text: En forskremt skikkelse i skyggen
  Fillete og fattig, men vakker og rik
  Fælen og forvridd, men ingen stakkar:
  Hun gjemmer seg så godt hun kan
  Hun er forhatt av de fleste
  Men elsket av de aller beste
  Reiser gjerne langt og lenge
  Hun går alene, barbeint i skiten
  På ubrukte veier, gjengrodde stier
  I dyretrakk og farlige leier
  Oppover, til himmelens rand
  I lasten; galskap i bøtter og spann
  Himmelen revner når hun når opp:
  Hymnen tar slutt for saueflokk
  Lyse lokker, lure smil
  Blåe blikk, bak sjalet
  Melkehvit hud, kritthvite tenner
  Latteren skremmer de fleste
  A terrified creature in the shadows
  Tattered and poor, but beautiful and rich
  Frightened and twisted, but no miserable wretch;
  She hides as best she can
  Hated by most
  But loved by the best
  She gladly travels long and long 
  She walks alone, barefooted in the dirt
  On unused ways, on overgrown paths
  In animal tracks and dangerous lairs
  Upwards, towards the edge of the sky
  Carrying buckets full of madness
  The sky cracks when she arrives;
  The flock of sheep ends its hymn
  Light hair, cunning smiles
  A blue gaze behind her shawl
  Skin white as milk, teeth white as chalk
  Her laughter scares most of us