hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
APECED
APECED-oireyhtymä eli "autoimmuunipolyendokrinopatia-kandidiaasi-ektodermidystrofia" on harvinainen perinnöllinen sairaus, joka kuuluu autoimmuunipolyendokrinopatiaoireyhtymien ryhmään (APS, ). APECED tunnetaan myös nimellä tyypin I autoimmuunipolyendokrinopatia. Tauti periytyy autosomissa peittyvästi. APECED kuuluu suomalaiseen tautiperintöön.
APECED-taudin oireina esiintyy jo lapsuudessa alkavia, useita elinspesifisiä autoimmuunitauteja. Yleisiä oireita ovat suun krooninen "Candida"-infektio, hypoparatyreoidismi, lisämunuaisen kuorikerroksen vajaatoiminta eli Addisonin tauti, hypogonadismi, krooninen atrofinen gastriitti, diabetes ja kilpirauhasen sairaudet.
Taudin aiheuttaa mutaatio "autoimmune regulator" (AIRE) -nimistä transkriptiotekijää koodavassa geenissä. Geeni sijaitsee kromosomin 21 pitkässä haarassa (21q22.3) välillä 44,53–44,54 megaemästä. Suomessa yleisessä mutaatiossa (R257X-mutaatio, rs121434254 C->T) geenin kodoni numero 257 (CGA), joka toimivassa geenissä koodaa arginiiniä, on vaihtunut loppukodoniksi TGA.
AIRE-geenin löytäminen on merkittävimpiä saavutuksia suomalaisessa lääketieteellisessä tutkimuksessa. Sen mahdollisti 1990-luvulla tapahtunut edistys ihmisen geeniperimän selvittämisessä. Alkuvaiheessa erityinen kiinnostus kohdistui lyhyimpään ihmiskromosomiin eli kromosomiin 21, joka ensimmäisenä sekvensoitiin kokonaisuudessaan vuoteen 2000 mennessä. Kiinnostusta kromosomi 21:tä kohtaan kasvatti myös sen rooli Downin syndroomassa. APECED-tautia aiheuttavan geenin löytämisestä kilpaili 1990-luvun lopussa kaksi kansainvälistä, suomalaisvetoista tutkijaryhmää. Kilpailevien tutkijaryhmien julkaisut päätyivät lopulta "Nature Genetics" -lehden samaan numeroon.
Suomalaistutkija Leena Peltonen-Palotien johtama tutkimusryhmä käytti hyväksi Jaakko Perheentuvan keräämää laajaa suomalaista APECED-aineistoa ja paikansi vuonna 1994 tautia aiheuttavan geenin kromosomin 21 pitkään haaraan. Vuonna 1997 ryhmä oli paikallistanut geenin 800 000 emäsparin ja myöhemmin 350 000 emäsparin laajuiselle alueelle.
Tampereen yliopiston professori Kai Krohnin kokoama suomalais-japanilais-sveitsiläinen tutkijaryhmä identifioi APECED-geenin ja antoi sille nimen AIRE ("autoimmune regulator"). Ryhmä tunnisti myös kaksi Suomessa ja Sveitsissä yleistä geenimutaatiota. Krohnin ryhmän tulokset julkaistiin "Nature Genetics" -lehden vuoden 1997 numerossa 17. Samassa numerossa julkaistiin myös Palotien johtaman suomalais-saksalainen ryhmän tulokset, joissa tunnistettiin yhteensä viisi AIRE-geenin mutaatiota. Molemmat ryhmät tunnistivat proteiinissa sinkkisormirakenteet sekä runsasproliinisen alueen ja päättelivät, että proteiini voisi toimia transkriptiotekijänä. Ilmeni, ettei mikään AIRE-geenin eksoneista löytynyt Stanfordin yliopiston julkaisemista EST-tietokannoista, eli kyseessä oli aiemmin täysin tuntematon geeni.
Credit Suisse
Credit Suisse on vuonna 1856 perustettu sveitsiläinen pankkialan yhtiö. Yhtiön kotipaikka on Zürichissa, Sveitsissä. Se avasi ensimmäisen Sveitsin ulkopuolisen konttorinsa New Yorkissa vuonna 1942.
Taseella mitaten (819,74 mrd. USD) Credit Suisse Group AG luokiteltiin vuonna 2016 maailman 34. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 28). Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki lueteltiin yhä yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
Pankki tuomittiin joulukuussa 2009 Yhdysvalloissa maksamaan 536 miljoonaa dollaria sakkoa, koska se oli rikkonut Yhdysvaltain määräämiä Iranin pakotteita.
Melbournen museo
Melbournen museo on Australiassa Melbournen Carlton Gardensissa sijaitseva museo. Sillä on kahdeksan pysyvää näyttelytilaa, joiden lisäksi museossa on esillä vaihtuvia näyttelyitä. Yksi näyttelytiloista on Australian alkuperäiskansojen kulttuurikeskus "Bunjilaka". Museossa on myös Imax-teatteri, jossa esitetään 2D- ja 3D-dokumentteja.
Melbournen museon pysyvät näyttelyt käsittelevät muun muassa Melbournen historiaa, dinosauruksia ja evoluutiota. Museosta löytyy myös muun muassa maailman vanhin edelleen koossa oleva tietokone CSIRAC, kuuluisan laukkahevosen Phar Lapin, hevosen muotoiseen jalustaan pingotettu talja sekä kokonainen sinivalaan luuranko.
Uschi Digard
Uschi Digard (s. 15. elokuuta 1948 Saltsjö-Duvnäs Ruotsi) on ruotsalaissyntyinen pornonäyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan rooleistaan Russ Meyerin elokuvissa. Hän esiintyi 1960-luvulla Ruotsissa erilaisissa eroottisissa elokuvissa. Myöhemmin Yhdysvalloissa hänellä oli rooleja lukuisissa seksploitaatio-elokuvissa. Myöhemmällä urallaan hän siirtyi pornoelokuvien pariin esiintyen muun muassa yhdessä John Holmesin, Candy Samplesin ja Kitten Natividadin kanssa vuosina 1975–1983.
Digardin poika Didier Digard pelaa nykyään jalkapalloa Paris Saint-Germain-joukkueessa.
"Valikoitu listaus"
Pig Killer
Pig Killer oli suomalainen, 1990-luvun alun Turussa perustettu White Power -rockia soittava kokoonpano. Yhtyeen ainoa albumi, "The Spirit of 1939..." ilmestyi Ainaskin-levymerkillä vuonna 1996. Ainaskin-levymerkin alla julkaisi myös toinen suomalainen RAC-yhtye Mistreat.
Myöhemmin Pig Killeristä sukeutui rock-metal-kokoonpano Endupdead, joka julkaisi omakustannealbumin "...and the Hell Followed Them" vuonna 1999.
Vuonna 2009 Pig Killerin nimissä julkaistiin blogikirjoitus, jossa tiedotettiin ettei yhtyettä ole enää olemassa, vaikka White Power -yhtiöt yhä levittävät sen musiikkia. Kirjoituksessa korostettiin, että kukaan entisen Pig Killerin jäsenistä ei ole enää tekemisissä rasistisen liikkeen kanssa.
José Gabriel Funes
José Gabriel Funes (s. 31. tammikuuta 1963) on argentiinalainen pappi ja tähtitieteilijä. Hän kuuluu katolisiin jesuiittoihin.
Funes nimitettiin vuonna 2006 Vatikaanin observatorion johtoon. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2015 asti. Hän myönsi toukokuussa 2008 mahdolliseksi Telluksen ulkopuolisen elämän olemassaolon ulkoavaruudessa.
Heidi Hammel
Heidi B. Hammel (s. 14. maaliskuuta 1960) on yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän valmistui Massachusetts Institute of Technologystä ja Havaijin yliopistosta.
Hammel vietti useita vuosia työskennellen Massachusetts Institute of Technologyssä ennen päätymistään Space Science Instituteen.
Hammelille on myönnetty Klumpke-Robertsin palkinto (1995), Harold C. Ureyn palkinto (1996) sekä Carl Sagan -mitali (2002). Hänen mukaansa nimettiin asteroidi 3530 Hammel.
Ozren Bonačić
Ozren Bonačić (s. 5. tammikuuta 1942 Zagreb) on kroatialainen entinen vesipalloilija, joka edusti urallaan Jugoslaviaa. Hän oli maajoukkueessa voittamassa olympiakultaa Mexico Citystä 1968 ja hopeaa 1964 Tokiosta.
Hän pelasi urallaan HAVK Mladostin joukkueessa.
Peter Reith
Peter Keaston Reith (s. 15. heinäkuuta 1950 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän syntyi Melbournessa ja valmistui Monash-yliopistosta.
Reith istui Australian parlamentin jäsenenä vuosina 1982–1983 ja 1984–2001. Hän on toiminut muun muassa maansa työministerinä vuosina 1997–2001 ja puolustusministerinä vuonna 2001.
Super Aguri SA06
Super Aguri SA06 oli australialaisen Mark Prestonin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Super Aguri -talli kilpaili kaudella 2006. Auto oli ensimmäinen Super Agurin itse valmistama. Autoa ajoivat japanilaiset Takuma Satō ja Sakon Yamamoto. Autossa oli Hondan V8 moottori, Carbonen jarrut, Bridgestonen renkaat ja se käytti Elfin poltto- ja voiteluöljyjä.
Autolla ei ylletty kertaakaan pisteille, ja sillä päästiin maaliin seitsemän kertaa neljästätoista.
Tamanrassetin maakunta
Tamanrassetin maakunta () on yksi Algerian 48 maakunnasta. Se on Algerian suurin maakunta ja sen pinta-ala on 556 200 km². Maakunnan väkiluku oli vuonna 2008 176 637. Maakunnan pääkaupunki on Tamanrasset. Maakunnassa on kaksi kansallispuistoa, Tassili n'Ajjer ja Ahaggar.
Kylmä tähti
Kylmä tähti on Anthony Horowitzin kirjoittaman Viisi vartijaa -fantasia kirjasarjan toinen osa, ensimmäinen osa on Korpinportti. Kylmä tähti perustuu Anthony Horowitzin omaan aiempaan teokseen The Night of the Scorpion.
Mattille selviää ensimmäisen kirjan loppupuolella, että hän on yksi viidestä vartijasta, joiden on määrä suojella maailmaa "vanhoilta", jotka ovat ikiaikaisia pahoja olentoja, niiden tarkoitus on valloittaa maailmamme.
Ensimmäisen osan lopussa Matt onnistuu estämään vanhojen saapumisen ja luulee, että hänen työnsä on tehty ja voisi palata normaalin elämän pariin.
Näin ei kuitenkaan näy, toinen portti on avautumassa Perussa, lisäksi joku mies näyttää saaneen käsiin kirjan, jonka avulla voisi selvittää missä tuo portti on. Mies kuitenkin murhataan ennen kuin Matt ja häntä auttava (ja määräilevä) Nexus-järjestö saavat kirjan käsiinsä. Miehen murhaaja varastaa kirjan.
Matt lähtee Peruun ystävänsä Richardin kanssa, mutta he joutuvat heti väijytykseen, joku tietää kuka ja miksi hän on siellä. Matt kuitenkin onnistuu pakenemaan kadottaen samalla Richardin ja tapaa samalla toisen viidestä vartijasta, Pedron. Yhdessä he ryhtyvät etsimään Richardia mutta ovat jälleen lähellä jäädä kiinni, sillä poliisi on lahjottu vihollisen puolelta. He saavat odottamatonta apua pakenemiseen: viimeiset inkat, kansa joka tietää vanhoista ja haluaa auttaa niiden pysäyttämisessä. Inkojen luolta Matt vihdoin löytää Richardin.
Saadaan selville, että portti avautuu kun tähdet ovat oikeassa asemassa taivaalla, jotain kuitenkin tuntuu puuttuvan, yksi tähti ei ole paikoillaan. Sen on laukaissut Salamanda, sama mies joka oli kirjan varastamisen takana ja väijytyksen heti Mattin saapuessa maahan, myös poliisien lahjomisen. Päädytään siihen, että satelliitin on määrä olla puuttuva tähti, portti on sittenkin avautumassa. Satelliitti on pakko pysäyttää ennen kuin se on oikeassa paikassa, aikaa ei vain enää ole paljoa. Inkojen muinainen armeija tukenaan Matt tunkeutuu Salamandan avaruuskeskukseen määränä estää satelliitin ohjaaminen. Taistelun aikana Matt löytää eräästä rakennuksesta Herra Fabian, joka on yksi Nexuksen jäsen. Hän tunnustaa olevansa petturi ja sanoo, että hän haluaa olla voittajien puolella, vanhoja ei voi pysäyttää. Hän kertoo myös, että he ovat aivan väärässä paikassa: Salamanda ohjaa satelliittia autiomaasta (joka on portti). Matt ja Pedro lähtevät autiomaahan mukanaan inka Atoc, joka osaa lentää helikopterilla. Kopteri kuitenkin putoaa maahan ennen kuin he pääsevät perille, Atoc kuolee pakkolaskussa ja Pedro murtaa nilkkansa. Matt joutuu jatkamaan matkaa yksin, inkojen ennustus näyttää toteutuvan: yksi poika seisoo vanhojen edessä kun ne nousevat poika kaatuu.
Geoff Willis
Geoffrey "Geoff" Willis (s. 23. joulukuuta 1959 Southampton, Englanti, Iso-Britannia) on Formula 1 -talli Mercedeksen tekninen johtaja.
Willis työskenteli Leyton Housella 1990-luvun alussa, jolloin hän tapasi Adrian Neweyn. He siirtyivät yhdessä Williamsille. 1996 Newey siirtyi McLarenille ja Willis jatkoi Williamsilla. Willis siirtyi BARin riveihin 2001 ja jatkoi BARilla/Hondalla kauden 2006 loppuun, minkä jälkeen hän siirtyi Red Bull Racingille tekniseksi johtajaksi vuonna 2007. Willis lopetti työnsä Red Bullilla kesällä 2009. 2010 Willis siirtyi Hispanian tekniseksi johtajaksi, kunnes lopetti ja liittyi Mercedeksen tekniseen osastoon kauden 2011 lopussa.
Hubert Coppenrath
Hubert Coppenrath (s. 18. lokakuuta 1930) on katolinen kirkonmies, joka on toiminut Papeeten arkkipiispana vuodesta 1999. Häntä edelsi hänen veljensä Michel-Gaspard Coppenrath. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1957.
Coppenrath syntyi Papeetessa, Ranskan Polynesiaan kuuluvalla Tahitin saarella. Hän opiskeli Ranskassa ja sai vuonna 2003 Kunnialegioonan ritarin arvon.
Michel-Gaspard Coppenrath
Michel-Gaspard Coppenrath (4. kesäkuuta 1924 – 16. elokuuta 2008) oli katolinen kirkonmies. Hän toimi Papeeten hiippakunnan arkkipiispana Ranskan Polynesiassa vuodesta 1973 kesäkuuhun 1999, jolloin häntä seurasi hänen nuorempi veljensä Hubert Coppenrath.
Papeetessa, Tahitilla syntynyt sai Coppenrath pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1954.
R. D. Wingfield
Rodney David Wingfield (6. kesäkuuta 1928 – 31. heinäkuuta 2007) oli englantilainen rikoskirjailija ja radiokäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan Komisario Frostin hahmon luojana.
Wingfield syntyi Lontoossa 1928. Ensimmäisen kuunnelmakäsikirjoituksensa hän myi BBC:lle 1968. BBC tilasi pian sen jälkeen kaksi uutta kuunnelmaa, joiden radioesitysten jälkeen Wingfield siirtyi päätoimiseksi käsikirjoittajaksi. Ensimmäisen romaaninsa "Frost at Christmas" Wingfield kirjoitti vuonna 1972, mutta se julkaistiin vasta 1984 Kanadassa ja 1989 Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Televisioruutuun Komisario Frost siirtyi 1992 esittäjänään David Jason. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. Radioteatteri on esittänyt seuraavannimisiä suomenkielisiä versioita Wingfieldin käsikirjoittamista radiokuunnelmista: Pankkiryöstö päivänvalossa, Varokaa herkästi räjähtävää, Vakuutetun kuolema, Muistileikki, Painetaan villaisella, Luottokorttihait, Kuoleman juhlapyhät, Syntipukki, Ei paluuta takaisin, Myytävänä talo meren rannalla, Haudankaivajat, Verirahat ja Lain kirjain.
Suluissa kirjojen julkaisuvuodet Yhdistyneessä kuningaskunnassa.Suomeksi hänen teoksiaan on julkaistu vuonna 1994 jolloin Book Studiolta ilmestyi kirja nimeltä "Komisario Frost". Teos on suomennos teoksesta "Night Frost"
Géry Leuliet
Géry-Jacques-Charles Leuliet (12. tammikuuta 1910 Richebourg-l’Avoué – 1. tammikuuta 2015) oli katolinen kirkonmies, joka toimi Amiensin piispana Ranskassa vuosina 1963–1985. Hänet vihittiin papiksi 8. heinäkuuta 1933.
Europop (albumi)
Europop on Eiffel 65:n vuonna 1999 julkaistu esikoisalbumi.
Pekka Tarkka
Pekka Sakari Tarkka (s. 4. joulukuuta 1934 Helsinki) on suomalainen kirjallisuudentutkija, kääntäjä, filosofian tohtori, Helsingin Sanomien entinen kirjallisuuskriitikko ja kulttuurijournalisti. Hän on kirjoittanut paljon Pentti Saarikoskea käsitteleviä teoksia ja toimittanut tämän kirjoja. Hän on myös tutkinut Joel Lehtosta, Paavo Rintalaa, Hannu Salamaa ja Jouko Tyyriä. Hän toimi Helsingin Sanomien kulttuuriosaston päällikkönä vuosina 1985−1989.
Pekka Tarkka valitsi Finlandia-palkinnon saajakirjan vuonna 2008. Palkinnon sai Sofi Oksanen kirjallaan "Puhdistus".
Pekka Tarkka on naimisissa kääntäjä Hanna Tarkan kanssa. Aikaisemmin Pekka Tarkka on ollut naimisissa muun muassa kirjallisuustieteilijä Auli Viikarin kanssa (1958–1970) ja kustantaja Leena Majanderin (nyk. Majander-Reenpää) kanssa (1983–1991).
Tarkan veli on historiantutkija ja entinen kansanedustaja Jukka Tarkka. Heidän isänsä oli Suomen Setlementtiliiton pitkäaikainen pääsihteeri Topi Tarkka ja isoisänsä Setlementtiliiton perustajiin kuulunut Sigfrid Sirenius.
Frans Mäyrä
Frans Mäyrä (s. 1966) toimii hypermedian professorina Tampereen yliopiston Informaatiotieteiden yksikössä.
Tutkijana Mäyrän alaa ovat erityisesti digitaalinen kulttuuri ja pelitutkimus. Hänen taustansa on kirjallisuustieteessä ja mediakulttuurin tutkimuksessa.
GenomEUtwin
GenomEUtwin oli ajanjaksolla 1. lokakuuta 2002 – 30. syyskuuta 2006 toteutettu hanke, jossa tutkittiin kaksosten avulla perimän ja elämäntapojen suhdetta pituuteen, lihavuuteen, migreeniin, sepelvaltimotautiin ja aivohalvaukseen eurooppalaisena yhteistyönä. Tutkimuksella haettiin tarkemmin tietoa siitä, mitkä geeniprofiilit selittävät riskiä sairastua yleisiin kansantauteihin.
Projekti syntyi Leena Palotien ja Jaakko Kaprion aloitteesta. Kaksostutkimusta pitkään yhdessä tehneet professorit totesivat, että EU-maiden kaksostutkijoiden tulisi hakea yhdessä rahoitusta laajempaa hanketta varten. Hankkeessa oli mukana kahdeksan eurooppalaista kaksostutkimuskeskusta ja 13 maan sydän- ja verisuonitautien epidemiologiaa selvittävä kansainvälinen MORGAM-hanke.
Palotien vetämä Kansanterveyslaitoksen tutkijaryhmä vastasi tämän 14 miljoonan euron hankkeen koordinoinnista.
GenomEUtwin -hankkeessa luotiin muun muassa yhteinen geenitutkimuksen infrastruktuuri ja löydettiin geenejä. Kolmen vuoden aikana tutkijat kartoittivat yhteensä 6 000 kaksosparin perimän. Hankkeessa hyödynnettiin muun muassa valmiiksi kaksosista kerättyjä kansainvälisiä aineistoja, joita yhdisteltiin uudella tavalla.
Steven Pacey
Steven Pacey (s. 5. kesäkuuta 1957) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Del Tarrantin roolista televisiosarjassa "Blake's 7".
Bruce Penhall
Bruce Penhall (s. 10. toukokuuta 1957) on yhdysvaltalainen speedwayajaja ja näyttelijä. Hän voitti speedwayn henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuosina 1981 ja 1982.
Penhall kelpuutettiin Motorcycle Hall of Fameen vuonna 1999.
Näyttelijänä Penhall on esiintynyt paitsi televisiosarjassa "CHiPs", myös useissa elokuvissa.
Salkopallo
Salkopallo eli tolppapallo on kaksin pelattava peli, jossa pelaajat seisovat noin kolmimetrisen tolpan vastakkaisilla puolilla ja yrittävät lyömällä saada naruun kiinnitettyä palloa kiertymään tolpan ympärille. Toinen pelaajista yrittää pyörittää narua vastapäivään, toinen myötäpäivään. Voittaja on se, kumpi saa narun kokonaan kieritettyä tolpan ympärille.
Salkopallon säännöt vaihtelevat maittain, alueittain ja jopa pihoittain, eikä ehdottomia sääntöjä ole olemassa.
Peli alkaa, kun toinen pelaajista syöttää pallon, yleensä pitäen sitä toisessa kädessään ja lyöden toisella. Vastustaja yrittää palauttaa syötön lyömällä palloa vastakkaiseen suuntaan. Tavoitteena on osua palloon niin, ettei vastustaja pysty muuttamaan pallon suuntaa; syöttäjällä on täten etu, sillä hänellä on alussa palloon enemmän kontrollia. Yleensä on sallittua lyödä palloa joko nyrkillä tai avokämmenellä; jos pallo on pieni, saattaa välineenä olla myös maila.
Pelaaja rikkoo sääntöjä, jos hän astuu vastustajan puolelle, ottaa kopin tai heittää palloa, lyö narua tai lyö palloa kahdesti ennen kuin se on kiertänyt tolpan tai vastustaja on palauttanut sen (tai, joissain säännöissä, ennen kuin se on osunut tolppaan). Yleensä sääntöjen rikkomisesta seuraa pelin keskeytys ja pallo palautetaan paikkaan, jossa se oli ennen rikkomusta; myös narun kierrosten määrä palautetaan. Rikkojan vastustaja syöttää. Jos rikkomus kuitenkin vaikuttaa tahalliselta, siitä voi seurata pelin häviäminen.
Peli päättyy, kun pelaaja lyö pallon tolpan ympäri omaan suuntaansa niin pitkälle kuin se menee, ja pallo osuu tolppaan. Pallon on lisäksi osuttava tolppaan yli siihen merkityn viivan. 1,5 metrin korkeudella oleva viiva on yleinen, mutta nuoremmille pelaajille se voi olla alempana. Ottelu voi koostua yhdestä, kolmesta, viidestä tai useammasta pelistä.
Erik Estrada
Henry Enrique "Erik" Estrada (s. 16. maaliskuuta 1949 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli tähtirooli vuosina 1977–1983 näytetyssä televisiosarjassa "CHiPs". Hän oli kyseisestä roolistaan vuonna 1980 ehdolla Golden Globen saajaksi.
Estrada on esiintynyt myös elokuvissa, joiden joukossa on "Jättiläinen taivaalla" (1974). Hän on jatkanut uraansa menestyksellä myöhemmille vuosikymmenille; vuonna 2007 hänelle myönnettiin tähti Hollywood Walk of Famella.
Jack Smight
Jack Smight (9. maaliskuuta 1925 Minneapolis – 1. syyskuuta 2003 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, jonka tuotantoon kuuluvat elokuvat "Jättiläinen taivaalla" (1974) ja "Midwayn taistelu" (1976). Hän voitti Emmy-palkinnon vuonna 1959.
Hermance
Hermance on kunta () Geneven kantonissa Sveitsissä. Hermance sijaitsee Genevenjärven itärannalla noin 17 kilometriä Geneven keskustasta koilliseen ja aivan Ranskan rajalla. Vuoden 2012 lopulla kunnassa oli 965 asukasta, joista 31 % oli ulkomaalaisia.
I ♥ KY
I ♥ KY on suomalaisen rap-yhtye Kapasiteettiyksikön 23. huhtikuuta 2008 julkaistu kokoelmalevy. Levy sisältää yhtyeen suosituimmat hitit vuosien varrelta, ja sen on julkaissut Rähinä Records -levy-yhtiö.
Albumilla on suosituimpien hittien lisäksi kolme ennen kuulematonta kappaletta jotka on sijoitettu levyn loppuun. "Pidä kiinni" ja "En voi sille mitään" ovat kokoelmalevyä ja jäähyväiskiertuetta varten tehdyt kappaleet. "Eliksiiri" -kappale on yhtyeen alkuvuosilla tehty demo vuodelta 2000.
Kokoelmalevy sisältää Suomen kaikkien aikojen paksuimman kansilehtisen. 36-sivuinen kansilehti sisältää 750 valokuvaa yhtyeen vuosien varrelta.
David Ashworth
David Ashworth (s. 1868 Waterford, Irlanti – 1947) oli irlantilainen entinen jalkapalloerotuomari, joka tuli tunnetuksi Liverpoolin ja Oldham Athleticin valmentajana.
Ashworthista tuli vuonna 1906 Oldham Athleticin ensimmäinen valmentaja. Kahdeksan Oldham-vuoden jälkeen hän siirtyi valmentajamaan Stockport Countya vuonna 1914 ja pysyi seurassa läpi Ensimmäisen maailmansodan.
Vuonna 1920 Ashworth nimettiin Liverpoolin valmentajaksi ja ensimmäisellä kaudellaan hän johdatti joukkueen toiseksi parhaimpaan saavutukseensa, 4. sijalle, kahdeksan pisteen päähän mestari Burnleystä.
Seuraavalla kaudella 1921/22 Ashworth johdatti Liverpoolin seuran kaikkien aikojen kolmanteen liigamestaruuteen. Joukkue oli seuraavalla kaudella matkalla toiseen peräkkäiseen menestykselliseen kauteen, kun Ashworth helmikuussa 1923 jätti liigakärjen ja palasi Oldhamiin ja liigan pohjalle. Oldham putosi kauden päätteksi, samalla kun Liverpool voitti voitti vain yhden seitsemästä viimeisestä ottelustaan, mutta voitti kuitenkin mestaruuden kuuden pisteen erolla.
Ashworth valmensi Oldhamia vain vuoden ennen kuin siirtyi Manchester Cityyn, mutta erosi vuonna 1925, koska joukkue kamppaili putoamista vastaan. Sen jälkeen hänellä oli lyhyt pesti Walsallin valmentajana vuosien 1926 ja 1927 aikana.
Ashworth kuoli vuonna 1947, 79 vuoden ikäisenä.
Neuronaalinen seroidilipofuskinoosi
Neuronaaliset seroidilipofuskinoosit eli NCL-taudit () ovat ryhmä periytyviä neurologisia sairauksia, jotka johtuvat lipofuskiini-pigmentin kertymisestä kudoksiin. Tautiryhmä jaetaan useampaan sairauteen lähinnä oireiden alkamisiän ja etenemisnopeuden perusteella. NCL-taudit ovat osa suomalaista tautiperintöä. NCL-tautien takana on ainakin neljä eri geeniä. Suomalaisista INCL-potilaista 98 prosentilla on sama geenimutaatio, INCL, joka sijaitsee kromosomissa 1. NCL-taudit periytyvät peittyvästi.
Varhain alkavien tautimuotojen oireisiin kuuluvat muun muassa näön heikentyminen, lihasnykäykset, kehityksen taantuminen ja ennenaikainen kuolema. Suomessa INCL on yleisin pikkulasten etenevä aivosairaus. Taudin ilmaantuvuus Suomessa on noin 1/20 000, mutta geenivirheen kantajuuden yleisyys on 1/70. Muualla NCL-taudit ovat harvinaisempia; on arvioitu, että Yhdysvalloissa 25 000 perhettä kärsii jostain tämän ryhmän taudista.
Näkövammarekisterissä NCL-tauteja on rekisteröitynä 39 kappaletta.
Euroopan tiedeneuvosto
Euroopan tiedeneuvosto eli Euroopan tutkimusneuvosto (, "ERC") on Euroopan unionin hallinnoima tieteen rahoitusorganisaatio. ERC on osa EU:n tutkimuksen 7. puiteohjelmaa (2007–2013). Se on unionin tärkein eurooppalaisen tutkimus- ja kehitystoiminnan rahoitus- ja ohjausväline.
ERC:n tieteellisen neuvoston 22 perustajajäsentä (Suomesta Leena Peltonen-Palotie) julkistettiin 18. heinäkuuta 2005. Tieteellinen neuvosto on itsenäinen, tutkijoista koostuva elin, joka vastaa ERC:n strategiasta ja laadunvalvonnasta. Euroopan tiedeneuvosto aloitti toimintansa 27. helmikuuta 2007, ja sille annettiin vuoteen 2013 asti käytettäväksi 7,5 miljardin euron budjetti, joka käytetään kokonaisuudessaan perustutkimukseen.
Tiedeneuvosto pyrkii vahvistamaan eurooppalaista tutkimusta rahoittamalla parhaita tutkijoita ja tutkimusprojekteja pitkäaikaisilla ja huomattavilla rahoituksilla.
Euroopan tiedeneuvoston puheenjohtajana on maaliskuusta 2010 toiminut itävaltalainen Helga Nowotky.
Étoile Sportive du Sahel
Étoile Sportive du Sahel () tunnetaan myös nimillä ES Sahel, Étoile du Sahel ja Étoile Sahel on tunisialainen urheiluseura. Se tunnetaan ennen kaikkea jalkapalloseurana, mutta sillä on myös joukkueita käsipallossa, lentopallossa, koripallossa ja judossa. Étoile Sahel on voittanut kolmanneksi eniten Tunisian liigan mestaruuksia jalkapallossa. Seura perustettiin 11. toukokuuta vuonna 1925 ja sen kotistadion on Stade Olympique de Sousse, joka sijaitsee Soussessa.
ES Sahel on kolmanneksi menestynein seura Afrikassa ja neljästoista maailmassa kansainvälisillä kentillä FIFA:n virallisissa kilpailuissa. Afrikan Mestarien liiga
Afrikan Confederation Cup
CAF Super Cup
Afrikan Cup-voittajien cup
CAF Cup
Maghreb cup voittajien-cup
Maghreb mestarien cup
Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut
Pelaajat jotka ovat voittaneet Tunisian liigan maalikuninkuuden.1970-luku
1980-luku
1990-luku
2000-luku
North Tyneside
North Tyneside on osa Newcastle upon Tynen taajama-aluetta, mutta hallinnollisesti itsenäinen kunta. Siihen kuuluu kolme suurempaa keskusta: Wallsend, Whitley Bay ja North Shields, sekä yksitoista pienempää paikkaa: Annitsford, Backworth, Benton, Cullercoats, Forest Hall, Killingworth, Monkseaton, New York, Seaton Burn, Shiremoor ja Tynemouth.
North Tyneside sijaitsee Tyne-joen pohjoisrannalla varsinaisen Newcastlen itäpuolella. Lännessä se rajoittuu mereen, pohjoisessa Northumberlandiin. Se on rakennettu hiilikaivosalueella, ja siellä on perinteisesti ollut raskasta teollisuutta. Rakennemuutoksen myötä aluetta riivaa keskimääräistä pahempi työttömyys.
North Tynesidessä on 14 Tyne and Wearin metron asemaa.
Kunnan kolme merkittävää nähtävyyttä ovat
Lisäksi rantapaikat, kuten Whitley Bay, ovat olleet englantilaisten suosimia lomakohteita ennen ulkomaanmatkailun yleistymistä.
Whitley Bay on 35 000 asukkaan alue Pohjanmeren rannalla. Kaupungin pitkä hiekkaranta kaartuu St Maryn majakkasaarelta Cullercoatsin lahdelle. Se oli aikoinaan Koillis-Englannin ja Skotlannin asukkaiden suosima lomakohde 1980-luvulle asti. Nykyisin polttariporukat ovat tyypillisiä Whitley Bayn matkailijoita. Kuuluisa huvipuisto "Spanish City" on remontissa; sen sijaan kiertävä tivoli asettuu alueelle koulujen loma-aikoina. Jäähalli oli alueen paras konserttipaikka ennen Metro Radio Arenan valmistumista.
North Shields sijaitsee jokisuun pohjoispuolella; Tynemouthin pikkupaikka on vielä siitä merelle päin. North Shieldsin suuria työllistäjiä olivat aikoinaan hiilikaivokset, kalastus ja telakat. Niiden tilalle ovat tulleet yrityspuistot ja teollisuuslaitokset, joissa toimii mm Atmelin elektroniikkatehdas ja Orangen puhelinpalvelu. Ohukaisen ja Paksukaisen Stan Laurel oli kotoisin North Shieldistä, ja hänelle on pystytetty alueelle patsas.
Wallsend, muurinpää, on alue Newcastlen ja North Tynesiden rajoilla, lähellä jokivartta. Sitä palvelee kolme metroasemaa: Wallsend, Hadrian road ja Howdon. Segedunumin roomalainen linnoitus sijaitsi Wallsendissä. Alueen varhainen teollisuus perustui hiilikaivoksiin ja joen läheisyyteen. Wallsendissä oli seitsemän hiilikaivosta, joita louhittiin 1778–1935. Telakoilta valmistui sotalaivoja, jäänsärkijöitä ja nopeita Atlantin ylittäjiä kuten RMS Mauretania – aikoinaan maailman suurin ja nopein laiva.
South Tyneside
South Tyneside on osa Newcastle upon Tynen taajama-aluetta, mutta hallinnollisesti itsenäinen kunta. Vuonna 2011 South Tynesidessä oli 148 065 asukasta.
South Tyneside sijaitsee Tyne-joen etelärannalla varsinaisen Newcastlen ja Gatesheadin itäpuolella. Idässä se rajoittuu mereen, pohjoisessa North Tynesideen, etelässä Sunderlandiin. Hallinnollinen keskus on South Shields, joka sijaitseen vanhan Arbeian roomalaislinnoituksen paikalla.
Leena Peltonen
Leena Peltonen voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Theodore Roszak
Theodore Roszak (15. marraskuuta 1933 – 5. heinäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja kulttuurihistorioitsija. Hänen katsotaan kehittäneen käsitteen vastakulttuuri (). Hänellä oli professuuri Kalifornian valtionyliopistossa, ja hänen artikkeleitaan on julkaistu muun muassa "The New York Timesissa". Hän kirjoitti 18 kirjaa ja oli kahdesti ehdolla National Book Awardin saajaksi. Roszakin romaaneista on suomennettu "Flicker" (1991) sekä "Paholainen ja herra Silverman" (2003).
"Flicker" voitti parhaalle suomennetulle science fiction -kirjalle myönnettävän Tähtivaeltaja-palkinnon vuonna 1997.
Cus D’Amato
Constantine ”Cus” D’Amato (17. tammikuuta 1908 Bronx, New York – 4. marraskuuta 1985) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilymanageri ja -valmentaja, jonka suojatteihin kuului monia maailmanmestareita, kuten Floyd Patterson, José Torres ja Mike Tyson. Monet menestyneet nyrkkeilyvalmentajat, kuten Teddy Atlas, Kevin Rooney ja Joey Fariello olivat myös D’Amaton ohjauksessa.
Menestyksekkäiden suojattiensa lisäksi D’Amato muistetaan halustaan vastustaa nyrkkeilijöitä riistäviä promoottoreita, kuten James D. Norrisia. Hän ei ikinä ottanut ottelijansa palkkioista merkittäviä osuuksia, harvoin jopa niinkään paljon, että olisi saanut omat kustannuksensa peitettyä.
D'Amato avasi 22-vuotiaana Jack Barrowin kanssa Empire Sporting Clubin Gramercy Gymille. Hän asui vuosia salilla ja etsi koko ajan mestariksi sopivaa. Monta kertaa hän oli vähällä onnistua, mutta menetti nyrkkeilijänsä aina muille managereille, joilla oli paremmat yhteydet. Yksi D’Amaton löytämistä nyrkkeilijöistä oli Rocky Graziano, josta kuitenkin tuli maailmanmestari toisten managerien ohjauksessa.
Nuori Floyd Patterson tapasi D’Amaton tämän salilla, ja voitettuaan kultamitalin vuonna 1952 Helsingin olympialaisista keskisarjasta, hän teki D’Amaton kanssa ammattilaissopimuksen. Patterson oli D’Amaton suojatti aina Pattersonin ja Sonny Listonin mestaruusotteluun saakka. D’Amato ei halunnut nyrkkeilijänsä ottelevan voimakkaista iskuistaan tunnettua Listonia vastaan ja sanoutui irti tämän managerin tehtävistä pian.
D’Amatolla oli silmää lahjakkuudelle, ja häntä luonnehdittiin legendaksi jo eläessään. Tysonin löytäessään hän oli jo vetäytymässä eläkkeelle, mutta päätti jatkaa nähtyään Tysonissa tulevan mestarin. Hän valmensi ja ohjasi Tysonia kuolemaansa asti.
Nummi-Halinen
Nummi-Halinen () on Turun kaupungin 5. suuralue. Se sijaitsee Turun keskustasta Hämeenlinnaan vievän valtatien molemmilla puolilla. Suuralueeseen kuuluu kahdeksan kaupunginosaa.
Suuralueella asui 21 204 ihmistä vuonna 2014 ja siinä vuonna väestönkasvu oli 1,42 %. Asukkaista 83,01 % puhuu suomea äidinkielenään ja vajaa 5,42 % ruotsia. Muita kieliä puhuu 11,57 % suuralueen väestöstä.Nummen kaupunginosaan kuuluva Vatselan puutaloalue Helsingin moottoritien länsipuolella kuuluu Keskustan suuralueeseen.
Kuhle Wampe
Kuhle Wampe (koko nimi on "Kuhle Wampe oder Wem gehört die Welt") on saksalainen elokuva vuodelta 1932. Sen aiheena on työttömyys ja vasemmistopolitiikka Weimarin tasavallassa.
...And the Machines Will Never Wake Us
...And The Machines Will Never Wake Us on Major Labelin vuonna 2007 julkaistu debyyttialbumi. Arto Tuunelan johtaman yhtyeen seuraava albumi julkaistiin alkuvuonna 2009.
Sanger-instituutti
Sanger-instituutti (, ent. "Sanger Centre") on genomiikan tutkimuslaitos, joka sijaitsee Wellcome Trust Genome -kampuksella Cambridgeshiren Hinxtonin kylässä. Laitos on nimetty kaksinkertaisen Nobelin kemianpalkinnon voittajan Frederick Sangerin mukaan. Instituuttia rahoittava The Wellcome Trust on suurin tutkimusta rahoittava säätiö Englannissa ja Bill ja Melinda Gatesin säätiön jälkeen suurin lääketieteen tutkimusta rahoittava säätiö maailmassa.
Sanger-instituutin perustivat Wellcome Trust ja Britannian Medical Research Council vuonna 1993. Tehtäväksi instituutille annettiin genomitiedon kasvattaminen, keskittyen erityisesti ihmisgenomin sekvensointiin ja tulkintaan. Tästä informaatiosta tulisi pohja tulevaisuuden ihmisbiologian ja -sairausten tutkimukselle.
Sanger-instituutissa toimivat tohtorikoulutettavat kuuluvat Cambridgen yliopistoon.
Leena Palotie johti syyskuusta 2007 Sanger-instituutin ihmisgenetiikan tutkimusohjelmaa.
Punatakki
Punatakki (eng. Redcoat tai Red Coat) on 1700–1800-lukujen brittiläisistä jalkaväensotilaista yleisesti käytetty nimitys. Vaikka eri aselajit kuten tykistö ja ratsuväki saattoivat käyttää muunvärisiä univormuja, oli punainen käytössä suurimmalla osalla jalkaväenrykmenteistä. Punainen brittisotilaan univormu tehtiin perinteisesti villasta ja pellavasta.
Noise
Noise on elektronisen musiikin alalaji, jonka juuret ovat konkreettisessa musiikissa ja industrialissa. Kappaleet ovat tyypillisesti erilaisista häiriö- ja kiertoäänistä koottuja kovaäänisiä kollaaseja, joissa selvillä taajuuksilla soivat sävelet ja niiden muodostamat melodiat ovat hyvin vähäisessä osassa tai puuttuvat kokonaan.
Noisen alalajeja ovat muun muassa erityisen aggressiivinen ja kaoottinen harsh noise sekä rytmiikkaa ja rumpusampleja sisältävä power noise eli rhythmic noise. Japanilaisten artistien (esimerkiksi Merzbow, Masonna ja The Gerogerigegege) omintakeisesta tyylistä käytetään termiä japanoise. Instrumentaalisessa musiikissa noisea muistuttavia tyylisuuntia ovat kitaravetoiset grindcore, drone doom ja noise rock, joita joskus nimitetään myös noiseksi.
Noisen ja industrialin juuret ovat 1900-luvun alussa, jolloin eurooppalaiset taiteilijat tekivät ensimmäisiä kokeilujaan perinteisen tonaalisen musiikin rajojen rikkomisessa. Vuonna 1913 futuristinen taidemaalari Luigi Russolo julisti teoksessaan "Hälyjen taide" perinteisen melodisen musiikin kaavojen olevan rajoittavia, ja että teollinen vallankumous on antanut ihmiselle kyvyn arvostaa monimutkaisempia ääniä. Hän visioi tulevaisuuden musiikin perustuvan tehtaiden ja koneiden ääniin. Samana vuonna Russolo suunnitteli ja rakensi erilaisia ääniä luovia melukoneita nimeltään "Intonarumori" ja sävelsi niille teoksen "Gran Concerto Futuristico".
Samoihin aikoihin säveltäjä Arnold Schönberg pohti kirjassaan "Harmonielehre" (1911), että musiikki voisi perustua yhtä hyvin dissonanssiin eli riitasointuihin kuin konsonanssiin ("Emanzipation der Dissonanz"). Tällaisten ajatusten inspiroimana 1920-luvulle tultaessa jo useat säveltäjät kuten Edgard Varèse ja George Antheil olivat rakentaneet mekaanisia musiikkikoneita. 1930–1940-luvulla John Cage ja Lou Harrison sävelsivät musiikkia romuraudasta rakennetuille koneille, ja 1940-luvulla Pierre Schaeffer loi termin konkreettinen musiikki, "musique concrète".
Nämä varhaiset kokeilut eivät musiikillisesti juuri muistuta nykyistä noisea tai industrialia mutta loivat silti pohjaa niiden syntymiselle.
Nykymuotoinen noise alkoi muotoutua 1970-luvulla, kun joka kotiin levinneiden äänitysvälineiden myötä syntynyt, punk-kulttuuria ja dadaa ihaileva industrial-musiikki kehittyi yhä meluisammaksi. Amerikkalainen Boyd Rice aloitti 1975 kokeilut "raa'alla äänellä" säveltämisen kanssa. Hän muun muassa yhdisti tuulettimen sähkökitaraan ja käytti sähköistä kengänkiillotinta soittimena. 1980-luvun alussa noise-nimike yleistyi ja genren japanilaiset pioneerit julkaisivat ensimmäiset levynsä vieden ilmaisua yhä aggressiivisempaan suuntaan. Japanilainen noise-musiikki ("japanoise") on yhä erityisen tunnettua.
Ääripään noise saattaa olla teemoiltaan usein tarkoituksellisen provosoivaa. Esimerkiksi Whitehousen tuotannossa toistuvia teemoja ovat seksuaalinen väkivalta, sadismi ja naisviha. Toisaalta skenen tunnetuimpiin tekijöihin kuuluva Merzbow kannattaa PETA-järjestöä ja levyillä on eläinsuojeluteemoja.
Noisea tehdään edelleen usein analogisesti kasetti- ja kelanauhureilla ja julkaistaan vinyyleillä sekä kaseteilla.
Kari Aartoma
Kari Aartoma (s. 1958) on suomalainen runoilija, kirjailija, kääntäjä ja pakinoitsija, joka asuu Turussa.
Hänen esikoisrunokokoelmansa "Pilvet eivät pidä mistään kiinni" ilmestyi vuonna 1998 Nihil Interitin kustantamana. Kirjailija Juha Siron mukaan Aartomalla on oma, selkeästi tunnistettava ääni, jolla hän raivaa omaa reviiriään runoilijoiden rintamaan ja hänen vahvuutensa on yllättävissä sanojen ja assosiaatioiden yhdistämisessä.
Toinen runokokoelma "Betonischubert" ilmestyi Sammakon kustantamana vuonna 2001.
Runojen lisäksi Aartoma on kirjoittanut kuunnelmia, novelleja, pakinoita ja romaanin "Hetero", jonka kustansi Sammakko vuonna 2005. Helsingin Sanomien kriitikko Pertti Lassila luonnehti romaania eroottis-seksuaalisten kokemusten varaan rakennetuksi omaelämäkerraksi ja arveli Aartoman ottaneen oppia Charles Bukowskilta ja mahdollisesti myös Henry Milleriltä.
Aartoma on suomentanut John Fanten romaanin "Rypäleen veljeskunta" sekä Dan Fanten romaaneja, lyhytproosaa ja runoja.
Aartoma on runoperformanssiryhmän Hellät elätit jäsen.
Sveitsin valaliitto
Sveitsin valaliitto voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Robert Wood Johnson Medical School
Robert Wood Johnson Medical School (lyh. RWJMS) on yksi niistä kahdeksasta oppilaitoksesta, joista muodostuu University of Medicine and Dentistry of New Jersey (UMDNJ; New Jerseyn lääketieteen ja hammaslääketieteen yliopisto).
RWJMS toimii kolmella kampuksella New Jerseyssä: Piscatawayssa, New Brunswickissa ja Camdenissa. Lääketieteessä on 21 perustutkimus- ja kliinistä osastoa runsaasti kliinisiä ohjelmia ja päivystyspaikkoja seudulla. Oppilaitoksen uusia osastoja ovat ensihoidon ja päivystyslääketiede, silmätaudit, sädehoito ja ortopedia.
Nina Ricci
Nina Ricci (alk. Maria Nielli, 14. tammikuuta 1883 Torino, Italia – 30. marraskuuta 1970) oli italialaissyntyinen ranskalainen muotisuunnittelija.
Ricci muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Firenzeen ja sieltä vuonna 12-vuotiaana 1895 Ranskaan. 13-vuotiaana hän meni harjoittelijaksi ompelijalle. Koko nuoruutensa hän vietti rakastamansa muodin parissa. Hän avioitui kultaseppä Luigi Riccin kanssa 1904, jolloin hänestä tuli "Maria Ricci". He saivat pojan, jonka nimeksi tuli Robert. 1908 Ricci meni Raffinin muotihuoneeseen suunnittelijaksi ja oli siellä 20 vuotta. Hänestä tuli Raffinin yhtiökumppani, mutta 1932 hän päätti perustaa oman muotihuoneen.
Maria Ricci ja hänen poikansa Robert perustivat Nina Riccin muotihuoneen Pariisiin 1932. Maria Ricci oli 50-vuotias, ja pitkä ura Raffinilla oli saanut hänet innostumaan omien luomusten suunnittelusta. "Madame" Ricci suunnitteli pukuja ja Robert huolehti yrityksestä ja sen taloudesta. Maria Ricci teki puvut suoraan mallin ylle jotta ne valmistuttuaan olivat oikean mallisia. Nina Riccin muotihuoneen asut tulivat tunnetuiksi hienostuneesta, romanttisesta, aina naisellisesta ilmeestään.
Sodan päätyttyä muotitalot ryhtyivät jälleen työhön ja siinä ohella keräsivät rahaa sodasta kärsineille. Robert Ricci sai ajatuksen, jonka kauppakamarin johtaja, itsekin muotisuunnittelija Lucien Lelong toteutti. Yli 150 mannekiinia 40 pariisilaisesta muotitalosta, kuten Balenciaga ja Madame Gres, puettiin muotihuoneiden hienoimpiin pukuihin ja he esiintyivät näytöksessä, joka pidettiin Louvressa Pariisissa. Valtavan menestyksen jälkeen näytös kiersi muualla Euroopassa ja siirtyi sitten Yhdysvaltoihin.
Kun Nina Ricci 1950-luvun alussa oli lähes 70-vuotias, hän vetäytyi vähitellen suunnittelutyöstä ja piti vain silmällä muotitalon toimintaa. Hänen poikansa valitsi 1954 uudeksi pääsuunnittelijaksi belgialaisen Jules-Francois Crahayn.
Seppo Hiltunen
Seppo Juhana Hiltunen (vuoteen 1945 Virtanen; 22. toukokuuta 1940 Helsinki – 3. heinäkuuta 2015 Espoo) oli suomalainen kirjakauppias. Hän toimi antikvaarisena kirjakauppiaana Helsingissä vuodesta 1973 lähtien. Nuoren Voiman Liitto myönsi Hiltuselle Nuori Voima -palkinnon 2005.
Hiltunen aloitti antikvariaattiuransa jo nuorena miehenä äidinisänsä Oskari Hiltusen (1890–1964) liikkeessä Yrjönkadulla. Hiltunen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1958. Hän suoritti nopeasti merkonomintutkinnon Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1960 ja toimi pitkään Vakuutus Oy Pohjolan ja Metallityöväen liiton palveluksessa. Samalla hän suoritti opintoja Helsingin yliopistossa aineyhdistelmänään filosofia, yleinen historia ja kansatiede ja valmistui filosofian maisteriksi 1970. Vuonna 1969 valmistuneen gradun aihe oli Platon ja demokratia. Hiltusen kiinnostus Platoniin säilyi koko loppuelämän ajan.
Ensimmäisen oman antikvariaattinsa Hiltunen perusti Torkkelinkadulle (1973–1976). Sittemmin hän piti liikettä myös Viherniemenkadulla Hakaniemen torin laidalla (1976–2009) ja Sofiankadulla (1985–2015). Hiltunen pyrki toiminnallaan edistämään koko antikvariaattialaa. Hän oli mukana ajamassa uudistuksia ja käytti julkisuuttaan hyväksi tuodakseen positiivista mainetta antikvaarisille kirjakaupoille. Ammatissaan kerryttämäänsä kokemusta hän jakoi epäitsekkäästi muille toimien monen aloittelevan kauppiaan mentorina ja taustavaikuttajana.
Hiltunen tunnettiin poikkeuksellisen halvasta hintatasostaan, minkä johdosta hän sai kollegoiltaan pisteliääksi tarkoitetun lempinimen ”Halpa-Hiltunen”. Halvat hinnat eivät kuitenkaan kertoneet huonosta tasosta, vaan se oli edellytys kirjojen liikkuvuudelle, joka oli Hiltusen mukaan tärkeä asia. Hän oli sitä mieltä, että tiede hyötyi enemmän siitä, että hän möi sitä, kuin siitä, että hän tekisi itse sitä.
Hiltusen antikvariaatti Sofiankadulla Senaatintorin kupeessa muodostui yhdeksi Helsingin maamerkeistä. Hänen antikvariaattinsa mainitaan jopa Helsinki-aiheisessa lautapelissä ”Nähdään kellon alla”. Liike joutui lopettamaan toimintansa vuoden 2017 päättyessä vuokrankorotusten tähden.
Sonia Rykiel
Sonia Rykiel (25. toukokuuta 1930 Pariisi – 25. elokuuta 2016 Pariisi ) oli ranskalainen muotisuunnittelija.
Puolanjuutalaista syntyperää oleva Rykiel syntyi Pariisissa ja aloitti 17-vuotiaana työn näyteikkunasomistajana pariisilaisessa vaatekaupassa. Hän avioitui hienoja asuja myyvän boutiquen omistajan kanssa. Kun Rykiel ei vuonna 1962 raskautensa aikana löytänyt sopivia vaatteita, hän hyödynsi miehensä venetsialaista tavarantoimittajaa ja suunnitteli omia.
Rykiel loi ensimmäiset äitiysmekot ja pienet puserot. Pusero on hänen symbolinsa, ja amerikkalaiset kruunasivat hänet vuonna 1967 "neuleiden kuningattareksi". Puseron hän palautti seitsemän kertaa korjattavaksi ennen kuin oli tyytyväinen siihen. Sen jälkeen hän kokeili malleja, joissa saumat ovat ulkopuolella, poisti palteet ja vuorin ja suunnitteli hajuvesiä, joista '7e Sens' oli ensimmäinen. Ensimmäinen vaateluomus sai nimen Poikaparan pusero, ja hän ryhtyi myymään sitä miehensä vaatemerkillä "Laura". Se pääsi Ellen kanteen ja nosti hänet maineeseen.
Rykiel oli ensimmäinen suunnittelija, joka jätti saumat näkyviin ja painatti kirjoitusta puseroihin. Hän suosi erityisesti pitkiä kapeita puseroita ja pieniä villaneuleita, suuria hihankäänteitä ja pitkiä huiveja. Hänen värejään olivat beige, harmaa, tummansininen ja hiilenharmaa.
Vuonna 1980 Rykiel äänestettiin yhdeksi maailman kymmenestä tyylikkäimmästä naisesta. Hän osoitti, että neuleet pysyvät muodissa mukana. Hänen tyttärensä Nathalie työskenteli hänen kanssaan. Rykiel on kirjoittanut useita alan kirjoja ja lasten satukokoelman.
Sonia Rykiel sairasti Parkinsonin tautia vuosia ja menehtyi Pariisissa 25. elokuuta 2016.
Azure Dreams
Azure Dreams on Konamin kehittämä ja julkaisema tietokoneroolipeli. Peli julkaistiin 30. kesäkuuta 1998 PlayStationille ja Game Boy Colorille.
Tarina sijoittuu kaupunkiin nimeltä Monsbaiya, jonka lähellä sijaitsee Monster Tower, hirviötorni. Alussa pelaaja joutuu valitsemaan sankarilleen mieluisensa nimen, mutta myös pelin ehdottamaa nimeä Koh voi käyttää. Monsbaiyassa sataa, ja sankarin läheiset juttelevat siitä, kuinka sankarin isä on selvinnyt ensimmäisenä ihmisenä hirviötornin ylimmälle kerrokselle. Pian salama iskee torniin, ja sankarin äiti, Wreath on huolissaan miehestään Guysta. Oveen koputtaa piikkipäinen hirviö, ja Wreath sanoo sillä olevan yllään Guyn ”monster collar”, joka tarkoittaa että hirviö on Guyn. Wreth kuitenkin järkyttyy huomatessaan hirviön tulleen ilman Guyta. Kohin täyttäessä 15 vuotta hän menee hirviötorniin, yrittäen päästä ylimmälle kerrokselle näkemään, mitä hänen isälleen tapahtui.
Greatest Hits (Nazareth)
Greatest Hits on Nazarethin kokoelma-albumi vuodelta 1975.
Close Enough for Rock ’N’ Roll
Close Enough for Rock 'N' Roll on Nazarethin studioalbumi vuodelta 1976. Albumi ei menestynyt Euroopassa ja Isossa-Britanniassa enää yhtä hyvin kuin aiemmat albumit, mutta Pohjois-Amerikassa menestys oli parempi. Salvon vuoden 2010 remasteroitu versio julkaistiin tuplana "Play 'n' the Game"-albumin kanssa.
Ilmajoen rautatieasema
Ilmajoen rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Thure Hellströmin suunnittelema jugendtyylinen ja V-luokan tyyppipiirustusten mukaan tehty asema sijaitsee Ilmajoen Palonkylässä.
Henkilöliikenne lopetettiin koko rataosan tavoin vuonna 1968. Miehitys poistettiin 1990, tavaraliikenne lopetettiin 2002, ratapiha purettiin 2006 ja liikennepaikka lakkautettiin 2007. Asemarakennus on myyty yksityisomistukseen kunnosttettavaksi. Museovirasto on luokitellut asema-alueen Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Luettelo Harri Marstion kappaleista
Tämä on luettelo Harri Marstion levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Listassa on kaikkiaan 132 kappaletta.
Kari Rannanpää
Eino Armas Kukkonen, kirjailijanimeltään Kari Rannanpää, (16. kesäkuuta 1895 Puolanka – 18. tammikuuta 1991) oli suomalainen taidemaalari ja kirjailija. Hän oli myös tunnettu ja arvostettu opettaja.
Santeri Levas
Benno Aleksander (Santeri) Levas (vuoteen 1936 Lehmann; 8. helmikuuta 1899 Helsinki – 10. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja harrastetaidevalokuvaaja. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri (1936) ja valantehnyt kielenkääntäjä. Hän käytti kirjailijanimiä Santeri Levas, Benno A. Piispanen ja Benno A. Lehmann. Piispanen oli hänen äitinsä Hertta Piispasen sukunimi; hänen isänsä oli vakuutusjohtaja Nicolai Lehmann.
Levas työskenteli KOP:n ulkomaisena kirjeenvaihtajana, yleisprokuraattorina ja osastopäällikkönä (1923–1962) ja teki opintomatkoja eri puolille Eurooppaa. Hän toimi säveltäjä Jean Sibeliuksen sihteerinä lähes 20 vuotta (1938–1957) ja julkaisi tästä kaksiosaisen elämäkerran vuosina 1957–1960. Elämäkerran lyhennelmä julkaistiin viron ja englannin kielellä.
Levaksen valokuvia ja valokuvauskirjoituksia julkaistiin Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Hän osallistui myös kansainvälisiin valokuvanäyttelyihin. Levas oli helsinkiläisen Kameraseura ry:n puheenjohtaja vuodet 1942–1945 ja Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana vuodet 1946–1952. Hänelle myönnettiin FIAP:n (Fédération internationale de l'art photographique) kunniajäsenyys ja Royal Photographic Societyn ARPS-arvo (Associateship of the Royal Photographic Society).
Levas julkaisi myös matkakirjoja, joissa valotettiin eloisasti kohteen – Itävallan, Mallorcan tahi Gotlannin – kulttuurihistoriaa ja nykyisyyttä. Matkoilla seurasi mukana hänen puolisonsa, filosofian maisteri Ulla Kajanto.
Kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskeva yleissopimus
Kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskeva yleissopimus (KP-sopimus) on Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen hyväksymä sopimus.
YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen pohjalta alettiin valmistella oikeudellisesti sitovampaa säännöstöä ja tämän tuloksena YK:n yleiskokous hyväksyi joulukuussa 1966 jatkuvasti voimassa olevat kansainvälisiä ihmisoikeuksia koskevat perussopimukset, joista toinen on kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskeva yleissopimus eli niin sanottu KP-sopimus. KP-sopimus tuli kuitenkin käytöön ottamisten viivästymisen takia voimaan vasta 1976.
Kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskeva sopimus on vapausoikeuspainotteinen ja takaa yksilöille välittömästi subjektiivisia oikeuksia. Se turvaa muun muassa oikeuden elämään, vapauteen ja henkilökohtaiseen turvallisuuteen, oikeuden yksityisyyteen ja oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ilmaisun-, ajatuksen- uskonnon- sekä liikkumisvapauden ja yhdenvertaisuuden tuomioistuinten edessä. Orjuus ja kidutus on kielletty. Vapausoikeuspainotteiset sopimukset ovat vaikutuksiltaan pääosin negatiivisia, mikä tarkoittaa, että ne velvoittavat valtioita passiivisuuteen, toisin sanoen pidättäytymään tietyistä yksilöiden vapauspiiriä rajoittavista toimenpiteistä. Kuitenkin KP-sopimus asettaa valtioille myös positiivisia toimintavelvollisuuksia: se esimerkiksi edellyttää valtioilta kansallista lainsäädäntöä tiettyjen oikeuksien tai oikeusturvakeinojen takaamiseksi.
KP-sopimuksen mukaan joistakin oikeuksista voidaan poiketa virallisesti julistetun ”kansakunnan olemassaoloa uhkaavan yleisen hätätilan aikana” edellyttäen ettei poikkeaminen merkitse rotuun, ihonväriin, sukupuoleen, kieleen, uskontoon tai yhteiskunnalliseen syntyperään perustuvaa syrjintää. Poikkeaminen ei myöskään saa olla ristiriidassa valtion muiden kansainvälisen oikeuden mukaisten velvoitteiden kanssa. Jos jokin maa haluaa poiketa oikeuksista hätätilan perusteella, tulee sen heti ilmoittaa asiasta YK:n pääsihteerille. Missään oloissa ei kuitenkaan ole sallittua poiketa seuraavista perustavanlaatuisista oikeuksista: oikeus elämään, oikeus tulla tunnustetuksi kaikkialla henkilöksi oikeudellisessa mielessä, vapaus kidutuksesta ja orjuudesta, ajatuksen-, omantunnon- ja uskonnonvapaus, oikeus olla tulematta vangituksi vain sillä perusteella, että ei kykene täyttämään sopimusvelvoitusta, ja oikeus olla tulematta syytetyksi rikoksesta, joka ei ollut tekohetkellä rikos.