﻿    תוכן עניינים
נאומים בני דקה	3
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):	4
אורית נוקד (העבודה-מימד):	4
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	4
אבשלום וילן (מרצ):	5
אברהם הירשזון (הליכוד):	5
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	6
איתן כבל (העבודה-מימד):	6
אילן ליבוביץ (שינוי):	7
מל פולישוק-בלוך (שינוי):	7
טלב אלסאנע (רע"ם):	7
דני יתום (העבודה-מימד):	8
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	8
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):	9
יצחק כהן (ש"ס):	10
יעקב ליצמן (יהדות התורה):	11
יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):	11
איוב קרא (הליכוד):	13
יצחק הרצוג (העבודה-מימד):	13
ישראל אייכלר (יהדות התורה):	14
עזמי בשארה (בל"ד):	14
יעקב מרגי (ש"ס):	15
אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	15
אהוד רצאבי (שינוי):	16
אתי לבני (שינוי):	17
ואסל טאהא (בל"ד):	18
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	18
מגלי והבה (הליכוד):	19
דוד אזולאי (ש"ס):	19
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):	20
יחיאל חזן (הליכוד):	20
מאיר פרוש (יהדות התורה):	20
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):	21
אהוד יתום (הליכוד):	21
השר גדעון עזרא:	22
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת	25
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):	25
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת	26
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:	26
הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 3)  (חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי נפשי או שכלי), התשס"ד-2004	26
(קריאה ראשונה)	26
מיכאל איתן (הליכוד):	27
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):	29
יעקב מרגי (ש"ס):	30
יגאל יאסינוב (שינוי):	31
איוב קרא (הליכוד):	33
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	35
מאיר פרוש (יהדות התורה):	35
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):	37
נסים זאב (ש"ס):	39
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):	40
הצעות לסדר-היום	42
ההפגנה במוצאי-שבת בכיכר רבין	42
עזמי בשארה (בל"ד):	43
נסים זאב (ש"ס):	44
אתי לבני (שינוי):	45
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):	46
מאיר פרוש (יהדות התורה):	48
השר גדעון עזרא:	49
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):	54
הצעה לסדר-היום	56
ההזנחה, העזובה והוונדליזם בהר-הזיתים בירושלים	56
יצחק כהן (ש"ס):	56
השר גדעון עזרא:	59
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):	60
    
       

       חוברת כ"ז
       ישיבה קל"ב
       
       
 




       
       
       
       
       
       





הישיבה המאה-ושלושים-ושתיים של הכנסת השש-עשרה
יום שלישי, כ"ז באייר התשס"ד (18 במאי 2004)
ירושלים, הכנסת, שעה 16:00
       

נאומים בני דקה

היו"ר משה כחלון:
       
       אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת. היום יום שלישי, כ"ז באייר התשס"ד, 18 במאי 2004. 
       
       אנחנו מתחילים בנאומים בני דקה. אנחנו נעשה הצבעה ניסיונית כדי לוודא שזה עובד, ומי שמבקש לדבר יצביע, כך שתהיה לנו רשימת הנואמים. אני מבקש מחבר הכנסת טיבי להתחיל, בבקשה. אני מפעיל את ההצבעה. תצביעו, תצביעו. 
       
אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל):
       
       תודה, אדוני, על שאפשרת לי לדבר. 
       
       לפני שעה קלה, אדוני היושב-ראש, התקשר אלי מר מוחמד אל-מע'יר, משכונת תל אל-סולטן ברפיח. הוא יושב ליד שתי גופות. שני ילדיו: אסמה, בת 16, ואחמד, בן 11. שניהם נורו על-ידי צלפים של צה"ל, בראש. משעה 11:00. הוא רק מבקש דבר אחד: אם מישהו פה יכול לעזור, לאפשר לאמבולנס לקחת את הגופות. פניתי ללשכת ראש הממשלה, פניתי למזכיר הצבאי, פניתי לכמה שרים. בשלב זה, שר הביטחון לא מאשר הכנסת אמבולנס. אם מישהו פה מחברי הכנסת או מהשרים יכול לעזור לאפשר לאמבולנס לפנות את שתי גופות הילדים, אנחנו נודה לו מאוד. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה. 
       
אורית נוקד (העבודה-מימד):
       
       היום קיבלתי מכתב מהוועד למען פולארד. אתם יודעים שגלעד ארדן ואני עומדים בראשות השדולה. יונתן פולארד נמצא כבר למעלה מ-18 שנים בכלא האמריקני, ונכתב לנו שכאשר הוועד פעל אצל אישי ממשל בארצות-הברית, הוא קיבל יותר מרמז אחד שישראל אינה מבקשת את פולארד. אני רוצה לחזור ולפנות לממשלת ישראל, לעומד בראשה: אנא, עשו הכול על מנת להחזיר את פולארד. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אופיר פינס. אחריו - חבר הכנסת וילן, ואחריו - חבר הכנסת הירשזון. 
       
אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, היום נאלצו עובדי עיריית קריית-שמונה לחסום כבישים בצפון, כי שלושה חודשים הם לא קיבלו משכורת. מה שקורה ברשויות נוספות הוא לא פחות גרוע, בחלקן - הרבה יותר גרוע. יש עובדים ברשויות המקומיות שלא קיבלו שכר שישה חודשים ושמונה חודשים ועשרה חודשים. 
       
       הממשלה הזאת היא פשוט דבר מדהים. אני רואה את שר האוצר מסתובב זחוח. הכול בסדר. שר הפנים? - בכלל זה לא במדינה שלו, הוא שר פנים במקום אחר. אז אין כאן שתי מדינות ואין כאן שני מעמדות. אם הממשלה הזאת אינה מסוגלת להעביר שכר לעובדי הרשויות המקומיות – שתתפטר; שהשרים האלה יעזבו את תפקידם. אי-אפשר להפקיר אלפי עובדים בצורה מחפירה כזאת במשך כל כך הרבה חודשים. אני רוצה לראות שנתניהו לא היה מביא משכורת הביתה חודש אחד. אני רוצה לראות שפורז לא היה מביא משכורת הביתה שבוע, מה היו עושים לו בבית. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת הירשזון. 
       
אבשלום וילן (מרצ):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מאוד-מאוד לא שלם עם מה שקורה ברפיח. גם אני קיבלתי את אותו טלפון שקיבל אחמד טיבי. אני חושש מאוד שהניסיון להיכנס עכשיו בכוחות כל כך גדולים לתוך מחנה פליטים יסתיים גם בהרג של חפים מפשע, אבל יותר מזה: אני לא רואה, מעבר לדיבורים על חיסול תשתיות הטרור, איך בסופו של דבר יוצאים מהפלונטר הזה. אני חושש שהממשלה הזאת נגררת, פעם אחר פעם, אחרי רגשות הבטן, במקום לעבוד עם מחשבה. 
       
       טוב שאת רעיון התעלה הימית לאורך ציר פילדלפי כבר הורידו מעל הפרק, אבל אני חושש מאוד שהנזק של מבצע כזה, עם כל התמונות שירוצו לעולם, עם רוחב של קילומטר רצועה, שבסופו של דבר נחזיר אותה - במקום להגיע להסכם עם מצרים, במקום להתחיל לדבר עם הפלסטינים, במקום לסגור עם הקהילה הבין-לאומית. אני חושב שאנחנו גורמים נזק נוראי, גם לאנשים, גם לעצמנו. בסופו של דבר הרי נצא משם, כאשר שילמנו את כל המחירים, גם המוסריים, גם הפוליטיים וגם הבין-לאומיים. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אברהם הירשזון. אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד, אחריו - חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת אילן ליבוביץ וחברת הכנסת מלי פולישוק. זה הסדר של החמישייה הבאה. 
       
אברהם הירשזון (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מחר יום ירושלים, ואני בטוח שאנחנו נציין פה, גם בכנסת, את יום ירושלים. לכן אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש. ירושלים זקוקה מאוד לפיתוח דחוף מאוד של מפעלי תעשייה: עטרות ומקומות אחרים, שאפשר לפתח אותם, כדי שתהיה שם תעסוקה, וכדי שנוכל למשוך יותר ויותר זוגות צעירים לבוא ולגור בירושלים. לכן אני קורא לך, כיושב-ראש הישיבה וסגן יושב-ראש הכנסת,  ליזום הצעה שהכנסת קוראת לממשלה לקבוע סל הטבות מיוחד לפיתוח מפעלי תעשייה בירושלים, שסבלו מהזנחה קשה מאוד בשנים האחרונות, ובכך לעזור בקידום העיר ירושלים. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה. 
       
אריה אלדד (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, בהמשך למה שאמר לנו חבר הכנסת הירשזון - הערב אכן יום שחרור ירושלים, ואני תמה ומצר על כך שהכנסת אינה מציינת את האירוע בישיבה מיוחדת. 
       
       37 שנים העיר הזאת מאוחדת, 56 שנים היא מהווה בירת ישראל, אבל מדינת ישראל עדיין אינה מוצאת מקום למחות מחאה רשמית על כך שבאתר הרשמי של האולימפיאדה ביוון, במקום בירת ישראל מופיעה כוכבית. הכוכבית הזאת מעידה על כך שגם איחוד העיר ושחרורה וגם היותה בירת ישראל עדיין זקוקים לביצור ולחיזוק. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. לשאלה שלך - מחר יצוין יום ירושלים בנאום של היושב-ראש, וייוחד פרק די נכבד. 
       
       חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אילן ליבוביץ. 
       
איתן כבל (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי המפלגות של הימין כל הזמן טוענים וצועקים: תנו לצבא לנצח. תנו לצה"ל לנצח, זו הפכה להיות ססמה. אתמול לא ראיתי שבדיוק כל כך עוזרים לצה"ל לנצח. בעת שצה"ל נכנס לרפיח ועושה פעילות, וכתוצאה מכך נדרש תגבור כוחות בשומרון וביהודה, מוצאים את עצמם הצבא והמשטרה נדרשים בכוחות גדולים ומתוגברים לעסוק בפינוי של התנחלות או של קבוצה של אנשים שמצאו לעצמם להתנחל באופן אזוטרי במקום שאיננו ממין העניין. תנו לצה"ל לנצח. הגיע הזמן שגם אתם תיתנו. תודה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אילן ליבוביץ. 
       
אילן ליבוביץ (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה בפתח הדברים לפנות לשר הנמצא פה באולם, השר עזרא, ולקרוא לו לנסות לפתור את הבעיה שהעלה כאן חבר הכנסת טיבי, ולראות איך מסייעים למשפחה הזאת לפנות את הגופות כמה שיותר מהר. אני חושב שזה אחד הדברים הראשונים שאנחנו צריכים לעשות, כמי שנכנס לשם ומבצע פעולה – להראות גם את ההומניות שלו, ולא רק להראות את כוח הזרוע שלנו. 
       
       אני רוצה להתחבר מכאן לדברים שאמר כאן חבר הכנסת כבל. עם כל הכבוד, אני ראיתי אתמול את התמונות כשניסו לפנות את המאחז הבלתי-חוקי שנקרא מצפה-יצהר. יש החלטה של בג"ץ, ואני חושב שהמתנחלים, שכל הזמן קוראים לכיבוד החוק, היו צריכים לכבד את החוק ולפנות את המאחז הזה בעצמם, ולא לתת לבזות את חיילי צה"ל, לירוק עליהם ולזרוק עליהם שקיות וכו' בזמן ניסיון הפינוי. אני חושב שפעם אחת ולתמיד גם הצבא וגם המשטרה צריכים לשים סוף לביזיון הזה ולא לשחרר את החבר'ה האלה חצי שעה אחרי שעוצרים אותם. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת מלי פולישוק. אחריה - חבר הכנסת טלב אלסאנע. 
       
מל פולישוק-בלוך (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, אני ממשיכה באותו עניין. 1,000 שוטרים וחיילים הגיעו אתמול לפנות מאחז לא-חוקי ליד יצהר. 1,000 איש. "נאצים", "גזענים", קראו להם המתנחלים, כשחיילינו מסכנים את חייהם לשמירת המתנחלים ברצועת-עזה. 
       
       אדוני השר, אני מבקשת ממך כנציגנו בממשלה, אני לא מבינה מדוע האנשים האלה לא יושבים בבית-הסוהר. אני פשוט לא יכולה להבין את זה. הסיפור הזה חוזר על עצמו. מי שמפר את החוק צריך ללכת לבית-סוהר, ולהרבה זמן. הם פוגעים בחיילים שלנו, פוגעים בכוחות הביטחון ופוגעים באושיות החוק במדינת ישראל. הגיע הזמן לעשות לזה סוף. תודה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת דני יתום. 
       
טלב אלסאנע (רע"ם):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדינת ישראל, שהיא מעצמה צבאית, ראינו איך היא נכנסת עם כל הכוח הצבאי: טנקים, מטוסים, תותחים, לשכונה של מחנות פליטים, שב-1948 גורשו מאשדוד, מאשקלון. לאותם אנשים אין טנקים, אין תותחים, אין מטוסים, אין דבר. ראינו רק נשים נמלטות, ילדים צועקים, בתים נהרסים, וכל זה תחת הכותרת של מלחמה נגד הטרור. מה שעושה מדינת ישראל ברפיח זה טרור. זה טרור וזה פשע. צריך לצאת בקריאה לממשלה להפסיק את הפשע ואת הטרור הזה. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת דני יתום. אחריו - חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה. 
       
דני יתום (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מלחמה היא דבר נורא. היא דבר נורא גם לצד החזק וגם לצד החלש. מנהיגות חייבת לעשות כל מאמץ על מנת למנוע את המלחמה הבאה ועל מנת למנוע את הקרב הבא. הדבר נכון גם לגבי ראש הממשלה שרון וממשלתו, והדבר נכון גם לגבי המנהיגות הפלסטינית. 
       
       אני מבין את הצורך הצבאי להיכנס לרפיח על מנת לרדוף אחרי מחבלים, ועל מנת לגלות מנהרות שדרכן מעבירים אמל"ח וחומר נפץ, אבל אני קורא לצה"ל שבמלחמה הזאת ובקרב הזה אכן ינהג כמו שצה"ל צריך לנהוג וברוב המקרים נוהג – לשמור על טוהר הנשק, לא לפגוע בחפים מפשע, לעשות את הפעילות בצורה רגישה ומושכלת. 
       
       אני מקווה שתיאורו של חבר הכנסת טיבי איננו נכון, ואני מקווה שצלפים של צה"ל לא ירו לעבר אנשים תמימים. זה דבר שצריך להיחקר. 
       
       אני קורא לרשות הפלסטינית לשים קץ לטרור, ולראש ממשלת ישראל להתחיל לדבר. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, ואחריה - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה למחות על כך שנשיא המדינה נקט עמדה בביקור התנחומים שהוא ערך בתחילת השבוע בבית משפחת דרעי. הוא התייחס להפגנת השמאל שנערכה תחת הססמה "יוצאים מעזה, מתחילים לדבר". הנשיא אמר: לא ניתן להתעלם מהדרישה שנשמעה מפי עשרות האלפים שהיו בכיכר. 
       
       בעיני ובעיני רבים, הכרזות כאלה הן מסר שלא הולם את בית הנשיא, שלא צריך לנקוט דעה פוליטית. כולם יודעים שקיימת בעם מחלוקת חריפה בנושא פינוי חבל-קטיף. אני לא שוללת את האפשרות שנשיא המדינה ייתן את דעתו על העמדה המכרעת בעם. ברור לי שסקרי העיתונות והפגנה של כמה רבבות, אסור להם לעצב את העמדה בבית הנשיא. 
       
       אגב, לא זכורה לי התייחסות ממלכתית מצד בית הנשיא להפגנות אחרות שהתקיימו בעבר באותה כיכר ממש ובסדרי גודל גדולים יותר, ובצדק. לא שמעתי שום תגובה מנשיא המדינה על 150,000 איש שנסעו ביום העצמאות יום שלם בחום ועמדו בפקקים כדי להגיע לגוש-קטיף, להביע הזדהות, אהבה, תמיכה בגוש-קטיף ובאנשיו. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה. 
       
איתן כבל (העבודה-מימד):
       
       הנשיא שמאלני. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אף אחד לא שם לב - - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת יצחק כהן, אלה נאומים בני דקה. הרביעייה הבאה – חבר הכנסת יצחק כהן, חבר הכנסת יעקב ליצמן, חבר הכנסת יולי אדלשטיין וחבר הכנסת איוב קרא. בבקשה, אדוני. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       כבוד היושב-ראש, צריך לקרוא לדברים בשמם. ברגעים אלה מתבצעים פשעי מלחמה ברפיח. למנוע אמבולנסים מחולים, זה פשע מלחמה. למנוע אמבולנסים מפצועים, זה פשע מלחמה. צלפים שיורים על ילדים, זה פשע מלחמה. הריסת בתים של אזרחים תמימים, זה פשע מלחמה. זה פשע מלחמה מתוכנן ומוצהר מראש. הוצהר שהולכים להרוס בתים של אזרחים במטרה זו או אחרת, אבל הצהרה זו היא פשע מלחמה בפני עצמו. 
       
       מה שקרה עד עכשיו זה שפי-שניים - באזור רפיח בלבד - ממספר המתנחלים ברצועת-עזה הפכו לאנשים חסרי בית. יותר מ-12,600 בכל רצועת-עזה; כ-19,000 אנשים הפכו לחסרי בית לאחר שבתיהם נהרסו על-ידי הצבא. 
       
       כל זה, אדוני היושב-ראש, קורה כשיש שתיקה כאן. אנחנו רואים בכנסת גלגול עיניים והתעלמות מהסבל הנוראי. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אני קורא לעולם לעצור את מכונת המלחמה הישראלית, שממשיכה לבצע את פשעיה. 
       
היו"ר משה כחלון:

       
       תודה רבה. בבקשה, חבר הכנסת יצחק כהן. אני משתדל לתת לכולם את זכות הדיבור, ואתה תופס את המיקרופון. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       אל תצעק. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, ג'מאל זחאלקה. 
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הדברים שנאמרו פה לא יכולים להישאר ללא בדיקה. אני מאוד מקווה, כמו חברי חברי הכנסת, שהדברים לא נכונים. כבוד השר, אני מבקש ממך בשם חברי הבית לבדוק את הדברים עוד הערב, עוד עכשיו בדחיפות, כי הדברים לא יכולים להישאר ללא תשובה. 
       
ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       מה שבטוח זה - - -
       
היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, בנאומים בני דקה לא מפריעים. 

יחיאל חזן (הליכוד):
       
       טרוריסטים - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       לעומת זאת, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתבשרים ששר המשפטים, טומיסלב למפל, המכונה טומי לפיד, הולך לשחרר מחבלים עם דם על הידיים. יש גבול לציניות. יש גבול לפוליטיזציה של המערכת המשפטית. יש גבול להבעת עמדות באמצעות שר המשפטים – אם הוא רוצה להביע את עמדות סיעת שינוי, לא באמצעות עמדה ממלכתית שהוא נוקט. שר משפטים לא יכול לשחרר מחבלים עם דם על הידיים. תודה רבה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו - חבר הכנסת אדלשטיין. בבקשה. 
       
יעקב ליצמן (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, משרד החינוך העביר כסף למוסדות חינוך עבור תגבור לימודי יהדות. התקציב הזה היה חלק מתקציב חינוך. לא רק שמשרד החינוך קיצץ בסעיף הזה, כפי שהוא בדרך כלל עשה לאחרונה בכל הסעיפים הנוגעים לחינוך יהודי, אלא הוא גם קיצץ את התקציב הזה אחורה – אחורה כפי שהיה לפני חצי שנה, דבר שכמעט הביא להתמוטטות מוסדות חינוך. 
       
       אני מוחה נגד שרת החינוך. אני חושב שזה דבר שלא ייעשה, לא עשו זאת בשום מקום, ואני קורא להחזיר את הכסף הזה מייד. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יולי אלדשטיין, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת איוב קרא, חבר הכנסת יצחק הרצוג וחבר הכנסת ישראל אייכלר. 
       
יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):
       
       תודה. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני הצטערתי מאוד לשמוע שחבר הכנסת טיבי וחברים נוספים כנראה כבר ביצעו תחקירים מעמיקים ויודעים בדיוק מי ירה במי ברפיח, מה קרה בדיוק, וכבר כל הממצאים של התחקירים "בוודאי" מונחים לפנינו. 

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
       - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה. חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה. בבקשה.

ג'מאל זחאלקה (בל"ד):
       
	- - - כמה שאתה רוצה.

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת זחאלקה, תעזוב את האולם. חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית. תעזוב את האולם, בבקשה. תמשיך, בבקשה.
       
(חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.)

יולי-יואל אדלשטיין (הליכוד):
       
       תודה, אדוני היושב-ראש. 
       
       אם נדרשים מצה"ל צעדים הומניטריים - ואני מקווה שצה"ל ינקוט צעדים הומניטריים - אני קורא מכאן לכל קצינינו וחיילינו, מפקדים וחיילים פשוטים, לזכור את גורלו של רותם אדם, שנורה בעת שניסה לעזור לקשישה להכניס מצרכים - נורה על-ידי צלף פלסטיני - וזאת, בשונה מכל מיני דברים ששמענו כאן, עובדה מוגמרת. 
       
       כמו כן, אדוני היושב-ראש, אני ממשיך להזכיר את גורלו של יונתן פולארד, שכלוא 18 שנה בכלאו, ונעשה את הכול כדי לשחררו. תודה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת איוב קרא, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת יצחק הרצוג וחבר הכנסת ישראל אייכלר.

איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעיר הכרמל - הראשונה בקרב הדרוזים - זה חצי שנה משרד הפנים לא העביר שקל אחד לראש העיר, ובגלל זה גם לא משלמים את המשכורות. האבסורד הגיע לידי כך שבעצם היום אפילו ניתקו את המים בעיר הזאת. במקום שיהיה פיילוט, במקום שילכו ויגבו את העיר הזאת, במקום שייתנו מענה נכון לראש העיר - לצערי הרב, מנסים בכוח לדכא אותו, לדכא את העיר, והדבר הזה יביא בסופו של דבר למצב שהמונים יבואו לפה, ישבו ליד משרד הפנים. 
       
       מספיק התנגדת, פורז, בנושא של איחוד הרשויות בגליל המערבי. לפחות פה תהיה הוגן, תן פיילוט נכון ותבוא לקראת ראש העיר, שלכל הדעות צריך לקבל מענה נכון, הומניטרי, אנושי ממדרגה ראשונה בעיר הזאת. 

דוד אזולאי (ש"ס):
       
       - - - זאת השפה שהוא מבין. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יצחק הרצוג, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אייכלר, ואחריו - חבר הכנסת בשארה.

יצחק הרצוג (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לדברים של קודמי בעניין הליך הפינוי של המאחז אתמול. 
       
       היה ברור שזאת היתה דוגמה שבאה להפחיד ולהרתיע את שלטונות המדינה שיבואו בקרוב לפנות את כל המאחזים האלה, שגורמים נזק נורא למדינת ישראל. 
       
       לשמוע את דניאלה וייס עומדת שם ומטיפה לחיילים ואומרת להם איך ידברו הנכדים שלהם - הנכדים שלהם יודו להם על שנקטו את הצעד הזה, על-פי החלטה ריבונית של ממשלת ישראל, על-פי הפסיקה של בג"ץ ועל-פי הצורך האמיתי והעליון להתנתק מהפלסטינים ולהתכנס בגבולות מוכרים, עם רוב יהודי במדינה יהודית ודמוקרטית. תודה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת בשארה, אחריו - חבר הכנסת מרגי, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן. 

ישראל אייכלר (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, לפני כשנה, כאשר הוטלו הגזירות הכלכליות על אזרחי ישראל, אמרנו והזהרנו מפני הכאוס הכללי שיהיה פה. עכשיו אנחנו שומעים שיש "שמיכה" גדולה לעשירים, אבל עובדי הרשויות המקומיות אין להם משכורות, ושר הפנים משחק עם השעון במקום לדאוג שהרשויות המקומיות יוכלו לתפקד.
       
       הממשלה הרסה את שירותי הדת. היא לא סגרה את משרד הדתות, היא הרסה את שירותי הדת. אין משכורות לעובדי המקוואות, אין משכורות כבר שנה ו-17 חודשים לרבנים בערים שונות, והדבר הכי חמור שאני רוצה לומר, גזירה חדשה שיצאה ממשרד החינוך - ילדים לקויי שמיעה לא יקבלו שירות של ארגונים ללקויי שמיעה החל מהשנה הבאה אם הם לומדים בחינוך החרדי, בתלמודי-התורה.
       
       זו גזירה גזענית, שאיננה קיימת בשום מדינה בעולם. במדינה נוכרית - כמו בארצות-הברית ובאירופה - לא מפלים בעניינים כאלה של מתן שירותים ללקויי שמיעה ולילדים מיוחדים בין יהודים ללא-יהודים, אין  אפליה בין דת לדת. כאן משרד החינוך לא התבייש להוציא מסמך כזה. 
       
       אני קורא לשרת החינוך לחזור בה מייד מהגזירה החדשה הזאת, ולממשלה להעביר מייד משכורות לרבנים ולעובדי המועצות הדתיות והרשויות המקומיות. תודה.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת מרגי, ואחריו - חבר הכנסת אליעזר כהן. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם חוזרים לדפי ההיסטוריה, באוגוסט 1971 נתן אלוף פיקוד הדרום אז, מר אריאל שרון, הוראה לפנות אלפי אנשים באזור ג'באליה כדי לפתוח דרכי ביטחון, אז זה נקרא כך. חיינו מספיק זמן כדי לראות כמה זה הועיל, כמה זה הועיל באמת בעזה, הדברים האלה - גם מבחינת הקונספציה והדוקטרינה הביטחוניסטית - כמה זה הועיל. 
       
       הרי פתחו כבר דרכים והוציאו אנשים מבתיהם באלפים - פליטים פעם שנייה, אולי פעם שלישית בחייהם, חלקם פעם שלישית בחייהם פליטים. זהו פשע בכל מובן.
       
       כאשר מדינה כובשת חייבת להשתמש באמצעים כאלה יותר ויותר, זה אומר שהיא כבר לא יכולה לשלוט. כאשר המחיר נגד ירייה מבית, או אפילו נגד הברחה, הוא להרוס כל כך הרבה בתים ולהרוג כל כך הרבה אנשים ולמלא את לבותיהם בשנאה - אז כנראה אי-אפשר לשלוט, כנראה יש פשיטת רגל, ואני חושב שברפח יש לא רק סבל אנושי ופשע מלחמה אדיר, אלא גם פשיטת רגל של הכיבוש.

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה מכאן לחזק את חיילינו ברצועת-עזה, ברפיח ובכל מקום. אני מצטער על הפגיעה באזרחים וכן על הריסת הבתים, אך כשאין מנוס - עם כל הצער, כל עוד יש הברחות נשק ויש טרור, זה מה שיהיה לצערנו. 
       
       נושא אחר. אני רוצה לעבור מכאן ולהודות ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אברהם הירשזון, שעמד מול כל הלחצים ותיקן עוול מהשנה שעברה והעביר לישיבות 32 מיליון שקל, שהיו מגיעים להן בדין. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אליעזר כהן, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אהוד רצאבי, חברת הכנסת אתי לבני, חבר הכנסת מגלי והבה.

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והשר עזרא, אני מפנה את הנושא ישירות אליך. בין חללי צה"ל האחרונים היה החייל איימן אחמד גדיר. כשאביו חסן טיפל בקבורתו, האימאם של ביר-אל-מכסור ענה לו שההרוג היה חייל בצה"ל, שאין זה בתחום טיפולו, ושהוא מסרב לקבור אותו, בטח שלא תחת דגל ישראל. יותר מזה. הוא החרים את ה"ח'יטמה" - שזה כמו השבעה אצל היהודים. 
       
       זו הצהרה חריפה מאוד נגד מדינת ישראל של מי שמקבל משכורת ונחשב לעובד מדינה של מדינת ישראל - - - 

קריאה:
       
       - - -

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אני מבקש מהשר עזרא שיפעל בממשלה עוד היום להביא לפיטוריו, שיהיה אימאם לא במדינת ישראל. 
       
       בכפר הזה התגייסו השנה 45 לוחמים לצה"ל. חיילים אלה - הדתיים שבהם - נרתעים מאימאם שכזה ויושפעו ממנו. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת אהוד רצאבי, בבקשה. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       הוא עובד המועצה הדתית, או איפה הוא עובד? 

אליעזר כהן (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       הוא מקבל משכורת במדינת ישראל. 

קריאות:
       
       - - -

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת פרוש, אנחנו רוצים להמשיך בדיון. בבקשה, חבר הכנסת. 

אהוד רצאבי (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, השר, חברי כנסת נכבדים - חבר הכנסת פרוש, אתה מפריע לי. 

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת פרוש. בבקשה, חבר הכנסת רצאבי. 


אהוד רצאבי (שינוי):
       
       תתחיל את המונה מחדש, בבקשה.

היו"ר משה כחלון:
       
       חבר הכנסת רצאבי, בבקשה.

אהוד רצאבי (שינוי):
       
       רבים מאתנו מדברים בימים האלה על נושא הפרדת קופות הגמל מהבנקים. נושא חשוב ביותר - לא דובר בו עד כה - הוא נושא השקיפות. הנושא צוין בדוח מבקר המדינה, אך לא היה לכך הד נוסף. אני אבקש לקחת את הנושא הזה של שקיפות קופות הגמל לתשומת הלב. בעיית השקיפות יוצרת העדר תחרות וניוון מתמשך של אפיק זה. אגף שוק ההון סובל מחוסר אכיפה. שקיפות, נטילת אחריות, מובילות לאמינות. 
       
       לשוק ההון יש אתר אינטרנט יפה מאוד, אך יש ליצור מצב שבו גם הגברת כהן מחדרה תוכל לקבל נתונים מדויקים על כל השקעותיה. 
       
       אני מבקש משר האוצר ומוועדת-בכר, שדנה בימים האלה בנושא הזה, לגרום לכך שכל נושא חוק קופות הגמל יביא בחשבון גם את הדרוש בנושא שקיפותן של קופות הגמל והאחריות של כל אחד ואחד מהפועלים בנושא הזה, והאכיפה של האגף. תודה. 

היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חברת הכנסת אתי לבני. אחריה - חברי הכנסת מגלי והבה, דוד אזולאי, מלכיאור, חזן, פרוש, בייגה שוחט, ואחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אהוד יתום, וכמובן השר. 

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       שכחת אותנו. 

היו"ר משה כחלון:
       
       אתם לא נקלטתם.

עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - - תסתכל על הדף כולו. 

היו"ר משה כחלון:
       
       לא הבנתי, חשבתי שאתה מתכוון מתנגדים בליכוד. אז מייד אחריה אתם תהיו, שניכם. אתה רואה למה תמיד כדאי להיות בעד? בבקשה, חברת הכנסת לבני. 
     
אתי לבני (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לדוברים שלפני בנושא המראות המבישים שראינו בפינוי מצפה-יצהר - הקלות הבלתי-נסבלת של הפגיעה בשוטרים ובחיילי צה"ל והענישה המגוחכת של אותם מתפרעים ופורעים.
       
       אני רוצה להרחיק אותנו רגע מהעניינים הפרטיים שלנו, ואני רוצה בשמי ובשם הכנסת לברך את סוניה גנדי, שנבחרה להיות ראש ממשלת הודו. אנחנו לא נוהגים לעסוק הרבה בעניינים של אחרים, אבל אני זוכרת שבירכנו את ברלוסקוני דווקא על דברים שלא נראו כל כך משובבים. 
       
       סוניה גנדי עשתה את הבלתי-אפשרי, בראש מפלגת הקונגרס, בנושאים של שוויון, של סובלנות, הלכה אל העם, אל האיש הפשוט, והצליחה בגדול. מה שאשה אחת יכולה לעשות.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת ואסל טאהא. אחריו – חבר הכנסת דהאמשה, ואחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.
       
ואסל טאהא (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דיווחים קשים מרפיח מצביעים על פצועים זרוקים בסמטאות רפיח העיר והמחנה, במיוחד בשכונת תל-סולטן. דיברו כאן על שני אחים, אחמד ואסמה, שנהרגו באש צלפי הצבא. מה עוד שהמפקדים בשטח מונעים מהאמבולנסים להגיע כדי לפנות אותם, לפנות את הגופות, ולא רק את הגופות, מונעים גם פינוי פצועים שעומדים למות בסמטאות רפיח. זה כיבוש מחודש. את הטרגדיה הזאת על ראש הממשלה להפסיק, מפני שהטרגדיה הזאת משותפת לשני העמים.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה.
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, נכבדי השר, חברי חברי הכנסת, היתה רעידת אדמה לפני כמה חודשים, ואז קמו קולות מקולות שונים, התעוררו כדי להסית נגד המסגדים, נגד חראם אל-שריף ושלטונות הווקף. היום היה דיון בוועדה ביוזמתם של אותם מסיתים, והם לא רוצים שהמסגדים ישוקמו, הם לא רוצים שאם היו פגיעות של רעידת אדמה, הדברים ישוקמו בידי שלטונות הווקף ושלטונות שעוזרים להם, אם זה מירדן או ממצרים, אלא רוצים לפגוע במסגדים עצמם ולגרום, אם לא להריסתם המיידית, לפחות להמשך הפגיעה בהם. 
       
       אני קורא לכל אלה, אם חשובים להם המסגדים, ואם חשובים להם המקומות הקדושים, להגן דווקא על המסגדים על-ידי כך שממשלת ישראל לא תמנע מן הווקף לשקם את המקומות האלה ומן המוסלמים להתפלל בהם. אלה מסגדים לכל דבר ועניין, ואפשר שישמרו גם על המסגדים בתוך ישראל, במקומות ששורפים מסגדים והורסים אותם, לרבות המסגד ברפיח היום, ששבעה הרוגים ראשונים נהרגו בו בפעולת הבוקר. 
       
       יש המדברים על 30 הרוגים ויותר ברפיח. יש לעצור מייד את מרחץ הדמים. אינני חושב שאדם שפוי כלשהו היה רוצה להמשיך את הרציחות האלה, שאין בהן שום תועלת, וודאי שיש בהן רק נזק לדו-קיום, לתהליך המדיני ולכל אפשרות לצאת ממרחץ הדמים.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה, חבר הכנסת דהאמשה. בבקשה, חבר הכנסת מגלי והבה.
       
מגלי והבה (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לבי עם עובדי הרשויות שזה חודשים לא קיבלו משכורות, אם זה בקריית-שמונה, אם זה בבית-ג'ן, אם זה בעיר הכרמל, והרשימה עוד ארוכה. אני רוצה לקרוא לשר האוצר ולשר הפנים למצוא את הדרך לשבת כמה שיותר מהר על מנת למצוא את הדרך להעברת הכסף למשכורות העובדים, בלי להכניס לחשבונות של אותן רשויות שהן בתהליך הבראה. בסך הכול הרבה מהכסף הזה שמגיע לרשויות ולעובדים אינו מגיע לעובדים, כי הוא נטמע בתוך אותם חובות ועיקולים. 
       
       מכאן אני קורא גם לשר האוצר גם לשר הפנים ולכל מי שנוגע בדבר, שלא לעכב את הדברים האלה בשנייה אחת.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.
       
דוד אזולאי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כל יום אנחנו מתבשרים על עוד רשות מקומית במשבר. בכלל השלטון המקומי עומד במשבר ולפני קריסה, ושר הפנים, במקום להתעסק בעיקר, מתעסק בטפל, הוא מחפש כותרות. במקום ששר הפנים יתעסק בשעון הקיץ, הייתי מציע לו לרדת קצת לרשויות המקומיות ולהתחיל לטפל בעניינים, ושיפסיק להתעסק עם כותרות. 
       
       נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, שירותי הדת במדינת ישראל קורסים. דברים שנבנו בעמל רב קורסים. כשפנו לראש הממשלה בעניין הזה, הוא אמר: אני לא יודע, לא ידעתי עד כמה המצב חמור. ראש ממשלה שאומר "לא ידעתי", "לא יודע", סימן שהוא נמצא בממשלה חולה, ואם הוא כזה, אני מציע לו שישחרר אותנו ושילך הביתה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה. אחריו – חברי הכנסת חזן, פרוש, שוחט ואהוד יתום.
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, נודע לי עכשיו שלפני כשבוע ימים כתב שר האוצר מכתב ליושב-ראש החדש של הדירקטוריון של מפעל הפיס, ובו הוא מודיע לו, שהוראות החוק, פרק ד' לחוק יסודות התקציב, מעכשיו יחולו על מפעל הפיס במדינת ישראל. המשמעות של הדבר ששר האוצר, בלי שום דיון ציבורי ושום דבר, רוצה שכל ההכנסות של מפעל הפיס, במקום שילכו לשלטון מקומי ובמקום לעזור לבנות כיתות במדינת ישראל, ייכנסו לקופת המדינה. זה יהיה המוטו של מפעל הפיס. לא יהיה יותר מפעל הפיס, וזה מנוגד בתכלית לכל מה שמצהיר האוצר, שהוא רוצה לעשות כדי לקדם את החינוך. אני חושב שצריך להעלות מייד את הנושא על סדר-היום, לשמוע מה תגובת הממשלה ולבטל את הגזירה המטופשת הזאת.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת יחיאל חזן.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       זה מה שנקרא: למפעל הפיס אין פיס בחיים.
       
יחיאל חזן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להעלות פעם נוספת את מצוקת העובדים ברשויות המקומיות. לא יכול להיות מצב שיש עובדים שכבר עשרה חודשים לא מקבלים משכורות. הדבר חמור ביותר. אנחנו כמחוקקים צריכים לעשות הכול כדי שאותם עובדים יוכלו להביא אוכל הביתה. הרי זה דבר בזוי שמישהו מגיע לעבוד ולא מסוגל לקבל משכורת, לא יכול להביא אוכל. מלבד זה שאנחנו מדברים על כך, צריכים לפעול כמה שיותר מהר. המחוקק אינו יכול לשבת בשקט לנוכח העניין.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, מחר לפני 37 שנים שוחררה העיר ירושלים - וקבר רחל ומערת-המכפלה וקבר שמואל הנביא וקבר יוסף. ואני שואל אותך, אדוני השר, אני שואל את ראש הממשלה ושואל את כל שרי הממשלה: מה אתם עושים למען חיזוקה של ירושלים? 
       
       היום מתפרסמים בעיתון נתונים על כך ששיעור היהודים בירושלים ירד בכ-5% מאז 1967. היה פה חוק שהעברתי לעידוד זוגות צעירים שיקבלו מענקים בירושלים, והממשלה הזאת, הנוכחית, ביטלה את זה. מה הממשלה הזאת עושה - לא מדברת - למען חיזוקה של ירושלים, אדוני השר?
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. חבר הכנסת בייגה שוחט, ואחריו – חבר הכנסת יתום.
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אף שנושאים כמו הפעולה ברפיח והפינוי אתמול עומדים על סדר-היום, אני רוצה להתייחס דווקא לנושא שקשור בשלטון המקומי.
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       פורז הוא שר הפנים.
       
אברהם בייגה שוחט (העבודה-מימד):
       
       שוחחתי עם כמה ראשי רשויות בנגב, ולצערי הרב, הממשלה הזאת, אדוני השר, היא ממשלה אנטי-ציונית, אנטי-ציונית בצורה שאי-אפשר לתאר. 
       
       אני לא בא בטענות לשר הפנים, אני לא בא בטענות לאיש כזה או אחר, אני בא בטענות לממשלה. ההפקרות שהיתה בקיצוץ התקציבי שנעשה שם, העובדה שלא יכולים לתת שם שירותים, שלא יכולים לשלם משכורות, תביא אותנו לכך שנאבד יישובים שלמים ונמצא את עצמנו בעוד כמה שנים שואלים את עצמנו איך לא עשינו זאת. אני פונה לממשלה לקחת אחריות מינימלית, לא לתת למפעל הציוני להיהרס. זה מה שקורה עכשיו. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה, אדוני. חבר הכנסת אהוד יתום, בבקשה. אחריו – השר גדעון עזרא. 
       
אהוד יתום (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי השר גדעון עזרא, חברי חברי הכנסת, אני מבקש מכאן לשלוח חיזוק לכל אנשי מערכת הביטחון שלנו, לרבות חיילי צה"ל, שעומדים בכל החזיתות בגבורה ובמוסריות, בעיקר היום בחזית הדרומית ברפיח, ולבקש מהמפקדים ומהחיילים שידעו לשמור על עצמם ולהפעיל את אמות המידה המוסריות שלהם כלפי עצמם, כשם שהם עושים זאת כלפי אויבינו, למען לא ייפגעו. שיחזרו בשלום הביתה. תודה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. השר עזרא, בבקשה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       באזרחים לא צריכים לפגוע. 
       
אהוד יתום (הליכוד):
       
       חייל שווה כל אזרח, מה אפשר לעשות. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני מבקש, כמו חבר הכנסת אהוד יתום, לחזק את חיילי צה"ל, שפתחו הלילה במערכה שמטרתה איננה הריגתם של תושבי רפיח, אלא מלחמה בטרור על מנת למנוע החדרתם של אמצעי לחימה לחבל-עזה, ומשם לכיוון הקו של לפני 1967. 
       
       אני מבקש לומר, שצה"ל מצוי במערכה כבדה מאוד ברפיח זה שלוש שנים וחצי, וכל תנועה שלו נענית באש על-ידי מחבלים שמנסים למנוע את הרס המנהרות הקיימות בשטח. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       הורס את הבתים. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       אחת המטרות העיקריות של המבצע שהתחיל הלילה היא לתפוס את האנשים שעוסקים בזה, לחקור אותם, לחשוף את המנהרות ולסגור אותן. אם תשאלו אותי האם החופרים מהווים פצצה מתקתקת, אני אומר לכם שהם פצצה מתקתקת, ואני מקווה מאוד שלא נעזוב את רפיח לפני שנחשוף את כל המנהרות. 
       
       התחמושת בחבל-עזה וטילי האר.פי.ג'י. שהגיעו לעזה ושנורו על חיילינו בסוף השבוע שעבר בחבל-עזה - כולם הגיעו ממצרים. כל מי שמדבר על פלסטינים שישלטו בעניין - הפלסטינים לא עושים דבר. מי שמדבר על המצרים - המצרים אפשרו את הברחות האמל"ח הללו, בידיעה או שלא בידיעה, אני מקווה שלא בידיעה. אבל יש ביכולתם למנוע הכנסה, ולו של כדור אחד, לתוך חבל-עזה. 
       
       מאחר שאין לנו ברירה, אנחנו צריכים לבצע את המלאכה. ואם יש חמושים בדרך, החמושים הללו לא יוכלו להפריע לנו לעבוד. ואם יש עבודה לעשות בשיפור ציר פילדלפי, זה הזמן. אני משוכנע שכל העם בישראל עומד מאחורי מבצעי המבצע. 
       
       לגבי הירי שדיברת עליו, חבר הכנסת אחמד טיבי, לצערי, אני יודע גם על מקרים שבהם פלסטינים ירו על פלסטינים. אני מקבל את העובדה שיש כרגע שני צעירים הרוגים, כפי שאתה ציינת, שלא ניתן לפנות אותם. במהלך הישיבה כאן הבנתי גם ממך וגם מבירורים שלי, שמטפלים בעניין בנקודה המסוימת הזאת. אני לא מדבר בשמו של אף אחד, אלא על סמך הניסיון – קרה לא אחת שהשתמשו באמבולנסים למטרות לא נקיות, ורק לפני כמה ימים ראינו שהשתמשו ברכבים של אונר"א, של האו"ם, על מנת להעביר חלקי גופות של חיילינו פנימה. 
       
       אני מקווה מאוד שהמבצע הזה, עם כמה שפחות נפגעים פלסטינים ובלי נפגעים ישראלים, יגיע לידי סיומו המוצלח והפסקת אפשרות ההחדרה לתוך גבולות חבל-עזה. 
       
       אשר לנושא שהועלה פה על-ידי חבר הכנסת אליעזר כהן, אני מוכרח להגיד שהדבר הזה איננו קורה בפעם הראשונה. היה לנו בעבר מקרה שחייל בדואי נהרג בשורות צה"ל ולא היה אימאם שהסכים לקבור אותו. המקרה הזה כנראה חוזר על עצמו. אני מבטיח לכם שאני אטפל בנקודה הזאת עד הסוף. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       תעשו חוק שרבנים יעשו את הדברים האלה. 
       
השר גדעון עזרא:
       
       אם יתברר שהאימאם הזה מקבל ולו פרוטה אחת ממדינת ישראל, פרנסתו וקבלת התשלומים מהמדינה תיפסק לחלוטין. 
       
       חבר הכנסת איוב קרא העלה את נושא הפסקת המים לעיר הכרמל, דליית-אל-כרמל ועוספיא, החל מהיום בצהריים, בהוראה של "מקורות". זה בניגוד להוראות השר פריצקי, שאמר שעיר שהגישה תוכנית הבראה, לא יסגרו לה את המים. הנושא הזה נמצא בבדיקה, ואני מקווה שהמים יוחזרו עוד היום לדליית-אל-כרמל ולעוספיא. 
       
       חבר הכנסת אלדד, אני יכול להגיד שגוש-קטיף, פעם ראשונה שאני זוכר, סייע לכוחות צה"ל להשתלט על רפיח מהבחינה הזאת שהמסדרון שדרכו חדרו הוא ברובו בשליטה ישראלית בגלל גוש-קטיף. חלק מגוש-קטיף שמגיע לציר פילדלפי זה ציר נקי ממנהרות, ואת הדברים האלה צריך לזכור ללא כל קשר לתוכניות שהולכות להתגבש. 
       
       מצד שני, לא יכול להיות שיבואו לפנות מאחז בלתי מורשה, בהוראת הממשלה – גם אתה במפלגה שהיא חלק מהממשלה, ואנחנו מחויבים להוריד את המאחזים הבלתי-חוקיים, לפי מפת הדרכים, כמו שהפלסטינים מחויבים להילחם בטרור – לא יעלה על הדעת ש-1,000 אנשים מכוחות הביטחון יצטרכו להילחם באנשים במצפה-יצהר ובאנשים שהגיעו מכל השומרון ומיהודה ואני לא יודע מאיפה עוד, במקום להילחם בטרור. לאחר שצה"ל עוזב את המקום, הם גם מתחילים לבנות את המבנה מחדש. לדעתי, כדאי מאוד שנשמור על עצמנו כמדינת חוק, וננהג על-פי המצווה עלינו. אני חושב שהתמונות הללו הן תמונות שכואבות לכל יהודי בעם ישראל, ואני מציע שהאבות המתיישבים ביהודה ובשומרון יקראו לכול לשמור על החוק ולסייע לכוחות הביטחון, ולא להפריע להם. 
       
       דובר פה על יום ירושלים משני אספקטים - האחד חיזוק התעשייה. אני מוכרח להגיד, שמאז גמרו לסלול את הכביש המחבר את עטרות לכביש בגין, השתנה המצב בעטרות מן הקצה אל הקצה. מאזור תעשייה שהפך להיות מבודד, הוא נעשה שוב מרכז תעשייתי. אני קורא לחזור לשם, ולחזור לשם בכל הכוח. זה חלק מירושלים רבתי, ואני מקווה מאוד שכך יהיה. 
       
       בעניין הנושא שהעלה חבר הכנסת פרוש, לגבי הקיטון במספר היהודים בירושלים, אני יכול לומר שאחת המטרות בבניית הגדר, לא רק מסביב לירושלים אלא בכל אתר ואתר, היא להילחם בכל אותה אוכלוסייה שנכנסה לתוך גבולותיה של ירושלים בלי היתר ובלי אישור. חובתנו, את הכוחות שיתפנו מאזורים כאלה ואחרים בעקבות תוכניות כאלה ואחרות, להשקיע למשל בנושא הזה. 
       
       לגבי עובדי הרשויות המקומיות, אתמול בישיבת סיעת הליכוד דיבר חבר הכנסת הירשזון, יושב-ראש ועדת הכספים, ואמר שהוא עומד להיפגש עם שר האוצר ועם שר הפנים, על מנת למצוא דרך כיצד ישולמו במהרה בימינו משכורותיהם של עובדי הרשויות ועובדי המועצות הדתיות, שלא קיבלו עד עכשיו את הכסף. אני מאוד מקווה שהפגישה הזאת תהיה בהקדם. 
       
       אני מסכים בהחלט שהדבר בלתי אפשרי ושצריך לתת לאנשים האלה כסף. הבעיה היא שאם וכאשר נותנים כסף למועצה מסוימת, כל הכסף הזה, או שהבנק לוקח אותו ומוסר - מאחר שיש חובות כלפי הרשויות, הוא לוקח אותו למטרות אחרות, או שהרשויות עצמן משתמשות בכספים שלא למטרת תשלום משכורת, ואין לי כל ספק שאת הנושא הזה צריך להפסיק, ולהפסיק בהקדם.
       
       לגבי שחרור מוקדם של מחבלים, כפי שדיבר כאן חבר הכנסת יצחק כהן, מעבר לדברים שהיו בעיתון, אין, לי לפחות, שום אסמכתה לכך שהדברים נכונים. 
       
       אני קורא לכנסת בימים אלה לתת את כל התמיכה המורלית לצבא-הגנה לישראל, למפקדיו ולממשלה, ולטעת בכולנו את הידיעה הברורה, שאם לא נילחם בשער לטרור, הטרור לא יעשה אתנו ולו חשבון אחד, וחובתנו לחסלו בהקדם. תודה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה, אדוני השר.
       
       
הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת
       
היו"ר משה כחלון:
       
       הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת רוני בר-און. בבקשה. 
       
רוני בר-און (יו"ר ועדת הכנסת):
       
       אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה אתמול, כי ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: מדיניות הביטחון בשדות התעופה ובמטוסים כלפי הנוסעים הערבים, הצעת חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה. 
       
       הודעה נוספת, שטעונה אישורה של הכנסת: ועדת הכנסת החליטה, בישיבתה ביום כ' באייר התשס"ד, 11 במאי 2004, להקים ועדה משותפת של ועדת הכספים וועדת החינוך והתרבות לדיון בשתי הצעות החוק הבאות: הצעת חוק הזנה במוסדות חינוך, התשס"ד-2003, הצעת חוק של חברת הכנסת יולי תמיר וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה פ/1493; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס"ד-2004, של חברת הכנסת רוחמה אברהם, שמספרה פ/1937. 
       
       הוועדה המשותפת תמנה 14 חברים, שבעה מכל ועדה, בראשות יושב-ראש  ועדת הכספים. מטעם ועדת הכספים: חברי הכנסת אברהם הירשזון - יושב-ראש, רוחמה אברהם, אלי אפללו, רוני בריזון, מיכאל נודלמן, יצחק הרצוג וחיים אורון. מטעם ועדת החינוך והתרבות: חברי הכנסת אילן שלגי, יולי תמיר, גילה פינקלשטיין, מגלי והבה, משה גפני, מוחמד ברכה ומשולם נהרי. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
       צריך להצביע על זה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה. מי בעד ההרכב? מי נגד? נא להצביע. 

הצבעה מס' 2
       
בעד הצעת ועדת הכנסת - 10
נגד - אין
נמנעים – 1
הצעת ועדת הכנסת נתקבלה.
       
היו"ר משה כחלון:
       
       עשרה בעד, נמנע אחד, אין מתנגדים. הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה. 
       
       
מסמכים שהונחו על שולחן הכנסת
       
היו"ר משה כחלון:
       
       הודעה לסגן המזכיר. 
       
סגן מזכיר הכנסת דוד לב:
       
       ברשות ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי על-פי סעיף 151 לתקנון הכנסת, הונחה על שולחן הכנסת הצעת ועדת הכנסת להחלפת סעיף 34א ולתיקון סעיף 96 לתקנון הכנסת. 
       
       כן הונחו מסקנות ועדת החוקה, חוק ומשפט, בעקבות דיון מהיר בנושא: דוח הסניגוריה הציבורית. תודה. 
       
היו"ר משה כחלון:
       
       תודה רבה.
       
       
הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 3) 
(חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי נפשי או שכלי), התשס"ד-2004 
[רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/42).]
(קריאה ראשונה)

היו"ר משה כחלון:
       
       אנחנו עוברים להצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 3) (חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי נפשי או שכלי), התשס"ד-2004, של חברי הכנסת מיכאל איתן ואופיר פינס - קריאה ראשונה. יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כידוע לכולם, המוסד של ההתיישנות בתביעות הוא מוסד שקיים בכל חברה, בכל מערכת משפטית. כאשר יש סכסוכים בין בני-אדם ולבן-אדם יש תביעה כלפי חברו, מגבילים את התקופה שבה הוא יכול לתבוע אותו מהיום שבו נוצרה העילה לתביעה לפרק זמן מסוים. הדבר הזה הוא מחויב המציאות, משום שהליכים של תביעה כלפי אדם שני, לאחר זמן ארוך, קשה מאוד לברר אותם, אנשים לא יכולים לשמור את כל הראיות ואת כל מה שקשור בכך, ולכן באופן טבעי קובעים תקופת זמן מסוימת שבה אדם יכול לתבוע את חברו.
       
       אלא מה? יש מקרים שבהם תקופת הזמן הזאת צריכה להיות מוארכת בגלל כל מיני נסיבות. אחת הנסיבות, שבה אנחנו עוסקים היום, היא כאשר התובע הוא אדם עם ליקוי נפשי. כשאדם היה לו ליקוי נפשי ולא היה לו אפוטרופוס, והוא לא היה יכול לדאוג לענייניו, אומרים: במקרה הזה, בכל התקופה שבה הוא לא יכול היה לדאוג לענייניו או שלא היה לו אפוטרופוס - החוק שלנו קובע בסעיף 11 לחוק ההתיישנות, שכל התקופה הזאת לא תימנה במניין ההתיישנות.
       
       הנה קרה מקרה שאדם מסוים הגיש תביעה, והתברר תיק בבית-המשפט, שהגיע עד לבית-המשפט העליון – קופת-חולים "מכבי" נגד אברהם חכם – ושם התברר שהאדם לא הגיש בזמן את התביעה לא מחמת ליקוי נפשי, אלא מחמת ליקוי שכלי. 
       
       ההבחנה בין ליקוי נפשי לליקוי שכלי בהרבה מקרים היא די מטושטשת. יכולים להיות מצבים שבהם יש ליקוי שכלי וליקוי נפשי כאחד, ויש מקרים שבהם אפשר אולי לאבחן את הדברים. בכל מקרה, ליקוי שכלי יכול להיות גם תוצאה של ליקוי מלידה, ליקוי מולד, שבו ההתפתחות השכלית נעצרת באיזה מקום, ואדם אינו יכול לדאוג לענייניו משום שההתפתחות השכלית שלו אינה מגעת לידי כך שהוא יוכל להיות ברמה שהוא יכול להגיש לבד תביעה, להבין איך להגיש את התביעה, לפנות לעורכי-דין ולנהל את כל ענייניו. אבל, יכול להיות גם מקרה אחר, של פגיעה מוחית; מקרה שבו אדם נפגע בגיל יותר מבוגר, וחלק מהתפקוד השכלי שלו - השכל שלו, המוח שלו – נפגע, המוח אינו מאפשר לו לתפקד. 
       
       אותו תיק שאנחנו מדברים עליו הגיע לבית-המשפט, ושם התברר שמדובר רק בליקוי שכלי, וטענו להתיישנות. מה יעשה בית-המשפט? כתוב בחוק: ליקוי נפשי דוחה התיישנות. וכאן מדובר בליקוי שכלי. בית-המשפט אמר: אנחנו נפרש את החוק לפי הכוונה של המחוקק, לפי התכלית של החקיקה. מהי תכלית החקיקה? לעשות היגיון. כלומר: אם בן-אדם בתקופות מסוימות היה במצב שיש לו מחלת נפש, שיש לו ליקוי נפשי, והוא לא מסוגל, ואנחנו מגיעים למסקנה שבדיוק אותו דבר קורה גם לאדם שסובל מליקוי שכלי - אין הבחנה הגיונית ביניהם. מדוע לזה נקפיא את תקופת ההתיישנות, ולזה שסובל מליקוי שכלי ואינו  יכול לדאוג לענייניו לא נקפיא? 
       
       מה אמר המחוקק? המחוקק לא אמר. אבל אם הוא קבע לגבי ליקוי נפשי, יש להניח שתכלית החקיקה הזאת תהיה נכונה גם אם נחיל אותה, אף שמהחוקק לא קבע, על ליקוי שכלי שמביא את האדם לכך שהוא לא יכול לדאוג לענייניו ואין לו אפוטרופוס. זה ממחיש את הפינג-פונג הזה שבין הרשות השופטת לרשות המחוקקת. 
       
       לאחר שפסק בית-המשפט בהרחבה שהדין הזה יחול גם על ליקוי שכלי, הוא פנה למחוקק ואמר שראוי שהמחוקק יקבע שהתקופה של ההתיישנות לא תרוץ, לא רק בנוגע לליקוי נפשי, אלא גם בליקוי שכלי.
       
       מדוע אני אומר שזה פינג-פונג? כי המלה האחרונה היא המלה של המחוקק. נכון שבית-המשפט פסק בהרחבה על משהו שלא היה כתוב בדיוק בחוק, אבל הנה הכדור בידינו, ואנחנו יכולים היום לבוא לבית-המשפט או לקבוע הלכה ולומר - אומנם בית המשפט הרחיב את זה - שרק בליקוי נפשי, או שאנחנו יכולים לקבל את ההיגיון - ויש היגיון, ויש גם כבוד ואנחנו גם נותנים כבוד -  ולומר שבית-המשפט צדק, כלומר, אין שום הבחנה בין ליקוי נפשי לליקוי שכלי, ואנחנו מקבלים את ההבנה שגילה בית-המשפט ומעגנים אותה בחקיקה, על מנת להסיר ספק, שלא מדובר כאן במשהו שסותר את החוק הכתוב, אלא להיפך, מתיישב אתו, ואנחנו מקבלים את ההחלטה של בית-המשפט וגם את קריאתו שנתקן את החוק בהתאם, על מנת שיהיה כתוב גם בחוק, שההתיישנות נדחית במקרים של ליקוי שכלי, ולא רק ליקוי נפשי.
       
       הנקודה שרציתי לחדד ושנראית לי חשובה - צריך לומר שלא מדובר רק בהגדרה של ליקוי נפשי או ליקוי שכלי. יכולים להיות מצבים של ליקוי נפשי וליקוי שכלי שבהם האדם כן יכול לדאוג לענייניו. יש ליקויים כאלה שאינם מגיעים לידי כך שהוא לא יכול לדאוג לענייניו. למשל, יש ליקויים שכליים, נפגע לך חלק במוח, שגורמים לכך שאתה לא יכול לתפקד בתחומים מסוימים, אבל אתה יכול לדאוג באופן כללי לענייניך. יש תקופות או מצבים מסוימים שבהם אדם נפגע במחלה שיש בה תהליך של הידרדרות - כל מיני מחלות ניווניות של המוח - ובחלק מהזמן הוא יכול ובחלק מהזמן הוא אינו  יכול לדאוג לענייניו. 
       
       כלומר, המבחן כאן הוא כפול: הוא גם מבחן אבחוני, אבל הוא גם המבחן של התנהגות האדם. רמת הליקוי צריכה להגיע לידי כך שהוא לא יכול היה לדאוג לענייניו ושלא מונה לו אפוטרופוס, או שהאפוטרופוס שמונה לא ידע על עילת התביעה. לכן יש כאן מבחן כפול, ואם המבחן הזה חל - לא חלה תקופת ההתיישנות, ואנחנו שומרים על הזכות של התובע לתבוע גם מעבר לתקופת ההתיישנות, או שלא סופרים חלק מתקופת ההתיישנות על-פי הנסיבות שציינתי. 
        
       אני מבקש מהכנסת להעביר את הצעת החוק הזאת, שמובאת כאן לקריאה ראשונה, להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.
       
        בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת הקודם, שכיהן לפני, חבר הכנסת אופיר פינס, שהביע את הסכמתו להצעת החוק והציע את תמיכתו הפעילה בקידומה. תודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מיכאל איתן.  יפתח את רשימת הדוברים בהצעה זו מציע נוסף של החוק, חבר הכנסת אופיר פינס-פז. אחריו - חברי הכנסת יעקב מרגי ויגאל יאסינוב.

אופיר פינס-פז (העבודה-מימד):
       
       תודה רבה. 
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת מיכאל איתן הציג את הצעת החוק בצורה מפורטת, ולכן אני אסתפק בכמה מלים. נורמת ההתיישנות היא נורמה מקובלת גם בארץ וגם בעולם. דרך אגב, היא לא קבועה, תלוי באילו נושאים - יש נושאים שההתיישנות היא שבע שנים, 15 שנים, עד 25 שנה, תלוי באילו חוקים מדובר. 
       
       יש מצבים, כפי שתואר, שבהם לא כל אחד יכול להסתייע בזכות הזאת שעומדת לטובתו, ולא תמיד  הוא יכול לעשות בה את השימוש הראוי. ולכן, משום שחשבנו שהחוק מחסיר את העניין של אנשים שיש להם ליקויים שכליים, חשבנו שנכון יהיה לתת להם בתקופה שהם לא יכלו או במשך כל התקופה, או אם האפוטרופוס לא ידע, הזדמנות נוספת, כדי שיוכלו לתבוע בבית-משפט לגבי זכויות שונות ומגוונות שלכאורה עומדות להם.
       
       נורמת ההתיישנות התפתחה ולצדה גם התפתחה מודעות וסובלנות כלפי השונה. היום, כחברה פתוחה, חשוב שנפעל בישראל למען יתר רגישות חברתית כלפי מי שאינם מסוגלים לדאוג תמיד לעצמם. גם הם בני-אדם, וחשוב שנזכור שגם הם זכאים לאותן זכויות, בדיוק כמו כל אחד אחר. מחובתנו להתאים את מערכת החוקים של מדינת ישראל לערכים של סובלנות, רגישות חברתית ומתן סעד, בין היתר סעד משפטי, למי שזקוקים לכך. גם אדם הסובל מפיגור שכלי אינו מסוגל תמיד לדאוג לכל ענייניו, ולכן מקובל למנות לו אפוטרופוס שיהיה אחראי לכך. אדם בעל פיגור שכלי יתקשה בהגשת תביעה ללא אפוטרופוס, בפרק הזמן המוקצב לפי מערכות ההתיישנות, ולכן אנחנו מציעים לכנסת לחוקק את ההקלה הזאת. 
       
       הצעת החוק נועדה להחיל את אותו הסדר שקיים לגבי חולי נפש גם על תובע בעל פיגור שכלי. במירוץ ההתיישנות לא תיחשב תקופה שבה לאדם בעל פיגור שכלי לא היה אפוטרופוס שידאג לענייניו, או מכל סיבה אחרת הוא לא מצא לנכון או לא ידע או לא יכול היה לדאוג לענייניו. 
       
       שאיפתנו כחברה היא לאפשר לבעלי הפיגור השכלי שמסוגלים לכך לחיות בצורה עצמאית. כך נוצר מצב שבו האפוטרופוס הוא בגדר משגיח מרחוק, ולכן ראוי שבמקרה שקיים אפוטרופוס ובתקופה שבה האפוטרופוס לא היה מודע לעובדות שמהוות את עילת התביעה - היא לא תיחשב במירוץ ההתיישנות או בתקופת ההתיישנות. 
       
       זהו ההסדר הקיים לגבי חולים בנפשם, וראוי להחילו גם על בעלי פיגור שכלי. בית-המשפט לא צריך לנעול את שעריו לפני אף אחד בחברה הישראלית, ואם נוצרים מצבים כגון המצב שעליו אנחנו מדברים, מן הראוי שאנחנו, כמחוקקים, נאפשר לבית-המשפט לפתוח את שעריו בפני בעלי זכויות, גם אם הם לא עומדים בדיוק בהוראות החוק בנושא ההתיישנות, ולכן אנחנו מרחיבים מעט את המסגרת. 
       
       כאמור, אני מצטרף להצעתו של יושב-ראש ועדת החוקה לתמוך בהצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית. תודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז. חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.  אחריו - חבר הכנסת יגאל יאסינוב.
       
       בזמן שחבר הכנסת מרגי מגיע לדוכן ברצוני להודיע, כי בנאומים בני דקה עלה הנושא של שתי גופות של צעירים שנמצאות ברפיח ואמבולנס לא יכול להגיע אליהם. כרגע הודיעני השר המקשר, גדעון עזרא, כי הנושא טופל והסוגיה העצובה הזאת נפתרה. 
       
יעקב מרגי (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הזדמנות להראות את ההבדלים ואת הגישה של הצבא הכי הומניטרי בעולם. יישר כוח לכוחותינו, לצבא-הגנה לישראל.
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברצוני לברך את חברי, יושבי-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט בעבר ובהווה, על החוק הטוב והיפה ועל שפעלו לתקן עיוות ולקונה זו בחוק ההתיישנות. כמי שמלווה הרבה ומבלה הרבה בבתי-המשפט בנושאים שונים - לא אחת השופטים מאירים ומעירים על עיוות או לקונה בחוק שיש לתקנם. בהזדמנות זו ברצוני לבקש מידידי חבר הכנסת איתן לחשוב אם אפשר ליצור מנגנון כלשהו שיאסוף את כל ההמלצות האלה ויבחן אותן בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת. זה יביא ברכה והרבה עוולות שנעשות יתוקנו. אפשר לפעמים לראות שופטים שרוצים להכריע, אבל מרימים ידיים ואומרים שאין מה לעשות, כי זה החוק.  לכן, יישר כוחכם וודאי שנתמוך בחוק יפה זה.
       
       ברצוני לנצל את הזמן שנותר לי כדי להעלות בעיה כואבת. חברי חברי הכנסת, המשבר בשלטון המקומי הולך ומחמיר, ויחד אתו המשבר העמוק בתחום שירותי הדת. אני קורא מכאן לראש הממשלה ולשר האוצר להיכנס בעובי הקורה, כי שר הפנים בממשלה מתנער מאחריות ושולח אותם להסתדר בצוק העתים ללא הקצאת משאבים. אני שואל: עד מתי תעלימו אוזניכם ועיניכם מאלפי עובדים, הן ברשויות המקומיות והן במועצות הדתיות, שאינם מקבלים את שכרם אף שהם ממשיכים לעבוד במסירות ובהתמדה?

       אדוני היושב-ראש, לסיום: שוב, כאן המקום לחזק את ידי העושים במלאכה, את חיילי צה"ל בגזרה הדרומית ובכל מקום. באותה נשימה וללא היסוס, אני מצטער גם על הפגיעה באזרחים ברפיח וגם על הריסת הבתים - ואני חוזר על מה שאמרתי בנאומים בני דקה - אך כשאין מנוס, עם כל הצער, כל עוד יש הברחות של אמצעי לחימה ויש טרור, זה מה שיהיה, לצערנו. תודה רבה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת מרגי.	חבר הכנסת יגאל יאסינוב, בבקשה. אחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ. אם הוא לא יהיה - חבר הכנסת חיים אורון. אם הוא לא יהיה - חבר הכנסת טלב אלסאנע. אם הוא לא יהיה - חבר הכנסת איוב קרא. אם הוא לא יהיה - חבר הכנסת אלי אפללו, ואם הוא לא יהיה - חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, שכדרכו נמצא באולם. אדוני חבר הכנסת יאסינוב, עד שלוש דקות לרשותך.
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       חברי חברי הכנסת, שלום. אני רוצה להגיד שהיום אנחנו דנים על דוגמה טובה מאוד של שיתוף פעולה בין קואליציה לאופוזיציה. זה לא בדיוק מה שניסו להסביר לנו אתמול בהצעות האי-אמון, שהקואליציה תוקפת ולא נותנת ולא מקדמת. אני מברך על היוזמה המשותפת ועל העבודה של קואליציה ואופוזיציה כאחת לטובת אותם נזקקים שצריכים זאת. האנשים האלה, שמדובר עליהם, הם אנשים חולים. המקסימום שאפשר לעזור להם בחייהם הקשים הוא זה. 
       
       אני מתפלא על חבר הכנסת מרגי, שעכשיו יצא, שבמקום לדבר על הדברים החיוביים והחשובים האלה, הוא התחיל לדבר על דברים אחרים: על מועצות דתיות וכו'. קודם כול, אני רוצה להודיע לו, שמהיום במועצה הדתית בתל-אביב יש חברה חדשה, חברת שינוי, שהיום היא אושרה. ואז, אני מקווה שיהיה יום גם במועצה הדתית הזאת - - -
       
מיכאל איתן (הליכוד):
       
       מועצה דתית "לשם שינוי".
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       כן, לשם שינוי. אנחנו נתחיל היום. מהיום נתחיל לטפל. אנחנו נבדוק לאן הולכים הכספים.
       

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       אולי זה יהיה דווקא בעד עיכוב המשכורות.
       
יגאל יאסינוב (שינוי):
       
       אז אני כבר לא יודע מה יהיה. הוא ביקש ששינוי תיכנס לעומק הבעיה, ונכנסנו. מתחילים, ואני מקווה שזה הדבר הראשון שיהיה. אנחנו נעבור בכל מועצה דתית, אחת אחת, ונבדוק מה קורה שם.
       
       אני רוצה לחזור לעומק הבעיה שאנחנו מטפלים בה היום. קרה כך שאני מקבל הרבה קהל, ונפגשתי עם משפחות שקשורות לאפוטרופוס הכללי. יש אנשים שיש להם אפוטרופוס מסיבה כלשהי, גם מסיבה של פיגור שכלי. רק לפני כמה ימים דנו בנושא בוועדה לפניות הציבור בכנסת. אני רוצה להגיד לכם, שהבעיה עם האפוטרופוס קשה מאוד. אני מזמין את כל חברי הכנסת להיכנס למאבק בנושא הזה ולבדוק מה קורה שם בכלל. 
       
       האם אנחנו יודעים שמכל אדם שיש לו אפוטרופוס, אדם שמקבל אך ורק קצבת נכות של 1,000 ומשהו שקל, האפוטרופוס של המדינה, אפוטרופוס שמונה על-ידי החלטת בית-דין, גובה 400 שקל שכר על הדבר הזה? האם אפשר להבין את זה? מ-1,000 ומשהו שקל של קצבת נכות או קצבת זיקנה, שמקבל מסכן, נכה, האפוטרופוס, שלפי החוק המדינה התחייבה שהיא אחראית לו, לוקח כשליש מהסכום הזה. אני חושב שאנחנו צריכים להיכנס לעניין ולבדוק גם את הנושא הזה. היושב-ראש, אני מודה על שנתת לי כמה שניות כדי לסיים. תודה רבה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת יגאל יאסינוב. חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת חיים אורון וחבר הכנסת טלב אלסאנע - אינם פה. חבר הכנסת איוב קרא, תורך. אדוני, בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני תומך בחוק הזה.
       
       אנצל את הבמה הזאת, כי לא היתה לי אפשרות אחרת, לדבר על ההפגנה שהיתה במוצאי שבת - הפגנה שלדעתי באה בעיתוי כל כך לא נכון. היא באה בעיתוי שבו אפשר להביא גם את כל מדינת ישראל לתוך הכיכר. זה דבר שלא עשו מעולם, שבזמן הלוויות של חיילים מתקבצים רבבות. 
       
       מה הבעיה לעשות דבר כזה? האם זה היה רוב? איזה רוב? פעם בארבע שנים נקבע הרוב. אי-אפשר לקבוע רוב כל יום. פעם בארבע שנים יש רוב. ראיתי את השלטים של ההומואים ושל הסרבנים שם. מה הבעיה להביא רוב כזה שידבר בסלנג או יעביר את אותו מסר שעלה באותה הפגנה? הרי לא יעלה על הדעת שיבואו אנשים ויאמרו: אנחנו הרוב. 
       
       אותו יוסי ביילין, שנאם, דיבר רק לפני זמן קצר על הסכם. אז מה הועילו חכמים בכך שפתאום הסכם זה לא הסכם ואפשר לצאת באופן חד-צדדי? הרי דיברת על הסכם, על כך שאפשר לעשות הסכם. עם מי שאפשר לעשות הסכם, זה סיפור אחר. עם מי אפשר לדבר - קישוטים ועלה תאנה תמיד אפשר למצוא. אבל, פתאום אתה בכיכר ואתה הרוב. אתמול לא נבחרת לכנסת. אתמול ירדת מעשרה מנדטים לשישה מנדטים.
       
       על מה אנחנו מדברים? על אנשים שהביאו עלינו את הסכם אוסלו שהביא את כל האסון הזה באזור לשני העמים, כשאנשים נרצחים ונשפך דם באופן חופשי. אלה האנשים שהיו בכיכר.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       ראש הממשלה שלך תמך - - -
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני יכול לומר לכם, שאותם אדריכלי אוסלו היו מתביישים, אבל הם לא מתביישים. למה? כי הם הכינו חליפות לפני המיפקד בליכוד. כבר חתמו על כך, לפחות נפשית, שיהיו להם חליפות בתוך הממשלה הזאת.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       סליחה. ראש הממשלה שלך הוביל את זה.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אני חשבתי שאותם מתפקדים בעצם הם הבסיס של הליכוד, שהביא 40 מנדטים. מה לעשות? זה הרוב שקבע העם, זה הרוב שקבע הציבור, ואלה 40 מנדטים. זהו שליש של המליאה הזאת, וזאת מתוך אותם מתפקדים. זה לא אחוז אחד. אלה 40 מנדטים. תפסיקו להגיד שזה אחוז אחד.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       ראש הממשלה לא - - -
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       האחוז הזה יצר 40 מנדטים, וזה הבסיס ששלח ראש הממשלה - -
       
אתי לבני (שינוי):
       
        שהצביע בעד אריק שרון והתוכנית שלו.
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       - - והביא עלינו ראש ממשלה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       נא לסיים.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       - - -
       
איוב קרא (הליכוד):
       
       אדוני היושב-ראש, אותו שמעון פרס תמיד היה עם הרוב. הוא תמיד היה בא ואומר: אני הרוב. לא אשכח, כשמנחם בגין אמר לו: תמחק את החיוך הזה. לצערי הרב, זה קרה כמה פעמים אתו. תמיד הוא ברוב עד התוצאות של הבחירות. 
       
       אדוני, אנחנו מחויבים למתפקדי הליכוד. מתפקדי הליכוד הם הבסיס של 40 המנדטים. מתפקדי הליכוד הם הבסיס של הממשלה הזאת. ראש הממשלה קיבל את הכרעת המתפקדים. אנחנו נאמנים לדרכנו. מי שלא טוב לו בדרכנו, מקומו לא בקואליציה - שיצא החוצה.
       
אתי לבני (שינוי):
       
       ראש הממשלה שלך - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא. חבר הכנסת אלי אפללו - איננו כאן.  חבר הכנסת אורי יהודה אריאל, בבקשה. אחריו - חברי הכנסת מאיר פרוש ומשה גפני, ואם שניהם לא יהיו כאן - חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, שהוא כן כאן.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הצעת החוק היא הצעה ראויה, וראוי להעביר אותה.
       
       בדקה הקרובה אני רוצה לדבר על יום ירושלים, שמתחיל בעוד שעה או שעתיים. 37 שנים עברו מאז שוחררה ירושלים, כמו גם אזורי יש"ע כולם. זהו יום חג, וראוי שבשנה הבאה גם בכנסת זה יהיה יום חג ולא יום עבודה רגיל. 

       ירושלים, עיר שחוברה לה יחדיו. אומרים חכמים: שחוברה לה יחדיו, שעושה את כל ישראל חברים. אני חושב שזה נכון בירושלים, גם אם יש לנו מחלוקות על אזורים אחרים. נדמה לי שבעניין ירושלים, אם פה ושם יש מחלוקת - היא שולית, היא בצד. עיקר ורוב העם מסכים ותומך בירושלים מאוחדת. ירושלים מאוחדת זה לא רק גיאוגרפיה, זה בעיקר תוכן. ועיקר ירושלים הר-הבית, ועיקר הר-הבית במהרה בימינו בית-מקדשנו. 
       
       את הדברים האלה ראוי שנלמד, ראוי שנדבר עליהם, ראוי שגם נפעל לקידומם ככל האפשר, ובעזרת השם נראה בבניין ירושלים. תודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אורי אריאל. חבר הכנסת מאיר פרוש - סליחה, אדוני, אם יפסיק לדבר בטלפון, אז גם יקבל זכות דיבור. 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אנצל שוב את הבמה כדי לומר את מה שאמרתי קודם במסגרת דקת נאום, ואני אשתדל טיפה להרחיב. אני רוצה לקוות שזה ייתן עוד איזו דחיפה לנושא שאני סבור שצריך לעסוק בו. 
       
       מחר ימלאו 37 שנים לשחרור ירושלים. כולנו זוכרים את אותן שעות, רגעים, כאשר הודיעו לנו על שחרור הכותל, שחרור קבר רחל, ולאחר מכן שחרור מערת-המכפלה, קבר שמואל הנביא, לפני זה היה קבר יוסף.   
       
       היו ימים גדולים, ואנחנו קיבלנו את העיר העתיקה כאשר חלוקת האוכלוסייה היתה 72.5% יהודים ו-27% לא-יהודים. והיום אנחנו כמעט 67%, דהיינו כ-5% פחות מאשר לפני 37 שנים, כאשר האוכלוסייה הלא-יהודית בירושלים גדלה. אין ספק שהדבר הזה נובע בראש ובראשונה מיוקר הדיור ומהמחסור בתעסוקה.  אלה הם מחקרים שנעשו על-ידי "מכון ירושלים לחקר ישראל", שבהתמדה, שנה אחר שנה עוקב אחר  ההתפתחות בירושלים, אחר ההגירה מירושלים ואחר הסיבות לעזיבת ירושלים. 
       
       היו תקופות ואולי שנים, יזכור זאת גם חברי הרב נסים זאב, שהיה אז סגן ראש עיריית ירושלים יחד אתי, שהיו מי שאמרו שמכיוון שאין מקומות תרבות בירושלים, הצעירים בורחים מהעיר. לצערנו הגדול, אדוני היושב-ראש, יש מקומות תרבות בלילות שבת בירושלים, ועדיין הצעירים עוזבים את העיר, כך שלא זו הסיבה האמיתית לעזיבה, אלא הסיבה היא שאנשים רצו להתקדם פוליטית והם עשו את זה. בסופו של דבר, ההגירה השלילית בירושלים גדלה והולכת, כמו שאמרתי קודם, ומדי שנה עוזבים צעירים את העיר. 
       
       ואני שואל כאן מעל דוכן הכנסת,  מה עושה ממשלת ישראל כדי שלא יעזבו צעירים את העיר? ואני מזכיר שרק לפני כשלוש שנים אני העברתי פה חוק, אחרי שחתמו עליו  62 חברי כנסת, בתוכם מי שהוא ראש הממשלה היום,  מי שהוא שר החוץ היום,  אז שר האוצר לא היה חבר כנסת,  מי שהיום  נשיא מדינה.  כולם חתמו על החוק שלפיו כל זכאי משרד השיכון יקבל מענק של 60,000 שקל, וזה עבר גם בקריאה שנייה ושלישית. אנחנו יודעים שהמענקים הם אלה שמביאים זוגות צעירים לפריפריה, או במקרה הזה לירושלים, כפי שרצינו. והממשלה הזאת ביטלה את החוק. 
       
       אנחנו יודעים שהמצב שלנו בירושלים נהיה יותר ויותר קשה. ואני  שואל,  מדוע הממשלה אינה עושה כלום? האם היא רוצה להפסיד גם בירושלים? האם המאבק העתידי שלנו יהיה על ירושלים? לכן אני פונה מעל הבמה לממשלת ישראל, אולי בערב יום ירושלים, שתחזור בה ושתביא את החוק לעידוד ירושלים שהעברתי בשעתו, כמו שאמרתי קודם, ונגרום לכך שזכאי משרד השיכון יקבלו מענקים כדי שהם יסכימו להישאר ולגור בירושלים. תודה רבה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש. חבר הכנסת משה גפני. חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה, בבקשה. אחריו – חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, עזמי בשארה, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, ישראל אייכלר. חבר הכנסת דהאמשה, בבקשה, עד שלוש דקות. אם תרצה לדבר בשפה הערבית, אז במסגרת שלוש דקות. בבקשה. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -
       
חיים אורון (מרצ):
       
       תדבר על סח'נין. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
        חבר הכנסת אורון, אני רוצה ללכת לסח'נין,  אבל אני אלך ברגשות מעורבים. אני בצורה כלשהי אולי אפרע חוב לפני שאני הולך, כי מה  נעשה אם החיים הם כל כך קשים? גם בשעות ספורט ובשעות שלכאורה יכולות להיות שעות של שמחה, צריך לראות את הדברים הקשים והנוראיים הקורים סביבנו, ואי-אפשר להתנתק מהם. 
       
       בנאומים בני דקה אמרתי על קצה המזלג עד כמה מחריד המצב בעיר רפיח, אדוני היושב-ראש. אנחנו מקבלים קטעי ידיעות מפה ומשם, והדברים הולכים ונעשים יותר חמורים ועם יותר הסלמה. מדברים על יותר מ-30 הרוגים, ואם יש 30 הרוגים, אז יש לדבר על  פי-עשרה פצועים. 
       
       אני אינני יודע מה התכלית. אמרו פה שרוצים למנוע הברחת כלי נשק ממצרים. מטרה לגיטימית, אף אחד לא אומר שצריך להרשות את זה. אומרים שפה ושם נוקטים גם פעולות, ויאמרו גם שמדובר בצבא הכי מוסרי בעולם, כמו שאמר אחד מחברי הכנסת הקודמים. ואני שואל, איך זה מתיישב, הצבא הכי מוסרי עם המספר הכי גדול של אזרחים הרוגים ושל ילדים ושל פצועים שלא נותנים לפנות אותם - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       פינו, פינו. 
       
עבד-אלמאלכ דהאמשה (רע"ם):
       
       - - ועם מלחמה שאין לה תכלית ואין לה סוף? אפילו ראש הממשלה הגיע למסקנה  שצריך להתנתק מהעניין הזה ושצריך למצוא דרך אחרת. עם כל מה שהיה ועם כל מה שנעשה, ראש הממשלה  אומר את זה עכשיו, ואני מתחיל להאמין לו. אמרנו קודם שהוא יודע רק את הדברים האלה, אבל  נוטים להאמין שהוא אכן רוצה להתנתק. הוא העביר משאל עם, אומנם נחל כישלון חמור בתוך מפלגתו, אבל כנראה הוא מתכוון ברצינות. 
       
       אני בטוח שרשויות הביטחון שהמליצו, ושעדיין ממליצות, ושיש להן מה לומר גם בעניין הזה של הציר הזה דווקא - אלוף-משנה דיבר אתמול, ואומרים שהוא זה שיזם ושעשה את ציר פילדלפי הזה, את המכשולים שם. הוא אומר, אין בכך תועלת ולא צריך לכבוש שוב את רפיח, ולא צריך באחת בלילה לתקוף בתים עם בולדוזרים ועם טנקים ועם נגמ"שים, ולא צריך בארבע לפנות בוקר לתקוף מסגדים ולהרוג במתפללים. זו  כבר לא הפעם הראשונה, לא הפעם השנייה. שפיכות הדמים הזאת איננה יכולה להביא לשום תוצאות, אלא רק להעמקת ההרס והשנאה. 
       
       אני הייתי מצפה מראש הממשלה, וגם מהממשלה כולה, להסיק את המסקנות הנכונות ולהגיע בסופו של דבר למוצא. אין מוצא אחר, אלא יש רק דרך אחת, לשבת עם הצד הפלסטיני, לסכם עניינים. במקום להתנתק חד-צדדית, להתנתק בהסכמה, ולתת לפלסטינים לסדר את העניינים בתוך השטח שלהם, ולצעוד לקראת שלום, שהוא כה נחוץ וכה חיוני וכה אפשרי במיוחד בימים הקשים האלה. תודה רבה, אדוני. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       אני מודה לחבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה. 
       
       חברי הכנסת, נמצאת אתנו ביציע משלחת של מושלת הוואי, הגברת לינדה לינגל, משלחת הכוללת אנשי ממשל, אנשי עסקים. דרך אגב, רובם מבני עמנו. אני מברך את הגברת לינגל ואת המשלחת על בואם לישראל בתקופה קשה זו. אני מאחל לכם ביקור פורה בישראל, welcome. 
       
אתי לבני (שינוי):
       
        תסביר להם שלא תמיד האולם כל כך ריק. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       כן, זה ערב יום ירושלים. אני חושב שזה יהיה הסבר שיתקבל על הדעת.
        
       אנחנו נמשיך בסדר-היום – חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, עזמי בשארה, מוחמד ברכה, עסאם מח'ול, אחמד טיבי, ישראל אייכלר, מגלי והבה. חבר הכנסת נסים זאב אתנו. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       תגיד להם שנסים זאב מתמיד פה במליאה, בבית הזה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך. 
       
נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרת הצעת חוק תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי נפשי או שכלי באה לא לחשב את הזמן שבו היה התובע חולה נפש ולא היה עליו אפוטרופוס - שלא יחול במקרים כאלה חוק ההתיישנות ותקופת חוליו בעצם לא תיחשב, ובכך נאפשר לו להגיש את התביעה שלו ולא יינעלו שערי בית-המשפט בפניו. הצעת החוק באה להוסיף ליקוי נפשי או שכלי וכן להוסיף גם במקרים שבהם התובע לא היה מסוגל לדאוג לעניינו מחמת ליקוי נפשי או שכלי, זמני או קבוע. 
       
       אדוני היושב-ראש, הצעת החוק היא בהחלט ראויה והגונה, וכשאנחנו מדברים על תקופה שלא נחשב אותה בגלל ליקוי נפשי או שכלי, הייתי רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, מה קורה עם הממשלה הזאת, שהיא גם לוקה בנפשה ובשכלה, ממשלה שלא מתפקדת. האם אנחנו גם לא נחשב את הקדנציה של הממשלה הזאת, כאשר הממשלה מבולבלת, דרכה לא ברורה, וכל יום נותנים לנו נתונים, מתעתעים בנו, מספרים לנו על שגשוג וצמיחה, 5.5%? הצמיחה פשוט מזנקת, אבל לעומת זאת אנחנו רואים שהאבטלה הולכת וגוברת. איך אפשר לתעתע כל יום בציבור הזה, כאשר אין פתרונות לתעסוקה, אין פתרונות למובטלים? 
       
       אני רוצה לומר משפט אחד בנושא של משרד הדתות, הרבנים, אנשי המקוואות. חודשים רבים הם אינם מקבלים שכר, והיום יש מאבק בתוך הליכוד, בתוך המפד"ל - ואולי יש עוד איזו מפלגה נוספת - בשאלה  מי ישלוט על המועצות הדתיות. לא אכפת להם היום מה קורה בפועל. בפועל, רבנים לא מקבלים שכר. אני רוצה לומר, יתירה מזאת. הייתי פשוט המום לשמוע, אפילו בלוק של ניירות ברבנות הראשית בבאר-שבע ובירושלים לא היה. לא היו להם ניירות להדפיס במשך עשרה ימים. 
       
       לכן, ראש הממשלה, שרוצה כל כך לעשות סדר עם אנשים שלקויים בשכלם ובנפשם, יעשה סדר גם עם הממשלה הזאת, שלקויה אולי בנפשה ואולי גם בשכלה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. חברי הכנסת אבשלום וילן, אברהם בייגה שוחט, אהוד יתום. חברת הכנסת גילה פינקלשטיין - בבקשה, גברתי. נא לשים לב: אם חברי הכנסת איתן כבל ודני יתום לא יהיו באולם, אנחנו נעבור להצבעה מייד אחרי דבריה המלומדים של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין. 
       
גילה פינקלשטיין (מפד"ל):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלפנינו מציעה להאריך את תקופת ההתיישנות של אשמה מסוימת במקרה שהתובע לקה בנפשו או בשכלו. הזמן הקצר העומד לרשותי לא מאפשר לי להתייחס להליך ההתיישנות, שהוא בעיני בעצם הנושא המהותי. אני אציין כמה נקודות בנוגע לחוק הספציפי. 
       
       אין ההצעה שלפנינו מפרטת אם הליקוי שממנו סובל התובע נגרם ממעשה הפשע שנעשה כלפיו, אך ברור לכולנו שאוכלוסיית הפגועים בשכלם ובנפשם מצויה בסיכון גבוה יותר מקבוצות אחרות בחברה. לא אחת משמשת האוכלוסייה הזאת מטרה לניצול, לסחיטה, כשהפוגע מנצל את מצבה כדי לבצע את זממו. הצעה זו משמשת גורם מרתיע לכל פושע. 

       יתר על כן, במקרים רבים של אלימות, אונס, גורמת הפגיעה הפיזית לצלקת נפשית חמורה, שמותירה את עקבותיה בנפגע לאורך ימים ושנים. מצב כזה עשוי להיות מנוצל על-ידי הפוגע להתחמקות מהעונש המגיע לו בתואנה של התיישנות. 
       
       ההצעה מספקת מענה הולם על שתי הבעיות הללו, ולכן היא מצטרפת לשורה ארוכה של חוקים שנוגעים למיצוי הדין עם הנאשם. מסיבה זו אתמוך בחוק, ואני מאוד מודה לחברי הכנסת מיקי איתן ואופיר פינס. תודה. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין. חברי הכנסת איתן כבל ודני יתום אכן לא נמצאים. לכן, חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה. נא לשבת במקומותיכם. 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לא נתת לי להתבטא. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
אדוני רוצה להשיב לדוברים? 

מיכאל איתן (הליכוד):
       
       לא, לא, אני אגיד מהמקום - צריך לשים לב שהצעת החוק מדברת על תובע אזרחי, בגין עניין אזרחי. לא מדובר פה על האספקטים הפליליים. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הצעת החוק מדברת על תובע אזרחי - אני אומר את זה למיקרופון, לצורך הפרוטוקול - ולא על אספקטים פליליים. 
       
דוד טל (עם אחד):
       
       חשוב היה לציין את זה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חשוב היה לציין את זה. 
       
       הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 3) (חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי נפשי או שכלי), התשס"ד-2004, של חברי הכנסת מיכאל איתן ואופיר פינס פז - קריאה ראשונה. מי בעד? מי נגד? ההצבעה החלה. 
       
הצבעה מס' 3
       
בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 14
נגד - אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 3) (חישוב תקופת ההתיישנות לתובע עם ליקוי נפשי או שכלי), התשס"ד-2004, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בעד - 14, אין מתנגדים או נמנעים. החוק אושר בקריאה ראשונה ועובר להמשך ההכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       חשוב להדגיש - זה עובר באמצעות האופוזיציה. 
       
קריאות:
       
       - - -
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       ברצוני לציין, חבר הכנסת פרוש, שאחד משני היוזמים הוא חברך לאופוזיציה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, כך שאני לא מבין את נימת ההפתעה בקולך. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - - 2 מתוך 19. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה.
       
הצעות לסדר-היום
ההפגנה במוצאי-שבת בכיכר רבין

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הנושא הבא הוא הצעות דחופות לסדר-היום בנושא: ההפגנה במוצאי-שבת בכיכר רבין - הצעות מס' 3421, 3430, 3431, 3443, 3451, 3454, 3455 ו-3458. ראשון המציעים, חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אני במקומו. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       לא הודיעו לי דבר כזה. חבר הכנסת עזמי בשארה. אחריו - חבר הכנסת נסים זאב. נא לגשת למזכירות ולבדוק את העניין. אם המזכירות תודיע לי, אשמח לקבל את ההודעה. 
       
       חבר הכנסת בשארה, ראשון הדוברים. אחריו - חברי הכנסת נסים זאב, עסאם מח'ול, אתי לבני, עמרם מצנע, ניסן סלומינסקי. מי שלא יהיה באולם בעת קריאת שמו, יפסיד את תורו. בבקשה, אדוני, שלוש  דקות לרשותך. 
       
עזמי בשארה (בל"ד):
       
       אדוני היושב-ראש, ללא שום ספק נפל דבר בישראל אחרי הצעת ראש הממשלה להתנתק חד-צדדית מעזה. זה נפל בדיוק בזמן שהשמאל הישראלי - אם אפשר לקרוא לו שמאל, אפשר לקרוא לו שמאל כמו שאפשר לקרוא לבתים של הפלסטינים ברפיח בתים. כמטאפורה אפשר לקרוא לו שמאל. חסר כל אלטרנטיבה וחסר כל אופציה פוליטית או אידיאולוגית, אחרי שמנהיג של הממשלה אמר: אין שותף פלסטיני, אין פרטנר - בעצם איבד החלק הזה של החברה הישראלית את דרכו, כפי שהוא הכיר אותה מאז שנות ה-90, לפחות. 
       
       זה אותו שמאל בעצם שבנה את ההתנחלויות של עזה. הרי ההתנחלויות של עזה לא נבנו על-ידי ממשלות הימין, אלא על-ידי ממשלת העבודה, בשנים 1974-1977, ישראל גלילי ואחרים. זה גם אותו כיוון. אותו שמאל אשר הכריז שאין פרטנר פלסטיני ושהסתבך ממש, איבד את עצמו, לא מסוגל להביא אלטרנטיבה כמו שצריך לממשלת שרון, והוא חיכה לרגע ששרון בעצמו יוביל את המאבק נגד המתנחלים. חלקו אומר: רק שרון יכול, והוא מצטרף לתמיכה בראש הממשלה שרון.

	לדעתי, כפי שאנחנו רואים, יש התפתחות לטובה, אפשר להגיד, בחברה הישראלית, בכך שאנשים יצאו סוף-סוף לרחובות בשנים האלה, שנות האינתיפאדה הזאת, שבעצם גרמה לבלבול בקרב הכוחות הליברליים הישראליים. סוף-סוף יוצאים להפגין, אחרי כל כך הרבה שנים, נגד הכיבוש, אומנם אחרי נפילתם של חיילים ישראלים. לא היו מפגינים כך נגד הריסת בתים ברפיח, או נגד הריגתם של ילדים פלסטינים. ברור שלא. זה קורה אחרי נפילתם של חיילים ישראלים. 

       בנושא זה החברה הישראלית כמעט הופכת את האבל הפרטי לאבל קולקטיבי, ואת העצב הפרטי לעצב קולקטיבי, לעצב לאומי, שמוציא אנשים לרחובות. זה ברור. אנחנו מכירים את הדבר הזה. אבל זה לא קרה הפעם עם מסר פוליטי ברור ומובהק כאלטרנטיבה. כלומר, לא היה ניצול של הרגע  להצגת אלטרנטיבה לממשלת שרון, אלא ההיפך – אנשים יצאו כאילו לתמוך בשרון, כאשר הם חושבים שהססמה שתאפיין אותם בשונה משרון היא: לצאת מעזה ולהתחיל לדבר, ואילו שרון אומר לצאת מעזה בשביל לא לדבר. 
       
       כלומר, יש סתירה בכלל בססמה של ההפגנה של השמאל, אף שהיא חיובית. יש סתירה באמירה לצאת מעזה חד-צדדית ולהתחיל לדבר, כי שרון חשב על היציאה החד-צדדית מפני שהוא לא מעוניין במשא-ומתן, הוא אינו חושב שישראל בהנהגתו מסוגלת לשלם את המחיר של המשא-ומתן. הוא אומר על עצמו שהוא  לא פרטנר למשא-ומתן עם הפלסטינים. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       נא לסיים.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       לכן, לדעתי, בוזבז כאן רגע היסטורי חשוב אחרי מה שקורה בעזה, ואחרי רפיח וכו', שהשמאל יצא עם דרכו ויגיד מה האלטרנטיבה שהוא מציג לשרון. הוא חייב להציג תוכנית של שלום כולל מול ממשלת שרון, כי כל סוגי השלום האחרים נוסו. צריך להציג אלטרנטיבה כוללת, ולזה, לדעתי, מחכה בסופו של דבר הרחוב הישראלי, להבדיל ממה שעושה שמעון פרס, שמנסה להלביש רוב על ההפגנה הזאת ואומר, זו לא ההפגנה של השמאל, חס וחלילה, אלא הפגנה של הרוב. לא, זה ניסיון של השמאל להצטרף אל הרוב שתומך בהיפרדות חד-צדדית, זה סיפור אחר, כאשר הוא מנסה להסתתר מאחורי שרון בעימות עם ההתנחלויות. חבל שזה בוזבז, אף שאני חושב שהתחיל תהליך חשוב מאוד ברחוב הישראלי, ואני מקווה שהחלק הזה של הבית יתעשת ויציג את האלטרנטיבה שלו. תודה רבה, אדוני.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת עזמי בשארה. חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת עסאם מח'ול.

נסים זאב (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 13 חיילים נהרגו בשבוע האחרון ברצועת-עזה. כולנו משתתפים באבלן של המשפחות ומאחלים החלמה מהירה לפצועים.
       
       אני רוצה לחזק את צבא-הגנה לישראל, שנלחם בחירוף נפש בשעות אלו ובימים הקרובים ברפיח, ואני רוצה לאחל לחיילים שלא תיפול שערה אחת משערות ראשם, ושיחזרו לביתם בריאים ושלמים. 
       
       סוף-סוף צה"ל עושה את הפעולה המתבקשת זה שנים. ניתקו את עיר הטרור, רפיח, משאר חלקי הרצועה. מיישרים את השטח הסמוך לציר פילדלפי ומרחיבים אותו במטרה אחת בלבד: למנוע הברחת אמצעי לחימה וירי על חיילים.
       
       האסון שקרה בשבוע שעבר הוא אסון כבד, כאשר נפלו בהתחלה שישה חיילים, אחר כך עוד חמישה חיילים, ואחר כך עוד שני חיילים. אני חושב שבדיון הזה צריך לשאול אם צה"ל הפיק לקחים כאשר הנגמ"ש הראשון, עם ששת החיילים, התפוצץ, ואם היה צורך לחזור על אותה טעות. אני לא מבין הרבה מה היה בשטח, ואני לא מעביר ביקורת, אבל אם כבר מדובר בפעולה שהחיילים חזרו ממנה, ובכל זאת היה מטען רב עוצמה כשבנגמ"ש היה כל כך הרבה נשק – ואני יודע מה זה נגמ"ש, כי הייתי נהג נגמ"ש, ואני יודע מה המשמעות של פגיעה בנגמ"ש – המצב מאוד רגיש, במיוחד כשמדובר במאות קילוגרמים של חומר נפץ. 
       
       ברור שהמצרים אינם עושים דבר כדי למנוע את הברחת האמל"ח דרך המנהרות. המנהרות משמשות למעשה עורק חמצן מרכזי לארגוני הטרור. אני חושב שהמצב כיום מחייב אותנו לעשות את הפעולות המתבקשות – להרחיב ככל האפשר את הרצועה הזאת. יש מקומות שבהם רוחבה של הרצועה  בין 20 ל-40 מטר, יש מקומות שיותר. אני מברך את ראש הממשלה על החלטתו בעניין הזה, להרחיב במאות מטרים. אם הממשלה הזאת תחליט לפנות את רצועת-עזה, ציר פילדלפי חייב להיות  בטוח ככל האפשר, רחב ככל האפשר, וחייב להישאר בידי כוחות צה"ל.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת נסים זאב. חבר הכנסת עסאם מח'ול אינו נמצא כאן. חברת הכנסת אתי לבני, בבקשה. מבדיקה מתברר, שאכן יש אנשים שהחליפו בתוך הסיעה ונאשר זאת, והם חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, שהיה בעל הצעה דומה להצעתו של חבר הכנסת מצנע, וחבר הכנסת מאיר פרוש, במקום חבר הכנסת אברהם רביץ.   גברתי חברת הכנסת לבני, עד שלוש דקות לרשותך. 

אתי לבני (שינוי):
       
       אדוני היושב-ראש, חברותי שאינן כאן וחברי חברי הכנסת, במוצאי-שבת, 15 במאי, התקיימה הפגנה בעד ההתנתקות. אני הוזמנתי לדבר בהפגנה הזאת מטעם מפלגת שינוי, ואנחנו החלטנו שלא להשתתף מעל הבמה בהפגנה שקיבלה חסות של "שלום עכשיו", של "הסכם ז'נבה", של ארגוני הסרבנים. חשבנו שאנחנו לא תחת המטרייה של השמאל. לנו יש האג'נדה שלנו, ואנחנו, שינוי, מייצגים רוב אחר, ובאמת, בהפגנה הזאת נשמעו נאומים, כל אחד ממקום אחר.
       
       אחד הדוברים קרא לפעול נגד ראש הממשלה שרון, שבעצם מנסה להוביל את תוכנית ההתנתקות. האחר הכה על חטא ודפק על לבו או על לב האחרים, וקרא לכולם להתנחל בלבבות, וההתנחלות היא התנחלות בלבבות המתנחלים. הוא כנראה לא ידע שיומיים אחרי כן אותם מתנחלים יתגייסו וינסו לסכל את הפינוי של חוות-יצהר, ואפילו חברי כנסת נסעו לשם, אינני יודעת למה, במקום לכבד את ההחלטות של הממשלה, של הבג"ץ ושל הרוב הישראלי כאן.
       
       ההפגנה הזאת היתה צריכה להיות יזומה ומנוהלת על-ידי שינוי, שינוי שמייצגת את הרוב, שמייצגת את המרכז, שיש לה מה להגיד בדברים האלה, ואולי אז אותו רוב, מעבר לאותם 150,000 איש, הרוב האמיתי, הרוב הגדול, היה מתנער והיה מגיע לכיכר, והיה מבין שיישמע קול חד וחד-משמעי וברור של המרכז. והמרכז, אנחנו, שינוי, אומרים שצריך להתנתק מעזה, כי אנחנו לא נישאר בעזה. ההתנחלויות בעזה, במוקדם או במאוחר, יפונו. אנחנו צריכים להתחיל להמשיך לדבר. נכון שהיום לא נראה שיש עם מי לדבר, אבל רק אתמול או שלשום נסע אבו-עלא לפגוש את קונדוליסה רייס ואת פאואל, ניסה ליצור איזה דיאלוג. בואו נעזור לו. בואו ננסה לדבר גם במצב הזה של היום.
       
       אנחנו מייצגים את אותו רוב, שהוא הצד השני של רוב מצביעי הליכוד שמחשקים אותנו, שמחשקים את ראש הממשלה, שמחשקים איזו תנועה לכיוון של תזוזה, כי המצב הקיים הוא מצב בלתי נסבל. 
       
       אני קוראת מפה לרוב של 70% שחושב שצריך להתקדם, שצריך להתנתק, שצריך לדבר: בואו ותגבו אותנו בקול רם ותתנערו מכך במקומות שבהם אתם נמצאים. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. חבר הכנסת מיכאל מלכיאור. אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כבוד השר, אני מצטער על שחברי שינוי לא ארגנו את ההפגנה במוצאי-שבת. אני בטוח שאז באמת היו מתחילים במוצאי-שבת ולא היו מחללים שבת, כדי שגם אני אוכל להשתתף בהפגנה הזאת...
       
       אני רציתי להתייחס לאספקט של הפגנה שאני מוכרח להגיד שממש זעזע אותי. היתה פעם מפלגה דתית-לאומית במדינת ישראל, שהיה בה חיבור בין דמוקרטיה, הומניזם ותורת ישראל. היתה מפלגה חשובה, שבין השאר גם הקימה עיתון בשם "הצופה". בעיתון הזה היו פעם דברים חשובים, לפני שהוא הפך להיות צהובון זול, אבל עוד לא היה כדוגמת מה שקרה בשבוע האחרון. 
       
       בעמוד הראשון, העורך הראשי של "הצופה", אדם בשם גונן גינת, כתב מאמר תחת הכותרת "הפגנתם של גלוחי הראש". אני רוצה לקרוא כמה דברים מהמאמר הזה: "המטרה המשותפת לרוצחים ולכל מי שיגיעו להפגנת 'שלום עכשיו' במוצאי-שבת – הקריאה המשותפת 'יהודים החוצה'. בגרמנית זה נשמע הרבה יותר טוב: 'יודן ראוס' - - - הרוקדים עם חלקי הגוויות בעזה ואותם מפגינים - מאוחדים במטרה להגלות מגוש-קטיף את היהודים - - - הדם עוד לא יבש, שודדי האיברים עדיין לא נרגעו - - - אבל החוג לריקודי דם מייסודו של ביילין פותח במחול של גזענות מכוערת - - - מי שילך להפגין כדי לזרוק את היהודים של גוש-קטיף מהבית – מודיע פומבית כי הוא עם רוקדי הגוויות. מי שיעמוד שם יפגין למען המטרה של רוצחי משפחת חטואל והרוקדים עם חלקי הגופות של בנינו".
       
       הדברים האיומים האלה ירדו לשפל המדרגה, שאני חושב שעוד לא ראינו פה במדינתנו. 
       
       אני באמת קורא מכאן לכל ראשי המפד"ל להתנער מעיתון זה ולסגור אותו, כמו שהיו צריכים לעשות מזמן בגלל רמתו. 
       
       אבל, אני חושב שבחברה הישראלית בכל זאת עברנו כמה דברים. יש פה התרת דם כלפי 150,000 מפגינים. מותר לו להסכים אתם או לא להסכים אתם, זה ויכוח לגיטימי. לקרוא להם ניאו-נאצים, זה גם לחלל את זכרם של ששת המיליונים. זה דבר שאנחנו חייבים לגנות בכל לשון של גינוי גם מהבית הזה. לא יכול להיות, גם בשיח ובחופש הביטוי שיש לנו, שדברים כאלה יפורסמו. ואני מאוד הייתי רוצה לראות את ראשי הרבנים, ראשי הציבור הדתי-לאומי, מתנערים לגמרי מהדברים האיומים הללו. תודה רבה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאור על דבריו החשובים. 
       
אתי לבני (שינוי):
       
       אם ההפגנה היתה בשעה 20:00, היית מגיע? אני רוצה לדעת על שעון הקיץ - - - 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חברת הכנסת אתי לבני, אני כרגע פונה לחבר הכנסת מלכיאור, ואת מפריעה לי. הוא אמר דברים מאוד חשובים, ואני מצטרף לגינוי ולכל השוואה עם הניאו-נאצים. חבר הכנסת מלכיאור, אני מקווה שאתה באותה נשימה מגנה דברים איומים לא פחות שפורסמו יום לפני זה, ביום חמישי בשבוע שעבר, בעיתון שנקרא "הארץ", על-ידי אדם שנקרא ארי שביט. במאמר שלו הוא התיר את דמם של רבע מיליון מתנחלים. אני לא שמעתי גינויים באותו סדר גודל, ומשום-מה לא שמעתי גם דרישות מחברי הבית הזה בדומה לדרישות לגבי "הצופה". 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       הוא אמר שהם נאצים?
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הוא אמר דברים גרועים יותר. אני לא יכול להכריח את עצמי לצטט דברים, אני לא בוחר בדרך שלך. אני לא יכול להכריח את עצמי לצטט דברים, אבל אני הקטן, יחד עם עוד כמה, כאחד מאותם רבע מיליון האשמים במות חיילינו בכך שהם הקריבו את חייהם, אני בכל זאת חושב שהגינוי – אם הוא גינוי אמיתי – צריך להיות גינוי אמיתי ולא חד-צדדי. אני מתנצל בפני חברי הכנסת על כך שאני שובר את מנהגי ומתערב בדיון. בדרך כלל אני לא עושה את זה, אבל כנראה הדברים כואבים מדי. 
       
       בבקשה, חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - אחרון הדוברים בהצעה הזאת, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכובדי השר, האמת היא שאני פניתי ביום חמישי בשבוע שעבר למארגני ההפגנה, למארגני העצרת, וביקשתי מהם שיבטלו את ההפגנה, כי אני סברתי שזה לא היה הזמן הנכון לקיים הפגנה בדבר שהוא שנוי במחלוקת עמוקה בעם. אני סברתי שאפשר לדחות את זה. 
       
       יושב פה חבר הכנסת אריאל. אני רוצה להזכיר שגם כאשר הימין ארגן לפני כשלושה חודשים את ההפגנה הגדולה – ודרך אגב, שם היו הרבה יותר מפגינים מאשר במוצאי-שבת - כאשר התברר שמזג-האוויר לא יהיה כל כך נוח באותו יום שייעדו לו את ההפגנה, דחו את זה מיום ליום ובאו יותר אנשים, כאמור, מאלה שבאו במוצאי-שבת, כך שבהחלט היה מקום, בשעה שהמת מוטל לפנינו ואנחנו בימי האבל על האסונות הכבדים שקרו לנו בעזה, על אותם 13 חיילים, לדחות את האירוע, וחבל שהשמאל לא עשה זאת. 
       
       אני בכל אופן רוצה לשאול שאלה שנגע בה - ולא דיבר עליה - חבר הכנסת הרב מלכיאור. מדוע רמסו ברגל גסה את הסמל, את האות של העם היהודי? אותה הפגנה התקיימה כאשר בפועל התקיימו חילולי שבת רבים, והשבת, שבת קודש, זה הסמל והאות בין הקדוש-ברוך-הוא לעם ישראל. 
       
       להבדיל אלפי הבדלות בין שבת קודש, שהוא כאמור הסמל של העם היהודי, לבין דגל המדינה, אני רוצה לתאר לכם, חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, מה היה קורה אם מישהו היה לוקח את דגל המדינה לכיכר מלכי ישראל, דורך עליו, רומס אותו, קורע אותו לעיני כל עם ועדה. הרי היו מרעישים עולם ומלואו על כך שפגעו, ביזו, עשו את הדבר הגרוע ביותר, פגעו בסממן הישראלי. 
       
       חברי הכנסת, ואני שואל: נו? ומה עם הביזיון הגדול שאותם מארגני ההפגנה הגדולה במוצאי-שבת גרמו לשבת? איזו בושה גרמו לשבת? מה יכולה להיות רמיסת שבת יותר גדולה מאשר להביא עשרות אלפי מפגינים תוך כדי חילול שבת ולבזות את הסממן היהודי של שבת קודש?
       
       מצאתי לנכון לעלות כאן ולדבר מעל הדוכן על אודות ההפגנה הזאת. אני עושה את זה במקום הרב רביץ, שאני בטוח שהיה מוחה על כך שאותם אלה – הרב מלכיאור, גם התנועה שלך, בסיעה שאתה שייך אליה, גם היא נתנה יד לזה. הייתם צריכים לדחות את ההפגנה, ולו משום שיש בזה חילולי שבת. אין כל סיבה לערוך הפגנה כזאת, גם מהטעם שאמרתי בהתחלה, בתוך שבעת ימי אבל, אבל בוודאי ובוודאי לא לגרום לחילולי שבת. על כך אתה, הרב מלכיאור, גם צריך להצטער. אבל, אני מוצא לנכון למחות מעל הדוכן על ביזוי שבת קודש, על הפגיעה בסממן המובהק ביותר של העם היהודי, שבת קודש. תודה. 
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש. חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח. לכן אנחנו נבקש מן השר המקשר, השר גדעון עזרא, להשיב לכל המציעים.  

מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       לפני שהשר עולה, אני רוצה שנדייק בדברים, כי חבר הכנסת פרוש אמר פה דברי שקר חמורים. אנחנו החלטנו במפלגה שלנו, מימד, שלא להשתתף בהפגנה, ופרסמנו את זה. 
       
מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       מפלגת העבודה. 
       
מיכאל מלכיאור (העבודה-מימד):
       
       אז תגיד מפלגת העבודה, אל תגיד במפלגה - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה. הנקודה ברורה. השר גדעון עזרא - בבקשה, אדוני. 

השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       אמרתי מפלגה - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת פרוש, הנקודה ברורה. כרגע השר מדבר. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       - - - 

מאיר פרוש (יהדות התורה):
       
       - - -

קריאות:
       
       - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חברי הכנסת בשארה ופרוש. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       חוץ מזה, הם לא היו מחללים שבת  - - - ההפגנה הזאת.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת עזמי בשארה, תודה רבה.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       רציתי להגן על כבודו - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בסדר, המצב במליאה מאפשר לך לשבת ליד חבר הכנסת מלכיאור וחבר הכנסת פרוש, לדבר אתם בנחת. תודה.

השר גדעון עזרא:
       
       בראשית דברי אני מבקש לגנות את הדיבורים מהצד השמאלי של המפה ומהצד הימני של המפה, זה כנגד זה, ונדמה לי שזו אינה הדרך - בוודאי כאשר יש אש שמכוונת גם לימין וגם לשמאל - ואני חושב שבנושא הזה כדאי שנשמור על תרבות הדיבור.
       
       אין לי גם ספק שההפגנה הזאת היא הפגנה לגיטימית, היא נעשתה כחוק ועל-פי רשיון, ואני מאוד מקווה שהזכות להפגין תישמר לכל אחת מהקבוצות, לרבות בציבור הערבי - כאשר מבקשים רשיון להפגין, לא כאשר אין רשיון להפגין. 
       
       אני מוכרח לומר, שההפגנה הזאת נשאה את הכותרת "יוצאים מעזה,  מתחילים לדבר". אני שמעתי השבוע על פגישתו של שר החוץ עם המלך עבדאללה, שמעתי השבוע על שיחתו של ראש הממשלה עם הנשיא מובארק, ואלו בהחלט דיבורים מקובלים, ואני מאוד מקווה שיתפתחו לכיוון הנכון. 
       
       אני לא שמעתי על נכונות פלסטינית כלשהי להתחיל לדבר, וכשאני מדבר על הנכונות של הפלסטינים להתחיל לדבר, הרי על-פי מפת הדרכים כבר נקבע שהדבר הראשון שהפלסטינים צריכים לעשות זה להתמודד עם הטרור, ועל כך יש מה לדבר אתנו, ולא ראינו ולו ניסיון הקטן ביותר - הקטן ביותר. שמענו על רצון להפסקת אש, אבל לא שמענו על שום צעד להפסיק את הטרור. 
       
       ולכן, כל האמרה הזאת "מתחילים לדבר" מזכירה לי את הדיבורים שהיו לנו עם ערפאת ואת ההסכם שעשינו עם ערפאת באוסלו, ואני בטוח שכל הסכם - כמו אוסלו וכמו מפת הדרכים שנעשתה עם אבו-מאזן - כל הסכם אחר יהיה תשלום של ישראל ואי-כיבודו על-ידי הפלסטינים. 
       
       אני הייתי שמח מאוד אם אלה שדיברו על להתחיל לדבר היו נוקבים בשם של מישהו – מישהו - שאתו אפשר לדבר בנושא הפסקת הטרור. הייתי שמח אם חברי הכנסת הערבים היו מצביעים על דמות כלשהי שמוכנה להילחם בטרור. 
       
       נדמה לי שברחוב הפלסטיני היום, אם יקום באמת מישהו וירצה להתחיל לדבר, אני לא בטוח שסופו לא יהיה - - 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       צריך להפסיק את הכיבוש - - - 

השר גדעון עזרא:
       
       - - כמו סופו של ראש המדינה הזמנית בעירק. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       תן לי שם של מנהיג ישראלי שאפשר עכשיו לדבר אתו על הפסקת הכיבוש ועל חזרה לגבולות ה-4 ביוני 1967. תן לי מנהיג ישראלי אחד שאפשר לדבר אתו על כך. 

השר גדעון עזרא:
       
       תדע לך, אתה יודע - -

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ממשלת ישראל היא לא פרטנר לשלום, זה העניין - - -

השר גדעון עזרא:
       
       - - שלמזלה של מדינת ישראל, ראש הממשלה שרון הוא ראש הממשלה, ואני בטוח - ואתה יודע שזה כך - שאם היה בא מנהיג פלסטיני והיה מדבר עם שרון על הדרך להפסיק את הטרור הפלסטיני, היה לו פרטנר בצד הישראלי. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       זה לא הנושא. הנושא הוא השלום, לא הפסקת - - -  יפסיק גם את הכיבוש וגם - - -

השר גדעון עזרא:
       
       אני גם רוצה לדבר ברוח ז'נבה, קרי לפתוח את נושא זכות החזרה של פליטים לגבולותינו. זה דבר שבכלל לא עומד על הפרק, והנשיא בוש גם חיזק בנושא הזה בדברים שהוא אמר, ויש פירושים כאלה ויש פירושים אחרים, אבל מדינת ישראל - החל ביחד וכלה באיחוד הלאומי - כולנו מאוחדים בדעה שזכות השיבה איננה מה שערפאת השבוע רק חזר ודיבר עליו, שלא יעלה על הדעת שיהיה הסכם כלשהו בלי זכות השיבה.

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       יש החלטת - - - 

השר גדעון עזרא:
       
       בסדר, אני מדבר על ערפאת, שהוא היום - - -

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       ההחלטה הזאת היא ניסוח אמריקני. 

השר גדעון עזרא:
       
       אני שואל בקול רם, איזה מסר יש ללוחמים שנמצאים כרגע בעזה, שבעקבות ההפגנה הזאת יכולים אולי להרגיש שכאילו ממשלת ישראל מחמיצה הזדמנות למשא-ומתן, מחמיצה הזדמנות לשלום, ושולחים את החיילים שלנו לשם בגלל השקפות כאלה ואחרות. 
       
       אני דיברתי על הלגיטימיות של ההפגנה. לא פחות לגיטימי היה המשאל בליכוד, לא פחות לגיטימי, לדעתי הרבה יותר לגיטימי, ואני אומר את זה בפעם המי-יודע-כמה, וכולם יודעים את הדברים. מי שבחרו את אריאל שרון למועמד הליכוד לראשות הממשלה הם אותם מתפקדי הליכוד שהשתתפו במשאל. זה הגוף שקבע שאריאל שרון, הוא ולא אחר, יהיה מועמד לראשות הממשלה. הוא זה שבחר אותו, וזה הגוף, בדיוק אותו גוף, שהתבקש לאשר את תוכנית ההינתקות, והגוף הזה אמר את דברו וראש הממשלה קיבל את עמדת המתפקדים, ולפי דעתי הוא עושה היום מאמצים על מנת להביא תוכנית שונה, שמטרתה אותה מטרה, בדרך שונה.
       
       אני רוצה לשבח את שינוי על כך שהיא, כחלק מהממשלה וכשותפה מלאה לממשלה, לא השתתפה כמפלגה בהפגנה הזאת שהיתה, ואני חושב שחמור מאוד אם ראינו אתמול בפינוי יצהר חברי כנסת מן הקואליציה מנסים לתמוך בצורה כזאת או אחרת במתנחלים ולפגוע בהחלטת ממשלה אחרת לפרק מאחז בלתי חוקי. כולנו נדרשים - אני חושב שכל חברי הקואליציה והממשלה - היום לאחדות הדרך ולאחדות המטרה, ואני מאוד מקווה שכך יהיה. 
       
       אני חושב שטוב יהיה אם נבין כולנו, לרבות חברינו מהשמאל, שהיחיד שיכול להוביל את העם הזה למצב שונה מהקיפאון שבו אנו נמצאים עכשיו הוא ראש הממשלה אריאל שרון, וטוב יהיה אם לא נעשה שום דבר שמטרתו תהיה רק פוליטית, להוריד את הליכוד מהשלטון, ונעשה לחיזוקו של ראש הממשלה, משום שכולם יודעים שראש הממשלה ומפלגתו הם שליש מהכנסת, ולפי דעתי, נדמה לי שאני לא רואה שום אפשרות, לאף אחד, לא להרכיב קואליציה אחרת ולא להחליף את השלטון.
       
       ולכן, מוטב לכולנו שאויבינו יראו עם ישראל מאוחד במטרתו להשיג את המטרות של שלום לישראל, שלום למדינת ישראל ושלום לארץ-ישראל. 
       
       לעצם העניין, אדוני היושב-ראש, אינני רואה ועדה כלשהי שתטפל בעניין הזה. לכן אני מציע להסתפק בהודעה שלי. תודה.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לשר גדעון עזרא. חבר הכנסת פרוש, האם אדוני כאן?

דוד טל (עם אחד):
       
       לא נמצא. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       לא נמצא. חבר הכנסת עזמי בשארה, אתה מקבל את ההצעה להסתפק בדברי השר?

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       לא. 

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת בשארה לא מקבל את ההצעה. מספיק מבחינתנו. 

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       זה יכול להיראות כאילו אני מסכים עם דבריו - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הנימוקים שלך - - -

עזמי בשארה (בל"ד):
       
       להסתפק זה כאילו אני מסכים.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       זכותך לעשות את זה - זכות פרלמנטרית. לכן, אנחנו נעבור להצבעה. סליחה, לפני שנעבור להצבעה, צודק, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי ביקש הצעה אחרת. השר מבקש להסתפק, חבר הכנסת בשארה מבקש דיון במליאה. לכן, חבר הכנסת סלומינסקי מבקש דיון בוועדה. בבקשה, דקה.

ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       אני רוצה לומר - שמעתי את דברי השר בקשב רב. בשורה התחתונה, כל ההפגנה כולה, בשקר יסודה. היא קיבלה רוח גבית ממה שהתפוצץ, מהחיילים שנהרגו שם, וכולם יודעים שאין לזה שום קשר לתוכניתו של ראש הממשלה. גם לאחר תוכניתו, אם חס ושלום תתממש, נצטרך להיכנס לעזה, לעשות את כל אותן עבודות - גם בשכונה וגם על הציר - שהן לא קשורות בכלל, כדי להגן על היישובים בדרום הארץ. 
       
       ראש הממשלה היה צריך לומר מעל כל במה באופן ברור ומוחלט: רבותי, הכול שקר. וראש הממשלה שתק. שתק, ולא אמר את זה, ואומרות השמועות שיכול להיות שראש הממשלה בסופו של דבר בלבו אמר: שיבואו הרבה, אולי זה יהיה משקל נגד למתפקדי הליכוד שהצביעו נגד, וזה הדבר היותר חמור בזה.
     
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אתם פורשים?
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       אתה תצטרף אז?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אתם פורשים?
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       ולכן, עדיין לא מאוחר שראש הממשלה, שר הביטחון ואדוני השר גדעון עזרא יודיעו מעל כל במה. יכול להיות שאולי כן יש מקום לחזור לדיון כאן במליאה, כדי שיהיה מקום לראש הממשלה ולשר הביטחון ואולי לאדוני השר להודיע, שיסודה של ההפגנה הזאת בשקר ועוד פעם שקר. תודה לך, אדוני.
       
השר גדעון עזרא:
       
       בשביל לפלג את העם הזה? מה קרה? בכוח אתה רוצה?
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       לפלג? מה עשה שם - - -

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       חבר הכנסת סלומינסקי, תודה, נא לשבת. 
       
       אנחנו עוברים להצבעה. אם כן, אנחנו מצביעים על ההצעות של חברי הכנסת עזמי בשארה, נסים זאב ומיכאל מלכיאור. הצבעה בעד – דיון במליאה; הצבעה נגד – להסיר מסדר-היום. ההצבעה החלה. מי בעד? מי נגד? נא להצביע.
       
הצבעה מס' 4 
       
בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 3
נמנעים – אין
ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בעד - 4, נגד - 3. אני קובע שיתקיים דיון במליאה בעת שתקבע המזכירות.

       
הצעה לסדר-היום
ההזנחה, העזובה והוונדליזם בהר-הזיתים בירושלים

היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       הנושא האחרון בסדר-היום הוא הצעה רגילה לסדר-היום, מס' 3444, של ידידנו חבר הכנסת יצחק כהן, בנושא: ההזנחה, העזובה והוונדליזם בהר-הזיתים בירושלים. עצוב לקבוע שלפחות בחשיבה אסוציאטיבית שלי הנושא קשור כנראה. הערב אנחנו מציינים את יום ירושלים. חבר הכנסת כהן, עד עשר דקות לרשותך.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אדוני היושב-ראש, תודה על רשות הדיבור. עד כמה שידוע לי, מר ניסן סלומינסקי, חבר הכנסת, יום ירושלים נקבע ליום שחרור ירושלים. כדאי שתשב, אולי קצת תזדעזע מהממשלה שאתה יושב בה, תשמע קצת על מעלליה של הממשלה הזאת.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       בעמידה.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אתה יכול לעמוד, אבל הנושא חשוב מאוד, כדאי שתשב ותשמע את הדברים. בין היתר, לאחר כיבוש ירושלים, והיום מציינים את יום ירושלים, התגלה מחזה מחריד – הירדנים לקחו את המצבות בהר-הזיתים לביצור המעוזים שלהם, לסלילת כבישים, לבניית בתים. זה היה ב-1967, זה היה בשלטון ירדני. אתה יודע, ניסן סלומינסקי, בממשלה שאתה יושב בה היום הרבה יותר גרוע משהיה בשלטון הירדני, הרבה יותר גרוע מאשר השלטון הירדני. זו ממשלה שלך, של המפד"ל ושל שינוי. הרבה יותר גרוע מחוסיין. אתם לא מתביישים? קח את הממשלה שלך כולה, ואת טומיסלב למפל משינוי, החבר שלך - - -
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       כשאתם הייתם - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       קח אותו, אל תבלבל לי את המוח, קח אותו לשם ותראה לו את הר-הזיתים - -
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       לפני שנה זה לא היה?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       - - לא בשלטון ירדני, בשלטון של המפד"ל. בושה וחרפה. תתביישו לכם.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       לפני שנה זה לא היה?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       לא, זה לא היה. לא, זה לא היה.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       אתה לא יודע מה שאתה מדבר.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אני הייתי שר הדתות, וזה לא היה. זה היה מקום קדוש ומכובד, אנשים קנו שם חלקות - - -
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       זה היה, ואפילו לא ידעתם.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       אתם, אנשי הליכוד, מנחם בגין קבור שם יחד עם רעייתו עליזה בגין - אתם לא מתביישים? אתה יודע מה שהולך שם? מצבות מנותצות. זבל בהמות של ערבים. הרבה יותר גרוע שם ממה שהיה בתקופתו של חוסיין. המצב בתקופה של חוסיין היה הרבה יותר טוב מאשר בשלטון של המפד"ל ושל שינוי ושל שרון. תתביישו לכם. מנחם בגין לא מספיק מכובד אצלכם, אדוני?
       
השר גדעון עזרא:
       
       אתה היית בממשלה - - -
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       כשאני הייתי בממשלה, אדוני, כשאני הייתי שר הדתות, היה תענוג ללכת לשם.
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       בטח...
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       היה תענוג לבקר שם. היו מתקיימות הלוויות. השר גדעון עזרא, מנחם בגין, עליו השלום, קבור שם. זה מעניין מישהו? זה מעניין את טומי לפיד ואת מר סלומינסקי? אין בושה?
       
ניסן סלומינסקי (מפד"ל):
       
       איפה היית לפני שבוע?
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       לך תקפוץ להר-הזיתים, קח אתך את אפי איתם, קח את זבולון אורלב, קח אותו אתך להר-הזיתים. לך עכשיו להר-הזיתים. לך להר-הזיתים, תראה מה הולך שם. זו לא התקופה של חוסיין, זו התקופה שלכם. אתם בממשלה הזאת, תתביישו לכם, מחקתם כל זהות יהודית ורדפתם את הישיבות, ועכשיו הגעתם לבתי-העלמין? הגעתם לקדושי עליון?
       
       הוא יוצא החוצה, הוא מתבייש, יש לו על מה להתבייש.
       
       מורי ורבותי, בהר-הזיתים קבורים קדושי עליון. שר התפוצות הכין ערכה למטרות הסברה בכל העולם איך מחללים באירופה בתי-קברות יהודיים. כל הכבוד לו, אבל שלא ייסע לאירופה, שייקח את אריאל שרון ושייקח את אפי איתם ואת טומיסלב למפל, המכונה טומי לפיד, אם זה מעניין אותו בכלל, ושילך להר-הזיתים, שיראה איך מחללים בית-עלמין קדוש, אולי הכי קדוש שיש לעם היהודי. כל גדולי העולם קבורים שם. יש שם ציונים של "אור החיים" הקדוש, הרש"ש. בשבוע שעבר חסידים הלכו לרב שמלקה מזוועהיל, נאלצו לברוח משם, סכנת חיים. מה שהעין רואה שם, האוזן לא סובלת לשמוע. 
       
       אדוני היושב-ראש, כנסת ישראל, כנסת ריבונית, השר שרנסקי או השר מלכיאור עושים פעילות בעולם, שיעשו גם פעילות פה בבית, אצלם. אוי לה לאותה בושה. כמה עוד אפשר לסבול את זה? מנחם בגין פחות מכובד מבנימין זאב הרצל? אפשר להשוות את הר-הרצל, את הטיפוח, את הגינון, עם כל הכבוד, למה שהולך שם בהר-הזיתים? "הר-הבית בידינו" – איזה הר-הבית ואיזה הר-הזיתים. אוי לה לאותה בושה, אוי לה לאותה כלימה. תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לחבר הכנסת יצחק כהן. ישיב השר גדעון עזרא, השר המקשר בין הממשלה לכנסת. בבקשה, אדוני.
       
השר גדעון עזרא:
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבל שאני לא כמו שאול יהלום, שיכול להביא לכם את אותה הצעה ותשובה הפוכה שנתתם בזמנכם.
       
יצחק כהן (ש"ס):
       
       זה לא היה. אני מכיר אותך כאדם ישר. שאול יהלום הוא אדם שקרן, אתה אדם ישר.
       
השר גדעון עזרא:
       
       אתה יודע ואני יודע איפה נמצא הר-הזיתים, אתה יודע ואני יודע את המאמצים שעושים היום על מנת לבנות גדר בין אבו-דיס לבין ירושלים, דבר שיסוכך גם על הר-הזיתים, אתה יודע ואני יודע כמה מנסה ישראל למנוע כניסתם של מחבלים, מתאבדים ואחרים, לתוך תחומי ירושלים על מנת לשמור על החיים, ואתה כאן מדבר על שמירת בית-הקברות. הנושא הזה בהחלט חשוב, אני לא מזלזל בו, בסוף דברי גם אציע להעביר אותו לדיון בוועדת הפנים של הכנסת. 
       
       כולנו צריכים לדעת, שמתחם הקבורה בהר-הזיתים נמצא באחריות עיריית ירושלים, ובתחומו נקברים נפטרים על-ידי כמה חברות קדישא פרטיות. חברות הקדישא אחראיות לוודא ששטחי הקבורה השייכים להן  מתוחזקים ומטופלים כראוי, ובכלל זה תחומי הניקיון, החזות ושלמות המצבות.
       
       בחלק מסוים של מתחם ההר משרד הדתות מימן באופן שוטף את עלויות אבטחת הר-הזיתים, וקב"ט המשרד היה אחראי מבחינה מקצועית על חברת השמירה שמופקדת על כך. עקב מגבלות תקציב מתקיימת במקום שמירה בהיקף שאין בו כדי לבצע פיקוח מסביב לשעון בכל שטח בית-העלמין, שחלקו גובל, כפי שאמרתי, באבו-דיס ובסילואן, על כל המשתמע מכך. 
       
       על-פי החלטת הממשלה מס' 900 לעניין פירוק משרד הדתות, אבטחת הר-הזיתים אמורה לעבור לטיפולו של משרד השיכון, וצעד זה, אני מקווה, יקדם באופן משמעותי גם את השמירה על הר-הזיתים. 
       
       כאמור, אני מציע להעביר את הנושא לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה לשר. הצעה אחרת לחבר הכנסת אורי אריאל. בבקשה, אדוני.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, נכון עשו חבר הכנסת אלי ישי וחבר הכנסת יצחק כהן שהעלו את הנושא על סדר-יומנו. צר לי על התשובה, אדוני השר, כי זו עוד תשובה שנועדה להימסר פה מעל הבמה, אבל לא תשובה מעשית. אני אומר את זה בלי התנגחות, כי אני בטוח שהנושא יקר ללבך כמו ללבם של אחרים, אלא שצריך לתת תשובות מעשיות. להגיד שגדר ההפרדה היא תשובה ולהגיד שזה עובר למשרד השיכון? הרי שר הדתות הוא ראש הממשלה. מה פשוט יותר - ואני מבקש ממך לעשות את זה - מלבקש דיון אצל ראש הממשלה, להחליט מה התקציב שעומד לזה, ולעשות. פשוט לעשות. כבוד - - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       - - - משרד השיכון. אני אומר לך.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני השר, בסדר. אם אתה מסתפק בתשובה הזאת, זאת זכותך. רק תסלח שאני אומר לך: זו איננה תשובה מעשית - - -
       
השר גדעון עזרא:
       
       אתה מנגח את הממשלה כל הזמן, תמשיך לנגח. אני אומר לך: דיון בוועדת הפנים, תעלה את זה בוועדת הפנים, את כל מה שיש לך להגיד.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       אדוני השר, אני מעלה את זה במליאה. זה נושא מספיק חשוב, הוא עלה במליאה כי הוא הוכר על-ידי הנשיאות. אם אתה רוצה להטיף לי מוסר על כך שאני מדבר על הנושא הזה - אני לא מקבל את המוסר שלך.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       תפסיקו להתחבא אחרי בוקי סריקי ותעשו מה שצריך לכבוד המתים. תודה.
       
השר גדעון עזרא:
       
       אתה, תחסוך לנו במצפה-יצהר את השוטרים, שיהיו בהר-הזיתים.
       
אורי יהודה אריאל (האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו):
       
       בדיוק זה. אני רוצה להסכים עם השר ולהציע את זה כהצעת החלטה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       תודה רבה לחבר הכנסת אורי אריאל. 
       
       חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה. הנושא הוא הצעה רגילה לסדר-היום: ההזנחה, העזובה והוונדליזם בהר-הזיתים בירושלים - של חבר הכנסת יצחק כהן. אנחנו עוברים להצבעה. השר הציע להעביר את המשך הטיפול לוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת. מי שבעד יצביע בעד ואז הדיון יתקיים בוועדת הפנים; מי שמצביע נגד, פירוש הדבר להסיר. 
       
       ההצבעה החלה. מי בעד? מי נגד? נא להצביע. מי שבעד - ועדת הפנים; מי שנגד - להסיר מסדר-היום.
       
הצבעה מס' 5
       
בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 5
בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום - אין
נמנעים - אין
ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.
       
היו"ר יולי-יואל אדלשטיין:
       
       בעד - 5, אין מתנגדים או נמנעים. ההצעה לסדר-היום: ההזנחה, העזובה והוונדליזם בהר-הזיתים בירושלים, הצעה רגילה, תעבור להמשך הטיפול בה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת. 
       
       חברי הכנסת, תם סדר-היום. הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ח באייר התשס"ד, יום ירושלים, כידוע, 19 במאי 2004, בשעה 11:00. יום שחרור ירושלים שמח. ישיבת הכנסת נעולה.
       
       הישיבה ננעלה בשעה 18:22.
       
עמוד 62 מתוך 62

