה. אני לא מוכנה להשיב. מי שלא היה - לא היה.

נסים זאב (ש"ס):

       זה מתאים לך. זה בדיוק מתלבש עלייך, עזות נפש.

       
1833. מחסור בגני-ילדים בעיר לוד
       
חבר הכנסת עסאם מח'ול שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       להורים לבני שלוש וארבע, שביקשו לרשום את ילדיהם לגן בלוד, נאמר כי אין די מקומות בגנים, וילדיהם יירשמו ברשימת ההמתנה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כמה בני שלוש וארבע וכמה מקומות בגנים המתאימים יש בלוד?
       
       2. כיצד תובטח זכותם של כל ילדי לוד, יהודים וערבים, ללמוד בגן בשנת הלימודים הקרובה?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. מבדיקה שנערכה על-ידי המחוז בעיר לוד עולה, כי חסרות בעיר חמש כיתות גן בלבד לגילאי שלוש, על-פי דרישת ההורים לרישום ילדיהם בשלב זה:  בשכונת הרכבת - כיתה אחת; במרכז העיר – שתי כיתות; בנווה-ירק – כיתה אחת; אלזהרה – כיתה אחת. הואיל והעיר לוד נכללת בצו לחינוך חינם לגילאי שלוש, העמיד משרד החינוך לרשות העירייה חמש כיתות גן יבילות, שתיתנה מענה על הצרכים הללו. 
       
       עם זאת חשוב לציין, כי לכל גילאי ארבע-חמש בעיר ניתן מענה מלא.
       
       אבקש להדגיש, שבידי עיריית לוד הרשאות תקציביות שאושרו ושהועברו אליה על-ידי המשרד וטרם נוצלו על-ידה - ככל הנראה בשל בעיות פנימיות. משרד החינוך עומד על כך שהעירייה תנצל תחילה הרשאות אלו.
       
1848. השוואת תארים למכללות אקדמיות להנדסה
       
חבר הכנסת עמיר פרץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       על-פי החלטת המועצה להשכלה גבוהה נקבע, כי קבלת תואר .B.Sc תחול רק על תלמידים שהחלו את לימודיהם משנת הלימודים תשס"ד.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע ההחלטה אינה מתייחסת לתלמידי שנים ב', ג' וד', שלומדים בשנת הלימודים הנוכחית, תשס"ד?
       
       2. מה מונע מתלמידי שנים אלו את זכאותם לתואר .B.Sc?
       
       3. מתי תתקבל החלטת המועצה להשכלה גבוהה לגבי תלמידי שנים אלו, בהתחשב בסיום הלימודים של שנה ד'?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

       ככלל, כל תוכנית לשדרוג מ-.B.Tech ל-.B.Sc המוגשת למל"ג נבחנת בקפדנות רבה על-ידי ועדות מקצועיות, שבהן חברים פרופסורים ומומחים לתחום הנבדק. כל בקשה של כל מוסד נבדקת לגופה, ובענייניות יתירה. המועצה להשכלה גבוהה קיבלה את החלטותיה בסוגיות שהעלית בהתאם להמלצות שהוגשו בפניה על-ידי הוועדות המקצועיות.
       
       ולגופו של עניין - אין ספק ששדרוג המכללות הטכנולוגיות מתואר .B.Tech ל-.B.Sc הוא צעד משמעותי ביותר מבחינתן, ולמעשה משווה לחלוטין את התואר של בוגר מכללה לתואר בוגר אוניברסיטה בהנדסה - לדוגמה, בוגר "אורט בראודה" = בוגר טכניון. לכן, מתוך אחריות לאומית ואקדמית, הוועדות המקצועיות שהמל"ג מפעילה נוהגות נכון כאשר הן בודקות בקפדנות רבה, מההיבט האקדמי, את התוכניות, תוך שיתוף והתייעצות עם רשם המהנדסים, וזאת על מנת להבטיח שהבוגרים לא רק יזכו בתואר אלא גם יירשמו בפנקס המהנדסים. יתירה מכך, הוועדות המקצועיות הללו ממליצות ממתי חלה תחולת התואר .B.Sc, וזאת על-פי קריטריונים אקדמיים כגון – ממתי שונתה התוכנית בהתאם להנחיות המל"ג, ממתי חל שדרוג אמיתי בתוכנית בהתאם להנחיות המל"ג, וכיוצא באלה.
       
       יש מחזורים שהחלו בלימודיהם לפני שהוצאו ההנחיות של המל"ג למעבר מ-.B.Tech
ל-.B.Sc ומחזורים שלגביהם לא נעשה השדרוג הראוי מבחינה אקדמית, והואיל וכאמור הדבר נעשה בשיתוף עם רשם המהנדסים, הרי שהמעבר מ-.B.Tech ל-.B.Sc יחול רק על המחזורים העומדים בקריטריונים האקדמיים. 
       
       ראוי לציין, שכל סטודנט שנרשם לתוכניות הללו ידע מראש שבסיומן יוענק לו תואר  B.Tech.. בעקבות הנחיות המל"ג לשדרוג חלק מהמחזורים העומדים בקריטריונים האקדמיים, יקבלו בוגריהם תואר .B.Sc, בהתאם. החלטת המל"ג איננה אפוא שרירותית, אלא תואמת את הקריטריונים האקדמיים הנדרשים, ואיני סבורה שיש להתערב בכך.
       
1849. בית-ספר לתלמידים יהודים וערבים בכפר-קרע
       
חבר הכנסת איתן כבל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       הורים מייסדי בית-הספר המשותף לתלמידים יהודים וערבים בכפר-קרע פעלו למילוי כלל הוראות משרד החינוך כדי להתחיל לפעול בשנת הלימודים הקרובה. כ-120 תלמידים נרשמו ללימודים, נבחר צוות הוראה והוקצו כיתות לימוד. לאחרונה נתברר, כי במשרד החינוך לא נערך כלל דיון בבקשתם.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע לא דן משרדך בבקשתם?
       
       2. כיצד יפעל משרדך לתיקון המצב?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. על-פי המלצות הביניים שהוגשו על-ידי ועדת-דברת ואושרו על-ידי הממשלה, לא ייפתחו בשנת הלימודים תשס"ה בתי-ספר ייחודיים או על-אזוריים.
       
       2. עם זאת, השקיע המשרד מאמצים למצוא פתרון לנושא פתיחת כיתות דו-לשוניות יהודיות-ערביות בכפר-קרע, בלי לחרוג מהחלטת המשרד ובהתחשב בעובדה כי לנושא זה היבטים חברתיים, חינוכיים וערכיים של דו-קיום יהודי-ערבי, שמשרד החינוך מאמין בהם ופועל לקידומם במסגרות שונות כחלק ממדיניותו. המשרד הגיש הצעה העולה בקנה אחד עם מדיניותו ובה בעת נותנת גם מענה הולם ויצירתי לנושא. ההצעה מקובלת על אנשי העמותה, ובישיבה שהתקיימה ביום 29 ביולי 2004 סוכמו כל הנושאים הקשורים ביישומה. 
       
       במהלך שנת הלימודים תשס"ה ולאור המלצות ועדת-דברת, שיתפרסמו בחודש אוקטובר 2004, ידון המשרד בבקשה לפתיחת בית-ספר ייחודי רשמי דו-לשוני בכפר-קרע לקראת שנת הלימודים תשס"ו.
       
1850, 1851, 1852, 1853, 1854. מחסור בכיתות לימוד ברשויות הבדואיות בנגב
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       ברשויות הבדואיות בנגב יש מחסור בכיתות לימוד קבועות במסגרת החינוך היסודי והעל-יסודי.
       
       רצוני לשאול:
       
       כמה הרשאות לבניית כיתות ניתנו לכל אחת מהרשויות הבדואיות בכל אחת מהשנים 2000-2004?
       
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       ברשויות הבדואיות בנגב יש מחסור בכיתות לימוד קבועות במסגרות החינוך היסודי והעל-יסודי, ועל כן הוקצו להן מבנים ארעיים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם קיימת מדיניות ממשלתית שלפיה מוקצים מבני כיתות זמניים?
       
       2. מדוע מוקצים מבנים אלו ליישובים הבדואיים שרמת ההישגים הלימודיים בהם נמוכה?
       
       3. מדוע לא ניתנת העדפה לבניית מוסדות קבע ביישובים אלו?
       
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       ברשויות הבדואיות בנגב קיים מחסור חמור בכיתות לימוד קבועות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כמה כיתות מצויות כעת בבנייה?
       
       2. מה היא התפלגות הכיתות המצויות בבנייה לפי יישוב?
       
       3. בנייתן של כמה כיתות תסתיים השנה?
       
       4. כמה הרשאות לבניית כיתות ניתנו השנה וכמה יינתנו עד סוף 2004?
       
       5. אילו צעדים נוספים ננקטו השנה על מנת להתמודד עם המחסור?
       
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       ברשויות הבדואיות בנגב קיים מחסור בכיתות לימוד קבועות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. כמה כיתות ארעיות וקבועות מצויות כיום בשימוש ברשויות אלו? 
       
       2. כמה כיתות נוספות דרושות וכמה ייבנו בפועל?
       
       3. מתי יוחלפו כל הכיתות הארעיות בקבועות? 
       
       
חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       במועצה האזורית החדשה אבו-בסמה חמישה יישובים המצויים בתהליך הכרה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה היא תוכנית משרד החינוך באשר לבניית בתי-ספר בכל אחד מהיישובים?
       
       2. כמה כיתות ייבנו בחמש השנים הבאות ביישובים אלו?
       
       3. מה היא התפלגות הכיתות הנ"ל לפי שנת הבנייה המתוכננת? 
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       משרד החינוך, התרבות והספורט פועל על-פי מדיניות הממשלה המכוונת לצמצם את המחסור בכיתות לימוד ביישובי הבדואים בדרום. 
       
       בשנת התקציב 2002 התקבלה החלטה על-ידי הממשלה לקדם בניית כיתות לימוד בשיטת PFI, ומשרד החינוך כלל במסגרת זו בניית 164 כיתות במגזר הבדואי בדרום, אולם תוכנית זו בוטלה על-ידי הממשלה בשנה החולפת. למרות זאת, משרד החינוך עשה כמיטב יכולתו להדביק את הפער שנוצר כתוצאה מביטול תוכנית PFI ולקדם בניית מוסדות חינוך ביישובי הבדואים בדרום, במסגרת התקציבים הקיימים משנת 2002. 
       
       סך הכול הוקצה בשנים 2000-2004 תקציב לבניית 871 כיתות לימוד – 410 כיתות לימוד בבתי-ספר, 47 כיתות גני-ילדים ו-414 כיתות במבנים יבילים, העונים על כל דרישות התקן. התקציב מסתכם ב-246.9 מיליון ש"ח.
       
       הכיתות במבנים יבילים הוקצו עד כה ליישובי הפזורה הבדואית בדרום, בהעדר היתרי בנייה, וכן ביישובי הקבע שבהם עיכובים בבנייה הרגילה חייבו העמדת מבנים יבילים לפתיחת שנת הלימודים. מבנים יבילים ביישובי הקבע אינם באים במקום בנייה קונבנציונלית, והם מהווים פתרון זמני בלבד. לאחר שמשרד החינוך מאשר התחייבויות תקציביות לרשויות המקומיות, קצב התקדמות הבנייה נתון בלעדית בידי הרשויות המקומיות. התשלומים המועברים על-ידינו נעשים בהתאם לדיווחים ולחשבונות המתקבלים מהרשויות.
       
       המועצה האזורית אבו-בסמה הוקמה בצו שפורסם ברשומות ב-28 בדצמבר 2003. מועצה זו כוללת חמישה יישובים, בהם היישוב תראבין-אלסאנע. עד כה הוצאו היתרי בנייה רק ליישוב תראבין. משרדנו פעל במלוא המרץ והכין פרוגרמה חינוכית ופיזית לבית-ספר יסודי במקום. תוכנית אדריכלית נבדקה ואושרה על-ידינו, ובשנת 2004 תקצבנו בניית בית-ספר של 12 כיתות לימוד פלוס נספחים, בשטח של 1,530 מ"ר ובתקציב של 5 מיליוני ש"ח. הרשאה לפרסום מכרז נשלחה למועצה האזורית אבו-בסמה ב-3 ביוני 2004. 
       
       לגבי היישובים האחרים במועצה זו – לאחר שיוסדר נושא הקצאת מגרשים והיתרי בנייה, נקדם הכנת פרוגרמות חינוכיות ופיזיות לבתי-ספר ולגני-ילדים, וכתוצאה מכך ייגזרו התקציבים בעתיד. 
       
       לצערנו אנו עדים לכך, שעקב מערכות יחסים פנימיות ביישובים, כיתות לימוד שנבנו לאחרונה עומדות ריקות ומבנים חדשים ניזוקים עוד בטרם אוכלסו. 
       
       אני מעבירה טבלה המציגה את ההקצאות של המשרד בשנים 2000-2004 לבינוי כיתות לימוד בבתי-ספר וגני-ילדים במגזר הבדואי בדרום, וחברי הכנסת יוכלו לעיין בה.
       
       
1855. השימוש בסמים בקרב הנוער הבדואי בנגב
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       מחקר שערך פרופסור מאוניברסיטת בן-גוריון מצביע על שיעור גבוה של צורכי סמים בקרב הנוער הבדואי בנגב.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יוגדל מספר התקנים של פסיכולוגים, יועצים וקציני ביקור סדיר או אנשי המערך המסייע בחינוך הבדואי?
       
       2. האם יוגדל מספר יחידות קידום נוער ותוכניות היל"ה?
       
       3. האם יינקטו צעדים אחרים בנושא? 
       
       4. אם כן – אילו ומתי, ואם לא – מדוע? 
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. הממצאים שעלו במחקר ידועים לנו, ואנו נערכים לפעילות מוגברת בקרב התלמידים במגזר הבדואי בנגב בכל הקשור למניעה ולצמצום של ממדי התופעה, ולהלן אפרט:
        
       לקראת שנת הלימודים תשס"ה מונו לראשונה אחראים בית-ספריים לנושא טבק, אלכוהול וסמים בכל 16 בתי-הספר העל-יסודיים במגזר הבדואי במחוז הדרום. האחראי הבית-ספרי הוא מורה או יועץ בבית-הספר, המרכז את כל הגורמים, הפעולות, התוכניות וההנחיות בנושא ודואג ליישומן על-פי חוזר מנכ"ל תשס"ד/7(א) 11-2.5. תפקיד האחראי הבית-ספרי מובנה במערכת נושאי התפקיד הבית-ספריים ומזכה את נושאו בגמול. האחראים הבית-ספריים עוברים הכשרה לתפקידם בחופשת הקיץ, ובמהלך שנת הלימודים תשס"ה הם ייפגשו אחת לחודש עם מנחה יועץ, להדרכה ולהעשרה בתפקידם זה. 
       
       כמו כן פועל במגזר הבדואי מדריך לנושאי טבק, אלכוהול וסמים, המלווה את בתי-הספר ותומך באחראים הבית-ספריים. לשנת הלימודים תשס"ה מתוכננת הכשרה של מדריך נוסף למגזר, כדי לעבות את מערך התמיכה.
       
       2. במסגרת היערכות המשרד לפעילות מיוחדת במגזר הבדואי בדרום הוצגה לאחרונה תוכנית עבודה להרחבת שירותי קידום נוער – היל"ה לשנת 2005 ביישובים חורה וכסייפה וחידוש השירותים לתל-שבע. במקביל בדק ובחן המשרד בניית מודל עבודה עם הכפרים הבלתי-מוכרים, ופנה בעניין זה לאחראי על החינוך ביישובים הללו, מר אפוטה. לצערי, למרות הפניות של הפיקוח המחוזי ליזום הקמה והרחבה של השירותים, לא היתה היענות מצד הרשויות. צריך לזכור כי על-פי הנוהל, על מנת שהמשרד יוכל לקדם את השירותים, חייבת להיות פנייה מגורם מוסמך מטעם הרשויות המקומיות הללו.
       
       3. לשנת הלימודים תשס"ה מתוכנן חיזוק מערך ההפעלה של התוכניות למניעת סמים, בין השאר באמצעות התאמה של תוכנית פעולה נוספת למניעת סמים למגזר הבדואי. בהקשר זה אני שמחה לציין, כי בית-ספר במגזר הבדואי בנגב זכה במקום השלישי בתחרות בין בתי-הספר שהציגו תוכניות למניעת עישון במסגרת היום הבין-לאומי ללא עישון שהתקיים השנה במערכת החינוך. 
       
       
1856. אלימות במוסדות החינוך הבדואיים בנגב 
       
חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       מחקר שנערך עבור משרד החינוך קובע, כי במוסדות החינוך בקרב הבדואים בנגב יש רמה גבוהה של אלימות.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. אילו צעדים ננקטו על-ידי משרדך בעקבות פרסום הממצאים?
       
       2. אילו תקציבים או תקנים נוספו לחינוך הבדואי בעקבות הממצאים?
       
       3. אילו תוכניות הופעלו במוסדות החינוך כלקח מהממצאים?
       
       4. מה ייעשה לשיפור האקלים הבית-ספרי בחינוך הערבי בדרום?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. המחקר שעליו מבסס חבר הכנסת ברכה את השאילתא - אלימות במערכת החינוך תשס"ב - נערך על-ידי פרופסור רמי בנבנישתי, בהזמנת משרד החינוך. עצם עריכת המחקר והחשיפה הפומבית של ממצאיו הם חלק ממדיניות המשרד בהתמודדות עם תופעת האלימות בבתי-הספר. מחקר זה, השני בסדרה, מצביע על ירידה עקבית ומובהקת באלימות הבית-ספרית ברמה הארצית. פרופסור בנבנישתי אף קשר את הירידה באלימות הבית-ספרית עם הפעילות והתוכניות להפחתת האלימות שנקט משרד החינוך. לאור זאת, בולטת במיוחד העובדה שבמגזר הבדואי בדרום עדיין יש מקום לשיפור. 
       
       בעקבות פרסום הממצאים המדאיגים לגבי המגזר הבדואי בדרום התקיים מפגש ודיון במחוז הדרום, בחסות מנהלת המחוז ובהשתתפות כל המפקחים הכוללים, היועצים הבכירים, אנשי מטה השירות הפסיכולוגי-הייעוצי וכל המנהלים של בתי-הספר במגזר הבדואי, בהנחיית פרופסור בנבנישתי. הועלו דילמות לגבי דרכי הפעולה, והמחוז נערך להתמודדות עם הממצאים.
       
       נערכה השתלמות להכשרת רכזים חברתיים במגזר הבדואי וניתנה הדרכה לכמה בתי-ספר לקידום התחום החברתי-הערכי למניעת אלימות, לזיהוי מוקדי אלימות, והופעלו תוכניות שונות למניעת אלימות. בשיתוף עם המשטרה החל המחוז בהנהגת תוכניות התערבות ברמה היישובית להפחתת האלימות, כפי שאפרט בהמשך; זוהו בעיות המצריכות טיפול, נדונו דרכי טיפול, ובחודש מרס 2004 החלה ההיערכות לתוכנית התערבות מערכתית הפועלת בראייה הוליסטית, תוך מיקוד העשייה בפעילות בני-הנוער בתוך בתי-הספר ומחוץ לבתי-הספר, בשמירה על רצף מבוקר עד ערב.
       
       בחטיבות הביניים תוגברה פעילות של"ח וידיעת הארץ, מתוך מטרה להפנות את בני-הנוער לפעילות חברתית-ערכית. כל בתי-הספר היסודיים הגדירו יעד מרכזי לשיפור האקלים הבית-ספרי ולמניעת אלימות, הוגדרו תוכניות עבודה למימוש היעד, כאשר האחראי להטמעתן הוא מנהל בית-הספר. הוקמו 23 סניפים של תנועת "הצופים" ברשויות שבמגזר הבדואי.
       
       2. נוספו שני תקנים ייחודיים לפיקוח במגזר הבדואי בתחום החברתי, האחד אויש והשני בתהליך איוש. בשנת הלימודים תשס"ה ייתוספו עשר משרות של מדריכי של"ח וידיעת הארץ בחטיבות הביניים, והמחוז יוסיף 720 שעות לתגבור לימודי ולצמצום פערים בשעות הפנאי במגזר הבדואי. בכוונת המחוז למנות יועץ בכיר למגזר הבדואי, שאחת ממשימותיו תהיה לעקוב אחר ביצוע התוכניות להפחתת האלימות ולהעריך את הממצאים. באוניברסיטת בן-גוריון נפתחה תוכנית ייחודית להכשרת פסיכולוגים - תואר שני - למגזר הבדואי.
       
       3. במסגרת תוכנית ההתערבות היישובית להפחתת האלימות נערכו והופקו התוכניות הבאות: "החוויה הבדואית" – תוכנית לבני נוער בסיכון ונוער מנותק, מתוך מטרה לצמצם ולהפחית את מעורבותם בפשיעה ובהתנהגות עבריינית, להקניית מיומנויות למידה וכישורי חיים, ולשילובם מחדש בחברה הנורמטיבית. "להיות מחויב לחוק" – תוכנית הסברה בנושא חוק לתלמידי ד'--ט', המופעלת במסגרת שעות חברה בבתי-הספר. התוכנית עוסקת, בין היתר, בצורך בחוק, בזכויות וחובות החוק במורשת הבדואית, בהיכרות עם החוק הישראלי ואכיפתו. התוכנית תופעל במסגרת שעות חברה בבתי-הספר. "מנהיגות מובילה נותנת יד לקהילה" – העצמת דור של מנהיגים צעירים שיהיו מעורבים ויתרמו לשיפור פני החברה והקהילה שבה הם חיים. התוכנית מאפשרת התפתחות אישית ומימוש עצמי. "בית-ספר קהילתי" – פיתוח בית-הספר התיכון כבית-ספר קהילתי שיהווה מוקד לפעילות פנאי לבני-הנוער מבוקר עד ערב. "פרויקט אמנות משותף" – קידום פעילות אמנותית משותפת בין המשטרה לבני נוער במגזר הבדואי במטרה לקדם את הדו-קיום בין האוכלוסיות השונות. כל זאת נוסף על התוכניות המובנות להפחתת אלימות המיושמות בבתי-הספר בכל המגזרים בארץ.
       
       4. כל הפעילויות שהזכרתי כורכות הפחתה בשיעורי האלימות עם שיפור האקלים הבית-ספרי. אנו עוקבים אחר יישומן ותוצאותיהן ומגיבים בהתאם. אנו מקווים שהיישום האינטנסיבי של פעילות להפחתת אלימות בבתי-הספר יביא לירידה משמעותית בשיעור האלימות בחברה בכלל ובבתי-הספר בפרט.
       
1871. פעילות כת הסיינטולוגיה במערכת החינוך
       
חבר הכנסת יצחק כהן שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       פורסם כי פעילים בכת הסיינטולוגיה התחילו להיכנס למערכת החינוך, כחלק ממגמתם להשפיע על תלמידים להצטרף לכת. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הידיעה נכונה?
       
       2. האם ידוע למשרדך על פעילי כת זו או כתות אחרות המשמשים כמורים?
       
       3. מה ייעשה למניעת הישנות מקרים דומים?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. משרד החינוך מוטרד מאוד מניסיונות חוזרים ונשנים של כתות שונות לפעול במערכת החינוך, והסוגיה נוגעת לתלמידים, למורים ולהורים גם יחד. אשר על כן יזם יושב-ראש המזכירות הפדגוגית דיון בנושא "בתי-ספר המייצגים אידיאולוגיות של כתות". בתום דיון ארוך ומפורט הוחלט להמליץ בפני המנהלת הכללית של המשרד, רונית תירוש, להקים ועדת קבע, שתורכב ממומחים חיצוניים, ושבין חבריה יהיו אנשי רפואה, אנשי פסיכולוגיה, אנשי דת, אנשי ציבור ואנשי חינוך, שתתכנס מעת לעת כדי לבדוק כל בקשה להקים בית-ספר והנוגעת לאידיאולוגיה של כתות. 
       
       עם זאת, כאשר מגיעה תלונה על הפצת חומר של כתות בבית-ספר, משרד החינוך בודק את פרטיה ומנחה את המפקח על בית-הספר לדאוג לכך שהחומר לא יופץ בשום דרך בקרב התלמידים.
       
1873. תוכנית מלגות של אוניברסיטת תל-אביב לתלמידים מצטיינים 
       
חבר הכנסת יאיר פרץ שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       אוניברסיטת תל-אביב מפרסמת תוכנית שמסגרתה יוענקו מלגות לתלמידים מאופקים המצטיינים בלימודי יהדות ומתחייבים ללמד במערכת החינוך שלוש שנים לפחות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם פרויקט זה מוכר על-ידי משרדך?
       
       2. אם כן – באיזו מערכת חינוך ילמדו הסטודנטים בתום לימודיהם?
       
       3. האם משרדך משתתף במימון הפרויקט, ואם כן – באיזה סכום?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       תחילה ברצוני להעמיד עובדות על דיוקן: "אופקים" הוא שמה של תוכנית לתלמידים מצטיינים ללימודי "יהדות כתרבות", ולא תוכנית לתלמידים מאופקים.
       
       1-2. משרד החינוך מקדם בברכה את התוכנית המתקיימת באוניברסיטת תל-אביב והמכשירה סטודנטים להוראת "היהדות כתרבות" במסגרת לימודי מורשת בבתי-הספר הממלכתיים. התוכנית עולה בקנה אחד עם הדגלים החינוכיים שהמשרד מניף מאז כניסתי לתפקידי. יתירה מכך, המשרד רואה עצמו גורם מרכזי בפיתוח ובניהול התוכנית וישתדל לסייע בשיבוץ הבוגרים עם תום לימודיהם בכיתות הגבוהות של מערכת החינוך הממלכתית כדי להנחיל את "היהדות כתרבות".
       
       3. משרד החינוך אינו משתתף במימון התוכנית.
       
1898. מחסור בכיתות לימוד במגזר הערבי
       
חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       לפי סקר שערך מרכז "מוסאוא" לזכויות המיעוט הערבי בקרב 50 מועצות מקומיות ערביות ושפורסם ב-4 ביולי 2004, במגזר הערבי חסרות כ-1,500 כיתות לימוד. הרשויות דיווחו גם שלא קיבלו השנה תקציבים ממשרדך לבניית כיתות לימוד חדשות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הנתונים נכונים?
       
       2. אם כן – מה עושה משרדך לפתרון הבעיה?
       
       3. האם משרדך אכן לא הקצה ולא העביר תקציבים לבניית כיתות חדשות?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       הריני להפנותך לדברי תשובתי מיום 12 ביולי 2004 על הצעה רגילה לסדר-היום שהגיש חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה בנדון.
       
       
1899, 1931. דברי מנהל מחוז הצפון במשרד החינוך על מספר התלמידים הערבים
       
חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       בריאיון שהתפרסם לאחרונה צוטט מנהל מחוז הצפון במשרד החינוך כאומר, כי הגידול במספר התלמידים הערבים בצפון הוא "תופעה שצריכה להדאיג את כולנו מהבחינה הלאומית", וכי "אין לנו רוב יהודי בגליל".
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה היא תגובת משרדך על דברים אלה?
       
       2. האם משרדך מתייחס לגידול במספר התלמידים הערבים בצפון כ"איום לאומי"? 
       
       3. האם ננקטו צעדים בעקבות הצהרות אלה?
       
       
חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       לאחרונה פורסם ריאיון עם מנהל מחוז הצפון במשרד החינוך, שבו הוא צוטט כאומר שהוא מודאג ממספר התלמידים הערבים במחוז ומכך שאין רוב יהודי בגליל. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הריאיון ידוע למשרדך?
       
       2. מה ייעשה בנדון?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       דבריו של מנהל מחוז הצפון, מר דוד וסרמן, הוצאו מהקשרם, ואני מצרה על כך. מר וסרמן מעולם לא טען שגידול במספר התלמידים הערבים בצפון מהווה "איום לאומי". יתירה מכך, במסגרת ימי היערכות של המחוז לקראת פתיחת שנת הלימודים תשס"ה הצביע מר וסרמן על נתונים עדכניים שלפיהם לראשונה חל גידול במספר התלמידים הערבים לעומת התלמידים היהודים במחוז הצפון, דבר המצריך התארגנות מתאימה, כמו תוספת מורים, בנייה של כיתות לימוד, התאמת תוכניות לימוד וכוחות הדרכה וכיוצא באלה, ולא היתה בדבריו שום קונוטציה דמוגרפית. 
       
       זו גם הזדמנות נוספת להמחיש את מדיניות ההעדפה המתקנת שהמשרד נוהג מאז כניסתי לתפקידי, והמחייבת את כל מנהלי המחוזות בתחומים הפדגוגיים והפיזיים, ולהלן אפרט. 
       
       המשך הפעלת תוכנית החומש במגזרים הערבי, הבדואי והדרוזי, למרות הקיצוצים הקשים שהושתו על המשרד, השקעת משאבים לבינוי במגזר הערבי והבדואי, מעבר לחלקם היחסי באוכלוסייה -  הם מהווים 21% מכלל האוכלוסייה, והמשרד משקיע במגזר בממוצע 33% מכלל תקציבי הבינוי - וכל זאת על מנת לסגור פערים שנוצרו משך שנים, ועל-פי מדיניות הממשלה. 
       
       עם זאת, למען הסר ספק, נתבקש מר דוד וסרמן לפרסם במקומון "כל העמק והגליל" מכתב התנצלות והבהרה שיזים אמרות לאומניות שיוחסו לו ושלא התכוון אליהן בדברים שצוטטו בשמו.
       
       
1913. מחסור במקומות התמחות לבעלי תעודת הוראה
       
חבר הכנסת דוד טל שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       פורסם כי בוגרים בעלי תעודת הוראה נדרשים על-פי הוראות משרדך להשתלם בתקופת הכשרה מעשית כתנאי הכרחי לעסקתם כמורים מן המניין, אך רובם אינם מצליחים למצוא בית-ספר שיקבלם לתקופת הכשרה זו ובעקבות כך אינם יכולים לשמש כמורים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הפרטים נכונים? 
       
       2. אם כן – כמה בוגרי לימודי הוראה לא עברו תקופת הכשרה מעשית?
       
       3. כיצד יפעל משרדך לתיקון מצב זה?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. כל בוגר מכללה, או אוניברסיטה, שהוא בעל תואר ותעודת הוראה, חייב בשנת התמחות בהוראה, סטאז', המתקיימת בשנת עבודתו הראשונה במערכת החינוך. שנת העבודה הראשונה יכולה להיות מייד עם סיום ההכשרה, או בכל מועד אחר שבו ימצא הבוגר עבודה. בשנת ההתמחות משתבץ הבוגר במקום עבודה פנוי, כמורה לכל דבר ועניין.
        
       נכון הוא שקיים קושי במציאת מקומות עבודה בהוראה בשנים האחרונות, בשל שינויים במערכת החינוך. עם זאת, כ-60% מהבוגרים במכללות - ביחס ל-80% בשנים הקודמות - השתלבו כמתמחים בשנת הלימודים תשס"ד מייד עם סיום הכשרתם, ובוגרים נוספים ישתלבו במועדים אחרים. אחוז זה, שהוא כ-3,500 מתמחים בתשס"ד, הוא אחוז גבוה ביחס לנתון העולמי. 
       
       יש לציין כי תקופת השיבוץ העיקרית היא בחודשים יולי–אוגוסט ואף בספטמבר, ולכן לגבי שנת תשס"ה מדובר בנתונים ראשוניים בלבד.
       
       אי-מציאת מקום עבודה אינה פוגעת בהשתלבות בסטאז'. בכל זמן שבו מתמחה ימצא עבודה וישתבץ, שנת עבודה ראשונה זו תיחשב לו כשנת סטאז'. כמו כן, ללא קשר לסטאז', זכאי הבוגר לתואר ולתעודת הוראה מן המכללה, או האוניברסיטה, גם אם לא השתבץ לסטאז'.
       
       2. המושג "הכשרה מעשית" מתייחס לעבודה מעשית במהלך לימודי ההכשרה להוראה. הכשרה מעשית עוברים כל הסטודנטים להוראה. הקושי הוא, כאמור, במציאת מסגרת מאושרת להתמחות בהוראה.
       
       3. מגמת המשרד היא להרחיב את מכסות הפורשים ובכך לאפשר למורים חדשים להיכנס למערכת החינוך.
       
1930. רישום תלמידים ערבים לבתי-ספר בחיפה
       
חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שרת החינוך, התרבות והספורט
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       תלמידים ערבים בחיפה נרשמים על בסיס על-אזורי ומשויכים לאזור נפרד, ואילו התלמידים היהודים נרשמים על בסיס חלוקה גיאוגרפית. ועדת-דברת ממליצה לבטל את חטיבות הביניים בעיר ולרשום תלמידים לפי חלוקה גיאוגרפית. משרד החינוך דחה את בקשת ועד ההורים הערבים ליישם את ההחלטה בשנת הלימודים הקרובה. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה הן הסיבות לסירוב זה?
       
       2. מה נעשה למען שיפור החינוך הערבי בעיר?
       
תשובת שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       הריני להפנות תשומת לבך לדברי התשובה על הצעות דחופות לסדר-היום בנושא, שניתנו במליאה ביום 21 ביולי 2004.

שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
	אדוני היושב-ראש, אני רוצה, ברשותך, לומר דבר אחד מעל הדוכן הזה, ואני לא אגזול את זמנם של חברי הכנסת שממתינים פה, אבל בכל זאת אני חושבת שראוי לומר אותו. היו כאן היום, אדוני היושב-ראש, 33 שאילתות, שעל כולן באתי מוכנה להשיב, וגם בזמן, באופן מפתיע אולי או לא מפתיע.

נסים זאב (ש"ס):

	השאילתא שלי - - -

שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:

       אף לא אחד מ-33 או פחות מחברי הכנסת אשר הגישו את 33 השאילתות האלה, למעט חבר הכנסת נסים זאב, שלא היה כאן בזמן שהועלתה השאילתא שלו, אבל הוא נמצא כאן כרגע - ובכן, אף אחד מהם לא טרח להישאר כאן כדי לשמוע את התשובות. 
       
       אדוני היושב-ראש, גם אני הייתי חברת כנסת. לא נולדתי כאן בתוך הכנסת כשרה בממשלה - - -
       
גדעון סער (הליכוד):

       אל תשתמשי בזה.
       
שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       כן, זה נכון.
       
קריאה:
       
       - - -
       
שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:
       
       לא נכון, ממש לא נכון. לפני היה צריך להשיב רק השר ישראל כץ, אבל זה היה שש שאילתות, זה לא ממש רלוונטי, זה ממש לא נכון.

       מכל מקום, אני רוצה לומר פה, שאני רואה בזה זילות של מוסד השאילתות וזלזול של חברי הכנסת בשאלות שהם עצמם שואלים. אני לא זוכרת שנתקלתי אי-פעם במצב כזה, שכזאת כמות של שאילתות ברצף כזה - פשוט לא היה אף חבר כנסת שטרח להישאר. 
       
       אני רוצה להציע, אדוני יושב-ראש הקואליציה, וגם לסגנית מזכיר הכנסת, אני רוצה להציע שחבר כנסת שמגיש שאילתות ולא נשאר כדי לשמוע את התשובה עליהן, קודם כול זה ייגזר ממכסת השאילתות שלו, כמובן, אבל זה לא ילך לפרוטוקול. אם הוא רוצה באמת תשובה, במחילה יואיל או תואיל להיות כאן בכנסת ולקבל תשובה. אין שום הצדקה לבזבז את זמנם של שרים - - -

גדעון סער (הליכוד):

       גברתי השרה, את נוזפת עכשיו באלו שנשארו. זאת מורה שנוזפת בתלמידים שהגיעו לשיעור.

שרת החינוך, התרבות והספורט לימור לבנת:

       חבר הכנסת סער, אני לא נוזפת בכם בכלל. אני פניתי אליך כאל יושב-ראש הקואליציה ואל סגנית מזכיר הכנסת בהצעה לבחון את האפשרות לחסוך - אני מבקשת באופן רשמי גם - לא לאפשר העברת תשובות לפרוטוקול. מי שמגיש שאילתא ולא טורח להישאר, אלא אם כן יש סיבה מיוחדת, יואיל בטובו לא גם לבזבז את זמנם של השרים, שלא יצטרכו לשבת כאן ולהמתין. אני לא חושבת שאני צריכה להישאר כאן עד אמצע הלילה כדי לענות על שאילתות כשאין למי לענות. תודה רבה, וסליחה שגזלתי את זמנכם בשתי דקות האלה. תודה רבה.

זאב בוים (הליכוד):
       
       אני הייתי מחמיר עוד יותר - הייתי מונע חצי שנה שאילתות - - -
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אתם חושבים שכל החיים תהיו שרים? תהיו חברי כנסת.

נסים זאב (ש"ס):

       מי שלא יהיה פה, אפשר להפליק לו סטירה.

       
הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/51).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מיכאל נודלמן:

       אנו עוברים להצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004, של חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אם אפשר לבקש שקט, רבותי. גברתי השרה, אם אפשר.
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו משלימים היום שלב ראשון וחשוב במהלך שנמשך קרוב לשנה וחצי במסדרונות הכנסת ובמסדרונות הממשלה לחקיקת הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004. אנחנו מביאים את ההצעה למליאה לקריאה ראשונה. 
       
       אני רוצה לומר, שהחוק הזה בא לעשות מעט מזעיר מהצדק שמגיע ללוחמי צבא דרום-לבנון ובני משפחותיהם, צבא שלחם לצדנו כתף אל כתף והגן על גבולה הצפוני של מדינת ישראל שנות דור. כל מי שעוסק בגורלם של אנשי צד"ל יודע עד כמה הסוגיה הזאת סבוכה מבחינה חברתית, מבחינת קליטה, תעסוקה, פרנסה, כבוד, היבטים פסיכולוגיים ומשפחתיים. הרבה מאוד מאנשי צד"ל שנשברו כאן וחזרו ללבנון נבלעו, ולא נודע אודותם ולא נודעו עקבותיהם וגורלם, ולצערנו הרב חלקם נמצאים במצב כמעט בלתי אפשרי.
       
       אני מלווה את הנושא הזה קרוב לשנה וחצי, ואני אומר לכם, שזה קורע לב. נכון, יש כאלה שהצליחו  להקים פה בית, לטעת עץ ולחיות חיים נורמליים, אבל הם מתי מעט. השאר נמצאים פה, לבם כאן וגופם שם. משפחותיהם שם והם בקצה השני של הגבול, והמצב קשה מאוד. 
       
       לפיכך, הצעת החוק באה להסדיר את מעמדם של אנשי צד"ל ומשפחותיהם המתגוררים בישראל במועד כניסתו של החוק לתוקף. על-פי הצעת החוק, היא תחול גם על מי שככלל מתגורר בישראל, אך במועד סמוך לכניסתו של חוק זה לתוקף היה לזמן קצוב ובאופן זמני מחוץ לישראל. 
       
       אני רוצה לומר כמה דברים על הצעת החוק עצמה. היא נדונה בוועדת הכספים של הכנסת לאחר דיונים ארוכים מאוד בקריאה הטרומית ולאחר הסכמות שהשגנו עם הקואליציה בראשותו של גדעון סער, ואני מודה לו על כך, ועם אנשי האוצר ומשרד המשפטים. 
       
       הצעת החוק מגדירה קודם כול מי הוא איש צד"ל. בהצעת החוק מוגדר איש צד"ל כמי שמתגורר בישראל ושירת בצד"ל, לרבות במנגנון הביטחון בצבא דרום-לבנון, בגורמי הסיוע האזרחי ובגורמים אחרים בדרום-לבנון, שעמדו בקשר עם זרועות הביטחון של מדינת ישראל, כמפורט בחוק. 
       
       החוק, ראשית כול, עושה צדק בכך שהוא מאפשר לאנשי צד"ל ליהפך לאזרחים ללא מגבלה. בעצם הוא אומר לאנשי צד"ל: אחים אתם, אתם שווי זכויות וחובות במדינת ישראל. סעיף 3 לחוק קובע, כי על אף האמור בכל דין, שר הפנים יקנה אזרחות לאיש צד"ל, לבן זוגו, הורהו או ילדו המתגוררים בישראל ומבקשים להיות אזרחים לפי חוק האזרחות, אף אם הם אינם שוהים בישראל במשך שלוש שנים מתוך תקופת חמש השנים שקדמה ליום הגשת הבקשה. החוק גם מאפשר להם לקבל אשרת קבע, רשיון לישיבת קבע, אם הם יעדיפו את החלופה הזאת. 
       
       החוק עושה צדק גם עם המשפחות השכולות של לוחמי צד"ל ועם החיילים הנכים של לוחמי צד"ל, והוא משווה אותם בצורה מלאה ומוחלטת לחיילי צה"ל. הוא משווה אותם לתחולת החוקים של חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י-1950, ועם חוק הנכים (תגמולים ושיקום), התשי"ט-1959 [נוסח משולב]. בכך לפחות ירגישו אנשי צד"ל שדמם שווה לדמם של חיילי צה"ל. 
       
       הגענו לנושא שעוסק במענק. ניסיתי בחוק המקורי לאפשר לאנשי צד"ל לקבל גמלאות וקצבאות, אולם משרד האוצר נעמד על הרגליים האחוריות מסיבות תקציביות, וגם משרד הביטחון החרה החזיק אחריו. אשר על כן, הפתרון המוצע הוא מענק הוקרה לחיילי צד"ל; מענק הוקרה שבבסיסו 40,000 שקל לכל חייל מחיילי צד"ל ולאחר מכן שלוש משכורות לכל שנת שירות – לחיילים ששירתו, בממוצע, 12 שנה זהו סכום מכובד מאוד. לכן קבענו, על-פי דרישת האוצר, כי שר הביטחון ושר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, יקבעו בתוך 30 יום מיום תחילתו של חוק זה, שתשלום המענקים האמור ייפרס לתקופה מסוימת שלא תעלה על עשר שנים. 
       
       מטרתנו היא זאת: האוצר דרש שהמענק ייפרס על פני עשר שנים, ואולם ברור לחלוטין שחייל ששירת תקופה קצרה צריך לקבל את כל הכסף כמה שיותר מהר, בתשלום אחד או שניים. אי-אפשר לפרוס את זה. זה יהיה אבסורד, מגוחך. הוא צריך להקים עם זה עסק, צריך לשמור לו לקבלת משכנתה, אולי לחינוך או לרכישת מקצוע. לכן אנחנו מקווים שבוועדת הכספים של הכנסת נגיע להסדרים עם האוצר כך שתישמר נוסחה הוגנת כלפי אלה שצריכים לקבל את הכסף מייד, והפריסה תהיה לגבי אלה שסכומם גדול והיא תהיה מעין אנונה חודשית שתשולם להם באופן קבוע. 
       
       הגענו גם להסדר – אני מודה לנציב מס הכנסה איתן רוב ולצוותו, למינהל הכנסות המדינה ולביטוח הלאומי – שכל התשלומים האלה יהיו פטורים ממס. סעיף 12 לחוק קובע, כי מענק ההוקרה והמענק הנוסף לא ייחשבו כהכנסה לעניין הזכאות לקבלת קצבאות מהמוסד לביטוח הלאומי, שהן גמלה מכוח חוק הבטחת הכנסה וגמלה מכוח ההסכמים בדבר מתן גמלאות שנערכו לפי סעיף 9 לחוק הביטוח הלאומי. כמו כן קובע הסעיף, כי מענקים אלה לא ייחשבו כהכנסה לעניין פקודת מס הכנסה, תשלומי חובה או היטלים אחרים. דהיינו, לא יניחו יד על התשלומים האלה. הם יהיו נטו והם ישולמו לחיילי צד"ל. 
       
       במהלך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית תבחן ועדת הכספים את הצורך בהוראה שלפיה המענקים לא ייחשבו כהכנסה לעניין פקודת מס הכנסה, לאור התחייבותה של המדינה להסדיר נושא זה שלא בחקיקה. אכן, הגיע מכתב בנושא זה לחברי ועדת הכספים עם התחייבות. 
       
       אנחנו נעבור להליך טיפול בחוק לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ובו, אני מקווה, גם נצמצם לוחות זמנים וגם נוסיף כמה נושאים שעלו, כגון: תונפק תעודה לחיילי צד"ל כך שידעו שהם היו חיילי צד"ל. יש נושא שהוא כאוב מאוד אצל לוחמי צד"ל, וזהו נושא השיכון בדיור הציבורי. לא ניתן להשיג דירות, וזו אחת הבעיות העיקריות. 
       
       לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר תודה ליושב-ראש הקואליציה גדעון סער על ההסכמות שהשגנו אתו, לאנשי האוצר בראשות הממונה על התקציבים קובי הבר וסגנו הראל בלינדה וצוותם, לנציבות מס הכנסה, למשרדי הממשלה השונים שאתם ניהלתי משא-ומתן מתיש וקשה, לעורך-הדין גידי פרישטיק וצוותו, שעמלו קשה מאוד על החוק הזה בהתנדבות יחד עם קבוצה גדולה מאוד של מתנדבות ומתנדבים, שמבינים שצריך לעשות צדק, לעמותת "ידיד", וכמובן לחברינו מצד"ל, אחים לנשק, ובני משפחותיהם, שהם ראויים לכך שנגיד להם תודה ונהפכם לאזרחים שווי זכויות וחובות, אותם ואת ילדיהם, שכן מדינת ישראל חבה להם חוב גדול מאוד. תודה רבה, אדוני היושב-ראש. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. חברי הכנסת, יש פה רשימת דוברים. חבר הכנסת יחיאל חזן - אינו נוכח. חבר הכנסת  מוחמד ברכה - אינו נוכח. חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח. חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח. חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח. חבר הכנסת דניאל בנלולו - אינו נוכח. חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת רוחמה אברהם, חברי חברי הכנסת, אני רוצה ראשית לברך את חברי, חבר הכנסת יצחק הרצוג, על הצעת החוק הזאת. אני חושב שזאת הצעת חוק ראויה מאוד, ערכית מאוד, חשובה מאוד, לצערי מאוחרת, אבל לא באשמתך. אני סבור שממשלות ישראל מאז היציאה מלבנון, קודם כול ממשלת ברק ואחר כך שתי ממשלות שרון, היו צריכות ליזום שורת הסדרים בחוק כדי שאנשי צד"ל שהגיעו אלינו לא ירגישו אזרחים סוג ב'. יש לנו חוב מוסרי מהמדרגה הראשונה כלפיהם, ואני חי בתחושות מאוד קשות על רקע העובדה שהאנשים האלה, חלק מהם לפחות, אני מקווה שלא כולם, חשים דחויים, לא מוערכים, אזרחים סוג ב', "פראיירים", בבחינת הכושי עשה  את שלו, הכושי יכול ללכת. אלה דברים שלא מתאימים לנו. אני זוכר שיורי שטרן בשעתו נאבק על זה, אבל זה לא התקדם. 
       
       החוק הזה מתקדם לאטו, ואני מקווה מאוד שעם חזרת הכנסת מהפגרה נוכל להצביע עליו בקריאה שנייה ושלישית ובאמת לסגור מעגל, שחשוב לסגור אותו מהר ככל שאפשר. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה. אחריו – חברי הכנסת טלב אלסאנע, אריה אלדד, איוב קרא, אורי אריאל, חיים אורון ודליה איציק. 
     
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עליתי אך ורק כדי לברך את חבר הכנסת הרצוג על הצעת החוק. 
       
       מאז היציאה מלבנון אנחנו חיים בהרגשה לא נוחה. ההרגשה הזאת ליוותה אותנו  קודם כול בצורת היציאה; אני לא מדבר כרגע על צורת היציאה של כוחות צה"ל, אלא בעיקר על מה שקרה עם אנשי צד"ל באותם ימים אפלים מבחינתי, כאשר אנשים עמדו על הגדר ולא ידעו אם להיכנס או לצאת, באותם ימים שבהם מדינת ישראל לא נערכה לקבל אותם כראוי. כמובן, אחר כך נעשו ניסיונות לתקן את הרושם ולסייע להם, אבל כולנו יודעים שעד היום בעצם לא מצאנו פתרון ראוי. אני חושב שהצעת החוק הזאת מחזירה קצת את הפנים המוסריות למדינה. אנשים שהיינו חייבים להם כל כך הרבה מבחינת שיתוף הפעולה שהיה בין מדינת ישראל לבין אנשי צד"ל, מבחינה מסוימת ממש שותפות של דם. היינו חייבים לעשות את זה. 
       
       אני מצטרף למה שאמר חבר הכנסת פינס, שאנחנו עושים את זה באיחור של שלוש ממשלות,  אבל טוב מאוחר מאשר אף פעם לא. אני רוצה לברך אותך על היוזמה, על העשייה, וכמובן אני אתמוך בהצעה. תודה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת לוי. חברי הכנסת טלב אלסאנע ואריה אלדד - אינם נוכחים. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה. 

איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח ועצוב. השמחה שלי מהולה בעצב, כאשר אחרי כל כך הרבה שנים אנחנו אולי מתקרבים למתן זכויות אלמנטריות לידידי ישראל. אני לא אשכח את היום הזה שעמדתי בשער-פאטמה יחד עם חברי כנסת נוספים ואנשים שם ישבו עם מזוודות, והזכירו לי ימים אפלים של העם שיושב פה בציון, ולא ידעתי איך להגיב. אנשים רוצים לברוח מה"חיזבאללה", אבל לא מאפשרים להיכנס לישראל. אלה אנשים שנלחמו אתנו כתף אל כתף, אנשים שהיו בעלי גאווה צה"לית על יחידתם האורגנית שקראו לה צד"ל, אבל בפועל זו היתה אוגדה אורגנית של הצבא. צר לי שהיה צריך כל כך הרבה זמן כדי לעשות את זה, שכן כולם ניסו להתחמק. 
       
       עוד לפני שהם הגיעו לכאן שאלתי בוועדת החוץ והביטחון את אהוד ברק, אז ראש הממשלה, אם אפשר לשער מה יקרה עם אנשי צד"ל, אבל  איש לא ידע עד הלילה הארור ההוא אם אנשי צד"ל יגיעו לישראל או לא. 
       
       אני שמח שבוז'י הרצוג מביא את הצעת החוק הזאת, שממתיקה קצת את הגלולה המרה, אבל לדעתי חטאנו בכך שלא מיסדנו מההתחלה את הקבוצה הזאת. מדובר בכ-4,000 איש שנשארו כאן, שמספרם בעצם אפילו לא מגיע למספר העולים שנקלטים במשך חודש אחד בישראל. בכל פעם היה תעלול אחר, פעם הקימו להם את המינהלת, פיצלו, אנשים ממינהלת ולא מינהלת, אנשי ביטחון ולא ביטחון. כל פעם ששאלת מישהו, נאמר לך שזה לא יפה ללכת לחקיקה, כי לא מכובד כלפי אנשים כאלה לכפות עלינו לעזור להם. היו כל מיני תירוצים כדי לא להוציא את האגורות הללו ולעשות את מה שמתחייב מהחובה המוסרית כלפי אוהדי ישראל. הרי מי במזרח התיכון נחשב לידיד ישראל? כמה ידידים יש לישראל במזרח התיכון? 
       
       אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לכם, שגם הצעת החוק הזאת, שהיא בעצם פשרה עם הממשלה, אינה עונה על הצרכים של אנשי צד"ל, צריך עוד דברים. אני מקווה שבהצבעה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בכל זאת יהיו כאלה שיחשבו על העתיד, מה יהיה אם חלילה נצטרך לפעול עם ידידים באזור הזה. לכן, בדיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, חבר הכנסת הרצוג, ידידי, אני רוצה לנסות יחד אתך לתקן את הצעת החוק. עם כל הכבוד להסכמות שהגעת אליהן עם המדינה, לדעתי זה השאיר משקעים עמוקים בקרב אנשי צד"ל, וראינו את זה, כי זה לא נותן פתרון סופי ונכון לסוגיה הזאת. יחד נפעל כדי להמתיק עד כמה שאפשר את הגלולה המרה לידידי ישראל, היחידים שהיו לנו באזור הזה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה.  חבר הכנסת אורי אריאל. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית ברכות לחבר הכנסת הרצוג על החוק החשוב הזה. יש כאן תיקון של עוולה גדולה מאוד. חבל שזה לא נעשה קודם, אבל טוב מאוחר מאשר אף פעם לא. 
       
       הדבר חשוב אף יותר כאשר הוא נעשה לאלה שאינם דווקא בני עמנו ואינם דווקא אזרחינו או היו אזרחינו, אלא אנשים  שסיכנו את חייהם ממש ואת חיי משפחותיהם לטובת העם היהודי, בגדר צדיקים. אנשים שמגיע להם יותר ממה שאנחנו נתנו, ואולי אפילו יותר ממה שאנחנו מוכנים לתת עכשיו. 
       
       זו צריכה להיות מסקנה וידיעה להבא, שדברים כאלה אסור שיקרו שוב לנו, היהודים. אם יש וכאשר יש אנשים שעוזרים לעם ישראל בכל תחום, הם ראויים לעזרה ולסיוע עד סוף הימים, ולא בבחינת "השתמש וזרוק", כלומר שכשנוח לנו - זה טוב והם חשובים, וכשלא צריך אותם - זה לא מעניין אף אחד. היות שגם היום אנחנו נעזרים באנשים כאלה, חשוב שהם ידעו שמדינת ישראל לא תעזוב אותם גם בימים קשים, גם בימים שאולי כבר לא צריך אותם והם נתקעים ונעשים כאילו ספחת על ישראל. אבל  לא כך היא, הם ראויים לכל הוקרה. 
       
       אני רוצה לנצל את השניות הבאות לומר מלת עידוד וחיזוק לתושבי שדרות שעומדים בקו האש בימים ובלילות אלה. ברוך השם, עוד נס קרה הלילה. הירי נמשך ותושבי שדרות הוכיחו שהם עומדים  ויעמדו. עם זאת, בוודאי ראוי שממשלת ישראל תסייע להם יותר ותחזק אותם ואת האחרים. גם חשוב שלא להפלות  אזרחים אף שהם גרים במורג, בנווה-דקלים או בכל מקום אחר. דמם של ילדי גוש-קטיף אינו סמוק פחות משל ילדים אחרים במדינת ישראל. נכון לעכשיו, משרד ראש הממשלה עושה מאמצים לעשות הבדלה כזאת בין ילדים לילדים. זה דבר חמור, שנדמה לי שכל אחד בבית הזה צריך להתקומם נגדו ולא לאפשר את זה. 
       
       לסיום שלוחה ברכתי לכל המשתתפים בחגיגת הזמר בט"ו באב בגוש-קטיף. עלו והצליחו. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה.
       

מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת 

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת. 
       
סגנית מזכיר הכנסת רות קפלן:
       
       תודה רבה. 
       
       ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –
       
       לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 94), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת הפנים ואיכות הסביבה; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 42), התשס"ד-2004, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט. תודה רבה. 
       


הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004 
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח. חברת הכנסת דליה איציק - אינה נוכחת. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה - אינו נוכח. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור - אינו נוכח. חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה למחות על ההתנהגות של שרת החינוך, שצריכה לשמש דוגמה אישית לחינוך. באיזו זילות היא פוגעת בחברי הכנסת. אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהרבה פעמים היה מצב הפוך, שחברי הכנסת היו והשרים לא באו לענות על שאילתות והיושב-ראש מצא לנכון לגעור בשרים שלא מגיעים. דבר נוסף, כאשר ביקשתי מהשרה לענות על השאילתא שלי, ואני הייתי נוכח באולם, יכול להיות שלא שמעתי את שמי באותן שניות, היא לא מצאה לנכון, ובמקום לענות על שאילתא, היא העדיפה לא לענות ולהתעלם ממני ולפגוע גם במי שנמצא וגם במי שלא נמצא. חבל שכך קורה, וזה פרצופה של הממשלה הזאת, איך שהיא מתנהגת לא רק כלפי חברי הכנסת אלא כלפי כלל הציבור בישראל.
       
       היום אנחנו פורעים חוב היסטורי לחיילי צד"ל, בתום מאבק של שנים, של אותם חיילים שעברו לישראל. הם נאלצו להגיע לישראל. אני חושב שכולנו צריכים להכיר טובה לחבר הכנסת יצחק הרצוג, שסוף-סוף שכנע את הממשלה האטומה הזאת שתסכים להצעת החוק הזאת. 
       
       אני זוכר שקיימנו סיורים רבים. איוב קרא היה חבר השדולה ויושב-ראש השדולה, וראינו את מאבקם הצודק של חיילי צד"ל, שנותרו בישראל לא משום שהם רצו להגיע לכאן להיות אזרחים, אלא משום שהם היו צריכים לחשוש לחייהם ולגורלם. ראינו מצבים קשים, שראש המשפחה היה פה וכל המשפחה נשארה שם. האיום לשפוט אותו, ואפילו היו מאוימים בדיני מוות, זה מה שחייב אותם להישאר במדינת ישראל. 
       
       במקום לתת להם חסות, כי בסופו של דבר, אם אנחנו נתבונן, מאות ואלפי חיילי צה"ל ניצלו בגלל אותו מאבק משותף - חיילי צד"ל בעצם לקחו חלק במערכה הזאת. זו היתה מלחמה של מדינת ישראל נגד ה"חיזבאללה". הם הובילו את המאבק הזה והיו להם מאות הרוגים. בכך חסכנו הרבה קורבנות, שחלילה וחס היו יכולים להיפגע.
       
       אדוני היושב-ראש, יש הבדל בין אותם זרים שבאים לשרת במדינת ישראל ובאים לקבל אזרחות ובין אנשי צד"ל. בזה אנחנו היום מכירים - כבר יש חוק שמכיר בזה שמי ששירת בצה"ל, אף שהוא נקרא זר, בכל זאת מכירים בו. על אחת כמה וכמה אותם חיילי צד"ל שמסרו את עצמם ונאלצו להגיע לכאן רק משום שהיו נרדפים, אנחנו חייבים לתת להם אותן זכויות, להכיר בהם כלוחמים ולהעניק להם את תעודות הזהות הכחולות והקצבאות של הביטוח הלאומי, וכן שיהיו זכאים לפיצוי חד-פעמי בגין אובדן רכוש - - -
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תסיים בבקשה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       - - - בגין אובדן רכוש, כאב וסבל. תודה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חבר הכנסת ישראל אייכלר - אינו נוכח. חבר הכנסת יגאל יאסינוב - אינו נוכח. חבר הכנסת אבשלום וילן - אינו נוכח. חבר הכנסת יורי שטרן - אינו נוכח. 
       
       גם אני רוצה לברך את חבר הכנסת יצחק הרצוג על החוק הזה. אני חושב שאת זה היתה צריכה לנסח הממשלה. אני מבין כמה דברים וכמה קרבות היה צריך לעשות חבר הכנסת כדי להגיע למצב הזה. תודה רבה על החוק.
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       תודה רבה לך. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חברי הכנסת, אנחנו סיימנו את הדיון ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, התשס"ד-2004, של חבר הכנסת יצחק הרצוג. בבקשה.

הצבעה מס' 23
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12
 נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם, 
התשס"ד-2004, לוועדת הכספים נתקבלה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       בעד - 12, אין נגד ואין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק התקבלה ותעבור לוועדת הכספים. תודה.
       

הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/52).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004, של חברת הכנסת רוחמה אברהם - קריאה ראשונה. בבקשה.
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, "למנהלת אסתר שלום רב. אני, תלמידת כיתה א', מודה לך על האוכל הטעים שאתם נותנים לנו ואני רוצה שתמיד ייתנו אוכל טעים. אני כבר לא רעבה. בבית, אמא שלי שמחה. אוהבת אותך". את הפתק הזה, חברי חברי הכנסת, כתבה תלמידת כיתה א' בבית-הספר בביתר-עילית, יישוב שנכלל בפיילוט של פרויקט ההזנה. זה היה בסיום השנה, חבר הכנסת שרון. המכתב הקצר הזה, של ילדה בת שש, הוא תמצית חשיבותה של הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, המונחת על שולחנכם היום לקריאה ראשונה. 
       
       הצעת החוק הזאת מבטאת אמירה מפורשת וברורה של ראש הממשלה וסיעת הליכוד, שבמדינת ישראל לא יהיו ילדים רעבים. אתמול היה יום של בשורה ענקית לאותן משפחות, לאותם ילדים שבאים ממשפחות מצוקה, שהחל מתחילת שנת הלימודים הקרובה הם לא יהיו יותר רעבים. ראש הממשלה אימץ את מפעל ההזנה, ו-170,000  ילדים, החל מחודש אוקטובר, יזכו לקבל את המנה החמה. 
       
       לכן, חברי מהאופוזיציה, לכל המקטרגים והמשמיצים את מפעל ההזנה, את המפעל החשוב הזה - - - 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
- - -
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       לא, אתם לא דיברתם, אתם בסדר. אני מדברת על אותם חברי כנסת שלא השלימו עם העובדה שהצעת חוק מסוימת לא עברה. 
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       בצדק הם לא השלימו. צדקו. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אני חייבת להזכיר לחברי חברי הכנסת, חבר הכנסת הרצוג, שמי שהריצה את הצעת החוק הזאת זו עמותת "ידיד", ואתה ודאי מכיר אותה, נכון? זו עמותה שמתחסדת, עמותה שלא כל כך שמאלנית אבל יותר מדי שמאלנית, עמותה שבזמנה הריצה גם את ברק. היא לא עושה ולא נוקטת שום יוזמה שמאלנית - -
       
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       הלוואי שהיית יודעת מה הם עשו.
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - לא עושה שום דבר, היא רק עורכת מאתמול מסע תעמולה שאין כדוגמתו. זה פשוט חרפה ובושה לאותה עמותה, שהיא בעצמה מתחסדת.
       
שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
       
       איזו עמותה זאת?
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       עמותת "ידיד", שמי שמנהל אותה זה רן מלמד, שבזמנו הריץ את ברק דרך הקרן לישראל. הכול דרך עמותות.

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       הלוואי שהיית יודעת מה הם עושים. למה את עושה את זה?
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אתה יודע, חבר הכנסת בוז'י הרצוג, האויב של הטוב הוא הטוב ביותר. ולפעמים גם הטוב ביותר נמצא אי שם, כפנטזיה, פנטזיה שלא ניתן לממשה. ואני שואלת אתכם, חברי חברי הכנסת, האם המצב הכלכלי שלנו הוא טוב עד כדי כך שנוכל להחיל את מפעל ההזנה בכל הארץ? האם הילד בכפר-שמריהו זקוק למנה חמה כמו שהילד בביתר-עילית זקוק לה, או כמו אותו ילד מאזור מצוקה? 

	לכן, אני חושבת שהגיע הזמן להיות מעשיים ולא פנטזיונרים, ותפנימו את העובדה, גם אם היא לא מוצאת חן בעיניכם, שהמטרה היא לטפל באותם ילדים רעבים בראש ובראשונה, וראש הממשלה וממשלת ישראל מחבקים את אותם ילדים ונותנים להם תקווה והזדמנות שווה. 

	אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחודשים האחרונים נערך פיילוט בשמונה ערים. במסגרתו קיבלו מדי יום כ-22,000 ילדים ארוחת צהריים חמה בבית-הספר, והמבצע הזה הוכתר בהצלחה. מנהלי בתי-ספר, מורים, ראשי הרשויות וכל העובדים שהשתתפו בפרויקט קיבלו מאות מכתבי תודה מהתלמידים ומהוריהם. אחת האמהות כתבה למנהל בית-הספר שבו לומדים שני בניה באלו המלים: "כולי תפילה לה' יתברך כי הפרויקט יצליח ויישא ברכה, מפני שלמשפחה במצב שלנו הארוחות האלה הן פשוט הצלה". אנחנו לא רוצים לראות ילדים רעבים וקשה לנו לראות את התופעה הזאת, אבל הכי חשוב - שאנחנו מפנימים את העובדה הזאת ומטפלים בזה. המלים האלה ממחישות בפשטות את הצורך הדחוף בהתערבות שלנו, שכן "המציל נפש אחת מישראל, כאילו הציל עולם ומלואו". 

	הצעת החוק שונה בתכלית מהצעות חוק אחרות שעסקו בנושא, כי היא מסירה את המימון מכתפיהם של ההורים, אשר ממילא נתונים במצוקה כלכלית ולא מצליחים לספק אפילו את צורכיהם הבסיסיים של ילדיהם. הצעת החוק הופכת את היוזמה לפרויקט לאומי שכל אחד ואחד מאזרחי המדינה יוכל ליטול בו חלק. היא קובעת שתוקם קרן ממשלתית שתרכז את כל התרומות והמשאבים הכספיים לצורך הזנת הילדים. כל אזרח באשר הוא יוכל לתרום למען המטרה הנעלה הזאת. עוד קובעת ההצעה, כי שרת החינוך, באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, תקבע את האזורים הזכאים לארוחות יומיות, תוך מתן עדיפות לשכונות או ליישובים הזקוקים לסיוע. 

       הצעת החוק החשובה הזאת תורמת רבות באספקטים שונים של החינוך. היא תספק לילדים את הצורך הבסיסי לקיומם ולהתפתחותם ותמנע מהם את הרעב. היא תקטין את תופעת ההיעדרויות שנגרמה בגלל הבושה שחשים תלמידים שאין להם מה לאכול. היא תיצור מצב שבו התלמידים יפנו את לבם וראשם לרכישת חינוך ודעת מתוך שובע ונחת, ובלי להיות טרודים במחשבה מנין ישיגו את ארוחתם. 
       
       חברי חברי הכנסת,  מפעל ההזנה יצא לדרך בתחילת שנת הלימודים, והצעת החוק הזאת מגבה את מפעל ההזנה. אני סבורה שעל כולנו, על כל חברי הבית הזה, לתמוך בהצעה הזאת על מנת  שהמפעל הזה יצא לדרך. ואין לי צורך להאריך במלים. אדוני היושב-ראש, תודה רבה. 
       
       חברי חברי הכנסת, כשאופיר פינס עולה לדוכן אני נוטה להקשיב לו, מה שהוא לא עשה בנאום שלי, וחבל. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       משום שחבר הכנסת סער הפריע לי. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חברי הכנסת, יש רשימת דוברים. חבר הכנסת מוחמד ברכה - אינו נוכח. חבר הכנסת עסאם מח'ול - אינו נוכח. חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח. חבר הכנסת אחמד טיבי - אינו נוכח. חבר הכנסת דניאל בנלולו - אינו נוכח. חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת רוחמה אברהם, חברי חברי הכנסת - - - 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אבל עכשיו זה נכון. עכשיו זה חוק שלך, מה את רוצה? 
       
       אדוני היושב-ראש - - - 
       
קריאה:
       
       - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       נראה לי שעוד מעט יהיה צורך לאסוף כסף לדבר אחר. 
       
קריאה:
       
       - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       ברית, בריתה, משהו. 
       
קריאה:
       
       למה אתה מערב - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מערב שמחה בשמחה. אני מערב שמחה בשמחה, מה הבעיה? 
       
ענבל גבריאלי (הליכוד):
       
       לפחות אתה מודה שהחוק - - - 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       נכון. חברת הכנסת גבריאלי, את צודקת. אני תמכתי בקריאה הטרומית גם בהצעת החוק של רוחמה אברהם וגם בהצעת החוק של יולי תמיר, שיזמה את כל הנושא הזה. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אוי, באמת. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       ולצערי הרב נעשה כאן מעשה שחברי מיקי איתן, שהוא חבר כנסת ותיק - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       יש לי שאלה: יולי תמיר המציאה את העניין של הארוחה החמה? 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לא, מה פתאום; מה פתאום. מיקי, בוא אני אספר לך את הסיפור, בקצרה. באה יולי תמיר, הציעה את הצעת החוק. הליכוד, לאחר שראו את הצעת החוק של יולי תמיר והבינו שזה חוק שאי-אפשר ככה סתם לגלגל אותו - ישבה סיעת הליכוד והחליטה גם ליזום חוק. מאה אחוז. מותר. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       ולתת אותו לרוחמה אברהם. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מותר. ושרוחמה תיזום את הצעת החוק. גם זה מותר, אפילו מבורך. ואז באו שתי הצעות למליאה. העברנו את שתיהן, בדיון. ואז נעשה - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - - איך העברנו אם זה לא היה קיים? 
       
קריאה:
       
       - - -
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       - - - הצעות חוק - - - דברים שונים. אנחנו התנגדנו מלכתחילה להצעה של חברת הכנסת תמיר, כי זו הצעה גרועה - - -
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - - אופוזיציה - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       בקיצור, הפילו בוועדת הכספים את החוק של יולי והעבירו את החוק של רוחמה. עכשיו, אני אומר: אם המטרה היא אותה מטרה, ובסך הכול אנחנו רוצים לסייע לילדים שלצערי באים לבית-הספר היום בלי אוכל מהבית, וזה קורה - זו תופעה שחייבת להיפסק, ותפקידה של המדינה להתערב איפה שהיא צריכה להתערב. אז אני חושב שמותר לפרגן בכנסת. אפשר היה לאחד את הצעות החוק, כמו שעושים בוועדה שלך לא פעם אחת ולא פעמיים, ולמצוא נוסח אחיד. כך נהוג בבית הזה. ואני מציע לא להשתמש בשיטות כוחניות, משום שאם אנחנו - - -
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אתה מדבר? 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני אומר בכל הכנות. אני מדבר, בוודאי. לא להשתמש בשיטות כוחניות, ולהוביל את הדברים בעצה אחת ובשיתוף פעולה. יש נושאים, כמו נושא ההזנה לילדים, שלא צריך להפוך אותם לנושאים פוליטיים, לא צריך להפוך את זה לנושא של קואליציה-אופוזיציה, לנושא של ליכוד-עבודה, אלא להתאחד סביב העניין. 
       
       זה דבר אחד. דבר שני, לא התייחסת לביקורת של חבר מפלגתך, חבר הליכוד, סלי מרידור, שאומר: לא יכול להיות שאנחנו נפנה היום לעם היהודי ונבקש מהם שנור, כאילו אנחנו פושטי יד ופושטי רגל. 
       
רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - - אופיר, אם היית קורא אותה, לא היית מעלה - - -
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       גם סלי מרידור לא קרא אותה? 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       גם סלי מרידור יכול לטעות. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       נכון. לכן אני מציע, משום שהעניין הזה חשוב בעיני, ואני חושב שראוי, חברת הכנסת רוחמה אברהם, שתגיבי על העניין הזה גם במליאה. הוא נשמע מאוד משכנע אתמול. הוא אמר: חבר'ה, זה תפקידה של המדינה? שהמדינה תיתן. אל תערבו  בזה את  יהודי העולם. אל תעשו מזה שנור. שיהודי העולם יתרמו לעוד בית-ספר, ולעוד קליטת עלייה. עזבו את זה. את זה משרד האוצר יממן. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       ולעמותת "ידיד" - - -  
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       ולא עמותה, ולא דברים אחרים. ולכן אני תומך בהצעה של סלי מרידור, ואני חושב - - -
       
קריאה:
       
       - - - לא עומדת להצבעה. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       זו קריאה ראשונה, למה? אני מציע, לקראת הקריאה השנייה והשלישית - אגב, לעיקרון שאת הצגת אני מסכים, והיה לי ויכוח על זה עם יולי תמיר. אני חושב שמי שיש לו בגדול, לא צריך לבזבז את כספי הציבור. הילדים שלי לא צריכים את החוק הזה. תודה רבה, ברוך השם. בזה אני מסכים אתך במאה אחוז. אי-אפשר להמשיך ככה, אנחנו נגמור על הקרשים. לכן, לעיקרון הזה אני מסכים, בהקשר זה. אחרת, העלויות של החוק הן בלתי נסבלות ובלתי אפשריות. 
       
       אבל אני כן חושב שלא צריך לערב בזה לא את הסוכנות היהודית ולא את העם היהודי. אנחנו לא מסכנים. יש לנו מדינה, והמדינה תממן את מי שבא לבית-הספר בלי אוכל והוריו לא יכולים לשאת בעלויות האלה - את זה המדינה יכולה לעשות. אנחנו לא כאלה מסכנים שאיננו יכולים לעשות את זה. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אופיר, בהצעת החוק שבה התייחסתי גם - לצערי הרב, לא הקשבת - ואמרתי שהצעת החוק שלי לא מדברת על גיוס כספים בחוץ-לארץ, הצעת החוק שלי לא מדברת על גיוס הסוכנות - - -  היא מדברת על דבר פשוט מאוד, היא אומרת שתוקם קרן וכל אזרח באשר הוא, גם במדינת ישראל - - -  יוכל לתרום למען המטרה הנעלה הזאת. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       יפה. אז אני רוצה רק להבהיר את דברייך בפני הציבור. אומרת לי בתשובה חברת הכנסת אברהם, שאין שום כוונה ליצור בעניין הזה קמפיין של גיוס כספים בעולם - - - 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       ודאי שלא.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       - - - מי שירצה בעם ישראל לתרום לקרן - יוכל לתרום. אני בעד זה. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       רגע, יש לי שאלה. אנחנו מדברים לעניין עכשיו. תגיד לי אתה, למה ללכת לגייס כספים ל"רבין אליאנס", לעמותת "ידיד", שהם מזוהים עם מפלגת העבודה. בעולם - - - עבודה סוציאלית שונה בכל מיני תחומים - זה בסדר; וכשבאה רוחמה אברהם ואומרת: אני רוצה להקים מפעל הזנה, אז הבן-אדם החליט במקום לתרום, נגיד, לעזרה משפטית - לתת אוכל לחלשים; במקום לתת לבית-חולים למוגבלים - ייתן לילדים. מה ההבדל? 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       קודם כול, זה לגיטימי. לגיטימי. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אז מה רע? מה הבעיה? למה שלא יבקשו עזרה בעולם?

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       קודם כול, זה לגיטימי לבקש עזרה, זה לא בניגוד לחוק ולא בניגוד לשום דבר. אבל, יש טענה שאומרת: לא נכון למדינת ישראל להציג את עצמה בדרך הזאת, כאילו היא פה מדינת עולם שלישי, וזהו. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       - - - 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אופיר, אנחנו מגייסים כספים למטרות - - -

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       מיקי, נכון.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אני רוצה להזכיר לך, שאתה חתמת אתי על מכתב - - 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אגב, אני בדרך כלל חותם אתך. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - -  שלא יצא לפועל אומנם, אבל שנינו חתמנו על מכתב ליהדות ארצות-הברית - -  

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       להפסיק - - -

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       - - לא לתרום למפלגות ולפוליטיקה פנימית כאן. 


אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       נכון. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אבל זה לא התקיים, והולכים יהודים ומביאים משם כסף למטרות פוליטיות. אז למה אסור לתת כסף לאוכל לילדים?

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       לא אמרתי שאסור. אני לא רוצה להתעמת אתך על העניין הזה. הדעה שלך היא לגיטימית. לי יש דעה אחרת, שאני מחזיק בה, ואני קצת מכיר את התמונה הזאת. לא נכון מבחינתנו. הכסף הזה הוא לא בשיעור כזה שאי-אפשר לגייס אותו בארץ, נקודה. חבל. 

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, 23:30.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני רוצה לומר כך. אני החלטתי להתעלות על עצמי, אדוני היושב-ראש, ולא להיכנס לוויכוח עבודה-ליכוד. אמרתי את שלי, ומכיוון שאני רוצה שבסופו של דבר העניין יתקיים - ואין לי בעיה שלרוחמה יהיה קרדיט; ההיפך, בכבוד ובברכה - אז אני מתכוון להצביע בעד הצעת החוק בקריאה הראשונה, ומקווה שהמלצותי יובאו בחשבון בהכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית. תודה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה. אחריו – חברי הכנסת טלב אלסאנע, איוב קרא, אורי אריאל, חיים אורון, דליה איציק, עבד-אלמאלכ דהאמשה ומיכאל מלכיאור.

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת - חבר הכנסת איתן, אם תרשה לי, תודה - הצעת החוק, כמובן קשה מאוד להתנגד לה, כי המטרה שלה טובה, המטרה שלה נכונה, המטרה שלה חיובית. היא באה לענות על שני צרכים; לדעתי את הזכרת רק צורך אחד. היא באה לענות על הצרכים של הילדים העניים, כדי שאכן לא יהיה ילד שלא תהיה לו ארוחה חמה, והיא באה לענות על צורך נוסף, וזה לגבי אותם ילדים - בין עניים, בין עשירים - שלומדים יום חינוך ארוך. 
       
       היום זה פחות או יותר חופף, כיוון שגם יום חינוך ארוך עדיין לא חל על כל הארץ אלא רק על מקומות מסוימים, אבל צריך לחשוב גם על זה, שאם ייתוספו בתי-הספר שיש בהם יום חינוך ארוך, יצטרכו לעשות מפעל הזנה גם שם. 
       
       אבל, אני רוצה לשאול איך את מסתדרת עם הקרן והתרומות, ולי זה לא משנה אם זה מהארץ או מחוץ-לארץ. זה כן משנה, כי אני מסכים לביקורת של יושב-ראש הסוכנות, אני לא חושב שאנחנו צריכים למכור את עצמנו בחוץ-לארץ, בקהילות היהודיות, כמדינה שאיננה יכולה לממן אוכל לילדיה. 
       
       יש הבדל גדול, חבר הכנסת איתן, בין מי שרוצה לבוא ולתרום למען ילדים ולמען ארוחות ולמען בתי-ספר ולמען "קמחא דפסחא" ולמען מה שהוא רוצה, לבין מצב שהממשלה או הכנסת הן שקובעות או מחוקקות חוק, שחלק מהארוחות שניתנות לילדים ממומן על-ידי תרומות. יש הבדל. 
       
       אני בהחלט תומך בכך שיתרמו פחות למפלגות, או אפילו לא למפלגות, ויותר למעשי חסד, אבל אני לא מבין איך מממנים כזה דבר, איך מתקצבים כזה דבר.
       
       נניח שהעלות השנתית - אני לא יודע אם עשית חשבון מה העלות השנתית. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       העלות השנתית - - -

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       נניח שהעלות השנתית היא 50 מיליון, 60 מיליון, 70 מיליון, 100 מיליון - - -

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       200 מיליון.

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       200 מיליון. כמה מהאוצר וכמה מהתרומות? כלומר, האם האוצר יתקצב 200 מיליון, ואם ייכנסו תרומות הוא יקזז, או שהאוצר יבוא ויגיד: אני מראש מתקצב 100 מיליון, נניח, ו-100 מיליון יבואו מתרומות? ומה יהיה אם לא יהיה? או מה יהיה אם, אינני יודע - כלומר, אני לא מבין. אני לא מכיר חוק, ואני מתפלא, כלומר, אני מקווה שבהכנה לקריאה שנייה ושלישית העניין הזה יתוקן. אני מציע לך לתקן את זה. אני לא מכיר חוק שהתקצוב שלו תלוי בתרומות. אין חוק כזה במדינת ישראל. יש חוק שמתיר תרומות, שמאפשר תרומות. יש חוק, אבל לא חוק חיוני, כלומר שירות חיוני לאזרח, ואנחנו רוצים פה לתת שירות חיוני לאזרח, כלומר ארוחה חמה לילד עני, נניח כך, וזה נכון, זאת מטרה נכונה, ואנחנו מבססים את השירות החיוני הזה על תרומות. 
       
       משל למה הדבר דומה? כאילו היינו אומרים: אין למדינת ישראל מספיק כסף כדי לקנות נשק, או כדי לפתח את מערכת - - -

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אפודים קרמיים.

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אפודים קרמיים - אז היינו עושים חוק. אם זה לא בחוק - זה לא בחוק. נניח הצבא בא ואומר: אני צריך כך וכך עשרות אלפי אפודים, ואין לי, אז אני לוקח פחות. אז יש חיילים שהולכים עם, בלי, זה הכול בסדר. אבל, איך אפשר, חברת הכנסת רוחמה אברהם, איך אפשר לכלול סעיף כזה בחוק? 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       בקריאה השנייה והשלישית. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       לקראת הקריאה השנייה והשלישית. 

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       לא. את צריכה לבוא ולומר פה, לדעתי, שאת משנה את סעיף הקרן. שלא תהיה קרן, שיהיה תקצוב מדינה. תקצוב המדינה זה הדבר הראוי. רוצים לאסוף כסף לכל מיני דברים - נאסוף כסף לכל מיני דברים. 
       
       אני לא רוצה להתנגד לחוק, כיוון שאני חושב שבמקורו החוק הוא ראוי, אבל אני מציע לך,  ואולי אם את יכולה לומר אפילו שבהכנה לקריאה השנייה והשלישית תחליפי את הקרן בתקציב ממשלה, זה יהיה הרבה יותר ראוי. 

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       אני מוכנה לשקול את העניין.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח. חבר הכנסת איוב קרא - אינו נוכח. חבר הכנסת אורי אריאל. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה טובה, אלא שחברת הכנסת רוחמה אברהם - - -

קריאות:
       
       - - -

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       חברת הכנסת רוחמה אברהם. חברי הכנסת. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני רוצה להצטרף לדברי ידידי חבר הכנסת הרב יצחק לוי. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       חשבתי, אלי פעם תצטרף. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אי-אפשר שהכנסת תחוקק חוק שלפיו חלק מהמימון שלו, שצריך לכסות את ההוצאה שלו, יהיה על-ידי תרומות. זה פשוט. בעניין הזה, לפי דעתי, תהיה לך הסכמה, אף שעד עכשיו האוצר עשה שרירים, אולי ראש הממשלה לא אהב את זה, אינני יודע בדיוק את כל הפרטים, המדינה תממן את זה. התרומות יהיו ממס הכנסה שלך ושלי ושל הרבה אזרחים שמשלמים מס הכנסה.

רוחמה אברהם (הליכוד):
       
       נכון לעכשיו, סוכם שלקראת הקריאה השנייה והשלישית אנחנו נמצא את המנגנון שיתאים בהחלט לשני האלמנטים - גם את התקציב - - - שיסדיר בדיוק כמה מסך כל התקציב זה יהיה, ובנוסף - - - של תרומות - - -
     
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני שומע את הסברך. לא יהיה מנגנון, יש מנגנון פשוט. התורם הכי גדול זה מדינת ישראל. יש חוק, צריך לתקצב את זה על-ידי המדינה. מי שישאל מאיפה יהיה הכסף, אני אתן לכם עצה: גדר הביטחון המהוללת שהמצאנו פה הגיעה לכדי 13 מיליון שקלים לקילומטר. עוד לא היתה שערורייה כזאת. זה התחיל עם 5 מיליוני שקלים ולא גמרנו עוד. זה יגיע בסופו של דבר ל-15 מיליון. נניח שנשארו "רק" 300 קילומטרים. אם יורידו רק מיליון שקלים מכל קילומטר, יהיה די והותר כדי לתת אוכל לילדי ישראל הנזקקים. 
       
       אני מסכים עם ידידי חבר הכנסת הרב אופיר פינס-פז, שלא צריך לתת לכולם. השוויון הזה הוא לא במקום, אלה דברים שנותנים למי שצריך, אבל צריך לתת לכל אלה שצריכים. לא צריכה להיות חלוקה, שבסוף ילד שבאמת מגיע לו, כי אין לו, לא יקבל. זה כנראה יותר מהסכום שחברת הכנסת נקטה, וצריך לתקצב את זה באופן מלא ולהביא את זה עם תקציב המדינה ובזה לגמור את העניין. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אפשר לייצר מנגנון של פטור ממס על תרומות. העובדה שהממשלה לא מנעה את החוק הזה על-ידי קביעתו כחוק תקציבי מלמדת אותנו שהיא פתוחה גם לחוקים עם תקציבים מעל ל-5 מיליוני שקלים. 
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אין שאלה. חבר הכנסת איתן, המדינה צריכה לתקצב. תפסיקו להתפתל ולומר ככה וככה. בסוף יש מדינה, ברוך השם, ראשית צמיחת גאולתנו, ואני אומר לך שהיא תממן את זה, ואנחנו בקריאה השנייה ובקריאה השלישית גם נתמוך בחוק הזה, ובתנאי שלא יהיו בו כל השטויות. תפסיקו עם זה, חבל על הזמן. תודה. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אפשר לעשות matching. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חברי הכנסת חיים אורון, דליה איציק, עבד-אלמאלכ דהאמשה, מיכאל מלכיאור, יחיאל חזן ומאיר פרוש - אינם נוכחים. חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכות לחברת הכנסת רוחמה אברהם על הצעת החוק, אבל צריך לזכור שהארוחות החמות באו בגלל הרוחות הרעות שקדמו להן. כל הגזירות הכלכליות שהנחיתה עלינו הממשלה הזאת גרמו לכך, שהמשפחות הפכו להיות משפחות יותר עניות, ויותר משפחות נכנסו למעגל העוני. במקום שאמא תיתן את הארוחה החמה, במקום לאפשר את הכבוד של ההורים שישלחו את הילדים לבתי-הספר עם ארוחה חמה מהבית - יש מצב של עוני, של רעב, ולא בגלל שנת בצורת, לא משום שאין גשמים, לא משום שאין שפע במדינת ישראל, אלא בגלל המדיניות הקלוקלת של הממשלה הזאת, האווילית והמטופשת. 
       
       לקחו את הכספים מאותן משפחות ברוכות ילדים, לקחו את קצבאות הילדים, ושולחים את הילדים רעבים. אז נותנים להם ארוחה חמה, ולאותה אמא אין ברירה, היא צריכה להודות למנהל ולמנהלת שנתנו את הארוחה החמה הזאת, הצילו את חייהם של אותם ילדים. אבל למה להגיע למצב כזה בזוי? 
       
       אנחנו מושפלים בעיני העולם כולו. אנחנו דנים אם המגבית תהיה בחוץ-לארץ, או תהיה מגבית פתוחה לכל מי שרוצה לבוא ולתרום, אבל אנחנו שוכחים מה הביא את הממשלה הזאת לחוקק את החוק הזה. 
       
       בעבר, הנושא של הזנה בבתי-הספר היה דבר שבשגרה. כמעט בכל בתי-הספר היתה הזנה. אני רוצה להעיר על בעיה קטנה, שיכולה להוות תחרות בין בתי-הספר. ראיתי בעיר מסוימת שבבית-ספר אחד היתה הזנה, לקחו ממנו את ההזנה ונתנו אותה לבית-ספר אחר. כתוצאה מכך ילדים עברו מבית-ספר אחד לבית-ספר אחר. הגברת רוחמה אברהם, כדאי לחשוב על זה, שלא תהיה חלילה איפה ואיפה באותה עיירה, באותו כפר ובאותו מושב. אני אומר לך, זה דבר שראיתי במו עיני, והיתה תלונה בעניין הזה. אם כבר מחליטים לתת, צריך לתת לכל בתי-הספר, בלי שום קשר לשאלה אם הוא שייך למגזר כזה או אחר. תודה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חברי הכנסת ישראל אייכלר, רן כהן, יגאל יאסינוב, אבשלום וילן, יורי שטרן ואריה אלדד - אינם נוכחים. חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       מאחר שהזכרתם לי את חברת הכנסת יולי תמיר, אני רוצה לנצל את זמן הדיבור - - - 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       בצבא היית בצנחנים?
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       בגולני.
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       בגולני, כשעושים לוחמה בשטח בנוי, תמיד צריך להשאיר פתח בשביל לברוח. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       חבר הכנסת שמחון, חברת הכנסת תמיר בשבועות האחרונים ניהלה קמפיין, שבו היא ניסתה להסביר למה בעצם אין הבדל. אמרנו לה בוועדה, שאם זה עניין של קרדיט אנחנו מוכנים שיהיה כתוב: חברת הכנסת רוחמה אברהם וחברת הכנסת יולי תמיר, אין לנו בעיה בדבר הזה, אבל לך יש הצעה פופוליסטית, גרועה. מפעל ההזנה נועד לילדים משכבות חברתיות מסוימות. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       היא לא הסכימה לחבור לנושא שלכם?
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       היא לא הסכימה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       היא לא הסכימה, אני עד. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       היינו עוד יותר לארג'ים, אמרנו לה: בואי נדחה את ההצבעה על החוק שלך ונקיים הצבעה רק על החוק של רוחמה, כדי לא לחסל את החוק שלך. היא לא הסכימה. אבל היא הביאה כל מיני אנשים למסדרונות וכל מיני אנשי עמותות, כדי לנסות ולהטיל אימה על חברי הוועדה. 
       
       הבעיה היא שיש פה ויכוח יסודי, וחבר הכנסת פינס אמר ביושר: גם אני לא מסכים להצעה האבסורדית של חברת הכנסת תמיר, שמציעה - אוניברסלי. הרי כל השיטה האוניברסלית פשטה את הרגל מזמן, היא קיימת רק במדינות קומוניסטיות, או במפלגות שקוראות לעצמן סוציאל-דמוקרטיות אבל הן בעצם שריד או המשך למפלגה הקומוניסטית. כי הילד מכפר-שמריהו באמת לא זקוק למפעל הזנה, זה באמת לא הרעיון של החוק הזה. לכן צריך להעביר מהלכים, שמצד אחד יש בהם רגישות חברתית, ומצד שני יש בהם מידתיות, יש בהם סבירות, יש בהם מידה של מעשיות. הבעיה המרכזית בהצעה של חברת הכנסת תמיר היא, שהיא לא היתה מעשית. אני אומר "היתה", בלשון עבר, מאחר שהוועדה לא אישרה אותה. 
       
שלום שמחון (העבודה-מימד):
       
       אתה חייב לדרוך ולסובב. 
       
גדעון סער (הליכוד):
       
       חבר הכנסת שמחון, יש נושא קצבאות הילדים. כמה פעמים, ואתם הרי מסכימים עם זה, דובר על כך שגם קצבאות הילדים צריך להיות דיפרנציאליות? שההורים של ילד מכפר-שמריהו לא צריכים לקבל קצבאות ילדים כמו אלה שבאמת מגיע להם? משום שזה אוניברסלי, בסוף אלה שבאמת מגיע להם צריכים לקבל פחות, וזאת הטעות. 
       
       אבל אני רוצה לומר עוד דבר, למה לא הופתעתי, וכל מי שעקב היום אחרי הדיונים בכנסת, מהצופים בנו עכשיו, שוודאי ראו מה קרה היום בכנסת, אולי לא הופתעו כי הם ראו מה קרה בהצעת החוק בנושא השידורים הפיראטיים. חבר הכנסת שמחון, אתה מכיר את ההצעה כי היא נדונה אצלך בוועדה. אני מדבר על הפעלת רדיו פיראטי שלא כדין בנסיבות שגורמות להפרעה לתעופת מטוסים. אתה מכיר את הנושא, והדגשת את החשיבות של הצעת החוק הזאת. אין לי שום מלה לחברי הכנסת מסיעת ש"ס שהתנגדו, ואין לי שום מלה לחברי הכנסת מסיעת בל"ד שהתנגדו. אני מבין למה הם התנגדו. אבל חברת הכנסת יולי תמיר, שלא התאפקה אפילו בנושא הזה מלנקוט עמדה קטנונית, כאשר הצעת החוק הזאת הפכה להצבעת אמון, כאשר סיעת ש"ס ביקשה לראות בה הצעת אי-אמון, והצביעה יחד עם חברי הכנסת, שעמדתם כמובן לגיטימית לפי שיטתם, מסיעות ש"ס, בל"ד וכו', בנושא הזה, אפילו חברי סיעת מרצ נמנעו – בוודאי ממנה לא נלמד גישה עניינית, אלא את מה שבעצם למדנו משלומציון המלכה: לא להתיירא לא מהפרושים ולא מהצדוקים אלא מהצבועים שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס. תודה. 
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
	חברי הכנסת, סיימנו את הדיון על הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004, של חברת הכנסת רוחמה אברהם. 

       אנחנו מצביעים על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

הצבעה מס' 24

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004, לוועדת הכספים נתקבלה. 

היו"ר מיכאל נודלמן:

       
       14 תומכים, עם קולו של שר החקלאות ישראל כץ, ללא מתנגדים וללא נמנעים. אני קובע שהצעת החוק נתקבלה ותעבור לוועדת הכספים ותידון שם. 
       

הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2) 
(פטור מתשלום למופעי תרבות), התשס"ד-2004 
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/52).]
(קריאה ראשונה)
       

היו"ר מיכאל נודלמן:

       אנחנו עוברים להצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2) (פטור מתשלום למופעי תרבות), התשס"ד-2004, של חברת הכנסת אורית נוקד - קריאה ראשונה.

אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       ערב טוב, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

היו"ר מיכאל נודלמן:

	נודה לך אם תקצרי קצת, כי אנחנו כבר כמעט מחר.

אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       אני אקצר. אם חברת הכנסת רוחמה אברהם דאגה לילדים, הצעת החוק שלי באה לדאוג לאוכלוסיית האנשים בעלי המוגבלויות. היא באה לסייע לאלה שמרותקים לכיסאות גלגלים ונזקקים למלווה, באופן שהמלווה יהיה פטור מלשלם עבור כרטיס כניסה למופעי תרבות, אמנות, ספורט, תערוכות ומוזיאונים.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       מי ישלם עבור זה?

אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       באים הנכה יחד עם המלווה ומשלמים עבור כרטיס אחד.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       מי ישלם עבור השני?

אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       אין צורך לשלם, משום שהנכה רתוק לכיסא גלגלים לכן אינו תופס מקום. נכנסים שניים, כאשר, לדאבוני, בחלק לא מבוטל מהמקרים המלווה הוא גם לא דובר עברית. אין כאן הפסד כספי.

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       זה לא משנה. הוא יושב במעבר והשני יושב לידו, והם  ישלמו עבור כיסא אחד.

אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       נכון. זאת היתה בעצם המטרה. הממשלה תומכת בהצעה הזאת, ואני מקווה שבעקבות ההצעה הזאת יותר אנשים עם מוגבלויות יוכלו ללכת ליותר ויותר מופעים, כך שיוכלו להעשיר את חייהם התרבותיים.
       
       שר העבודה, על-פי ההצעה, ייתן לאותו נכה אישור שיאמר שהוא נכנס לקריטריון הזה של היותו נזקק למלווה, וכך יפטור את המלווה מתשלום. זאת בעצם ההצעה. אני מבקשת מכם להצביע בעדה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני מוותר על רשות הדיבור.

היו"ר מיכאל נודלמן:

 	אני מבין שכל האחרים מוותרים על רשות הדיבור. זהו חוק צודק.

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       זה לא מאפשר להגיד "יישר כוח" לחברת הכנסת נוקד.

היו"ר מיכאל נודלמן:

	כל הכבוד.

	אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2) (פטור מתשלום למופעי תרבות), התשס"ד-2004. 

הצבעה מס' 25

בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12
נגד – אין
נמנעים – אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 2) (פטור מתשלום 
למופעי תרבות), התשס"ד-2004, לוועדת החינוך והתרבות נתקבלה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       בעד – 12, אין נגד ואין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החינוך והתרבות ותידון שם.
       

הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 92) 
(דרכי מינוי עובדים בכירים), התשס"ד-2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/51).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר מיכאל נודלמן:

	אנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 92) (דרכי מינוי עובדים בכירים), התשס"ד-2004, של חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת - קריאה ראשונה. בבקשה.

רשף חן (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשל השעה המאוחרת אקצר מאוד. על-פי המצב הקיים, בפקודת העיריות כבר עכשיו יש רשימה של עובדים בכירים שצריכים להתמנות על-ידי ועדת מכרזים. דא עקא, שלא כתבו מי צריך לשבת בוועדת המכרזים הזאת, והמציאות היא שראשי הערים ממנים ועדת מכרזים שהתוצאות שלה עלולות להיות ידועות מראש.
       
       הצעת החוק הזאת באה בעיקר כדי לתקן את המצב הזה, לקבוע ועדת מכרזים שההרכב שלה קבוע סטטוטורית והוא מאוזן. ההרכב שהוועדה הגיעה אליו, אחרי די הרבה דיונים, לדעתי הוא הרכב מאוזן וטוב. הוא הרכב שכולל את ראש העיר או את סגנו, שני חברי מועצת עיר, כאשר אחד מהם מהקואליציה והשני מהאופוזיציה, את מנכ"ל העירייה ונציג של משרד הפנים, שהוא בעל מקצוע בתחום הרלוונטי או במשרד הפנים או ברשות מקומית מקבילה. למשל, אם אנחנו באים למנות גזבר, זה יהיה גזבר ברשות מקומית מקבילה, ואז הרעיון הוא שזה איש מקצוע שיכול לתרום מהמקצועיות שלו להערכת המועמד. נוסף על זה, היועץ המשפטי של הרשות יהיה במעמד של משקיף. התלבטנו אם הוא צריך להיות חבר או לא, ונראה לי שעדיף שהוא יהיה משקיף ולא חבר.
       
       נושא נוסף, קצת בכיוון ההפוך, עוסק במנכ"ל העירייה, כאשר כאן ההצעה באה בעצם להכיר במצב הקיים כמצב ראוי ונכון, שבו מנכ"ל העירייה, כמו מנכ"ל משרד ממשלתי, יהיה מינוי אישי של ראש העיר, וראש העיר גם יוכל באופן אישי לפטר אותו. אותה ועדה שקמה כוועדת מכרזים ממש לגבי יתר העובדים הבכירים, כאן תתפקד כוועדת כשירות, מעין ועדת-רביבי, כדי לוודא שרק אנשים שכשירים לתפקיד מנכ"ל ממונים, אבל עצם הבחירה תהיה פררוגטיבה של ראש העיר, וכך גם הפיטורים. 
       
       זו בתמצית ההצעה. אודה לכם על תמיכתכם בה.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אני רוצה להבין: אין צורך באישור המועצה כאשר מדובר במינוי בכיר כמו גזבר העירייה?

רשף חן (שינוי):
       
       יש צורך באישור המועצה. אני מודה לחבר הכנסת זאב שמזכיר לי נושא נוסף שמתוקן כאן. יש צורך באישור המועצה לגבי כל הדברים האלה. תיקון נוסף שיש כאן זה לגבי פיטורים, לא של מנכ"ל. כשראש העיר מפטר את המנכ"ל הוא אינו צריך אישור נוסף, אבל לגבי כל התפקידים הבכירים, כאן התיקון הוא שלא רק שיהיה צורך באישור המועצה, לפי המצב הנוכחי, אלא שצריך להיות רוב חברי המועצה. זה נועד למנוע מצב שבו יוצרים איזה רוב מקרי בישיבה זו או אחרת, אבל בעצם אין רוב לפיטורים בקרב חברי המועצה. זה בא להבטיח שהפיטורים הם באמת פיטורים ענייניים ביחס לעובדים האלה. תודה. 

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני מציע לא לדבר.

היו"ר מיכאל נודלמן:

	יש רשימת דוברים. כולם מוותרים? 

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אני מבקש לדבר.

היו"ר מיכאל נודלמן:

	בבקשה. 

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       ראשית, אני רוצה לנצל את ההזדמנות לברך את חברת הכנסת נוקד על ההצעה הקודמת, שהחלטנו לא לדבר בה. היא הצעה טובה, ראויה וחברתית. ברכות.
       
       לגבי ההצעה הזאת, אם אפשר להסכים על החלק הראשון שלה, אי-אפשר להסכים על חלקה השני. בסופו של דבר, אותה ועדה שאתה מציע, או שאתם מציעים, אותם  מציעים שמציעים, חבר הכנסת חן, היא בעיקרה ועדה פוליטית. אומנם יש בה גורם חיצוני ויועץ משפטי, אבל בסופו של דבר חלק מהאנשים הנמצאים בה הם בוודאי אנשים פוליטיים. זה בסדר בעירייה. כאשר הולכים לדון, עושים הצעה כזאת. אבל, אתה אמרת שלגבי מינוי המנכ"ל אותה ועדה תשמש ועדת כשירות. אני חושב שזה לא נכון.
       
רשף חן (שינוי):
       
       אני רוצה להבהיר את הנקודה.
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       כך הסברת.
       
רשף חן (שינוי):
       
       יהיו תקנות שיקבעו, שהוועדה צריכה לוודא שהמועמד עומד - - -
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אני מציע שזו לא תהיה הוועדה הזאת. מכיוון שמדובר במינוי מנכ"ל העירייה, ואתה אומר שמנכ"ל העירייה הוא משרת אמון, זה שונה משר. לשר אין אופוזיציה, והאופוזיציה לא מתערבת לו במינוי המנכ"ל. בעירייה זה לא כך. לפעמים יש אופוזיציה - יש עירייה לעומתית. לפעמים אין רוב לראש עיר. לפעמים החברים באותה ועדה ינסו לטרפד את מינוי המנכ"ל שראש העיר רוצה וימצאו כל מיני אמתלות, גם אם מדובר בכשירויות שהן פחות או יותר או בערך או כמעט מתאימות.
       
רשף חן (שינוי):
       
       - - -
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אני רוצה להציע, שוועדת הכשירות תהיה ועדה אחרת, כלומר ועדה שאין בה שום חבר מועצה. זה יכול להיות איש משרד הפנים.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אף חבר מועצה  -  רק חברי מרכז...
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אצלכם זה כך, שחברי המרכז הם ועדות הכשירות?
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אבל, החברים הפוליטיים - - -
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אני מציע שיהיה איש משרד הפנים, שיהיה יועץ משפטי, שיהיה איש ציבור מתוך העיר, או בדרך אחרת, אבל שלא יהיו חברי מועצה באותה ועדת כשירות שמאשרת את מינוי מנכ"ל העירייה. זה פתח לבעיות רבות בין אותם חברי מועצה לבין ראש העיר. תודה רבה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. יש עוד מי שרוצה לדבר? אם אתה רוצה לנאום, בבקשה.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כשמדובר על כך שבוועדה הזאת יושבים ראש העירייה ואיש קואליציה ובסך הכול איש אופוזיציה אחד, בכל מקרה יש לו רוב. אז מה אם זו ועדה פוליטית. הרב יצחק לוי, אתה יודע שלפעמים אנשי המקצוע, כפי שאתה קורא להם, הם לא פחות פוליטיים מהאנשים הפוליטיים הרשמיים. לכן, אני חושב שההצעה היא טובה והגונה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. סיימנו את הדיון. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 92) (דרכי מינוי עובדים בכירים), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת רשף חן. בבקשה להצביע.
       
הצבעה מס' 26
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 10
נגד - אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 92) (דרכי מינוי עובדים בכירים), 
התשס"ד-2004, לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       בעד - 10, אין נגד ואין נמנעים. אני קובע שההצעה התקבלה והיא תעבור ותידון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

       
הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 40) (תקופת צינון למינוי היועץ המשפטי לממשלה 
או פרקליט המדינה כשופטים בבית-המשפט העליון), התשס"ד-‏2004
       [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/52).]
(קריאה ראשונה)
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 40) (תקופת צינון למינוי היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה כשופטים בבית-המשפט העליון), התשס"ד-2004, מאת חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת - קריאה ראשונה. יציג את ההצעה חבר הכנסת מיכאל איתן.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, מה השעה כעת?
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       23:55.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       חברי הכנסת, זה יחס זה? אני 20 שנה בכנסת, ואני מגיש הצעת חוק ושמים אותי אחרון, בשעה   24:00. אין קצת התחשבות בוותק? מה קורה פה? אני לא מבין. זה לא הוגן. אני מבקש להעביר את המחאה שלי ליושב-ראש הכנסת.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       בסדר. אני מתחייב.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אתה יכול לפתח את הנושא עד השעה 01:00?
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       פעם בשעה 02:00 כעסו עלי שעוד עמדתי כאן על הדוכן ודיברתי, ואז אמרתי: אני פונה עכשיו לציבור. הנה מספר הטלפון - מאז אסור להגיד אותו מעל הבמה - וכל מי שחושב שזה לא בסדר, שיגיד, ומי שחושב שבסדר שאני עומד פה ונאבק ונואם, שיצלצל. מרכזיית הטלפונים התפוצצה פה. התפלאתי שאנשים בשעות 02:00 ו-03:00, לפנות בוקר, מקשיבים, והתחלתי לשאול את האנשים: למה? הרוב המכריע אמר: תשמע, יש לי כאבי גב ואני לא ישן ממילא. אני מסתכל בך.
       
       חברים, נדמה לי שגם אתם רוצים ללכת הביתה, ולכם גם אין הצעת חוק. הצעת החוק שלי ושל חברי הכנסת הנוספים, שמובאת בהסכמת הממשלה ובהסכמת הנוגעים בדבר, קרי היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה, מדברת על כך שיש צורך בתקופת צינון בין הזמן שבו הם מכהנים בתפקידיהם לבין הזמן שבו הם הופכים להיות מועמדים לתפקיד בבית-המשפט העליון. 
       
       כמובן, כל העניין של מערכת המשפט במדינת ישראל והמעבר ממערכת אכיפת החוק למערכת השפיטה הוא נושא כאוב, שדורש רפורמה הרבה יותר יסודית, וכאן בשעה המאוחרת הזאת לא אדבר על כל התחלואים שצריך לתקן. אבל, יש דבר פשוט ומוסכם: לקבוע תקופת צינון. השאלה היא מה תהיה תקופת הצינון הראויה. הוועדה, בהכינה את הצעת החוק לקריאה ראשונה - אני חושב שהיו שתי הצעות. היו הצעות נוספות של כמה מציעים, והקיצונית ביותר בהן אמרה: ארבע שנים. המציעים התאחדו בדעה אחת: שנתיים, וחבר הכנסת יצחק לוי, בשמו ובשם חבר הכנסת פינס-פז - ביקשו שאנחנו נציע שנה אחת. העדפנו לא ללכת להכרעה בשלב הזה, וסיכמנו שאנחנו נגיש את זה בשתי גרסאות. בשתי הגרסאות זה יבוא לוועדה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ויחזור לכאן לאחר הכרעה בוועדה, או פעם נוספת בשתי גרסאות והמליאה תצטרך להכריע.
       
       כמי שסבור שיש לקיים תקופת צינון, אני רוצה לומר: אל תעשו צחוק מהעבודה. תקופת צינון של שנה היא לא תקופת צינון. זה סתם בלוף. זה איזה רצון להגיד שיש צינון, אבל לא יהיה שום צינון. יגידו לאדם בסך הכול: אתה תמתין שנה, כמו שראינו במקרים אחרים. אנחנו רוצים ליצור הבחנה והפרדה, שהבן-אדם ילך, ואם הוא טוב - יחזירו אותו, ולא שהאדם ימתין מרגע סיום תפקידו כי הבטיחו לו את זה מראש, אם הוא יעשה כך ואם הוא יעשה אחרת וכל הדברים האלה.
       
       לכן, אם רוצים תקופת צינון, אני חושב שצריך ללכת על שנתיים, וזה המינימום. אם תידרש לשם הסכמה אולי פשרה נוספת, אולי אפשר ללכת. אבל, שנה זו בדיחה.
       
       שמעתי את הטיעון שאומר: מיכאל איתן, בכל מיני מערכות אחרות בחקיקה אין תקופת צינון כל כך ארוכה של שנתיים. אני רוצה לומר לכם שזה לא נכון. חבר מועצת העיר קריית-ביאליק, אלי דוקורסקי, שחלק מהחברים כאן מכירים - מאז שהוא היה נער הוא היה שולח מכתבים; כשהייתי בכנסת הראשונה שלי נדמה לי שכבר קיבלתי ממנו מכתבים עם הצעות, בתור נער בן 15 - כתב לי שזה לא נכון, והביא לי ציטטות מהחוק שמראות על תקופת צינון בין תקופה שאדם חבר במועצת עיר לבין תקופה שבה הוא מבקר, שהיא, נדמה לי, חמש שנים.
       
       אבל, אני רוצה לומר כך, זה גם בלי הדוגמה שהוא מביא. אין עוד דוגמה אחת שלאחר שירות ציבורי בן-אדם הולך לתפקיד שממנו אין אפשרות לפטר אותו. ולכן, יש הצדקה שתקופת הצינון תהיה יותר ארוכה. אם יש תקופת צינון בין הזמן שאדם פושט מדים לבין מינויו לשר, יכולים לפטר אותו. כדי להיות חבר כנסת הוא צריך להיבחר. לתפקידים אחרים הוא תלוי ברצונה של מועצת מנהלים כזאת או אחרת או של רשות כזאת או אחרת. כאן לוקחים אדם וממנים אותו בהחלטה בלתי הפיכה להיות שופט בבית-המשפט העליון, ואי-אפשר להוציא אותו מבית-המשפט העליון. ולכן, כשהולכים למינוי הזה - ולא חסרים במדינת ישראל אנשים מוכשרים, ומי שבאמת מוכשר בתור פרקליט מדינה או יועץ משפטי, זכותו תעמוד לו גם לתקופה של למעלה משנה. ואם לא תעמוד לו לתקופה של למעלה משנה, זה אומר שמה שעמד לו זאת לא זכותו אלא אולי העובדה שהיו לו קשרים בני-חלוף, ופג קסמם של הקשרים בני-חלוף האלה אחרי שנה, אז הוא לא היה מועמד ראוי. 
       
       אנחנו מעוניינים במועמדים שיצטיינו בתפקידם, שעברו תקופת צינון, וההצטיינות היתה כזאת שההצלחה וקסמה ישפיעו גם על בחירתם בתקופה יותר מאוחרת.

       לכן אני מבקש מהמליאה לאשר את הצעת החוק כרגע בשתי גרסאות, ואז אנחנו נביא אותה לוועדה. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       זו קריאה ראשונה, אין שתי גרסאות.
       
מיכאל איתן (הליכוד):

       ההצעה מובאת בשתי גרסאות. אפשר להביא אותה כרגע לוועדה. מחר אנחנו נקיים דיון והצבעה בעניין הזה, ואני מקווה, בעזרת השם ביום רביעי נביא את הצעת החוק גמורה, כי אין כאן הרבה התפלספויות. נשאר רק לקבוע את הזמן. תודה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה. יש דוברים? בבקשה.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי מיקי איתן הציע הצעת חוק ראויה. אני סבור שבהחלט יש מקום לתקופת צינון לפרקליט מדינה וליועץ משפטי לממשלה, רק שיש לי שתי הערות על העניין הזה. 
       
       האחת, הצינון הוא לא רק כלפי בית-המשפט העליון, חברים. למה רק בית-המשפט העליון? מיקי, אני אומר את זה לך.  
       
יצחק לוי (מפד"ל):
       
       החוק הוא רק בעניין בית-המשפט העליון.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני רוצה להציע לשנות את זה. אנחנו דנים בקריאה ראשונה, כדי שאפשר יהיה להשיא עצות למציע ולהביא את הדברים לוועדה. 
       
       אני סבור שהצינון צריך להיות גורף. קודם כול, אגב, בכניסה למערכת הפוליטית. לא הייתי רוצה לראות יועץ משפטי לממשלה בתוך חצי שנה, שנה, מתמודד על משרת שר או חבר הכנסת. סליחה, יש עם זה הרבה מאוד בעייתיות. קודם כול הייתי מציע, כמו שרמטכ"ל לא יכול לרוץ לכנסת מייד, יועץ משפטי לממשלה לא יוכל לרוץ לכנסת מייד, ולא לממשלה, וגם לא לבית-המשפט העליון, אני מסכים. 
       
       ראו נא, יש כמה תפקידים במדינה, וזה אולי הראשון שבהם, שיש באמת בעייתיות מאוד גדולה  ללכת משם למקומות אחרים מייד, זה דבר אחד. דבר שני, אני בכל זאת מציע שנה ובשום אופן לא שנתיים, כי אני לא סבור שאנחנו צריכים להראות ליועץ משפטי לממשלה את הדלת החוצה, לא. מאוד סביר להניח שהוא איש ראוי, או אשה ראויה, אנשים טובים, אנשים שיכולים לתרום במערכות הטובות ביותר. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):

       אם הוא היה עורך-דין במשרד פרטי, אז למה זכותו פחותה? למה ליועץ משפטי מגיעה עדיפות על יועץ משפטי פרטי?
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני לא מציע לו עדיפות, אני רק לא מציע לו נחיתות. אם אתה שולח אותו לשנתיים הביתה אחרי שהוא היה x שנים בתפקידים מהסוג הזה, אתה בעצם שולח אותו להרבה מאוד שנים הביתה. הוא צריך לבסס את עצמו, הוא צריך לפתוח פרקטיקה. הבעיה היא שכשהוא שנתיים בפרקטיקה הפרטית, הוא כבר יהיה עשר שנים, 15 שנה, והוא גם בגיל כזה שהוא כבר לא יחזור. 
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       הוא לא חייב.
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
	אני לא רוצה לסלק אותו, כמו שלא רציתי לסלק רמטכ"ל. אני חוקקתי את החוק בעניין צינון רמטכ"ל, לא רוצה לסלק רמטכ"לים מהפוליטיקה. רציתי שתהיה אתנחתה, רציתי שיהיה פסק זמן. אבל לא לסלק.

מיכאל איתן (הליכוד):
	
        אבל אתה לא מסלק אותו. נניח שהוא היה יועץ משפטי פרטי, והוא הלך למשרד, הוא אדם מוכשר, הוא אדם מתאים, ואז הוועדה לא תבחר בו. הטיעון הוא ששיעור המתמנים לבית-המשפט העליון מבין היועצים המשפטיים הוא פי אלף יותר מאלה שמתמנים בפרקטיקה הפרטית. הם לא יותר מוכשרים. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אני מכיר את דעתך, ועכשיו אני אומר את דעתי. אני חד-משמעית בעד שנה, ואני חושב שאני צודק, כי זה מאוזן, זה מידתי, זה נכון.
       
       יש גם  ועדה, אל תשכח את הוועדה. יש ועדה שבאה לבחון את נושא הצינון. אל תפלה אותם לרעה מול גורמים אחרים. כמו שיש לחשב הכללי ועדה, ולמנכ"ל משרד החקלאות יש ועדה אם הוא רוצה ללכת לצינון. אם הוא רוצה בכל זאת לקצר את התקופה, תן לו את האופציה לבוא לוועדה שתבחן את העניין הזה.

       בקיצור, אתה אומר לי שכדאי שאני אבוא מחר לדיון בוועדת החוקה. תודה רבה ולילה טוב.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

יצחק לוי (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיקי איתן, אני אחלוק עליך. אני רק מציע שלא נתווכח,  אני אצטרף בשמחה לוויכוח מחר בשעה 09:00. 
       
        קודם כול מדובר פה על צינון רק לגבי בית-המשפט העליון, ועל זה אנחנו הולכים. אם נרצה להרחיב את זה, זו הצעת חוק אחרת. נצטרך לשבת ולדון ולראות מה כן ומה לא. 
       
       אני גם לא חושב שהטיעון שסטטיסטית הרבה יועצים משפטיים לממשלה או פרקליטים מתמנים לבית-המשפט העליון, הוא טיעון נכון. אני לא חושב שהוא נכון. למשל, קח משרה אחרת. רוב מזכירי הממשלה נבחרים מייד אחרי זה לכנסת. למה לא תעשה צינון של שנה? יש להם יתרון. מזכיר הממשלה   נמצא ליד ראש הממשלה ארבע שנים, הוא שולט בכל מיני מערכות, הוא נמצא בקשר עם כולם. תראה בכנסת פה, ברוך השם, כמה מזכירי ממשלה יש לנו. יש לנו יצחק הרצוג,  גדעון סער, יש עוד. מבחינת היתרון - גם היתרון להיבחר לכנסת. 
       
       יש לנו חוק צינון גם לגבי בחירה לכנסת - לרמטכ"ל, לראש שב"כ. הצינון הוא לא בשביל למחוק יתרון.  הצינון בא בגלל ניגודי אינטרסים שיכולים להיות, לא בגלל רצון למחוק יתרון. אתה לא מוחק יתרונות, כי אז כל חבר כנסת בשביל להיבחר לכנסת הבאה היה צריך תקופת צינון, כי יש לו יתרון בזה שהוא חבר כנסת בעצמו.
       
       לכן, אני אומר שאנחנו צריכים לבחון את העניין  לא לפי הסטטיסטיקה אלא לפי העניין של האינטרסים הנוגדים שיש במשרות, האם יכולים להיות כאן ניגודי אינטרסים מסוימים, או איזו בעיה ציבורית מסוימת בכך שיש מעבר חד מתפקיד אחד לתפקיד שני. לצורך זה בוודאי ובוודאי מספיק צינון של שנה. כלומר, אין צורך ביותר מזה. 
       
       דבר נוסף, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת איתן, לחברי הכנסת ולכבוד השר, וליושב-ראש, הרי לבית-המשפט העליון אין מינויים כל יום. יש פעמים שיש מינויים רבים, כמו בתקופה הזאת, ויש פעמים שעוברות שלוש, ארבע, חמש שנים ואין שום מינוי. אם אתה קובע את זה לשנתיים ויש באמצע מינוי, כלומר בתוך השנתיים האלה, ואתה לא מאפשר לו בגלל הצינון, הרי אתה אומר לו בעצם: תמתין עוד חמש שנים, עוד שלוש, עוד שבע וכן הלאה עד שתתמנה, או לא תתמנה כלל. 
       
       המידה של השנה היא מידה ראויה, מכיוון שבמשך שנה בכל אופן אדם מתנתק מכל העניינים שהוא עסק בהם, מהתיקים שהוא עסק בהם וכן הלאה. שנתיים זה ודאי מעבר לזה, וחוץ מזה אתה באמת מונע ממנו להיבחר, ואולי לעולם.
       
       הערה אחרונה, אדוני היושב-ראש. אני תומך בהצעה הזאת כי היא הצעה צודקת. אני לא רוצה שהיא תישמע כאילו יש פה איזה חיסול חשבונות עם כל מיני אנשים שרק עכשיו פרשו וכן הלאה. קודם כול, זה לא חיסול חשבונות, הם כבר נבחרו. אם מישהו רוצה לחסל חשבון כלשהו עם היועץ המשפטי הקודם או הפרקליטה הקודמת, הרי הם כבר נמצאים בבית-המשפט העליון, והרי עם החדשים עוד אין לנו חשבונות, אני מקווה כך, הם רק בתחילת דרכם. 

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אל תהיה בטוח.
       
יצחק לוי (מפד"ל):

       בדיוק כך. אבל זה ייראה משונה שבכל החקיקה הארצית, אני לא יודע מה קורה בעיריות - חבר המועצה דוקורסקי אולי יודע מה קורה בעיריות - בחקיקה הארצית לא מצאתי יותר משנה. יש חצי שנה ושנה. והנה דווקא לתפקידים האלה של יועץ משפטי לממשלה ופרקליט המדינה, באה הכנסת ומחמירה עמם יותר מכל התפקידים האחרים, מרמטכ"ל ומראש שב"כ ומעובד מדינה ומזה ומזה. זה נשמע לא טוב.
       
       אני עכשיו אצביע בעד החוק, ומחר אעמוד עד כמה שאוכל על דעתי, שזה יהיה שנה.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. יש עוד מישהו? בבקשה.
       
       חבר הכנסת איתן, גרסאות זה זמן צינון, כן? שנה או שנתיים, כן? זה שתי גרסאות.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       שתיהן יחד.
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, העניין של 12 חודש נלקח מאיזה מקור הלכתי. נשכחתי כמת מלב, המת נשכח לאחר 12 חודש. אדם שוכח את צערו לאחר 12 חודש. חתן בן שנתו נקי לביתו שנה אחת ושימח את אשתו שלקח. המושגים של שנה לכאן ולכאן הם דברים שיש להם מקור בהלכה, ולכן הרעיון המקורי של שנה, יש לו בסיס, וצריכים למצוא את האיזונים. 
       
       ואני רוצה לומר, שיועץ משפטי או פרקליט או פרקליטה, לא משנה, כשהם באים לתפקיד הם כבר מראש חושבים על הקידום, מה קורה לאחר מכן. ולכן יועץ משפטי הוא מאוד זהיר, הוא צריך למצוא חן בעיני נשיא בית-המשפט העליון, הוא תמיד מהלך על חבל דק. כמעט כל יועץ משפטי, תשאל אותו מה הוא חושב יום לאחר מינויו – התפקיד הבא זה להיות שופט בית-המשפט העליון.
       
       נקודה חשובה נוספת: אם המגבלה היא רק לגבי בית-המשפט העליון ולא בית-המשפט המחוזי - אני מבין שאין מגבלה, המגבלה רק לגבי העליון. יש מקרה לפעמים, למשל השופט רובינשטיין, שהיה היועץ המשפטי, הוא היה נשיא בית-המשפט המחוזי, עד כמה שאני זוכר.

יצחק לוי (מפד"ל):

       היה שופט.
       
נסים זאב (ש"ס):

       אחרי תפקיד כזה רם, כל כך הרבה שנים היה שופט והיה יועץ משפטי, להשאיר אותו פתאום בפני שוקת שבורה, ואני אגיד לך מדוע - הרי הוא לא היה עורך-דין בשוק הפרטי, הוא היה יותר בבית-משפט, ולאחר מכן הוא היה יועץ משפטי. אדם כזה, קשה להחזיר אותו לשוק הפרטי, להיות שוב עורך-דין, אף שבתחילת עבודתו הוא למד עריכת-דין, משפטן. לכן אני אומר שזה כן נושא שחשוב לשבת לגביו בכובד ראש ולמצוא את האיזונים הנכונים, אולי שנה וחצי, אבל לא יותר מדי להחמיר. גם צינון יותר מדי, כשקר אפשר למות, חס וחלילה. ידוע, כשהמים יותר מדי קרים - אדם לא יכול להצטנן יותר מדי. אני סומך על יושב-ראש הוועדה שהוא באמת בוחן את הדברים לגופו של עניין והוא ימצא את האיזונים הנכונים.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       גם אני מקווה שבוועדה תמצאו איזון. אתה רוצה לענות? בבקשה.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מסכים במאה אחוזים שהבעיה שאנחנו מתמודדים אתה היא לא הבעיה הפרטית של פלוני או אלמוני ורצון להתנקם או לפגוע, חס וחלילה. אבל גם לאותו פרט אין שום חזקה, ברגע שהוא התמנה ליועץ משפטי כבר הוא זכה לכבוד ענק ולמשימה לאומית. הבעיה שלנו, שאנו רוצים ליצור מחיצה, ואנו רוצים ליצור מצב שכאשר הוא מכהן בתפקידו כיועץ משפטי לממשלה או פרקליט המדינה, הוא ידע לעמוד על עמדותיו, ולא יגיד בכל מהלך שהוא עושה מהרגע הראשון שהוא נבחר לתפקיד: עכשיו זו תחנת ביניים, אני הולך להיות שופט בית-המשפט העליון. 
       
       תבינו, אנחנו מעוותים את התפקיד הזה כשאנחנו עושים אותו מקפצה. עכשיו, אתם בדברים שלכם כל הזמן, אני לא יודע למה - העיוות הוא כל כך גדול שזה כבר הפך לאיזו חזקה, אם אתה מתמנה להיות יועץ משפטי לממשלה כבר יש לך חזקה. ועכשיו הוא כבר בחזקה, ואני צריך להוציא ממנו משהו? אני לא מוציא ממנו כלום, חברים. לא לוקחים ממנו שום דבר. אומרים לו: אדוני, אתה הולך לתפקיד יועץ משפטי לממשלה, לאחר מכן יש פסק-זמן, ואחר כך אתה מציג את המועמדות שלך, אם אתה רוצה, עוד הפעם. אבל אתם אומרים: רגע, מה הוא יעשה בינתיים? מי אמר שהוא ייבחר? מי אמר שהוא צריך להיבחר?

אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):

       כולם עושים את זה, אבל לא מהמקפצה.

מיכאל איתן (הליכוד):

       איך אמר חבר הכנסת נסים זאב - תשמע, הוא עוד לא היה בשוק הפרטי, אין לו פרקטיקה. אנחנו דואגים לבן-אדם במקום לדאוג לתהליכים ולתפקידים הציבוריים. מה פתאום אנו דואגים לו? מה, הוא כאן נפגע? חס וחלילה, הוא יהיה רעב ללחם? לא תהיה לו פרנסה? אז כל כך דואגים לו עד שאנחנו דואגים לעיוותים בין שתי המערכות האלה.
       
       אבל אני שמעתי את רוח הדברים. אנחנו נשמע מחר בוועדה, ואני משוכנע שלאחר הוויכוחים האלה נוכל למצוא את המכנה המשותף. תודה רבה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה. 
       
       חברי הכנסת, אנחנו נצביע על הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 40) (תקופת צינון למינוי היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה כשופטים בבית-המשפט העליון),  התשס"ד-2004, בשתי גרסאות יחד. אנחנו עוברים להצבעה.
       
       
הצבעה מס' 27
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8
נגד – אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 40) (תקופת צינון למינוי היועץ המשפטי לממשלה או פרקליט המדינה כשופטים בבית-המשפט העליון), התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       בעד - שמונה חברי כנסת, אין נגד, אין נמנעים. אני קובע שהצעת החוק עברה והיא תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.
       
       
       
שאילתות ותשובות
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       אנחנו עוברים לנושא האחרון: שאילתות ותשובות לשר החקלאות ישראל כץ. 
       
569. העסקת וטרינרים לחיסון בקר וכבשים 
       
חבר הכנסת ואסל טאהא שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום ח' באב התשס"ג (6 באוגוסט 2003):
       
       זה תקופה ארוכה לא מחסנים בקר למינהו בגליל העליון, בגליל התחתון ובעמק-נטופה. לדברי האחראים לנושא, אין מספיק כוח-אדם שיכול לעמוד בצורכי המשקים ולחסן בעלי-חיים, זאת כאשר וטרינרים ערבים מהאזור מוכשרים לבצע טיפולים אלה ומעוניינים לתת שירות לבעלי המשקים.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם הפרטים הנכונים?  
       
       2. אם כן - האם יאשר משרדך את עבודתם של הווטרינרים שיכולים לבצע חיסונים אלו, ואם לא – מדוע?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. הפרטים נכונים בחלקם. אנו מפגרים בחיסון הנדרש באזור הגליל התחתון - לשכת נצרת.

       2. השירותים הווטרינריים במשרדי מחסנים באמצעות עובדיהם נגד מחלות אפידמיות של בקר וצאן ונגד המחלות הזואונוטיות - המועברות לאדם - המחויבות בחיסון.
        
       אנו נשמח להעסיק שני וטרינרים נוספים ממגזר המיעוטים בלשכת  נצרת אם משרד האוצר ונציבות שירות המדינה יאשרו מסגרות העסקה אלו, במסגרת החלטת הממשלה בדבר העסקת בני מיעוטים במגזר הציבורי.
       
       
1668. שיווק מוצרי חלב של מגדלי צאן בדואים בנגב
       
חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום ד' בתמוז התשס"ד (23 ביוני 2004):
       
       מגדלי צאן בנגב מתקשים לשווק את מוצרי החלב לחברת "תנובה". 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם יעזור משרדך למגדלי צאן בדואים בשיווק מוצרי החלב, ואם כן – כיצד?
       
       2. האם נשקלת הקמת מחלבה למגדלי הצאן במגזר הבדואי, ואם לא – מדוע?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. משרד החקלאות אינו עוסק בשיווק מוצרי חלב. המשרד גם אינו יכול לחייב מחלבה זאת או אחרת לקלוט חלב מיצרנים, והדבר נתון לשיקול דעתה של המחלבה. 
       
       2. משרד החקלאות אינו יוזם ואינו עוסק בהקמת מחלבות. הדבר מסור לידי יזמים פרטיים. אם תהיה יוזמה כזאת, ייתכן שניתן יהיה להשיג מימון ממשלתי לנושא ממשרד התמ"ת. 
       
1752. ויסות שוק הפירות והירקות
       
חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום י"ח בתמוז התשס"ד (7 ביולי 2004):
       
       בשל עודפי אלפי טונות של פירות וירקות נקלעים חקלאים וסוחרים רבים למשבר כלכלי.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. האם פועל משרדך לוויסות השוק, ואם כן – כיצד?
       
       2. כיצד הגיע השוק למשבר שכזה, ועל מי מוטלת האחריות לכך?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. משרד החקלאות, בשיתוף עם מועצת הצמחים, יזמו כמה פעולות לטיפול במשבר המחירים שפקד את ענף הירקות והפירות: 
       
       א. ענף הפירות במועצת הצמחים יסדיר מימון פינוי 4,000 טונות אפרסק ונקטרינה להסדרת השוק בהיקף תקציבי של 3.9 מיליוני שקלים. 
       
       ב. לעידוד היצוא בענף ענבי המאכל, תינתן הלוואה בהיקף של 1 שקל לק"ג יצוא ענבים שיתבצע החל מחודש יולי השנה. הלוואה תינתן לתקופה של שנתיים ממקורות ההון החוזר שניתן למגדלים. 
       
       ג. בשל הנטל הכספי המוטל על ענף הפירות בגין האמור לעיל, משרד החקלאות יגדיל השתתפותו במימון "בית הגרעין" והדברת זבוב הפירות בסך 1.5 מיליון שקלים. 
       
       ד. בשנת 2005, השקעות להסבת אפרסק ונקטרינות ליצוא ימומנו כדלקמן: 40% מתקציב משרד החקלאות - מענק, 20% - הלוואה מענף הפירות, בכפוף לביטחונות לביצוע ייצוא בכמות שתיקבע על-ידי מינהלת ההשקעות.
       
       ה. משרדי האוצר, החקלאות ומועצת הצמחים יגבשו הסדר לביטוח הוצאות הייצור בחקלאות הצמחית. 
       
       2. השוק הגיע למשבר משלוש סיבות: א. בשל ביטול תכנון החקלאות, נוצר מצב של שוק חופשי. במצב הנ"ל, החקלאים מחליטים בעצמם על גודל השטחים. בשנים האחרונות גדלו שטחי המטעים של אפרסק, נקטרינה ומשמש בכ-40%, ושטחי העגבניות והמלפפונים גדלו בכ-5%; ב. קיים שפע של ירקות ופירות שכדוגמתו לא חזינו מאז שנת 1984. השפע נובע ממזג אוויר מצוין - השנה לא היו נזקי טבע -  גידול בשטחים וטכנולוגיות מתקדמות; ג. סגירת מעבר קרני במשך כ-70 יום בשל האינתיפאדה הגדילה את היצע הפירות בשווקים.
       
1755. העתקת עצים בתוואי חוצה-ישראל
       
חבר הכנסת שלום שמחון שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום י"ח בתמוז התשס"ד (7 ביולי 2004):
       
       נודע לי, כי עבודות כביש חוצה-ישראל לכיוון יוקנעם מתעכבות משום שקק"ל מסרבת לאשר פעולה זו. מתן רשיון לעקירת עצים או העתקתם הוא באחריות משרדך.
       
       רצוני לשאול:
       
       האם תאושר העתקת העצים כדי לאפשר המשך העבודות? 
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
                                                 
       העתקת העצים תאושר על-ידי משרד החקלאות ופיתוח הכפר באמצעות פקיד היערות ובתיאום עם קק"ל. הדבר יתבצע בזהירות הראויה ובהתייחס לצרכים התכנוניים האמיתיים של כביש חוצה-ישראל.
       
1770. הונאה בכשרות
       
חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום י"ח בתמוז התשס"ד (7 ביולי 2004):
       
       פורסם שיחידת פיצו"ח – פיקוח על הצומח והחי - השמידה 2 טונות בשר שהופץ על-ידי מפעל בסח'נין כאילו היה של מפעל "ריכרד לוי", שפשט את הרגל לפני כשלוש שנים, ושמקורו לא ידוע. על הבשר היתה חותמת כשרות. 
       
       רצוני לשאול:
       
       1. איזו כשרות הוטבעה על הבשר, והאם היא מזויפת?
       
       2. האם ננקטו צעדים בנושא?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1. א. הכשרות אשר הוטבעה על אריזות הבשר היא כשרות רבנות חולון. חברת "ריכרד לוי" סגורה במשך שנים, ועל כן חותמת הכשרות אכן מזויפת; ב. הצעדים שננקטים הם הליכים משפטיים שסופם כתב אישום לפי הסעיפים: שימוש כוזב בתוויות של יצרן לא קיים, שימוש כוזב באישור כשרות, הפעלת מפעל עיבוד ללא היתר; ג. היחידה להונאה בכשרות מטפלת במקביל, תוך תיאום ושיתוף  עם יחידת הפיצו"ח.
       
       2. יחידת הפיצו"ח במשרד החקלאות ופיתוח הכפר תמשיך לשתף פעולה עם מפקדי היחידה הארצית לאכיפת חוק איסור הונאה בכשרות, כדי למנוע שבשר טרף ללא פיקוח יגיע אל הצרכנים. 
        
       
1857. איתור מועמד לתפקיד מנהל השירותים הווטרינריים
       
חבר הכנסת איתן כבל שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום כ"ה בתמוז התשס"ד (14 ביולי 2004):
       
       לפי החלטת ממשלה, לשם איתור מועמדים לתפקיד מנהל השירותים הווטרינריים יש להקים ועדת איתור ולפרסם מכרז.
       
       לאחרונה פרש המנהל, ובמקומו יש מינוי זמני.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מדוע לא הוקמה עד היום ועדה לאיתור מועמדים לתפקיד?
       
       2. האם תוקם ועדה זו, ואם כן – מתי?
       
       3. מה הם הקריטריונים למינוי המכהן כיום בתפקיד, והאם עבר שלבי איתור כלשהם בהתאם להחלטת הממשלה?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-3. בתאריך 29 בספטמבר 2002 החליטה הממשלה על מתן פטור ממכרז למשרת מנהל השירותים הווטרינריים והעברת המינוי להליך של ועדה. הוועדה לאיתור מועמדים הוקמה והחלה את עבודתה, ובימים הקרובים תפורסם הודעה בנושא לציבור ותחל פעולת איתור מועמדים על-ידי הוועדה. 
       
       ד"ר משה חיימוביץ, מנהל השירותים הווטרינריים בשדה, משמש היום כמינוי בפועל בתפקיד, וזאת לאור ניסיונו הרב במשך עשרות שנים בתפקידי שדה בשירותים הווטרינריים, וכממלא-מקומו של מנהל השירותים הווטרינריים בשנים האחרונות. במסגרת ההליך לאיתור מועמדים למינוי הקבוע, תיבחן על-ידי הוועדה מועמדתו של ד"ר חיימוביץ יחד עם מועמדים נוספים.
       
1914. איחוד מועצות הייצור
       
חברת הכנסת גילה גמליאל שאלה את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       השר יזם פעולה לייעול המערכת התומכת בחקלאות ואיחד ארבע מועצות ייצור: פירות, הדרים, ירקות ופרחים, במטרה לחסוך בעלויות ולהוביל להקטנת הנטל על החקלאים בלי לפגוע בשירותים הניתנים להם. ב-31 במאי 2004 חוקק חוק איחוד מועצות הייצור.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה נעשה ליישום החוק הנ"ל?
       
       2. אילו פעולות התייעלות נעשו בעקבות האיחוד, מה הוא החיסכון בעלויות ובכמה הוקטן ההיטל על החקלאים?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
                                                   
       1. ביום  1 בינואר 2004  אוחדו ארבע מועצות הייצור -  ירקות, פירות, פרי הדר  ופרחים - והוקמה מועצת הצמחים על-פי חוק מועצת הצמחים (ייצור ושיווק), התשל"ג-1973. ארבע מועצות הייצור חדלו להתקיים והפכו לענפים במועצת הצמחים. נכסי המועצות הועברו למועצת הצמחים, כאשר נכסי כל מועצה משמשים את הענף. במחציתו של חודש פברואר 2004 עברו עובדי המועצה המאוחדת לבניין משרדים אחד. כמו כן הוקמה מינהלה זמנית מאוחדת, בהתאם לחוק, הכוללת שבעה נציגים: ארבעה נציגי ענפים, שני נציגי ממשלה  ויושב-ראש - שר החקלאות ופיתוח הכפר.
       
       במקביל נשלח הרכב הוועדות הענפיות  - סעיף 10 לחוק - לאישור משרד המשפטים, והלשכה המשפטית החלה בגיבוש כללים לקראת בחירת חברי המועצה - סעיף 4 לחוק - ובגיבוש חקיקת משנה. 
       
       המועצה החלה ועדיין מצויה בעיצומו של הליך רה-ארגון, הכולל הליכי התייעלות וחיסכון, וזאת על מנת להגשים את מטרת החוק: הפחתת ההיטלים הרובצים על כתפי המגדלים.
       
       בהתאם לחוק הוקמו ועדות סטטוטוריות - ועדת ביקורת, ועדת קנסות, ועדת היתרי ייצור. כמו כן הוקמו ועדות פנימיות - ועדות מייעצות - על מנת לסייע בהליך העבודה השוטף. בנוסף, הוקמו ועדות משנה - שולחנות מגדלים - סעיף 10 לחוק. 
       
       2. מסיכומים ראשונים שנאספו, המתבססים על ההוצאות בפועל בחודשים ינואר--אפריל 2004, מסתמנת מגמה של ירידה חדה בשיעור של 37% בהוצאות המינהל של מועצת הצמחים, בהשוואה לאלו שהיו לארבע מועצות הייצור בשנת 2003.
       
       תחזית החיסכון הצפוי במהלך כל שנת 2004 היא: חשמל - חיסכון של 35% בהוצאות; תקשורת - חיסכון של 26% בהוצאות; דואר - 39%; שוק סיטונאי - 48%; ייעוץ משפטי - 39% וכדומה.
       
       בחודש ספטמבר 2003 הועסקו בארבע מועצות הייצור 157 עובדים, ועד למחצית 2004 צומצמו 37 משרות, 24%, ומצבת המועצה עומדת כיום על 120 עובדים. כתוצאה מכך  נחסכו מיידית 6.8 מיליוני שקלים בחשבון השנתי. 
       
       אשר להיטלים שרבצו על החקלאים, עד לימים אלו הופחתו ההיטלים בכ-31% בממוצע.
       
       הישגים אלו מוכיחים, כי משרד החקלאות ופיתוח הכפר ומועצת הצמחים עושים ככל שניתן כדי להגשים את מטרות החוק ולהקל על המגדלים.
       
1915. בקר למרעה
       
חברת הכנסת גילה גמליאל שאלה את שר החקלאות ופיתוח הכפר
       ביום ג' באב התשס"ד (21 ביולי 2004):
       
       הדרך הזולה והבטוחה לשימור שטחים פתוחים וקרקעות לאום ולמניעת פלישת מתיישבים אליהם, כפי שקורה בנגב, היא על-ידי הקצאתם לבקר למרעה.
       
       רצוני לשאול:
       
       1. מה נעשה כדי להקצות שטחים נוספים למרעה ולתמוך במגדלים?
       
       2. כיצד מבטיחים את קיומו של ענף המרעה לטווח ארוך?
       
תשובת  שר החקלאות ופיתוח הכפר ישראל כץ:
(לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)
       
       1-2. משרד החקלאות ופיתוח הכפר, ואני בראשו, רואים חשיבות רבה בפיתוח ענף הבקר למרעה ככלי הטוב ביותר להבטחת שימור השטחים הפתוחים והריאות הירוקות של המדינה מפני פלישה של גורמים בלתי מורשים. 
       
       לצורך כך המשרד פועל בשלוש דרכים: 
       
       א. המשרד נמצא בעיצומו של רה-תכנון של כלל שטחי המרעה בארץ. מתבצעת בדיקה של כושר הנשיאה והקצאתם לעדרי בקר בהתאם לכך. 
       
       ב. ענף הבקר למרעה הינו ענף עם רמת רווחיות נמוכה. לאחרונה הושג הסדר עם האוצר המאפשר הקצאת 8.5  מיליוני ש"ח בשנה לתמיכה בענף, המתבססת על שלושה פרמטרים: גודל העדר, כושר הנשיאה ושטחי המרעה המוחזקים. על-פי התוכנית, משרד החקלאות ופיתוח הכפר יתמוך בסכום של כ-200 ש"ח בממוצע לכל פרה בעדר מורשה. 
       
       ג. המשרד יוזם חקיקת חוק ראשי וחוקי עזר שיבטיחו שהעדר לא יתפתח מעבר לכושר הנשיאה של השטח המוקצה לו.
       
היו"ר מיכאל נודלמן:
       
       תודה רבה לשר החקלאות. 

	חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, ט"ז באב התשס"ד, 3 באוגוסט 2004, בשעה 15:00. ישיבת הכנסת נעולה. תודה רבה. 

       הישיבה ננעלה בשעה 00:21.
       
עמוד 259 מתוך 259

