In this task you are given a passage in Bulgarian as the input content. You are expected to generate a suitable title for the passage which accurately summarizes the contents of the passage. The input is provided in the form of a long passage comprising of multiple sentences. The output should be restricted to a maximum of 20 words which describe the passage and its contents. The output can include words from the passage.

Input: Consider Input: Content:Времето лети и малко по малко забравяме уроците, които сме научили от детските книги. С тези 9 цитата ще се опитаме да ви ги припомним, пише AzCheta.com  „Мечо Пух Алън А. Милн„Йори: Малко Внимание, малко Мисъл за другите — и всичко би изглеждало иначе!“ „Вещиците, Роалд Дал„Няма значение кой си и как изглеждаш, ако има някой, който да те обича истински.“ „Анн от фермата „Грийн Гейбълс„, Луси Монтгомъри„О, прекрасно е да имаш амбиции. Радвам се, че ги имам толкова много. И те като че ли никога няма да имат край. Тъкмо постигнеш една цел, и виждаш друга, блеснала още по-високо. Това прави живота толкова интересен.“ „Малкият принц“ – Антоан дьо Сент Екзюпери малкият принц„Ето моята тайна. Много е проста: истински се вижда само със сърцето. Същественото е невидимо за очите.Времето, което си изгубил за твоята роза, я прави толкова важна.Хората са забравили тази истина – рече лисицата. – Но ти не трябва да я забравяш. Ти ставаш отговорен завинаги за това, което си опитомил. Ти си отговорен за твоята роза…“  “Алиса в огледалния свят“, Луис Карол“ – Човек не може да вярва в невъзможни неща.- Смея да ти кажа, че не си се упражнявала достатъчно, каза Царицата.“ „Пипи дългото чорапче„, Астрид Линдгрен„Светът е пълен с разни неща и наистина има нужда някой да ги потърси и намери. Именно това правят нещотърсачите.“ „В края на ноември“, Туве Янсон„Хемулът бавно се събуди, осъзна, че това е самият той и му се прииска да бе някой, когото не познава.“ „Хвърчащата класна стая„,  Ерих Кестнер„Трябва да се научите твърдо да преглъщате ударите, както се изразяват боксьорите. Трябва да се научите да ги преглъщате и да ги смилате. Инак още при първата плесница, която ви залепи животът, ще бъдете „гроги“. Защото боксьорските ръкавици на живота са дяволски големи, момчета. Ако изядеш една такава плесница, без да си подготвен за нея, достатъчно е след това само някоя от малките стайни мушици да кихне, за да се проснеш с цялата си дължина.” „Питър Пан“, Джеймз М. Бари„Защо сега не можеш да летиш, мамо? – Защото съм възрастна, миличко. Когато хората пораснат, те забравят как се лети. – А защо забравят? – Защото вече не са весели, невинни и сърдечни. Само веселите, невинните и сърдечните могат да летят.“

Output: Тези проницателни цитати от детски книги ще променят живота ти - БЛИЦ


Input: Consider Input: Content:Делото за атентата от преди повече от четири години на летище Бургас в Сарафово отново не започна. Това бе пореден опит на спецсъда да даде ход на процеса. Причината, както и предишните пъти бе, че част от пострадалите и свидетелите не бяха редовно призовани, съобщи БТА. Една част от тях не са намерени на адресите в България. Другите, близо 10, не са открити в Израел. Съдът е изпратил съдебна поръчка за призоваването им, но все още няма отговор.Обвинителният...

Output: Делото за атентата от 2012 г. в Сарафово отново не успя да започне


Input: Consider Input: Content:Ревизионизмът, исторически феномен, враждебен на марксизма   От възникването на работническото движение до ден-днешен вътре в него се води напрегната борба между две течения, революционното и опортюнистическото.   В хода на историята опортюнизмът приемаше различни и многобройни лица, маскираше се под „ляво крило“ и под дясно крило.   Тази статия се занимава с дясното крило на опортюнизма или ревизионизма, заложил основите на политическото течение, известно днес като социалдемокрация, природата на което през 20-ти век беше подложена на мутация и от течение в работническото движение се превърна в политическо движение, което е безкомпромисен защитник и съществена крепост на монополистичния капитализъм. Ревизионизмът се появява в последните години на 19-ти век, когато след смъртта на Фридрих Енгелс в социалистическото движение започва открита война, възглавена от немеца Едуард Бернщайн, чийто афоризъм „движението е всичко, крайната цел – нищо“ стана знаме на последователите на ревизионистичната теория и нейната политическа практика.   Ленин спори с тези възгледи: „… с тази крилата фраза Бернщайн изразява същността на ревизионизма по-добре от многото си дълги разсъждения. От случай към случай определят поведението си, приспособяват се към събитията на деня, към повратливостта на политическите нищожества, забравят коренните интереси на работническата класа и основните черти на целия капиталистически строй, на цялата капиталистическа еволюция, жертват тези коренни интереси заради действителните или предполагаемите изгоди на момента, – такава е ревизионистичната политика. И от самата същност на тази политика произтича с очевидност, че тя може да приема безкрайно разнообразни форми и че всеки колкото и да е „нов“ въпрос, колкото и да е неочакван и непредвидим обратът на събитията, макар този обрат само в миниатюрна степен и за много малък срок да променя основната линия на развитие, – неизбежно ще предизвиква винаги едни или други разновидности на ревизионизма“.  Ревизионизмът, твърдейки че е станала радикална промяна на обществено-икономическите условия, се прояви като течение, открито враждебно на марксизма, отричайки основните постулати на марксистката наука: В сферата на философията те излизаха с отрицание на нейния партиен и класов характер, следвайки на буксир след буржоазната „наука“ и хващайки се за „неокантианските“ теоретици.  В областта на икономиката те отричаха теорията на стойността, закона за капиталистическото натрупване и закона за абсолютното и относителното обедняване на работническата класа в новите условия на капитализма.   Беше заявено, че концентрацията и стесняването на дребното производство от едрото в селското стопанство не се случва навсякъде.   Те защитаваха тезата за това, че в търговията и промишлеността процесът на концентрация на собствеността протича крайно бавно.   Те казваха, че едрите капиталистически компании ще спрат с анархията в производството и по този начин автоматично ще доведат до намаляване на противоречията между наемните работници и буржоазията. В областта на политиката ревизионизмът се опита да преразгледа това, което действително е основата на марксизма – учението за класовата борба.   Политическата свобода, демокрацията и всеобщото избирателно право ще унищожат почвата за класова борба – говорят ни ревизионистите.   Тъй като – продължават те – доколкото в демокрацията господства „волята на мнозинството“, не трябва нито да гледаме на държавата като на орган на класово господство, нито да се отказваме от съюз с прогресивната, социал-реформаторска буржоазия срещу реакцията. За Ленин ревизионизмът – преразглеждането на марксизма – е едно от най-главните, ако не и най-главното, проявления на буржоазното влияние върху работническата класа и буржоазно развращаване на наемния труд.  В своята работа „Крахът на II Интернационал“ той дава следната оценка на опортюнизма:   „Опортюнизмът е принасяне в жертва на временните интереси на нищожно малцинство работници коренните интереси на масите или, другояче казано, съюз на част от работниците с буржоазията срещу масата на работническата класа.“.  Факт е, че идеологията е отражение в съзнанието на хората на обективно съществуващи социални условия и главно – отражение на господстващите производствени отношения.   По този начин, както смята Ленин, ясно се изографисват историческите корени на феномена на ревизионизма и неговата класова природа.   „… във всяка капиталистическа страна редом до работническата класа винаги стоят широки слоеве от дребна буржоазия, дребни стопани. Капитализмът се е родил и постоянно се ражда от дребното производство. Цял ред „средни слоеве“ неминуемо отново се създава от капитализма(…) Тези нови дребни производители също неминуемо отново се захвърлят в редиците на наемния труд. Съвършено естествено е, че дребнобуржоазния мироглед отново и отново се просмуква в редовете на широките работнически партии. Съвършено ясно е, че така трябва да бъде и ще бъде винаги чак до победата на социалистическата революция…“  Накратко, марксизмът-ленинизмът подчертава три съществени особености на десния опортюнизъм или ревизионизма:  1. Ревизионизмът е международно явление, тъй като е социален продукт на определена историческа епоха.  2. Ревизионизмът редовно се появява в работническите партии, отчитайки цикличния характер на капиталистическото развитие, и може да приема различни форми.  3. Десният опортюнизъм, преразглеждайки основните остулати на марксизма, изкривява революционния характер на работническата партия, отклонявайки я от нейната основна цел: разрушаването на икономическата и политическата власт на буржоазията.   Характеризирайки реформистката политическа практика, произтичаща от теоретичните положения на ревизионизма, Ленин доказва, че буржоазията с едната си ръка дава реформи, а с другата винаги си ги взима обратно, свежда ги до нищо, използва ги за поробване на работниците, за разделянето им на отделни групи и за увековечаване на наемното робство.   Затова реформизмът, дори тогава, когато е напълно искрен, на практика се превръща в оръдие, с помощта на което буржоазията подкупва и обезсилва работниците.   Опитът на всички страни показва, че работниците, доверили се на реформистите, винаги се оказват излъгани. автори: Раул Мартинес и Рамон Лопес, ЦК на Комунистическата партия на народите на Испания


Output: Социалдемокрацията — оръдие на управляващата олигархия