hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suomen presidentinvaali 1943
Suomen kuudennen presidentinvaalin voitti valitsijamiesten suorittamalla ensimmäisellä äänestyskierroksella Kansallisen Edistyspuolueen ehdokas, tasavallan presidentti Risto Ryti, jonka ainoana vastaehdokkaana oli kansanhuoltoministeri, vuorineuvos Väinö Kotilainen.
Risto Ryti halusi jatkaa presidenttinä ulkopoliittisista syistä, mutta halusi tulla valituksi valitsijamiesmenettelyllä. Rytin uudelleenvalinta hänen poikkeusoloissa joulukuussa 1940 alkaneen virkakautensa päättyessä ei kuitenkaan ollut itsestään selvä. Marsalkka Mannerheim sai kannatusta erityisesti Maalaisliiton piirissä ja taustalla oli pyrkimys kaventaa maaseutuväestöä tiukoin ottein kohdelleen valtiovarainministeri Väinö Tannerin vaikutusvaltaa. Vielä vaalipäivän aamuna Mannerheimin takana näytti olevan valitsijamiesten niukka enemmistö. Mannerheim itse kieltäytyi kuitenkin ehdokkuudesta juuri ennen vaalitoimitusta, koska hänen vaatimaansa ehdotonta varmuutta valituksi tulemisesta ei pystytty takaamaan.
Sodan vuoksi vaaleja ei pidetty normaalissa järjestyksessä, vaan säädettiin poikkeuslaki, jonka nojalla vaalin toimittavat vuonna 1937 valitut valitsijamiehet. Lisäksi tällöin valitun presidentin toimikausi olisi saman lain mukaan kestänyt vain kaksi vuotta eli vuoteen 1945 – todellisuudessa se kuitenkin päättyi jo ennen sitä.
Suomen presidentinvaali 1946
Suomen presidentinvaali jouduttiin järjestämään ennenaikaisesti vuonna 1946, koska tasavallan presidentti Gustaf Mannerheim oli ilmoittanut eroavansa huonon terveytensä vuoksi (ja varmistuttuaan, ettei joutunut tuomittavaksi sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä). Hänen seuraajakseen valittiin Kokoomuspuolueen ehdokas, pääministeri Juho Kusti Paasikivi.
Ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1919 presidentinvaalin suoritti eduskunta. Vuonna 1939 julistetun sotatilan takia vaaleja ei katsottu voitavan pitää normaalissa järjestyksessä, vaan säädettiin poikkeuslaki, jonka nojalla vaalin toimitti eduskunta. Lisäksi saman lain mukaan tällöin valitun presidentin toimikausi ulottui vain 1944 alkaneen kauden loppuun eli vuoteen 1950.
Eduskunta suoritti presidentin vaalin 9. maaliskuuta 1946. J. K. Paasikivi sai 159 ääntä ja valittiin uudeksi presidentiksi jo ensimmäisellä kierroksella.
Vaalin tulosta pidettiin selvänä jo etukäteen. Äänestyksestä oli poissa 15 kansanedustajaa kuudesta eri puolueesta. Ståhlberg oli edistyspuolueen eduskuntaryhmän enemmistön ehdokas vähemmistön kannattaessa Paasikiveä.
Paasikivi antoi presidentinvakuutuksensa eduskunnassa 11. maaliskuuta 1946.
Suomen presidentinvaali 1950
Suomen presidentinvaalin 1950 voitti tasavallan presidenttinä vuodesta 1946 alkaen toiminut kokoomuspuolueen J. K. Paasikivi. Paasikiveä tukivat lisäksi muun muassa RKP, edistyspuolue ja SDP. Valitsijamiesten vaalit käytiin 15.–16. tammikuuta ja presidentti valittiin 15. helmikuuta. Edelliset normaalissa järjestyksessä pidetyt presidentinvaalit olivat olleet vuonna 1937.
Ennen vaalia oli kaavailtu myös J. K. Paasikiven virkakauden jatkamista poikkeuslailla, mihin Paasikivi oli itsekin halukas. Hanketta ajoivat etenkin SDP ja Kokoomus. Puolueiden väliset neuvottelut poikkeuslaista etenivät lopulta niin pitkälle, että Paasikiven jatkovalintaan tarvittavasta 5/6 enemmistöstä puuttui vain viisi kansanedustajaa. Kun tähän ei kuitenkaan päästy, poikkeuslaki haudattiin. Paasikivelle lähettämässään kirjeessä presidentti K. J. Ståhlberg tuomitsi poikkeuslain jyrkin sanoin: ""Jos Suomen kansa ei jaksa eikä viitsi kerran kuudessa vuodessa valita itselleen valtionpäämiestä, ei se toden totta ansaitse itsenäistä kansanvaltaista valtiota."" Aivan vuoden 1949 lopulla Neuvostoliiton kirjailijaliiton lehti "Literaturnaja gazeta" hyökkäsi Paasikiven ehdokkuutta vastaan, millä ei kuitenkaan ollut vaikutusta vaaliin. Vuoden 1949 viimeisenä päivänä Neuvostoliiton apulaisulkoministeri Andrei Gromyko jätti Suomen Moskovan-suurlähettiläälle Cay Sundströmille nootin, jossa väitettiin Suomen piilottelevan yli kolmeasataa Neuvostoliiton saksalaista, sotarikollisiksi katsottua henkilöä.
SDP ei nimennyt vaaleihin omaa ehdokasta, mutta antoi ymmärtää tukevansa Paasikiven uudelleenvalintaa. SDP:n vahvimman miehen Väinö Tannerin ollessa syrjässä politiikasta puolueen vetovoimaisin ehdokas olisi ollut pääministeri K.-A. Fagerholm, jolla ei kuitenkaan ollut puoluetta johtaneen ns. asevelisiiven kannatusta, koska nämä katsoivat hänen myötäilleen sodan jälkeen liiaksi kansandemokraatteja. Maalaisliiton ehdokkaana oli eduskunnan puhemies Urho Kekkonen ja SKDL:n pääjohtaja Mauno Pekkala.
1920- ja 1930-luvuilla pidetyissä presidentinvaaleissa oli ollut käytäntönä, että presidenttiehdokas itse ei avoimesti osallistunut vaalikamppailuun. Maalaisliiton järjestösihteerin Arvo Korsimon organisoima, Suomessa ennen näkemätön amerikkalaistyylinen vaalikampanja valtavine puhekiertueineen markkinoi kainostelematta Urho Kekkosta tulevaisuuden miehenä ja Paasikiven työn jatkajana, mikä ärsytti ja suorastaan raivostutti Kekkosen vastustajia. Muun muassa kokoomuksen "Uusi Suomi" kirjoitti marraskuussa 1949: ""Ei sitä tosin ole laissa kielletty, mutta ei lakeihin ole sisällytetty kaikkea muutakaan, minkä katsotaan kuuluvan ainakin näillä leveys- ja pituusasteilla hyviin tapoihin.""
Historioitsija Jukka Tarkan mukaan presidentinvaalin tulos oli kolmella tavalla merkittävä: suomalaiset eivät taipuneet Moskovan painostuksen edessä, Paasikivi jatkoi presidenttinä ja Urho Kekkoselle vaali oli kenraaliharjoitus tosikoitosta eli seuraavaa presidentinvaalia varten.
Äänestysaktiivisuus oli 63,8 prosenttia, 6 prosenttiyksikköä enemmän kuin edellisissä valitsijamiesten vaaleissa 1937.
Incheon
Incheon (, hanja 仁川) on maakuntajaon ulkopuolinen metropolikaupunki Etelä-Korean luoteisrannikolla Keltaisenmeren rannalla. Se sijaitsee lähellä Pohjois-Korean rajaa pääkaupunki Soulin länsipuolella ja on osa Soulin metropolialuetta. Kaupunki rajautuu Soulin lisäksi Gyeonggin maakuntaan. Incheon on yksi maan tärkeimmistä satamakaupungeista ja talouskeskuksista. Sen asukasluku on 2 622 928 (vuonna 2010) ja pinta-ala 955,00 neliökilometriä, joten se on asukasluvultaan maan kolmanneksi suurin kaupunki Soulin ja Busanin jälkeen.
Incheonista tehtiin metropolikaupunki vuonna 1995. Se on Incheonin sataman ja kansainvälisen lentoaseman vuoksi tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungin kehittämisessä tärkeän osan on saanut Incheonin vapaa talousalue (IFEZ eli ”Incheon Free Economic Zone”), joka perustettiin vuonna 2003 ja johon kuuluvat sataman ja lentoaseman lisäksi Songdon uusi kansainvälinen business- ja tietotekniikkakaupunki, Yeongjeongin logistiikka- ja matkailualue sekä Cheongnan kaupunginosa. Kaupunki sijaitsee vain muutaman kymmenen kilometrin päässä Soulista, ja Incheonin metro onkin yhteydessä Soulin metroon. Incheoniin kuuluu kaupungin ydinalueen lisäksi lukuisia saaria, joista osa sijaitsee aivan Pohjois-Korean rannikolla; suurin niistä on Ganghwa kaupungin luoteispuolella.
Incheonissa järjestettiin vuoden 2014 Aasian kisat.
Incheonilla on neljätoista sisarkaupunkia ympäri maailmaa:
Taiyuan
Taiyuan (, pinyin: Tàiyuán) on Shanxin maakunnan pääkaupunki Kiinassa. Kaupungin pinta-ala on 6 959 neliökilometriä ja väkiluku noin 4,2 miljoonaa (vuonna 2010).
Taiyuan sijaitsee hedelmällisessä Fenjoen laaksossa. Kaupunkia ympäröivät Taihangvuoret idästä ja Lüliangvuoret lännestä.
Taiyuanissa on lämmin ja mantereinen ilmasto. Vuoden keskilämpötila on 9,3 astetta. Kesät Taiyuanissa ovat kuumia, sateisia ja kosteita. Talvet puolestaan kylmiä ja kuivia. Heinäkuu on lämpimin kuukausi, ja keskilämpötila silloin on 24 astetta. Tammikuun keskilämpötila on –6 astetta. Keväät ovat tuulisia, ja silloin kaupunkiin saattaa iskeä myös hiekkamyrskyjä.
Taiyuan perustettiin noin vuonna 500 eaa., jolloin sen nimi oli Jinyang. Se oli Jin- ja Zhao-valtioiden merkittävä kaupunki. Qinin vallattua 331 Zhoun ja monia muita Kiinan valtioita Jinyangista tuli oman hallintoalueensa pääkaupunki. Itäisen Han-dynastian aikana (25–220 jaa.) se oli Bingin provinssin pääkaupunki. Se kasvoi selvästi 500-luvulla, ja siitä tuli myös buddhalaisuuden keskus.
Tang-dynastian perustajat olivat kotoisin Jinyangista, ja siitä tulikin dynastian aikana pohjoinen pääkaupunki ja merkittävä sotilastukikohta. Tangin kaaduttua Song-dynastia yhdisti Kiinan jälleen 960. Jinyang kuitenkin vastusti uutta dynastiaa, ja se tuhoutui vuoden 979 taisteluissa. Uusi kaupunki perustettiin 982 Fenjoen varrelle lähelle vanhaa kaupunkia.
Jinyang raunioitui jälleen pahoin vuoden 1125 taisteluissa, mikä pysäytti kaupungin kehityksen useiksi vuosisadoiksi. Ming-dynastian alkuvaiheissa 1300-luvulla kaupungille annettiin uusi nimi, Taiyuan Fu. Koska kaupunki sijaitsi strategisesti tärkeällä paikalla, sen puolustusjärjestelmästä pidettiin koko ajan huolta ja kaupunginmuurit rakennettiin uudelleen 1568.
Taiyuan kehittyi taloudelliseksi keskukseksi, ja se oli 1800-luvulla Kiinan pankkimaailman merkittävimpiä kaupunkeja. Länsimaisen pankkijärjestelmän kotiuduttua maahan ja Shanghain noustua maan talouskeskukseksi Taiyuan ajautui rappiolle. Taiyuanin merkitys kasvoi uudestaan, kun sieltä rakennettiin 1907 junayhteys Shijiazhuangiin.
Kiinan tasavallan perustamisen jälkeen 1912 Taiyuan nimettiin Yangquksi, jona se tunnettiin vuoteen 1927. Se oli 1913–1948 sotaherra Yan Xishanin alaisuudessa. Japanilaiset onnistuivat 1943 valtaamaan kaupungin, mutta Yan sai sen takaisin 1947. Kommunistit valtasivat sen Yanilta seuraavana vuonna.
Kommunistihallinto kehitti 1950-luvulla kaupunkia merkittäväksi teollisuuskeskukseksi, ja kaupunki levisi Fenjoen rantoja pitkin. Erityisesti rauta- ja terästeollisuus alkoi kukoistaa paikallisten hiilivarojen ansiosta. Vuosisadan loppupuolella elektroniikkateollisuutta alettiin myös kehittää.
Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan kuuteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja kolmeen piirikuntaan.
Atom (tiedostomuoto)
Atom on XML-kieleen pohjaava standardi verkkosyötteille ja tiedon syndikoinnille sekä HTTP-protokollaan pohjautuva ohjelmointirajapinnan kuvaava standardi blogien päivittämiselle.
Atom-standardin kehitys alkoi vuonna 2003, kun kehittäjät kokivat RSS-standardin, tai standardin puutteen, aiheuttavan ongelmia. Toisaalta blogien päivittämiseen oli olemassa useitakin standardeja. Standardien yhdistelmää kutsuttiin aluksi useilla eri työnimillä kuten Pie, Echo ja Necho.
Standardin versio 0.2 julkaistiin heinäkuussa 2003 ja versio 0.3 joulukuussa 2003. Tämän jälkeen projekti annettiin IETF:n hallintaan virallisen standardoinnin tekemiseksi. Atompub Working Group perustettiin kesäkuussa 2004, ja heinäkuussa 2005 Atom saavutti ”standardiehdotuksen” aseman version 1.0 julkaisemisen myötä. Atom 1.0:n kuvaava RFC-dokumentti, RFC 4287, julkaistiin joulukuussa 2005.
Atom-tiedoston alussa ovat otsikkotiedot, jonka pakollisia osia ovat syötteen tunniste (esimerkissä käytetään GUID-muotoista tunnistetta), nimi ja otsikko sekä ajankohta, jolloin syöte on päivitetty (ISO 8601 -standardin mukaisessa muodossa) ja linkki syötteeseen itseensä. Lisäksi otsikkotiedoissa voi olla mukana muun muassa tekijä ja linkki varsinaiseen verkkosivuun.
Varsinainen sisältö koostuu codice_1-elementtien sisältämistä artikkelitiedoista.
Tenhola
Tenhola () on Uudellamaalla sijaitseva kaksikielinen Suomen entinen kunta ja vanha kirkkopitäjä.
Tenholan asukasluku on noin 2 400 (2012). Tenholan keskiaikainen harmaakivikirkko on rakennettu 1400-luvun lopulla. Pääosa Bromarvin kuntaa liitettiin Tenholaan 1977. Samalla kuitenkin Tenholaan kuulunut Lappohja liitettiin Hankoon. Tenhola liitettiin Tammisaaren kaupunkiin vuonna 1993. Vuodesta 2009 lähtien se on kuulunut Raaseporin kaupunkiin. Tenholan naapurikunnat olivat Hanko, Kisko, Perniö, Pohja, Särkisalo ja Tammisaari.
Tenholan keskiaikainen kirkko rakennettiin todennäköisesti noin vuosina 1460–1480. Sisäseiniä koristavat lukuisat vaakunat, ja pilarien seinämaalaukset ovat peräisin 1600-luvulta. Kellotapuli, jonka rakentamisvuotta ei tiedetä, peruskorjattiin vuonna 1762. Maineikas hedelmänviljelijä Albert Henrik de la Chapelle perusti Lindön puutarhan Lindön kartanoon. Muita kartanoita ovat Fastarby, Karsby, Olsböle, Prästkulla ja Vestankärr.
Vuonna 1960 kunnassa oli 481 suomenkielistä asukasta. Nykyään Tenholan asukkaista noin 80 prosenttia on ruotsinkielisiä ja noin 20 prosenttia suomenkielisiä.
Nimi on ilmeisesti alkuaankin suomenkielinen "Tenhola", vaikka kirjallisia esiintymiä on vasta 1800-luvulta. Ruotsinkielinen "Tenala" on keskiajalla syntynyt äänteellinen mukaelma. Tenhola-nimi esiintyy Suomessa yli 60 talon tai kylän nimenä. Siihen sisältynee esihistoriallinen henkilönnimi "Tenhoi", joka kertoo pakanuuden ajan taikavoimasta, lumouksesta ja loitsumahdista. Alueella on asunut rautakaudella 500-800-luvuilla karjaa hoitavaa ja maata viljelevää suomalaista väestöä ainakin neljässä paikassa, nykyisten Germundbyn, Grindin, Bonäsin ja Fastarbyn alueella. Tenholan asukkailla on ollut myös muinaislinna nykyisessä Bönasholmenissa, joka on ollut aiemmin järven ainoa saari.
Alaspää, Berg, Björknäs, Bodal, Bondböle, Bonäs, Dahl, Degergård, Dotterböle, Fastarby, Finby, Finby-Gränd, Frankböle, Germundby, Gretarby, Grind, Grop, Gundby, Gennarby, Hangist, Harparskog, Holm, Hulta, Hylta, Hällsby, Härjentaka, Högböle, Hölklöt, Ingvallsby, Jordansby, Kallby, Karsby, Kelkkala (Kälkala), Kesuböle, Koski, Kotkaranta, Koverhaara (Koverhar), Krokby, Kuivasto (Kvigos), Kulla, Kyrkbacka, Lappohja (Lappvik), Lindsby, Lindö, Lunkböle, Mail, Malarby, Mälsarby, Olsböle, Ovanmalm, Pappila (Prästgården), Parkkala (Barkala), Perskomböle, Prästkulla, Pölkå, Romby, Rådsby, Rörsby, Sattala, Seuko, Siggby, Sillböle, Skallböle, Skarsböle, Skinnarby, Skogby, Skogsböle, Skäggböle, Smedsede, Spjutsböle, Stocksböle, Svedja, Svedjekulla, Svenskby, Trollshovda, Tronsböle, Undermalm, Vikby, Vimonböle, Västankärr, Ytterpölko
Tenholan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla rosolli, suutarinlohi, silakkalaatikko ja hiillostetut suolasilakat.
Konkreettinen musiikki
Konkreettinen musiikki () on erilaisista ympäristöstä nauhoitetuista äänistä koostettua elektronista musiikkia. Se on vastakohta perinteiselle sävellykselle ("Musique abstraite", abstrakti musiikki), sillä teosta työstettäessä äänet nauhoitetaan ennen sävellystyötä. Ensimmäisen kerran konkreettista musiikkia esitettiin 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa teknologisen kehityksen, erityisesti parempien mikrofonien ja kelanauhureiden, innoittamana.
Pariisilainen radiotoimittaja Pierre Schaeffer loi eräät varhaisimmista konkreettisen musiikin teoksista, kuten "Étude aux chemis de fer", "Étude au piano I" ja "Étude auz casseroles". Teosten sävellystyössä nauhoitettuja ääniä nopeutettiin, loopattiin ja soitettiin väärään suuntaan. Äänilähteinä teoksissa käytettiin junaa, pianoa ja keittiötarvikkeita. Schaeffer teki myös yhteistyötä toisen konkreettisen musiikin pioneerin, Pierre Henryn kanssa. He loivat muun muassa teoksen "Symphonie pour un homme seul" ("Yksinäisen miehen sinfonia").
Konkreettista musiikkia yhdisteltiin synteettiseen elektroniseen musiikkiin Edgar Varèsen teoksessa "Poème électronique", joka soitettiin Brysselin maailmannäyttelyssä 1958 neljänsadan tarkoin asetellun kaiuttimen kautta Iannis Xenakisin suunnittelemassa erikoispaviljongissa.
1950-luvun jälkeen muut elektronisen musiikin tyylilajit valtasivat konkreettisen musiikin alaa, vaikka sen vaikutus näkyi vielä The Beatlesin ja Pink Floydin kaltaisten yhtyeiden musiikissa. Miles Davisin klassikkoalbumit 1960-luvun lopulla hyödynsivät konkreettista sävellystapaa, mutta eivät olleet aikanaan arvostettuja. 1980- ja 1990-lukujen aikana perinteinen ja uudentyylinen konkreettinen musiikki lähtivät uuteen nousuun. Digitaalista samplaamista ruvettiin hyödyntämään perinteisten kelanauhurien sijaan, ja monet modernin elektronisen musiikin artistit ottivat vaikutteita konkreettisen musiikin sävellystekniikasta omiin työskentelytapoihinsa.
EPS-eristelevy
EPS-eristelevy () (myös "styrox-levy") on lämmöneristeenä käytettävä polystyreenistä valmistettu rakennusmuovituote, jota käytetään lämmöneristeinä. EPS-materiaalin hyvä lämmöneristävyys ja suuri puristuskestävyys mahdollistavat sen laajan ja monipuolisen käytön.
Styrox on EPS-tuotteille yleisesti vakiintunut kutsumanimi vanhan markkinoilta jo poistuneen tuotemerkin mukaan, mutta nimityksen käyttö dokumentaatioissa ei ole ainakaan virallisissa yhteyksissä hyvien rakentamistapojen mukaista.
EPS-tuotteet ovat 100 %:sti kierrätettävissä. EPS-rouhetta voidaan käyttää uusien EPS-tuotteiden valmistuksessa.
Eristelevyjen lisäksi muita EPS:stä valmistettavia tuotteita ovat putki- ja laite-eristeet, perustusjärjestelmät, lämpöharkot, anturamuotit, askelääneneristeet, sandwich-elementtien eristeet, kellukkeet ja laituriponttonit sekä muotokappaleet.
Édouard Branly
Édouard-Eugène-Désiré Branly (kirjoitetaan myös Branley) (23. lokakuuta 1844 – 24. maaliskuuta 1940) oli ranskalainen fyysikko. Branly on eräs radion varhaisista kehittäjistä. Hän oli ensimmäinen, joka käytti metallijauhetta ilmaisemaan sähkömagneettista kenttää.
Branly syntyi Amiensissa, Ranskassa. Hän kävi St Quentinin koulua ja aloitti matematiikan opinnot Napoleonkoulussa (nykyinen Henry IV:n yliopisto). Valmistuttuaan luokkansa priimuksena 1868 hänelle tarjottiin paikkaa Bourgesin yliopistosta. Bourgesissa ei kuitenkaan ollut riittävästi mahdollisuuksia tutkimustyölle, joten Branly siirtyi Pariisiin. 5. helmikuuta 1874 hänestä tuli La Sorbonnen laboratorion johtaja. Puolitoista vuotta myöhemmin Branly kutsuttiin Pariisin katolisen yliopiston fysiikan laitoksen professoriksi.
Branly tutki sähkön ominaisuuksia paitsi teoreettisesti, myös rakentamalla kojeita. Langattoman viestinnän alkukehityksessä oli vaikeutena fysikaalisten teorioiden, laitteiden kehittämisen ja kaupallisten sovellusten välinen kuilu. Branly muodosti yhteyden monimutkaisten matemaattisten kaavojen, keksintöjen ja tulosten levittämisen välillä. Radion kehitykselle Branlyn suurin saavutus oli metallijauheen sähkönjohtavuudesta tehty havainto, jossa jauheen vastus muuttuu pieneksi sen joutuessaan sähkökenttään. 1890 Branly rakensi havainnon perusteella laitteen, joka myöhemmin sai nimen kohereeri. Kohereeria käytettiin radion tutkimuksessa seuraavat 15 vuotta, kunnes elektroniputki syrjäytti sen. Branly kehitti kohereeria monien muiden tutkijoiden ohella vielä 1900-luvulla.
Sähkömagneettisen säteilyn tutkimisen lisäksi Branly tutki sähköterapiaa. Hän etsi yhteyksiä lääketieteen ja fysiikan välillä ja esitti malleja ihmisen hermojen rakenteesta.
Kumoon
Kumoon on suomalainen freeware-peli, jossa tehtävänä on liikkua kananpojalla sekä kaataa kuutioita kolmiulotteisessa ympäristössä ampumalla niitä revolverilla, haulikolla ja kranaatinheittimellä. Pelin on kehittänyt Mikko ”Mayoneez” Oksalahti. Musiikit ovat säveltäneet Santeri ”Sinza” Pilli ja Tuomas ”Fantazia” Raninen.
Peli julkaistiin Assembly'05 -demopartyilla, jossa se voitti pelinkehityskilpailun.
Mullah
Mullah tai mullá tai molla (arab. ja pers. ملا, turkk. "Molla") on šiialaisessa islamissa alimman tason uskonoppinut. Periaatteessa mullahin pitäisi olla opiskellut Koraania, islamin perinteitä (hadith) ja islamilaista lakia (fiqh). Mullahit johtavat moskeijoissa rukouksia, suorittavat uskonnollisia seremonioita. Lisäksi mullahit saattavat opettaa islamilaisessa koulussa (madrassa).
Mullahia käytetään yleensä šiialaisista oppineista. Sunnilaisuudessa vastaava oppinut on imaami.
Imaami
Imaami (arab "imām" 'johtaja, esikuva') on islamilainen uskonoppinut ja hengellinen johtaja. Termiä käytetään Koraanissa useasti, kun viitataan johtajiin tai Abrahamiin. Imaami johtaa esimerkiksi perjantairukousta sekä tulkitsee ja opettaa Koraania.
Sunnalaisuudessa imaami on vastuussa paikallisyhteisössä tehtävistä uskonnollisista toimituksista. Šiialaisuudessa imaami on armoitettu ja hän voi antaa uutta jumalallista ilmoitusta. Islamilaisissa valtioissa imaamit ovat johtoasemissa myös poliittisesti, koska he pystyvät tulkitsemaan ja säätämään lakeja.
Erään šiialaisuuden haaran, kaksitoistašiialaisuuden, mukaan kahdestoista imaami, Muhammadin jälkeläinen Alin ja Fatiman kautta, meni henkimuodossa kätköön ja palaa ajan lopussa mahdina palauttamaan oikeudenmukaisuuden maan päälle. Ajatollah Ruhollah Khomeinin tulkinnan mukaan tällä välin johtajina pitäisi toimia oppineiden faqihien imaamin edustajana. Khomeini toimi tässä asemassa kuolemaansa saakka.
Imaamin virka-asu koostuu koko vartalon mittaisesta kaavusta, jota nimetään cübbeksi, sekä päähineestä mikä on nimeltään sarik. Useimmissa maissa imaamin päähineeseen kiedotaan 2, 3, 6 tai jopa 12 metriä pitkä kangas, joka ilmentää imaamin arvo-asemaa muslimiyhteisössä. Mitä suurempi sarik on, sitä korkea-arvoisemmasta imaamista on kyse. Tämä hierarkinen käytäntö oli varsin yleinen etenkin Osmanien valtakunnan aikana ja se onkin säilynyt osittain jopa tähän päivään saakka.
Ksylometatsoliini
Ksylometatsoliini on nenän limakalvon hoitoon käytettävä lääke, joka supistaa paikallisesti limakalvon verisuonia. Rakenteeltaan ksylometatsoliini on sympatomimeettisesti vaikuttava imidatsolijohdos. Lääkettä on saatavilla nenäsumutteena ja nenätippoina. Ksylometatsoliinia myydään kauppanimillä Nasolin, Naso-Ratiopharm ja Otrivin.
Ksylometatsoliini supistaa nenän limakalvon pieniä verisuonia, jolloin niistä pääsee tihkumaan vähemmän nestettä ulos, nenän tukkoisuus vähenee ja hengittäminen nenän kautta helpottuu. Ksylometatsoliini muistuttaa molekyylirakenteeltaan adrenaliinia, ja sitoutuu sen kanssa samoihin reseptoreihin eli α-adrenergisiin reseptoreihin. Vaikutus alkaa 5–10 minuutin kuluttua lääkkeen otosta ja kestää noin 6-8 tuntia.
Ksylometatsoliinia käytetään nenän tukkoisuuden vähentämiseen. Flunssan oireiden hoidon lisäksi sitä voi käyttää myös aero-otiitin eli lentämisen yhteydessä ilmenevän korvakivun ehkäisyyn ja hoitoon. Ksylometatsoliinia voi ostaa apteekista ilman lääkärin määräystä.
Ksylometatsoliini aiheuttaa vain harvoissa tapauksissa haittavaikutuksia, joita ovat esimerkiksi nenän limakalvon kirvely ja kuivuminen, päänsärky ja pahoinvointi. Lääkettä ei suositella kuitenkaan käytettäväksi itsehoidossa aikuisilla yli 10 päivää eikä alle 10-vuotiailla lapsilla yli 5 päivää. Liian pitkän käytön jälkeen saattaa esiintyä käänteinen vaikutus, eli limakalvojen verisuonet turpoavat ja liman eritys lisääntyy entisestään. Ahdaskulmaglaukoomaa sairastavien henkilöiden ei tulisi käyttää ksylometatsoliinia. Ksylometatsoliinin käytössä on myös makuongelma; se maistuu erittäin pahalta, joten varsinkin pienten lasten voi olla vaikea käyttää nenätippoja tai nenäsumutetta nenän ja suun välisen yhteyden vuoksi (aine kulkeutuu nenästä suuhun ja voi aiheuttaa jopa yökkäystä pahan makunsa vuoksi).
Sinkitys
Sinkitys on metallin päällystämistä korroosiolta suojaavalla sinkkikerroksella. Sinkitysmenetelminä on yleisesti käytössä sähkösinkitys (elektrolyyttinen pinnoitus) ja kuumasinkitys (kastaminen sulaan sinkkimetalliin). Sinkityksen korroosiolta suojaava vaikutus perustuu sinkin metalliseen epäjalouteen eli voimakkaaseen taipumukseen hapettua. Sinkin suojaava vaikutus on riippuvainen kerroksen paksuudesta, koska sinkki kuluu suojatessaan jalompaa, pinnoitettua ainetta.
Sinkillä on hyvä kestävyys normaaleissa manner- ja meri-ilmastoissa, mutta se syöpyy nopeasti happamissa ilmastoissa, joita esiintyy teollisuusseuduilla tai saastuneiden kaupunkien ympärillä. Näihin ympäristöihin sopii paremmin alumiini- tai alumiini–sinkkipinnoitus.
Sinkitys vaatii hyvän pohjapuhdistuksen, johon käytetään esimerkiksi 10-prosenttista suolahappoa. Varsinkin öljyt ja rasvat heikentävät sinkin tarttuvuutta, mikä heikentää suojausta. Sinkillä on tapana kuroa pienet aukot umpeen, riippuen kerroksen paksuudesta.
Sähkösinkitys tarkoittaa metallisen kappaleen sähköavusteista päällystämistä sinkkikerroksella, jonka vahvuus on tavallisesti 8–12 µm, joskin kerrosvahvuus voi olla jopa 30 µm. Päällystäminen tapahtuu elektrolyysialtaassa useiden puhdistus- ja käsittelyvaiheiden jälkeen. Pinnoitus ei täytä koloja tai epätasaisuuksia, joten pinnan esikäsittelyyn tulee panostaa, jos halutaan kiiltävä kaunis pinta. Lopullisen pinnan korroosiokestävyys on hyvä ja suorassa suhteessa pinnoitteen paksuuteen. Sähkösinkittyä tuotetta sanotaan myös galvanoiduksi johtuen menetelmässä käytettävästä galvaanisesta parista.
Sähkösinkityksen jälkeen kappaleen pinta yleensä passivoidaan sinkin hapettumisen hidastamiseksi. Vastasinkityn pinnan hapettuessa siihen muodostuu nopeasti ns. valkoruostetta. Passivointimenetelmät perustuvat nykyään yleensä 3-arvoisen kromin ja lisäaineiden käyttöön. Passivointikylvyssä reaktiotuotteista muodostuu pintaan suojaava, noin yhden mikrometrin vahvuinen kromaattikalvo. Käytettäessä 6-arvoista kromia saadaan pinnasta oliivinvihreä ja erittäin korroosionkestävä, mutta pinnoite sisältää karsinogeenistä 6-arvoista kromia. Toisinaan "passivointia" käytetään synonyyminä koko sähkösinkitysprosessille.
Kuumasinkitys tarkoittaa metallin upottamista sulaan, noin 450 °C:n lämpöiseen sinkkikylpyyn, jossa teräs ja sinkki reagoivat keskenään. Kuumasinkityksessä muodostuu sähkösinkitystä paksumpi sinkkikerros, jonka paksuus on tyypillisesti 60–150 mikrometriä. Teräksen ja sinkin välisestä reaktiosta riippuen voi pinnoite olla hopeanhohtoinen ja kiiltävä (ohuemmat kerrokset) tai tummanharmaa ja matta (paksummat kerrokset). Pinnoite ei ole aivan tasainen tai tasavärinen, vaan siinä on kidekuvioita. Kuumasinkityksessä tulee pitää huoli siitä, että sinkki pääsee teräsrakenteen kaikkiin koloihin ja myös sieltä pois. Kuumasinkitettävään rakenteeseen tehdään tarvittaessa aukkoja sinkin esteettömän kulun varmistamiseksi.
Suomen presidentinvaali 1988
Suomen presidentinvaali 1988 järjestettiin 31. tammikuuta ja 1. helmikuuta. Tuolloin oli ensi kertaa mahdollisuus valita tasavallan presidentti suoralla kansanvaalilla.Mauno Koivisto sai yli puolet kaikista annetuista äänistä kahdeksassa vaalipiirissä viidestätoista. Ahvenanmaalla Koiviston kannatus oli peräti 75,1 prosenttia. Paavo Väyrynen voitti Koiviston Oulun ja Lapin vaalipiireissä.
Koska kukaan ehdokas ei saanut tarvittavaa yksinkertaista enemmistöä – yli 50 % äänistä –, valinta siirtyi samanaikaisesti valittujen 301 valitsijamiehen kokoukselle eli käytännössä presidentinvaalissa tarvittiin toinen kierros.
Valitsijamiesjärjestelmää oli varsinkin edellisen, presidentinvaalin 1982 yhteydessä kritisoitu erityisesti sen vuoksi, että valitsijamiehillä oli mahdollisuus äänestää "mustaa hevosta". Suomen hallitusmuotoa (1919–2000) olikin muutettu vuonna 1987 niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan virallisia, ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Näin "mustan hevosen" mahdollisuutta ei enää ollut vaalissa 1988 ja samalla presidentin valitsijamiehet valittiin viimeisen kerran. Äänestäjillä oli käytössään kaksi vaalilippua, joista valkoisella äänestettiin presidenttiehdokasta ja ruskealla valitsijamiesehdokasta. Professori Risto Sänkiahon mukaan presidentinvaalin muuttumista luonteeltaan henkilövaaliksi osoitti selvästi se, että valitsijamiesten vaalikampanja jäi täysin presidenttiehdokkaiden kampanjoinnin varjoon eivätkä valitsijamiehet tosiasiassa käyneet juuri minkäänlaista vaalikamppailua. Lisäksi vaalissa äänioikeuttaan käyttäneistä noin neljä prosenttia äänesti vain presidenttiehdokasta eikä lainkaan valitsijamiesehdokasta.
Valitsijamiehet kokoontuivat 15. helmikuuta eduskuntaan, jossa kokousta johti yksi presidenttiehdokkaista, pääministeri Harri Holkeri. Kokouksen sihteerinä toimi eduskunnan pääsihteeri Erkki Ketola. Aiempien eli 1982 valitsijamiesvaalien tapaan valitsijamiehiä oli valittu 301, jotta tasatulosta ei voisi syntyä ratkaisevassa kolmannessa äänestyksessä. Valitsijamiehet saattoivat kuitenkin äänestää tyhjää, joten tasatulos oli itse asiassa yhä mahdollinen myös ratkaisevassa äänestyksessä - näin ei kuitenkaan tapahtunut.
Toisella kierroksella enemmistö Kokoomuksen valitsijamiehistä kannatti Koivistoa.
Mauno Koiviston toinen, jälkimmäinen toimikausi alkoi 1. maaliskuuta 1988.
Anthony Horowitz
Anthony Horowitz (s. 5. toukokuuta 1956) on brittiläinen kirjailija ja tv-käsikirjoittaja. Hän on tehnyt kirjojen lisäksi myös käsikirjoituksia televisiolle, muun muassa sarjoihin "Midsomerin murhat", " Foylen sota" ja "Hercule Poirot", joita on esitetty Suomessa TV1:llä.
Hänen ensimmäinen romaaninsa "Enter Frederick K. Bower" ilmestyi hänen ollessaan 23-vuotias. Horowitzin vuonna 2000 aloittama nuortenkirjasarja teinivakooja Alex Riderista on hänen menestynein luomuksensa. Sarjan kolmas osa "Luurankosaari" voitti vuonna 2003 lasten ja nuorten itsensä äänestämän Red House Children’s Awardin. Ensimmäisen Alex Rider -romaanin "Stormbreaker" pohjalta on tehty myös elokuva vuonna 2006.
Englannin kirjakauppiaiden yhdistys valitsi Anthony Horowitzin vuoden 2007 kirjailijaksi, kun Horowitzin kirjoja oli myyty neljän vuoden aikana yli 3 miljoonaa kappaletta.
Horowitzilla on kaksi aikuista poikaa, ja hän on naimisissa TV-tuottaja Jill Greenin kanssa.
PSI
PSI tai psi voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Iain Dowie
Iain Dowie (s. 9. tammikuuta 1965) on pohjoisirlantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen huippupelaaja.
Seurajoukkueurallaan hyökkääjänä pelannut romuluiseksikin mainittu Dowie pelasi muun muassa Luton Townissa, West Ham Unitedissa, Southamptonissa, Queens Park Rangersissa ja Crystal Palacessa. Vaikka Dowie oli syntynyt Englannissa, hän sai edustaa maajoukkuetasolla Pohjois-Irlantia. Perusteena tälle oli, että hänen isänsä oli syntynyt Belfastissa. Hän pelasi kaikkiaan 59 maaottelua ja teki niissä 12 maalia.
Valmennusuransa alussa Dowie kipparoi talousvauikeuksista kärsineen Oldhamin kakkosdivisioonan pudotuspeleihin. Kesken kauden 2003–2004 hän siirtyi 1. divisioonassa keskikastin huonommalle puolelle jämähtäneen Palacen peräsimeen. Hän kuitenkin nosti joukkueen neljän kuukauden aikana kuudenneksi, mikä tarkoitti pudotuspelipaikkaa Valioliigan karsinnoissa. Pudotuspeleissä Dowien johdattama intomielinen joukkue raivasi tieltään Sunderlandin sekä West Hamin ja lunasti näin paikkansa Valioliigassa.
Yhden Valioliigakauden jälkeen Crystal Palace putosi takaisin alemmalle sarjatasolle, 1. divisioonan korvanneeseen Mestaruussarjaan. Kesällä 2006 Dowie siirtyi Valioliigan Charltoniin, mistä hän sai saman vuoden marraskuussa potkut heikosti sujuneen alkukauden jälkeen. 19. helmikuuta 2007 hänet nimitettiin Coventry Cityn manageriksi.
Dowie erotettiin tehtävästään 11. helmikuuta 2008. Syyksi ilmoitettiin erimielisyydet seuran kehittämisestä Coventry Cityn uuden johdon kanssa. Valmennustehtäviin Dowie palasi kuitenkin jo huhtikuussa, kun Englannin mestaruussarjaseura Queens Park Rangers palkkasi Dowien uudeksi päävalmentajakseen.
F1-pomojen Flavio Briatoren ja Bernie Ecclestone tukemana nousua kohti Englannin Valioliigaa havitellut QPR tarjosi lopulta liian kovan haasteen Dowielle. Kausi 2008/09 alkoi seurajohdon odotuksia kehnommin ja lokakuussa 2008 Dowie sai potkut Queens Park Rangersin oltua 12 kierroksen jälkeen yhdeksäntenä Englannin mestaruussarjassa.
Dowie palasi huhtikuussa 2009 valmennustehtäviin, kun hän aloitti työt Alan Shearerin apulaisvalmentajana putoamiskurimuksessa olevan Newcastle Unitedissa. Hän toimi tehtävässä kauden loppuun.
16. maaliskuuta 2010 uutisoitiin, että Dowie olisi Valioliigassa putoamiskamppailuun ajautuneen Hull Cityn ykkösehdokas uudeksi päävalmentajaksi. Seuraavana päivänä Hull ilmoitti, että Dowie korvaa joukkueen valmentajana pari päivää aiemmin potkut saaneen Phil Brownin. Hull oli Dowien tullessa valmentajaksi sarjassa toiseksi viimeisenä kolmen pisteen päässä suoran säilyjen paikasta, kun kautta oli yhdeksän peliä jäljellä. Dowie ei onnistunut pelastamaan Hullia putoamiselta ja kauden jälkeen hänet korvattiin Nigel Pearsonilla.
Ilúvatar
Eru (Yksi) eli Ilúvatar (Kaiken Isä) on J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa vaikuttava ylijumala.
Tolkien kuvaa "Silmarillioniin" sisältyvässä "Ainulindalëssa", kuinka Ilúvatar luo alussa ainurin, henkiolennot, eräänlaiset puolijumalat tai enkelit. Ilúvatar opettaa ainurin laulamaan ja antaa heille sävelaiheet, joista he kutovat sävellyksen, Ainurin Soiton. Sen pohjalta Ilúvatar luo näyn maailmasta ja tekee sen olevaiseksi. Ilúvatar luo myös haltiat ja ihmiset, joten heitä kutsutaan nimellä Ilúvatarin lapset ("Eruhini"). Ainurin Soiton synnyttämä maailma on tarkoitettu heidän asuinsijakseen.
Kääpiöt ovat Erun "adoptoimia", koska Aulë loi heidät, mutta Eru antoi heille elämän. "Ainur" loivat myöhemmin kasvit ja eläimet, kun Eru oli vapauttanut ainurin musiikin kappaleet.
Eru Ilúvatarilla on suuri osa "Silmarillionissa", mutta häntä ei mainita muissa Tolkienin teoksissa, kuten "Hobitti eli sinne ja takaisin" ja "Taru sormusten herrasta". Huolellisella tarkastelulla hänet voidaan kuitenkin löytää vaikuttavana mahtina kaiken taustalla kuten myös "ainur".
Laiton taistelija
Laiton taistelija on sotatoimiin osallistuva henkilö, joka ei täytä laillisen taistelijan määritelmää. Määritelmään kuuluu asepuku tai näkyvä tunnus ja avoin aseen kantaminen joukossa, jolla on vastuullinen johtaja. Geneven sopimus ei määrittele laitonta taistelijaa, eikä laitonta taistelijaa ole myöskään määritelty missään muussa kansainvälisessä sopimuksessa. Laiton taistelija loukkaa kansainvälistä humanitaarista oikeutta, joka velvoittaa sotilaat erottautumaan siivileistä. Geneven sopimusten mukaan sotavankeja on vain kansainvälisissä konflikteissa, joissa molemmat sodan osapuolet ovat valtiollinen armeija. Tämän vuoksi laittomat taistelijat eivät voi saada sotavangin asemaa. Laittomasti sotatoimiin osallistuvat henkilöt voidaan pidättää ja asettaa syytteeseen kansallisen lain määräysten mukaisesti. ICRC:n lainopillinen neuvonantaja Knut Dörman on katsonut, että vaikka laittomat taistelijat eivät saa sotavangin asemaa, suojaa Geneven neljäs sopimus ainakin tietyissä tilanteissa myös laittomia taistelijoita ja sen nojalla laittomia taistelijoita tulee ainakin kohdella vankeudessa inhimillisesti.
Yhdysvallat määritteli joukon Afganistanissa 2002 taistelleita talibaneja laittomiksi taistelijoiksi. Tämä mahdollisti Yhdysvaltain mukaan Geneven sopimuksen jättämisen soveltamatta heidän osaltaan.
Juopuli
Juopuli on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa Juopulinjärven lounaisrannalla. Entisen Ylikiimingin kunnan alueella sijaitsevan kylän asukasluku on noin 200.
Juopuli on pääasiallisesti vanhaa maatalousseutua, ja sen lukuisat vanhat rakennukset sekä viljelysmaat lasketaan nykyisin merkittäväksi kulttuurihistoriallisesti arvokkaaksi maisemakokonaisuudeksi. Nykyisin Juopuli on kasvava kylä.
Juopulin asutushistoriasta on tietoa vuosilta 1574–1591 alkaen, jolloin Olli Puumalaisen on mainittu asuneen Juopulinjärven rannalla. 1610-luvulla kylässä mainittiin olevan neljä taloa. Ilmeisesti tätäkin vanhempaa perua on vuoden 1555 verokirjoissa esiintyvä Olli Mikonpoika Koppelon talo.
Isojaon aikaan vuonna 1791 kylälle perustettiin kaksi uutta taloa, jotka alkoivat jakaantua useammiksi taloiksi 1800-luvun alussa. 1800-luvun puolivälin aikaan kylässä oli yhdeksän taloa ja kuusi torppaa, joista osa oli kylän ulkopuolella. Talvisotaan mennessä kylän viidestä kantatalosta muodostettiin maanmittaustoimituksin kaikkiaan 41 asuttua tilaa.
Palvelut on keskitetty Ylikiimingin taajamaan, joka sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä. Julkinen liikenne on koululaisvuoroihin sidottua linja-auto- tai tilataksiliikennettä.
Alueen perusopetuksesta vastaa Ylikiimingin koulu. Vanhalla Juopulin koululla järjestetään kyläyhdistyksen tapahtumia, kerhoja sekä Oulu-opiston kursseja. Koulun läheisyydessä sijaitsee Juopulin harjoitusravirata, jota ylläpitää Kiiminkien hevosystävät ry.
Erotuskyky
Erotuskyky tarkoittaa optisen laitteen kykyä erottaa kohteita. Optinen laite voi olla esimerkiksi kaukoputki tai mikroskooppi. Erotuskykyyn vaikuttaa itse laitteen ominaisuuksien lisäksi havaintokohteen ja laitteen välinen väliaine. Erotuskyky ilmoitetaan tavallisesti kulmayksiköissä kuten asteina, kulmaminuutteina tai kulmasekunteina.
Mikroskoopin erotuskyky määritellään pienimpänä välimatkana kahden pisteen välillä, jotka voidaan havaita tietyllä kontrastilla. Ideaalitilanteessa se riippuu vain optisista ominaisuuksista ja käytetystä valon aallonpituudesta.
Kaukoputken paras mahdollinen erotuskyky riippuu sen suurimman linssin tai peilin, objektiivin halkaisijasta. Tämä johtuu valon diffraktiosta. Käytännössä erotuskykyyn vaikuttaa ilmakehän rauhattomuus siten, että pistemäisenkin kohteen kuva pyrkii aina leviämään noin 0,5-1,0 kulmasekunnin läpimittaiseksi kiekoksi. Aktiivinen optiikka eli peilin nopea muodon muuttaminen tietokoneohjauksella ja täpläinterferometria ovat suurissa kaukoputkissa käytettyjä keinoja, joilla erotuskykyä parannetaan. Käytännössä erotuskyky tarkoittaa esimerkiksi kahden lähekkäisen tähden erottumista erillisinä. Valokuvauksessa on otettava huomioon kuvan leviäminen filmin 0,01–0,03 mm rakeiden mukaan.
Tarkin ihmisen rakentama kaukoputki on kahdesta kaukoputkesta yhdistetty interferometri VLTI, jonka tarkkuus on luokkaa 0,001 kaarisekuntia.
ZoneAlarm
ZoneAlarm on Check Point Software Technologiesin omistama tietoturvan parantamiseen tarkoitettu ohjelmisto, jonka kehitti alkujaan Zone Labs.
ZoneAlarmin ohjelmistotuoteperhe on jaettu kuuteen eri ohjelmistotuotteeseen, joista ainoastaan ZoneAlarm Internet Security Suite sisältää kaikki ohjelmistotuoteperheen ominaisuudet. ZoneAlarm-nimellä viitataan usein ZoneAlarmin yhteen ohjelmistotuotteeseen, joka on nimeltään ZoneAlarm. ZoneAlarm sisältää vain peruspalomuurin ja on ilmaisohjelma. Alla lueteltu kaikki kotiin ja kotitoimistoon suunnatut ohjelmistotuotteet:ZoneAlarmin ohjelmistotuoteperheen ominaisuuksiin kuuluu palomuuri, vakoiluohjelmien poisto, virustorjunta, käyttäjän yksityisyyden suojaus, tietokoneen langaton tietoturva sekä roskapostin ja phishing-viestien suodatus. Muita ominaisuuksia ovat muun muassa Auto-Learn, Spy Site Blocking, Game Mode, Email Security, Privacy Protection, Parental Control ja SmartDefence Advisor.
Aktiivinen optiikka
Aktiivinen optiikka on kaukoputken peilin muodon muuttamista peilin vääntymistä vastaan. Vääntymistä aiheuttaa observatorioon kohdistuva tuuli, painovoima, teleskoopin akselin vääntyminen jne.
Aktiivinen optiikka tekee mahdolliseksi kevyiden, palasista koottujen suurten peilien tekemisen. Aktiivista optiikkaa hyödyntävä peili onkin koottu ohuista kuusikulmaisista palasista. Peilin muodon muuttamista säätelee tietokone ja peilin moottoroitu tuentamekanismi, joka pitää palasten keskinäiset asennot oikeina. Aktiivista optiikkaa käytetään esimerkiksi Keck-teleskoopeissa sekä myös pohjoismaisessa optisessa teleskoopissa (NOT Nordic Optical Telescope) La Palmassa Observatorio del Roque de los Muchachossa Kanariansaarilla ja uuden teknologian teleskoopissa (NTT New Technology Telescope) La Sillan observatoriossa Chilessä.
Mosaiikkipeili
Mosaiikkipeili on kaukoputken peili, joka koostuu pienemmistä kuusikulmaisista peileistä. Niitä käytetään nykyaikaisissa suurissa peilikaukoputkissa kevytrakenteisuutensa ja säädettävyytensä vuoksi.
Mosaiikkipeilin muodon asettaminen tapahtuu moottoroidulla, jatkuvasti säätyvällä tietokoneohjatulla järjestelmällä, jolla voidaan muun muassa eliminoida kuvasta ilmakehän aiheuttamia vääristymiä.
Esimerkiksi Keck-teleskoopissa on mosaiikkipeili.
Kulmaläpimitta
Kulmaläpimitta kertoo kuinka suurena jokin esine tai kohde havaitsijalle näkyy eli näennäisen koon. Jotta todellinen koko voidaan määritellä laskennallisesti, on tiedettävä kohteen etäisyys. Yksinkertaistettuna kaukana oleva ihminen näyttää pieneltä ja lähellä oleva suurelta. Esimerkiksi kaukoputki suurentaa kohteen kulmaläpimittaa.
Mitattu tai arvioitu kulmaläpimitta ilmoitetaan kulmayksiköllä, jotka ovat aste, kaariminuutti, kaarisekunti, millikaarisekunti tai harvinaisemmin piiru.
Mitat suhteutuvat toisiinsa siten, että 1 aste on 60 kaariminuuttia tai toisin merkittynä 1° = 60′. Edelleen 1′ = 60 kaarisekuntia eli 60″.
Tähtitaivaan liikkeessä 1° liike vastaa aikana 4 minuuttia - (24 tuntia · 60 minuuttia) / 360° (täysi ympyrä) = 4 min/°.
Auringon ja Kuun kulmaläpimitta on Maasta katsottuna noin 1900 kaarisekuntia eli puoli astetta. Aurinko on 400 kertaa Kuuta suurempi ja 400 kertaa Kuuta kauempana Maasta. Hyvin kaukana olevien tähtien kulmaläpimitat ovat vastaavasti hyvin pieniä. Suoraksi ojennetun käden etusormi peittää noin puolen asteen alueen.
Kulmaläpimitta voidaan ilmoittaa esimerkiksi ilmassa, maastossa tai avaruudessa olevalle kohteelle. Kulmaläpimitta riippuu kohteen todellisesta koosta ja etäisyydestä, kaukana oleva suuri kohde voi olla kulmaläpimitaltaan samankokoinen kuin lähellä oleva pienempi kohde. Kohteen valoisuus, taustan kuviot yms. voivat aiheuttaa vääriä tulkintoja kohteen koolle josta kuuilluusio on tunnettu esimerkki luonnossa.
Kulmaläpimittaa ei tule sekoittaa kulmakorkeuteen, joka ilmoittaa kohteen, esimerkiksi Auringon, korkeuden asteina suhteessa horisonttiin.
Tietokonetyövuosi
Tietokonetyövuosi (engl. "computer-year" tai "years of computer time") on käsite, jolla kuvataan yhden tietokoneen, tai yleisemmin usean tietokoneen tekemää yhteistä työmäärää. Termiä vastaava ihmisten työmäärää arvioiva termi on henkilötyövuosi.
Termiä voidaan käyttää, kun halutaan arvioida työtä, jonka hajautettuun tietojenkäsittelyyn (engl. grid computing) perustuvaan projektiin kuuluvat tietokoneet ovat yhdessä tehneet projektin hyväksi.
"Yksi tietokonetyövuosi" voidaan määritellä siten, että se on yhden tietokoneen tekemä työmäärä, kun kone on käynnissä yhden vuoden ajan ja käyttää laskentatehonsa kokonaisuudessaan tehtävän suorittamiseen. Termin käyttöä rajoittaa kuitenkin se, että erityyppiset tietokoneet voivat olla laskentateholtaan hyvin erilaisia (vrt. kotitietokone ja supertietokone).
Termin "tietokonetyövuosi" käyttö on mielekästä silloin, kun projektiin osallistuvat tietokoneet ovat hyvin samantyyppisiä. Esimerkiksi useat hajautetun tietojenkäsittelyn projektit on suunniteltu pelkästään kotitietokoneille.
Vuonna 1999 käynnistyneen SETI@home -projektin sanotaan ylittäneen 2 miljoonan "tietokonetyövuoden" rajan (2004).
Eero Berg
Eero Edvin Berg (17. helmikuuta 1898 Kangasala – 14. heinäkuuta 1969 Karijoki) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti. Hän saavutti pronssia vuoden 1924 kesäolympialaisten 10 000 metrin juoksussa ajalla 31.43,0. Kilpailussa Ville Ritola voitti maailmanennätysajalla (30.23,2) ja Ruotsin Edvin Wide oli toinen.
Eero Berg juoksi 5 000 ja 10 000 metrin lisäksi myös 3 000 metrin esteitä; vuonna 1925 hän voitti Suomen mestaruuden ja vuonna 1926 hänellä oli matkan maailmantilaston kakkosaika toisen suomalaisen Elias Katzin jälkeen. Hän edusti Suomea kaikkien aikojen toisessa Ranska-maaottelussa vuonna 1923 ja kaikkien aikojen ensimmäisessä Ruotsi-maaottelussa vuonna 1925. Seuratasolla hän edusti Tampereen Pyrintöä.
Berg asui vuosina 1929–1931 Brasiliassa.
Grandi
Grandi on Valion valmistama pillimehu. Se tuli markkinoille vuonna 1970.
Grandi-pakkauksissa on hahmo nimeltä Kari Grandi, jota on kutsuttu nimellä "kaikkien janoisten sankari" ja joka liikkuu erilaisilla kulkuneuvoilla. Mainoksissa hahmoa ovat esittäneet Eeki Mantere ja Sami Kojonen.
Grandin makuja ovat muun muassa mansikka, appelsiini, vadelma, päärynä ja appelsiini-kola.
Pernasyöpä
Pernasyöpä on pernan syöpä. Kyseessä on lähinnä eläinten sairaus. Sitä esiintyy esimerkiksi koirilla. Sen oireita ovat esimerkiksi painon putoaminen ja pahoinvointi. Kemoterapia on yleisin hoitomuoto.
Ihmisillä esiintyy harvinaisena sairautena pernan lymfoomaa.
Sharpevillen verilöyly
Sharpevillen verilöyly tapahtui Sharpevillen townshipissä nykyisen Gautengin provinssin alueella 21. maaliskuuta 1960, kun Etelä-Afrikan poliisi avasi tulen aseistautumattomia mustia mielenosoittajia vastaan. Verilöylyssä kuoli 69 ihmistä ja yli 180 haavoittui. Sharpevillen verilöylyn vuosipäivää vietetään Etelä-Afrikassa nykyisin kansallisena ihmisoikeuksien päivänä, . Siitä on tullut YK:n Kansainvälinen päivä rotusyrjinnän poistamiseksi. Tämä aloittaa rasisminvastaisen viikon, jota vietetään Suomessa mm. kouluissa.
Vuonna 1959 Robert Sobukwen johtama ryhmittymä pakotettiin pian eroamaan ANC:stä ja he perustivat uuden järjestön "Pan-Africanist Congressin", PAC:n. Heti perustamisensa jälkeen PAC ryhtyi organisoimaan kampanjaa passilakeja vastaan. He kehottivat ihmisiä kerääntymään poliisiasemien eteen ilman passejaan ja vaatimaan poliisia pidättämään heidät.
21. maaliskuuta 1960 eräs tämänkaltainen mielenosoitus Sharpevillen townshipissä Johannesburgin eteläpuolella päättyi verisesti, kun poliisi avasi tulen väkijoukkoon ja ampui 30 sekunnin aikana yli 700 laukausta tappaen 69 ja haavoittaen 186:ta. Suurinta osaa kuolleista ja haavoittuneista oli ammuttu selkään väkijoukon paetessa tulitusta. Tapahtuma aikaansai suuria protestimielenosoituksia, jotka huipentuivat 30 000 ihmisen mielenosoitukseen parlamenttitalon edessä Kapkaupungissa. Pääministeri Hendrik Verwoerd vastasi mielenosoituksiin julistamalla hätätilan, pidättämällä 18 000 mielenosoittajaa ja julistamalla sekä ANC:n että PAC:n laittomiksi järjestöiksi.
James McNeill Whistler
James Abbott McNeill Whistler (14. heinäkuuta 1834 Lowell, Massachusetts – 17. heinäkuuta 1903 Lontoo) oli yhdysvaltalaissyntyinen, pääosan urastaan Englannissa tehnyt taidemaalari, joka tunnetaan yöllistä Lontoota kuvaavista maisemamaalauksista, kokovartalomuotokuvista ja taidokkaista grafiikan lehdistä.
Mekaanikko George Whistlerin ja hänen uuden vaimonsa Anna McNeillin poika James Abbott McNeill Whistler syntyi vuonna 1834 Massachusettsissa, Yhdysvalloissa. Perheessä oli kaksi poikaa ja yksi tytär isän edellisestä avioliitosta.
Perhe muutti useasti ympäri Yhdysvaltoja isän työn mukana, ja Jamesin ollessa yhdeksän he muuttivat Moskovaan, jossa isä työskenteli rautateillä. Tällä välin James Whistler opiskeli piirtämistä Moskovan Keisarillisessa Tieteen Akatemiassa. Vähän varttuneempana hän innostui itsekin matkustelusta ja vuonna 1848 hän muutti siskonsa ja tämän miehen luo Lontooseen. Siellä hän kiersi opiskelemassa eri paikoissa ennen kuin palasi vuonna 1851 isänsä kuoleman jälkeen Yhdysvaltoihin ja kirjoittautui armeijan leipiin. Siellä hän oppi graafista suunnittelua tehdessään karttoja laivastossa.
James Whistler opiskeli piirtämistä ja maalausta Yhdysvalloissa eri opinahjoissa, ja hänet erotettiin myös muutamasta koulusta räiskyvän persoonallisuutensa vuoksi. Whistler oli omapäinen nuori mies, ja vuonna 1855 hän muutti pysyvästi Eurooppaan ollakseen taiteilija.
Pariisin kouluista ja realismin piireistä hän löysi paljon taiteilijaystäviä, kuten Henri Fantin-Latourin ja Gustave Courbet’n, jotka saivat hänet inspiroitumaan realismista hänen varhaisen taiteilijauransa alussa. Sittemmin hän löysi itsensä avantgardismia kannattavien taiteilijoiden piireistä ja muutti takaisin Lontooseen, jossa hän vaikutti eniten elinaikanaan, mutta palasi silti silloin tällöin Ranskan taiteilijapiireihin saamaan vaikutteita muun muassa Société des Troisin parista.
Whistlerin elämäntyyli oli suhteellisen huoleton, ja hän olikin usein veloissa. Hän tuli kuuluisaksi myös dandyismistään. Näytelmäkirjailija Oscar Wilde olikin yksi hänen kuuluisista ystävistään ja samoilla linjoilla hänen kanssaan.
Whistlerin taide muuttui dramaattisesti 1860-luvulla hänen kiinnostuessaan kreikkalaisesta taidesuuntauksesta, Aasian posliinista ja japanilaisesta kalligrafiasta. Hän tuli vakuuttuneeksi värin ja viivan voimasta, ja hänet tunnetaankin parhaiten puhtaasti koristeellisesta tyylistään ennen vuotta 1870, jolloin Whistler alkoi maalata kuutamoisia öitä sekä leikkiä valolla ja varjolla. Ihmiset arvostelivatkin kriittisesti hänen tämänsuuntaista työtään, "Nocturnea" sanoilla ”keskeneräinen” ja ”ihmisten turhaa rahastusta”. Whistler kävi tästä pitkän oikeustaiston kriitikko John Ruskinia vastaan. Hän halusi puolustaa omaa maalaustekniikkaansa, ja vetosikin ihmisiin sanomalla: ”Tule sumuisena yönä minun kanssani laiturille ja kerro, minkä kohdan näet puuttuvan minun "Nocturnestani"!” Myöhemmin juuri kyseiset arvostellut työt nostivat hänet kuuluisuuteen.
Hän kierteli vielä vanhoilla päivilläänkin, kunnes sairastui vuonna 1902 Hollannissa ollessaan. Seuraavana vuonna Whistler kuoli sydänsairauteen Chelseassa, Englannissa.
Prokuraattori
Prokuraattori voi tarkoittaa lukuisia eri virkamiehiä eri aikoina ja eri yhteiskunnissa. Termi on lähtöisin Rooman valtakunnasta, jossa senaatti saattoi nimittää virkamiehen toimimaan kuraattorin valtuuksin mutta ilman virallista virkaa ("pro curator").
Suomen suuriruhtinaskunnan aikana prokuraattori oli virkamies, joka valvoi lakien noudattamista ja oli ylin virallinen syyttäjä, kuten oikeuskansleri nykyään. Hän oli virkahierarkiassa erittäin korkealla, usein kenraalikuvernöörin apulainen.