hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vilfredo Pareto
Vilfredo Federico Damaso Pareto (15. heinäkuuta 1848 Pariisi – 19. elokuuta 1923 Geneve) oli italialais-ranskalaista sukujuurta oleva yhteiskuntatieteilijä, jonka tieteellinen tutkimustyö keskittyi taloustieteeseen, sosiologiaan ja filosofiaan. Erityisesti Pareto tutki tulojen jakautumista ja taloudellisten toimijoiden valintoja. Tunnetuin Pareton kehittämistä konsepteista on Pareto-tehokkuus.
Pareton isä oli italialainen insinööri ja äitinsä oli ranskalainen. Lapsuutensa Pareto vietti keskiluokkaisessa ympäristössä. Pareto menestyi hyvin koulussa. Pareto valmistui vuonna 1868 insinööriksi torinolaisesta korkeakoulusta. Pareton lopputyö käsitteli tasapainotiloja kiinteissä kappaleissa. Väitetään, että Pareton myöhemmät tutkimukset talouden tasapainotiloista perustuvat osittain tähän lopputyöhön.
Valmistumisensa jälkeen Pareto työskenteli insinöörinä ensin Italian valtion omistamassa rautatieyhtiössä ja myöhemmin yksityisellä sektorilla. Vuonna 1886 Paretosta tuli kolmeksi vuodeksi firenzeläisen yliopiston taloustieteen ja johtamisen luennoitsija. Vuonna 1893 taloustieteilijä Leon Walras valitsi Pareton seuraajakseen Lausannen yliopistoon poliittisen taloustieteen professorin virkaan, ja Pareto vaimoineen muutti läheiseen Célignyyn.
Italian johtaja Benito Mussolini nimitti vuonna 1923 vastentahtoisen Pareton Italian senaattoriksi. Pareto kuitenkin kuoli samana vuonna sydäntautiin, ja hänet haudattiin ilman kunnianosoituksia Célignyn hautausmaalle.
Vuonna 1906 Pareto teki kuuluisan havaintonsa, jonka mukaan 20 % Italian väestöstä omistaa 80 % kaikesta omaisuudesta. Tämä havainto yleistettiin myöhemmin Pareton periaatteeksi tai 80–20-säännöksi. Pareto-jakauma on tämän havainnon laajempi yleistys.
Pareto kehitti myös tulonjaon tasaisuutta mittaavan Pareto-indeksin. Pareton mukaan on nimetty myös Pareto-diagrammi, erityinen histogrammi, jolla kuvataan Pareton periaatteta.
Pareto oli myös tärkeä politiikan teorian klassikko. Hän edusti eliittiteoriaa, jossa korostetaan, että yhteiskuntaan muodostuu aina hallitseva luokka, oli se nimellisesti minkä muotoinen tahansa. Eliiteillä on kuitenkin taipumus tulla itsekylläisisksi, jolloin ne menettävät valta-asemansa, sillä kyvykkäin aines raivaa tietä itselleen. Pareton kannattaja tässä suhteessa oli hänen maanmiehensä Gaetano Mosca.
Satakunnan laulu
Satakunnan laulu (""Kauas missä katse kantaa..."") on Satakunnan maakuntalaulu. Se tehtiin Länsi-Suomen kansanopiston 20-vuotisjuhlaan, joka pidettiin juhannuspäivänä 1912. Laulun on säveltänyt Aksel Törnudd ja sanoittanut Aino Voipio.
Kokonaan alkuperäistä "Satakunnan laulua" ei ole hyväksytty Satakunnan maakuntalauluksi, sillä Satakunnan maakuntaliitto päätti sotien jälkeen, ettei kuusisäkeistöisen laulun toista, neljättä ja viidettä säkeistöä oteta mukaan. Samalla liitto teki pienen muutoksen kolmannen säkeistön sanoitukseen.
Artapanos
Artapanos Aleksandrialainen oli toisella vuosisadalla eaa. vaikuttanut hellenistinen juutalainen historioitsija joka vaikutti Aleksandriassa. Hän kirjoitti juutalaisten historiasta. Hän muun muassa väitti, että egyptiläiset olivat oppineet tieteensä ja teknologiansa Moosekselta juutalaisten ollessa maassa ennen Exodusta.
Artapanoksen teokset eivät ole säilyneet, mutta niistä on säilynyt osia myöhempien historioitsijoiden, pääasiassa Eusebioksen ("Praeparatio Evangelica" ix. 18, 23) ja Klemens Aleksandrialaisen ("Stromata" i. 23, 154) teoksissa.
L/A Merisilta
Lautta-alus L/A Merisilta on lautta-alus Meriluodon ohella toinen Perämerellä Oulunsalon Riutunkarin ja Hailuodon välillä liikennöivistä lautta-aluksista. "Merisilta" on kahdesta lautta-aluksesta suurempi. Aluksen on rakentanut Rauma-Repola Oy Uudenkaupungin telakalla vuonna 1988.
Alus liikennöi Oulunsalon ja Hailuodon saaren välisessä kapeassa salmessa. Lauttareitin pituus on 6 894 metriä, ja se on osa seututietä 816.
L/A Meriluoto
Lautta-alus Meriluoto on lautta-alus Merisillan ohella toinen Perämerellä Oulunsalon Riutunkarin ja Hailuodon välillä liikennöivistä lautta-aluksista. "Meriluoto" on kahdesta lautta-aluksesta pienempi. Sen on valmistanut Uudenkaupungin telakka, ja alus otettiin liikenteeseen vuonna 1996.
Alus liikennöi Oulunsalon ja Hailuodon saaren välisessä kapeassa salmessa. Lauttareitin pituus on noin 6,9 kilometriä, ja se on osa seututietä 816.
Lautalla on vapaasti kaikkien käytettävissä avoin langaton lähiverkko panOULU.
Alessandra Ambrosio
Alessandra Corine Ambrosio (s. 11. huhtikuuta 1981), on brasilialainen huippumalli. Ambrosion sukunimen virallinen kirjoitusasu on Ambrósio, mutta hän käyttää malliurallaan sukunimensä kirjoitusasuna Ambrosiota.
Ambrosion ensimmäinen mallintyö oli Marie Claire -aikakauslehden brasilialaisversiossa poseeraaminen. Sen jälkeen hän on poseerannut muun muassa Cosmopolitanissa ja Ellessä, sekä toiminut Christian Diorin, Victoria's Secretin, Christian Lacroixin ja monien muiden muotitalojen mallina. Hän oli myös yksi kuuluisan Victoria's Secretin malleista (Viimeisen kerran Victoria's Secret-enkelinä vuoden 2017 muotinäytöksessä Shanghaissa).
Alessandran kihlattu on Jamie Mazur. Parilla on yksi tytär, Anja Louise Ambrósio Mazur (s. 24. elokuuta 2008) ja vuonna 2012 syntynyt poika, Noah Phoenix Ambrósio Mazur.
2-propanoli
2-propanoli eli isopropanoli tai isopropyylialkoholi (IPA) (myös propan-2-oli) kuuluu alkoholien aineryhmään. 2-propanolin rakennekaava voidaan esittää muodossa CHCHOHCH.
2-propanoli on normaaliolosuhteissa väritön, helposti syttyvä, palava, kirkas neste, jonka moolimassa on 60,1 g/mol, kiehumispiste 83 °C, sulamispiste −90 °C, tiheys 0,79 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 11,7 °C, itsesyttymislämpötila 456 °C ja CAS-numero 67-63-0. Aineen höyry on ilmaa raskaampaa.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
2-propanoli on propanolin CHOH isomeerinen muoto.
Suomessa isopropanolia käytetään liuottimena ja pesunesteenä esimerkiksi maali-, painoväri-, elintarvike- ja lääketeollisuudessa. Isopropanolia käytetään myös pesu- ja desinfektioaineissa sekä jäänestoaineissa. 2-propanolia on käytetty asetonin valmistukseen. Sitä käytetään myös kaupallisesti myytävän etanolin denaturoimiseen. Se on erityisen suosittua puhdistusaineena sähkölaitteiden huollossa, esimerkiksi tietokoneiden tapauksessa helposti likaantuvien piirilevykontaktien, magneettisten lukupäiden ja optisten asemien linssien puhdistuksessa sekä tarpeettoman piitahnan poistossa.
Eupolemos
Eupolemos (toinen vuosisata eaa.) oli hellenistinen juutalainen historioitsija, jonka teoksista on säilynyt ainoastaan viisi katkelmaa Eusebioksen teoksessa "Praeparatio Evangelica", upotettuna lainauksiin Aleksandros Polyhistorilta ja Klemens Aleksandrialaisen "Stromatasta".
Kuudes Polyhistorin Eupolemoksen nimiin laittama katkelma Eusebioksen lainauksissa on yleisesti katsottu väärennökseksi, koska ne poikkeavat liikaa muista lainauksista. Niiden kirjoittaja on nimetty Pseudo-Eupolemokseksi.
Eupolemos väitti Artapanoksen tyyliin, että egyptiläiset ja foinikialaiset olivat saaneet tähtitieteen juutalaisilta. Hänen mukaansa sen oli keksinyt alun perin Eenok, ja sen opetti näille kansoille Abraham.
Unelmakämppä
Unelmakämppä oli Nelosella esitetty tosi-TV-tyyppisen sarja, jossa neljä paria kilpaili siitä kuka saa kunnostettua määräajassa talosta myyntikuntoisen. Ohjelma perustui australialaiseen formaattiin nimeltä The Block. Sarjan juontajana toimi Sanna Saarijärvi.
Parit kunnostivat samanlaiset rivitaloasunnot Kirkkonummella. Rahaa kunnostusta varten jokaisella parilla oli 42 500 euroa ja aikaa 10 viikkoa. Yhteensä sarjassa oli 12 jaksoa. Viimeisessä jaksossa tavoitteena oli myydä asunnot julkisessa huutokaupassa. Jokainen pariskunta palkittiin 10 viikon uurastuksestaan osuudella myyntivoitosta, jonka lisäksi suurimman hinnan kunnostamastaan asunnosta saanut pariskunta sai palkinnokseen 20 000 euron palkinnon. Ensimmäinen tuotantokausi nähtiin Nelosella vuonna 2004. Parit asuivat kunnostettavissa asunnoissa työn ajan ja kävivät kunnostuksen aikana töissä. 
Kaikki unelma-asunnot saatiin myytyä vuoden 2004 loppuun mennessä Kiinteistömaailman välityksellä. Asuntoja ei saatu myytyä huutokaupassa, vaan ne jouduttiin myymään kiinteistövälittäjien kautta. Finaalilähetystä katsoi 843 000 katsojaa.
Kilpailijat olivat:
Kisan voittivat Antti ja Jukka.
Toinen tuotantokausi alkoi Nelosella helmikuussa 2006 päättyi toukokuussa.
Parit kunnostivat kerrostaloasunnot Kauniaisissa. Yhteensä rahaa kunnostamiseen oli 50 000 euroa. Parit asuivat ja kävivät töissä kunnostuksen keskellä. Haastetta aiheuttivat myös kerrostalon muut asukkaat, jotka piti ottaa huomioon kunnostusta tehdessä. Kiinteistövälittäjänä toimi Kiinteistömaailma, jonka kautta parit myivät kohteensa. Avointa huutokauppaa ei enää järjestetty. Asunnot eivät herättäneet niin paljon kiinnostusta kuin edelliset asunnot johtuen muun muassa kalliista lähtöhinnasta. Asunnoissa oli noin 100 neliömetriä ja niiden huoneluku vaihteli. Asunnot oli rakennettu vuonna 1965.
Kilpailijat ovat:
Kisan voittivat Sirpa ja Ismo. Sekä Hennan ja Timpan että Saritan ja Tanelin asunnot jäivät myymättä.
Voittajat voittivat yli 70 000 euroa. Ohjelman keskikatsojamäärä oli noin 359 000 ja katsojista 65 % oli 10–44-vuotiaita. Yleisön suosikkipari oli Henna ja Timppa, lisäksi Henna ja Timppa voittivat videopäiväkirjaäänestyksen.
Raúl Alfonsín
Raúl Ricardo Alfonsín Foulkes (12. maaliskuuta 1927 Chascomús, Argentiina – 31. maaliskuuta 2009) oli argentiinalainen poliitikko, joka toimi maan presidenttinä vuodesta 1983 vuoteen 1989. Koulutukseltaan hän oli oikeustieteen tohtori.
Alfonsín oli ehdolla vuonna 1973 vasemmistolaisen Unión Cívica Radicalin presidenttiehdokkaaksi, mutta hävisi. Vuoden 1976 sotilasvallankaappauksen aikana UCR oli kielletty, mutta vuonna 1983 ensimmäisten juntan jälkeisten presidentinvaaleissa puolueen ehdokkaana ja puheenjohtajana toiminut Alfonsín tuli valituksi.
Alfonsínin valtakaudella juntan johtohahmoja syytettiin ihmisoikeusrikoksista. Vuonna 1989 Argentiinaa vaivaavat talousongelmat ja jopa 200 prosenttiin kuukaudessa noussut hyperinflaatio lietsoivat mielenosoituksia ja ryöstelyä ympäri maata. Levottomuudet pakottivat Alfonsínin eroamaan kuusi kuukautta ennen kautensa päättymistä.
L/A Falco
L/A Falco on entinen Paraisten ja Nauvon välillä pysyvästi liikennöinyt lautta. Alkukesästä 2017 "Falco" korvattiin hybridilautta Elektralla, ja Falco siirtyi varalautaksi vanhan L/A Odilin tilalle. Odilin tulevaisuudesta ei vielä ole tehty päätöstä. Falcon on valmistanut Uudenkaupungin telakka, ja alus otettiin liikenteeseen vuonna 1993. Liikenteestä vastaa Suomen Lauttaliikenne Oy, eli Finferries. Vuoden 2009 loppuun asti se oli osa Destiaa.
Osana Rolls Roycen ja Finferriesin SVAN (Safer Vessel with Autonomous Navigation) -yhteistyöprojektia Falco on on varustettu Rolls-Roycen Ship Intelligence -teknologialla, joka sisältää ympäristöä havainnoivia antureita, kameroita ja tutkia. Joulukuussa 2018 L/A Falcosta tuli tiettävästi maailman ensimmäinen maantielautta, joka on kulkenut reittinsä täysin ilman ihmisen ohjausta. L/A Falcoa on myös mahdollista ajaa etäohjauksella Turussa sijaitsevasta ohjauskeskuksesta käsin.
L/A Sterna
Lautta-alus L/A Sterna on lautta-alus Elektran ohella toinen Paraisten ja Nauvon välillä liikennöivistä lautta-aluksista. "Sterna" on pienempi kuin hybridilautta Elektra. Sen on valmistanut Hollming Oy, ja alus otettiin liikenteeseen vuonna 1992.
Yves Saint-Laurent
Yves Henri Donat Dave Mathieu-Saint-Laurent (1. elokuuta 1936 Oran, Ranskan Algeria – 1. kesäkuuta 2008 Pariisi) oli ranskalainen muotipiirtäjä ja -suunnittelija, joka on tunnettu etenkin modernin naisten housupuvun "le smokingin" suunnittelemisesta. Hän tuli tunnetuksi heti ensimmäisellä kokoelmallaan ja trapetsilinjan luojana. Saint-Laurentin muusina tunnetaan muun muassa Betty Catroux, Loulou de la Falaise ja Catherine Deneuve.
Saint-Laurent pääsi jo 17-vuotiaana vuonna 1953 työskentelemään Christian Diorille. Kun Dior vuonna 1957 kuoli, nostettiin Saint-Laurent johtamaan Diorin muotitaloa, jotta se välttyisi taloudelliselta katastrofilta. Hän toimi Diorin johtajana kolme vuotta 1957–1960.
Vuonna 1961 hän perusti omaa nimeään kantavan muotitalon, jonka taloudellisena johtajana toimi hänen kumppaninsa Pierre Bergé. Pari erosi ystävinä vuonna 1976, ja he pysyivät yhtiökumppaneina. Ensimmäinen Saint-Laurent-boutique avattiin 1966.
Vuonna 2002 Saint-Laurent jäi eläkkeelle työstään 65 vuoden ikäisenä ja alkoi viettää aikaa Marrakechin asunnossaan Marokossa.
Saint-Laurent kuoli kotonaan Pariisissa 1. kesäkuuta 2008 pitkällisen sairauden jälkeen 71-vuotiaana.
Vuonna 1993 Yves Saint-Laurentin muotitalo myytiin arviolta 600 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla lääketehdas Sanofille. Vuonna 1999 italialainen muotitalo Gucci osti YSL:n tuotemerkin, ja amerikkalainen muotisuunnittelija Tom Ford alkoi suunnitella brändin valmisvaatemallistot, samalla kun Yves Saint-Laurent keskittyi muotitalon haute couture -luomuksiin.
Vuonna 2002 monien vaikeuksien jälkeen Saint-Laurent ja Gucci sulkivat YSL:n maineikkaan muotitalon. Vaikka itse muotitalo suljettiinkin, tuotemerkki elää yhä Guccin hoteissa. Muun muassa merkin valmisvaatteita valmistetaan ja myydään edelleen. Merkin pääsuunnittelijana on toiminut vuodesta 2004 saakka Stefano Pilati.
YSL tuottaa vaatteiden ja asusteiden lisäksi myös kosmetiikkaa ja parfyymeja, kuten "Opium", "Kouros" ja "Paris".
Saint-Laurent suunnitteli myös lukuisia elokuvapuvustoja, esimerkiksi filmeihin "Päiväperho" ja "Mississipin velho".
Joseph Guillemot
Joseph Guillemot (1. lokakuuta 1899 Le Dorat, Ranska – 9. maaliskuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen kestävyysjuoksija.
Pienikokoinen Guillemot (160 cm, 54 kg) taisteli ensimmäisessä maailmansodassa ja sai taistelukaasusta pahoja keuhkovaurioita. Hänen sydämensä oli epämuodostuman takia ruumiin oikealla puolella, mutta siitä huolimatta hänestä kehittyi erinomainen kestävyysjuoksija. Vuonna 1920 hän voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa, minkä ansiosta hänet valittiin Antwerpenin kesäolympialaisiin.
Olympialaisten ensimmäinen kestävyysjuoksutapahtuma oli 5 000 metrin juoksu. Paavo Nurmi lähti pitämään juoksussa kovaa alkuvauhtia yrittäen pudottaa muut kilpailijat heti alussa. Guillemot pysyi hänen kannassaan ja ohitti hänet viimeisessä kaarteessa. Nurmi ei ollut tottunut loppukireihin, joten hän hölkkäsi maaliin 4,4 sekuntia Guillemotin perässä. Guillemotin voittoaika oli 14.55,6. 10 000 metrin juoksu pidettiin kaksi päivää myöhemmin. Kilpailua aikaistettiin kolmella tunnilla kuningas Albert I:n pyynnöstä. Guillemot kuuli tämän syötyään juuri tukevan aamiaisen. Lisäksi hänen juoksukenkänsä oli varastettu, joten hän joutui juoksemaan kaksi numeroa liian suurilla kengillä. Kilpailussa vatsakrampeista kärsinyt Guillemot kävi tiukan kamppailun Paavo Nurmen kanssa, mikä päättyi Nurmen voittoon loppukirikamppailussa. Nurmi voitti ajalla 31.45,8, Guillemot jäi tästä 1,4 sekuntia.
Olympialaisten jälkeen Guillemot voitti 1922 maastojuoksun henkilökohtaisen maailmanmestaruuden sekä oli voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruuden vuosina 1922 ja 1926. Hän voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrillä kolmeen kertaan, mutta Ranskan yleisurheiluliiton kanssa tulleiden erimielisyyksien takia hän ei päässyt Pariisin olympialaisiin. Uransa aikana hän teki kaksi maailmanennätystä: 2 000 metrillä 5.34,8 ja 3 000 metrillä 8.42,2. Askin päivässä tupakoinut Guillemot kuoli 75-vuotiaana Pariisissa.
Aristobulos Paneaslainen
Aristobulos (n. 160 eaa.) oli hellenistinen juutalainen filosofi. Hän oli kotoisin Paneasta (Panias, Filippoksen Kesarea) ja vaikutti Aleksandriassa. Hän kuului peripateettiseen koulukuntaan, mutta hän sai vaikutteita myös platonilaisuudesta ja pythagoralaisuudesta. Häntä sata vuotta myöhemmin seuranneen Filon Aleksandrialaisen tavoin hän pyrki yhdistämään heprealaisia pyhiä kirjoituksia kreikkalaiseen ajatteluun.
Aristobuloksen mukaan Pythagoraan ja Platonin ajatukset olivat todellisuudessa peräisin Moosekselta. Näin hänen ajattelunsa muistutti aiempien juutalaisten historioitsijoiden Artapanoksen ja Eupolemoksen esittämiä ajatuksia.
Suomalainen barokkiorkesteri
Suomalainen barokkiorkesteri on vanhan musiikin esityskäytäntöihin perehtynyt ja periodisoittimilla soittava suomalainen orkesteri. Se toimii pääkaupunkiseudulla. Vuoteen 2009 asti orkesterin nimi oli Kuudennen kerroksen orkesteri.
Orkesterin perusti vuonna 1989 cembalisti Anssi Mattila. Nimi Kuudennen kerroksen orkersteri tuli Sibelius-Akatemian silloisen Fredrikinkadun toimipisteen kuudennesta kerroksesta, jossa vanhan musiikin luokka sijaitsi.
Mattilan jälkeen taiteellisena johtajana toimi vuosina 2001-2004 sellisti Jukka Rautasalo, ja vuoden 2005 alusta Kapellimestari Tuomas Hannikainen. Kaudella 2010-2012 taiteellisena johtajana on Markku Luolajan-Mikkola ja orkesterin päävierailijana Georg Kallweit.
2000-luvulla orkesteri on laajentanut periodisoittoaan klassismiin. Orkesteri on muun muassa soittanut koko Beethovenin sinfoniasyklin Suomessa ensi kertaa periodisoittimin. Orkesterin levy "The Classical Age in Finland" on saanut sekä Yleisradion musiikkitoimituksen Vuoden levy 2001 -kunniamaininnan että Äänite- ja kuvatallennetuottajien liiton Janne-palkinnon.
Orkesteri soitti Helsingin juhlaviikoilla 2007 George Onslow'n ensimmäinen sinfonian Suomen-kantaesityksen.
Ossi Reichert
Rosa "Ossi" Reichert (25. joulukuuta 1925 – 16. heinäkuuta 2006) oli saksalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa suurpujottelussa Cortina d'Ampezzossa 1956 ja hopeaa pujottelussa Oslossa 1952.
Marjaniemi (Hailuoto)
Marjaniemi on kylä Hailuodon kunnassa ja samalla Hailuodon saaren läntisin niemi Perämerellä.
Marjaniemi on valtakunnallisestikin tunnettu hiekkarannoistaan, kalastajakylästään sekä vuonna 1871 valmistuneesta majakastaan. Marjaniemessä sijaitsivat aiemmin myös Oulun yliopiston Perämeren tutkimusasema sekä Luotsausliikelaitoksen luotsiasema, joka oli pohjoisen Perämeren luotsaustoiminnan keskus.
Marjaniemestä muutama kilometri etelään sijaitsee lomakylä Ranta-Sumppu. Saaren läpi kulkeva seututie 816 päättyy Luototalon luokse entisen luotsiaseman ja Marjaniemen majakan juurelle. Marjaniemeen on rakennettu myös nykyaikainen tuulivoimalaitos, jonka tuottama energia kattaa puolet Hailuodon sähköntarpeesta.
Marjaniemestä muodostui paikallinen merenkulun keskuspaikka vasta 1700-luvun lopulla. Vielä 1753 Marjaniemessä sijainneen 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa perustetun tilan mainitaan olleen autio. Marjaniemen asutus alkoi ensimmäisen väylämerkin ja myöhemmän tunnusmajakan valmistumisen myötä. Jo ennen vuotta 1800 Marjaniemen kalastajat toimivat luotseina lisätienestien toivossa, avustaen Ouluun pyrkiviä aluksia. Luotsaus- ja majakkatoiminta siirtyi kruunulle 1849, siihen saakka siitä vastasivat oululaiset porvarit.
Henkilötodistus
Henkilötodistus on Suomessa esimerkiksi passi tai poliisin myöntämä kuvallinen henkilökortti. Sitä käytetään henkilöllisyyden varmentamiseen. Mobiilivarmenne on yleistymässä, ja se käy esimerkiksi verkkoasioinnissa. Ajokortti ei ole virallinen henkilötodistus, vaikka se usein hyväksytään. Ajokorttia ei voi käyttää Pohjoismaiden ulkopuolella maahantuloasiakirjana. Myöskään yritykset, pankit ja viranomaiset eivät välttämättä hyväksy ajokorttia henkilötodistuksena. Henkilötodistuksesta ilmenee muun muassa:
Henkilötodistusta tarvitaan esimerkiksi rajanylityksessä, maksettaessa siruttomalla pankkikortilla suuria summia (yleensä yli 50 euroa, summa on myyjän päätettävissä) ja äänestystilanteessa.
Henkilötodistuksen väärentämisen estämiseksi viranomaiset sisällyttävät todistuksiin erilaisia välineitä, jotka hankaloittavat väärentämistä ja auttavat aitojen asiapapereiden tunnistuksessa. Niitä ovat esimerkiksi hologrammit, piilotekstit, erikoispaperi ja leima.
Mobiilivarmenne on puhelimen SIM-kortilla sijaitseva tunniste, jonka avulla voi kirjautua sisään verkkopalveluihin ja hoitaa asioita sähköisesti. Suomessa matkapuhelimien uusimmissa SIM-korteissa on valmius mobiilivarmenteelle, jota voi käyttää sähköiseen tunnistamiseen. Varmenteen saa käyttöönsä oman operaattorin nettisivustolla tai käymässä myymälässä (Telia ja Elisa). Palvelu käyttää asiakkaan valitsemaa tunnuslukua.
Mobiilivarmenteen avulla voi yhdellä ja samalla tunnuksella todistaa henkilöllisyyden erilaisissa verkkopalveluissa, -kaupoissa ja -pankeissa verkkopankkitunnistautumisen sijasta. Sen käyttäjien yksilöivänä tietona käytetään varmenteissa olevaa sähköistä asiointitunnusta (SATU). Palveluita on yli tuhat.
Kirjauduttaessa verkkoon, esimerkiksi vahvistamaan veroehdotusta, mobiilivarmenteella tunnistautuminen alkaa antamalla matkapuhelinnumero. Verkkopalvelu lähettää varmennuspyynnön kyseisen puhelimen SIM-kortilla olevalle sovellukselle, joka pyytää käyttäjää näppäilemään salaisen tunnusluvun. Kun varmennus on näin hyväksytty, varmennusta pyytänyt verkkopalvelu saa kuittauksen ja verkkopalvelu aukeaa. SIM-kortin sisällä olevaa varmennetta ei lähetetä minnekään vaan ainoastaan tieto tunnistuksen onnistumisesta.
Belgarath: Velhon tarina
Belgarath: Velhon tarina on David ja Leigh Eddingsin kirjoittama fantasiakirja. Kirja on jatkoa kirjasarjoille Belgarionin taru ja Mallorean taru.
Kirja lähtee liikkeelle pian siitä, mihin Mallorean taru päättyi. Belgarion kiusaa Belgarathia kirjoittamaan omaelämäkerrallisen kuvauksen tapahtumista ennen Belgarionin tarua. Kirjan ydin on Belgarathin muistelmien muodossa alkaen siitä, kuinka hänestä tuli kylänsä hylkiö, Aldur-jumalan ensimmäinen opetuslapsi ja päättyen Belgarionin syntymään. Tämä kaikki tapahtuu noin 7000 vuoden aikana.
Belgarath selittää, miksi hän valitsi suden muuttumishahmokseen: kaikista eläimistä juuri susi oli hänen mukaansa sitkein, ovelin ja parhaiten selviytyvä, ja sutena hän pystyi selviämään pitkistä matkoista kaikkein parhaiten. Tosin seurauksena oli, että naarassusi Poledra kiinnostui hänestä.
Eräs erikoisimpia kohtia on se, jossa Belgarath oikaisee sitkeän legendan. Legendan mukaan silloin, kun hän suden hahmossa eteni hakemaan Aldurin Kiven yhdessä alornien kanssa, ankara pakkanen olisi hopeoinut suuren suden kaulurin ja turkin – ja sen jälkeen tiettävästi Belgarathin hiukset ja täysparta olivat hopeanharmaat. Belgarath oikaisee:
"Belgarath: Velhon tarina" on rinnakkaiskirja "" -teokselle, joka kertoo Belgarathin vanhimman tyttären Polgaran tarinan.
Analogia
Analogia (kreikan sanasta "analogos", järjenmukainen, yhtäpitävä) tarkoittaa yhdenmukaisuutta, samankaltaisuutta, vastaavuutta, verrattavuutta. Käsitteellä on erilaisia erityismerkityksiä:
Flórián Albert
Flórián Albert (15. syyskuuta 1941 Hercegszántó – 31. lokakuuta 2011) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet valittiin Euroopan vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1967.
Albert pelasi koko uransa, vuodesta 1958 vuoteen 1974, samassa joukkueessa, Ferencvárosissa. Hän voitti joukkueessa neljästi Unkarin-mestaruuden (1962–1963, 1964, 1967, 1968) ja vuonna 1965 Messucupin (nyk. Eurooppa-liiga).
Unkarin maajoukkueessa Albert pelasi 75 ottelua ja teki 31 maalia. Hän voitti 1962 MM-turnauksen maalikuninkuuden neljällä maalillaan viiden muun pelaajan kanssa.
Da, Dm ja Dm3
Da, Dm ja Dm3 ovat ruotsalaisen sähköveturityypin eri variantteja. Eri sarjan veturit eroavat toisistaan vain akselijärjestyksen ja hyttien lukumäärän perusteella. Veturityypit kehitettiin 1940-luvulla, jolloin tarvittiin uutta voimakkaampaa sähköveturityyppiä. Helpoten tämä tapahtui modernisoimalla ja kehittämällä olemassa olevaa D-sarjan veturia tarvetta vastaavaksi.
Alun perin Da-sarjan vetureita oli tarkoitus modernisoida, mutta töiden edetessä veturista tuli käytännössä uutta konstruktiota. Loppujen lopuksi D- ja Da-sarjojen vetureilla ei ollut juurikaan muuta yhteistä kuin akselijärjestys. Statens Järnvägarin omistamat Da-sarjan veturit ajoivat viimeiset ajonsa vuoteen 1995 mennessä.
Dm-sarjan veturit ovat yksiohjaamoisia, joten niitä käytettiin aina kahden veturin yksikkönä molempiin suuntiin ajon mahdollistamiseksi. Dm-sarja tuli liikenteeseen Malmbanan-radalla 1950–1960-luvuilla, jossa niitä käytettiin lähes yksinomaan raskaiden malmijunien vetoon.
1960–1970-luvuilla Dm-sarjaa muutettiin lisäämällä vetureiden väliin kolmas ohjaamoton apuveturi, joka oli muutoin Dm-sarjan veturin kaltainen. Statens Järnvägar käytti näin muodostetusta yksiköstä sarjatunnusta Dm+Dm3+Dm. Kun MTAB:n otti hoitaakseen malmiliikenteen muutettiin sarjatunnukseksi nykyisin käytössä oleva Dm3.
Sarjan vetureita on nykyisin käytössä Luulajan–Kiirunan–Narvikin välisellä Malmbanan-radalla, jossa niitä käytetään raskaiden malmijunien vetoon. Jäljellä olevat 15 Dm3-veturia omistaa kaivosyhtiö LKAB:n alainen liikenneyhtiö MTAB.
Tekniset tiedot koskevat koko kolmiosaista yksikköä.
Dm3-sarjan vetureiden voimansiirto on sähkömekaaninen: ajomoottorin kehittämä teho siirretään mekaanisesti moottorin akselilta kiertokankien avulla pyörille.
Primitiivinen alkio
Primitiivinen alkio on ryhmäteoriassa käytettävä nimitys ryhmän G jäsenelle eli alkiolle g, mikäli g on koko ryhmän G generoiva alkio. Toisin sanoen jokainen alkio g, joka kuuluu ryhmään G, voidaan esittää g:n potenssina eli soveltamalla G:n operaattoria g:hen äärellisen monta kertaa.
Taito Haara
Taito Kalevi Haara (s. 14. syyskuuta 1942 Orimattila) on suomalainen voima- ja painonnostaja.
Haara on ensimmäinen suomalainen voimanoston maailmanmestari. Maailmanmestaruuden hän voitti yli 110 kilogramman sarjassa vuonna 1977 ja sijoittui toiseksi vuosina 1976 ja 1978. Euroopan-mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1979 sekä Suomen-mestaruuden vuosina 1976 ja 1978. Hän teki useita Euroopan ennätyksiä. Haara oli ensimmäinen suomalainen, joka nosti jalkakyykyssä 400 kilogrammaa, vuonna 1979. Hänen mukaansa on nimetty yli 400 kilon kyykkääjien ”"Taito Haara Klubi"”.
Painonnostossa Haara osallistui olympialaisiin raskaassa sarjassa (110 kg) Münchenissä 1972 ja Montrealissa 1976. Münchenissä hän jäi punnerruksessa ilman tulosta ja Montrealissa hän sijoittui kymmenenneksi. Vuonna 1973 hän saavutti EM-hopeaa tempauksessa. Pohjoismaiden-mestaruuden hän voitti vuonna 1971 ja vuosina 1971–1976 hän voitti kolme Suomen-mestaruutta.
Ammatiltaan Haara oli rikoskomisario.
Arapaima
Arapaima eli paiche ("Arapaima gigas") on jättihaimonnin ohella maailman suurin makeassa vedessä elävä suomullinen kala. Se voi kasvaa kolme metriä pitkäksi ja painaa jopa 200 kiloa. Se elää Etelä-Amerikassa Amazon- ja Essequibo-jokien vesistöissä yhdessä yleisemmän sukulaisensa aravanan kanssa. Arapaimat tulevat pintaan haukkomaan happea noin 15 minuutin välein.
Arapaimat syövät muita kaloja. Koska arapaiman liha on ravitsevaa ja lähes ruodotonta, se on suosittu ruokakala. Niitä on istutettu urheilukalastusta varten Thaimaahan ja Malesiaan.
János Arany
János Arany (2. maaliskuuta 1817 – 22. lokakuuta 1882) oli unkarilainen runoilija. Häntä sanottiin "balladien Shakespeareksi": hän kirjoitti yli 40 balladia, jotka on käännetty yli viidellekymmenelle kielelle. "Toldi-trilogia" (1847) on romanttinen ritariaikaa kuvaava trilogia.
Arany oli osallisena vallankumouksellisessa toiminnassa ja päätyi vankilaan. Pian sen jälkeen Arany käänsi kolme Shakespearen näytelmää unkariksi. Kerrotaan hänen opetelleen englantia vankilassa vertailemalla englanninkielistä ja saksankielistä Raamattua toisiinsa.
Budapestin metrossa on Arany János -niminen asema, joka sijaitsee samannimisen kadun varrella. Tämä katu, kuten monet muutkin Unkarissa, on nimetty runoilijan muistoksi.János Aranyn runoja on julkaistu myös seuraavissa kokoelmissa:
Lisäksi Aranyn runojen suomennoksia on ilmestynyt lehdissä.
Paavo Palokangas
Paavo Lauri Palokangas (s. 11. lokakuuta 1943 Helsinki, Suomi) on suomalainen pistooliampuja. Hän on edustanut urallaan Orimattilan Jymyä.
Hän voitti 10 m ilmapistoolissa Soulissa 1978 maailmanmestaruuden ja vuonna 1979 Lvovissa 50 m vapaapistooli Euroopan mestaruuden silloisella maailmanennätystuloksella 577. Olympialaisissa hän sijoittui sekä 1980 Moskovassa että 1984 Los Angelesissa vapaapistoolissa kahdeksanneksi.
Jorma Aranko
Jorma Kalevi Aranko (15. lokakuuta 1931 Helsinki – 16. elokuuta 2018 Helsinki) oli pankkitarkastusviraston pääjohtaja ja vuonna 1993 perustetun Rahoitustarkastuksen (Rata) johtaja vuosina 1988–1996.
Koulutukseltaan Aranko oli ekonomi. Ennen pankkitarkastusvirastoon siirtymistään Aranko toimi pitkään Postipankin Lontoon edustajana ja sitä ennen 12 vuotta Suomen Pankissa. Myöhemmin Aranko oli IMF:n nimittämänä avustamassa Viron rahoitustarkastuksen kehittämisessä.
Madeleine Berthod
Madeleine Chamot-Berthod (s. 1. helmikuuta 1931) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Vuoden 1952 olympialaisissa Oslossa Berthod oli syöksyssä ja pujottelussa kuudes. Vuonna 1956 Cortina d'Ampezzossa hän oli neljäs suurpujottelussa, mutta voitti syöksylaskun peräti 4,7 sekunnin erolla seuraavaan. Tämä on lajin kaikkien aikojen suurin voittomarginaali olympialaisissa. Berthod kilpaili myös Squaw Valleyssa 1960.
MM-kisoissa Åressa 1954 Berthod oli hopealla suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuonna 1956 Cortinassa hän voitti kultaa alppiyhdistetyssä, joka ei ollut olympialajina tuolloin.
Araks
Aras, kirjoitetaan myös Araks, Arax, Araxes tai Araz (persiaksi ارس, armeniaksi Արաքս, azeriksi Araz), on merkittävä rajajoki Aasiassa. Sen alkulähteet ovat Anatolian ylängöllä Turkissa, jonka jälkeen se seurailee Turkin ja Armenian, sitten Iranin ja Armenian ja lopulta Azerbaidžanin ja Iranin välistä rajaa kunnes yhtyy Kurajokeen Azerbaidžanissa, 121 kilometriä Kurajoen suusta yläjuoksulle.
Kuran vesistöön kuuluvan Arasjoen kokonaispituus on 1 072 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 102 000 neliökilometriä. Tästä noin 440 kilometriä Arasjoki toimii rajajokena. Suurin virtaama (Azerbaidžanin alueella) on 2 910 m/s (Garadonlu) ja minimivirtaama 11,0 m/s. Keskimäärin joki kuljettaa 9,0–9,5 km vettä vuodessa Kurajokeen.
Joki on padottu ainakin kahdessa kohtaa sähkön tuottamiseksi (Arasin pato Neuvostoliiton ja Iranin välisen 1970 sopimuksen jälkeen () joka synnytti Arasin tekojärvi Iranin pohjoisosan (Länsi-Azerbaidžanin provinssin koillisnurkan) ja Azerbaidžanin Nahitševanin väliin. Khomarlun pato sijaitsee idempänä: Lisäksi rakenteilla on Meghrin pato uusine vesivoimaloineen Armenian ja Iranin rajalle.
Grand Prix 2
Grand Prix 2 (tunnetaan myös lyhenteellä GP2) on MicroProsen vuonna 1996 julkaisema ajopeli. Pelissä oli ilmestyessään jo vanhentunut FIA:n vuoden 1994 Formula 1 -kauden lisenssi, joka sisälsi kaikki tuolloiset radat ja tallit sekä lähes kaikki kuljettajat. Se oli myös ensimmäisiä tietokonepelejä, jotka käyttivät 3D-objektien teksturointia, SVGA-tasoista grafiikkaa ja ennen kaikkea siinä oli yksinkertainen, mutta todenmukainen fysiikkamoottori. Pelillä on yhä oma pieni aktiivinen harrastajakuntansa.
Grand Prix 2 oli toisaalta surullisen kuuluisa järjestelmävaatimuksistaan. Julkistamisensa aikana mikään saatavilla oleva järjestelmä ei kyennyt pyörittämään sitä kaikilla pelin grafiikka-asetuksilla.
Edeltäjäänsä Formula One Grand Prix’hin verrattuna peli oli muuttunut täysiveriseksi simulaatioksi, jossa pelaajalle tarjottiin niin halutessaan nähtäväksi telemetriatietoja ja lukemattomia säätömahdollisuuksia. Toisaalta oppimiskynnys ei juurikaan muuttunut ja pelaaja kykeni kytkemään halutessaan ajohelpotuksia päälle entiseen tapaan.
Almikit
Almikit ("Solenodontidae") on nisäkäsheimo "Soricomorpha"-lahkossa. Heimoon kuuluu yksi suku, jossa on kaksi elossa olevaa lajia. Niiden lisäksi tunnetaan muutamia sukupuuttoon kuolleita lajeja.
Almikit muistuttavat päästäisiä. Niillä on pitkä ja rustoinen kuono, pitkä ja karvaton häntä, pienet silmät sekä karhea tummanruskea tai musta turkki. Almikit ovat 70–80 senttimetriä pitkä hännästä kuononkärkeen ja painavat noin yhden kilogramman.
Kaksi elävää almikkilajia ovat kuubanalmikki ("Solenodon cubanus", aik. "Atopogale cubana") Kuubassa ja Haitissa sekä haitinalmikki ("Solenodon paradoxus") koko Hispaniolan saarella. Molemmat lajit ovat uhanalaistuneet uudisasukkaiden tuotua alueelle mangusteja, kissoja ja koiria. Haitinalmikki on miltei kuollut sukupuuttoon, sillä havainnot siitä ovat todella harvinaisia. Kuubanalmikkakin pidettiin sukupuuttoon kuolleena, kunnes elävä yksilö löydettiin vuonna 2003.
Almikkinaaraiden nännit sijaitsevat melkein takapuolessa. Lisäksi almikeilla on myrkyllistä sylkeä, jota erittyy alaleuan sylkirauhasista.
Kouvolan Pallonlyöjät
Kouvolan Pallonlyöjät ry. on pesäpallon erikoisseura Kouvolasta. Joukkueen nimestä käytetään lyhennystä KPL ja kutsumanimeä Kopla. Nykyään KPL pelaa Suomen korkeimmalla pesäpallon sarjatasolla, Superpesiksessä, 12 muun joukkueen kanssa. KPL:n pelipuvun väritys on musta-keltainen. KPL:n hallituksen puheenjohtajana toimii Jyrki Hyttinen. KPL:n kotikenttä sijaitsee aivan Kouvolan keskustassa Urheilupuistossa. Naisten joukkue nousi kaudeksi 2010 Superpesikseen, muttei ottanut sarjapaikkaa vastaan.
Tammikuussa 2018 verottaja ilmoitti hakevansa Kouvolan Pallonlyöjiä konkurssiin maksamattomien verojen vuoksi. Kaiken kaikkiaan verovelkaa seuralle oli ehtinyt kertyä korkoineen lähes 46 000 euron edestä. Verot kuitenkin maksettiin kokonaisuudessaan pois ja seura pääsi jatkamaan kesän 2018 kautta menestyksekkäästi voittaen runkosarjan ja edeten loppuotteluun asti Joensuun Mailaa vastaan.
Etenijäkuningas:
Lyöjäkuningas:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Vuoden tulokas:
Kultainen räpylä:
Tursaansydän
Tursaansydän eli mursunsydän on vanha Suomessa ja Skandinaviassa käytetty merkki. Kuvio muistuttaa ruusua. Suomessa se tunnettiin erityisesti Pohjois-Suomessa mutta myös muualla. Merkki on peräisin jo esikristilliseltä ajalta. Tursaansydän koostuu neljästä samanlaisesta osasta, jotka on asetettu keskuksen, "sydämen", ympärille, ikään kuin kiertämään sitä. Osien väliin muodostuu hakaristi. Kuviosta tunnetaan ainakin kahta eri muunnosta: toisessa osat ovat nuolia, toisessa L-palkkeja.
Tursaansydän oli taikamerkki, sen uskottiin tuottavan onnea ja ilmeisesti suojelevan kirouksilta. Merkkiä on käytetty puuesineiden ja rakennusten koristelussa satoja vuosia. Tursaansydämen rinnalla tai sijasta on käytetty myös muita kukkaa muistuttavia kuvioita, joilla on niilläkin voinut olla suojelevia yliluonnollisia merkityksiä. Samaan tapaan käyttivät slaavit ukkosmerkkejä. Kaikki Suomesta tunnetut ennen 1700-lukua tehdyt puuesineiden hakaristit ovat tursaansydämiä. 1700-luvulla tursaansydän alkoi väistyä ja muut kuviot, myös yksinkertaiset hakaristit, alkoivat yleistyä.
E. N. Setälän (1932) mukaan tursaansydän on ollut nimensä mukaisesti Tursaan, sodanjumalan merkki. Sekä merkki että Tursas-jumala ovat hänen mukaansa lainattu germaanisia kieliä puhuvilta kansoilta ennen 1000-lukua.
Kirjailija Ilmari Kianto käytti tursaansydäntä tunnuksenaan. Hän löysi merkin vanhan ladon ovesta.
Mursunsydäntä tunnuksenaan käytti viime sotien aikana niin sanottu Päämajan kaukopartio-osasto eli ErP4 (ks. Suomen kaukopartiotoiminta). Nykyään sama tunnus on myös ErP4:n perinteitä jatkavan Utin Jääkärirykmentin perinnerististä.
Espoolainen partiolippukunta Pitkäjärven Vaeltajat (ent. Pitkäjärven Polkupojat ja Pitkäjärven Polkutytöt) on käyttänyt Tursaansydäntä tunnuksenaan 1960-luvun alusta.
Tursaansydäntä käyttää tunnuksenaan Helsingin yliopiston Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan Kainuun Kerho.
Urjalan Tursan kylä käyttää tunnuksenaan tursaansydäntä. Kylän tuotteiden "aitoustodistus" on tursaansydän. Tuohinen tursaansydän oli tunnettu seudulla amulettina. Kylän kotisivuilla kerrotaan käsitys siitä, miksi merkki suojelee. Kalevalan mukaan Tursas eli Iku-Turso antoi hänet päihittäneelle Väinämöiselle valan, että ei enää vahingoittaisi ihmisiä, jos saisi pitää henkensä. Vakuudeksi hän antoi sydämensä.
Suomalaisuuden liitto on käyttänyt vuonna 1998 suunniteltua s-kirjaimen muotoista mursunsydän-aiheista tunnusta.
Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars
Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars oli oululainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat "Jukka "Kale" Turunen" ja nykyään Radiopuhelimissa soittava "Esa "Ray Katz" Nissi" vuonna 1986. Pitkän nimen vuoksi bändiä kutsuttiin usein nimillä "Peggy Sue", "EBPSATRFM" tai "pitkänimiset". Yhtye hajosi 1996. Alun perin Olli Försti oli suunniteltu yhtyeen laulajaksi, mutta tämä kuvio ei toiminut. Hän seisoi kuitenkin yhtyeen ensimmäisillä keikoilla lavalla liikkumatta ja sanoitti yhtyeelle pari kappaletta.
Artikkeli Oulun kaupunginkirjaston sivulla
Simon Parmet
Simon Parmet (ent. Pergament; 26. lokakuuta 1897 Helsinki – 20. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä, pianotaiteilija ja musiikkikirjailija. Parmet opiskeli Pietarin konservatoriossa, Helsingin musiikkiopistossa sekä Berliinin konservatoriossa. Helsingissä hänen opettajinaan toimivat Erik Furuhjelm ja Erkki Melartin. Hän toimi oopperakapellimestarina Saksassa ja Suomalaisessa Oopperassa sekä Radio-orkesterin kapellimestarina (1948–1953). Parmet oli perustamassa Akateemista Laulua, jonka ensimmäinen johtaja hän oli (1953–1954).
Parmet teki ensimmäiset levytyksensä Berliinissä 1929. Hänen johdollaan tehtyjä nauhoituksia on Yleisradion nauhoitearkistossa, muun muassa Einar Englundin sinfonia nro 2 (1951), Bengt Johanssonin "Ekspressioita orkesterille" (1953) ja Toivo Kuulan "Stabat mater" (1953). Vuonna 1962 hän sävelsi elokuvamusiikkia "Pikku Pietarin pihaan"; orkesterina on Radion viihdeorkesteri. Hän sävelsi elokuvamusiikin myös Jack Witikan ohjaamaan elokuvaan "Nukkekauppias ja kaunis Lilith" (1955).
Parmet julkaisi ruotsiksi kirjoja, joihin kuuluvat muun muassa "Sibelius symfonier: en studie i musikförståelse" (suom. "Sibeliuksen sinfoniat: Ajatuksia musiikin tulkinnasta"), "Con amore: Essäer om musik och mästare" (suom. "Sävelestä sanaan: Esseitä") ja "Genom fönsterrutan: Essäer om konst och musik och andra uppsatser".
Hänen veljensä Moses Pergament oli säveltäjä ja musiikkikriitikko ja asui Tukholmassa.
Fabrizio Ravanelli
Fabrizio Ravanelli (s. 11. joulukuuta 1968 Perugiassa, Italiassa) on italialainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi mittavan uran useissa eurooppalaisissa seurajoukkueissa. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Ravanelli esiintyi ensi kertaa kotikaupunkinsa joukkueessa Perugiassa vuonna 1986. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 1989 saakka 90 ottelua ja teki 41 maalia. 1989–1991 hän pelasi seitsemän ottelua US Avellino ja 1989/1990 27 ottelua Casertanassa. Kauden 1991/1992 hän vietti Reggianassa ennen siirtymistään seuraavaksi kaudeksi torinolaiseen Juventukseen. Juventuksessa hän voitti Italian mestaruuden (1994/1995), Italian Cupin (1994/1995), Mestarien liigan (1995/1996) ja UEFA Cupin (1992/1993). Kaikkiaan hän pelasi Juventuksessa 111 ottelua ja teki 41 maalia ennen siirtymistään vuonna 1996 Middlesbroughiin Englantiin. Middlesbrough'sta hän siirtyi vuonna 1998 Ranskaan Marseilleen, missä hän teki 45 ottelussa 21 maalia.
Vuonna 2000 Ravanelli palasi takaisin Italiaan, Lazion joukkueeseen. Laziossa Ravanelli vietti vain yhden kauden ajan kunnes siirtyi takaisin Englantiin, Derbyyn ja siirtyi sieltä hetkellisesti kahden kauden jälkeen Skotlantiin, Dundeen joukkueeseen ennen paluutaan takaisin Italiaan ja Perugiaan. Hän päätti uransa kauden 2004/2005 päätteeksi Perugiassa. Italian maajoukkueessa hän pelasi 22 ottelua ja teki kahdeksan maalia.
Yobes Ondieki
Yobes Ondieki (s. 21. helmikuuta 1961 Kisii, Kenia) on entinen kenialainen kestävyysjuoksija, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tienoille.
Ondieki piti juoksuissaan tasaisen kovaa tahtia, mutta hänen loppukirinsä oli heikko. Hänen uransa paras arvokisasaavutus on 5 000 metrin maailmanmestaruus 1991 Tokion kisoista. Aikaisemmin samana vuonna hän oli juossut Zürichissä matkan uuteen maansa ennätysaikaan 13.01,82 ja voittanut maansa mestaruuden. 1992 Barcelonan olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä viides. Vuonna 1993 hän juoksi Oslon Bislettillä 10 000 metriä ensimmäisenä ihmisenä alle 27 minuutin, aikaan 26.58,38.
Juoksu-uransa jälkeen Ondieki on toiminut Peter Muriukin valmentajana.
Aleksandr Potašov
Aleksandr Potašov (, s. 12. maaliskuuta 1962) on kävelijä, joka maailmanmestaruuteen huipentuneella urallaan edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Valko-Venäjää.
Vuonna 1981 Potašov voitti 10 000 metrin kävelyssä nuorten EM-hopeaa. Hänen uransa kirkkain saavutus on 50 kilometrin kävelyn maailmanmestaruus 1991 Tokion kisoista ajalla 3.53.09. Kyseisessä kisassa hän ylitti maalilinjan kaulatusten silloisen maanmiehensä Andrei Perlovin kanssa, ja hänet julistettiin lopulta voittajaksi yhden sekunnin sadasosan erolla.
Nopeimmillaan Potašov on kävellyt 50 kilometriä aikaan 3.40.02. Tämä tapahtui Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa Moskovassa 27. toukokuuta vuonna 1990. 20 kilometriä hän on kävellyt aikaan 1.20.12, Navapolatskissa 21. toukokuuta vuonna 1994.
Potašov on 190 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 77 kilogrammaa.
Tavara
Tavara-nimitystä käytetään suomen kielessä esineistä omistuksen ja kaupan kohteina. Sanan etymologinen lähtökohta on venäjän kielen suunnilleen samaa tarkoittava товар ("tovar").
Tavaran arvo on tärkeä kansantaloustieteen historiaan liittyvä käsite. Myös logistiikan kannalta ja esimerkiksi tullin termistössä sillä on laajasti merkitystä. Arvonlisäverotuksessa tavaralla tarkoitetaan aineellista esinettä sekä sähköä, kaasua, lämpöä, kylmyyttä ja muuta niihin verrattavaa energiahyödykettä (arvonlisäverolain 17 §).
Andrei Perlov
Andrei Borisovitš Perlov (, s. 12. joulukuuta 1961) on kävelijä, joka olympiakultaan huipentuneella urallaan edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää.
Perlov voitti 50 kilometrin kävelystä kultamitalin EM-kisoista 1990 samoin kuin Barcelonan olympialaisista 1992. Tokion MM-kisoissa 1991 hän tuli maaliin kaulatusten silloisen maanmiehensä Aleksandr Potašovin kanssa. Miesten tavoitteena oli saada molemmille ystävyksille jaettu kultamitali, mutta tuomaristo antoi maalikamerakuvan perusteella kultamitalin Potašoville ja Perlov sai hopeaa.
50 kilometrillä Perlov voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1984, 1985 sekä 5. elokuuta 1989 Leningradissa ajalla 3.37.41, mikä on vielä heinäkuussa 2007 kaikkien aikojen kymmenenneksi nopein aika. 20 kilometrillä hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 26. toukokuuta 1990 ennätysajallaan 1.18.20.
Maailmancupissa Perlov oli toinen vuosina 1985 ja 1989.
Kävelyn maailmancup
Kävelyn maailmancup ("IAAF World Race Walking Cup") on kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n järjestämä kävelytapahtuma. Se järjestettiin ensi kerran vuonna 1961 ja järjestetään nykyisin joka toinen vuosi. Naiset kilpailivat ensi kertaa vuonna 1979. Aiemmin kilpailut tunnettiin nimellä Lugano cup ensimmäisen järjestäjäkaupungin mukaan. Vuonna 2004 tapahtumaohjelmaan otettiin mukaan junioreiden sarjat M19 ja N19. Sarjoihin voivat osallistua kilpailuvuonna 19 vuotta täyttävät tai sitä nuoremmat.
Yleisanestesia
Yleisanestesia (kansankielessä yleisesti "nukutus") on tila, jossa potilas ei tunne kipua, reagoi siihen tai muista sitä jälkikäteen. Yleisanestesiaa käytetään isompien leikkausten yhteydessä, pienissä leikkauksissa sitä ei yleensä käytetä. Yleisanestesian aikaansaamiseksi käytetään useiden eri lääkkeiden yhdistelmää. Siten turvallinen yleisanestesia on vaativa erikoislääketieteellinen tehtävä. Anestesian tasoa ja potilaan elintoimintoja täytyy seurata koko anestesian ajan.
Potilas ei ole unessa, koska unessa pystyy reagoimaan kipuun, mutta potilas ei ole varsinaisesti koomassakaan. Itse asiassa anestesiatilasta tiedetään suhteellisen vähän. On yleistä, että vaikka tietoisia muistikuvia ei jää, potilas saattaa nähdä unta kivusta.
Yleisanestesian aikana nukutetun potilaan elintoimintoja seurataan tarkoin leikkauksen ja yleiskunnon vaatimalla laajuudella. Tarvittaessa monitoroidaan myös lihasrelaksaation astetta ja unen syvyyttä.
Yleisanestesian jälkeen käytetään varsinaisia keskushermostoon vaikuttavia kipulääkkeitä, kuten opiaatteja (yleensä morfiini tai oksikodoni), erilaisia paikallisia puudutuksia sekä tavallisia tulehduskipulääkkeitä.
Nykyaikaisessa yleisanestesiassa on ainakin kaksi osaa: kivun lievitys, sedaatio eli nukuttaminen ja tarvittaessa lisäksi lihasrelaksaatio. Kipua lääkitään opioidijohdoksilla, joilla on myös unettava vaikutus. Varsinainen nukahtaminen saadaan aikaan anestesia-aineilla. Anestesia-aineita annetaan tavallisesti ensin suoneen, jolloin aikaansaadaan anestesiainduktio. Tämän jälkeen annetaan hengitettävää anestesiakaasua tai laskimonsisäistä nukutusainetta anestesian ylläpitämiseksi. Anestesia-aineilla on myös kipua vähentävä vaikutus. Kolmanneksi joissakin leikkauksissa annetaan lihasrelaksanttia lihasjänteyden alentamiseksi.
Yleisanestesialla tavoitellaan seuraavaa:
Klemens XIV
Giovanni Vincenzo Antonio Ganganelli (31. lokakuuta 1705, Sant'Angelo in Vado, Rimini, – 22. syyskuuta 1774, Rooma) oli paavina 19. toukokuuta 1769 – 22. syyskuuta 1774. Hän otti nimekseen Klemens XIV (latinaksi "Clemens XIV" ja italiaksi "Clemente XIV").
Giovanni Ganganelli oli vaatimattoman kyläkirurgin poika. Tuleva kardinaali ja paavi sai opetuksensa jesuiittojen koulussa. Vuonna 1724 hän liittyi fransiskaanijärjestöön, jonka johtajaksi (’’Consultor’’) hänet nimitettiin vuonna 1741. Paavi Klemens XIII korotti hänet kardinaalin tehtävään vuonna 1759.
Paavi Klemens XIV:n edeltäjän Klemens XIII:n kuolema jätti Rooman kirkon vaikeaan tilanteeseen. Paavin valta-asemaa vastaan hyökkäsivät kirkon sisältä käsin gallikanismi ja jansenismi. Gallikaanien näkemyksen mukaan Ranskan katolisen kirkon tulisi olla mahdollisimman itsenäinen suhteessaan paaviin. Jansenismi oli 1600-luvulla syntynyt katolisen kirkon uudistusliike. Kirkon ulkopuolelta vastaavasti toimivat febronismi, joka meni tavoitteissaan gallikanismiakin pidemmälle jopa tavoitellen eräänlaista perustuslaillista monarkiaa kirkkoon, sekä rationalismi, jonka doktriinin mukaan järki on oikea tiedon lähde.
Kuitenkin kaikkein polttavin kysymys olivat jesuiitat. Ranskassa ja Iberian niemimaalla järjestön toiminta oli lakkautettu, ja yleisesti toivottiin, että uusi paavi lakkauttaisi järjestön toiminnan kokonaan. 15. helmikuuta 1769 kokoontunutta konklaavia painostettiin asian suhteen. Enemmistö 47 kardinaalista oli kuitenkin myötämielinen järjestön toiminnalle.
Tämän seurauksena Ranskan, Espanjan ja Portugalin kuninkaat käyttivät oikeuttaan poistaa Kirkkovaltiosta 23 kardinaalia. Lisäksi uhattiin, että muunlaista paavia kuin jo ennakolta jesuiittajärjestön lakkauttamisen kannalla oleva ei hyväksyttäisi. Paavilta vaadittiin kirjallinen sitoumus vihatun järjestön lopettamisesta. Lopulta kardinaali Ganganelli, joka oli jesuiittojen entinen oppilas, suostui lupauksen allekirjoittamiseen, ja hänet valittiin uudeksi paaviksi ennätyspitkän, kolme kuukautta kestäneen, konklaavin jälkeen 18. toukokuuta.
Klemens XIV onnistui pienillä myönnytyksillään, joilla tosin käänsi selkänsä edeltäjänsä harjoittamalle politiikalle, saavuttamaan sovun Espanjan ja Portugalin hallitsijoiden kanssa. Ranskan kanssa näin ei kuitenkaan käynyt. Jotta Ranskan valtio suostuisi palauttamaan Avignonin, jonka se oli valloittanut joka kerralla jouduttuaan yhteentörmäykseen paavin kanssa, sen vaatimukseen olisi myönnyttävä. Lopulta paavin täytyi taipua Ranskan tahtoon, ja paavi Klemens XIV kielsi jesuiittajärjestön lopullisesti 21. heinäkuuta 1773. Paavi ei käyttänyt asian julkaisemiseen bullaa, vaan yksinkertaisempaa ’’Dominus ac redemptor’’ -kirjettä, joka oli vaikutuksiltaan paljon bullaa vaatimattomampi ja siten haluttaessa muutettavissa.
Myöhemmin, vuonna 1815 paavi Pius VII antoi kaikille piispoille osoittamassaan kirjeessä (Litteræ encyclicæ) luvan jesuiittajärjestön toiminnan aloittamiseksi uudelleen.
Elias Krohn
Pentti Elias Ilmari Krohn (s. 29. maaliskuuta 1977) on Kulttuurivihkojen päätoimittaja ja vapaa toimittaja. Hän on Yleisen lehtimiesliiton hallituksen jäsen. Koulutukseltaan Krohn on valtiotieteiden maisteri.
Krohn on työskennellyt Kansan Uutisten toimittajana ja kirjoittanut artikkeleita myös muun muassa Suomen Rauhanpuolustajien Rauhan puolesta -lehteen, Liberoon, Helsingin yliopiston Yliopisto-lehteen, Voimaan ja Sitoutumattoman vasemmiston Toimenpiteeseen (päätoimittajana). Hän on Kiilan jäsen.
Elias Krohn teki vuonna 2001 Nokian yhtiökokouksessa esityksen uusien optio-ohjelmien hylkäämiseksi.
Elias Krohnin äiti on kirjailija Leena Krohn.