hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jacques Anquetil
Jacques Anquetil (s. 8. tammikuuta 1934 Mont St Aignan, Normandia, Ranska – 18. marraskuuta 1987) oli ensimmäinen maantiekilpapyöräilijä, joka voitti Ranskan ympäriajon viisi kertaa (vuosina 1957, 1961, 1962, 1963 ja 1964). Anquetil tunnettiin muun muassa lisänimillä "maître Jacques" ja "monsieur Chrono". Hän oli ensimmäinen kaikki suuret ympäriajot (Ranska, Italia ja Espanja) voittanut pyöräilijä. Anquetil saavutti uransa aikana 200 voittoa, joukossa 2 Italian ympäriajon (1960 ja 1964) ja yksi Espanjan ympäriajon (1963) voittoa. Anquetil paransi pyöräilyn yhden tunnin ennätystä kahdesti, vuosina 1956 (46,159 km) ja 1967 (47,493). Näistä jälkimmäinen ennätys hylättiin, sillä Anquetil kieltäytyi osallistumasta suorituksen jälkeiseen dopingtestiin. Anquetilin menestys kilpailuissa perustui erityisesti hänen hyviin aika-ajosuorituksiinsa.
Jacques Anquetil ei loistavasta kilpailumenestyksestään huolimatta ollut koskaan erityisen suosittu urheilija kotimaassaan Ranskassa. Pyöräilyn ystävät pitivät häntä etäisenä ja kylmänä hahmona. Anquetil itse edisti tällaisen kuvan syntymistä muun muassa kertomalla haastattelussa ainoaksi tavoitteeksensa pyöräilyssä rahan ansaitsemisen.
Anquetil lopetti kilpauransa 35-vuotiaana vuonna 1969. Hän kuoli vatsasyöpään vuonna 1987 vain 53-vuotiaana.
Fabrice Jeannet
Fabrice Jeannet (s. 20. lokakuuta 1980 Fort-de-France, Martinique) on ranskalainen miekkailija, joka kilpailee kalvalla. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja.
Jeannet voitti juniorien maailmanmestaruuden vuonna 2000 ja siirtyi tämän jälkeen aikuisten sarjaan. Nîmesissä 2001 hän voitti kaksi maailmanmestaruusmitalia, kun hän sijoittui sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekisassa pronssille. Seuraavana vuonna Lissabonissa Ranska otti maailmanmestaruuden ja Jeannet sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa hopealle. Ranska hallitsi joukkuekilpailua myös Havannassa 2003, jossa Jeannet otti myös ensimmäisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa.
Ateenassa 2004 Jeannet voitti olympiakultaa Ranskan kalpajoukkueessa. Henkilökohtaisessa kilpailussa Jeannet jäi viidenneksi. Leipzigissä 2005, Torinossa 2006 ja Pietarissa 2007 Jeannet oli edelleen Ranskan joukkuekultaa voittaneissa joukkueissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa Leipzigissä.
Pekingissä 2008 Jeannet voitti olympiahopeaa hävittyään finaalissa Italian Matteo Tagliariolille 15-9. Joukkuekilpailusta Jeannet otti toisen olympiakultamitalinsa, kun Ranskan joukkue kaatoi Puolan finaalissa 45–29. Ranskan joukkueessa miekkailivat Fabrice Jeannet'n lisäksi hänen veljensä Jérôme Jeannet ja Ulrich Robeiri.
Viisiottelu
Viisiottelu eli "pentathlon" tarkoittaa seuraavia asioita:
Wham!
Wham! oli brittiläinen pop-duo, jonka perustivat George Michael ja Andrew Ridgeley vuonna 1979, mutta vuonna 1981 virallisesti Wham!-nimellä. Duo tuli suosituksi vuoden 1984 hiteillä "Wake Me Up Before You Go Go", "Careless Whisper", "Last Christmas" ja "Freedom". Seuraavana vuonna yhtye piti taukoa ja esiintyi Live Aid -tapahtumassa, muttei Whamina. Vuonna 1986 Michael ja Ridgeley ilmoittivat yhtyeen hajoamisesta, syynä oli George Michaelin halu kehittää soolouraa.
Juan Ramón López Caro
Juan Ramón López Caro (s. 23. maaliskuuta 1963) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Toukokuusta 2018 lähtien hän on toiminut Shenzhenin päävalmentajana.
López Caron valmentajauran kohokohta oli pesti Real Madridin päävalmentajana, joksi hänet nimitettiin joulukuussa 2005 erotetun Vanderlei Luxemburgon tilalle. Tätä ennen hän toimi Realin Madridin B-joukkueen valmentajana. Kaudella 2004–2005 hän luotsasi Real Madrid B:n usean vuoden tauon jälkeen takaisin Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin. Espanjan ammattilaissarjoissa López Caro on valmentanut myös Levantea (2006–2007) Celtaa (2007–2008).
Heinäkuussa 2008 López Caro siirtyi Espanjan U21-maajoukkueen peräsimeen. Hän johdatti nuoret EM-kisoihin 2009 ensi kertaa sitten vuoden 2000, mutta tie katkesi jo alkulohkoon. López Caro jätti tehtävänsä kesällä 2010 ja siirtyi Romanian liigassa kolmanneksi sijoittuneen FC Vasluin päävalmentajaksi.
Vuosina 2013–2014 López Caro toimi Saudi-Arabian maajoukkueen päävalemntajana.
Tammikuussa 2016 hänestä tuli Omanin jalkapallomaajoukkueen uusi päävalmentaja. Marraskuussa 2016 López Caro kertoi, ettei aio jatkaa vuoden vaihteessa umpeutuvaa sopimustaan Omanin liiton kanssa.
Joulukuun alussa 2016 López Caro teki sopimuksen Kiinan 1. divisioonassa pelaavan Dalian Yifangin kanssa. Hän luotsasi Dalianin divisioonan mestariksi ja joukkue nousi kaudeksi 2018 Kiinan Superliigaan. Seura erotti López Caron joulukuun lopulla 2017.
Toukokuun lopussa 2018 López Caron ura jatkui Kiinassa Shenzhenin päävalmentajana.
J. J. Cale
J. J. Cale (myös JJ Cale, oik. John Weldon Cale, 5. joulukuuta 1938 – 26. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko.
Hänet tunnetaan esimerkiksi kappaleista ”Call Me The Breeze”, ”After Midnight”, ”Cocaine” ja ”Same Old Blues”. Cale levytti suurimman osan tuotannostaan soolona, mutta albumin "The Road to Escondido" hän teki Eric Claptonin kanssa.
Useat artistit ja yhtyeet ovat tehneet Calen kappaleista omia versioitaan, esimerkiksi Eric Clapton kappaleista ”After Midnight” ja ”Cocaine” ja Lynyrd Skynyrd ”Call Me The Breezesta” ja ”Same Old Bluesista”. Kari Peitsamo on levyttänyt kappaleen ”Cocaine” suomeksi nimellä ”Ilpo” levylleen "Greatest Hits". Nazareth on esittänyt kappaletta ”Cocaine” ja julkaissut sen levyllä livealbumissa.
Kitaristina J. J. Cale oli monipuolinen soittaja, jolta luonnistui rock’n roll, blues, country, jazz sekä balladit ja instrumentaalimusiikki. Hänen soittotapansa oli omaperäinen, jota myös kutsutaan Tulsa-soundiksi tai J.J. Cale -soundiksi. Cale soitti kuten lauloikin "lähes kuiskaamalla".
Cale useimmiten myös nauhoitti ja miksasi levynsä itse. Huomiota herättävää oli hänen mieltymyksensä varhaisten rumpukoneiden käyttöön. Omaehtoisuus korostui myös Calen tavassa vältellä julkisuutta ja olla pyrkimättä supertähdeksi. Cale ei tehnyt isoja maailmankiertueita.
J. J. Cale esiintyi yhtyeineen Kulttuuritalolla huhtikuussa 1976 ja toukokuussa 1977.
Cale kuoli heinäkuussa 2013 sydänkohtaukseen.
Ture Axelsson
Ture Wilhelm Axelsson (3. heinäkuuta 1921 Helsinki – 2. elokuuta 2012) oli suomalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Axelsson voitti yhdessä Nils Björklöfin kanssa kaksi pronssimitalia Lontoon kesäolympialaisissa 1948 kajakkikaksikoiden 1 000 ja 10 000 metrin matkoilla. Viikko olympialaisten jälkeen he voittivat MM-kultaa 500 metrillä.
Axelsson voitti yhteensä 11 Suomen mestaruutta kajakkiyksiköissä ja -kaksikoissa ja lisäksi viestimestaruuksia. Hän toimi Suomen Kanoottiliiton johtokunnassa 1940-luvulla.
Juutuanjoki
Juutuanjoki tai Juutuajoki on toinen kahdesta Inarijärveen lounaasta laskevasta merkittävästä Lapin joesta. Toinen on 40 kilometriä etelämpänä Inarin kuntakeskuksen halki virtaava Ivalojoki. Juutuajoki laskee Inarijärveen sen äärimmäisessä länsikolkassa, keskellä Inarin kirkonkylää.
Juutuanjoki on ollut kautta aikain tärkeä Inarijärven tienoiden asukkaille. Jokisuulta, Vuopajan rannoilta, on löydetty merkkejä asutuksesta 8 000–9 000 vuoden takaa. Nykyisin löytöpaikalla sijaitsee Siida, jossa toimivat Saamelaismuseo ja Ylä-Lapin luontokeskus.
Juutuanjoki on aina toiminut läheisen asutuksen ruoka-aittana. Yhä edelleen se tunnetaan yhtenä Euroopan parhaista, ellei parhaana, taimenjokena. Vielä 1900-luvulla saaduista kalasaaliista kerrotaan niin huimia tarinoita, että niiden perään voi liittää toteamuksen: "Uskokoon ken tahtoo, totta se kuitenkin on". Viimeksi kuluneiden vuosikymmenten aikana joen taimensaaliit ovat pudonneet yksittäisiin onnenkantamoisiin. Yhtenä syyllisenä tähän pidetään Inarijärven ylitroolausta 1980–1990-luvuilla.
Vesiväylänä Juutuanjoki on lyhyt, vain noin 10 kilometrin pituinen. Vetensä se saa Lemmenjoen tuomina laajoilta samannimisiltä erämaa-alueilta, hieman ylempää Muotkatuntureilta Vaskojoen kuljettamina sekä pohjoisemmalta tunturiylängöltä Kaamasjoen Muddusjärven kautta tuomina. Kaikkien kolmen joen vedet yhtyvät Paatarissa, laskevat Solojärven kautta ja purkautuvat vuolaana ja monikoskisena Juutuanjokena Inarijärveen.
Kalastuskohteena Juutuajoki ympäristöineen on nykyisin tarkoin säädelty ja valvottu. Lupia myönnetään vain tiettynä aikana vuodesta ja rajoitettu määrä vuorokaudessa.
Aivan viime vuosina myös matkailuyritykset ovat alkaneet harjoittaa koskenlaskutoimintaa joen aika ajoin rajustikin virtaavissa koskissa.
Nils Björklöf
Nils Torolf Björklöf (13. huhtikuuta 1921 Inkoo – 16. syyskuuta 1987 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen meloja ja olympiamitalisti.
Björklöf voitti yhdessä Ture Axelssonin kanssa kaksi pronssimitalia Lontoon kesäolympialaisissa 1948 kajakkikaksikoiden 1 000 ja 10 000 metrin matkoilla. Viikko olympialaisten jälkeen he voittivat MM-kultaa 500 metrillä.
Björklöf voitti yhteensä 16 Suomen mestaruutta kajakkiyksiköissä ja -kaksikoissa. Vuonna 1956 hän muutti Ruotsiin ja sai maan kansalaisuuden 1963.
Ilmari Niemeläinen
Heikki Ilmari ("Immu") Niemeläinen (16. joulukuuta 1910 Jyväskylä – 28. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, uimahyppääjä ja olympiamitalisti.
Niemeläinen voitti Lontoon 1948 kesäolympialaisten taidelajien kaupunkisuunnittelusarjassa pronssia Kemin urheilukeskussuunnitelmallaan. Hän osallistui uimahyppäjänä Berliinin 1936 olympiakisoihin, jossa hän sijoittui ponnahduslautahypyissä 13:nneksi ja kerroshypyissä 14:nneksi, sekä Lontoon 1948 kisoihin, jossa hän sijoittui kerroshypyissä 19:nneksi. Uimahyppyjen Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 8 kertaa ja Suomen mestaruuden 30 kertaa. Urheilu-urallaan hän edusti Helsingin Uimareita.
Arkkitehtina Niemeläinen on suunnitellut muun muassa uimaloita ja urheilukeskuksia.
Rakkaus karkuteillä
Rakkaus karkuteillä ("L'amour en fuite") on François Truffaut'n ohjaama Ranskassa vuonna 1979 valmistunut elokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Jean-Pierre Léaud, Claude Jade, Marie-France Pisier.
Elokuvassa Truffaut’n useamman elokuvan päähahmo, nuori Antoine Doinel (Léaud) on jättämässä vaimonsa Christinen (Jade) ja heidän yhteisen poikansa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan "Rakkautta 20-vuotiaana" tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.
Varastettuja suudelmia
Varastettuja suudelmia ("Baisers volés") on François Truffaut'n ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1968. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jean-Pierre Léaud (Antoine Doinel), Claude Jade (Christine Darbon) ja Delphine Seyrig (Fabienne Tabard). Claude Jade nousi tähdeksi elokuvan myötä.
Elokuva on kolmas osa viiden elokuvan sarjasta, jossa Truffaut kehitti omakuvaansa Antoine Doinel -hahmon kautta. Sarjan aloitti elokuva "400 kepposta". "Varastetuissa suudelmissa" Doinelin lapsuuden hankaluudet on ohitettu, mutta aikuisuuden ja avioliiton yhteydessä tulevat vaikeudet eivät ole vielä ajankohtaisia. Elokuvan nimi "Baisers volés" esiintyy elokuvan lopussa kuultavan Charles Trenet’n laulun ”Que reste-t-il de nos amours” sanoituksessa.
Antoine Doinel tapaa tyttöystävänsä Christinen, jonka kanssa on ollut kirjeenvaihdossa. Elokuvan lopussa Christineä seurannut mies tulee neidon luokse ja tunnustaa rakkautensa. Sitä ennen ovat Antoine ja Christine aloittaneet yhteisen elämän.
Loppu viittaa siihen, että Truffaut ei usko rakkauden kestävyyteen tai yhteen rakkauteen. Muusta maailmasta ja arjesta eristettynä ihminen voi tuntea hetken ajan rakkauden läsnäolon. Suhde Christineen on päähenkilön kompromissi omien ihanteidensa kanssa, tyytyminen turvalliseen parisuhteeseen.
Helena Yläsen mukaan "Varastettuja suudelmia" on notkea pariisilaiskomedia saippuapalan liukkaudella kaikista ongelmistaan sulavasti selviytyvästä nuoresta miehestä, jolle työntekokin on pelkkää leikkiä. Elliot Wilhelm kuvaa elokuvaa suloiseksi, mutta myös melankoliseksi ja muistuttaa tämän johtuvan osin valmistumisvuodesta 1968, joka oli Pariisin opiskelijamellakoiden aikaa. Truffaut omisti elokuvansa Ranskan elokuva-arkistolle, jonka pidetty johtaja Henri Langlois oli tuolloin asetettu syrjään.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan "Rakkautta 20-vuotiaana" tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.
Metalliset Group
Metalliset Oy on heinäveteläinen teollisuuden järjestelmätoimittaja. Yhtiöllä on tehtaat Heinävedellä, Leppävirralla, Mäntyharjussa, Virossa ja Tšekissä.
Henkilöstöä Metalliset Oy:llä on 500, joista Heinävedellä yli 230, toimitiloja neljä hehtaaria. Yhtiön liikevaihto on 48 miljoonaa euroa.
Laurea-ammattikorkeakoulu
Laurea-ammattikorkeakoulu () on monialainen ammattikorkeakoulu, joka toimii kuudella paikkakunnalla Uudellamaalla. Laurea-ammattikorkeakoulu tunnettiin ennen nimellä Espoon–Vantaan ammattikorkeakoulu, ja nykyisellä nimellään se on toiminut 1. elokuuta 2001 alkaen. Ammattikorkeakoulun toiminta alkoi vuonna 1991, ja se sisältää nykyisin ammattikorkeakoulututkintojen lisäksi myös ylemmät ammattikorkeakoulututkinnot ja erikoistumisopinnot. Laurean toiminta perustuu Learning by Developing -toimintamalliin, joka tuo yhteen ammattikorkeakoulun opiskelijat sekä opetus- ja t&k-toiminnan osaajat lukuisissa yhteistyöhankkeissa. Opiskelijoita Laurea-ammattikorkeakoulussa on noin 7800 ja henkilökuntaa noin 500 kuudelle kampukselle.Matkailu- ja ravitsemisala
Sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala
Yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon ala
Laurea-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta on poliittisesti sitoutumaton ja riippumaton Laurea-ammattikorkeakoulun opiskelijoiden edunvalvonta- ja palvelujärjestö. Laureamko on perustettu 10. joulukuuta 1996 nimellä EVAMKO, mutta se on toiminut nykyisellä nimellään vuodesta 2001 lähtien. Julkisoikeudellinen opiskelijakunta toimii opiskelijoiden aseman ja opiskeluolosuhteiden parantamiseksi ammattikorkeakoulun sisällä ja yhteiskunnassa. Vuoden 2006 loppuun mennessä yhdistyksen toiminta siirtyi ammattikorkeakoululain 41§:n mukaisen opiskelijakunnan hoidettavaksi. Opiskelijakunta muun muassa valitsee edustajat ammattikorkeakoulun hallitukseen ja eri työryhmiin. Jokainen Laurea-ammattikorkeakoulun opiskelija voi liittyä opiskelijakunnan jäseneksi. Laureamkon valtakunnallisen ammattikorkeakouluopiskelijoiden edunvalvontajärjestön Suomen ammattikorkeakouluopiskelijakuntien liitto – SAMOK ry:n jäsen.
Leif Salmén
Leif Henry Salmén (s. 19. tammikuuta 1952 Helsinki) on suomalainen toimittaja, runoilija ja kirjailija. Salmén tuli tunnetuksi TV1:n A-studion toimittajana, ja erityisesti hänet muistetaan vaalitenttien kyselijänä ja keskustelijana. Sittemmin Salmén on toiminut vapaana kolumnistina, esseistinä, runoilijana ja televisiokommentoijana.
Salmén opiskeli Helsingin yliopiston humanistisessa ja valtiotieteellisessä tiedekunnassa 1971–1976. Hän on pitkän linjan vasemmistolainen, ja hän oli Suomen kommunistisen puolueen jäsen 1970-luvulta 1980-luvun puoliväliin ja kuului vähemmistöläisiin eli niin taistolaisiin, minkä jälkeen suhtautuminen niin puolueeseen kuin Neuvostoliittoonkin muuttui kriittiseksi.
Salmén on julkaissut useita runokokoelmia, ja lisäksi hän on kirjoittanut proosaa, kabareetekstejä, näytelmiä ja kuunnelmia ja julkaissut useita esseekokoelmia. Salmén on saanut useita palkintoja, muun muassa Tollanderin palkinnon vuonna 2009.
Salmén oli naimisissa ohjelmajohtaja Maria Romantschukin kanssa vuodesta 1979 ja näyttelijä Sinikka Sokan kanssa vuodesta 1986.Salmén on saanut työstään useita palkintoja:
Chiban prefektuuri
Chiban prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Suur-Tokion alueella Japanissa, ja sen pääkaupunki on Chiba.
Chiban prefektuuri sijaitsee Honshūn koillisosassa Tokion itäpuolella. Prefektuurista suurin osa on mäkisellä Bōsōn niemimaalla, joka on tärkeää riisinviljelyaluetta. Chiban naapuriprefektuureja ovat lännessä Tokion lisäksi Saitama ja pohjoisessa Ibaraki.
Chiban prefektuuri muodostuu vanhoista Awan, Kazusan ja Shimousan provinsseista. Japanin siirtyessä prefektuurijakoon Meiji-restauraation seurauksena Chiban alueesta muodostettiin ensin Kisarazun ja Inban prefektuurit, jotka yhdistettiin Chiban prefektuuriksi 15. kesäkuuta 1873.
Chiba on yksi Japanin suurimmista teollisuusalueista. Chiban tultua valituksi suuren Kawasakin terästehtaan pystytyspaikaksi 1950 ryhtyi prefektuurin hallitus laajaan maankuivausoperaatioon, jolla ruopattiin valtavia alueita tehtaille, varastoille ja satamille. Kemikaalien tuotanto, petrokemiallinen jalostus ja konetuotanto ovat kolme suurinta Chiban teollisuuden alaa. Yhdessä ne muodostavat 48 % prefektuurin viennistä. Viime vuosina hallitus on rahoittanut yli kahdeksankymmentä teollisuusaluetta laajentaakseen kehitystä myös syvemmälle sisämaahan. Chiban tuottamien tavaroiden arvo on Japanin seitsemänneksi suurin.
Maanviljelyn saralla Chiban prefektuuri on Japanin toiseksi tuottavin alue, joka jää toiseksi ainoastaan Hokkaidōlle. Vihannesten suurin tuottaja on kuitenkin Chiba. Rannikolla harjoitetaan kalastusta, ja Chiba pyydystää suuren osan Japanin kampela-, pallas- ja hummerisaaliista. Myös merilevää kerätään.
Matt Biondi
Matthew Nicholas ”Matt” Biondi (s. 8. lokakuuta 1965) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on yksi olympialaisten historian menestyksekkäimpiä urheilijoita. Hän saavutti uinnissa yhteensä 11 olympiamitalia, joista kahdeksan kultaisia. Kultamitaleista kuusi on saatu viesteistä, ja henkilökohtaiset kultamitalit 50 ja 100 metrin vapaauinneista. Biondi on myös yksi harvoista urheilijoista, jotka ovat saavuttaneet seitsemän mitalia samoissa olympialaisissa. Biondi ylsi tähän saavutukseen Soulin olympialaisissa.
Soulin olympialaisissa Biondi sai todistaa lähietäisyydeltä, kun Surinamen Anthony Nesty voitti ensimmäisenä tummaihoisena miehenä uinnin olympiamitalin. Sadan metrin perhosuinnin finaalissa Biondi oli toinen häviten Nestylle yhden sekunnin sadasosan.
Jo uintiuransa aikana Biondi suoritti tutkinnon Kalifornian yliopistossa ja on sittemmin toiminut opettajana.
Mordheim
Mordheim on Games Workshopin luoma niin kutsuttu Skirmish-tason miniatyyripeli. Peli eroaa "Warhammer Fantasy Battle" -miniatyyripelistä siinä, että se on tarkoitettu 3–20 miniatyyrin peleihin, ja peli on kampanjamuotoinen, jonka tehtävistä saadaan kokemusta ja wyrdstoneja. Myös soturitappiot voivat johtaa hahmojen menetykseen kokonaan tai jonkinlaiseen haavoittumiseen, joka yleensä heikentää hahmon taitoja tai siitä voi joskus olla jopa hyötyä (esimerkiksi arpinaama herättää pelkoa vihollisissa). Kokemuksen avulla voi saada uusia taitoja hahmoille ja wyrdstoneja voi vaihtaa rahaan, jolla voi palkata lisää sotureita ja ostaa varusteita.
Itse peli etenee vuoropohjaisesti kahden tai useamman soturijoukon taistellessa saavuttaakseen jonkin tavoitteen. Pelin soturijoukkoihin kuuluu useita eri ryhmiä, kuten eri ihmispalkkasoturiryhmiä, noidanmetsästäjät, Sigmarin papittaret, kaaoksen kultistit, epäkuolleet, skavenit sekä myöhemmin White Dwarf -lehdissä lisätyt kääpiöt ja örkit.
Yksi pelin pääkehittäjistä on Games Workshopilla työskennellyt Tuomas Pirinen.
Bernard Hinault
Bernard Hinault (s. 14. marraskuuta 1954 Yffignac, Ranska), lempinimeltään ”Le Blaireau” eli ”mäyrä”, on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän on kolmas, joka pystyi viiteen Ranskan ympäriajon voittoon (vuosina 1978, 1979, 1981, 1982 ja 1985). Hinaultilla on Eddy Merckxin jälkeen tilillään toiseksi eniten suurten ympäriajojen voittoja (10 kappaletta). Viiden Ranskan ympäriajovoiton lisäksi hän voitti Italian ympäriajon kolmasti (1980, 1982 ja 1985) ja Espanjan ympäriajon kahdesti (1978 ja 1983). Hinault oli Merckxin kaltainen yleislahjakkuus, joka pystyi huippusuorituksiin kaikilla maantiepyöräilyn osa-alueilla. Hinaultin kilpaura alkoi vuonna 1977 ja hän ehti sen aikana saavuttaa yli 250 voittoa.
Hinaultin kilpasuorituksista tunnetuimmaksi on jäänyt vuoden 1980 Liège–Bastogne–Liège-kilpailu. Lumimyrskyn pilaamaan kilpailuun startanneista 174 kilpailijasta ainoastaan 21 ajoi maaliin saakka. Kilpailun viimeiset 80 kilometriä Hinault ajoi yksin ja onnistui tuolla matkalla tekemään huikean 9.24 minuutin kaulan toiseksi tulleeseen Hennie Kuiperiin.
Bernard Hinault vetäytyi kilpauralta suoraan huipulta vuonna 1986.
Selkäuinti
Selkäuinnilla tarkoitetaan yhtä tavallisimmista uintitekniikoista ja se on myös kilpailulaji. Selkäuintia opetetaan jo uimakouluissa, koska se on kevyt uintitapa.
Selkää uidaan selällään. Vauhti tuotetaan käsivedoilla ja jalkapotkuilla. Vedon alkuvaiheessa vartalo kiertyy niin, että vetävän käden puoleinen kylki on lähestulkoon pohjaa kohti. Alkuvedon jälkeen käsi viedään koukkuun vartalon vierelle ja tehdään lopputyöntö. Lopuksi käsi palautetaan pinnan yläpuolella taas suoraksi alkuvetoa varten.
Selkäuintisuoritus aloitetaan muista uinnin kilpailulajeista poiketen vedestä. Veteen siirrytään lähettäjän komennolla, minkä jälkeen uimarit asettuvat lähtöasentoon. Lähtökorokkeen alareunassa on kahva, josta uimarit kannattelevat itseään. Uusimman sääntöuudistuksen mukaan jalkaterien ei tarvitse olla veden alla, kuten entiset säännöt määräsivät. Lähdön tapahtuessa uimarit ponnistavat veden pinnan yläpuolelta liukuun. Liu'ussa käytetään yleensä delfiinipotkua. Uimarit voivat hakea potkuun lisätehoa kääntymällä liu'ussa kyljelleen, mutta yli 90 asteen poikkeama uintiasennosta johtaa hylkäykseen.
Uimarin on pysyttävä suorituksen aikana selällään lukuun ottamatta käännöstä. Käännöstekniikkaa koskevia sääntöjä on viime vuosina uudistettu, mikä on ajoittain johtanut runsaisiin hylkäyksiin etenkin pienemmissä kilpailuissa. Nykyään käytännössä kaikki uimarit kääntyvät hieman ennen päätyä vatsalleen ja tekevät vapaauinnista tutun volttikäännöksen sillä poikkeuksella, että käännöksen jälkeen ei kierrytä vatsalleen.
Selkäuinnissa kilpaillaan 50, 100 ja 200 metrin matkoilla. Sekauintiviesteissä selkäuinti uidaan ensimmäisenä osuutena. Henkilökohtaisessa sekauinnissa selkäuinti uidaan toisena perhosuintiosuuden jälkeen. Selkäuinnissa käytetään lähes samaa tekniikkaa kuin krooliuinnissa.
Unkarin Krisztina Egerszegi voitti yhteensä viisi olympiakultaa, joista neljä selkäuintimatkoilla. Hän voitti 200 metrin selkäuinnin kolmissa peräkkäisissa olympialaisissa. Yhdysvaltain Aaron Peirsol pitää hallussaan miesten 100 ja 200 metrin selkäuinnin maailmanennätyksiä. Hän voitti näillä matkoilla yhteensä kolme olympiakultaa ja seitsemän pitkien ratojen maailmanmestaruutta.
Suomalaisista uimareista paremmin sekauimarina tunnettu Jani Sievinen on kahdesti voittanut 50 metrin selkäuinnin Euroopan lyhyiden ratojen mestaruuden. Anu Koivisto on myös EM-mitalisti.
Raimo Tuomela
Raimo Heikki Tuomela (s. 9. lokakuuta 1940 Helsinki) on Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian laitoksen yhteiskuntatieteiden metodiikan emeritusprofessori. Yhteiskuntatieteiden filosofian lisäksi hänen erikoisalansa on toiminnan filosofia.
Tuomela tunnetaan poikkeuksellisen tuotteliaana tutkijana, joka on julkaissut lukuisia artikkeleita maailman johtavissa filosofian aikakauslehdissä ja yhdeksän kirjaa. Hän on kirjoittanut erityisesti yhteiskuntatieteiden filosofiasta ja metodologiasta. Tuomelan työn ytimen muodostaa sosiaalisen toiminnan filosofia laajasti ymmärrettynä.
Tuomela on ollut Helsingin yliopiston filosofian professorina vuodesta 1971 lähtien. Vuonna 2008 Tuomela jäi eläkkeelle professorin virasta.
Tuomela valmistui filosofian kandidaatiksi 1965 (psykologia), filosofian lisensiaatiksi 1965 (psykologia) ja filosofian tohtoriksi 1967 (teoreettinen filosofia) Helsingin yliopistosta. Hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon myös Stanfordin yliopistossa vuonna 1969. Tuomela on opiskellut ja osallistunut tutkimushankkeisiin useissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa sekä Kanadassa. Häntä pidetään yleisesti ottaen eräänä Suomen kansainvälisesti tunnetuimmista nykyfilosofeista. Vuonna 1983 hän tuli Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Alexander von Humboldt -säätiön tutkimuspalkinnon hän sai vuonna 1993.
Vuosina 2002–2004 hän osallistui sosiaalisen tietoteorian tutkimushankkeeseen Helsingin yliopistossa.
Filosofi Sami Pihlström on arvioinut pragmatismin näkökulmasta Tuomelan tieteellistä realismia väitöskirjassaan
Perlis
Perlis (بيرلس jawiksi) on Malesian osavaltio. Sen koko nimi on Perlis Indera Kayangan (ڨرليس إندير كيڠان). Se sijaitsee Malakan niemimaalla, Malesian mantereella sijaitsevan osan pohjoisosassa. Sen pohjoispuolella on Thaimaan Satunin ja Songkhlan provinssit ja eteläpuolella Kedahin osavaltio. Länsipuolella on Andamaanienmeri ja Langkawin saariryhmä.
Perlis on Malesian pienin osavaltio. Sen pinta-ala on 821 neliökilometriä ja asukasluku noin 231 000. Osavaltion pääkaupunki on Kangar.
Perlis on alun perin ollut osa Kedahia. Vuonna 1821 siamilaiset hyökkäsivät Kedahiin ja valloittivat osavaltion alueen. Kedahin sulttaani yritti saada aluetta takaisin, kunnes vuonna 1842 sulttaani myöntyi siamilaisten ehtoihin. Siamilaiset palauttivat sulttaanin vallan, mutta Siamin valtaan jäi alueen pohjoisosa, josta muodostettiin Perlis. Siam teki Perlisistä vasallivaltionsa, jota hallitsi Perlisin radža.
Vuonna 1909 Perlis vapautui siamilaisten vallasta ja alue siirtyi Britannian määräysvaltaan, kun sekä Kedah että Perlis liittyivät Liittoutuneisiin malaijivaltioihin. Japani miehitti alueen toisen maailmansodan aikana ja antoi Thaimaalle oikeuden hallita Perlisin aluetta. Japanin antauduttua alue palasi Britannian hallintaan ja Perlisistä tuli osa Malaijan federaatiota.
Perlisin väestöstä 86% on malaijeja, 8% kiinalaisia ja 1% intialaisia.
Negeri Sembilan
Negeri Sembilan (jawiksi نڬري سمبيلن) on Malesian osavaltio, joka sijaitsee Malakan niemimaan länsirannikolla. Sen naapuriosavaltioita ovat Malakka, Johor, Pahang ja Selangor. Lounaassa osavaltio rajoittuu Malakansalmeen. Negeri Sembilanin pinta-ala on 6 686 neliökilometriä ja asukasluku noin 1 miljoona. Osavaltion pääkaupunki on Seremban.
1400-luvulla nykyinen Negeri Sembilanin alue oli osa Malakan sulttaanikuntaa. Malakan sulttaanikunta kukistui vuonna 1511, kun Portugali valloitti alueen. Vuonna 1641 hollantilaiset vuorostaan valloittivat alueen portugalilaisilta.
Siirtomaavaltojen päähuomion kiinnittyessä muihin alueisiin, nykyisen Negeri Sembilanin alueelle virtasi minangkabaulaisia uudisasukkaita Sumatralta 1700-luvulla. Malakan niemimaalle tuli uudisasukkaita myös toisesta suunnasta; bugislaisia Sulawesiltä. Negeri Sembilanin alue oli turvaton ulkoisia uhkia vastaan, ja bugislaisten vaikutusvallan kasvaessa alueella minangakabaut kääntyivät entisen kotimaansa puoleen saadakseen suojelua alueelleen. Negeri Sembilan ei ollut yhtenäinen alue, vaan alueella oli yhdeksän pientä valtiota, mistä juontuu myös osavaltion nimi; Negeri Sembilan tarkoittaa suomeksi "yhdeksää valtiota".
Vuonna 1773 alueen yhdeksän minangakabau-valtiota yhdistettiin, sillä alue pystyi yhtenäisempänä vastaamaan paremmin ulkoisiin uhkiin. Löyhän valtioliiton ensimmäiseksi hallitsijaksi, eli Yang di-Pertuan Besariksi, tuli Raja Melewar, joka oli Minangakabau-prinssi Sumatralta. Negeri Sembilanin alueella on runsaat tinavarannot, mistä kiinnostuivat myös muut. Tinasta aiheutuneet kiistat aiheuttivat poliittista epävakautta, ja Raja Melewarin kuoltua Negeri Sembilan ajautui poliittisesti erilleen Sumatrasta.
Paikalliset poliittiset epävakaudet päättyivät kun Malakan niemimaata hallinneet britannialaiset painostivat Negeri Sembilanin yhdeksän valtion päälliköt liittymään yhteen, ja Negeri Sembilan liittyi Liittoutuneisiin malaijivaltioihin vuonna 1896.
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät alueen, ja sodan loputtua alue palasi brittien hallintaan. Negeri Sembilan itsenäistyi Britanniasta osana Malaijan liittovaltiota, vuonna 1957.
Hennie Kuiper
Hennie Kuiper (s. 3. helmikuuta 1949 Denekamp, Alankomaat) on menestynyt alankomaalainen maantiekilpapyöräilijä. Kuiper tunnettiin kilpauran aikana muun muassa lisänimillä "The Gentleman" ja "Tonton". Hänen amatööriuransa (1968–1972) paras saavutus on olympiakulta Münchenistä 1972. Ammattilaisurallaan (1973–1988) hän voitti neljä pyöräilyn viidestä ”monumentista”: Paris-Roubaix’n (1983), Flanderin ympäriajon (1981), Milano–San Remon (1985) ja Lombardian ympäriajon (1981) – valloittamatta jäi vain Liège-Bastogne-Liège-kilpailu. Kuiper voitti maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden vuonna 1975. Ranskan ympäriajossa hänen paras sijoituksensa oli yleiskilpailun toinen sija vuosina 1977 ja 1980.
John Logie Baird
John Logie Baird (13. elokuuta 1888 – 14. kesäkuuta 1946) oli skotlantilainen sähköinsinööri. Hän rakensi vuonna 1923 ensimmäisen käytännöllisen televisiolaitteen. Vuonna 1929 hänen mekaaninen järjestelmänsä otettiin käyttöön virallisissa koelähetyksissä Lontoossa ja Berliinissä. Vaikka täysin elektroniset järjestelmät syrjäyttivät Bairdin keksimät tekniikat nopeasti, Bairdin ideat olivat television alkuaikoina hyvin merkittäviä. Bairdin mekaaninen televisio oli myös merkittävä ensimmäisten väritelevisiolähetysten tekniikkaa keksittäessä, ja Baird olikin ensimmäinen värillisen kuvaputken kehittänyt insinööri.
Bairdin elektromekaaninen ”televisor”-televisiojärjestelmä pohjautui kuvan skannaukseen Nipkowin levyn avulla ja kuvan muuntamiseen analogiseksi signaaliksi. Bairdin kuvastandardiksi muodostui 30 juovaa. Kuva oli pystysuunnassa ja Nipkow-levyn ja vastaanottolaitteessa olevan levyn johdosta hieman kaareva. Kuvan erottelutarkkuus ei ollut kovin suuri.
Baird keksi myös ensimmäisen järjestelmän televisiokuvan tallentamiseksi. Koska mekaanisessa television kuvalähetyksessä ei ole paljoa informaatiota, se mahtui kuuluvan äänen alueelle ja voitiin lähettää tavanomaisten radiolähetyksien tavalla, ja tallentaa esimerkiksi gramofonilevylle. Bairdin ”Phonovision” synkronoi gramofonilevyn Nipkow-levyyn hammasrattaiston avulla, mutta hänen tekniikkansa toimi vaihtelevalla menestyksellä eikä sitä kehitetty myytäväksi tuotteeksi.
Nicolas Anelka
Nicolas Anelka (s. 14. maaliskuuta 1979 Versailles, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi intialaista Mumbai Cityä. Anelka lopetti uransa kauden 2015 päätteeksi.
Oikukkaana pelaajana tunnettu Anelka on edustanut ranskalaisseuroista Paris Saint-Germainia kahteen otteeseen sekä ulkomailla Arsenalia, Real Madridia, Liverpoolia, Manchester Cityä, Fenerbahçea, Bolton Wanderersia, Chelseaa ja nykyistä seuraansa Shanghai Shenhuaa. Kansallisen liigamestaruuden hän on saavuttanut Arsenalissa (1998) ja Fenerbahçessa (2005), Mestarien liigan Real Madridin paidassa (2000) sekä FA Cupin Arsenalissa (1998).
Anelka nousi Juan Sebastian Veronin ohi siirtyessään tammikuussa vuonna 2008 englantilaiseen Chelseaan 15 miljoonan punnan hintaan. Anelka ei pystynyt loppukaudella antamaan vastinetta siirtosummalle ja kevään Mestarien liigan finaalissa Manchester Unitedia vastaan ratkaisi voiton Manulle missaamalla rangaistuspotkukisassa Chelsean seitsemäntenä vetäjänä. Anelka kuitenkin jäi vielä Chelseaan ja iski seuraavalla kaudella seuralle yhteensä 25 osumaa (19 Valioliigassa, 4 FA Cupissa, 2 Mestarien liigassa) ja Valioliigan maalikuninkuuden hän voitti tiukan Cristiano Ronaldoa vastaan käydyn taiston jälkeen vain maalilla.
Tammikuussa 2012 Nicolas Anelka siirtyi kiinalaiseen Shanghai Shenhuaan.
Heinäkuussa 2013 Anelka teki vuoden mittaisen sopimuksen Englannin Valioliigassa pelaavan West Bromwichin kanssa. Anelka siirtyi West Bromwichiin vapaana pelaajana.
Anelka pelasi Ranskan maajoukkueessa 69 maaottelua ja teki niissä 14 maalia. Hän kuului voittajajoukkueeseen EM-kilpailuissa 2000 ja Maanosaliittojen cupissa 2001. Hän edusti Ranskaa EM-kisoissa 2008 ja MM-kisoissa 2010. Ranskan päävalmentaja Raymond Domenech lähetti Anelkan kotiin kesken MM-kisojen 2010, koska tämä oli arvostellut Domenechia Meksiko-ottelun puoliajalla. Anelkan pakattua tavaransa ja häivyttyä, koko muu Ranskan joukkue osoitti seuraavissa harjoituksissa mieltään ja kieltäytyi harjoittelemasta Anelkan tapauksen takia. Lopulta Ranska saalisti kisoista vain yhden tasapelipisteen ja lähti aikaisin kotimatkalle.
Anelka on naimisissa belgialaissyntyisen koreografin Barbara Tausian kanssa. He avioituivat kesäkuussa 2007 Marrakechissa Marokossa.
Anelka on muslimi. Hän kääntyi islaminuskoon virallisesti vuonna 2004 ja otti käyttöön musliminimen Abdul-Salam Bilal.
Hyperpersoonallisuus
Hyperpersoonallisuus on käsite, jota käytetään kuvaamaan verkkovuorovaikutukselle ominaista viestintäkäyttäytymistä.
Ihmiset tutustuvat verkkoyhteisöissä nopeammin kuin reaalimaailmassa. He kertovat verkossa toisilleen nopeammin intiimejäkin tietoja. Verkkokommunikaatiossa myös sellaiset vähäpätöiset seikat kuin kirjoitusvirheet, pisteiden käyttö ja sanavalinnat voivat vaikuttaa merkittävästi siihen, millaisen vaikutelman keskustelukumppanit toisistaan saavat. 
Olennaisesti ilmiöön liittyy myös se, että verkkokommunikaatiossa puutteellisesta informaatiosta huolimatta viestin vastaanottaja kuvittelee ja täydentää viestin yleensä positiiviseen sävyyn, tosin myös negatiiviset viestin tulkinnat ovat yleisiä. Lisäksi vastaanottaja luottaa usein lähettäjän rehellisyyteen täysin. Hyperpersoonallisuuden avulla voidaan selittää se, miksi verkkoyhteisöissä tapahtuu usein yhteisön "hyökkäys" yhden jäsenen kimppuun.
Jorge Valdano
Jorge Valdano (s. 4. lokakuuta 1955 Las Parejas, Santa Fe) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti pelaajaurallaan seuratasolla kotimaansa Newell's Old Boysia sekä espanjalaisia Deportivo Alavésia, Real Zaragozaa ja Real Madridia. Valdano voitti Argentiinan paidassa MM-kultaa Meksikon kisoissa 1986.
Valdano aloitti uransa Newellissä 16-vuotiaana. Vuonna 1975 Valdano siirtyi Segunda Divisiónin Alavésiin, jossa pelasi vuoteen 1979. Tämän jälkeen hän siirtyi Zaragozaan ja sieltä edelleen Real Madridiin 1984. Madridissa Valdano voitti kolmesti Espanjan-mestaruuden ja kerran Espanjan cupin sekä kahdesti UEFA-cupin. Valdano joutui lopettamaan uransa 1988 sairastuttuaan hepatiittiin. Tämän jälkeen hän toimi valmentajana Tenerifessä, Real Madridissa ja Valenciassa. Real Madridin valmentajana hän saavutti neljännen Espanjan-mestaruutensa vuonna 1995.
Maajoukkueurallaan Valdano edusti Argentiinaa 22 ottelussa, joissa teki seitsemän maalia. Vuoden 1986 MM-kisoissa hän teki neljä maalia Argentiinan voittaessa mestaruuden. Valdano oli mukana myös neljä vuotta aiemmin 1982 Espanjan kisoissa, mutta loukkaantui jo toisessa ottelussa Unkaria vastaan.
Pelaaja- ja valmentajauransa jälkeen Valdano on toiminut asiantuntijakommentaattorina eri medioissa ja kirjoittajana. Hän on julkaissut viisi jalkapalloaiheista teosta. Vuosina 2000–2005 hän toimi Real Madridin urheilutoimenjohtajana puheenjohtaja Florentino Pérezin alaisuudessa ja vuosina 2006–2009 Real Madridin ja Universidad Europea de Madridin yhteisen yliopisto-ohjelman johtajana. Pérezin palattua Real Madridin puheenjohtajaksi vuonna 2009 Valdano nimitettiin seuran toimitusjohtajaksi.
Helsingin Suomalainen Klubi
Helsingin Suomalainen Klubi on Helsingissä toimiva miehille tarkoitettu aatteellinen klubi.
Helsingin Suomalainen Klubi on kulttuuri- ja keskusteluklubi, jossa suomalaisuuden aatteelliseen pohjaan sitoutuneet eri-ikäiset miehet tapaavat toisiaan. Klubi ei ole millään tavoin sidoksissa mihinkään poliittiseen puolueeseen ja on avoin kaikille arvomaailmaansa sitoutuville suomalaisille miehille. Fennomaanien perustama klubi on kuitenkin perinteisesti yhdistetty porvarilliseen aate- ja arvomaailmaan. Klubia ylläpitävä yhdistys perustettiin 25. huhtikuuta 1876 nimellä "Luku- ja Konversationi – klubbi Helsingissä".
Kansallisen Kokoomuksen puoluetoimisto on toiminut pitkään vuokralaisena klubin talossa, josta puolueen taustasäätiö vuosina 1972–1999 omisti puolet.
Helsingin Suomalainen Klubi on yleishyödyllinen yhteisö, jonka laaja sähköinen julkaisutoiminta kohdistuu myös kansainväliseen yhteisöön. Merkittävimmät Klubin ylläpitämät sivustot ovat C. G. E. Mannerheimin ja Jean Sibeliuksen elämäntyötä esittelevät kokonaisuudet.
Klubi tarjoaa jäsenilleen ohjelmaa kulttuurin ja erilaisten harrastusten merkeissä. Luentotyyppisiä klubi-iltoja järjestetään esimerkiksi ulko-, puolustus- ja talouspolitiikkaan liittyen. Harrastusryhmiä muodostetaan jäsenten kiinnostuksen perusteella. Nykyisin jäsenet harrastavat mm. kuorotoimintaa, kirjallisuutta, historiaa, ilmailua, biljardia (Klubilla on eräs Suomen harvoista täysimittaisista snooker-pöydistä), skruuvia, sikareita, metsästystä ja golfia.
Klubi sijaitsee Helsingin Kampissa osoitteessa Kansakoulunkuja 3. Klubi hankki koko kiinteistön omistukseensa muutama vuosi sitten. Kiinteistö on saavuttanut peruskorjauksia vaativan iän ja ylläpitäminen on osoittautunut kalliiksi. Peruskorjauksen yhteydessä on toisaalta kyetty hankkimaan lisää Klubin omaan käyttöön soveltuvia tiloja.
Klubi tarjoaa jäsenilleen monipuolista ohjelmaa lukuisilta kulttuurin ja harrastusten aloilta, kuorotoiminnasta kirjallisuuteen, historiasta ulkopolitiikkaan, biljardista golfiin jne., jotka kiinnostavat aktiivisia kansalaisia.
Larnemaa, Ritvos, Hedenström: Suomalainen ruokaretki, s. 204-212. Tammi 2001
Chicago Fire
Chicago Fire on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa ammattilaissarjassa Major League Soccer (MLS). Seura pelaa kotiottelunsa Toyota Park -stadionilla, joka sijaitsee Bridgeview’ssä Cookin piirikunnassa Illinois’n osavaltiossa. Seuran omistaa Anshutz Entertainment Group, jonka omistukseen kuuluu myös kaksi muuta MLS-seuraa, Los Angeles Galaxy ja Houston Dynamo.
Chicago Fire perustettiin 8. lokakuuta 1997, Chicagon suuren tulipalon 126. vuosipäivänä. Fire pelasi ensimmäisen kautensa MLS:ssä vuonna 1998 ja voitti heti samana vuonna ensimmäisen mestaruutensa. Seura kaatoi MLS:n loppuottelussa D.C. Unitedin maalein 2–0. MLS:n pudotuspeleihin seura on edennyt sittemmin yhtä poikkeusta lukuun ottamatta joka vuosi. Vuosina 2000 ja 2003 seura pelasi jälleen MLS Cupin loppuottelussa, mutta hävisi mestaruuden molemmilla kerroilla, vuonna 2000 Kansas City Wizardsille maalein 0–1 ja vuonna 2003 San Jose Earthquakesille maalein 2–4. Fire on voittanut myös neljä kertaa Lamar Hunt U.S. Open Cupin, vuosina 1998, 2000, 2003 ja 2006. Fire on parhaiten U.S. Open Cupissa menestynyt MLS-seura. Vuonna 2003 seura voitti myös MLS Supporters’ Shieldin, eli se sai eniten pisteitä MLS:n runkosarjassa.
Seuralla on ollut perustamisensa jälkeen kolme kotistadionia: Soldier Field, Cardinal Stadium ja Toyota Park. Soldier Fieldillä, joka sijaitsee Chicagossa, Fire pelasi kaudet 1998–2001 ja 2004–2005. Seura muutti vuonna 2002 Cardinal Stadiumille Napervilleen Soldier Fieldin kunnostuksen takia ja palasi työn valmistuttua aiemmalle stadionilleen. Vuodesta 2006 seura on pelannut kotiottelunsa Toyota Park -stadionilla Bridgeview’ssä.
Chicago Fire kuuluu nykyisin Major League Soccerin itäiseen konferenssiin. Ensimmäisinä kausinaan se pelasi läntisessä konferenssissa, mutta kaudeksi 2000 MLS:n joukkueet jaettiin uudelleen läntiseen, keskiseen ja itäiseen divisioonaan. Chicago kuului tuolloin uuteen keskiseen divisioonaan. Kuitenkin vuonna 2002, molempien Floridan joukkueiden (Tampa Bay Mutiny ja Miami Fusion) lopetettua toimintansa edellisen kauden jälkeen, MLS palasi vanhaan jakoon itäiseen ja läntiseen konferenssiin ja Chicago sijoitettiin tällä kertaa itäiseen konferenssiin.
Vuodesta 2001 Chicago Fire ja FC Dallas ovat pelanneet Brimstone Cupin voitosta, jonka ovat perustaneet molempien seurojen kannattajat. Palkinnon saa kauden päätteeksi se joukkue, joka on menestynyt paremmin seurojen keskinäisissä kohtaamisissa MLS-kauden aikana.
Antero Niittymäki
Antero Pertti Elias Niittymäki (s. 18. kesäkuuta 1980 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi aikuisten sarjoissa SM-liigassa, AHL:ssä ja NHL:ssä. Hän on 185 cm pitkä ja painaa 88 kg. Niittymäki on TPS:n kasvatti. Philadelphia Flyers Niittymäen NHL:ään vuonna kuudennella kierroksella varausnumerolla 168. Niittymäki voitti AHL:n mestaruuden keväällä 2005.
Niittymäki valittiin mukaan Suomen olympiajoukkueeseen vuonna 2006 vasta alkuperäisten kolmen nimetyn maalivahdin listan ulkopuolelta, kun ykkösvahdiksi kaavailtu Miikka Kiprusoff loukkaantui. Myös Kari Lehtonen loukkaantui, jolloin Niittymäestä tuli ykkösvahti. Hän kesti paineet hyvin ja Leijonat selvisivät aina loppuotteluun asti, jossa Suomi hävisi Ruotsille 3–2. Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF valitsi Niittymäen olympiaturnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja arvokkaimmaksi pelaajaksi, minkä lisäksi hän pääsi myös lehdistön valitsemaan tähtikentälliseen. Niittymäki pelasi olympialaisissa kuusi ottelua torjuntaprosentilla 95,12.
Niittymäki valittiin Suomen ykkösmaalivahdiksi myös Latvian MM-kisoihin, mutta joutui jättämään pelit kesken sisäreiden lähentäjälihaksesta löytyneen pienen repeämän takia. Hänen paikkansa otti Fredrik Norrena, joka johdatti Suomen pronssille. Niittymäki oli Suomen joukkueen kolmas maalivahti Vancouverin talviolympialaisissa 2010 mutta ei päässyt pelaamaan.
Niittymäki oli ensimmäinen Pohjois-Amerikan jääkiekon ammattilaissarjoissa jatkoajalla maalin tehnyt maalivahti (11. huhtikuuta 2004).
Anterolla ja hänen vaimollaan Miinalla on kolme vuosina 2005–2009 syntynyttä lasta.
Jatkuvat lonkkavaivat pakottivat Niittymäen lopettamaan uransa vain 32-vuotiaana.
Opiskelijakunta
Opiskelijakunta on julkisyhteisö, jonka jäseninä voivat olla ammattikorkeakoulun opiskelijat. Ammattikorkeakouluissa opiskelijakunta on osa ammattikorkeakoulua ja rinnastettavissa yliopistoissa toimiviin ylioppilaskuntiin.
Opiskelijakunta toimii jäsentensä yhdyssiteenä sekä pyrkii edistämään opiskeluun ja opiskelijoiden asemaan liittyviä pyrkimyksiä. Julkisoikeudellista toimintaa on opiskelijoiden edustajan valinta ammattikorkeakoulun hallitukseen ja muihin monijäsenisiin hallintoelimiin. Siinä se edustaa kaikkia opiskelijoita, vaikka voi kerätä jäsenmaksuja vain jäseniltään.
Monet opiskelijakunnat huolehtivat myös opintojen ohjaukseen kuuluvasta opiskelijatuutoroinnista sekä urasuunnittelua ja työhön sijoittumista edistävästä rekrytointitoimintasta.
Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien toiminta perustuu ammattikorkeakoululain 42a§:ään, joka tuli voimaan 1.8.2005. Ennen lain voimaantuloa ammattikorkeakouluissa on toiminut osin vastaavia tehtäviä hoitaneita opiskelijayhdistyksiä.
Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnalla on itsehallinto.
Ammattikorkeakoulujen opiskelijakuntien kattojärjestönä toimii Suomen ammattikorkeakouluopiskelijakuntien liitto - SAMOK ry.
Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan toiminnasta ja hallinnosta huolehtivat vaaleilla valittava ylintä päätösvaltaa käyttävä edustajisto ja edustajiston valitsema käytännön toiminnasta päättävä hallitus. Lisäksi suurimmalla osalla opiskelijakunnista on palkattua henkilökuntaa, jota kutsutaan sihteeristöksi.
Ammattikorkeakoululain 42a§:n lisäksi määräyksiä opiskelijakunnan toiminnasta annetaan opiskelijakunnan säännöissä. Säännöt vahvistaa ammattikorkeakoulun rehtori.
Ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan jäsenyys on vapaaehtoinen. Jäseneksi voivat liittyä kaikki tutkintoon johtavassa koulutuksessa olevat opiskelijat. Opiskelijakunta voi myös päättää hyväksyä muita ammattikorkeakoulun opiskelijoita jäsenikseen. Ammattikorkeakoululain mukaan opiskelijakunnalla on oikeus määrätä jäsenille jäsenmaksu. Jäsenyteen sisältyy oikeus osallistua opiskelijakunnan päätöksentekoon sekä opiskelijakortti, joka oikeuttaa moniin opiskelija-alennuksiin.
Boxed
Termiä boxed käytetään kaupankäynnissä kuvaamaan, että myytävään tuotteeseen liittyy jotain erikoista, kuten esimerkiksi että varsinaisen tuotteen mukana tulee oheistuotteita.
Termi "boxed" tulee englannin kielestä, missä se on alun perin tarkoittanut yksittäispakattua, "myydään omassa pakkauksessaan". Sen synonyymina käytetään toisinaan sanaa retail ().
Termi on otettu käyttöön muun muassa tietokonetarvikkeiden kaupassa. Kotitietokoneen suoritin voi olla boxed-malli, jolloin sen mukana tulee suorittimen tuuletin ja jäähdytyssiili.
Musiikki- ja elokuvatallenteiden kaupassa käytetään termin boxed lisäksi termejä boxed set ja box set. Tällöin myytävä tuotekokonaisuus voi sisältää kokoelman useita CD- tai DVD-levyjä (sisältäen joskus artistin koko tuotannon tai elokuvasarjan kaikki osat) sekä mahdollisesti muita artistiin tai elokuvaan liittyviä tuotteita. Boxed set -pakkaukset on yleensä suunnattu keräilijöille.
Tietokonetarvikekaupassa käytetään myös termin boxed vastakohtia bulk (alun perin engl. "myydään tukuittain") ja OEM (engl. "original equipment manufacturer") jotka tarkoittavat, että myytävässä pakkauksessa ei ole tuotteeseen läheisesti liittyviä tarvikkeita. Joissakin tapauksissa nämä tarvikkeet on hankittava erikseen, jotta tuotetta voi käyttää. Myös komponentin tai ohjelmiston takuu sekä tukipalvelut voivat olla erilaiset kuin boxed-mallissa. Mikäli tietokoneen kiintolevy myydään bulk-pakkauksessa, sen mukana ei tule kiintolevyn käyttämiseen tarvittavia kaapeleita.
Labuan
Labuan (لابوان jawiksi) tai Labuanin saari ("Pulau Labuan" malaijiksi, ڨولو لابوان jawiksi) on Malesian liittovaltion territorio. Saari sijaitsee Itä-Malesiassa, Borneon pohjoisrannikolla. Labuanin pohjoispuolella on Etelä-Kiinan meri ja eteläpuolella Bruneinlahti. Borneon rannikolle Sabahiin on Labuanilta lyhimmillään matkaa runsaat 10 kilometriä.
Labuanin pinta-ala on 91 neliökilometriä ja asukasluku noin 83 000. Labuanin pääkaupunki on Victoria.
Labuan kuului 1500 luvulta 1800 luvulle asti Brunein sulttaanikuntaan. 1800-luvulla brittiläiset osoittivat kiinnostusta saaren hallintaan, ja Sarawakia hallinnut James Brooke osti saaren Brunein sulttaani Omarilta vuonna 1846. Saari ostettiin Britannian hiilenlastausasemaksi Intian ja Kiinan välisellä merireitillä. Eri lähteiden välillä on ristiriitaisuuksia siitä, luovuttiko Brunei Labuanin Britannialle vapaaehtoisesti. Toisten lähteiden mukaan Brunei ei vapaaehtoisesti luopunut Labuanista, vaan sulttaani allekirjoitti sopimuksen painostuksen alaisena. Toiset lähteet taas sanovat että sulttaani luovutti alueen Britannialle kiitokseksi merirosvouksen kitkemisestä alueella.
Brittien pääsyynä Labuanin hankintaan oli perustaa laivastotukikohta ja omien intressien vaaliminen, muiden siirtomaavaltojen vaikutusvallan kasvaessa Kaakkois-Aasiassa. Labuanista tehtiin Britannian Kruununsiirtomaa vuonna 1848 ja James Brookesta tehtiin alueen kuvernööri. Vuonna 1890 Labuanin hallinta annettiin Pohjois-Borneota hallinneelle Pohjois-Borneon kauppakomppanialle. Vuonna 1907 Britannia liitti Labuanin Salmisiirtokuntiin.
Toisessa maailmansodassa Japani miehitti alueen ja nimesi sen Maida -saareksi. Japanin armeija käytti Labuanin saarta sotilastukikohtanaan. Kesäkuussa vuonna 1945 liittoutuneet aloittivat Operaatio oboen Borneon vapauttamiseksi japanilaismiehityksestä. Labuan oli liittoutuneiden pääkohta, koska saarella sijaitsi Japanin tukikohta. Australialaisten johtama operaatio päättyi liittoutuneiden voittoon ja Japani vetäytyi Borneolta ja Labuanilta.
Sodan jälkeen vuonna 1946 Britannia liitti Labuanin Pohjois-Borneoon. Vuonna 1963 Pohjois-Borneo liittyi Malesian liittovaltioon ja Labuanista tuli osa Sabahin osavaltiota. Vuonna 1984 Sabah luovutti Labuanin liittovaltion hallinnan alaisuuteen, jolloin Labuanista tehtiin liittovaltion territorio. Labuanista tehtiin erikoistalousalue, josta Malesia pyrki luomaan verovapaan pankki- ja investointikeskuksen ennen vuoden 1997 Aasian talouskriisiä.