hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pierre Séguier
Pierre Séguier (28. toukokuuta 1588 Pariisi – 26. tammikuuta 1672) oli ensimmäinen Ranskan kuninkaan kansleri, Villemorin herttua, poliitikko ja tuomari.
Pierre Séguier syntyi tunnettuun juristiperheeseen, joka oli alkujaan Quercystä. Hänen isoisänsä Pierre Séguier (1504–1580) oli ollut Pariisin parlamentin Suuren salin eli keskeisimmän ja tärkeimmän istuntohuoneen presidentti vuosina 1554–1576, ja hänen isänsä Jean Séguier, Autryn herra, oli Pariisin siviilihallinnon luutnantti varhaisen kuolemansa (1596) hetkellä.
Aluksi Pierre Séguier kävi jesuiittakoulua La Flèchessä, ja sieltä hän siirtyi setänsä Antoine Séguiren kasvatukseen ja koulutukseen. Tämä setä oli puolestaan perinyt isoisän tehtävät Pariisin parlamentissa ja siirtyi myöhemmin eli 1620 hovin oikeudelliseksi avustajaksi, maître des requêtes -virkaan, joka oli hovin arvokkain tehtävä.
Pierre Séguier avioitui Madelaine Fabryn kanssa ja heille syntyi kaksi lasta:
Vuosina1621–1624 Séguier toimi Guyennen herttuakunnan intendenttinä eli talousministerinä, ja tässä tehtävässä hän solmi läheiset ystävyyssuhteet Épemon herttuan kanssa. Hän kuitenkin aloitti juristin uransa Ludvig XIII:n aikana esittelijänä Pariisin parlamentissa, ja myöhemmin hän peri setänsä Antoinen viran istuntosalin presidenttinä vuonna 1624.
Vuonna 1633 hänestä tuli kardinaali Richelieun oikeusministeri eli sinetinvartija, ja sen jälkeen 11. joulukuuta 1635 Ranskan kansleri eli lähinnä pääministeri. Hän johti sellaisia tunnettuja oikeudenkäyntejä kuin markiisi Cinq-Marsin tapaus vuonna 1642 ja Nicolas Fouquet’n oikeudenkäynti vuonna 1661.
Vuonna 1639 hän sai vastuulleen Normandiassa syntyneen talonpoikaiskapinan, jonka syynä oli suolaveron ("gabelle") korotus. Hän toimi erityisen ankarasti ja julmasti ja surmautti useita kumouksellisia.
Kardinaali Richelieun kuoltua vuonna 1643 Ségulierista tuli Ranskan akatemian suojelija, ja hänethän oli valittu akatemian jäseneksi jo aiemmin eli vuonna 1635. Hän liittoutui kardinaali Mazarinin kanssa. Hän oli keskeinen vaikuttaja kuningatar Anna Itävaltalaisen nousussa sijaishallitsijaksi vuonna 1643, koska hän vaikutti voimakkaasti Pariisin parlamenttiin, joka rikkoi Ludvig XIII:n testamentin. Näin Mazarinista tuli pääministeri ja Ségulieristä valtioministeri.
Vuonna 1652 Fronden kapinan aikana Séguier liittoutui aluksi kuningas Ludvig XIII veljen Gaston Orléansin ja Louis II Condén kanssa kapinallisten puolelle, kunnes hän kohtasi kuninkaan Pontoisessa elokuussa 1652. Hän kuitenkin menetti oikeusministerin virkansa, ja sai sen takaisin vasta vuonna 1656.
Séguier kuoli 28. tammikuuta 1672, ja hänen haudattiin juhlallisin menoin 18. huhtikuuta 1672 Pontoisen karmeliittaluostariin.
Henri-Charles de Coislin luovutti Saint-Germainin apottiluostarille Séguierin rikkaan ja monipuolisen kirjaston, jonka hän oli testamentilla tältä saanut. Tämän kirjaston teokset kerättiin vuoden 1793 jälkeen Ranskan kansalliskirjaston kokoelmiin. Toinen osa Séguierin asiakirjoista on tallennettu Eremitaašin museoon Pietariin.
Shipping
Shipping tarkoittaa yleisimmin fanien tunteellista tai älyllistä kiinnostusta fiktiollisen tarinan hahmojen romanttiseen kehitykseen. "Shipping" tulee englanninkielen sanasta relationship (suom. ihmissuhde/parisuhde, riippuen asiayhteydestä), ja sen taivuttamisesta, ”Relationshipping”. Shippausta tapahtuu melkein yksinomaan internetissä sen miljoonilla keskustelupalstoilla, joskin ennen internetin keksimistä sitä oli mahdollisesti erilaisten fanilehtien sivuilla.
Shippaukseen voi liittyä melkein mikä tahansa ihmissuhde; todistetusti olemassa oleva, kehittymiseltään käynnissä oleva tai erittäin epätodennäköinenkin, ellei mahdoton. ”Shipperi” onkin usein joko varma, että suhde on olemassa tai tulee olemaan olemassa; tai vain toivoo sen olevan olemassa.
Fanien luomat paritukset muutamista tai useista hahmoista on harrastuksena paljon vanhempi kuin itse termi, vaikka onkin vaikea todistaa milloin termiä ensimmäisen kerran käytettiin hahmojen paritusta tarkoittavana terminä. Englantia äidinkielekseen puhuvien keskuudessa yleinen luulo on, että termi sai alkunsa Pokémon -sarjasta, josta amerikkalaiset fanit keskustellessaan romanssista sarjan pahiskaksikon - Musashin ja Kojirõn (Jessie & James) - kesken keksivät sanaleikin ”RocketShipper” yhdistämällä ”rocket shipin” ja ”relationshipin”.
Kuitenkin, erään X-Files sarjaan keskittyvän uutisryhmän arkistoista löytyy todistettavasti että termiä oli jo pitkään käytetty sarjan fanien keskuudessa; niinkin aikaisin kuin toukokuussa 1996, kolmea kuukautta ennen kuin ensimmäiset Pokémon -pelit julkaistiin Japanissa. Siitäkin menisi vielä kaksi vuotta, ennen kuin Pokémonia peleineen ja sarjoineen alettaisiin kääntää englanniksi, josta ylempi sanaleikki keksittäisiin. Vaikka Pokémon ei ehkä keksinytkään itse termiä, se saattoi kuitenkin merkittävästi auttaa sen kehittämisessä ja yleistymisessä.
”Ship” ja sen johdannaiset tässä kontekstissa ovat sittemmin kehittyneet laajalti ja monipuoliseen käyttöön. ”Shipping” tarkoittaa koko ilmiötä, ”shippi” tarkoittaa yhtä fiktionaalista paria, ja ”shipata” (jotain paria) tarkoittaa luonnollisesti mieltymystä johonkin pariin. ”Shippaaja”(”Shipper”) taas tarkoittaa jotakuta, joka on erittäin mieltynyt tai kiinnostunut jostain tietystä parista, ja niin edelleen.
Erilaisia nimitystapoja on syntynyt erilaisissa internetyhteisöissä viittaamaan tiettyihin pareihin, luultavasti kirjoitustyylin ”Frick ja Frack” ollessa melko tilaavievä ja yleisluontoinen. Yleisin tapa vaikuttaisi olevan laittaa vinoviiva nimien väliin (”Frick/Frack”). Muita tapoja ovat muun muassa:Joskus faniyhteisöt myös kehittävät omia uniikkeja tapojaan merkitä shippinginsä, erityisesti Harry Potterin fanit käyttävät monesti sanaleikkejä merenkäynnin (naval ship) ja fanituksen (fandom ship) kaksoismerkityksestä, esimerkiksi ”HMS Foobar”.
Helsingin Uimarit
Helsingin Uimarit (HU) on vuonna 1916 perustettu helsinkiläinen uimaseura. Kilpa- ja taitouinnin lisäksi seuralla on myös hydrobic-, uimakoulu- ja vesirallitoimintaa. Seurassa on noin 100 lisenssin omaavaa kilpauimaria ja 30 taitouimaria. Sen uimakouluissa käy vuosittain yli 300 lasta ja aikuista.
Helsingin Uimarit perustettiin vuonna 1916, jolloin se erosi silloisen Helsingin ainoasta uimaseurasta, Helsingfors Simsällskapista. Tuolloin Helsingissä ei ollut tarjolla suomenkielistä uintiharrastustoimintaa ja siksi HSS:n suomenkieliset jäsenet päättivät erottautua omaksi seurakseen.
HU:n kilpauimarit ovat saavuttaneet yhteensä 427 Suomen mestaruutta uinnin halli- ja Suomen mestaruuskilpailuissa. Lisäksi Helsingin Uimarit on ainoana uimaseurana voittanut SM-uintien parhaan seuran palkinnon, Kalevan maljan 28 kertaa peräkkäin. Helsingin olympialaisissa 1952 puolet Suomen uintijoukkueesta edusti kotimaassaan Helsingin uimareita. Kansainvälisellä tasolla seuran menestynein uimari on ollut Toivo Reingoldt, joka teki ensimmäisenä suomalaisena lajissaan maailmanennätyksen ja voitti Euroopan mestaruuden.
Toinen helsinkiläinen uimaseura, Vetehiset perustettiin vuonna 1938 Helsingin Uimareiden jäsenten aloitteesta. Tärkeimpänä syynä uuden seuran syntyyn oli tarve akateemisten urheilijoiden omalle uimaseuralle. Seuran alkuperäinen nimi oli ”Ylioppilasuimarit”.
Helsingin Uimareiden kilpauintitoiminta keskittyy pääasiassa kantakaupungin, Lauttasaaren ja pohjoisen Helsingin alueille. Harjoituksia järjestetään Pirkkolan, Lauttasaaren yhteiskoulun, Helsinginkadun, Malmin, Mäkelänrinteen ja Itäkeskuksen uimahalleissa sekä osittain myös yksityisessä Syk:n uimahallissa. Seuralla on syksystä 2009 lähtien viisi kilpauintiryhmää, joissa harjoittelee yhteensä 80 uimaria.
Helsingin Uimarit on tällä hetkellä ainoa uimaseura Helsingissä, jossa on taitouintitoimintaa. HU:n taitouimarit ovat saavuttaneet useita mitaleja sekä kansallisissa, että pohjoismaisissa arvokisoissa 2000-luvulla. Seurassa harjoittelee tällä hetkellä noin 30 taitouimaria. HU:n taitouintiryhmät harjoittelevat Malmin, Helsinginkadun, Itäkeskuksen ja Pirkkolan uimahalleissa.
Helsingin Uimarit voitti vesipallon Suomen-mestaruuden vuosina 1917, 1922, 1930–1939, 1943, 1944, 1946–1952 ja 1967.
Seuralla oli SM-sarjan vesipallojoukkue vuodesta 1988 vuoteen 1991 asti. Lisäksi HU:lla oli joukkue nuorten SM-sarjassa 1990-luvun loppupuolella. Vesipallotoiminta seurassa loppui vuonna 1999, jolloin nuorten sarjassa pelannut joukkue yhdistettiin HSS:n joukkueeseen. Seuran parhaita saavutuksia vesipallossa ovat vuoden 1989 SM-sarjan hopea sekä vuosien 1988 ja 1991 pronssimitalit. Nuorten sarjassa HU:n joukkue voitti vesipallon Suomen-mestaruuden vuonna 1999.
HU järjestää lapsille ja aikuisille eritasoista uintiopetusta. Opetustarjontaan kuuluu vauvauinti, lasten uimakoulut, vesirallit ja aikuisten uimakoulut. Opetus on pääasiassa kurssimuotoista ja sitä järjestetään Helsingin keskustan uimahalleissa.
Nonparelli
Nonparelli on leivonnaisten ja jäätelön päällä käytettävä koristelusirote, joka koostuu pienistä pallomaisista värjätyistä sokerirakeista. Sitä käytetään useiden jälkiruokien, kuten jäätelöiden, vanukkaiden tai donitsien kanssa.
Nonparelli valmistetaan sokerista, tärkkelyksestä ja elintarvikeväreistä.
Nonparelli eroaa strösselistä pyöryliäisen ulkomuotonsa vuoksi.
Kuolemanrangaistuksen vastainen päivä
Kuolemanrangaistuksen vastainen päivä on Euroopassa vuosittain 10. lokakuuta järjestettävä päivä, jolla halutaan herättää kuolemanrangaistuksen vastaista mielialaa. Päivää vietettiin ensimmäisen kerran lokakuussa 2007. Asiasta päätti 26. syyskuuta 2007 Euroopan neuvosto, jonka tarkoituksena oli viettää päivää yhdessä Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Puola kuitenkin vastusti päivän viettämistä, joten asiasta ei voitu tehdä yhteistä päätöstä.
Jättisipuli
Jättisipuli ("Allium cepa" Jättisipuli-ryhmä) on ryhmä isokokoisia keltasipulilajikkeita, jotka tunnetaan myös nimillä keilasipuli ja salaattisipuli. Ne ovat ulkonäöltään hyvin pitkäkaulaisia ja saattavat painaa parhaimmillaan yli kilogramman. Jättisipuli on uusimpia vihannestulokkaita Suomessa. Se soveltuu hyvin perusraaka-aineeksi piiraisiin ja miedon maun takia erinomainen salaatteihin ja leivän päälle.
Jättisipuli vaatii pitkän, mahdollisesti jopa puolen vuoden kasvuajan, joten siemenet tulee kylvää ajoissa vuoden alussa. Suositeltava aika on tammi-helmikuussa, jotta ne ehtivät tuottaa satoa. Siemenet kannattaa kylvää aluksi erillisiin ruukkuihin ja istuttaa vasta toukokuussa ulos, mielellään avomaalle, hikevään ja ravinteikkaaseen multaan. Istutustiheys on noin 20–40 senttimetriä. Jättisipulin istutussyvyys on erittäin tarkka, liian syvään istutettaessa sipulinosaa ei muodostu lainkaan. Taas liian pintaan istutus lisää jättisipulin roudanarkuutta.
Nicehouse-sivusto
Finfood
Aurinkomaa
Aurinkomaa on laulaja Jukka Kuoppamäen vuoden 1974 alussa julkaistu albumi. Se äänitettiin tutuksi tulleeseen tapaan Microvox-studiolla Lahdessa säestäjänään Castanja-yhtye.
Kuoppamäki osallistui albumin nimikappaleella saman vuoden Eurovision laulukilpailujen alkukarsintaan ja sijoittui neljänneksi. Kuoppamäki on myöhemmin todennut, että kappale oli sovitettu liian korkealle. Kappale sisältää lukuisia meditaatiosanoja. Moni muukin laulu käsittelee pitkälti samaa aihetta. ”Idästä tulee valo” viittaa hengen valoon, sillä ”kaikki suuret maailmanuskonnot tulevat Suomesta katsottuna idästä”. ”Neljäs tie” kertoo Shangri-Lasta, salatusta valtakunnasta Himalajan laaksossa. ”Kilimandjaro” puolestaan käsittelee oman elämän vuorta, jolle jokaisen tulee nousta.
"Aurinkomaa" ei menestynyt kaupallisesti yhtä hyvin kuin Kuoppamäen edellisvuoden albumit. Osasyynä tähän on pidetty hänen kiivasta julkaisutahtiaan. Vuonna 1973 Kuoppamäeltä oli ilmestynyt Suomessa vieraskieliset levyt mukaan lukien seitsemän albumia.
Sävellykset ja sanoitukset Jukka Kuoppamäki, sovitukset Kari Hillo, säestys Castanja.
A-puoli
B-puoli
Dimitri Romanov
Ruhtinas Dimitri Romanovitš Romanov (17. toukokuuta 1926 Antibes, Ranska – 31. joulukuuta 2016, Kööpenhamina, Tanska) oli kirjailija ja oman tulkintansa mukaan Romanov-suvun päämies veljensä Nikolai Romanovitš Romanovin jälkeen. Myös useat muut Romanov-suvun jäsenet ovat väittäneet itseään suvun päämieheksi.
Dimitri syntyi Antibesissa Ranskan Rivieralla. Hänen isänsä oli Roman Petrovitš Romanov, Pjotr Nikolajevitš Romanovin vanhin poika, joka oli taas tsaari Nikolai I:n lapsenlapsi. Dimitri Romanov asui kymmenen vuotta Ranskassa, kunnes muutti Italiaan, jossa hän asui perheensä kanssa Roomassa.
Vuonna 1960 Dimitri muutti Tanskaan, jossa hän työskenteli pankeissa, muun muassa Danske Bankissa, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1993. Eläkkeelle jäämisen jälkeen hän kirjoitti kirjoja Venäjän keisareista ja Romanov-suvusta.
Dimitri Romanov oli naimisissa tanskalaisen Johanna von Kauffmannin kanssa (1936–1989) vuodesta 1959 tämän kuolemaan, vuoteen 1989. Hän avioitui Dorrit Reventlowin kanssa (s. 1942) Kostromassa Venäjällä 28. heinäkuuta 1993. Silloin järjestettiin Romanoveille häät Venäjällä ensimmäisen kerran sitten vallankumouksen. Dimitri Romanov puhui sujuvasti venäjää, ranskaa, englantia, tanskaa ja italiaa.
Vuonna 2006 Dimitri järjesti Venäjän keisarinnan Maria Fjodorovnan ruumiin kuljetuksen Kööpenhaminasta Pietariin, jossa Maria Fjodorovna haudattiin uudelleen Pietari-Paavalin linnoitukseen.
Lotus Elise
Lotus Elise on Lotus Carsin valmistama ja suunnittelema Roadster-mallinen urheiluauto. Autoa alettiin suunnitella vuonna 1994 ja se julkaistiin syyskuussa 1996. Auton runko on liimattu kokoon alumiiniprofiilista ja levystä, jonka ansiosta runko on kevyt ja kuitenkin mahdollisimman jäykkä. Runko on päällystetty lasikuitu/muovisekoitteesta tehdyillä koripaneeleilla.
Lotus Elise Series 1 oli puritaaninen urheiluauto sanan alkuperäisessä mielessä. (Katukäyttöön rekisteröity auto joka soveltuu kilpailukäyttöön). 65 kg alumiinimonokokin ympärille rakennettu auto painoi vain 723 kg, joten 118 hevosvoimainen 1.8l Rover K moottori antoi riittävän suorituskyvyn. K sarjaa on myös helppo virittää, ja myös Lotus tarjosi moottoria eri viritysasteilla suorituskykyisempinä erikoismalleina.
Muotoilu toi mieleen 60-luvun klassiset kaksipaikkaiset kilpurit ("sports prototype"). Julian Thomsonin innoittajia olivat muun muassa Lotus 23 kilpuri, Lotus Elan, Caterham Seven, ja Ducatin 90-luvun katumoottoripyörät. Rungon suunnitellutta Richard Rackhamia voidaan melkein pitää auton toisena suunnittelijana, sillä auton muotoilu ja tekniikka oli mietitty yhdeksi kokonaisuudeksi - esimerkiksi ohjaamossa ei ole panelointia tai verhoilua, vaan sisusta on itse auton alumiinirunko.
Lotus Elise series 1 oli itse asiassa tarkoitettu pienen valmistuserän erikoismalliksi, jonka tarkoituksena oli ennen kaikkea toimia Lotus Engineeringin teknisen osaamisen näyteikkunana. Tarkoituksena oli saada myytyä 500 autoa vuodessa kolmen vuoden ajan.
Autoa kuitenkin valmistettiin yli 10 000 kappaletta, ja 2001 se vaihtui (monen mielestä ennenaikaisesti) series 2:een, joka oli laadukkaampi ja sivistyneempi tulkinta Elise teemasta. Muotoilu on selvästi moderni (ks. kuva).
Series 2:n myötöä laaduntarkkailu nousi uudelle asteelle kun Lotus teki uuden kokoonpanolinjan Elise 2:ta ja GM:n Opel Speedsteriä/Vauxhall VX220 varten, ja muun muassa lasikuitukatteita ei enää tehty käsin Lotuksen tehtailla vaan ne saatiin Ranskasta alihankkijalta.
Series 2:n moottorina käytettiin ensin K-sarjaa, mutta nykyään Toyotan 1.8l VVT-i moottorin erilaisia muunnelmia, joten luotettavuus tekniikankin puolelta on aivan eri planeetalta kuin mihin Lotuksen tapauksessa on totuttu.
Joan Plaza
Joan Plaza Durán (s. 26. joulukuuta 1963 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen koripallovalmentaja.
Plaza toimi badalonalaisen Joventutin juniorijoukkueiden valmentajana ja vuodesta 2000 lähtien seuran edustusjoukkueessa Manel Comasin ja Aíto García Renesesin apuvalmentajana. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Real Madridiin Božidar Maljkovićin apuvalmentajaksi. Maljkovićin lähdettyä kauden päätteeksi nousi Plaza päävalmentajaksi. Ensimmäisellä päävalmentajakaudellaan Plaza johdatti joukkueen mestaruuteen Espanjan pääsarjassa ACB:ssä ja ULEB Cupissa, ja toiseksi Espanjan cupissa. Hän valmensi joukkuetta kauden 2008–2009 loppuun asti.
Espanjan koripallovalmentajien liitto valitsi Plazan vuoden valmentajaksi heinäkuussa 2007.
Canterburyn tasanko
Canterburyn tasanko (engl. "Canterbury Plains") kattaa Uuden-Seelannin Eteläsaarella Etelä-Appien itäpuolella sijaitsevan alangon. Alueella harjoitetaan menestyksellisesti karjataloutta, vaikka kuivuutta esiintyy erityisesti luoteisen föhntuulen ("nor'wester") vallitessa.
Canterburyn tasanko syntyi myöhemmän pleistoseenikauden jääkausien aikana kerrostuneesta moreenista ja sorasta, jotka olivat tulosta Etelä-Alppien eroosiosta. Tällöin se yhdisti aiemmin tuliperäisesti erilliseksi saareksi muodostuneen Banksin niemimaan Eteläsaareen.
Gerhard Ertl
Gerhard Ertl (s. 10. lokakuuta 1936, Stuttgart, Saksa) on emeritusprofessori fysikaalisen kemian osastolla Max Planck -instituutin Fritz Haber -tutkimusinstituutissa. Hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2007 työstään pintakemian menetelmien kehittämisessä.
Pintakemian tutkimus mahdollistui 1960-luvulla tyhjiöiden tuottamiseen vaadittavan teknologian myötä. Mahdollisimman täydellisen tyhjiön tuottaminen on oleellista, jotta reaktio saadaan toteutumaan vieraiden molekyylien puuttumatta reaktion kulkuun. Gerhard Ertl oli ensimmäisten joukossa soveltamassa uutta teknologiaa uuteen kemianalaan. Hän perehtyi erityisesti Haber–Bosch-prosessiin ja selitti myöhemmin sen yksityiskohtaisen toiminnan. Haber–Bosch-prosessissa typestä ja vedystä tuotetaan ammoniakkia käyttämällä rautaa katalyyttinä. Gerhard Ertlin tutkimus on mahdollistanut muun muassa prosessin paremman hyödyntämisen kemianteollisuudessa. Ertl jäi eläkkeelle vuonna 2004.
Alberto Vargas
Alberto Vargas (Joaquin Alberto Vargas y Chávez, 9. helmikuuta 1896 – 30. joulukuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kuvittaja, joka tunnetaan pin-up -kuvistaan.
Vargas syntyi Perussa ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1916, jossa hän työskenteli taiteilijana sekä kuvittajana muun muassa Hollywoodissa. Vargas nousi kuuluisuuteen 1940-luvulla Esquire-lehteen tekemillään klassisilla pin-up -kuvilla. Hänen töitään käytettiin malleina toisen maailmansodan pommikoneiden nokkaan maalatuissa pin-up -kuvissa (niin sanottu "nose art").
Vargas toteutti taidokkaat maalauksensa vesiväreillä ja retussiruiskulla, ja häntä pidetään yleisesti yhtenä parhaimmista tämän tekniikan hallitsijoista. Hänen kuvansa esittivät tyypillisesti kurvikkaita ja pitkäsäärisiä nuoria naisia 
vähissä vaatteissa.
Tony Hawk’s Proving Ground
Tony Hawk’s Proving Ground on Tony Hawk’s -pelisarjan yhdeksäs osa, jota kehittää Neversoft PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle, Page 44 Studios Wiille ja PlayStation 2:lle ja Vicarious Visions Nintendo DS:lle.
On kolme eri skeittaajaryhmää - 'Rigger', 'Hardcore' ja 'Career' (Muokkaava, hardcore ja ammattilainen) - joilla kaikilla on omat kykynsä ja suuntansa pelin juonessa.
"Proving Ground" tarjoaa videointiominaisuuden, parannellun verkkopelin ja Internetissä olevan 'oleskeluhuoneen', jossa pelaajat voivat skeitata muiden kanssa ja jonne voi lisätä uramoodin tavaroita. Nämä sisältyvät ainoastaan PS3- ja Xbox 360 -versioihin.
Hahmon voi nyt muokata alusta alkaen eikä pelaaja enää joudu valitsemaan valmishahmoa, kuten kahdessa edellisessä pelissä, jonka lisäksi hahmon saamat vammat vaikuttavat skeittaajan olemukseen. Create-A-Park (puiston luonti)-ominaisuuden on vahvistettu palaavan sisältäen yli 400 käytettävää osaa. Pelissä esiintyy myös kuuluisa suomalaisrullalautailija Arto Saari.
"Tony Hawk’s Proving Groundin" sijainnit ovat Pohjois-Amerikan itärannikolla. 
Inner-City Phillyn ja Downtown Baltimoren välissä oleva Bay Bridge, Freedom Plazan ja Downtown Phillyn välissä oleva Metro sekä Baltimore Inner Harborin ja Freedom Plazan välissä oleva Harbor Bridge sisältyvät vain PS3- ja Xbox 360-versioihin ja sen ansiosta näillä kahdella alustalla pelaaja voi liikkua ympäri pelialuetta ilman lataustaukoja.
Nämä henkilöt skeittaavat elantonsa eteen. Heillä on Nail-The-Trick, Nail-The-Grab, ja Nail-The-Manual. Ammattiskeittaajia on: Tony Hawk, Stevie Williams, Ryan Sheckler, Bob Burnquist, Nyjah Huston, ja Arto Saari.
He muokkaavat ympäristöönsä ramppeja, kaiteita etc. Voivat asettaa uusia esineitä skeitattavaksi (Rig-A-Kit -toiminto) ja omaavat kehittyneempiä kiipeilytaitoja. Heihin kuuluu: Daewon Song, Jeff King, Rodney Mullen, Vanessa Torres ja Bam Margera.
Asenteelliset eli hardcoreskeittaajat skeittaavat urheilun vuoksi eivätkä välitä mediakuvasta. He saavat raivoliikkeitä, joita on potku, työntö ja tönäisy. Heihin kuuluvat: Mike Vallely, Dustin Dollin, Jereme Rogers, Lance Mountain, ja Andrew Reynolds.
Activisionin mukaan:
Kainasto
Kainasto on kylä Kauhajoella. Se sijaitsee kaupungin keskustasta noin kymmenen kilometriä länteen. Kylän läpi kulkevat kantatie 67 ja Suupohjan rata, jolla on nykyisin enää tavaraliikennettä. Kylässä on myös entinen rautatieasema, joka toimii nykyään konepajana. Kylän läpi virtaa Kainastonjoki. Kainastolla on toimiva ala-aste ja esikoulu.
Kainaston historian yksi merkittävimmistä käännekohdista on Suupohjan radan valmistuminen 1. elokuuta 1913. Rautatie toi elämää Kainaston kylään, sillä Kauhajoen asemista toinen sijaitsi Kainastolla. Kylän vilkastuttua perustettiin kylään oma kyläkoulu vuonna 1922. Henkilöliikenteen loputtua Suupohjan radalla 1968 alkoi Kainaston kylän hidas hiipuminen. Enimmillään Kainastolla on ollut jopa seitsemän kauppaa. Nykyään kylällä ei ole enää yhtään kauppaa, sillä viimeinenkin lakkautettiin 1990-luvun puolivälissä. Kainastolainen Juho "Jussi" Sillanpää on tähän mennessä ainoa kainastolainen joka on toiminut kansanedustajana. Sillanpää oli eduskunnassa 21.03.1987 - 21.03.1991.
Kevin Munroe
Kevin Munroe (s. Bathurst, New Brunswick) on kanadalainen elokuvaohjaaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän tuli tunnetuksi vuonna 2007 ohjaamastaan ja käsikirjoittamastaan elokuvasta "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat".
Munroe muutti vuonna 1995 Los Angelesiin, jossa hän alkoi työskennellä elokuvien parissa, aluksi käsikirjoittajana ja myöhemmin myös ohjaajana.
Katalonian ralli 2007
Katalonian ralli 2007 ajettiin 5.-7. lokakuuta. Se oli kauden 2007 kahdestoista WRC-ralli ja nuorten MM-sarjan kuudes ralli. Asvalttirallina ajetussa kilpailussa oli 18 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 352,87 km. Siirtymätaipaleineen rallin kokonaispituus oli 1359,96 km. Rallin keskuspaikkana oli Barcelonan eteläpuolella sijaitseva Saloun kaupunki. Kilpailuun otti osaa 84 autokuntaa.
Peugeot 607
Peugeot 607 on Peugeot’n vuosina 1999–2010 valmistama edustusluokan neliovinen sedan, joka korvasi Peugeot 605:n. 607:n seuraajaksi tuli myös 407-mallin korvannut Peugeot 508.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä 607 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
607 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1999. Bensiinimoottoreina olivat nelisylinterinen 2,2-litrainen ja 3,0-litrainen V6. Dieselmoottorit olivat yhteispaineruiskutteisia HDi-moottoreita. Tarjolla olivat nelisylinteriset 2,0- ja 2,2-litraiset sekä 2,7-litrainen V6.
Malli koki vuoden 2004 lopulla kasvojenkohotuksen, jossa suurimmat muutokset tehtiin keulan alueella. Etupuskurin säleikköä uudistettiin, sumuvaloista tuli pyöreät ja Peugeot-logo kasvoi aiempaa suuremmaksi. 
Peugeot 607 ei menestynyt Ranskan ulkopuolella, mutta etenkin kotimaassaan autoa käytettiin usein virallisena edustusautona. Geneven autonäyttelyssä keväällä 2000 esiteltiin vain yhden kappaleen verran valmistettu 50 senttimetriä pidennetty erikoismalli 607 Paladine, jonka takaosa on avonainen. Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy käytti autoa virkaanastujaisissaan toukokuussa 2007.
Rekyyli (lehti)
Rekyyli on Fire-kustannus Oy:n vuodesta 2003 kustantama suomalainen aselehti, joka on perustettu kollektiivisesti lehden omien kirjoittajien, valokuvaajien ja taittajien voimin. Ensimmäisenä päätoimittajana (2003-2008) oli Jarkko Koskinen, jonka jälkeen kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvän lehden päätoimittaja on ollut Tero Kuitunen, joka aiemmin toimi lehden toimituspäällikkönä.
Rekyyli sisältää artikkeleita uusista ja historiallisista ampuma-aseista, teräaseista sekä ampumatarvikkeista ja -varusteista. Lehden toimitusfilosofiana alusta lähtien on ollut parantaa suomalaisen aselehdistön tasoa kautta linjan. Lehti on myös panostanut enemmän myös näkyvyyteensä internetissä, sekä varhaisessa vaiheessa ottanut käyttöönsä keskustelupalstan sivuillaan.
Rekyylilehti järjestää joka vuosi Rekyyli Team Challenge -kilpailun.
Pieni Karhu (kirjankustantamo)
Kustannus Oy Pieni Karhu on vuonna 1999 perustettu nuorten- ja lastenkirjallisuuteen erikoistunut kirjankustantamo. Pieni Karhu toimii lähes 150 vuotta vanhassa rakennuksessa Kärkölän kirkonkylän sydämessä.
Tittamari Marttinen oli vuoden 2007 Arvid Lydecken -palkintoehdokas kirjallaan "Välituntirakkautta". Kirja on ensimmäinen ehdokkaana ollut selkokirja. Aseman Lapset ry myönsi vuoden 2007 Vastuunkantopalkinnon Wilson Kirwalle. Vastuunkantopalkinto jaetaan vuosittain merkittävää työtä lasten, nuorten ja perheiden hyväksi tehneelle henkilölle. Yhdistyksen mukaan kenialaissyntyinen juoksija-tarinankertoja on esimerkillisesti hälventänyt ennakkoluuloja, lähentänyt kulttuureja ja levittänyt positiivista elämänasennetta. Pieni Karhu on kustantanut kaksi Kirwan satukirjaa, "Amani-aasi ja sisäinen kauneus" sekä "Amani-aasi ja kuuluisa krokotiili".
Ylen haastattelussa Leena Reiman oli sitä mieltä että e-kirja ei syrjäytä paperista lastenkirjaa.
Ase-lehti
Ase-lehti on vuodesta 1982 ilmestynyt suomalainen aselehti. Kuudesti vuodessa ilmestyvän lehden päätoimittaja on Jussi Peltola.
Ase-lehti sisältää artikkeleita uusista ja historiallisista ampuma- ja teräaseista, ampumatarvikkeista ja -varusteista sekä militariasta.
Metsärautatie
Metsärautatie on metsäteollisuuden tarpeisiin rakennettu, useimmiten kevytrakenteinen ja kapearaiteinen rautatie. Metsärautateiden tarkoituksena on helpottaa puutavaran kuljettamista laajoilta ja vaikeakulkuisilta metsäalueilta teollisuuslaitoksille, erityisesti sahoille, joko suoraan taikka tuomalla puutavara satamiin tai pääratojen varteen.
Varhaiset metsäradat olivat hevosvetoisia, mutta myöhemmin vetokalustona toimivat yleensä pienet höyry- tai moottoriveturit. Toisen maailmansodan jälkeen autoistuminen teki lopun useimmista länsimaiden metsäradoista kuljetusten siirtyessä lisääntyvässä määrin joustavammille kumipyörille. Varsinkin itäisessä Euroopassa on kuitenkin säilynyt useita metsärautateitä, joskin useimmilla niistäkin on tätä nykyä enää vain museoliikennettä.
Ville Urponen
Ville Urponen on suomalainen urkutaiteilija. Hän on suorittanut Sibelius-Akatemian solistisella osastolla sekä urkujen- että pianonsoiton A-tutkinnon. Urkujensoittoa hän opiskeli professori Kari Jussilan ja pianonsoittoa ensin Turun musiikkiopistossa Sävy Nordgrenin ja Sibelius-Akatemiassa Meri Louhoksen johdolla. Lukuvuonna 1994–95 Urponen täydensi urkujensoiton opintojaan Amsterdamin Sweelinck-konservatoriossa professori Jacques van Oortmerssenin johdolla. Lisäksi Urponen on osallistunut useille urkujensoiton mestarikursseille. Hän valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian solistiselta osastolta vuonna 1996 ja musiikin tohtoriksi Sibelius-Akatemian taiteelliselta tohtorinkoulutuslinjalta vuonna 2009.
Urponen on esiintynyt useissa Euroopan maissa sekä Japanissa, Etelä-Koreassa ja Venäjällä. Hän on soittanut useilla merkittävillä koti- ja ulkomaisilla musiikkifestivaaleilla. Urponen tekee säännöllisesti yhteistyötä johtavien suomalaisten laulajien ja instrumentalistien kanssa ja on konsertoinut monien tunnetuimpien suomalaisten kuorojen kanssa. Hän on myös esiintynyt eri orkestereiden solistina.
Urposelta on ilmestynyt useita soololevyjä. Soololevyjen lisäksi hän esiintyy säestäjänä useilla levyillä. Hän tekee säännöllisesti nauhoituksia Suomen Yleisradiolle ja on esiintynyt eri maiden televisio- ja radiolähetyksissä. Viime vuosina Urponen on tutkinut ja soittanut paljon suomalaista urkumusiikkia. Hän on muun muassa kantanauhoittanut Suomen Yleisradiolle koko Armas Maasalon urkutuotannon sekä John Granlundin, Conrad Greven, Richard Faltinin, Heikki Klemetin, Ilmari Krohnin, Taneli Kuusiston ja Erkki Melartinin musiikkia. Lisäksi hän on aktiivinen aikamme musiikin esittäjä, joka on kantaesittänyt yli kaksikymmentä uutta teosta ja soittanut monia Suomen ensiesityksiä aikamme musiikista. Kesällä 2012 Urponen esitti Helsingissä koko Johann Sebastian Bachin urkutuotannon.
Urposen kirja "Intomielisen nuoruuden vääjäämätöntä voimaa, Suomalainen urkumusiikki toiseen maailmansotaan asti" julkaistiin vuonna 2010. Urponen on kirjoittanut artikkeleita eri julkaisuihin ja vieraillut useissa Yleisradion puheohjelmissa sekä toimittanut kolmiosaisen ohjelmasarjan "Sinivalkoista urkumusiikkia".
Ville Urponen toimii urkumusiikin sivutoimisena lehtorina Sibelius-Akatemiassa. Hän on Turun Urkujuhlien taiteellinen johtaja ja hän oli pohjoismaiden vanhimman urkutaiteen seuran, Organum-seuran puheenjohtaja vuosina 2003–2009.
Laajarunkokone
Laajarunkokone on suuresta lentokoneesta käytetty yleisnimi. Laajarunkokoneen pääasiallinen määritelmä on, että matkustajaversion matkustamossa on kaksi käytävää, jolloin istuimia on kolmessa ryhmässä koneen leveyssuunnassa ja rungon leveys on 5–6 metriä.
Laajarunkokoneita käytetään yleensä mannerten välisillä kaukoreiteillä (yli viisi tuntia) tai lyhyemmillä suurten matkustajavirtojen reiteillä. Pisimmät yhtäjaksoiset lennot kestävät jopa 18 tuntia.
Laajarunkokoneiden paikkamäärä on 200–900 koneen koosta ja matkustamoversiosta riippuen. Kaukoreittien laajarunkokoneet kuljettavat matkatavaroiden lisäksi yleensä myös 5 000–20 000 kiloa rahtia. Monet lentorahtiyhtiöt käyttävät laajarunkokoneita myös pelkästään rahdinkuljetukseen, jolloin rahtikapasiteetti voi nousta jopa 100 000 kiloon.
Laajarunkokoneet ovat pääosin kahden suuren lentokonevalmistajan, amerikkalaisen Boeingin ja eurooppalaisen Airbusin tuotteita, mutta myös esimerkiksi venäläinen Iljušin on rakentanut laajarunkokoneita.
Tyypillisiä nykyisin käytössä olevia laajarunkokoneita ovat Boeingin 747-, 767- 777- ja 787- mallit sekä Airbusin A330-, A340-ja A350-mallit ja vuonna 2007 kaupalliseen liikenteeseen tullut Airbus A380.
Das Ich
Das Ich on saksalainen elektronisen musiikin yhtye. Darkwave- ja industrial-tyylisen yhtyeen perustivat Stefan Ackermann ja Bruno Kramm Baijerissa vuonna 1989.
Yhtyeen nimi viittaa Sigmund Freudin nimitykseen minälle. Das Ich esiintyi Suomessa kesän 2007 Lumous-festivaalilla Tampereella.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko (engl. "True Church of Jesus Christ of Latter Day Saints") on myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut, sittemmin hajonnut uskonnollinen yhteisö. Se erosi Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta keväällä 1844 Nauvoossa, Illinoisissa. Kirkon perusti William Law yhdessä muutaman muun kirkon profeettaan Joseph Smithiin kriittisesti suhtautuneen henkilön kanssa. He tunnustivat Smithin periaatteessa profeetaksi ja Mormonin kirjan pyhäksi kirjoitukseksi, mutta he vastustivat Smithin salassa aloittamaa moniavioisuutta.
William Law perusti Nauvoossa toimineen Nauvoo Expositor -lehden, joka paljasti Smithin opettaman moniavioisuuden sekä kertoi hänen itsensä solmimista moniavioisista liitoista. Tämän jälkeen Smith määräsi kaupungin pormestarina kyseisen lehden lakkautettavaksi sekä pani puolisotilaallisen Nauvoon legioonan komentajana lakkautustuomion toimeen hävittäen samalla lehden kirjapainon. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkon jäsenistä pakeni kaupungista peläten henkensä menetystä. Nauvoo Expositor -lehden hävittämisestä syntyneet levottomuudet johtivat Smithin pidättämiseen ja myöhemmin hänen lynkkaukseensa kesäkuun 27. päivänä 1844.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen tosi kirkko hajosi pian Smithin kuoleman jälkeen.
Siionin lasten Jeesuksen Kristuksen kirkko
Siionin lasten Jeesuksen Kristuksen kirkko (engl. "Church of Jesus Christ of the Children of Zion") oli eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut yhteisö. Sen jäseniä kutsuttiin kirkon perustajan Sidney Rigdonin mukaan myös "rigdonilaisiksi" (engl. "Rigdonites").
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon perustajan, profeetta Joseph Smithin saatua surmansa kiihtyneen väkijoukon käsissä 27. kesäkuuta 1844 kirkko joutui kriisiin. Useat Smithin läheiset työtoverit katsoivat olevansa hänen laillisia seuraajiaan. Sidney Rigdon, joka oli ollut Smithin aikana kirkon pääasiallinen teologinen ajattelija, oli ainoa hengissä selvinnyt kirkkoa johtaneesta ensimmäisestä presidenttikunnasta. Tämän perusteella Rigdon katsoi olevansa MAP-kirkon itseoikeutettu johtaja. Toisaalta kahdentoista apostolin koorumin johtaja Brigham Young katsoi, ettei kirkolle tulisi ensi alkuun valita johtajaa lainkaan, vaan kahdentoista apostolin koorumin tulisi johtaa sitä kollektiivisesti.
Sidney Rigdon alkoi koota ympärilleen kannattajia, ja esimerkiksi entinen apostoli William E. M'Lellin ilmoitti kannattavansa häntä kirkon johtoon. Rigdonin kannattajat alkoivat järjestäytyä joulukuussa 1844, ja 6. huhtikuuta 1845 hänet valittiin virallisesti Siionin lasten Jeesuksen Kristuksen kirkon johtoon. Rigdon järjesti kirkon Smithin ajan mallin mukaan, valiten sille ensimmäisen presidenttikunnan, kahdentoista apostolin neuvoston, seitsenkymmenten neuvoston ja johtavan piispakunnan. Rigdon teki useita puhujamatkoja niiden Smithin seuraajien luokse, jotka eivät olleet seuranneet Youngia tämän vaellukselle länteen, kohti Suuren suolajärven laaksoa, nykyistä Utahia. Rigdonin kirkon keskuspaikka oli Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Rigdon vastusti ennen muuta Smithin käyttöön ottamaa ja Youngin jatkamaa moniavioisuuden periaatetta.
Keväällä 1846 Rigdon ilmoitti kirkkonsa ottavan käyttöön Smithin jonkin aikaa kokeileman "pyhityksen lain" eli omaisuuden yhteyden. Hän kehotti seuraajiaan muuttamaan "Adventure Farm" -nimiselle maatilalle lähelle Greencastlea Pennsylvaniassa ja perustamaan siellä omaisuuden yhteyteen perustuvan kommuunin. Kuten monet muutkin vastaavanlaiset yritykset, Rigdonin yritys epäonnistui. Vain pieni osa hänen seuraajistaan suostui muuttamaan maatilalle. William E. M'Lellin erosi Rigdonista ja perusti yhdessä David Whitmerin kanssa uuden kirkon, Kristuksen kirkon (whitmeriläiset). Eräs toinen hänen seuraajistaan, William Bickerton, perusti hänkin oman kirkon, Jeesuksen Kristuksen kirkon.
Keväällä 1847 Adventure Farm oli ajautunut hajaannukseen, eikä kevättöitä enää saatu alkuun. Sidney Rigdon hylkäsi lauumansa ja muutti sukulaistensa elätettäväksi New Yorkin osavaltioon. Hänen johtamansa kirkko kuitenkin jatkuu Bickertonin Jeesuksen Kristuksen kirkossa.
Kaineus
Kaineus () oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien sankari, joka syntyjään oli thessalialainen nainen, Kainis.
Kainis oli Elatoksen, lapiittipäällikön, ja Hippean tytär, jonka Poseidon makasi väkisin. Tekonsa jälkeen Poseidon kuitenkin toteutti Kainiin toiveen muuttua mieheksi, jottei häntä voitaisi enää häväistä. Tämän lisäksi Poseidon teki hänet haavoittumattomaksi aseita vastaan. Kainis vaihtoi nimensä Kaineukseksi ja ryhtyi soturiksi matkaten halki Thessalian ja ottaen myöhemmin osaa Kalydonin metsästykseen.
Kaineus sai surmansa taistelussa lapiittien ja kentaurien välillä Peirithooksen ja Hippodameian häissä. Viiden kentaurin hyökättyä häntä vastaan yksi niistä, Latreus, pilkkaa Kaineusta tämän syntyperänsä tähden. Kaineus iskee keihäänsä tämän kylkeen ja pysyy vahingoittumana huolimatta kentaurin viimeisistä yrityksistä haavoittaa häntä aseillaan. Muiden kentaurien huomatessa tämän ne päättivät heittää Kaineusta tukeilla, ja niin tämä hautautui runkojen muodostaman pinon alle.
Kaineuksen kohtalosta tämän jälkeen on kaksi erilaista versiota. Hän joko vajosi painon voimasta suoraan Tartarokseen, tai sitten hän muuttui kultasiipiseksi linnuksi, jonka Ampykoksen poika näki lentävän tukkipinon seasta, ja jonka Mopsos tunnisti tämän jälkeen Kaineukseksi.
Vergilius kertoo Aineiaan nähneen hänet matkalla Tartaroksessa surujen kentällä, jossa Kohtalo oli jälleen muuttanut hänet takaisin naiseksi.
Pieni Karhu (täsmennyssivu)
Pieni karhu tarkoittaa seuraavia asioita:
Lauren Child
Lauren Child on palkittu englantilainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Kuvituksessaan hän käyttää monia tekniikoita, muun muassa valokuvia, tietokonetta, kollaaseja ja niin edelleen. Lauren Child tunnetaan ehkä parhaiten hänen luomistaan Samu & Salla -hahmoista (engl. Charlie & Lola).
Astrid Lindgrenin "Peppi Pitkätossun" uusi kuvitus on Childin käsialaa. Suomessa se on julkaistu Kristiina Rikmanin uuden käännöksen kera vuonna 2007. "Ilta-Sanomien" artikkelissa haastatellut lapset pitivät Childin perinteistä irtautuvaa kuvitusta outona tai vieraana.
Scott Bakula
Scott Stewart Bakula (s. 9. lokakuuta 1954 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Scott Bakula tunnetaan parhaiten televisiosta. Hänen tunnetuimpia televisioroolejaan ovat Sam Beckett kulttisarjassa "Aikahyppy" (1989–1993) ja kapteeni Jonathan Archer tieteissarjassa "" (2001–2005). Sen lisäksi hän näytteli miespääosaa tuottamassaan lyhytaikaisessa televisiosarjassa "Mr. ja Mrs. Smith" (1996) sekä sivuroolia Candice Bergenin tähdittämässä tilannekomediasarjassa "Murphy Brown" (1993–1996). Hänen tunnetuin elokuvaesiintymisensä on epäilemättä sivurooli elokuvassa "American Beauty". Bakula näyttelee pääroolia, NCIS-agentti Dwayne Pridea, "" -televisiosarjassa.
Scott Bakula on ollut naimisissa Krista Neumannin kanssa vuosina 1981–1985 ja avioliitosta syntyi kaksi lasta. Nykyään Scott on yhdessä Chelsea Fieldin kanssa ja pariskunta on pitänyt yhtä vuodesta 1996 lähtien. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Joukkoirtisanoutuminen
Joukkoirtisanoutuminen on työtaistelukeino, jossa iso osa työntekijöistä irtisanoutuu työstään. Joukkoirtisanoutumista pidetään marginaalisena keinona, sillä se sopii ainoastaan työvoimapulasta kärsiville aloille, joilla on muutoinkin hyvät mahdollisuudet neuvotella. Työnantajallahan on oikeus palkata irtisanoutuneiden tilalle uusia henkilöitä.
Joukkoirtisanoutuminen on Suomessa työtaistelukeinona erittäin harvinainen. Sairaanhoitajaliitto järjesti joukkoirtisanoutumisen vuonna 1955 valtion sairaaloissa, minkä ansiosta he saivat lyhyemmän työviikon ja lupauksen palkankorotuksesta. Paikalliset joukkoirtisanoutumiset ovat olleet yleisempiä. Niitä ovat käyttäneet esimerkiksi lääkärit Turussa vuonna 2000 työn paljouden vuoksi ja Tampereella 2001 huonon työilmapiirin vuoksi. Joukkoirtisanoutumisia eivät ole kuitenkaan käyttäneet vain pelkkä hoitohenkilökunta: Tampereella erosi kesällä 2006 bussinkuljettajia työaikojen muutoksen vuoksi ja 1962 Helsingin palomiehet erosivat saadakseen palkankorotuksen. Tehyn työtaistelussa syksyllä 2007 Terveys- ja sosiaalialan ammattijärjestö
Tehy ilmoitti tavoittelevansa jäsenilleen 24 prosentin palkankorotuksia ja käyttävänsä painostuskeinona joukkoirtisanoutumisia. Sopimus syntyi kuitenkin ennen kuin irtisanoutumiset toteutuivat.
Ruotsissa 1990-luvun lopulla Vårdförbundet järjesti sairaanhoitajien joukkoirtisanoutumisen ja he saivat palkankorotuksen, Färsaarilla se on ollut vain painostuskeinona.
Noumena
Noumena on vuonna 1998 perustettu suomalainen melodista death metallia soittava yhtye Ähtäristä. Noumenan musiikki on tullut tutuksi muun muassa Subtv:llä pyörineestä ohjelmasta Äijät. Noumenan Anatomy of Life levyllä on jo lieviä doom metallin elementtejä. Noumena julkaisi neljännen studioalbuminsa keväällä 2013.
EP:t
Eerik I Ejegod
Eerik I Ejegod (, noin 1056 – 10. kesäkuuta 1103 Kypros) oli Tanskan kuningas vuosina 1095–1103. Hän oli kuningas Sven Estridinpojan pojista neljäs, joka nousi Tanskan valtaistuimelle.
Eerikin veli Knuut Pyhä nimitti hänet Själlandin jaarliksi. Knuutin kuoleman jälkeen vuonna 1086 Eerik lähti Ruotsiin, mistä hän palasi vuonna 1095. Ystävällisyytensä ja kaunopuheisuutensa ansiosta Eerik valittiin kuninkaaksi jo samana vuonna.
Vuonna 1098 Eerik matkusti Roomaan, missä hän sai paavin nimittämään Eerikin veljen Knuutin pyhimykseksi. Paavin suostumuksella Lundista tuli Pohjolan arkkipiispan istuin. Paavin legaatti Alberich nimitti Lundin piispan Asserin koko Pohjolan arkkipiispaksi. Asser oli Eerikin vaimon Bodilin veljenpoika.
Vuonna 1103 Eerik lähti pyhiinvaellusmatkalle Pyhälle maalle murhattuaan eräitä hovimiehiään. Eerik matkusti vanhaa viikinkireittiä Venäjän halki Konstantinopoliin, missä keisari Aleksios I Komnenos otti hänet vastaan. Matka jatkui Kyprokselle, missä Eerik sairastui ja kuoli. Kuningatar Bodil jatkoi matkaa ja kuoli Öljymäellä.
Viborgissa sijaitsee Eerik I Ejegodin muistomerkki.
Tom Foley
Thomas Stephen Foley (26. maaliskuuta 1929 – 18. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies vuosina 1989–1995 ja Japanin-suurlähettiläs 1997–2001. Hän edusti Washingtonin osavaltiota vuosina 1965–1995.
Foley voitti pitkäaikaisen republikaaniedustaja Walt Horanin vuoden 1964 kongressivaaleissa. Hänet valittiin edustajainhuoneen enemmistöjohtajaksi 1987 ja puhemieheksi 1989. Vuonna 1997 presidentti Bill Clinton nimitti hänet suurlähettilääksi Japaniin, jossa hän palveli vuoteen 2001.
Kauriin kääntöpiiri (täsmennyssivu)
Kauriin kääntöpiiri voi leveyspiirin lisäksi tarkoittaa:
Paihola
Paihola on noin 650 asukkaan kylä, joka sijaitsee Kontiolahden kunnassa. Kylän halki virtaa Pielisjoki.
Kylässä oli muun muassa psykiatrinen sairaala. Sairaalan kiinteistöt on myyty Master-yhtiöille ja sairaalatoiminnan loppumisen jälkeen tiloihin on muuttanut päihdekuntoutuskeskus. Sairaalatoiminta loppui vuonna 2016, jolloin toiminta siirrettiin Joensuun keskussairaalaan. Sairaalan nykyinen jälkifunktionaalista tyyliä edustava päärakennus on valmistunut 1951 (arkkitehti Jalmari Lankinen). Sairaansijoja oli 130. Entisessä Kuurnan b-mielisairaalassa toimii nykyään vastaanottokeskus.
Paiholan kylässä toimii päiväkoti, ala-aste sekä koirakoulu.
Paiholan kanava Pielisjoessa rakennettiin 1875–1876. Kanava jäi veden alle kun Kuurnan uittosulku rakennettiin 1968–1971. Sulku ilman portteja on tallella, mutta ei näy. Kanava-alue ja kanavanvartijan talo ovat nykyisin yksityisomistuksessa.
Meidan Emam
Meidan Emam () on historiallinen aukio Isfahanissa, Iranissa. Se rakennettiin 1600-luvun alussa ja sitä reunustavat merkittävät safavidirakennukset samalta ajalta. Aukio valittiin vuonna 1979 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Safavidihallitsija Abbas I siirsi pääkaupunkinsa Isfahaniin vuonna 1598. Hän alkoi rakennuttaa uutta kaupungin keskusta vanhan lounaispuolelle. Uuden keskustan ytimeen tuli 512 metriä leveä ja 159 metriä pitkä aukio. Tätä reunustavat etelässä mahtava, maailman suurimpiin moskeijoihin lukeutuva Imaamin moskeija (1611–1629; aiemmalta nimeltään Šaahin moskeija), idässä pienempi Šeikki Lotfallahin moskeija, lännessä vanhempi Ali Qapu -palatsi, jota laajennettiin Abbasi I:sen aikana, sekä pohjoisessa suuri basaari.
Esko Tirronen
Esko Tirronen (10. toukokuuta 1934 Harlu – 13. marraskuuta 2011 Kuusankoski) oli suomalainen taidemaalari.
Tirrosen vanhemmat olivat viilaaja Jalmari Tirronen ja Liisa Pentti. Hän oli naimisissa ensin taidemaalari ja -graafikko Ulla Rantasen kanssa ja sitten Ulla Talven kanssa. Molemmat liitot päättyivät eroon. Lumimarja Tirronen (s. 1976) on hänen tyttärensä. Tirronen kävi Suomen Taideakatemian koulun 1955–1959. Kymen läänin läänintaiteilija hän oli 1973–1975. Hän opetti Lahden taidekoulussa 1975 alkaen ja toimi taidekoulun rehtorina 1982–1985.
Tirronen teki läpimurtonsa 1960 Nuorten näyttelyssä ja sai samana vuonna valtion taidepalkinnon. Hän oli abstraktin informalistisen taidesuunnan edelläkävijä Suomessa 1960-luvulta alkaen, mutta hänet tunnetaan myös suurten naishahmojen tekijänä. Tirrosen töitä on ollut esillä Venetsian biennaalissa 1962 ja ARS 61 ja ARS 74 -näyttelyissä. Samalla hän myös toteutti osan teoksistaan ruiskumaalauksella. Hän on maalannut myös muotokuvia ja suunnitellut teatterilavasteita.
Klingendahl
Klingendahl on Tampereella sijaitseva, nykyään toimisto- ja asuintiloina käytettävä rakennus. Klingendahl on vanha teollisuusrakennus, jossa toimi vielä 1950-luvulla Fabian Klingendahlin perustama Klingendahl Oy, joka valmisti lankaa.
Klingendahlin rakennuksen sisäpihalla sijaitsee vuonna 1951 valmistunut 81-metrinen savupiippu.
Talking Book
Talking Book on Stevie Wonderin albumi vuodelta 1972. Se on toinen Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan myös "Music of My Mind", "Innervisions", "Fulfillingness' First Finale" ja "Songs in the Key of Life".
Levyltä julkaistiin kaksi singleä, rakkauslaulu "You Are the Sunshine of My Life" ja kantaanottava "Superstition". Molemmat nousivat Amerikan listaykköseksi. Talking Book oli Wonderin siihen astisen uran myydyin albumi, jonka menestystä auttoi Rolling Stonesin kanssa tehty kiertue. Wonder voitti levyn myötä kolme Grammy-palkintoa.
Stevie Wonderista oli tullut suuri tähti Yhdysvalloissa ja aikaisemmasta "Music of My Mind" lähtien Motown levy-yhtiö oli antanut hänelle huomattavaa musiikillista artistivapautta, joka korostuu myöhemmillä julkaisulla. Seuraava "Innervisions" oli huomattavasti enemmän silloisia ongelmia esiin tuova. "Songs in the Key of Life" vuodelta 1976 oli lähes täysin Wonderin omasta elämästä ammennettu.
Luettelo maatalouskoneista vuodenkierron mukaan
Tämä on luettelo maataloustyökoneista käyttövuodenaikansa mukaan. Monia työkoneista voidaan kuitenkin usein käyttää vähäisessä määrin myös muina vuodenaikoina. Esimerkiksi kyntöä voidaan tehdä keväälläkin ja syysviljapellot puolestaan äestetään syksyllä. Syksyllä voidaan myös äestää pellot valmiiksi kevättä varten.
Äkeillä tasataan muokattu pelto viljelykelpoiseksi.Kylvökoneilla kylvetään siemen maahan.Kalkitsimet
Aiemmin:Nykyään:
Jim Wright
James Claude Wright, Jr (22. joulukuuta 1922 Weatherford, Texas – 6. toukokuuta 2015 Fort Worth, Texas) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka edusti demokraatteja edustajainhuoneessa 34 vuotta ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1987–1989.
Wright valittiin kongressiin Texasin 12. vaalipiiristä ensimmäisen kerran 1954. Hänet valittiin enemmistöjohtajaksi 1976 yhden äänen enemmistöllä.
Julkisuusperiaate
Julkisuusperiaate tarkoittaa julkisen hallinnon avoimuutta. Esimerkiksi Suomessa viranomaistoiminnan julkisuus on taattu perusoikeutena. Periaatteen nojalla yleiseen päätöksentekoon liittyvät kokoukset ja viranomaisten asiakirjat ovat julkisia ja viranomaisella on tiedottamisvelvollisuus oman hallintoalansa asioista.
Tieteessä julkisuusperiaate tarkoittaa ajatusta, jonka mukaan kaiken tieteellisen tiedon tulee olla julkisen arvioinnin kohteena. Periaate liittyy ajatukseen tieteen yhteisöllisyydestä ja järjestelmällisestä epäilystä: esitettyjä väitteitä ja tuloksia on arvosteltava ja koeteltava johdonmukaisesti ja havaintoihin perustuen tiedeyhteisössä.
Petri Turunen
Petri Turunen (s. 28. huhtikuuta 1977) on suomalainen entinen salibandyn pelaaja. Hän pelasi Kuopion Welhoissa, ennen kuin siirtyi Oulun Luistinseuraan, jossa hän pelasi kahdeksan kautta. Urallaan hän pelasi myös neljä maaottelua tehoin 1+1.
L. A. Salava
Lauri (Lasse) Alfred Salava (sukunimi vuoteen 1905 Stampel(l)) (8. huhtikuuta 1894 Porvoo – 5. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, toimittaja, kustantaja ja vanhojen kirjojen kauppias.
Salava omisti antikvariaattiliikkeen, ja hän perusti myös 1922 lyhytikäiseksi jääneen Daimon-kustannusliikkeen. Kustannusliike julkaisi syksyn 1922 aikana Gunnar Björlingin runokokoelman "Vilande dag" ja Elmer Diktoniuksen runokokoelman "Hårda sånger". Lisäksi Daimon julkaisi seitsemän vihkoa kaksikielistä "Ultra"-aikakauslehteä.
Omat teoksensa Salava kirjoitti useimmiten ruotsiksi, mutta kaksi niistä ("Philip Pim, kärpästen kruunaamaton kuningas", 1937 ja "Eikenenkään maa", 1942) ilmestyi suomen kielellä.
Salavan päiväkirja alkuvuodelta 1949 löytyi 2000-luvun alussa Fredriksonin lakkitehtaan varastosta, jossa Jyväskylän yliopiston kirjastolla oli ollut tiloja käytössään. Päiväkirja on toistaiseksi tallennettu kirjastoon. Kirjastossa on myös kuusiosaisen Salavan laatiman luettelon "Suomalaisia salanimiä ja nimimerkkejä" käsikirjoitus.