hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Amerikan Samoan kansallispuisto
Amerikan Samoan kansallispuisto () on Yhdysvaltain Amerikan Samoan territoriossa sijaitseva kansallispuisto. Se perustettiin 31. lokakuuta 1988 suojelemaan Amerikan Samoan sademetsiä, koralliriuttoja ja muita ainutlaatuisia luonnonvaroja, jotka ovat nyt suosittuja matkailijoiden keskuudessa. Kansallispuisto ulottuu kolmelle saarelle ja on noin 36 km²:n laajuinen. Sen alueesta on 10 km² vesialuetta. Aluetta hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service.
Castor ja Pollux (ooppera)
Castor ja Pollux () on Jean-Philippe Rameaun säveltämä ooppera, joka kantaesitettiin Pariisin Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa 24. lokakuuta 1737. Teoksen libreton on kirjoittanut Pierre-Joseph-Justin Bernard, ja se perustuu jumalkaksosten Kastorin ja Polydeukeen taruun. Oopperaa ei ole esitetty Suomessa.
Kyseessä on Rameaun kolmas ooppera ja hänen toinen musiikillinen tragediansa ("tragédie en musique"), kun kadonneeksi todettua oopperaa "Samson" ei lasketa mukaan.
Rameau muutti oopperaa melkoisesti vuonna 1754. Hän teki merkittäviä poistoja ja lisäsi uutta materiaalia. Yhä vieläkin asiantuntijat kiistelevät versioiden keskinäisestä paremmuudesta. Kaikesta tästä huolimatta "Castor ja Pollux" mainitaan yhtenä tekijänsä parhaista oopperoista.
Kantaesityksen rooli- ja esittäjälista:
Saltaatio
Saltatio (Latina, "saltus", "hyppy") tarkoittaa yhtäkkistä muutosta sukupolvesta seuraavaan, eli että mutaation kautta syntyy vanhemmistaan erittäin paljon poikkeava "toiveikas hirviö" (engl:"hopeful monster"), joka uuden ominaisuutensa avulla menestyy. Käsitettä on käytetty kuvaamaan ei-jatkuvaa muutosta esimerkiksi lajiutumisessa. Käsityksen katsotaan kuitenkin olevan yhteensopimaton normaalin evoluutioteorian kanssa: Saltaatiota ei yleensä pidetä evoluution toimintatapana.
Kuitenkin polyploidiaa voidaan pitää saltaationa koska siinä saltaation perusedellytys eli merkittävä muutos(geenien lukumäärä) johtaa uuden lajin syntymiseen yhdessä sukupolvessa.
Big Bendin kansallispuisto
Big Bendin kansallispuisto () on Texasissa Yhdysvalloissa sijaitseva kansallispuisto, joka perustettiin 12. kesäkuuta vuonna 1944. Puisto on 3 242 km² laajuinen, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service. Vuosittain siellä vierailee noin 300 000–350 000 henkilöä, ja se on yksi Yhdysvaltain vähiten vierailluimmista kansallispuistoista.
Puisto tunnetaan monimuotoisesta geologiastaan. Sen vaihtelevissa elinympäristöissä elää suuri määrä kasvi- ja eläinlajeja. Kasveja on yli 1200 lajia (joista kaktuksia noin 60). Eläimistöön kuuluu 11 lajia sammakkoeläimiä, 56 lajia matelijoita, 40 lajia kaloja, 75 lajia nisäkkäitä, 450 lajia lintuja ja noin 3600 lajia hyönteisiä. Kaktusten, lintujen ja lepakoiden lajimäärät ovat suuremmat kuin missään muussa Yhdysvaltojen kansallispuistossa.
Mälarinlaakson korkeakoulu
Mälarinlaakson korkeakoulu (, lyhenne MdH) on Eskilstunan ja Västeråsin kunnissa toimiva julkinen korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1977, ja nykyisin siellä opiskelee noin 15 000 opiskelijaa. Lisäksi se työllistää noin 1 145 henkilöä, ja siellä työskentelee 40 professoria. Osastoja korkeakoulussa on yhteensä yhdeksän, ja se kuuluu EUA:han ("European University Association"). Korkeakoulun pääkampus sijaitsee Västeråsissa.
Mälarinlaakson korkeakoulussa toimi myös suomen kielen ja kulttuurin keskus (SKKK, "Finskt språk- och kulturcentrum").
Kenneth McGriff
Kenneth ”Supreme” McGriff (s. 1961) oli pahamaineisen New Yorkin kaduilla hallinneen huumejengi ”Supreme Teamin” perustaja ja johtaja ennen kuin joutui vankilaan 1980-luvun lopussa. ”Supreme Teamin” tuoton sanotaan parhaimmillaan olleen 1980-luvun puolessa välissä 200 000 dollaria päivässä.
Vuonna 1989 Supreme tuomittiin 12 vuodeksi vankilaan rikollisen toiminnan ylläpitämisestä, ja vuonna 1987 alkaneessa oikeudenkäynnissä hän muun muassa myönsi olleensa ”Suprem Teamin” johtaja (supervisor, manager, organizer). Hän pääsi ehdonalaiseen vuonna 1993, mutta joutui takaisin 1995 ja pääsi vapaalle taas vuonna 1997. Tämän jälkeen hän lyöttäytyi yhteen musiikkimoguli Irv ”Gotti” Lorenzonin kanssa, johon hän oli ystävystynyt tavatessaan tämän 1995. Tämä oli osa McGriffin suunnitelmaa siirtyä musiikki- ja elokuva-alalle, josta hän oli alkanut haaveilla istuessaan tuomiotaan. Hänen sanotaan vankilassa päättäneen siirtyä laillisiin liiketoimiin nähtyään niin monta hänen laillaan kaduilla varttunutta nuorta, jotka eivät enää ikinä olleet pääsemässä vapauteen.
Vuonna 1997 Irv ”Gotti” Lorenzo perusti veljensä kanssa levy-yhtiö ”Murder Inc.:n”, jonka kulissientakaisen omistajan sanotaan olleen McGriff, joka oletettavasti rahoitti yhtiön aloittamisen huumerahoilla. Toisten lähteiden mukaan Lorenzo sai rahat yhtiön aloittamiseen Def Jam -levy-yhtiölle tuottamistaan hiteistä.
Heinäkuussa 2001 poliisi pysäytti McGriffin autossaan Harlemissa, ja häneltä löydettiin luvaton ase ja paljon käteistä. Vuoden 2002 lopussa McGriff pidätettiin tapahtumasta seuranneesta aseen hallussapitosyytteestä. Istuessaan vankilassa McGriffiä vastaan nostettiin lisää syytteitä ja Murder Inc.:iä, sen omistajia sekä McGriffiä syytettiin rahanpesusta. Rahanpesusyytteistä luovuttiin myöhemmin. Rahanpesusyytteiden lisäksi McGriffiä vastaan nostettiin murha- ja huumekauppasyytteitä, ja helmikuussa 2007 McGriff tuomittiin elinkautiseen kolmen miehen murhan tilaamisesta ja erinäisistä huumerikoksista.
McGriffin väitetään myös olleen rap-tähti 50 Centin vuonna 2000 tapahtuneen murhayrityksen takana. 50 Cent mainitsee McGriffin vuoden 2002 underground-kokoelma-albumillaan ”Guess Who’s Back?” kappaleella ”Fuck You”: ”50, Who shot ya?, you thunk it was ’Preme, Freeze or Tah Tah.”, vihjaten McGriffin osallisuuteen.
Murhayrityksen sanotaan saaneen alkunsa, kun 50 Cent kyseenalaisti Murder Inc. levy-yhtiön keulakuva-artisti Ja Rulen katu-uskottavuuden kappaleella ”Life’s On The Line”. Vuoden 2000 maaliskuussa 50 Centiä ammuttiin hänen isoäitinsä kotipihalla. 50 Cent kiidätettiin sairaalaan ja tämä selviytyi murhayrityksestä.
Vuonna 2005 käynnissä olleessa oikeudenkäynnissä, jossa syytettiin Murder Inc. -yhtiötä rahanpesusta yhteistyössä Kenneth McGriffin kanssa, syyttäjän todistaja ja entinen McGriffin rikoskumppani Jon Ragin todisti McGriffin olleen 50 Centin ampumisen tilaaja.
Norma (ooppera)
Norma on Vincenzo Bellinin kaksinäytöksinen ooppera, jonka libreton kirjoitti Felice Romani Alexandre Soumet’n romaanin "Norma, ossia L’infanticidio" perusteella. Teos sai ensi-iltansa Milanon Teatro alla Scala -oopperatalossa 26. joulukuuta 1831. Ooppera on yksi merkittävimmistä italialaisen bel canto -suuntauksen tuotteista.
Norman roolia pidetään yhtenä vaikeimmista sopraanolle kirjoitetuista oopperakirjallisuuden rooleista. Bellini kirjoitti roolin laulajatar Giuditta Pastaa varten, jolle hän myös kirjoitti Aminan roolin oopperassa "Unissakävelijä". Melko harvat 1900-luvun sopraanot kykenivät selviytymään vaikeasta Norman roolista. Tunnetuimpina sopraanoista Rosa Ponselle, Maria Callas, Joan Sutherland ja Montserrat Caballé ovat antaneet tulkintansa roolille, joka vaatii samalla kertaa suurta lyyrisen laulun tekniikkaa, traagista lauluääntä ja näyttämöllisiä avuja. Nykyisin armenialainen sopraano Hasmik Papian on yksi Norman roolin parhaista tulkitsijoista. Tähän joukkoon on luettava myös amerikkalainen sopraano June Anderson.
Oopperan tunnetuin osa ja kohtaus lienee Norman aaria "Casta Diva", jota voidaan pitää myös yhtenä lyyrisen oopperan tunnetuimmista aarioista.
Oopperan tapahtuma-aika ja -paikka on Rooman valloittama Gallia. Tapahtumat kertovat roomalaisen prokonsulin rakkaussuhteesta Normaan, hänen aiempaan rakastettuunsa sekä nuoreen Adalgisaan. Tähän suhdesekamelskaan liittyy myös kelttien kapina miehittäjää vastaan, ja kapinan johtaja on Norman isä Oroveso.
Norma, joka on druidien temppelin ylipapitar, on rikkonut siveyslupauksensa ja saanut kaksi lasta prokonsuli Pollionen kanssa. Norma huomaa, että Pollione on rakastunut nuoreen papittareen, Norman ystävättäreen Adalgisaan. Norma yrittää saada Pollionen jättämään neidon ja palamaan luokseen, mutta turhaan. Norma tunnustaa nyt julkisesti tekonsa ja hänet tuomitaan kuolemaan. Myös Pollione saa rangaistuksen, koska on seurannut Adalgisaa temppeliin, ja yhdessä Norman kanssa he nousevat polttoroviolle.
Jerome Rothenberg
Jerome Rothenberg (s. 1931 New York City) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Rothenberg opiskeli kirjallisuutta Michiganin yliopistossa. Vuosina 1953–1955 Rothenbeg palveli USA:n armeijassa Mainzissa. Saksasta palattuaan hän esitteli Paul Celanin ja Günter Grassin tuotantoa teoksessaan "New Young German Poets" (1959). Hän jatkoi opintojaan Columbian yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1959. Hän on opettanut useissa yliopistoissa kirjallisuutta ja visuaalisia taiteita.
Hän on perustanut useita lehtiä ja julkaissut runokokoelmiensa lisäksi antologioita. Ensimmäinen oma runokokoelma ilmestyi nimellä "White Sun Black Sun" (1960). Antologioissa Rothenberg on käsitellyt muun muassa Pohjois-Amerikan intiaanien suullista perinnettä ("Shaking the Pumpkin", 1986), avantgarde-runoutta ("Revolution of the Word", 1996) ja juutalaista kirjallisuutta ("A Big Jewish Book", 1989).
Rothenberg vieraili Suomessa vuonna 2000 markkinoimassa J. K. Ihalaisen suomeksi toimittamaa runovalikoimaa "Hiljaisuuden peli: valitut runot 1960–2000".
Ajoneuvo
Ajoneuvo tarkoittaa maalla kulkevaa, yleensä pyörillä varustettua kulkuvälinettä. Suomen lain mukaan ajoneuvo on "maalla kulkemaan tarkoitettu laite, joka ei kulje kiskoilla".
Ajoneuvojen käyttöä liikenteessä säädellään tarkoin.
Ajoneuvon pitää olla tyyppihyväksytty ja useimmat moottoriajoneuvot sekä niihin kytkettävät perävaunut on pääsääntöisesti rekisteröitävä ja katsastettava.
Myös ajoneuvojen kuljettamisesta liikenteessä on tarkat säädökset.
Moottorikäyttöisten ajoneuvojen kuljettamiseen pitää pääsääntöisesti olla ajoneuvon luokkaa vastaava ajo-oikeus.
Muun muassa Tieliikennelaki määrittelee, miten ja missä ajoneuvoja saa kuljettaa.
Ajoneuvot jaetaan laissa rakenteensa ja osin käyttötarkoituksensa mukaan seuraaviin luokkiin:
Joidenkin laitteiden kohdalla luokittelussa on tulkinnanvaraisuutta.
Esimerkiksi potkulaudat määritellään välillä ajoneuvoiksi ja välillä niiden kuljettajat taas rinnastetaan jalankulkijoihin.
Erikoiskäyttöön tarkoitettuja ajoneuvoja laki jaottelee muun muassa seuraaviin luokkiin:
Nockeby
Nockeby on kaupunginosa Tukholmassa Ruotsissa. Se kuuluu Bromman kaupunginosa-alueeseen. Asukasluku on noin 3000 henkeä. Alue on mainittu ensimmäistä kertaa jo 1400-luvulla jolloin se tunnettiin nimellä "Nokkaby", nimi tulee "Nokka" nimisen henkilön mukaan.
Nockebyn ja Alvikin välillä nykyään liikennöivä Nockebybanan oli aiemmin osa vuonna 1967 lakkautettua Tukholman raitioverkkoa. Raitiovaunuliikenteen lakattua keskusta-alueilla jäi rata omaksi erilliseksi järjestelmäkseen. Reittiä ajetaan yhä numerolla 12 modernilla pikaraitiovaunuilla.
David Wayne (laulaja)
David Wayne (1. tammikuuta 1958 – 10. toukokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen heavy metal -solisti, joka tunnetaan parhaiten Metal Church -yhtyeestä.
David Wayne Carnell syntyi Rentonissa Washingtonin osavaltiossa nelilapsisen perheen esikoisena. Ennen siirtymistään musiikkiuralle hän toimii Yhdysvaltojen armeijassa lääkintämiehenä.
Vuonna 1983 Wayne liittyi Metal Churchiin, jonka kanssa hän nauhoitti kaksi yhtyeen menestyneintä studioalbumia "Metal Church" (1984) ja "The Dark" (1996).
Wayne erosi Metal Churchista vuonna 1986 ja perusti vuonna 1988 Reverend -yhtyeen Dennis O’Haran ja Brian Korbanin kanssa. O’Hara ja Korban olivat aikaisemmin kuuluneet Metal Churchiin Waynen tilalle tulleen Mike Howen kanssa Heretic-yhtyeeseen. Reverend oli Metal Churchiin verrattuna lähempänä thrash ja speed metallia. Wayne levytti yhtyeen kanssa kaksi studioalbumia, kaksi studio-EP:tä ja live-EP:n ennen yhtyeen hajoamista vuonna 1993.
Wayne palasi Metal Churchiin 1998, jolloin ilmestyi myös alun perin "The Darkia" seuranneella kiertueella äänitetty livealbumi. Vuonna 1999 ilmestyi vielä uusi studioalbumi "Masterpeace", joka jäi Waynen viimeiseksi Metal Churchin kanssa. Wayne ilmaisi myöhemmin pettymyksensä uuteen albumiin ja erosi yhtyeestä uudestaan vuonna 2001. Samana vuonna hän perusti uuden, omaa nimeään kantavan yhtyeen. Yhtye julkaisi albumin "Metal Church". Metal Churchin nimen käyttäminen Waynen sooloyhtyeen markkinoinnissa oli omiaan aiheuttamaan sekaannusta fanien keskuudessa, ja Metal Churchin nokkamies Kurdt Vanderhoof ei hyväksynyt sitä.
Wayne kuoli 10. toukokuuta 2005 kotipaikkakunnallaan Tacomassa Washingtonissa auto-onnettomuudessa saaminsa vammoihin. Waynen poismenoa seurasi hänen sooloyhtyeensä hajoaminen.
Jack Brymer
John "Jack" Alexander Brymer OBE (27. tammikuuta 1915 – 15. syyskuuta 2003) oli brittiläinen klarinetisti.
Brymer toimi Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin ensiklarinetistina Lontoossa vuosina 1947–1963. Vuosina 1963–1972 hän soitti ssa ja sen jälkeen vuoteen 1986 Lontoon sinfoniaorkesterissa.
Brymer teki lukuisia levytyksiä, mm. Wolfgang Amadeus Mozartin klarinettikonsertosta. Hän soitti harvemmin myös muita soittimia, kuten saksofonia. Hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan ritari vuonna 1960.
Brymer kirjoitti useita kirjoja. Hän kuoli 88-vuotiaana 2003.
Hertta (korttipeli)
Hertta on neljän pelaajan korttipeli. Pelissä yritetään välttää hertan ja patarouvan saamista. Kerätyistä hertoista saa jokaisesta yhden pisteen ja patarouvasta 13 pistettä. Jos pelaajan onnistuu saada kaikki pistekortit yhden kierroksen aikana, hän ei saa yhtäkään pistettä, mutta kaikki muut pelaajat saavat 26 pistettä eli kyseessä on "puhallus". Pelin voittaja on se, jolla on vähiten pisteitä jonkun pelaajan rikkoessa 100 pisteen rajan.
__notoc__
Kaikki kortit jaetaan tasan pelaajien kesken. Jokainen pelaaja valitsee kädestään kolme korttia, jotka annetaan ensimmäisellä kierroksella vasemmalla puolella istuvalle pelaajalle, toisella kierroksella oikealla puolella olevalle pelaajalle, kolmannella kierroksella vastapäätä istuvalle pelaajalle ja neljännellä kierroksella kortteja ei vaihdeta lainkaan. Pelin aloittaa pelaaja, jolla on ristikakkonen lyömällä sen pöytään.
Pelissä pelataan neljän kortin tikkejä. Maata on tunnustettava ja isoimman kortin lyöjä voittaa tikin ja aloittaa seuraavan tikin. Jos ei ole annettua maata, voi lyödä minkä kortin tahansa. Hertalla ei saa aloittaa ennen kuin se on "rikottu" eli joku pelaajista on lyönyt hertan vapaavalintaisena korttina, paitsi jos pelaajalla on vain herttaa. Ensimmäiseen tikkiin ei saa lyödä herttaa tai patarouvaa, vaikka kädessä ei olisikaan ristiä.
Kun kaikki kortit on pelattu, lasketaan, kuinka monta pistettä kukin pelaaja sai, ja aloitetaan seuraava kierros.
Samael (yhtye)
Samael on vuonna 1987 Sionissa, Sveitsissä perustettu metalliyhtye. Alussa soittamansa black metallin jälkeen yhtyeen musiikki alkoi muuttua konemusiikkivaikutteiseksi industrial metalliksi. Above-albumilla yhtye palasi enemmän alkuajoiltaan kuulostavaan musiikkiin.
Samaelin levy-yhtiöitä ovat olleet mm. Nuclear Blast ja Century Media Records.
Complete Studio Recordings
Complete Studio Recordings on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin vuonna 1993 julkaisema kymmenen CD:een kokoelmalevy, joka koostuu yhtyeen kaikista studioalbumeista sekä neljästä bonusraidasta, jotka on lisätty viimeiseen levyyn, "Coda".
Saana (nimi)
Saana on suomalainen naisen nimi. Nimi on keksitty todennäköisesti Saanatunturin ja samantyylisten nimien kuten Jaanan ja Sannan innoittamana. Saanan nimipäivä on 17. lokakuuta yhdessä Sainin kanssa. Se on otettu kalenteriin 1984. Nimi Saana on annettu 1900-luvun alusta lokakuuhun 2016 mennessä 4390 naiselle.
Donald Martino
Donald Martino (16. toukokuuta 1931 – 8. joulukuuta 2005) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.
Martino syntyi New Jerseyssä ja opiskeli Ernst Baconin, Roger Sessionsin, Milton Babbittin ja Luigi Dallapiccolan johdolla. Pianisti Easley Blackwood tilasi Martinolta sonaatin "Pianississimo", jonka oli määrä olla teknisesti vaativimpia kappaleita, joita oli koskaan kirjoitettu. Teos valmistui ja se on myös levytetty.
Martinolle myönnettiin vuonna 1974 Pulitzer-palkinto hänen kamarimusiikkiteoksestaan "Notturno". Säveltäjä oli laivamatkalla Antigualle, kun hän yllättäen kuoli sairaskohtaukseen 74-vuotiaana.
Jari Karttunen
Jari Heikka Karttunen (s. 25. marraskuuta 1966 Joensuu) on suomalainen tanssitaiteilija ja erityisopettaja.
Karttunen tunnetaan Pohjois-Karjalan tanssiopiston perustajana. Vuodesta 1992 vuoteen 2001 hän toimi opiston rehtorina. Vuosina 2001–2004 hän toimi tanssikoulutuksen johtajana Itä-Suomen liikuntaopistossa.
Karttunen on toiminut tanssijana Lontoossa Common Ground Dance Theatressa vuonna 1991 sekä Kööpenhaminassa Micado Danse Ensemblessä vuosina 1991–1992. Vierailuja ulkomailla tanssijana ja opettajana: Yhdysvallat, Kanada, Iso-Britannia, Venäjä, Saksa, Itävalta, Ruotsi, Tanska, Irlanti. Suomessa Karttunen on esiintynyt free-lance-tuotannoissa sekä tanssiteatteri MD:ssä, Tampereen teatterissa, Tampereen työväen teatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa. 
Karttunen on tanssinut duettoja vuodesta 1995 vuoteen 2004 yhdessä modernin tanssin äidin Riitta Vainion kanssa sekä toiminut hänen kouluttajaparinaan. Vuodesta 2001 vuoteen 2006 Karttunen on esiintynyt yhdessä taidemaalari Helena Tuuran ja muusikko-pedagogi Leena Parviaisen kanssa toteuttamissaan installaatioissa. Karttunen on jatkanut yhteistyötä Parviaisen kanssa. Heidän viimeisimmät teoksensa ovat La Dolce Vita 2006, Susi lammasten vaatteissa 2007, Katharsis 2007 sekä IloValoVoimaa Varjojen laaksossa 2009. Karttusen viimeisimmät sooloteokset: Wiesen Münchenissä sekä Küssen mit dem Bären vuonna 2006 sai ensiesityksensä Berliinissä. Vuonna 2009 sai ensiesityksensä sooloteos Triptyykki, jolla Karttunen teki Pohjois-Karjalan taidetoimikunnan hallinnoiman kiertueen syksyllä 2009.
Karttunen on esiintynyt Markku Pölösen elokuvassa "Badding" sekä televisiosarjoissa "Iltatanssit", "Asianharrastajat" ja "Benner & Benner". Karttunen on tehnyt koreografian ”Pyörätuolivalssi” joensuulaiselle tanssitaiteilija Risto Långille. Koreografiasta on tehty lyhytelokuva, joka on palkittu monilla kansainvälisillä festivaaleilla. Karttunen valmisti Risto Långille vuonna 2007 soolokoreografian nimeltä ”Fauni”.
Toiminut myös Hangon kansainvälisen tanssikesän taiteellisena johtajana vuosina 1996 ja 1997. Karttunen on toiminut Pohjois-Karjalan tanssiopiston taiteellisena neuvonantajana vuosina 2001–2010. Vuodesta 2004 lähtien Karttunen on toiminut tanssin lehtorina, kouluttajana, luennoitsijana, sairaalaklovnina ja vapaana taiteilijana. Vuonna 2004 Karttunen kehitti Kuntotanssi-konseptin, jonka ohjaajakursseja hän on pitänyt muun muassa Suomen Voimisteluliitossa ja sen jäsenseuroissa eri puolilla Suomea.
Karttunen on palkittu Joensuun kaupungin taidepalkinnolla 2003, Kalevalan Korun kulttuurisäätiön stipendillä, Pohjois-Karjalan taidetoimikunnan Kulttuuriteko-palkinnolla 2002 sekä Suomen tanssi- ja sirkustaiteilijat STST ry:n ansiomerkillä 2017.
Luottamustoimia: Joensuun kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunta, Suomen tanssitaiteilijain liitto, Helsingin seudun tanssiyhdistys, Kasvatusalan kulttuuriyhdistys.
Charles Lucien Bonaparte
Charles Lucien (Carlo) Jules Laurent Bonaparte (24. toukokuuta 1803 – 29. heinäkuuta 1859 Pariisi) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja ornitologi. Hän oli Caninon ja Musignanon prinssi.
Charles Bonaparten isä oli Lucien Bonaparte (1775–1840), Napoleon Bonaparten nuorempi veli. Hänen äitinsä oli Alexandrine de Bleschamp, Hippolyte Jouberthonin leski, tunnettu nimellä "Madame Jouberthon". Charlesilla oli 8 sisarusta sekä 4 sisarusta isän aikaisemmasta avioliitosta Christine Boyerin kanssa.
Charles Bonaparte sai koulutuksensa Italiassa. Hän avioitui Brysselissä 29. kesäkuuta 1822 serkkunsa Zénaïde Laetitia Julie Bonaparten kanssa. Perheeseen syntyi 12 lasta. He muuttivat Yhdysvaltoihin (1822–1826), missä Bonaparte päivitti Alexander Wilsonin (1766–1813) uraauurtaneen teoksen "American Ornithology", ja jonka uudistettu versio julkaistiin vuosien 1825–1833 välillä. Vuonna 1824 Bonaparte yritti saada silloin vielä melko tuntemattoman maanmiehensä John James Audubonin hyväksytyksi Philadelphian "Academy of Natural Sciences" yhdistykseen, mutta hanke kariutui Wilsonin ystävän George Ordin jyrkkään vastustukseen.
Vuoden 1826 lopulla Bonaparten perhe palasi Eurooppaan. Charles vieraili Saksassa ja Englannissa, tavaten muun muassa John Edward Grayn British Museumissa ja uudistaen tuttavuutensa Englantiin muuttaneen Audubonin kanssa. 1828 perhe asettui Roomaan, missä Bonaparte kirjoitti ja julkaisi teoksensa Italian eläimistöstä "Iconografia della Fauna Italica" vuosien 1832–1841 välillä. Hän osallistui myös politiikkaan liittyen lyhytaikaisen Rooman tasavallan (Republica Romana) perustamiseen 1849. Hän osallistui Rooman puolustamiseen, kun hänen serkkunsa Louis Napoleonin 40 000 miehen vahvuinen armeija valtasi kaupungin heinäkuussa 1849. Hän lähti Roomasta ja rantautui Marseillesiin, mutta Louis Napoleon karkotti hänet sieltä, minkä jälkeen hän matkusti Englantiin.
Englannissa Charles Bonaparte aloitti suuren työnsä kaikkien maailman lintujen luokittelemiseksi. Työtään varten hän matkusti useissa museoissa Euroopassa tutustuen lintujen nahkoihin. Lopulta hänet päästettiin myös Pariisiin, jonne hän asettui asumaan loppuelämänsä ajaksi. Ensimmäisen osan laajasta teoksestaan "Conspectus Generum Avium" hän ehti julkaista ennen kuolemaansa, toisen osan julkaisi Hermann Schlegel.
Kuusi lintulajia on nimetty hänen kunniakseen: vuoritinami ("Nothocercus bonapartei"), kuusilokki ("Larus philadelphia"), keltahuppuaratti ("Pionopsitta pyrilia"), borneonkehrääjä ("Caprimulgus concretus"), kultavatsakolibri ("Coeligena bonapartei") ja töyhtösukasseppä ("Gymnobucco bonapartei").
Bonaparte kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa pitkäkoipisirrin.
Luettelo sinfonikoista
Tämä on luettelo tunnetuista sinfonioiden säveltäjistä eli sinfonikoista.
Frauenliebe und -leben
Frauenliebe und -leben (voidaan suomentaa "Naisen rakkaus ja elämä") op. 42 on Robert Schumannin säveltämä laulusarja. Tekstit ovat Adelbert von Chamisson tuotantoa. Sarjassa kuvaillaan erään naisen tunnemaailmaa ensirakkaudesta avioliiton kautta miehen kuolemaan.
Schumann sävelsi laulusarjan vuonna 1840. Laulujen otsikot ovat:
Pohjois-Karjalan Ammattiopisto Valtimo
Pohjois-Karjalan ammattiopisto Valtimo on ammattioppilaitos Valtimon kirkonkylällä Valtimon kunnassa Pohjois-Karjalan maakunnassa. Opiston alana on metsätalous. Oppilaitos kouluttaa metsäkoneenkuljettajia ja harvesterinkuljettajia. Aikaisemmin koulun nimi oli Valtimon metsäkonekoulu. Oppilaitos on osa Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymää.
Metsäkoneenkuljettajan tutkinnon suuntautumisvaihtoehdot:
Opiskelu on käytännönläheistä. Työssäoppimisjaksoilla saa jo opiskeluaikana tuntuman oikeaan työelämään. Oppilaitos tarjoaa opiskelijoiden käyttöön laajan ja ajanmukaisen metsäkone- ja simulaattori-valikoiman. Koululla on myös simulaattoreita puutavara-auton kuljetukseen. Koululle tuli uusi Valmet-simulaattori syksyllä 2006, ja vuonna 2016 koululle tuli uusi Komatsu-simulaattori. Simulaattorissa on muun muassa kolmen videoprojektorin muodostama kuva, joka visualisoi ympäröivän keinomaailman ajajalle kolmelta eri suunnalta eli edestä ja sivuilta.
Kaikki kolmevuotiset tutkinnot tuottavat opinnot päättävälle yleisen jatkokoulutuskelpoisuuden.
Ponsse-asentajakoulutuksessa erikoistutaan Ponsse-metsäkoneasentajaksi.
Metsäkoneenkuljettajan ammattitutkinnon ohessa voi opiskella kaksoistutkintona myös ylioppilastutkinnon Nurmeksen lukiossa. Kaksoistutkinnon voi suorittaa noin neljässä vuodessa.
Michael Wittmann
Michael Wittmann (s. 22. huhtikuuta 1914 Vogelthal, Saksa – 8. elokuuta 1944 Cintheaux’n läheisyydessä Ranskassa) oli saksalainen toisen maailmansodan kuuluisin panssarivaunun johtaja. Sotilasarvoltaan hän oli SS-Hauptsturmführer (kapteeni).
Wittmann kuului 1. SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitleriin ja aloitti sodan SS-Unterscharführerin (alikersantin) arvoisena panssariauton johtajana Puolan sotaretkellä syksyllä 1939. Wittmann otti osaa myös Ranskan sotaretkeen keväällä 1940, ja seuraavan vuoden keväällä Kreikan valtaukseen, jossa sai 2. luokan Rautaristin.
Operaatio Barbarossan alussa hän toimi menestyksekkäästi Sturmgeschütz III -rynnäkkötykin johtajana, tuhoten lukuisia neuvostopanssareita, ja ansaitsi 1. luokan Rautaristin. Wittmann kävi upseerikoulun vuoden 1942 lopulla ja ylennettiin SS-Untersturmführeriksi (vänrikiksi) joulukuussa 1942. Vuoden 1943 alussa Wittmann siirtyi Leibstandarten 1. SS-panssarirykmentin 13. raskaaseen panssarivaunukomppaniaan, joka oli varustettu raskailla Tiger-panssarivaunuilla. Hän toimi komppaniassaan panssarivaunujoukkueen johtajana, ottaen osaa muun muassa Kurskin suurtaisteluun heinäkuussa 1943. Wittmann saavutti miehistöineen suurta menestystä taistelukentällä; vuoden 1944 tammikuussa hänet ylennettiin SS-Obersturmführeriksi (luutnantiksi) ja palkittiin Rautaristin ritariristillä, Wittmannin tuhottua 66 vihollisen vaunua. Hieman myöhemmin hän sai tammenlehvät Ritariristiinsä 88 tuhotun panssarin jälkeen.
Vuoden 1944 alkupuolella Leibstandarten Tiger-komppania lakkautettiin ja suuri osa komppanian miehistöstä, Wittmann mukaan lukien, siirtyi perustettavaan 101. raskaaseen SS-panssarivaunupataljoonaan, jossa hän toimi 2. komppanian päällikkönä. 
Wittmann otti pataljoonansa mukana osaa Normandian maihinnousurintaman taisteluihin kesällä 1944.
Hänen uransa huipentui 13. kesäkuuta 1944 Villers-Bocagen kylässä brittiläiseen 7. panssaridivisioonaan kuuluneen 22. panssariprikaatin marssirivistön tuhoamiseen. Wittmann hyökkäsi ainoastaan yhdellä vaunulla marssirivistön kimppuun, tuhoten 14 brittien taisteluvaunua, 15 miehistönkuljetusvaunua ja kaksi panssarintorjuntatykkiä 15 minuutissa. Tästä saavutuksesta hän sai ylennyksen SS-Hauptsturmführeriksi (kapteeniksi) ja miekat Ritariristiinsä.
Viimeiseen taisteluunsa Wittmann lähti Cintheaux’n suunnalla Normandian rintamalla 8. elokuuta 1944. Wittmann otti osaa vastahyökkäykseen useampaa liittoutuneiden panssaridivisioonaa vastaan, tuhoten muutamia vihollisen vaunuja. Wittmann kuitenkin kaatui miehistöineen kun Sherman Firefly -panssari sai osuman Wittmannin vaunuun. Osuma sytytti Wittmannin vaunun ammusvaraston ja seurannut räjähdys lennätti vaunun tornin irti. Ennen tätä taistelua hän oli tuhonnut 138 panssaria, joten vaikka tarkkaa lukua ei tiedetäkään, lienee Wittmann, viimeinen taistelunsa mukaan lukien, tuhonnut hieman yli 140 panssarivaunua.
Gilmar
Gylmar dos Santos Neves (22. elokuuta 1930 Santos, São Paulo – 25. elokuuta 2013 São Paulo), pelaajanimeltään Gilmar, oli brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi uransa aikana muun muassa Brasilian jalkapallomaajoukkueessa ja Santosissa. Gilmar aloitti uransa Jabaquarassa, mutta siirtyi pian, vuonna 1951 Corinthiansiin. Maajoukkueessa hän pelasi vuosien 1958, 1962 ja 1966 maailmanmestaruuskilpailuissa ja voitti kahdessa ensin mainitussa maailmanmestaruuden.
Gilmar kuoli sydäninfarktiin São Paulossa 25. elokuuta 2013, 83-vuotiaana.
Viisivuotissuunnitelma
Viisivuotissuunnitelma on termi, jota monet valtiososialistiset maat (Neuvostoliitto, Kiina, Jugoslavia, Saksan demokraattinen tasavalta, Romania) ja muun muassa Intia, Pakistan, Nepal ja Korean demokraattinen kansantasavalta, Malesia, Argentiina, Saudi-Arabia, Iran ja Oman ovat käyttäneet tai käyttävät kansantalouden suunnitteluun.
Myös Euroopan unionissa tehdään edelleen viisivuotissuunnitelmia.
Viisivuotissuunnitelmat kuuluivat muun muassa Neuvostoliiton ja Saksan demokraattisen tasavallan hallinnoimismetodeihin. Suunnitelmissa asetettiin tavoitemäärät maataloudelle, teolliselle tuotannolle ja investoinneille, työllistämiselle, terveydenhuollolle, tietoliikenteelle jne. viiden vuoden jaksoiksi. Niitä on kritisoitu samoin perustein kuin suunnitelmataloutta yleisesti.
Neuvostoliiton ensimmäinen viisivuotissuunnitelma laadittiin Josif Stalinin määräyksestä ajalle 1928–1933. Tämän jälkeen aina Neuvosto­liiton hajoamiseen saakka uusi viisi­vuotis­suunnitelma tuli yleensä voimaan joka viides vuosi. Kolmatta viisi­vuotis­suunnitelmaa, joka koski aikaa 1938–1942, ei kuitenkaan voitu toteuttaa enää sen jälkeen, kun Saksa hyökkäsi Neuvosto­liittoon 1941. Tämän vuoksi neljäs viisi­vuotis­suunnitelma tuli voimaan vasta vuoden 1946 alussa.
Kuudes viisi­vuotis­suunnitelma laadittiin ajalle 1956–1960. Sitä ei kuitenkaan toteutettu enää vuoden 1957 jälkeen, koska käytettävissä ei ollut tarpeeksi resursseja. Sen tilalle laadittiin poikkeavasti seitsenvuotissuunnitelma ajalle 1959–1965. Kahdeksas suunnitelma tehtiin jälleen viideksi vuodeksi 1966–1970, ja tämän jälkeen uusi suunnitelma tuli voimaan jälleen joka viides vuosi. Viimeiseksi jäänyt, kahdestoista viisivuotissuunnitelma laadittiin vuosiksi 1986–1990.
Napa-alue
Napa-alueilla tarkoitetaan Maan maantieteellisiä napoja ympäröiviä alueita. Napa-alueiden keskuksina ovat pohjois- ja etelänapa. Etelänapaa ympäröi Etelämanner, pohjoisnapaa Pohjoinen jäämeri, joka on tosin enimmäkseen ympärivuotisen jään peitossa. Etelämannerta peittää mannerjäätikkö.
Pohjoista napa-aluetta kutsutaan usein arktiseksi alueeksi tai vain Arktikseksi ja eteläistä Antarktikseksi. Antarktiksen rajaksi määritellään usein 60. eteläinen leveyspiiri tai siihen käsitetään kuuluvan vain Etelämanner. Arktiselle alueelle on useita määritelmiä: joskus rajaksi määritellään pohjoinen napapiiri, joskus 60. pohjoinen leveyspiiri tai metsänraja.
Maan pyörähdysakselin kallistuskulma on syynä siihen, että napa-alueet ovat muita maapallon alueita kylmempiä. Napa-alueille saapuva auringonsäteily joutuu kulkemaan ilmakehässä pidemmän matkan ennen pääsyä maan pinnalle ja se leviää laajemmalle alueelle kuin päiväntasaajalla. Vuotuinen vaihtelu päivän pituudessa on suuri: talvella kaamosaikaan aurinko ei nouse lainkaan, kesällä se paistaa ympäri vuorokauden. Lisäksi jäällä ja lumella on korkea albedo eli ne heijastavat suuren osan auringonsäteilystä takaisin.
Napa-alueiden ilmastoa luonnehtivat äärimmäisen kylmät lämpötilat ja pienet sademäärät. Sadanta on vähäistä siksi, että kylmä ilma ei voi sisältää yhtä paljon vesihöyryä kuin lämmin. Maailman kylmin lämpötila −89,2 °C on mitattu Etelämantereella, Vostokin tukikohdassa. Nykyään napa-alueet ovat lämpenemässä, todennäköisesti ihmisen aiheuttaman ilmaston lämpenemisen vuoksi. Ilmaston lämpeneminen pienentää erityisesti pohjoisen merijään peittävyyttä.
Maan maantieteellisten napojen lähellä sijaitsevat myös magneettiset navat. Aurinkotuulen hiukkasten törmääminen Maan ilmakehään lähellä magneettisia napoja aiheuttaa revontulet.
Aurinkokunnan muiden planeettojen ja kuiden napa-alueilla on myös kiinnostavia piirteitä. Maan Kuun napa-alueilla arvellaan olevan vesijäätä kraattereissa, joihin suora auringonvalo ei koskaan osu. Marsin napa-alueet ovat hiilidioksidijään ja vesijään peitossa. Uranuksen pyörähdysakselin poikkeuksellinen kallistuskulma puolestaan aiheuttaa sen, että Uranuksen vuosikymmeniä kestävän vuoden aikana molemmat navat osoittavat vuorotellen suoraan Aurinkoon.
Nurmeksen evankelinen opisto
Nurmeksen evankelinen opisto on ollut kansanopisto, jonka toiminta alkoi 1942. Opistotoiminta lakkasi 2005. Opisto tunnettiin myös nimellä Lipinlahden kansanopisto. Sen rakennukset sijaitsevat Nurmeksen Lipinlahdessa, Pielisen rannalla, Pohjois-Karjalassa. Vuoteen 1994 saakka se oli itsenäinen opisto mutta siirtyi vuoden 1995 alusta Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen SLEY:n omistukseen.
Opiston toiminta alkoi 1942 itsenäisenä kansanopistona Nurmeksen Seudun Evankelisen Kansanopiston Kannatusyhdistys ry:n omistamana. Kaikkiaan kahdestatoista evankelisesta opistosta Nurmes oli järjestyksessä kuudes. Opiston synnyinkoti oli Haikolan tila aittarakennuksineen. Haikola aittarakennuksineen pyritään säilyttämään Nurmeksen evankelisen opiston ystävät ry:n omistuksessa. Vuonna 1950 valmistui uusi kansanopistotoimintaa varten suunniteltu opistorakennus. Vuonna 1971 ukkosmyrsky tuhosi 1950 valmistuneen opistorakennuksen. Toiminta jatkui "evakossa" tyhjäksi jääneellä Kuokkasenrannan kansakoululla. Uudet tilat Kohtavaaraan valmistuivat syksyksi 1973. Vuonna 1994 kannatusyhdistys luopui opiston ylläpidosta ja lahjoitti opistokiinteistön Suomen Luterilaiselle Evankeliumiyhdistykselle.
Opisto toimi vuodet 1995–2005 osana Suomen Luterilaisen Evankeliumisyhdistyksen SLEY:n ylläpitämää Karkun evankelista kansanopistoa. Nurmeksen evankelisen opiston toiminta päättyi 31. joulukuuta 2005.
Sen jälkeen opistotilojen toiminta siirtyi entisen kannatusyhdistyksen muodostaman Nurmeksen evankelisen opiston ystävat ry:n vastuulle. Yhdistys alkoi ylläpitää NEO-opiston nimellä toimintaa vuoden 2006 alusta, mutta toiminta jäi lyhyeksi. Keväällä 2007 opiston tilat pantiin alkuperäistä Haikolaa lukuun ottamatta myyntiin. Ystävät ry. on käynnistänyt hankkeen Haikolan kehittämiseksi pienimuotoiseen juhla- ja kurssitoimintaan sekä "Haikolan aitat ja majatalo" -majoitustoimintaan.
Opiston viereisellä Kohtavaaralla on näköalapaikka, jolta on hienot näkymät opistolle ja Pieliselle. Sinne vie opistolta 700 metriä pitkä jyrkästi nouseva kiertoreitti "Toivon polku".
Kohtavaaran rautatieasema on aivan opiston lähellä; kiskobussit pysähtyvät asemalla.
Walk This Way
"Walk This Way" on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Aerosmithin kappale, joka julkaistiin alun perin toisena singlenä vuoden 1975 albumilta "Toys in the Attic". Sen kirjoittivat Joe Perry ja Steven Tyler, ja se nousi korkeimmillaan sijalle kymmenen Billboard Hot 100 -listalla. Single julkaistiin uudelleen vuonna 1986 yhtyeen Run-D.M.C. kanssa ja molemmat yhtyeet voittivat sillä Soul Train Music Award for Best Rap -palkinnon vuonna 1987.
Brittiläiset tyttöbändit Sugababes ja Girls Aloud tekivät kappaleesta cover-version vuoden 2007 Comic Relief -singleksi. Musiikkivideossa vierailevat julkisuuden henkilöt Davina McCall, Lily Cole, Ewen Macintosh, Jocelyn Jee Esien, Ruby Wax, Graham Norton, Stephen Mangan ja Natalie Cassidy.
Danjonin asteikko
Danjonin asteikko on kuunpimennyksen aikana Kuun kirkkautta mittaava viisiportainen asteikko. Asteikko on nimetty ranskalaisen tähtitieteilijän André Danjonin (1890 – 1967) mukaan. Danjonin asteita merkitään kirjaimella L ja niiden kuvaukset ovat
Danjonin asteikko määräytyy siis täysin subjektiivisesti ja eri määrittäjät saattavat saada toisistaan hivenen poikkeavia arvoja. Myös Kuun kiekon eri osat saattavat vastata eri astetta.
Gabriel Milito
Gabriel Alejandro Milito (s. 7. syyskuuta 1980 Bernal, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edusti Argentiinan pääsarjassa Independienten joukkuetta ja pelasi myös Espanjassa. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hänen vanhempi veljensä Diego Milito oli myös huipputason jalkapalloilija.
Milito aloitti ammattilaisuransa argentiinalaisesta Club Atlético Independientestä. Siellä hän pelasi vuodet 1997–2003. Hänen veljensä Diego Milito pelasi myös silloin Argentiinassa, Independienten paikallisvastustaja Racing Clubin riveissä, ja täten he joutuivat pelaamaan toisiaan vastaan.
Vuonna 2003 hän oli lähellä siirtoa Real Madridiin, mutta espanjalaisseura perui sen lääkärintarkastuksen jälkeen, todeten että Milito ei ole toipunut täysin polvivaivoistaan. Samana vuonna kuitenkin Real Zaragoza ilmoitti olevansa kiinnostun Militosta, ja oltuaan Espanjassa, hän päätti tehdä sopimuksen Zaragozan kanssa. Diego Milito oli siirtynyt jo aikaisemmin Zaragozaan, täten he pääsivät pelaamaan ensimmäistä kertaa ammattilaisurillaan samaan joukkueeseen.
10. heinäkuuta 2007 Zaragoza hyväksyi Barcelonan tekemän 20,5 miljoonan euron tarjouksen Militosta ja 19. heinäkuuta hän siirtyi Barcelonan riveihin, läpäistyään lääkärintarkastuksen. Hän teki joukkueen kanssa nelivuotisen sopimuksen. Milito teki ensiesiintymisensä Barcelonassa 2. syyskuuta 2007 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Barcelona-uran ensimmäinen maali syntyi reilu kaksi kuukautta myöhemmin ottelussa Recreativo de Huelvaa vastaan.
Toukokuussa 2008 Milito kärsi vakavan polvivamman, jonka seurauksena hänen uransa kääntyi laskuun. Vamma piti hänet poissa pelikentiltä koko kauden 2008–2009, paluu kilpaotteluihin onnistui vasta 5. tammikuuta 2010, lähes kaksi vuotta loukkaantumisen jälkeen. Milito pelasi kevätkaudella n. puolet otteluista ja auttoi Barcelonan toiseen perättäiseen Espanjan mestaruuteen.
Kausi 2010–2011 oli Militolle jälleen vaikea. Hän kärsi loukkaantumisista, eikä luottoa juuri herunut silloinkaan kun mies oli pelikunnossa. Barça-uran toisen ja viimeiseksi jääneen maalin hän teki 11. marraskuuta cup-ottelussa AD Ceutaa vastaan. Milito kärsi pohjevamman 30. huhtikuuta ottelussa Real Sociedadia vastaan, joka piti hänet sivussa loppukauden. Kauden päätteeksi Milito pääsi juhlimaan Barcelonan kanssa tuplaa joukkueen voitettua sekä Espanjan mestaruuden että Mestarien liigan.
4. elokuuta 2011 FC Barcelona ilmoitti sivullaan, että Milito on purkanut sopimuksensa katalonialaisseuran kanssa ja siirtyy ilmaisella siirrolla kasvattajaseuraansa Independienteen, joka pelaa Argentiinan pääsarjassa Milito ehti pelata FC Barcelonan paidassa 75 ottelua - Lähdin Independientestä kahdeksan vuotta sitten ja olen aina haaveillut paluusta, Milito kertoi. Militon Barcelona-sopimuksesta oli vuosi jäljellä.
Milito kuului Argentiinan maajoukkueeseen vuodesta 2000 lähtien. Hän oli mukana vuoden Maanosaliittojen cupissa 2005, MM-kilpailuissa 2006 pelaten vain jatkopaikan kannalta merkityksettömässä alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan sekä vuosien 2007 ja 2011 Copa Américassa.
Okarausku
Okarausku ("Raja clavata") on itäisen Atlantin rauskukalalaji. Sitä tavataan etupäässä Euroopan ja Afrikan rannikoilla.
Okarausku viihtyy tavallisesti melko syvällä ja hiekkapohjalla. Ravinto koostuu pääasiassa nilviäisistä ja kaloista. Kyseessä on Skandinavian ja Yhdistyneen kuningaskunnan yleisin rauskulaji. Ihmiselle okarausku on vaaraton.
Pisimmillään okarausku voi olla noin 120 cm ja painavimmillaan jopa 18 kg. Laji on ovipaarinen eli sen munat kehittyvät munakoteloissa emon ulkopuolella.
Okarausku on tätä nykyä silmälläpidettävä laji. Kantaa ei siis voi pitää elinvoimaisena muttei vaarantuneenakaan. Laji on viime vuosikymmeninä selvästi vähentynyt etenkin pohjoisemman Euroopan vesillä.
MacBook Pro
MacBook Pro on Applen valmistamien ammattikäyttöön tarkoitettujen kannettavien tietokoneiden mallisto, joka julkistettiin 10. tammikuuta 2006. Useille Applen tuotejulkistuksille tyypillisesti malli tuli ennakkomyyntiin heti julkistuksen jälkeen ja toimitukset asiakkaille alkoivat noin kuukautta myöhemmin 14. helmikuuta.
MacBook Pro korvasi aiemman PowerPC-suorittimilla varustetun PowerBook-malliston ja oli ensimmäinen kannettava Macintosh-tietokone, jossa käytettiin Intelin Core Duo ja Core 2 Duo -suorittimia. Intel-suorittimien lisäksi MacBook Pro -mallistossa esiteltiin ensimmäistä kertaa toinenkin merkittävä parannus, MagSafe-virtaliitin joka korvattiin USB-C liitännällä Late 2016 malleissa. Macbook Pro on saatavissa joko 13,3-, 15-tuumaisella näytöllä. Macbook Pro päivitettiin viimeksi 27. lokakuuta 2016.
Loppuvuoden MacBook Prot uudistuivat vain sisäisesti. Uusissa MacBook Proissa oli paremmat prosessorit edelliseen malliin verrattuna ja näytönohjaimia oli myös päivitetty.
Kesäkuussa 2012 Apple päivitti MacBook Pro mallistoa. Koneisiin päivitettiin uudet Ivy Bridge- sarjan Intel Core i7- sarjan prosessorit sekä USB 3 tasoiset USB liitännät.
Lisäksi Apple esitteli uuden MacBook Pro Retinan, jossa on uusi huipputerävä Retina-näyttö ja ”All-flash architecture” (Ei liikkuvia osia tuulettimen lisäksi). Uudistuksessa 17” MacBook Pro poistui mallistosta.
Lokakuussa 2016 Apple päivitti MacBook Pro mallistonsa ulkonäköä ensimmäiseen kertaan sitten vuoden 2012. Koneisiin päivitettiin Intelin Skylake sarjan Dual-Core (13-tuumainen) ja Quad-core (15-tuumainen) prosessorit, nopeampaa LPDDR3 muistia (2133 MHz), huippunopeaa SSD tallennustilaa ja Polaris arkkitehtuurin Radeon Pro näytönohjaimet (15-tuumainen). Koneen teknisten tietojen lisäksi Apple muutti koneen muotoilua, lisäsi OLED kosketuslevyn FN-painikkeiden tilalle ja paransi näytön kirkkautta että värientoistokykyä. Tämän lisäksi Apple lisäsi ”Space Gray” värivaihtoehdon hopeisen lisäksi. Apple myös poisti normaalikokoiset USB portit sekä SD-korttipaikan että HDMI-portin ja korvasi ne kahdella Thunderbolt 3/USB-C portilla (13-Tuumainen, ei Touch Baria), 4 Thunderbolt 3/USB-C portilla (15-ja 13-tuumaiset mallit Touch Barilla).
13-tuumaiset vakiomallit (ei Touch Baria)
13-tuumaiset vakiomallit (Touch Bar):
15-tuumaiset vakiomallit:
Guayana
Guayana on geologinen kilpi Amazon- ja Orinocojokien välissä Etelä-Amerikassa. Prekambriselta ajalta peräisin oleva kilpialue on noin kahden miljardin vuoden ikäinen ja yksi maailman vanhimmista. Kooltaan se on 1,7 miljoonaa neliökilometriä ja se käsittää Guyanan, Surinamen, Ranskan Guayanan sekä osia Brasiliasta, Kolumbiasta ja Venezuelasta.
Atlantin rannikolla on alavaa rämealuetta, ja alueen keskiosissa kohoaa keskimäärin 300–900 metrin korkuinen Guayanan ylänkö. Ylängöllä on useita vuorijonoja ja ainutlaatuisia "tepui"-nimellä kutsuttuja pöytävuoria, tunnetuimpana Roraima. Pöytävuorien jyrkillä reunoilla sijaitsevat eräät maailman korkeimmista vesiputouksista, kuten Angelin putoukset (979 m). Guayanan kasvillisuus on pääosin trooppista sademetsää; alueella sijaitsevat maailman suurimmat koskemattomat sademetsäalueet. Rannikolla ja länsiosissa on myös savanneja. Asutus on hyvin harvaa.
Irene Dunne
Irene Dunne (oik. Irene Marie Dunn, 20. joulukuuta 1898, Louisville, Kentucky - 4. syyskuuta 1990 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli suosittu etenkin 1930- ja 1940-luvuilla. Hänen viimeinen elokuvansa ilmestyi vuonna 1952, mutta hän näytteli aika ajoin televisiossa aina vuoteen 1962 asti. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa 6440 Hollywood Blvd.
Barrie
Barrie on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Simcoejärven rannalla noin 100 kilometriä Torontosta pohjoiseen. Vuonna 2011 Barrien väkiluku oli 166 634 ja esikaupunkeineen 257 993. Se on Kanadan nopeimmin kasvava asutuskeskus. Väestöstä 47 % on protestantteja ja 28 % katolisia.
Barriessa sataa lunta keskimäärin 238 cm talven aikana, joten se on Kanadan lumisimpia paikkakuntia ja tarjoaa monia mahdollisuuksia talviurheiluun. Kaupunki sijaitsee valtatieden risteyksessä, ja sitä pidetään ”porttina Kanadan mökkeilyalueelle”. Monet Barrien asukkaista käyvät töissä Torontossa tai sen pohjoisissa esikaupungeissa.
Pisa (Nilsiä ja Juankoski)
Pisa on vaara ja näköalapaikka Pohjois-Savossa Kuopiossa entisten Nilsiän ja Juankosken kaupunkien rajalla. Pisan alue on valtakunnallisesti arvokas maisema-alue. Alueella on jylhää ja varsin koskemattomana säilynyttä järvisuomalaista vaaramaisemaa. Pisa ja melkoinen osa läheisten järvien rannoista kuuluvat Natura 2000 -suojelualueverkostoon.
Pisan vuori hallitsee aluetta. Sen korkeus on 270,6 metriä. Koska vaara oli tunnettu ja siirtymätön maamerkki, sen laelle hakattiin Täyssinän rauhan 1595 rajamerkki kiveen. Komeiden ja jylhien maisemiensa vuoksi Pisa on ollut kautta aikojen merkittävä nähtävyys ja retkeilykohde. Pisalle perustettiin jo vuonna 1963 puolentoista hehtaarin suuruinen rauhoitettu suojelualue. Vuonna 1993 perustettiin 280 hehtaarin laajuinen Metsähallituksen hallinnoima Pisan luonnonsuojelualue. Alueella on opastetut polkureitit ja näkötorni, josta avautuvat kauniit näkymät koillissavolaiseen järvi- ja maalaismaisemaan.
Pisa mainitaan myös Kalevalassa. Joukahainen sanoo eepoksen kolmannessa runossa, kilpalaulukohtauksessa: "”Tieän puut Pisan mäellä, hongat Hornan kalliolla: pitkät on puut Pisan mäellä, hongat Hornan kalliolla.”"
Blackstonen kaava
Blackstonen kaava on rikosoikeudessa käytetty periaate, joka kuuluu: "On parempi, että kymmenen syyllistä pääsee vapaaksi kuin että yksi syytön joutuu kärsimään".
Kaava on nimetty englantilaisen lakimiehen William Blackstonen (1723–1780) mukaan, vaikka itse periaate on kuitenkin huomattavasti vanhempi.
Mikael Fortelius
Hannu Lennart Mikael Fortelius (s. ) on evoluutiopaleontologian professori Helsingin yliopistossa. Hän on tutkinut muun muassa Euraasian maanisäkkäiden ja mannerympäristöjen kehitystä neogeenikaudella, kasvinsyöjänisäkkäiden ekomorfologiaa ja nisäkäshampaan yksilönkehitystä.
Fortelius kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 (Vasa svenska lyceum). Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1979, lisensiaatiksi vuonna 1981 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1986. Vuosina 1986–1996 hän toimi Helsingin yliopistossa eläintieteellisen paleontologian dosenttina.
Hän toimi amanuenssina Helsingin yliopiston Geologian laitoksella vuosina 1979–1991, jona aikana vuosina 1982–1984 Suomen Akatemian tutkimusapulaisena vieraillen University College Londonissa 1983–1984. Hän oli intendentti Luonnontieteellisessä keskusmuseossa 1992–2003, tosin toimi vuosina 1993–1996 Suomen Akatemian vanhempana tutkijana ja 1996–2003 Helsingin yliopiston ekologisen paleontologian professorina. Vuodesta 2004 lähtien hän on ollut evoluutiopaleontologian (geologian) professori.
Fortelius on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1996 ja valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2005.
Kitchener
Kitchener [ˈkɪ.tʃə.nɝ] (alun perin "Berlin" Berliinin mukaan) on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Kaupungin väkiluku on noin 219 000 ja sitä ympäröivällä metropolialueella, johon kuuluvat myös Waterloon ja Cambridgen kaupungit, elää yli 500 000 ihmistä (2006).
Kitchener on rakennettu maalle, jonka Britannian kuningas myönsi irokeeseille vuonna 1784 kiitokseksi näiden avusta Yhdysvaltain vapaussodassa. Intiaanit myivät osan maasta eläkkeellä olevalle lojalistikenraalille. Syrjäinen seutu houkutti sinne mennoniittejä Pennsylvaniasta, minkä vuoksi huomattava osa kaupungin väestöstä on edelleen saksalaista sukujuurta.
Kaupungin nimi oli alun perin Berlin, mutta se muutettiin Kitcheneriksi vuonna 1916 ensimmäisen maailmansodan aiheuttamien antisaksalaisten mielialojen vuoksi. Uusi nimi oli peräisin Britannian sotaministeri Herbert Kitcheneriltä.