In this task you are given a passage in Bulgarian as the input content. You are expected to generate a suitable title for the passage which accurately summarizes the contents of the passage. The input is provided in the form of a long passage comprising of multiple sentences. The output should be restricted to a maximum of 20 words which describe the passage and its contents. The output can include words from the passage.

Input: Consider Input: Content:Лондон, 3 април /БТА/ Президентът на САЩ Доналд Тръмп поздравява Европейския съюз за много добрата работа, благодарение на която остава единен след решението на Великобритания да напусне общността, предаде Франс прес, обобщавайки изявления на американския лидер в публикувано в неделя интервю за Файненшъл таймс, цитира... За да прочетете целия текст на тази новина, трябва да сте абонирани за новините на БТА.

Output: Доналд Тръмп поздравява Европейския съюз за това, че остава единен след Брекзита - Новини


Input: Consider Input: Content:„Копривщица не принадлежи на неколцина общинари. Копривщица принадлежи на България. Копривщица е България“ това написа президентът Румен Радев в социалната мрежа Фейсбук.„Затова призовавам всички, от които това зависи, незабавно да ревизират или спрат решението на общинския съвет за промяна в статута на града-музей. Всеки компромис в случая ще е покушение срещу националната памет и културното наследство на България“, заяви Радев.Реакцията на президента идва, след като вчера стана ясно, че общинският съвет в Копривщица е гласувал да се премахне статутът на града като архитектурно-исторически резерват, тъй като пречи на проектите на един местен бизнесмен, предават от Нова телевизия. Информацията за гласуването беше съобщена лично от кмета Генчо Герданов (ГЕРБ), който обяви, че е против решението и ще се бори за запазването на статута на града дори и в съда. Кметът Генчо Герданов поясни, че не е присъствал на заседанието, когато е било взето това решение. Нито е присъствал на скандалната дискусия в съвета през февруари, когато е станало ясно, че решението ще се вземе.„Считам, че статутът на Копривщица като архитектурно-исторически резерват трябва да бъде запазен. Възмутително е взетото от общинския съвет решение за отмяна на статута. Това е едно магнетично място, което трябва да се развива като историческа и културна туристическа дестинация, защото има огромен потенциал. Градът трябва да продължи да съхранява българския дух, история и традиции“ така реагира министърът на туризма в кабинета „Борисов 2″ Николина Ангелкова. Копривщица е първият и засега единствен град-музей в България. Обявен е за такъв с решение на Министерския съвет още през 1952 година. Двадесет години по-късно Копривщица е обявена и за архитектурно-исторически резерват – пак с решение на Министерския съвет. Няколко години по-късно са приети специални правила за строителството в градчето с цел да се запази неговият автентичен облик. Считам, че статутът на Копривщица като архитектурно-исторически резерват трябва да бъде запазен. Възмутително е взетото ... Публикувахте от Nikolina Angelkova в 30 март 2017 г.

Output: Радев: Копривщица не принадлежи на неколцина общинари, тя принадлежи на България


Input: Consider Input: Content:Представете си книга, в която комунизмът среща Оруел, с тази разлика, че вместо Партията народът възхвалява славното минало на Родината. Държавата следи всички (за тяхно добро, разбира се) с модерна технология родно производство, а светът е разтърсен от киберконфликт и е на прага на Трета световна война… Вече имате сюжет за обещаващ и плашещо реалистичен екшън, който е и в основата на „Празната пещера“ (изд. „Жанет 45“) – най-новия роман на Димана Трънкова. „Празната пещера“ отново ни среща с героите от археологическия трилър на Трънкова „Усмивката на кучето“. Американският журналист Джон и вече бившата журналистка Мая се срещат няколко години по-късно в една много по-различна действителност. Въпреки общите персонажи, „Празната пещера“ може да се чете и като напълно самостоятелен роман, какъвто беше моят случай. Авторката отделя достатъчно място за препратки към предходната книга, така че да разберем събитията, довели до днешния облик на Родината. Историята на двамата главни герои се сменя често и на точните места, напомняйки ми донякъде за похватите в съвременните американски трилъри, но, макар и интригуващ, не бих казала, че романът е изпълнен с напрежение или неочаквани обрати. Героите често вземат нелогични решения, които воят до безцелно лутане и изглеждат повече като способ за удължаване на текста, а не като необходимост за повествованието. Историята обаче събуди любопитството ми по отношение на основните персонажи и ми се прииска да прочета първата книга, за да сравня какви са били и в какво са се превърнали. Само „Празната пещера“ не ми беше достатъчна да ги опозная. Тъй като сюжетът е увлекателен, романът се чете с лекота и успява да поддържа интереса на читателя. Темите, които Трънкова засяга, също са интригуващи и дори провокиращи. Жителите на Родината привидно имат всичко, за което мечтаем и ние – уреден живот, чисти улици, растяща икономика, (почти) независеща от външни влияния… Тези блага обаче са фасада, зад която се крият корупция, злоупотреба с власт и използване на религията за превъзпитаване и просвещаване на отклонилите се от правия път. Именно тези моменти в романа ми повлияха най-силно. Разтърси ме осъзнаването, че описаното до голяма степен вече се е случвало в България, опасността да се повтори е много близо, а в някои държави е ежедневие. Замислих се за криворазбрания патриотизъм, за различните аспекти на свободата и за лекотата, с която може да бъдем „програмирани“ да следваме определени правила. Въпреки че авторката не отделя достатъчно време, за да изгради героите, кара ги да се лутат из сюжета, докато нови лица се появяват, изиграват ролята си и изчезват, без да оставят следа, „Празната пещера“ си остава увлекателен роман. Историята ни е позната, но в света, който Трънкова е изградила, има уникални решения, към които мога да добавя и отворения край. Бих препоръчала книгата най-вече заради въпросите и размислите, които може да провокира у читателите, като едновременно припомня грозното лице на миналото и разкрива опасностите, до които пътят пред нас може да ни доведе, ако се доверим на погрешните водачи.


Output: Минало и бъдеще се срещат в „Празната пещера“