In this task your given a passage in Catalan. you must ask a question in Catalan, that is relevant to the passage. A question that is constructed should be precise and based on factual information from the passage. A constructed question should be: (a) unambiguous (b) be directly answerable from the passage (c) have a unique answer (d) have an answer that is a continuous span of text from the passage. Try to avoid formulating questions that (a) can be answered without referring to the passage, or (b) use exactly the same words or questions given in the passage. Try to make the question fluent in the language used. You have to create exactly one question.

Q: El tiranosauroïdeu més basal conegut a partir de les restes d\'un esquelet complet és Guanlong.[3] Altres tàxons primitius inclouen l\'stokesosaure i lAviatyrannis, coneguts a partir de material molt menys complet.[10] Dilong, més ben conegut, és considerat una mica més derivat que Guanlong i l\'stokesosaure.[2][3] El driptosaure, un gènere difícil de classificar, ha estat classificat en diverses anàlisis recents com a tiranosauroïdeu basal, amb un parentesc una mica més llunyà amb els tiranosàurids que Eotyrannus i l\'apalatxosaure.[1][8][36] L\'alectrosaure, un gènere poc conegut de Mongòlia, és clarament un tiranosauroïdeu però les seves relacions exactes són incertes.[1] Altres tàxons han estat considerats com a possibles tiranosauroïdeus per diversos autors, incloent Bagaraatan, Labocania i una espècie atribuïda erròniament a Chilantaisaurus, "C." maortuensis.[1] Siamotyrannus, del Cretaci inferior de Tailàndia, fou descrit originalment com un tiranosàurid primitiu,[37] però actualment se\'l sol considerar un carnosaure.[33][38] Iliosuchus tenia una cresta vertical a l\'ili que recorda a la dels tiranosauroïdeus, i de fet podria ser el membre més antic conegut de la superfamília, però no es disposa de prou material per saber-ho amb certesa.[10][38]

A: Com resulta classificar el driptosaure?
****
Q: La seva forma de col·laborar amb Gallissà primer, i amb Gaudí més tard, formalitza una activitat complementària a l'obra de l'arquitecte, una labor de «completador» de les obres que ve a afegir-li alguna cosa. De forma similar actua quan reforma can Negre a Sant Joan Despí i la casa Bofarull en els Pallaresos, projectes de remodelació i reforma que aborda de forma particular, fent-los servir com a laboratoris on experimentar solucions i aplicacions diverses. És per això que hi dedica força anys, a aquestes edificacions, i que hi aplica amb una generosa llibertat creativa.[10] A cadascuna de les obres de Jujol es troba l'esperit renovador de la seva arquitectura que transforma l'espai i la matèria per a crear un món màgic, on barreja un traç innovador amb elements inhabituals, creant una metàfora visual. D'alguna forma, va avançar-se a moviments avantguardistes que li donen vigència i modernitat.[11]

A: On és can Negre?
****
Q: L\'expressionisme sorgí com a reacció a l\'impressionisme: així com els impressionistes plasmaven al llenç una "impressió" del món circumdant, un simple reflex dels sentits, els expressionistes pretenien reflectir el seu món interior, una "expressió" dels seus propis sentiments. Així, els expressionistes empraren la línia i el color d\'una manera temperamental i emotiva, amb fort contingut simbòlic. Aquesta reacció enfront de l\'impressionisme suposà una forta ruptura amb l\'art elaborat per la generació precedent, i va convertir l\'expressionisme en un sinònim de l\'art modern durant els primers anys del segle xx.[7] L\'expressionisme suposà un nou concepte de l\'art, entès com una forma de captar l\'existència, de traslluir en imatges el substrat que existeix sota la realitat aparent, de reflectir l\'immutable i etern de l\'ésser humà i la natura. Així, l\'expressionisme fou el punt de partida d\'un procés de transmutació de la realitat que cristal·litzà en l\'expressionisme abstracte i l\'informalisme. Els expressionistes utilitzaven l\'art com una forma de reflectir els seus sentiments, el seu estat anímic, propens en general a la malenconia, a l\'evocació, a un decadentisme de tipus neoromàntic. Així, l\'art era una experiència catàrquica, en què es purificaven els desfogaments espirituals, l\'angúnia vital de l\'artista.[8]

A:
Per què sorgí l'expressionisme?
****