Live at the Marquee (Sweet)
Live at the Marquee on uudelleenkootun Sweet-yhtyeen neljä studiokappaletta sisältävä livealbumi vuodelta 1989. Se taltioitiin Lontoon Marquee-klubilla vuonna 1986. Samasta konsertista julkaistiin myös video. Albumin julkaisi Euroopassa SPV ja Yhdysvalloissa Maze-yhtiö.Väistö, Perttunen 2003, s.95.
Levyllä korostuu solisti Paul Dayn ja muun yhtyeen huomattavan heavy-vaikutteinen esitystapa.
Albumi alkaa kappaleella ”Action”. Sitä seuraa yhtyeen konserttibravuuriksikin kutsuttu ”Sweet F.A.”, joka pitää sisällään studioversiosta poikkeavia sävelkulkuja. Levyn kolmas ja ensimmäisen vinyylin viimeinen raita on ”Love Is Like Oxygen”, jonka alkuperäinen instrumentaaliväliosa on korvattu muun muassa Emerson, Lake & Palmer -yhtyeen levyttämän ”Fanfare for the Common Man” -kappaleen soitolla. Kyseisen kappaleen tekijöitä ei kuitenkaan ole mainittu levyn kansitiedoissa.Väistö, Perttunen 2003, s.96. ”Love Is Like Oxygen” on myös lähes yhdeksänminuuttisenä albumin pisin raita.
Ensimmäisen vinyylin aloittaa potpuri, jonka ensimmäinen kappale on Phil Lanzonin kosketinsoolon sisältävä ”Restless”. Potpuria jatkaa energisesti esitetty ”No You Don’t”, jonka jälkeen se päättyy Andy Scottin kitarasoolonumeroon ”Guitar Segue”. Seuraava kappale on ”Someone Else Will”, jonka aikana lavalla esiintyi myös kaksi naispuolista striptease-tanssijaa, Linzi Drew ja Ruth Chapman. Sitä seuraa Mick Tuckerin rumpusoolo, ”Drum Solo”, joka samalla päättää ykkösvinyylin kakkospuolen.
"Live at the Marqueen" kakkosvinyylin ensimmäinen raita on kosketinsoololla ja yleisönlaulatusosuudella yli kahdeksanminuuttiseksi venytetty ”Set Me Free”. Sitä seuraava ”The Ballroom Blitz” on kirjoitettu levyn kanteen muodossa ”Ballroom Blizz”. Konsertin ja levyn toisen vinyylin ykköspuolen päättää ”Fox on the Run”. Lopussa kuullaan vielä muutama riffi ”Love Is Like Oxygenia”.
Levyn toisen vinyylin kakkospuolisko sisältää Sweetin neljä uutta studiokappaletta. Niistä kolme ensimmäistä ovat solisti Paul Dayn, kosketinsoittaja Phil Lanzonin sekä kitaristi Andy Scottin yhdessä kirjoittamia. Niistä ensimmäinen on AOR-tyylinen ”Shot Down in Flames”, joka on tarttuvaksi väitetyn melodian ja kertosäkeen vuoksi laskettu jopa yhtyeen parhaimpien kappaleiden joukkoon. ”Over My Head” on tyylillisesti edeltäjänsä kaltainen, mutta progressiivisempi. Kolmas kappale ”Jump the Fence” poikkeaa edellisistä kappaleista ja solisti Paul Day laulaa sen A-osat pelkkien rumpujen säestyksellä. Loppua kohden instrumentteja tulee kuitenkin enemmän mukaan. Albumin viimeinen kappale on cover ”Reach Out... I’ll Be There”, joka tunnetaan erityisesti Four Tops -yhtyeen levytyksenä. Sweetin versio ei ole yhtä soulmainen vaan hard rock -vaikutteinen.Väistö, Perttunen 2003, s.97.
Albumi ilmestyi 1. marraskuuta 1989. Sen julkaisi Euroopassa SPV-yhtiö sekä tupla-LP:nä että CD:nä. Yhdysvalloissa levy ilmestyi Maze-yhtiön toimesta ainakin CD-formaatissa. Kyseisessä versiossa takakannen kuvat konsertin striptease-tanssijoista oli korvattu tavallisilla yhtyekuvilla.
"Live at the Marquee" julkaistiin myös videoversiona. Kappaleiden järjestys on siinä hieman erilainen ”Love Is Like Oxygenin” ollessa totuudenmukaisesti vasta setin neljänneksi viimeinen kappale.
A-puoli
B-puoli
A-puoli
B-puoli: Studio