hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jim Bechtel
James "Jim" Bechtel on yhdysvaltalainen puuvillafarmari ja pokerinpelaaja. Bechtel on vuoden 1993 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen voittaja.
Bechtel oli lähellä voittaa ensimmäisen WSOP-rannekkeensa jo vuonna 1979 , jolloin hän sijoittui toiseksi Perry Greenin jälkeen 1 500 dollarin no limit texas hold'em -turnauksessa. Vuonna 1988 hän oli pääturnauksen finaalipöydän kuudes ja ansaitsi 49 000 dollaria.
Vuonna 1993 WSOP:n pääturnauksessa Bechtel oli finaalipöydän alkaessa toisena 631 000 dollarin pelimerkeillä. Pelin aikana hän pudotti vuoden 1990 mestarin Mansour Matloubin sekä John Bonettin ennen kuin kukisti pienellä määrällä pelimerkkejä pelanneen Glenn Cozenin kaksinpelin kolmannessa kädessä. Bechtelin J 6 piti Cozenin 7 4 kättä vastaan kun pöytään tuli T 8 3 2 5. Bechtelistä tuli ensimmäinen WSOP:n voittanut amatööripelaaja sitten Hal Fowlerin vuonna 1979. Bechtel ansaitsi voitostaan miljoona dollaria.
Bechtel on sijoittunut WSOP:n pääturnauksessa rahoille myös vuosina 1986 (11.) ja 1989 (31.). Vuonna 2006 hän oli WSOP:n 50 000 dollarin sisäänoston H.O.R.S.E.-turnauksessa neljäs ansaiten 549 120 dollaria. World Poker Tourilla Bechtel on parhaimmillaan ollut kymmenes (2003 Bellagio Five-Diamond World Poker Classic).
Bechtelin turnausansiot ylittivät vuoden 2006 lopussa 2,5 miljoonaa dollaria.
Amistad
La Amistad () oli 1800-luvulla liikennöinyt espanjalainen orjalaiva.
"La Amistad" on kuuluisa siitä, kun laivan 53 Afrikasta vangitsemaa afrikkalaista nousi kapinaan kesken kuljetuksen vuonna 1839. Orjat oli tarkoitus myydä laivan saavuttua Yhdysvaltoihin. Tuolloin Yhdysvalloissa oli jo voimassa laki, joka kielsi orjien tuonnin Afrikasta, joten orjat kuljetettiin Kuuban Havannasta Puerto Principeen, valheellisesti Kuubassa syntyneinä orjina.
Orjalaivan sankariksi nousi mies nimeltä Joseph Cinqué, joka oli yksi vangituista. Hän sai vapautetuksi itsensä ja muutaman muun vangitun. He surmasivat laivan kokin ja kapteenin ja lopuksi pakottivat laivan kohti Afrikkaa. Heille uskoteltiin laivan olevan menossa Afrikkaan, ja kapinan jälkeen näin aluksi olikin, mutta laivan navigaattori ja muu henkilökunta käänsivät salaa laivan suunnan, ja kohta he olivatkin purjehtimassa takaisin Yhdysvaltoihin. Kapinalliset eivät kyenneet oivaltamaan tätä, sillä heillä ei ollut kokemusta suurella laivalla purjehtimisesta. Kun laiva saapui New Yorkin edustalle, yhdysvaltalainen sotalaiva havaitsi "La Amistadin" ja otti sen haltuunsa. Vangitut kuljetettiin Connecticutiin, missä heidät oli tarkoitus myydä orjina edelleen eteenpäin. Tästä alkoi monisäikeinen oikeustaistelu heidän omistuksestaan ja oikeuksistaan. Tapahtumasarja sai aikaan myös poliittisen liikkeen orjuuden kieltämiseksi.
Steven Spielberg on ohjannut tapahtumasta elokuvan "Amistad".
Brain Damage
Brain Damage on dubyhtye, joka on perustettu vuonna 1999 Saint-Étienneissa Ranskassa.
maxi
albumit
muut
Rem Koolhaas
Remment Koolhaas (s. 17. marraskuuta 1944 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen Pritzker-palkittu arkkitehti, rakennustaiteellinen teoreetikko ja kaupunkisuunnittelija.
Koolhaas opiskeli aluksi elokuvakäsikirjoitusta Dutch Film Academyssä, josta siirtyi journalistiksi "Haagse Postiin". Vuonna 1968 hän aloitti arkkitehtuuriopinnot Architectural Association School of Architecturessa Lontoossa. Koolhaas jatkoi vuonna 1972 Cornellin yliopistoon New Yorkiin. Koolhaas on rotterdamilaisen arkkitehtitoimiston Office for Metropolitan Architecturen (OMA) ja sen tutkimuspainotteisen vastineen AMO:n johtaja.
Ekstrapyramidaalijärjestelmä
Ekstrapyramidaalijärjestelmä on ihmisillä aivoissa sijaitseva keskushermoston osa, joka säätelee ihmisen tiedostomatonta liikkeiden sujuvuutta eli motoriikkaa. Siihen kuuluvat muun muassa tyvitumakkeet eli basaaligangliot. Anatomisesti ekstrapyramidaalijärjestelmä on aivojen motoristen hermojen muodostaman pyramidiradan ulkopuolelle jäävä osa. Ekstrapyramidaalirata kontrolloi lihastonusta ja tasapainoheijasteita. Järjestelmään kuuluu monimutkainen neuronien takaisinkytkentäjärjestelmä. Ei-tahdonalaiseen motoriikkaan kuuluvat myös pikkuaivot, joiden tehtävänä on enemmän liikkeiden koordinaatiota. Ekstrapyramidaaliradat lähtevät tyvitumakkeista ja talamuksesta.
Ekstrapyramidaalijärjestelmän häiriöitä kutsutaan usein ekstrapyramidaalioireiksi, joista esimerkkinä parkinsonismi. Parkinsonismi saattaa aiheutua Parkinsonin taudista tai psyykenlääkkeiden sivuvaikutuksista mutta myös psyykkisistä sairauksista, kuten skitsofrenia, kaksisuuntainen mielialahäiriö ja depressio. Häiriöitä aiheuttavat lääkkeet ovat yleensä ihmisen aivoihin vaikuttavia voimakkaita lääkkeitä, esimerkiksi antipsykootteja, Alzheimer-lääkkeitä tai litiumia.
Häiriöt ilmenevät esimerkiksi lihasten nykimisenä tahdonvastaisesti ihmisen liikkuessa tai puhuessa tai vaikkapa käsien tärinänä. Häiriön voivat aiheuttaa myös psyykenlääkkeet.
Keijo Komppa
Keijo Kalervo Emil Komppa (10. huhtikuuta 1928 Helsinki – 22. kesäkuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi televisiosarjassa "Sodan ja rauhan miehet" J. K. Paasikivenä sekä televisiosarjassa "Naapurilähiö". Hän toimi Suomen Kansallisteatterissa 1982–1995 ja sitä ennen monissa muissa teattereissa.
Komppa valmistui Teatterikoulun korkeakouluosastolta 1967 suoritettuaan ohjaaja-dramaturgitutkinnon.
Komppa esiintyi jo 1930-luvulla lapsinäyttelijänä, mutta varsinaisesti ura alkoi Helsingin teiniteatterista 1940-luvun lopulla ja Ylioppilasteatterista, jonka johtaja hän oli 1952–1954. 1950-luvulta alkaen hän näytteli elokuvissa ja toimi radioteatterissa ohjaajana ja näyttelijänä, elokuvassa, sittemmin televisiossa ja teki pitkän uransa aikana myös valistusfilmejä ja lyhytelokuvia. Hän lainasi äänensä useihin piirroselokuviin ja esiintyi "Knalli ja sateenvarjo" -radiokuunnelmissa.
Komppa sai Pro Finlandia -mitalin 1991 ja teatterineuvoksen arvonimen 1997. Hänelle myönnettiin ylimääräinen taiteilijaeläke.
Vieno Orre
Vieno Anselm Orre (19. marraskuuta 1920 Hanko – 2. kesäkuuta 1984 Turku) oli erityisesti seinämaalauksistaan tunnettu suomalainen taidemaalari. Hän kävi Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1947–1950. Ensimmäisen kerran hänen töitään oli esillä 1950. Vuosien varrella hän osallistui lukuisiin yhteisnäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla. Orre toimi Turun piirustuskoulun opettajana 1971–1972 ja rehtorina 1974–1980. Orren maalauksia on monen taidemuseon kokoelmissa.
1960-luvun alussa Orre voitti Turun kaupungin monumentaalimaalausten kilpailussa mahdollisuuden toteuttaa Pääskyvuoren koulun juhlasaliin 18 metriä pitkä ja puolitoista metriä korkea maalaus "Väri ja rytmi". Yhä paikoillaan oleva teos kuvaa nuoria eri liikuntalajien parissa. Vaikutteita työhönsä Orre sai ruotsalaisen Norrköpingin kaupungin Klingsborgin koulun samantapaisesta maalauksesta, jonka aiheena on juhlakulkue.
Jaakko Summanen
Jaakko Ilmari Summanen (1. syyskuuta 1922 Nilsiä – 25. lokakuuta 1990 Kuopio) oli suomalainen sotakirjailija.
Summanen lähti jatkosotaan vapaaehtoisena vuonna 1942. Kesäkuussa 1944 hän jäi Kannaksen suurhyökkäyksen yhteydessä venäläisten sotavangiksi ja vietti kuukausia vankileirillä, kunnes pääsi marraskuussa takaisin Suomeen. Hän työskenteli 1948 lähtien viisi vuotta myymäläapulaisena Rautavaaralla ja perusti sitten oma kauppansa kotikylälleen Nilsiän Palonurmelle. Hän oli naimisissa Katri Hellin Väätäisen kanssa vuodesta 1949 lähtien.
Summasen esikoisromaani oli vuonna 1979 julkaistu omaelämäkerrallinen "Sotavanki", ja seuraavan vuosikymmenen aikana hän kirjoitti vielä seitsemän muutakin sotaromaania.
Videopeliklooni
Videopeliklooni viittaa videopeleihin, joita pidetään vahvasti matkittuina jostain aiemmasta pelistä. Klooni on usein kielteisessä sävyssä käytetty käsite. Kloonia voidaan pitää idean varastamisena, mutta toisaalta se voi olla myös kunnianosoitus matkitulle pelille.
Joskus kloonien myötä syntyy uusi lajityyppi, ja jäljitellystä pelistä tulee lajityypin kantamuoto.
Kloonauksen suosituimpia kohteita ovat olleet varhaiset, yksinkertaiset pelit, joita ei-kaupalliset harrastelijaohjelmoijat ovat pystyneet helposti ”kloonaamaan” omilla tuotoksillaan. Ei-kaupalliset kloonit voivat olla hyvinkin suoria kopioita alkuperäisestä pelistä.
George Beverly Shea
George Beverly Shea (1. helmikuuta 1909 – 16. huhtikuuta 2013) oli gospel-musiikin alalla vaikuttanut laulaja-lauluntekijä. Hän syntyi Kanadassa, mutta loi työuransa Yhdysvalloissa.
Shea aloitti laulamisen kirkkokuorossa Ontariossa. Hän julkaisi kymmeniä albumeja, ja vuonna 1978 hän pääsi Gospel Music Hall of Fameen. Hänellä oli lukuisia Grammy-ehdokkuuksia, ja hänelle myönnettiinkin kyseinen palkinto 1966.
Shea asui vaimonsa Karlenen kanssa Pohjois-Carolinassa. Billy Graham on nimennyt hänet suosikkilaulajakseen.
Pedro de Córdoba
Pedro de Córdoba (1460–1525) oli dominikaanimunkki, joka laati hartauskirjan intiaaneille.
Vuoden 1510 syyskuussa Hispaniolan saarelle (nyk. Haiti) Espanjasta saapuneet dominikaanit laativat provinsiaalinsa, Pedro de Córdoban johdolla intiaanien käännyttämiseksi ja sivistämiseksi kattavan ohjelman. Ohjelma ilmestyi kirjana Meksikon piispan Juan de Zumárragan rahoittamana vuonna 1544 nimellä "Doctrina Cristiana para instrucción e información de los indios por manera de historia". Teoksen käsikirjoitus oli valmistunut Hispaniolassa ennen vuotta 1525, jolloin Pedro de Córdoba kuoli 38-vuotiaana. Oletetaan dominikaani Domingo de Betanzosin tuoneen käsikirjoituksen kopion Meksikoon vuonna 1526, hänen saapuessaan sinne ensimmäisten dominikaanien johdossa.
Pedro de Córdoba, joka oli vuonna 1512 Espanjassa puolustamassa alaistaan Antonio de Montesinosia tämän Santo Domingossa pitämän, espanjalaisten julmuudet tuomitsevan rohkean saarnan vuoksi, toi Espanjasta palatessaan Santo Domingoon viimeiset tiedot uskonopetuksen merkityksestä ja siihen liittyvistä eriävistä mielipiteistä. Hispaniolan dominikaanit päättivät keskittää kristinopin opettamisen sunnuntai-iltapäivien saarnojen yhteyteen, ja samalla kehitellä menetelmiä intiaanien opettamiseksi. Oletettavasti Bartolomé de las Casas käytti "Doctrina Cristiania" apunaan sunnuntai-iltapäivien saarnoissaan, liityttyään Santo Domingon dominikaaneihin vuonna 1520, oletettavasti dominikaanien provinsaalin Domingo de Betanzosin suostuttelemana.
Pedro de Córdoban ja hänen dominikaaniveljiensä laatiman Doctrina Cristiana on eräs ensimmäisiä Amerikan mantereella julkaistuja teoksia, ja mitä ilmeisimmin ensimmäinen Uudessa Maailmassa kirjoitettu kirja. Teoksen hyväksyivät käyttöönsä kaikki kolme Uudessa Espanjassa toimivaa sääntökuntaa, dominikaanit, fransiskaanit ja augustiinit. Vuonna 1548 ilmestyi Doctrina Cristianan nahuatlinkielinen painos, jota voidaan pitää Uuden Espanjan hengellisen ja henkisen valloituksen todellisena kulmakivenä, ja josta otettiin nopeasti uusia painoksia "doctrinerojen", uskonopettajien käyttöön.
Pedro de Córdoban Doctrina Cristiana perustelee hyvin perusteellisesti, huolellisesti ja kouriintuntuvalla tavalla kirkon opinkappaleita. Alkuperäiseen, dominikaanien Hispaniolassa käyttämään tekstiin, tehtiin sen Meksikossa julkaistuun painokseen joitakin välttämättömiä muutoksia. Meksikolaisille, jotka pitivät aurinkoa jumalanaan, oli selvitettävä auringon todellinen luonne. Että aurinko ja kuu olivat vain kappaleita, jotka liikkuivat maapallon ympärillä, saaden aikaan vuorokaudenaikojen vaihtelut.
Thomas C. Jerdon
Thomas Claverhill Jerdon (1811 – 1872 Norwood) oli englantilainen luonnontieteilijä: lääkäri sekä eläin- ja kasvitieteilijä.
Jerdon opiskeli Edinburghin yliopistossa. Hän sai apulaiskirurgin viran Itä-Intian komppaniassa Intiassa, ja myöhemmin pääkirurgin viran Madrasin alueella.
Hän alkoi kerätä lintuja kohta saavuttuaan Intiaan, ja lähetti kokoelmansa William Jardinelle määritettäväksi, mutta kun lähetys lopulta saapui Jardinelle Skotlantiin, olivat koit tuhonneet kokoelman. Sen jälkeen Jerdon luotti omiin määrityksiinsä, ja julkaisi "Madras Journal of Literature and Science" julkaisussa luettelonsa Intian linnuista "A Catalogue of the Birds of the Indian Peninsula" vuosina 1839–1840. Luettelo käsitti 420 lajia eli lähes kaksi kertaa niin monta kuin aikaisemmin W. H. Sykesin julkaisema lista.
1852 hänet promovoitiin kirurgiksi ja hän sai siirron 4. kevyeen ratsuväkiosastoon, joka majaili Intian keskiosissa. Jerdon palveli Narmadassa ja Saugorissa vuoden 1857 kapinan aikana. Rauhan palattua hän matkusti Darjeelingiin. Myöhemmin hänet siirrettiin Intian kuvernementtiin, missä hän sai rauhassa kirjoittaa käsikirjoituksensa Intian selkärankaisista. 1868 julkaistiin osat linnuista ja nisäkkäistä, ja matelijoita käsittelevä käsikirjoitus lähti kustantajalle. 28. helmikuuta 1868 hän erosi palveluksesta ja matkusti lomalle Assamiin. Toukokuussa 1868 hän palasi Englantiin. Hänen kuoltuaan koevedokset matelijoista vedettiin pois. 1874 Sotheby's, Wilkinson ja Hodge huutokauppasivat useita näistä koevedoksista ja niiden mukana Jerdonin alkuperäisiä maalauksia matelijoista.
Jerdonin päätyö oli "The Birds of India" (1862–1864), missä hän esittelee yli 1 000 lajia kahdessa osassa, joista toinen osa oli vielä jaettu kahteen niteeseen. Tämä työ oli omistettu lordi Canningille ja lordi Elginille, jotka avustivat epävarmassa julkaisuhankkeessa. Hän kirjoitti myös teokset "Illustrations of Indian Ornithology" (1844), "The Game Birds and Wildfowl of India" (1864) ja "Mammals of India" (1874). Jerdon oli laajasti kiinnostunut luonnosta, ja hänen kirjoituksensa käsittelivät niin kasveja, muurahaisia, sammakkoeläimiä, matelijoita, lintuja kuin nisäkkäitä.
Jerdon kuvaili ja nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa kenttäkerttusen.
Akhaian ruhtinaskunta
Akhaian ruhtinaskunta oli yksi Latinalaisen keisarikunnan vasallivaltioista, jotka perustettiin Bysantin valtakunnan tilalle, kun Konstantinopoli oli vallattu neljännellä ristiretkellä.
Ristiretkeen osallistunut ritari Vilhelm Champlitte perusti Akhaian vuonna 1205. Siitä tuli Thessalonikan kuningaskunnan vasalli yhdessä Ateenan herttuakunnan kanssa. Akhaiasta tuli Kreikan johtava valtio vuonna 1224, kun Epeiroksen despotaatti valtasi Thessalonikin.
Akhaia oli melko pieni koostuen vain Peloponnesosin niemimaan, joka tunnettiin ristiretkeläisten keskuudessa nimellä Morea, sisäosista ja muutamasta satamakaupungista. Se oli Epeiroksen ja Venetsian Aigeianmeren aluiden ympäröimä. Se oli kuitenkin varakas valtio ja se auttoi Latinalaista keisarikuntaa bysanttilaista Nikaian keisarikuntaa vastaan.
Alkujaan Akhaian pääkaupunki oli Andravida. Vilhelm II Villehardouin siirrätti pääkaupungin Mystraan vuonna 1249. Vilhelm II oli runoilija ja trubaduuri. Ruhtinaskunnalla oli oma raha, kirjallinen kulttuuri ja puhutun ranskan muoto. Ruhtinaskunnassa kirjoitettiin myös Morean kronikka, joka antaa merkittävää historiallista tietoa Kreikan ristiretkeläisvaltioista.
Vilhelm II aloitti vuonna 1255 sodan Venetsian Aigeianmeren alueita vastaan ja vuonna 1259 hän liittoutui Epeiroksen despootin Mikael II Dukaan kanssa Nikaian hallitsijaa Mikael VIII Palaiologosta vastaan. Mikael II hylkäsi Vilhelmin ja tämä vangittiin Pelagonian taistelussa. Kun Mikael VIII oli vallannut Konstantinopolin vuonna 1262 takaisin Vilhelm vapautettiin vaihdossa Moreaan, josta tuli Bysantin despotaatti.
Vilhelmin jälkeen ruhtinaskunta siirtyi Sisilian Kaarle I:selle, joka oli saanut alueen Latinalaisen keisarikunnan viimeiseltä hallitsijalta siinä toivossa, että Kaarle voisi palauttaa keisarikunnan mahdin. Kaarle ja hänen perillisensä eivät henkilökohtaisesti hallinneet Akhaiassa, mutta he lähettivät rahaa ja sotilaita tukemaan ruhtinaskuntaa taistelussa bysanttilaisia vastaan. Katalonialainen komppania sai Ateenan herttuakunnan haltuunsa vuonna 1311, minkä ansiosta Akhaian alue rauhoittui. Akhaia oli italialaisten aatelisten hallussa runsaan vuosisadan, kunnes bysanttilaisen Morean despootti Tuomas Palaiologos valloitti alueen 1432. Akhaia siirtyi Osmanien valtakunnalle vuonna 1460.
Meerssen
Meerssen on kunta Limburgin provinssissa, Alankomaiden kaakkoisosassa. Asukkaita kunnassa on 19 776 (1.2.2008) ja pinta-alaa 27,71 neliökilometriä, josta vettä on 0,56 km².
Meerssenin sopimus allekirjoitettiin täällä vuonna 870.
Meerssenin asutuskeskukset ja niiden väkiluvut 1. tammikuuta 2005:
Oscar Brodney
Oscar Brodney (18. helmikuuta 1907 – 12. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen elokuvien käsikirjoittaja. Hän syntyi Bostonissa, Massachusettsissa, ja on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Ennen elokuvauraansa Brodney vaikutti lakialalla.
Pulssisuhde
Pulssisuhde on yleisesti sähkötekniikan käsite, joka ilmaisee jaksollisten aaltomuotojen puolijaksojen suhteen jaksoon. Pulssisuhdetta käytetään yleensä puhuttaessa pulssileveysmodulaatiosta ja kanttiaallosta, mutta sitä voidaan soveltaa myös muihin aaltomuotoihin, mikäli puolijaksot voidaan erottaa toisistaan esimerkiksi negatiiviseksi ja positiiviseksi puolijaksoksi.
Pulssisuhde kertoo puolijaksojen suhteen kokonaisjaksoaikaan.
Suhde, jolloin signaali on 1
formula_1
Suhde, jolloin signaali on 0
formula_2
Pulssisuhteella tarkoitetaan yleensä arvoa formula_3 eli osuutta ajasta, jonka signaali on "päällä" (tai positiivinen), ellei erikseen puhuta negatiivisesta pulssisuhteesta. Pulssisuhdetta ilmaistaan monesti prosenteissa. Esimerkiksi 50 %:n suhde tarkoittaa yllä, että signaalitaso on puolet jaksosta 1 ja puolet jaksosta 0.
Pulssisuhteesta käytetään myös seuraavia nimityksiä: hyötyaika, toimintajakso, käyttöjakso, käyttösuhde. "Hyötyaika" on siitä yksikäsitteisempi termi kuin pulssisuhde, että joskus pulssisuhteella tarkoitetaan hyötyajan (engl. "duty cycle") sijaan positiivisen puolijakson suhdetta negatiiviseen puolijaksoon ("formula_4" eli "formula_5", engl. "pulse ratio"). Esimerkiksi pulssisuhde "1 : 1" tarkoittaa hyötyaikaa 50 % ja pulssisuhde "1 : 3" hyötyaikaa 25 %.
Kertomalla hyötyajan formula_3 tai formula_7 jaksonajalla formula_8 saadaan puolijakson pituus formula_9 tai formula_10.
Marie Glory
Marie Glory (oik. Raymonde Louise Marcelle Toully, 3. maaliskuuta 1905 Mortagne-au-Perche, Ranska – 24. tammikuuta 2009 Cannes, Ranska) oli ranskalainen mykkäelokuvien näyttelijä. Hän oli yksi viimeisistä elossa olevista aikuisrooleja mykkäelokuvissa näytelleistä näyttelijöistä. Glory teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1924 Raymond Bernardin elokuvassa "Le Miracle des Loups" taiteilijanimellä Arlette Genny, jota hän käytti vuoteen 1927.
Vuonna 1928 Glory näytteli Line Hamelinin roolin yli kolmetuntisessa ranskalais-saksalaisessa tuotannossa "Raha" ("L'Argent"). Seuraavana vuonna hän oli mukana Géza von Bolváryn saksalaiselokuvassa "Vater und Sohn".
1930-luvulla Glory esitti naispääosaa useissa elokuvissa. Hänen ensimmäinen puheroolinsa oli vuonna 1930 Leo Mittlerin elokuvassa "Le Roi de Paris", jossa Gloryn vastanäyttelijänä toimi venäläisemigrantti Iván Petrovich. Hänen viimeinen pääosansa oli vuonna 1939. 1940-luvulla Glory näytteli vain yhdessä elokuvassa (vuoden 1943 "Dagli Appennini alle Ande"). 1950-luvulla Glory näytteli italialaisissa elokuvissa sivurooleissa. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1960 ja tv-sarjassa vuonna 1964.
Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain
Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain pohjautuu maakuntajakoon.
Suurin osa kuntien postitoimipaikoista on vuoden 2012 mukaisesti.
Klaveeri
Klaveeri tarkoittaa yleisesti kosketinsoitinta. Nykyisin termiä käytetään pääsääntöisesti joidenkin sävellysten, kuten Johann Sebastian Bachin "Hyvin viritetyn klaveerin", nimessä. Klaveereihin kuuluvat muun muassa:
Rose Bampton
Rose Bampton (28. marraskuuta 1907 – 21. elokuuta 2007) oli yhdysvaltalainen ooppera- ja klassinen laulaja.
Bampton syntyi Lakewoodissa Ohiossa. Hän aloitti uransa mezzosopraanona mutta siirtyi sopraanoksi. Hän pääsi Metropolitaniin mutta esiintyi myös muissa huomattavissa oopperataloissa eri puolilla maailmaa.
Bampton oli naimisissa Wilfrid Pelletierin (1890–1982) kanssa. Bampton tulkitsi muun muassa Arnold Schönbergin, Charles Gounod'n, Johann Sebastian Bachin, Ludwig van Beethovenin ja Amilcare Ponchiellin tuotantoa. Hän kuoli vain kolme kuukautta ennen 100-vuotispäiväänsä.
Anna-Liisa Kasurinen
Anna-Liisa Kasurinen (o.s. Oksanen, ent. Piipari, s. 8. toukokuuta 1940 Kivijärvi) on entinen SDP:n kansanedustaja ja kaksinkertainen ministeri. Kymen läänin vaalipiiriä 1979–1995 edustanut Kasurinen oli kulttuuriministeri 1987–1991 ja ministeri liikenneministeriössä 1990–1991. Presidentin valitsijamies Anna-Liisa Kasurinen oli 1978, 1982 ja 1988. Hän putosi eduskunnasta vuoden 1995 vaaleissa.
Kunnallispolitiikassa Kasurinen oli Kotkan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1972–2008 ja kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2001–2008. Vuonna 2003 Kasurinen sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Koulutukseltaan Kasurinen on sairaanhoitaja.
Jonathan Rhys Meyers
Jonathan Rhys Meyers (kirjoitetaan usein myös Jonathan Rhys-Meyers), syntyjään Jonathan Michael Francis O'Keeffe (s. 27. heinäkuuta 1977) on irlantilainen näyttelijä ja Golden Globe -voittaja.
Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muun muassa "Viattomuuden loppu", "Parempi kuin Beckham", "Turhuuden turuilla", "Aleksanteri", "Match Point" ja "Vaarallinen tehtävä III". Hän näytteli pääosaa televisiosarjassa Tudors.
El tiempo es oro
El Tiempo Es Oro on meksikolaislaulaja Paulina Rubion vuonna 1995 julkaisema levy. "Te Daría Mi Vida", "Nada de Ti", ja "Hoy Te Dejé de Amar" -sinkkujen lisäksi on myös Rubion esikoiselokuvan "Bésame En La Boca" teemalaulu.
Vilhelm II Villehardouin
Vilhelm II Villehardouin (k. 1. toukokuuta 1278) oli Akhaian ruhtinaskunnan viimeinen Villehardouin-suvun hallitsija. Hänen aikanaan Akhaia oli voimansa huipulla.
Vilhelm nousi Akhaian hallitsijaksi vuonna 1246 veljensä Geoffrey II:n kuoltua. Prinssinä Vilhelm valloitti Peloponnesoksen niemimaan loppuosan ja rakennutti linnoituksen Mystraan. Vuonna 1249 hän liittyi Ranskan Ludvig IX:n mukaan seitsemännelle ristiretkelle Kyproksella. Ludvig antoi Vilhelmille luvan ranskalaistyylisten rahojen painamiseen.
Vuonna 1259 Vilhelm liittoutui Epeiroksen despootin Mikael II:n kanssa Nikaian keisarikuntaa vastaan. Saman vuoden syyskuussa Vilhelm johdatti joukkonsa Pelagonian taisteluun. Epeiroslaiset kuitenkin hylkäsivät hänet ja Nikaian armeija löi Vilhelmin joukot. Tämä joutui itse vangiksi ja kuljetettiin Nikaiaan, josta pääsi vapaaksi vasta vuonna 1262 alueluovutuksia vastaan. Vilhelm joutui tunnustamaan Sisilian Kaarle I:n Akhaian hallitsijaksi.
Dorothy Malone
Dorothy Malone (30. tammikuuta 1924 Chicago, Yhdysvallat – 19. tammikuuta 2018 Dallas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin Parhaan naissivuosan Oscar-palkinto roolistaan elokuvassa "Tuuleen kirjoitettu" (1956). Hänet muistetaan kuitenkin erityisesti televisiosarjasta "Peyton Place", jossa hän esiintyi Constance MacKenzien pääroolissa vuosina 1964–1968.
Malone oli naimisissa kolmesti, ja kaikki kolme avioliittoa päättyivät eroon. Ensimmäisestä avioliitosta ranskalaisnäyttelijä Jacques Bergeracin kanssa syntyivät tyttäret Mimi ja Diane.
Dorothy Malone pääsi Hollywood Walk of Famelle.
Malone kuoli 93-vuotiaana Dallasissa 19. tammikuuta 2018.
Cesare Siepi
Cesare Siepi (10. helmikuuta 1923 – 5. heinäkuuta 2010) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.
Siepi opiskeli Milanossa ja debytoi 18-vuotiaana, jolloin hänellä oli rooli Giuseppe Verdin oopperassa "Rigoletto".
Siepi loi sittemmin huomattavan kansainvälisen uran. Hän tulkitsi muun muassa Verdin, Donizettin, Puccinin ja Mozartin tuotantoa.
Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot
Aku, Juha, Martti ja Mikko² – soolot on vuonna 1987 julkaistu kokoelma-albumi, jolla on mukana kaikkien Eppu Normaalin silloisten jäsenten syksyllä 1980 yhtä aikaa julkaistujen soolosinglejen sisältö. Soolosinglejen julkaisuun vaikutti KISSin kaksi vuotta aikaisempi projekti, jolloin kaikilta yhtyeen jäseniltä tuli yhtä aikaa sooloalbumit.
Levy julkaistiin myöhemmin CD:nä, jossa oli mukana myös kokoelma "Hatullinen paskaa". CD:n nimi on "Hatullinen paskaa / Soolot".
PartyGaming
PartyGaming Plc () on internetkasino, joka tunnetaan parhaiten nettipokerihuoneestaan PartyPoker.com:sta. Yhtiön päämaja on Gibraltarilla ja se on listautuneena Lontoon pörssiin. Yritys on perustettu vuonna 1997.
Ennen Yhdysvaltain kongressin internetuhkapelejä rajoittavia lakimuutoksia vuonna 2006, PartyPoker oli maailman suurin nettipokerihuone. Lakimuutosten jälkeen PartyPoker ei enää hyväksynyt yhdysvaltalaisia pelaajia sivustolleen. Nykyään PartyPoker on käyttäjämääriltään maailman kolmanneksi suurin nettipokerihuone
Pokerisivuston lisäksi PartyGamingillä on internetkasino PartyCasino.com, internetbingo PartyBingo.com, internetbackgammon PartyGammon.com sekä urheiluvedonlyöntisivustot PartyBets.com ja Gamebookers.com.
Ruth Parasol perusti Karibialle vuonna 1997 uhkapeliyritysverkon nimeltään iGlobalMedia, joka muutti nimensä PartyGamingiksi. Vuonna 1998 Parasol palkkasi intialaisen Anurag Dikshitin kirjoittamaan yhtiölle ohjelmiston pokeria varten. Myöhemmin yhtiöön liittyi myös Dikshitin opiskelijatoveri Vikrant Bhargavar. Kesällä 2001 yhtiö lanseerasi nettipokerihuoneensa PartyPokerin - avauskampanja huipentui valtameriristeilijällä pelattuun miljoonan dollarin turnaukseen PartyPoker Millioniin. Nettipokerin suosion myötä yhtiön omistajista Parasolista ja tämän aviomiehestä Russ DeLeonista, Dikshitistä ja Bhargavarista tuli miljönäärejä. Yhtiö listautui Lontoon pörssiin kesäkuussa 2005.
Uinnin maailmanmestaruuskilpailut 2005
Uinnin pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2005 11. kertaa. Kilpailut käytiin Kanadan Montrealissa 16.–31. heinäkuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi kansainvälinen uimaliitto FINA. Kilpailulajeina olivat uinti, avovesiuinti, uimahypyt, taitouinti ja vesipallo. Kilpailut järjestettiin Pyhän Helenan saarella, Parc Jean-Drapeaulla, jossa oli aikaisemmin järjestetty muun muassa Expo 67.
Avovesiuinti uitiin 1976 kesäolympialaisia varten rakennetun soutustadionin altaassa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun MM-avovesiuinnit uitiin altaassa. 
      Isäntämaa
Poko klassikot
Poko klassikot oli 2. marraskuuta 1987 julkaistu Poko Rekordsin artistien kokoelmalevyjen sarja. Kukin levy oli tavallisen albumin kokoinen, mutta kullakin oli vain 4-6 musiikkikappaletta. Kaikki levyjen kappaleet olivat aikaisemmin julkaistua materiaalia.
Levyjä ilmestyi 13 kappaletta ja niitä myytiin 38 markan kappalehintaan.
Ajatuksena oli markkinoida vähemmän tunnettuja artisteja tunnetumpien rinnalla. Sarjaa mainostettiin näkyvästi, mutta se tuotti runsaat tappiot.
The Nights of Iguana
The Nights of Iguana oli helsinkiläinen Poko Rekordsille levyttänyt rockyhtye. Yhtyeen perustivat Pin Upsin hajottua Delay (Dile Kolanen) ja Floyd Superstar. Yhtyeen suurin hitti oli "Dry Nancy". The Nights of Iguana julkaisi kaksi albumia, "The Gift" ja "Grapefruit Tree". Molemmat albumit valittiin Rumbassa vuoden levyksi. The Nights of Iguanasta tuli yksi niistä 1980-luvun suomalaisista rockyhtyeistä, joiden mahdollisella "maailmanvalloituksella" musiikkilehdistö spekuloi.
Vuonna 1990 Poko julkaisi yhtyeen Kaliforniassa tekemän EP:n. Tämän jälkeen The Nights of Iguana esiintyi vielä muutaman kerran Suomessa, minkä jälkeen yhtye hajosi motivaation puutteeseen ja Floyd Superstarin henkilökohtaisiin ongelmiin. Vuonna 2010 yhtye koottiin uudelleen ilman vuonna 2006 menehtynyttä Floydia.
Yhtyeen ensimmäinen albumi päätyi Soundi-lehden kriitikoiden "50 parasta suomalaista albumia" -listalle vuonna 2005.
Pierre Harmel
Pierre Charles José Marie Harmel (16. maaliskuuta 1911 – 15. marraskuuta 2009) oli belgialainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi Belgian pääministerinä vuosina 1965–1966. Hän toimi myös pitkään Belgian ulkoministerinä.
Harmel edusti Belgian katolisia. Tämä tuli esille erityisesti hänen olleessaan opetusministerinä vuosina 1950–1954. Hän auttoi Belgian katolisten yksityiskoulujen opettajien palkkojen korottamisessa julkisten koulujen kustannuksella. Seuraava opetusministeri Leo Collard perui tämän. Tapahtumasarjaa sanotaan "toiseksi koulusodaksi", joka päättyi kompromissiin vuonna 1958.
Kuningas Baudouin I korotti Harmelin vuonna 1991 perinnölliseen aatelisarvoon, Harmelin kreiviksi.
The Heart of Everything
The Heart of Everything on hollantilaisen Within Temptation -yhtyeen neljäs albumi. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2007. Albumin musiikki on sinfonista metallia sekä balladeja. Albumista on julkaistu useampi eri painos, tavallisen painoksen lisäksi mm. digipak-versio sekä bonus-DVD:n sisältävä erikoispainos. Digipak-painokselta löytyy bonusraitana toinen versio kappalesta "What Have You Done". Muilta erikoispainoksilta löytyy bonusraitoina akustisia versioita eri kappaleista.
Ensimmäinen single albumilta on duetto "What Have You Done", jossa on mukana yhdysvaltalaisen Life of Agony -yhtyeen laulaja Keith Caputo. Toinen single on "Frozen", jonka tuoton yhtye lahjoittaa hyväntekeväisyyteen lastensuojelutyöhön. Kappale "The Howling" esiintyy myös Spellborn-tietokonepelin soundtrackillä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Täältä tullaan, elämä!
Täältä tullaan, elämä! on suomalainen elokuva vuodelta 1980. Sen on ohjannut Tapio Suominen. Elokuva oli vuoden 1980 katsotuin kotimainen elokuva 382 024 katsojallaan. Kriitikot äänestivät sen vuoden parhaaksi suomalaiselokuvaksi.
Lähiönuorten elämästä kertova elokuva kuvattiin suurelta osin Kontulassa. Kuvauspaikkoina toimivat muun muassa Kontulankaari, ostoskeskus ja Vesalan yläaste. Elokuva alkaa aidolla synnytyksellä. Tarina kuvaa kolmea tarkkailuluokkaa käyvää nuorta, joista jokaisella on risainen perhetausta. Pojat joutuvat alati kasvavaan alamäkeen sekoilemalla, koulusta pinnaamalla ja viinaa juomalla.
Päänäyttelijät ovat amatöörejä. Elokuvassa nähdään Kati Outinen ensimmäisessä elokuvaroolissaan, ja mukana ovat tunnetut muusikot Pelle Miljoona ja Maukka Perusjätkä.
Aikalaiskriitikoiden kommentit elokuvasta olivat yleisesti myönteisiä, ja he äänestivät Projektio-lehdessä elokuvan vuoden parhaaksi kotimaiseksi. Elokuvaa pidettiin aitona, ajankohtaisena ja pätevänä. Ensi-illasta parinkymmenen vuoden kuluttua elokuvaa arvioineen Helena Yläsen mukaan "Täältä tullaan, elämä!" on osuva kuvaus peruskoulua käyvistä helsinkiläisistä lähiönuorista. Hänen mukaansa elokuva on "eleettömän naturalistisesti toteutettu, mutta lasten puolesta selvästi kantaa ottava aikalaisdraama, jonka kevyt dokumentaarisuus takaa hyvin aikaa kestäneen totuudellisuuden."
Televisioesityksen aikaan 2013 julkaistussa kritiikissä mainitaan, että "Täältä tullaan, elämä!" on ensimmäinen aidolla tavalla kaupunkilaisnuorten arkea kuvaava elokuva.
Rauha (täsmennyssivu)
Rauha voi olla:
Aikamiehet ja papuusi
Aikamiehet ja papuusi on Väinö Riikkilän viimeisimpiä nuortenkirjoja. Kirja on kokoelma tarinoita, jotka kuvaavat kahden vanhemman pojan Iskon ja Nikon sekä renkipoika Kostin seikkailuja maatilalla. Tarinoista osa on samoja kuin Riikkilän omaelämäkerrassa, joten tarinan pienin poika Niko on eräällä tavalla itse Riikkilä nuorena, vaikka hän tuli vuonna 1918 maataloon yksin ja kokemuksensa eivät olleet näin sadunoloisia, vaan pikemminkin painajaismaisia.
Elizabeth Stefan
Elizabeth Stefan (13. toukokuuta 1895 – 9. huhtikuuta 2008) oli huomattavan pitkäikäinen Yhdysvalloissa asunut unkarilainen. Hän oli kuolemansa hetkellä maailman seitsemänneksi iäkkäin elossa ollut henkilö.
Stefan syntyi Itävalta-Unkariin kuuluneessa Transilvanian alueella, mutta muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1913. Hänen uskotaan olleen kaikkien aikojen pitkäikäisin unkarilainen.
Stefan vietti 112-vuotispäiväänsä hoitokodissa Connecticutin Norwalkissa toukokuussa 2007 ja kuoli vajaata vuotta myöhemmin.
Ferry Corsten
Ferry Bostoven Corsten (s. 4. joulukuuta 1973, Rotterdam, Alankomaat), tunnetaan myös nimellä System F on saksalais-alankomaalainen trance-artisti ja DJ sekä trance-tyylilajin uranuurtaja.
Ferry aloitti työnsä muusikkona 1991 tuottamalla hardcore/gabber -kappaleita, mutta myöhemmin laajensi tuotantoaan kevyempään klubimusiikkiin, kuten houseen ja tranceen. 1990-luvun loppuun mennessä hän oli yksi suosituimmista trance-DJ:stä ja -artisteista. Vuonna 2001 hän julkaisi trance-kappaleen "Out of the Blue" nimellä "System F", joka soi tanssilattioilla ympäri maailmaa.
Vuonna 1999 Ferry valittiin vuoden tuottajaksi Ericsson Muzik -gaalassa, Lontoossa. Hänet on myös valittu parhaaksi remixaajaksi William Ørbitin kappaleesta Barber's Adagio For Strings Dancestar 2000 -gaalassa.
Vuonna 1997 Ferry Corsten ja Robert Smit perustivat Tsunami Recordsin yhdessä saksalaisen viihdealan yrityksen Purple Eye Entertainmentin kanssa.
Vuonna 2006 hänen kappaleensa "Fire" musiikkivideo valittiin parhaaksi trance-videoksi Trance Awards -gaalassa.
Ferry Corsten on perustanut hiljattain uuden levy-yhtiön nimeltään Flashover Recordings.
Ferry Corsten tunnetaan myös seuraavilla nimillä:
4x4, A Jolly Good Fellow, Albion, Bypass, Cyber F, Dance Therapy, Digital Control, Eon, Exiter, Ferr, Firmly Underground, Free Inside,
Funk Einsatz, Kinky Toys, Moonman, Party Cruiser, Ransom, Pulp Victim, Raya Shaku, Sidewinder, System F, The Nutter, Zenithal.
Alter Native, Blade Racer, Discodroids, Double Dutch, DrN, Elektrika, Energiya, FB, Fernick, Gouryella, Mind To Mind, Nixieland, Penetrator, Project Aurora, Roef, S.O.A, Scum, Selected Worx, Sons Of Aliens, Soundcheck, Spirit Of Adventure, Starparty, The Tellurians, Veracocha, Vimana
Adventuren viimeinen lasti
Adventuren viimeinen lasti on viimeinen Pertsa ja Kilu -kirja. Väinö Riikkilä kirjoitti sen vuonna 1957, yli kymmenen vuotta sen jälkeen, kun hän oli luonnostellut Viimeiset kaanit -kirjan. Pojat ovat kasvaneet ja heidän ystävänsä Pirkon rooli on suurempi, ja toisaalta muut "kaanit" ovat poissa tarinasta.
Hannes Autere
Hannes Autere (ent. "Piesanen", käyttänyt myös nimiä Peura ja Pajupuro; 10. lokakuuta 1888 Saarijärvi – 27. heinäkuuta 1967 Saarijärvi) oli suomalainen kuvanveistäjä, jonka lempimateriaali oli puu. Autere opiskeli Ateneumin taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1909–1912, jonka jälkeen siirtyi vuonna 1913 kuvataiteilija Gunnar Finnen ateljeeapulaiseksi. Tuolloin Autere aloitti vesivärimaalauksen, öljyvärikokeilunsa sekä pienten tinaveistosten valamisen, joista on myöhemmin tullut tunnuksenomaisia hänen alkutuotannolleen. Ratkaisevasti Autereen tuotannon laajenemiseen vaikutti vuonna 1927 vuorineuvos Gösta Serlachiuksen kanssa alkanut yhteistyö, joka myös antoi ”lähtölaukauksen” hänen tunnetuksi tulemiselleen.
Autere tunnetaan parhaiten humoristisista reliefeistään ja pienoisveistoksistaan, joiden lisäksi hän teki myös huonekaluja. Muutama hänen piirongeistaan onkin esillä Eduskuntatalossa. Autereen vanhetessa puuveistosten teko kävi liian raskaaksi, jolloin hän siirtyi tekemään muun muassa maalauksia sekä keramiikka- ja muovailumassatöitä. Maalauksissaan hän usein ammensi kylällä kuulemiaan hauskoja sattumuksia sekä tarinoita ja kuvasi niitä humoristiseen sävyyn. Omimmillaan Autereen työt kuvasivat leppoisesti kansanelämää, mutta myös uskonnolliset aiheet olivat keskeinen osa hänen tuotantoaan.
Autere on tehnyt lukuisia raamatullisia veistoksia muun muassa Iisalmen, Riihimäen, Saarijärven, Kannonkosken ja Pylkönmäen kirkkoihin. Hänen kuuluisimmat työnsä ovat kuitenkin Mäntän kirkon alttarin, saarnastuolin ja lehterin koristelut sekä Helsingin Kallion kirkon alttarireliefi ja ristiinnaulitun kuva. Autere teki myös "Seitsemään veljekseen" pohjautuvan kohokuvien sarjan. Kirkon reliefien lisäksi on Mäntässä sijaitsevassa Serlachiuksen kartanossa esillä muutamia Autereen veistoksia.
Autere teki myös sankaripatsaita
Autereelle on myönnetty kultamitali Pariisin maailmannäyttelyssä 1937 sekä Pro Finlandia -mitali vuonna 1954.
John Campbell Ross
John Campbell Ross (11. maaliskuuta 1899 – 3. kesäkuuta 2009) oli viimeinen elossa ollut australialainen ensimmäisen maailmansodan veteraani.
Ross liittyi armeijaan helmikuussa 1918, mutta hän ei koskaan joutunut suorittamaan aktiivista palvelusta, eikä hän sodan aikana poistunut Australian ulkopuolelle.
Ross asui Bendigossa, Victoriassa. Hän vietti 110-vuotispäiväänsä maaliskuussa 2009. Kesäkuussa 2007 hänestä tuli Australian vanhin elossa oleva mies.
Pirttikoski (Pyhäjoki)
Pirttikoski on Pyhäjoen kunnan sivukylä, joka sijaitsee noin 10 km keskustasta Oulaisiin päin. Kylässä on noin 350 asukasta. Keskellä kylää sijaitsee koulu, joka on kylän toiminnan keskus. Koulussa toimivat ryhmäperhepäiväkoti, kirjasto, "kuntosali" ja kudontatupa. Koulu toimii myös harrastuspaikkana ja kyläläisten kokous- ja kokoontumispaikkana.
Runoilija Aaro Hellaakosken isoisä on lähtöisin Pirttikosken Helaakoskelta. Helaakosken rannalla on joinakin kesinä vietetty runotapahtumaa, jossa on ollut lausumassa runoja ja kertomassa sukunsa tarinaa Aaro Hellaakosken tytär Katri Hellaakoski.
Termodynaaminen tasapaino
Termodynaaminen tasapaino on termodynaamisen systeemin dynaaminen tasapaino, jossa systeemi on lämpötilallisessa, mekaanisessa ja kemiallisessa tasapainossa.
Neuropeptidi
Neuropeptidit ovat peptidirakenteisia hermokudoksissa esiintyviä neuroregulaattoreita eli hermoston toimintaan vaikuttavia viestimolekyylejä. Niiden vaikutukset neurotransmissioon ovat lähinnä moduloivia eli ne hienosäätävät muiden neurotransmittereiden eli hermoston välittäjäaineiden vaikutuksia. Ne voivat joko vahvistaa tai heikentää hermoimpulsseja. Neuropeptidejä tunnetaan nykyisin toistasataa erilaista.
Neuropeptidejä valmistetaan neuronien soomaosien eli soluruumiiden ribosomeissa syntetisoituja proteiineja eli prepro- ja prohormoneita entsymaattisesti pilkkomalla. Pienemmät neurotransmitterit, kuten esimerkiksi γ-aminovoihappo, dopamiini ja serotoniini, puolestaan valmistetaan aminohappoja entsymaattisesti muokaten. Soomaosasta neurotransmitterit sitten kuljetetaan neuronin ulokkeisiin eli dendriitteihin ja aksoniin ja varastoidaan synapsi- eli varastorakkuloihin.
Neuropeptidit esiintyvät usein samoissa neuroneissa pienempien välittäjäaineiden kanssa. Ne voivat vapautua synapsirakoon samasta varastorakkulasta. Esimerkki eksitoivasta pienimolekyylisen neurotransmitterin ja neuropeptidin yhteisvälityksestä eli kotransmissiosta ovat postganglionaaristen sympaattisten hermopäätteiden noradrenaliini ja neuropeptidi Y (NPY). Kun sympaattisen hermoston aktiivisuus on vähäinen, hermopäätteestä vapautuu vain noradrenaliinia. Kun aktiivisuus lisääntyy, NPY:tä vapautuu voimistamaan noradrenaliinin postsynaptisia vaikutuksia, esimerkiksi verisuonia supistavaa vaikutusta. Inhibitorisesta kotransmissiosta on esimerkkinä asetyylikoliinin ja galaniini nimisen neuropeptidin yhteistoiminta Meynertin tumakkeessa. Kyseisen tumakkeen ärsytyksessä vapautuu asetyylikoliinia. Kun ärsytys voimistuu, alkaa vapautua galaniinia, joka estää asetyylikoliinin vapautumista.
Neuropeptidit välittävät vaikutuksensa suurimmaksi osaksi G-proteiinikytkentäisten reseptorien kautta. Muille neurotransmittereille kuuluvat inaktivointikeinot ja takaisinotto soluun usein puuttuvat neuropeptideiltä.
Vaikka neuropeptidivälittäjäaineita on runsaasti ja ne ovat elimistön toiminnoille tärkeitä, niiden kaltaisia lääkkeitä on varsin vähän. Syynä ovat imeytymis- ja stabiilisuusongelmat sekä peptidirakenteiden syntetisoinnin kalleus. Peptidit hajoavat nopeasti niin suolessa kuin verenkierrossakin ja suurina molekyyleinä ne eivät imeydy helposti elimistön kalvojen saatikka veri-aivoesteen läpi. Kalleutta voisi helpottaa yhdistelmä-DNA-teknologia. Lääkekehityksessä onkin peptidirakenteiden sijasta ei-peptidirakenteisia neuropeptidien reseptorinsalpaajia. Esimerkki kehitetystä neuropeptidisalpaajasta on aprepitantti, joka salpaa substanssi P:n NK1-reseptoreita.
Neuropeptidejä tunnetaan tällä hetkellä toista sataa erilaista. Ne muodostavat perheitä rakenteellisen samankaltaisuuden perusteella. Biologinen aktiivisuus voi poiketa perheenjäsenten välillä.
Helsingin Siion-seurakunta
Helsingin Siion-seurakunta on helluntaiherätykseen kuuluva seurakunta Töölössä. Sillä on noin 500 jäsentä.
Siion seurakunta perustuu Jeesukseen uskovista, jotka uskovat Raamattuun sellaisenaan ja pyrkivät toteuttamaan sitä elämässään.
Seurakunnan päämäärä on julistaa Jumalan pelastavaa sanomaa kaikille.
Seurakunnan talous toimii seurakuntalaisten vapaaehtoisilla lahjoituksilla.
Seurakunta rekisteröityi vuonna 1945, jolloin nimeksi tuli Siion-seurakunta/Siion Lähetys ry. Vuonna 1958 seurakunnan saarnaajaksi tuli Vilho Soininen, joka toimi virassa kuolemaansa, vuoteen 1976 saakka. Työtä jatkoi Soinisen poika Rauno Soininen. Nykyään seurakunnan johtaja on v. 2006 lähtien Mikko Hursti, joka on edesmenneen "köyhien ystävän" Veikko Hurstin poika.
Vuonna 1960 osa jäsenistä erkaantui Siionista ja perusti Lähetysseurakunnan. Siion oli tuolloin jäsenenä varsinaisen helluntaiherätyksen ulkopuolisessa Suomen Vapaa Helluntaiherätys -nimisessä liikkeessä, jossa oli noin 3000 jäsentä. Vuonna 1984 Helsingin Siion siirtyi varsinaiseen helluntaiherätykseen.
Siionilla on ulkolähetystyötä muun muassa Egyptissä, Sudanissa, Keniassa, Malesiassa, Israelissa ja Thaimaassa.
Sisälähetystyöhön kuuluvat seurakunnassa vakituisten kokousten lisäksi esim. katutyö ja lingalan kielisten kokoukset.
Helsingin Siion-seurakunnassa on jumalanpalveluksia suomeksi ja ranskaksi, rukousiltoja, nuorten aikuisten iltoja sekä rukouskokouksia.
Seurakunta on tunnettu karismaattisuudestaan.
Seurakunnassa oli nuorisotyöstä vastaava nuorisopastori Juha Österlund vuoden ajan. Nykyään nuorisotiimi vastaa nuorisotyöstä vapaaehtoisin voimin.
Seurakunta toimii suurimmalta osaltaan vapaaehtoistyöntekijöiden kautta.
Seurakunnassa panostetaan voimakkaasti ylistysmusiikkiin, jossa mukana on ammattimuusikkoja mm. kitaristi Jukka Tolonen ja Helsingin oopperassa soittava viulisti Soila Saaristo.
Seurakunta panostaa uskollisesti nuorisotyöhön ja tukee sitä ylläpitämällä nuorten aikuisten iltoja lähes joka perjantai. Nuorten aikuisten illassa ei ole virallista nuorisopastoria mutta sen sijasta iltoja pyörittää seurakunnan hyväksyttämä "nuorten tiimi" johon kuuluu 8 jäsentä jotka kaikki tekevät iltoja vapaaehtoisesti.
Nuorten aikuisten illat saivat uuden aloituksen loppuvuodesta 2012 kun seurakuntaan palkattiin nuorisopastori Juha Österlund. Juha toimi vuoden verran vastaavana nuorten iltojen ylläpitäjänä kunnes työsopimuksen loputtua iltojen ylläpitäjiksi valittiin nuorten tiimi. Iltojen keskimääräinen kävijämäärä on ollut vaihtelevasti 20–40 henkilön väliltä.
Nuorten aikuisten iltojen näky on tuoda ihmiset tuntemaan Jeesusta Kristusta ja opettaa kasvamaan uskovaisena. Illat ovat avoimet kaikenikäisille.
Schiermonnikoog
Schiermonnikoog on kunta ja saari Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Myös kunnan ainoa kylä on nimeltään Schiermonnikoog. Saari sijaitsee Länsifriiseinsaarilla, Pohjanmeressä. Asukkaita kunnassa on 949 (1.2.2008) ja maa-alueen pinta-ala 40,54 km². Vesialaa on 158,53 km², ja yhteispinta-ala on 199,07 neliökilometriä.
Ensimmäiset saaren omistajat olivat sisterssiläisluostarin munkit.
Nykyisin tuulen ja meren vuoksi saari "liikkuu" hitaasti etelään ja itään. Vuonna 1250 saari sijaitsi noin kaksi kilometriä nykyistä sijaintia pohjoisempana. Vuosina 1717 ja 1720 myrskyjen nostattamat vedet hautasivat Westerburenin kylän, joka oli syntynyt munkkien rakennusten läheisyyteen. Tulvien vuoksi kylä hylättiin. Vuonna 1756 uusi kylä, nimeltään Oosterburen, rakennettiin vanhasta kylästä itään. Nykyään tämä toinen kylä tunnetaan saaren nimen mukaan nimellä Schiermonnikoog.
Vuonna 1978 saarella oli asukkaita 900.
Matkailu on tärkein tulonlähde Schiermonnikoogille. Saarella on leirintäalueita, noin 15 hotellia ja satoja loma-asuntoja. Saaren itäosassa on tärkeäksi muodostunut luonnonsuojelualue, jonne pääsy on rajoitettua lintujen pesimisaikana.
Ainoa julkinen kulkuväline saarelle on lautta Lauwersoogin satamasta. Jopa talvikuukausina lautta kulkee useamman kuin yhden vuoron päivässä. Matkailijoiden ei sallita tuoda autoa lautalle. Yleisin kulkuväline onkin polkupyörä ja pyöräilyreittejä on saarella ristiin rastiin.
Mikko Mäenpää (jääkiekkoilija)
Mikko Mäenpää (s. 19. huhtikuuta 1983 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigassa pelaavaa JYPiä.
Mäenpää on Tapparan kasvatti. Tampereella hän ei kuitenkaan pelannut kuin juniorisarjoissa. Kaudella 2002–2003 Mäenpää pelasi ensimmäiset SM-liigapelinsä JYPissä. Seuraavalla kaudella Mäenpää vakiinnutti paikkansa JYPin joukkueessa, vaikka kävikin lainapestillä Mestiksen Sportissa. Kaudella 2004–2005 Mäenpää ei ehtinyt pelata JYPissä kuin 14 ottelua ennen siirtymistään Pelicansiin vahvistamaan joukkueen loukkaantumisista kärsinyttä puolustusta. Kesällä 2005 Mäenpää teki sopimuksen Mestiksen Jukureihin, jossa oli ehtinyt olla lainalla edellisellä kaudella neljän pelin ajan.
Kaudeksi 2006–2007 Mäenpää siirtyi HPK:on, johon pääsi koeajan jälkeen. Kauden 2006–2007 runkosarjassa Mäenpää sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi tehtyään 52 ottelussa 14 maalia ja annettuaan 26 maalisyöttöä, joilla tehoilla oli myös joukkueensa pistepörssissä kakkosena. Kausi oli Mäenpäälle muutenkin menestyksekäs, sillä hän vakiinnutti paikkansa liigatasolla, voitti pronssia HPK:ssa ja kauden päätteeksi Mäenpää valittiin vielä liigan All Stars -joukkueeseen. Mäenpää ehti tehdä myös kesken kauden uuden kolmivuotisen sopimuksen HPK:n kanssa. Puolustaja siirtyy kuitenkin seuraavaksi kaudeksi NHL:ään, kun Columbus Blue Jackets teki pelaajan kanssa yhden vuoden sopimuksen. Hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle ja palasi AHL-joukkue Syracuse Crunchin kautta takaisin HPK:hon.. Mäenpää pääsi vuonna 2008 pelaamaan Suomen Leijoniin Euro Hockey Touriin Antti-Jussi Niemen tilalle.
Kauden 2009–2010 jälkeen Mäenpää siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserien-liigan Frölunda HC -seuraan. Frölundassa Mäenpää pelasi kuitenkin vain yhden kauden, jonka aikana teki 18 pistettä. Hän siirtyi kauden jälkeen KHL:n Amur Habarovskiin. Amurissa Mäenpää pelasi huippukauden ja teki yhteensä 39 pistettä runkosarjan ja pudotuspelien aikana. Hän oli KHL:n toiseksi tehokkain puolustaja.
Mäenpää jätti Amurin kesällä 2012 ja teki sopimuksen TsSKA Moskovan kanssa.
Elokuussa 2014 palasi takaisin JYPiin yhden vuoden sopimuksella. Sopimuksessa on pykälä, joka mahdollistaa Mäenpään siirtymisen ulkomaille kauden aikana. Kaudella 2014–2015 hän kärsi JYPissä loukkaantumisista ja pääsi pelaamaan ainoastaan 19 ottelua tehopistein 3+12=15. Mäenpää pelasi kaudella 2015–2016 Sveitsin NLA-liigan HC Ambrì-Piottassa.
Ajoksentie
Ajoksentie eli seututie 920 on Kemin kaupungin alueella kulkeva seututie. Se yhdistää Ajoksen sataman ja Veitsiluodon valtatie 4:ään. Tien pituus on noin kymmenen kilometriä, ja huomattava osa sen liikenteestä on Stora Enso Oyj:n Kemin tehtaiden, Ajoksen sataman sekä muun teollisuuden kuljetuksia. Tien rinnalla kulkee myös Ajoksen satamarata.
Tie alkaa Ajoksen satamasta Ajoksen asutusalueen länsipuolelta, ja johtaa kohti koillista Ajoksen asutusalueen pohjoispuolitse pitkin Tuomilahden etelärantaa. Tien rinnalla sen pohjoispuolella kulkee Ajoksen satamarata. Tie ja rautatie ylittävät Hahtikarin ja Kraaselin välisen salmen ja veneväylän, jonka jälkeen ne erkanevat. Tie päättyy valtatiehen 4 Haukkarin eteläpuolella eritasoliittymään. Tiellä on 60 ja 80 km/h:n nopeusrajoitus. Tie ylittää kaksi rautatieltä erkanevaa sivuraidetta.
Moottoritien rakennustöiden aikana entinen risteys muutettiin eritasoliittymäksi, tosin tämä risteys oli ongelmallisin kohta ennen eritasoliittymän rakentamista.
Charles Greeley Abbot
Charles Greeley Abbot (31. toukokuuta 1872 – 17. joulukuuta 1973) oli yhdysvaltalainen astrofyysikko ja astronomi.
Abbotin uskotaan olleen ensimmäinen tutkija, joka havaitsi auringon radiosäteilyn jatkuvan vaihtelevuuden. Hän sai mainetta myös "aurinkoenergian käytön isänä".
Abbot toimi vuosina 1928–1944 Smithsonian-instituutin sihteerinä. Hänelle myönnettiin Henry Draper -mitali 1910 ja Rumford-palkinto 1915.
Abbott kuoli Washington (DC):ssä 101 vuoden ikäisenä. Abbotin kraatteri kuussa on nimetty hänen mukaansa.
Peitinsiipi
Peitinsiivet (elytra) ovat monilla hyönteisillä tavattavat etusiivet, jotka suojaavat allaan olevia lenninsiipiä. Elytra tulee kreikankielisestä tuppea tarkoittavasta "elytron"-sanasta. Peitinsiipi on kilpimäinen ja kova. Peitinsiivet esiintyvät yleisesti kovakuoriaisilla ("Coleoptera") ja nivelkärsäisten ("Hemiptera")-lahkossa, johon kuuluvat muun muassa seuraavat nivelkärsäiset kuten luteet, kaskaat, kempit, kirvat, jauhiaiset ja kilpikirvat. Joillakin "Carabidae"-heimon kovakuoriaisilla peitinsiivet ovat kasvaneet yhteen, jolloin laji on lentokyvytön.
Kovakuoriaisissa loisivat punkit matkustavat usein elytraan kiinnittyneinä.