hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
M/S TransWood
M/S TransWood () on ruotsalaisen Rederi AB Transatlanticin omistukseen rekisteröity ro-lo-alus (ro-ro- ja lo-lo-aluksen yhdistelmä). Alus on rakennettu vuonna 2002 Stocznia Gdynia, S.A. -nimisellä telakalla, Gdyniassa, Puolassa. "TransWood" on rekisteröity Ruotsin lipun alle ja sen kotisatama on Skärhamn.
TransWoodin sisaraluksia ovat M/S TransPine, M/S Finnfighter ja M/S Oranjeborg.
Alun perin laivan tilasi suomalainen Palkkiyhtymä. Ennen aluksen luovutusta ruotsalainen B&N kuitenkin osti sen. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui toukokuun alussa vuonna 2002. Samalla alus rekisteröitiin Ruotsin lipun alle nimellä "Finnwood". Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Pian luovutuksen jälkeen Finnwood lähti ensimmäiselle matkalleen Suomesta kohti Yhdysvaltoja.
30. kesäkuuta 2003 B&N Finnwood Ltd. osti laivan ja vuokrasi sen B&N Nordsjöfrakt Ab:lle. Kotisatama säilyi Ruotsissa huolimatta uuden omistajan olleen rekisteröitynä Gibraltarille. Vuonna 2005 Finnwood rekisteröitiin Rederi AB Transatlanticin omistukseen. Vuoden 2006 alussa Finnwood oli 1,5 kuukautta Blohm + Vossin telakalla Hampurissa, Saksassa pidennettävänä. 5. elokuuta 2008 alus sai nimen "TransWood".
Aikateríni Vóngoli
Aikateríni ”Katerína” Vóngoli (, usein muodossa "Ekateríni Vóggoli", s. 30. lokakuuta 1970, Lárisa, Kreikka) on kreikkalainen entinen kiekonheittäjä.
Vóngoli sijoittui Sevillan MM-kisoissa 1999 yhdenneksitoista tuloksella 61,00. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän oli yhdeksäs heitettyään 61,57. Hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 2001, mutta Münchenin EM-kisoissa 2002 hän voitti EM-kultaa tuloksella 64,31. Myöhemmin samana vuonn ahän heitti yleisurheilun maailmancupissa toiseksi. Vuonna 2003 Vóngoli voitti Kreikan mestaruuden ja Euroopan cupin. Samana vuonna hän voitti MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa tuloksella 66,73 sekä heitti kolmanneksi . Seuraavana vuonna hän voitti maansa mestaruuden ja sijoittui kahdeksanneksi sekä Ateenan olympialaisissa että .
Vóngoli pitää ennätyksellään hallussaan kiekonheiton Kreikan ennätystä.
M/S Eivor
M/S Eivor (ent. Baldur, ) on suomalainen yhteysalus. Eivor toimii Nauvossa ja Korppoossa Saaristomerellä reitillä Pärnäinen–Berghamn–Nötö–Aspö–Jurmo–Utö.
Aluksen rakensi Islannissa Thorgeir & Ellert -telakka vuonna 1990. Alus liikennöi nimellä Baldur vuoteen 2006 saakka Islannin luoteisrannikon yhteysaluksena kotisatamanaan Stykkisholmur. Vuonna 2006 turkulainen Rosita-varustamo osti aluksen ja toi sen Merenkulkulaitoksen kilpailutuksessa voittamalleen Utön reitille. Rosita oy voitti Utön reitin kilpailutuksen myös vuonna 2016 alkaneeksi kaudeksi, mutta operointi ja alus myytiin vuoden 2018 alusta Saariston Meritie oy:lle.
Eivorin pituus on 39,40 metriä, ja sille mahtuu 19 henkilöautoa ja 195 matkustajaa. Aluksella on ravintola, jossa on a-oikeudet.
Syyskuun 2007 Indonesian maanjäristykset
Syyskuun 2007 Indonesian maanjäristykset alkoivat 12. syyskuuta 2007 Sumatran-saarella. Järistys sattui kello 18.10 paikallista aikaa. Järistyksen voimakkuudeksi mitattiin 6,4 magnitudia (8,4 M).
Rikk Scholvinck
Rikk Scholvinck on hollantilainen musiikkialan vaikuttaja. Hän on työskennellyt muun muassa tuottajana ja managerina. Schölvinck on toiminut useiden yhtyeiden kiertuemanagerina ja viime vuosina hän on ollut osana "Ozzfest"-festivaalikiertueen työryhmää. Hän on työskennellyt aiemmin muun muassa Megadethin sekä Twisted Sisterin kiertuemanagerina. Hän on työskennellyt suomalaisen Lordin kiertuemanagerina vuodesta 2007.
Ao
Ao tai AO voi tarkoittaa ainakin seuraavia:Ao on seuraavan henkilön nimi:
Arthur Collier
Arthur Collier (12. lokakuuta 1680 – syyskuu 1732) oli englantilainen filosofi ja teologi.
Collierin pääteos oli "Clavis Universalis" (1713). Hän esitti samanlaisia idealistisia ajatuksia kuin samaan aikaan elänyt George Berkeley. Näiden kahden ajattelijan välillä ei kuitenkaan vaikuta olleen yhteyksiä. Collier katsoi, että ulkoista oliota vastaavat kuvat olivat ainoa tunnettavissa oleva todellisuus. Aine, joka oli kuvien aikaansaava syy, ei ollut ajateltavissa eikä se siten ollut meille mitään. Ulkoinen maailma ei ollut inhimillisille tarkkailijoille olemassa.
Collier sai vaikutteita René Descartesilta, Nicolas Malebranchelta sekä John Norrisin teoksesta "An Essay Towards the Theory of the Ideal or Intelligible World" (1701), mutta vaikuttaa olleen tietämätön John Locken ajattelusta.
Linsey Godfrey
Linsey Godfrey (s. 25. heinäkuuta 1988 Stuart, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Caroline Spencerinä saippuasarjassa "Kauniit ja rohkeat".
Hän on näytellyt muun muassa tieteissarjassa "Surface" (2006). Hänellä oli sarjassa sivurooli yhden päähenkilön tyttöystävänä, mutta NBC lopetti sarjan tuotannon yhden kauden jälkeen. Godfrey ehti esiintyä viidessä jaksossa. Godfrey esittää pääroolia Timothy J. Nelsonin ohjaamassa perhe-elokuvassa "The Assignment", jonka kuvaukset aloitettiin jo vuonna 2008 ja jonka oli tarkoitus ilmestyä elokuvateattereihin keväällä 2009. Elokuva ilmestyi suoraan DVD:lle joulukuussa 2011.
Keväällä 2012 Godfrey sai roolin "Kauniit ja rohkeat" -saippuasarjasta, jossa hän näyttelee Caroline Spenceriä, Karen Spencerin tytärtä.
Kesäkuussa 2006 19-vuotiaalla Godfreyllä todettiin Hodgkinin tauti, josta hän kuitenkin toipui. Tautiin liittyneiden hoitojen vuoksi hän joutui pitämään vuoden tauon näyttemisestä. Parannuttuaan hän esiintyi marraskuussa 2007 rikossarjassa "Todistettavasti syyllinen" yhden jakson mittaisessa roolissa.
Godfrey seurusteli "Tunteissa ja tuoksuissa" näyttelevän Robert Adamsonin kanssa. Pariskunta sai ensimmäisen lapsensa vuonna 2014. Elokuussa 2015 heidän kerrottiin eronneen.
Myrttikasvit
Myrttikasvit ("Myrtaceae") on heimo kaksisirkkaisten siemenkasvien lahkossa "Myrtales". Kaikki heimon lajit ovat puumaisia.
Myrttikasvien erikoispiirre on se, että kasvien nila on puuaineen molemmin puolin, eikä pelkästään tämän ulkopuolella. Myrttikasvit ovat ainavihantia. Kukissa on useimmiten viisi terälehteä, mutta monissa suvuissa on niitä on vähemmän tai ei ollenkaan. Heteet ovat usein huomiota herättävän värikkäitä ja niitä on lukuisia.
Lajeja myrttikasvien heimossa on ainakin 3000, jotka on jaettu 130–150 sukuun. Myrttikasveja on lukumääräisesti paljon trooppisella ja lauhkeanlämpimällä vyöhykkeellä. Heimon lajit ovat yleisiä useissa maailman monimuotoisuuskeskuksissa. Eukalyptukset ("Eucalyptus") on hallitseva kasvisuku Australian metsissä.
John Norris (filosofi)
John Norris (1657–1711) oli englantilainen filosofi ja runoilija. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa, otti pappisvihkimyksen ja toimi maalaisseurakunnan pastorina.
Filosofialtaan Norris oli platonisti, idealisti ja mystikko. Hän oli John Locken filosofian varhaisia vastustajia.
Enggano
Enggano on Indonesialle kuuluva saari noin sata kilometriä Sumatran rannikolta. Sen pinta-ala on arviolta noin 500 km². Saaren kolme suurinta kaupunkia ovat Barhau, Kabuwe ja Kayaapu. Saarella oli 1 635 asukasta vuonna 1994.
John Norris
John Norris voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Vuorikenguru
Vuorikenguru eli wallaroo ("Macropus robustus") on jättikenguruiden sukuun kuuluva kengurulaji, joka elää Australiassa.
Laji jaetaan neljään alalajiin:
Leimamerkki
Leimamerkki oli verojen perinnässä käytetty yleensä postimerkin kaltainen merkki. Paperinen leimamerkki kiinnitettiin liimalla asiakirjaan ja mitätöitiin leimaamalla. Termiä "leimamerkki" käytetään yleisnimenä laajalle joukolle erilaisia merkkejä, joista on käytetty itse julkaisuissa nimiä karttamerkki, leimamerkki, osakeantimerkki, veromerkki, autoveromerkki yms. Suomessa leimamerkit tulivat käyttöön vuonna 1865 ja viimeiset leimamerkit poistuivat käytöstä 1994. Ahvenanmaan maakunta julkaisi omia leimamerkkejään vuosina 1928–1978. Merkit poistuivat käytöstä 1990-luvulla.
Ennen leimamerkkejä leimaveron perinnässä käytettiin paperiarkkeja, joihin veron määrä oli ennalta leimattu. Näistä käytetään nimitystä "leimapaperi". Nämä tulivat Ruotsissa väliaikaisesti käyttöön 1661–1664 ja uudelleen vuodesta 1687 alkaen. Suomessa käytettiin ruotsalaisia leimapapereita vuoteen 1808, jonka jälkeen käyttöön tulivat rupla- ja kopeekkamääräiset suomalaiset leimapaperit. Vuodesta 1865 käytettiin markka- ja pennimääräisiä leimapapereita. Nämä poistuivat käytöstä 1920-luvulla.
Leimaverotuksen perinnässä on käytetty myös postimerkeistä eroavia muotoja, jotka luetaan leimamerkeiksi. Näitä ovat pääsylippumalliset huviveroliput (1922–1981), elokuvaveroliput (1948–1994) ja matkustajaverolippu (1968). Myös peli­kortit olivat leimaverotuksen alaisia. Jokaisen korttipakan ruutuässä oli varustettava veroleimalla vuodesta 1842 alkaen. Vero kumottiin vasta 1. marraskuuta 1983. Tämän lisäksi avaamattoman pakan ympärille kiinnitettiin veronauha.
Leimamerkeiksi luetaan myös tupakan valmisteveron perinnässä käytetyt veronauhat. Vuoteen 1919 tupakkaa verotettiin tuontitulleilla, mutta vuodesta 1919 eteenpäin valmisteverolla. Veron perintä osoitettiin myyntipakkauksiin kiinnitetyillä veronauhoilla.
Leimamerkkien keräily luetaan osaksi filateliaa.
Kärkisten silta
Kärkisten silta on Jyväskylän Korpilahdella sijaitseva liittorakenteinen vinoköysisilta. Seututie 610 ylittää Päijänteen Kärkistensalmen siltaa pitkin yhdistäen valtatiet 4 ja 9. Sillan alittaa Lahden ja Jyväskylän välinen laivareitti. Kärkisten sillan avajaiset olivat 29. elokuuta 1997.
Kärkistensalmi ylitettiin ennen lossilla, jonka liikenne ruuhkautui etenkin kesäviikonloppuisin. Tukinuitto aiheutti katkoja lossin liikennöintiin. 1980-luvun loppupuolella tehdyssä selvityksessä todettiin, että sillan rakentaminen tulee kannattavaksi, koska ylläpitokustannuksissa säästetään ja liikenteen palvelutaso säilyy.
Maisemallisesti ja vesiliikenteen puolesta vaativaan paikkaan sijoittuvan sillan rakentamiseksi järjestettiin avoin aatekilpailu vuonna 1990. Kilpailun voitti Insinööritoimisto Sormunen & Uuttu, pääsuunnittelijana diplomi-insinööri Raimo Sormunen ja avustajina professori ja johtaja Claude Servant Ranskasta sekä arkkitehti Erkki Kairamo. Sormunen & Uuttu myös suunnitteli sillan. Sen urakoi YIT, ja se maksoi kaikkiaan noin 17,6 miljoonaa euroa.
Kärkisten sillan pääjänne on 240 metriä, se on Raippaluodon sillan jälkeen Suomen toiseksi pisin. Silta on kokonaispituudellaan 787 metriä Suomen kolmanneksi pisin silta Raippaluodon sillan ja Tähtiniemen sillan jälkeen. H-kirjaimen muotoisten pylonien korkeus vedenpinnasta on 96 ja 69 metriä. Betonisten pylonien jalkojen poikkileikkaus on kolmion mallinen. Sillan alituskorkeus on 18,5 metriä. Sillan hyötyleveys on 12 metriä, josta 9 metriä on ajorataa, loppu jää kevyelle liikenteelle.
Sillassa on kaikkiaan 15 tukea. Päijänteen itärannalla olevaa maatukea lukuun ottamatta Kärkisten silta on perustettu kallion varaan. Pyloneiden alla on kaivinpaalut, ja neljä tukea on paalutettu teräspaaluin. Sillan pääpalkit, kaksi 1,6 m korkeaa I-palkkia ovat terästä.
Kärkisten siltaa pidetään kokonaisvaikutelmaltaan virtaviivaisena ja keveän näköisenä.
Kärkisten siltahankkeen taustalla toimi aktiivisesti Ahon hallituksen sisäministeri Mauri Pekkarinen, jonka vaalipiiriin Korpilahti kuuluu.
Gunnar Pohjola
Arvo Gunnar Pohjola (25. joulukuuta 1927 Tyrvää – 27. helmikuuta 2008 Tampere) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko, myös taiteilijaprofessori. Pohjola kuvasi usein surrealismin sävyisissä teoksissaan arkielämää, sen ihanuutta ja kurjuutta. Hänen tuotantoonsa kuuluu paljon piirustuksia, muun muassa tussilla.
Gunnar Pohjola sai taidekoulutuksensa Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1952–1955. Kuten monet 1940- ja 1950-luvun Tampereella, Pohjola sai varhaisimman oppinsa Tampereen työväenopistossa ja Tampereen Taiteilijaseuran piirustusilloissa. Taideakatemian koulun jälkeen hän asettui Tampereelle, jossa hän osallistui aktiivisesti taide-elämään. Hän oli muun muassa Tampereen taiteilijaseurakunnan johtokunnan jäsen vuosina 1994–1998. Pohjola asui suurimman osan elämästään Tampereella Amurin kaupunginosassa vaimonsa Essin kanssa. Pariskunnalla on kaksi poikaa.
Pohjolan pienikokoiset teokset kuvaavat vieraantuneen ihmisen tuntemuksia, riittämättömyyden tunnetta, surumielisyyttä, nöyryyttä ja leikillisyyttä. Niiden eleginen tuntu yhdistyy inhimilliseen sanomaan usein herkällä tavalla. Usein teokset olivat pieniä piirustuksia tai akvarelleja, joista läheltä katsomalla avautui suuria tunteita. Hänen ensimmäinen teoksensa oli "Helsinki" vuodelta 1953.
Pienimuotoisten teosten ohella Pohjola teki joitakin seinämaalauksia muun muassa Raholan ja Tammelan kansakouluihin. Muutkin seinämaalaukset ovat Tampereen seudulla, enimmäkseen ne ovat 1950-luvulta, jolloin seinämaalauksia tehtiin paljon. 
Gunnar Pohjola oli myös yksi neljästä haastatellusta Vappu Lepistön lisensiaatintyössä "Kuvataiteilija taidemaailmassa" (1991).
Veromerkki
Veromerkki oli tekstillä varustettu leimamerkki, jota käytettiin Suomessa vuosina 1944–1978 tuloveron perintään. Merkkejä kiinnitettiin verokorteilla tuloveron pidätyksen mukainen määrä. Kortit tuli toimittaa veroviranomaisille, mistä syystä merkkejä ei ole säilynyt suuria määriä. Merkit olivat alkuun käypiä useamman vuoden, vuodesta 1951 alkaen merkkiin painetun kalenterivuoden. Vuodesta 1957 käypyys rajattiin puolivuosittaiseksi, joilloin alkuvuoden merkeillä oli I ja loppuvuoden merkeillä II vuosiluvun lisäksi. Suomessa julkaistiin kaikkiaan 640 erilaista veromerkkiä. Merkit kuuluvat osana laajempaan leimamerkkien ryhmään.
Veromerkki-nimitystä käytettiin myös vuoden 1994 ajoneuvoverolain (135/1994) mukaisesta auton tuulilasiin kiinnitettävästä tarrasta, jolla osoitettiin ajoneuvoveron maksaminen. Tarra oli varustettu hologrammilla ja se oli "pysyvästi kiinnitettävä auton tuulilasin sisäpintaan kuljettajasta katsottuna oikean puoleiseen alakulmaan siten, että veromerkki on kokonaisuudessaan nähtävissä katsottaessa autoa edestä päin" (Ajoneuvoveroasetus 312/1994). Tarroista luovuttiin jo vuoden 1997 verotuksessa, jolloin veron suorittamista ryhdyttiin valvomaan tietokantapohjaisesti katsastuksen yhteydessä.
Juha-Pekka Leppäluoto
Juha-Pekka ”JP” Leppäluoto (s. 15. marraskuuta 1974 Raahe) on suomalainen muusikko.
Leppäluoto tunnetaan metalliyhtye Charonin laulajana ja sanoittajana. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1995. Lisäksi Leppäluoto laulaa ja soittaa kitaraa Nick Cave and the Bad Seedsin ja Morrisseyn vaikutteikseen mainitsevassa Harmajassa ja kuuluu sinfonista metallia esittävään lauluyhtyeeseen Northern Kings. Hän oli mukana "Raskaampaa joulua" -joulualbumilla (2006).
Leppäluoto lauloi myös Poisonblackin "Escapexstacy"-albumilla (2003). Hän jätti yhtyeen pian levyn julkaisun ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen keskittyäkseen Charoniin. Syksyllä 2004 Leppäluodon piti esiintyä Amorphiksen Yhdysvaltain-kiertueella yhtyeestä eronneen Pasi Koskisen korvaajana, mutta kiertue peruuntui viime hetkellä.
Leppäluoto on toiminut myös näyttelijänä erilaisissa musikaaleissa, kuten Infernal Musical, Ihan tuuliajolla ja Musiikkishow 27, sekä näyttämömusiikin säveltäjänä Raahen Teatterille ja Valve-teatterille.
Lisäksi Leppäluoto on tehnyt joitakin sävellyksiä Charon-yhtyeelle mutta Harmaja-yhtyeessä hän toimii pääasiallisena säveltäjänä. Harmaja-yhtyeen kappaleista suurin osa on myös Leppäluodon käsialaa, mutta yhtye on käyttänyt tuotannossa myös Saima Harmajan runoja.
Jonathan Edwards (teologi)
Jonathan Edwards (5. lokakuuta 1703 – 22. maaliskuuta 1758) oli Britannian Pohjois-Amerikan siirtokunnissa vaikuttanut teologi, saarnaaja ja lähetystyöntekijä. Häntä on kuvattu Amerikan mantereen merkittävimmäksi filosofiseksi teologiksi. Edwards kirjoitti monista aiheista, mutta hänet tunnetaan erityisesti kalvinistisen teologian puolustamisesta sekä teologisen determinismin metafysiikasta.
Orjuus oli Edwardsin aikaan hyvin polttava kysymys, jonka keskelle hän itsekin joutui. Hänellä oli orjia, mutta hänen poikansa Jonathan Edwards nuorempi vastusti orjuutta hyvin voimakkaasti.
Tutkijoiden mukaan hänellä oli esifeministisiä näkemyksiä.
Edwardsin kaikki teokset, myös aiemmin julkaisemattomat, ovat saatavissa verkossa.
Edwardsin tyttärenpoika on Yhdysvaltojen varapresidentti Aaron Burr. Burrin isä, myös nimeltään Aaron Burr, kuoli hyvin varhain, ja Edwards kutsuttiin tämän seuraajaksi New Jerseyn collegen (nykyinen Princetonin yliopisto) rehtorinvirkaan.
Edwards kuoli isorokkorokotuksen jälkiseurauksiin.
Teoksia:
Jonathan Edwards
Jonathan Edwards voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2008
Tällä sivulla seurataan karsintoja jalkapallon vuoden 2008 EM-kisoihin.
Karsinta EM-lopputurnaukseen alkoi syyskuussa 2006. Karsintajoukkueet on jaettu seitsemään eri lohkoon aiempien EM-karsintojen sekä vuoden 2006 MM-karsintojen menestyksen perusteella. Jokaisesta lohkosta jatkoon pääsee kaksi joukkuetta. Isäntämaat Sveitsi ja Itävalta ovat kisoissa mukana automaattisesti.
Lohkoarvonta suoritettiin 27. tammikuuta 2006 Sveitsin Montreux'ssä.
Maalit
13 maalia
10 maalia
9 maalia
8 maalia
7 maalia
3 maalia
Maaliin johtaneet syötöt
7 syöttöä
6 syöttöä
4 syöttöä
Power in the Blood
Power in the Blood on brittiläisen acid house-, blues-, country- ja gospelyhtye Alabama 3:n kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 12. elokuuta 2003. Albumin kappale "Reachin'" julkaistiin singlenä.Ensimmäiset 10 000 kappaletta painettua "Power In The Blood" albumia sisälsi myös toisen levyn nimeltä "Acoustic Power", joka sisälsi kuusi akustista kappaletta.
Espanjan Grand Prix 1990
Espanjan Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta 1990 toistaiseksi viimeistä kertaa Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Alain Prost.
Hylomys parvus
Hylomys parvus on rottasiileihin kuuluva pieni nisäkäslaji. Se luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi.
Laji löydettiin vuonna 1918. Se virallistettiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1994 tarkempien tutkimusten jälkeen.
"Hylomys parvus" muistuttaa hieman siiliä, mutta piikkien sijaan sillä on pehmeä silkkinen turkki. Eläin on melko pieni, sillä ilman häntää, joka on 12–30 millimetriä, sen pituus on 105–146 millimetriä. Turkki on pääosin ruosteenruskea muuttuen harmaaksi tai kellertäväksi vatsapuolella. Lajin kuono on melko pitkä.
"Hylomys parvus"ta on havaittu vain Sumatralla sijaitsevan Gunung Kerinci -vuoren rinteiltä noin 2 200 metrin korkeudesta . Laji elää vuoriston sademetsissä, joissa puut ja maa on paksun sammalkerroksen peitossa .
Teymuraz Bagration
Teymuraz Bagration (, 21. elokuuta 1912 – 10. huhtikuuta 1992) oli ruhtinas, georgialais-venäläinen aatelismies ja emigrantti Yhdysvalloissa. Hän oli New Yorkissa sijaitsevan Tolstoy Foundationin presidentti.
Teymuraz syntyi Pavlovskissa Venäjällä georgialaisen Bagrationi-suvun jäseneksi. Hänen isänsä oli Konstantin Bagration-Muhranski (1889–1915), joka kuului Bagrationi-suvun Mukhrani-haaraan. Konstantin oli Venäjän keisarillisen armeijan upseeri. Hän kuoli ensimmäisessä maailmansodassa. Teymurazin äiti oli Romanov-suvun jäsen Tatjana Konstantinovna (1890–1979).
Teymuraz Bagration pakeni Venäjältä vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Toisen maailmansodan aikana Teymuraz palveli Jugoslavian kuninkaallisessa armeijassa.
Sodan jälkeen Teymuraz muutti Yhdysvaltoihin ja meni töihin Tolstoy Foundationiin vuonna 1949. Hänestä tuli säätiön toiminnanjohtaja vuonna 1979 ja johti säätiötä vuosina 1986–1992. Teymuraz tunnettiin yrityksistään auttaa muun muassa Neuvostoliitosta ja Itä-Euroopasta tulleita pakolaisia.
Viljo Pousi
Viljo Anton Pousi (17. tammikuuta 1918 Kymi – 6. tammikuuta 1981 Kotka) oli suomalainen poliitikko, joka toimi muun muassa Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton kansanedustajana (1966–1970) ja kunnanvaltuutettuna Karhulassa (1951–1976) sekä Sosialistisen työväenpuolueen puoluevaltuuston puheenjohtajana. Pousi vaikutti erityisesti ay-liikkeen piirissä ja Metallityöväen liitossa. Kansanedustajakauden jälkeen Pousi työskenteli eläkkeelle jäämiseensä (1980) asti Kulloossa Neste Oyn työturvallisuustarkastajana.
Torsten Korkkinen
Torsten Erik Einar Korkkinen (31. lokakuuta 1912 Nakkila – 3. helmikuuta 1969 Hyvinkää) oli Mannerheim-ristin ritari numero 28. Sotilasarvoltaan hän oli majuri. Koulutukseltaan hän oli agrologi ja työskenteli sodan jälkeen maanviljelijänä omistamallaan tilalla Hyvinkään Kytäjällä. Nimityshetkellä hän oli sotilasarvoltaan vänrikki.
Korkkiselle paljastettiin muistolaatta Hyvinkään vanhassa kirkossa kesäkuussa 2008. Hänen muistolaattansa löytyy myös entisen koulunsa, Hämeenlinnan lyseon tiloista.
Korkkinen ampui 20 vuotta nuoremman morsiamensa ja itsensä 3.2.1969. Syyksi arveltiin taloudellisia vaikeuksia.
Hans von Essen
Hans Olof von Essen (31. joulukuuta 1900 Lappeenranta – 23. elokuuta 1973 Halikko) oli suomalainen eversti ja Mannerheim-ristin ritari numero 30. Mannerheim-ristin ritarin arvo hänelle myönnettiin 22. lokakuuta 1941.
Hans von Essenin isä oli kenraalimajuri Didrik von Essen. Von Essen osallistui vapaaehtoisena Suomen sisällissotaan 1918 ja kävi Kadettikoulun 1. kadettikurssin 1919–1920. Sotakorkeakoulun 10. kurssilta hän valmistui 1935. Hän palveli Uudenmaan rakuunarykmentissä (URR) nuorempana upseerina ja adjutanttina 1920–1927 sekä eskadroonanpäällikkönä 1927–1930. Ratsuväkiprikaatin aliupseerikoulua hän johti 1930–1931. RemK:n johtajana hän oli 1931–1933. Ratsukoulua hän johti 1935–1937. Sotilasasiamiehenä Varsovaan, Prahaan ja Bukarestiin hän oli 1937–1939.
Talvisodassa von Essen johti JR 26:a 1939-1940. Välirauhan aikana hän toimi pataljoonankomentajana 6. prikaatissa 1940–1941. Jatkosodassa hän komensi Uudenmaan rakuunarykmenttiä 1941–1944, jona aikana hän haavoittui Säämäjärvellä 2.9.1941. Hänen Mannerheim-ristin nimityksessään mainitaan syksyn taisteluissa nopea 50 kilometrin takaa-ajohyökkäyksen johtaminen. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä everstiluutnantti.
Jatkosodan jälkeen hän toimi sotilasasiamiehenä Tukholmaan 1944–1946. Uransa päätteeksi hän toimi Porin sotilaspiirin päällikkönä vuoden 1946 aikana, ja erosi tämän jälkeen vakinaisesta palveluksesta. Vuodesta 1946 alkaen hän toimi Vakuutusyhtiö Teollisuus-Palossa vuoteen 1959 asti. Hän oli mukana perustamassa Suomen Teollisuuden Vartiointi Oy:tä (nyk. Securitas) 1959 ja toimi yhtiössä toimistusjohtajana vuoteen 1968 asti. 
von Essen edusti Suomea kenttäratsastuksessa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja sijoittui viidenneksi, mikä on edelleen suomalaisratsastajien parhaita sijoituksia kansainvälisissä arvokilpailuissa. Hän oli myös Suomen joukkueen johtajana vuoden 1939 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Zakopanessa.
Dormagen
Dormagen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Düsseldorf–Köln–Mönchengladbach -alueella ja kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin sekä Rhein-Kreis Neussin piirikuntaan.
Kaupunki on jaettu 16 kaupunginosaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 62 208 asukasta, Sen pinta-ala on 85,4 neliökilometriä ja asukastiheys 743 as./km². Asukkaista noin 50 prosenttia on roomalais-katolisia ja noin 20 prosenttia evankelisia.
Nimi "Dormagen" juontuu nimestä "Durnomagus", jota antiikin roomalaiset käyttivät paikalla olleesta sotilastukikohdasta.
Soini Mikkonen
Soini Armas Mikkonen () oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 31. Komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 12:ssa palvellut Mikkonen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 22. lokakuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti. Mikkonen menehtyi jatkosodassa helmikuussa 1944.
Soini Mikkosen sodanajan vaiheista on kattavasti kerrottu Eino Pohjamon kirjassa "Jänkäjääkärit". Soinin sotakirjeenvaihtoa on kattavasti julkaistu Laila Kanonin kirjassa "Stadin friidu ja metsien mies", josta Helsingin kaupunginteatteri on tehnyt saman nimisen näytelmän.
Varusmiespalveluksessa Soini oli 1928-1930 Terijoella polkupyöräpataljoona 1:ssä (PPP 1). Hän oli aktiivisena soittajana Karjalan Kaartin Rykmentin soittokunnassa 1930–1937. Ylioppilaaksi hän valmistui Viipurin reaalikoulu, maanviljelys- ja kauppalyseosta 1937. Hän oli nuorempana upseerina 1937-1938 , minkä jälkeen hän hakeutui Kadettikouluun Santahaminaan. Suoritettuaan kadettikurssin 22 1938-1939 hän valmistui upseeriksi.
Talvisodassa Soini oli tiedustelu-upseeri ja komppanianpäällikkö jalkaväkirykmentti 6:ssa.
Soini Mikkonen tunnettiin huimapäisenä komppanian päällikkönä. Kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuo esitti Mikkoselle 2. luokan Mannerheim-ristiä lokakuussa 1941. Mikkosen ansioiksi esitettiin muun muassa seuraavat seikat:Kapteeniksi 30. maaliskuuta 1943 ylennetyn Mikkosen johtama viiden miehen ryhmä lähti partioimaan Jolmajärven maastoon 13. helmikuuta 1944 kello 11.30. Ryhmä lähestyi Koivujärveä avonaiselta suolta, kun järven vastarannalla harjanteella havaittiin vihollisia. Vihollinen avasi konepistooli- ja pikakivääritulen, ja Mikkonen haavoittui välittömästi jalkaansa. Muut ryhmän jäsenet yrittivät auttaa Mikkosen pois rannalta, mutta ennen suojaan pääsemistä hän sai kuolettavan osuman. Partiosta selvinneet sotilaat kertoivat Mikkosen kuolleen. Vapaaehtoisista muodostettu partio palasi Koivujärven rannalle ja löysi ritarin ruumiin.
Soini Mikkonen haudattiin Viipurin sankarihautausmaahan. Ritarin hautaa ei enää ole olemassa, vaan paikalla on graniittinen muistomerkki.
Oiva Rönkä
Oiva Vilho Rönkä (11. heinäkuuta 1913 Iisalmi – 21. marraskuuta 1983 Kemi) oli Mannerheim-ristin ritari numero 32. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 22. lokakuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli.
Rönkä oli yksi kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuon iskumiehistä, jona hän muun muassa osallistui konepistoolimiehenä vihollisen huoltokolonnan tuhoamiseen. Hän esti yksin vihollishyökkäyksen asemiinsa tuhoamalla konepistoolillaan kymmeniä vihollisia. Vihollisen uusintahyökkäyksessä Rönkä kokosi oma-aloitteisesti vastaiskujoukon, jonka kärjessä karkotti vihollisen. Tässä vastaiskussa hän haavoittui. Hän myös suoritti yksin useita tiedusteluretkiä vihollisen selustaan.
Sodan jälkeen Rönkä toimi työnjohtajana vuodesta 1948 aina vuoteen 1966 saakka.
Jorge de Bagration
Prinssi Jorge de Bagration (italiaksi: Jorge de Bagration y de Mukhrani, espanjaksi: Giorgi Bagration-Mukhraneli, georgiaksi: გიორგი (ხორხე) ბაგრატიონ-მუხრანელი) (22. helmikuuta 1944 Rooma, Italia – 16. tammikuuta 2008 Tbilisi, Georgia) oli espanjalainen kilpa-autoilija, jolla oli georgialaiset sukujuuret.
Jorge de Bagration syntyi Roomassa, Italiassa georgialaisen maanpakolaisprinssin Irakli Bagration-Mukhranin ainoaksi pojaksi. Jorge de Bagrationin äiti oli italialainen kreivitär Maria Antonietta Pasquini, joka kuoli synnytyksen aikana.
Jorge de Bagration aloitti kilpa-autourheilun vuonna 1959 ensin moottoripyörillä, ja myöhemmin vuonna 1963 autoilla. Hän yritti kaksi kertaa päästä kilpailemaan Formula 1:een, ensiksi vuoden 1968 Espanjan Grand Prixiin Lola Racing Cars -tallilla ja seuraavaksi vuoden 1974 Grand Prixiin, mutta häntä ei hyväksytty mukaan. Hän siirtyi ralliautoilun pariin, jossa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1979 Espanjan mestaruuden voitto. Hän lopetti ralliuransa vuonna 1982.
Jorge de Bagration oli Georgian kruununtavoittelija siitä lähtien, kun hänen isänsä kuoli 30. lokakuuta vuonna 1977. Jos hänestä olisi tullut kuningas, hän olisi ottanut nimekseen Giorgi XIV. Prinssi Jorge vieraili isänsä kotimaassa vuonna 1995 hautaamassa isänsä tuhkan.
Jorge de Bagrationin ensimmäinen vaimo oli María de las Mercedes de Zornoza y Ponce de Leon (s. Madridissa, Espanjassa 14. elokuuta 1942) ja hänen toinen vaimonsa uria Llopis y Oliart (s. Barcelonassa, Espanjassa 14. marraskuuta 1953). Jorge de Bagrationilla oli neljä lasta:
María de las Mercedeksen kanssa:Nuria Llopis y Olliartin kanssa:Jorge de Bagration kuoli tammikuussa 2008 hepatiittiin. Hänet siunattiin Svetitskhovelin katedraalissa ja haudattiin Mtskhetan kaupunkiin 20. tammikuuta 2008.
Lakarin koulu
Lakarin koulu on Pudasjärven Lakarin asuinalueella sijaitseva koulu, jossa opiskelevat asuinalueella asuvat esikoululaiset ja 1–6 luokkalaiset. Koulussa on oppilaita 150.
Koulun toiminta alkoi vuonna 1872, jolloin se tunnettiin Kurenalan kansakouluna. Koulu toimi aluksi yksityistaloissa. Vuonna 1884 valmistui oma koulurakennus nykyiselle paikalleen.
Japanin Grand Prix 1990
Japanin Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. lokakuuta 1990 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Benettonilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Ayrton Senna varmisti uransa toisen kuljettajien maailmanmestaruuden kolaroimalla Alain Prostin ulos kilpailusta.
Aguri Suzuki ajoi uransa ensimmäisen ja ainoan palkintosijan ollen kolmas.
Venäjän presidentinvaali 2008
Venäjän presidentinvaali 2008 oli Venäjällä 2. maaliskuuta 2008 järjestetty vaali, jossa valittiin Dmitri Medvedev Venäjän presidentiksi neljäksi vuodeksi.
Dmitri Medvedev voitti vaalit 70,28 prosentin kannatuksella. Äänestysprosentti nousi 69,78 prosenttiin. Kommunistien Zjuganovin äänisaalis oli 17,72 prosenttia, äärikansallismielisen Žirinovskin 9,34 ja demokraattisen puolueen Bogdanovin 1,29 prosenttia.
Euroopan neuvoston parlamentaarista yleiskokousta edustavien tarkkailijoiden mukaan vaalit eivät olleet täysin reilut tai demokraattiset, mutta niiden tulos heijastaa kuitenkin melko hyvin kansan tahtoa. Tarkkailijoiden mukaan vaaleissa toistuivat samat puutteet kuin joulukuun parlamenttivaaleissa, mikä kyseenalaistaa vaalien demokraattisuuden, eikä vaaleja voi myöskään pitää reiluina, sillä ehdokkailla ei ollut samanlaista mahdollisuutta näkyvyyteen tiedotusvälineissä.
Gibson Flying V
Gibson Flying V on Gibsonin vuonna 1958 julkaisema sähkökitaramalli. Se oli yksi kolmesta "modernistic series" -kitarasta joita olivat sen lisäksi myös Gibson Explorer ja Gibson Moderne.
Flying V oli alkuaikoinaan erittäin modernin muotoinen eikä saavuttanut aluksi suurtakaan suosiota, sillä se oli omana aikanaan hyvin radikaalin muotoinen valtavirtaan nähden. Valmistus lopetettiinkin vuonna 1959 oltuaan markkinoilla vain vuoden verran. Vuonna 1967 puolestaan Gibson päätti jatkaa mallin valmistusta ja ei ole sittemmin lopettanut sitä. Flying V ei ole itsessään saavuttanut huimaa suosiota, mutta merkittävän siitä tekee se, että se on ollut ratkaisevana vaikuttajana esimerkiksi Jackson King V sekä Jackson Randy Rhoads -kitaroiden suunnittelussa. Nämä edellä mainitut ovat menestyneet hyvin.
Sanhedrin
Sanhedrin (hepr.; ) suuri neuvosto, oli juutalaisten ylin tuomioistuin antiikin ajalla.
Sanhedrin perustettiin sen jälkeen, kun juutalaiset olivat palanneet Israelin alueelle Babylonian pakkosiirtolaisuusajan jälkeen vuoden 539 eaa. paikkeilla. Sen muodostivat 71 "vanhinta". Sanhedrin toimi myös neuvottelukuntana ja lakeja säätävänä elimenä. Roomalaisvallan aikaan Sanhedrinin valta oli rajallinen. 
Roomalaisvalta ei ollut esimerkiksi antanut Sanhedrinille oikeutta määrätä kuolemanrangaistuksesta, jonka vuoksi Raamatun mukaan Jeesus Nasaretilaisen kuolemantuomio piti saada roomalaiselta käskynhaltijalta Pontius Pilatukselta. 
Sanhedrin lakkasi olemasta 300-luvulla.
Laivauutisia
Laivauutisia on Lasse Hallströmin ohjaama elokuva vuodelta 2001. Se perustuu Annie Proulx’n Pulitzer-palkittuun romaaniin "Laivauutisia" ("The Shipping News", 1993).
Itabuna
Itabuna [-bu´-] on kaupunki Brasiliassa. Itabuna sijaitsee Brasilian koillisosassa, Bahiassa, noin 20 kilometriä Ilhéuksen satamakaupungista länteen. Vuonna 2011 siellä asui 204 710 henkeä. Itabunassa harjoitetaan maataloutta, kemianteollisuutta sekä karjan- ja kaakaon kauppaamista.
Oleh Lisohor
Oleh Volodymyrovytš Lisohor (, s. 17. tammikuuta 1979 Brovary, Kiovan alue) on ukrainalainen uimari, joka on kaksinkertainen maailmanmestari 50 metrin rintauinnissa.
Australian Grand Prix 1990
Australian Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan historian 500. osakilpailu ja kauden 1990 päätösosakilpailu, joka ajettiin 4. marraskuuta Adelaiden radalla Australiassa. Kilpailun voitti Benettonilla ajanut Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen.
Charles Looff
Charles I. D. Looff (s. 24. toukokuuta 1852 Schleswig-Holstein – k. 1. heinäkuuta 1918 Kalifornia) oli tanskalaissyntyinen, Yhdysvalloissa elänyt karusellien ja muiden huvipuistolaitteiden valmistaja. Hän oli yksi alan pioneereista Yhdysvalloissa.
Charles Looff muutti Yhdysvaltoihin 18-vuotiaana vuonna 1870 ja sai töitä huonekalujen kaivertajana. Hän toimi myös tanssinopettajana ja avioitui oppilaansa Anna Dollen kanssa. Pariskunta sai kuusi lasta. Vapaa-ajallaan Looff valmisti ensimmäisen karusellinsa ja pystytti sen Coney Islandille vuonna 1876. Karusellista tuli hyvin suosittu. Looffin toisen karusellin tilasi Charles Feltman, ja se pystytettiin myös Coney Islandille. Kysynnän kasvaessa Looff otti palvelukseensa useita taitavia kaivertajia, joukossa muun muassa Marcus Illions, Charles Carmel ja John Zalar.
Vuonna 1905 Looff muutti Rhode Islandille Riversideen, jonne hän oli pystyttänyt suuren karusellin kymmenen vuotta aikaisemmin. Toiminnan kasvaessa Looff alkoi valmistaa myös muita huvipuistolaitteita. Muutamaa vuotta myöhemmin Looff siirtyi Kaliforniaan: tässä vaiheessa hän oli ansainnut huvipuistolaitteillaan jo miljoonaomaisuuden. Elinaikanaan Looff valmisti kymmeniä karuselleja ja loi niin kutsutun "Coney Island" -karusellinkaiverrustyylin, jolle on tunnusomaista runsas koristeellisuus ja satumaisuus.
Jules Verreaux
Jules Pierre Verreaux (24. elokuuta 1807 – 7. syyskuuta 1873) oli ranskalainen kasvi- ja lintutieteilijä.
Verreaux työskenteli Ranskan kansallisessa luonnonhistoriallisessa museossa. 1842 hän matkusti Australiaan keräämään kasveja. Hän palasi Ranskaan 1851 mukanaan 15 000:n näytteen kokoelma. 1864 hänet valittiin Pariisin museon apulaisluonnontieteilijäksi Florent Prévostin tilalle.
Verreaux työskenteli myös Kiinassa ja Etelä-Afrikassa, jossa hän oli perustamassa, yhdessä Andrew Smithin kanssa, Etelä-Afrikan museota Kapkaupunkiin vuonna 1825.
Verreaux loi suurenmoisen taideteoksen "Arab Courier Attacked by Lions" Pariisin maailmannäyttelyyn 1867. Siinä leijonat hyökkäävät kamelilla ratsastavan arabin kimppuun. Kuvailtu leijona oli nyt jo sukupuuttoon kuollut atlasleijona.
Verreaux nimesi kagun yhdessä Marc Athanese Parfait Oeillet Des Mursin kanssa vuonna 1860.
Hänen kunniakseen on nimetty eteläntöyhtökuku ("Coua verreauxi"), Alfred Grandidier (1836-1921), juoksukyyhky ("Leptotila verreauxi") Charles Lucien Bonaparte (1803-1857), kultanokkatimali ("Paradoxornis verreauxi") Richard Bowdler Sharpe (1847-1909) ja mustakotka ("Aquila verreauxii") René-Primevère Lesson (1794-1849).
Marc Athanese Parfait Oeillet Des Murs
Marc Athanese Parfait Oeillet Des Murs (1804–1894) oli ranskalainen lintutieteilijä. Des Murs julkaisi lintutieteellisen teoksen "Iconographie Ornithologique" 1849. Hän nimesi kagun 1860 yhdessä Jules Verreauxin kanssa. Des Murs on nimennyt lukuisia muitakin uusia lintulajeja, muun muassa uudenkaledonianviherkaijan, ruostenaama-aratin, ruskokyyhkyrääkän, viirukarakaran ja harmaapäätanssijan.
Olavi Arvola
Olavi Arvola (s. 31. tammikuuta 1984 Oulu) on uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Arvola teki ensiesiintymisensä aikuisten sarjoissa 17-vuotiaana kasvattajaseuransa Oulun Luistinseuran riveissä Kakkosessa. Hän pelasi AC Oulussa seuran ensimmäiset viisi kautta 2003–2007. Veikkausliigassa hän esiintyi ensimmäistä kertaa 20. toukokuuta 2007. Kaudella 2009 Arvola palasi kasvattajaseuraansa Oulun Luistinseuraan Kakkoseen.
Jokke Seppälä
Jorma Voitto Juhani "Jokke" Seppälä (s. 24. kesäkuuta 1953, Anjala) on suomalainen muusikko, jonka levytysura alkoi 1970-luvun alussa rockyhtye Sessionissa. Sessionista Seppälä siirtyi Kisun taustayhtyeeseen, jossa soitti myös hänen pikkuveljensä Jarmo "Jakke" Seppälä. Vuonna 1976 veljekset soittivat Danny Show’ssa ja sen jälkeen Virve Rostin taustayhtyeessä. Vuonna 1979 ilmestyi Jokke ja Jakke Seppälän yhteisalbumi "2 Seppälää". Vuonna 1980 Jokke osallistui Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella "Lauantaiyö" ja julkaisi sooloalbuminsa "Move on". Näihin aikoihin Seppälällä oli yhtye yhdessä Pepe Willbergin kanssa. Toinen sooloalbumi "Find my girl" julkaistiin vuonna 1982.
1980-luvulla Seppälä oli usein televisiossa taustakuorolaulajana muun muassa Euroviisuissa (1983–1986 ja 1989). Hän oli myös mukana televisio-ohjelmassa "Perjantaipörssi" sekä Euroviisukarsinnoissa vuosina 1985 ja 1986. Vuonna 1985 Seppälä lauloi Pave Maijasen kappaleen "Jossain..." ja seuraavana vuonna mukana oli Seppälän oma kappale "Kaamoksen maa". "Kaamoksen maan" esitti Gruppo Jokke (Jokke Seppälä, Anita Pajunen, Rele Kosunen ja Leena Nilsson). Vuoden 1985 Knokke Cupissa Seppälä edusti Suomea yhdessä Ami Aspelundin ja Maarit Hurmerinnan kanssa.
Vuonna 1991 Seppälä sävelsi Samuli Edelmannille Syksyn sävelessä toiseksi sijoittuneen ja hitiksi muodostuneen kappaleen "Pienestä kii". Seppälä on säveltänyt mainosmusiikin lisäksi kappaleita monille muillekin artisteille ja tuottanut muun muassa The Kidsin kaksi albumia sekä Kurren, Jaana Lammin ja Marjorien levyjä.
Sixten Boström
Sixten Boström (s. 15. syyskuuta 1963 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Boström aloitti uransa vuonna 1981 Helsingin Jalkapalloklubissa, missä pelasi kolme kautta ja siirtyi sen jälkeen BK Häckeniin Ruotsin Allsvenskaniin. Häckenissä Boström pelasi kaksi kautta. Hän palasi HJK:iin kaudeksi 1986 ja pelasi joukkueessa kaksi kautta. Urallaan Boström ehti pelata vielä lahtelaisessa FC Kuusysissä, singaporelaisissa Geylang Internationalissa ja Jurong Townissa sekä Finnairin Palloilijoissa, jossa hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 1993.
Boström pelasi urallaan 14 A-maaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän voitti neljä Suomen mestaruutta, kaksi Singaporen mestaruutta ja yhden Suomen Cupin.
Boström suoritti jalkapallovalmentajatutkinnon vuonna 1997. Hän työskenteli Mäkelänrinteen urheilulukiossa vuosina 1995–2001 sekä Suomen Palloliiton Uudenmaan piirin koulutuspäällikkönä 1994–2001. Pietarsaarelaisen FF Jaron päävalmentajana Boström toimi kaudesta 2002 kesään 2004, jolloin hän sai potkut. Jaro-pestinsä jälkeen Boström toimi Suomen Palloliiton alaisuudessa jalkapallomaajoukkueen kansainvälisissä tarkkailutehtävissä sekä Palloliiton koulutuspäällikkönä.
Marraskuussa 2007 Boströmin valittiin Örebro SK:n päävalmentajaksi Ruotsin Allsvenskaniin. Boströmin apuvalmentajaksi valittiin ruotsalainen Alexander Axén. Boströmin johdolla ÖSK sijoittui kaudella 2008 jo seitsemänneksi ja seuraavana syksynä sijoitus oli pykälää parempi europaikan jäädessä vain viiden pisteen päähän. Kaudella 2010 ÖSK voitti Allsvenskanissa pikkuhopeaa kolmannen tilan myötä.
Örebron menestyskauden 2010 jälkeen monet Boströmin avainpelaajat siirtyivät suurempiin seuroihin ja kaudella 2011 uudistunut ÖSK jäi Allsvenskanissa vasta sijalle 12. Valmennusjohto luotti huonosta kaudesta huolimatta edelleen suomalaisvalmentajaan, mutta lopulta kauden 2012 surkea voitoton alkukausi johti potkuihin kesäkuun alkupuolella.
Boström aloitti tammikuussa 2013 Boström HJK:n päävalmentajana. Boströmin johdolla HJK voitti ylivoimaisesti viidennen perättäisen Suomen mestaruuden. Boström sai osakseen kritiikkiä, kun HJK putosi jo Mestarien liigan toisella karsintakierroksella virolaiselle JK Nõmme Kaljulle. Boström erotettiin tehtävästä huonon alkukauden jälkeen huhtikuussa 2014.
Helmikuussa 2015 Boström jatkoi valmennusuraansa Major League Soccerissa pelaavan Columbus Crew’n apuvalmentajana. Kaudella 2015 Columbus pelasi Gregg Berhalterin ja Boströmin johdolla hienon MLS-kauden. Seura oli Itäisen divisioonan runkosarjan kakkonen ja voitti konferenssifinaalissa New York Red Bullsin. Kauden huipentanut MLS Cupin finaali päättyi kuitenkin 2–1 tappioon Portland Timbersille.
Boströmin pesti Columbuksessa päättyi 17. helmikuuta 2017, kun Seinäjoen Jalkapallokerho palkanneensa Boströmin uudeksi päävalmentajakseen Veikkausliigan kaudelle 2017. 2. kesäkuuta 2017 SJK ilmoitti, ettei Boström enää jatka tehtävässään.
Vuoden 2019 alussa Sixten Boström aloitti PK-35:n valmennuspäällikkönä.
Carman (laulaja)
Carman (virallinen nimi: Dominic Licciardello (s. 19. tammikuuta 1956 Trenton, New Jersey) on Grammy-palkittu artisti (Christian Contemporary Music), joka varttui italialaisessa perheessä. Nuorena poikana Carman soitti rumpuja ja kitaraa. Hän aloitti laulamisen ollessaan 16-vuotias. Laulajauransa alussä hän teki paljon klubikeikkoja lähinnä New Jerseyssä ja Philadelphiassa, ennen kuin muutti Las Vegasiin. Hänen elämässään tapahtui muutos, kun hän oli Andrae Crouchin konserttiin. Tuolloin hän tuli "uskoon". Hän kävi raamattukoulun, jonka jälkeen hän muutti Tulsaan, Oklahomaan josta hän teki palvelutyönsä keskuspaikan.
Hän on saanut 15 platina- ja kultalevyä. Hänen kokonaislevymyyntinsä ylittää 10 miljoonaa levyä.
Lieksa!
Lieksa! on Markku Pölösen ohjaama elokuva, joka kertoo Koppeloiden suvusta Pohjois-Karjalassa. Elokuva sai ensi-iltansa 14. syyskuuta 2007. Pääosissa ovat Sanna-Kaisa Palo suvun matriarkan Martan roolissa ja Peter Franzén pikkurikollinen Laszlona. Elokuva julkaistiin DVD:llä 1. helmikuuta 2008.
Elokuvan tunnuskappale on Nightwish-yhtyeen kosketinsoittajan Tuomas Holopaisen säveltämä ja sanoittama ja Marco Hietalan laulama ”While Your Lips Are Still Red”.
Priscilla Betti
Priscilla Betti (oik. Préscillia Samantha Cynthia Betti, s. 2. elokuuta 1989 Nizza, Ranska) on ranskalainen laulaja ja näyttelijä. Hänen musiikkiuransa alkoi, kun hän esiintyi 11-vuotiaana ranskalaisessa lapsikykyjen etsintäohjelmassa, ja sai sen seurauksena levytyssopimuksen. Betti on julkaissut viisi studioalbumia, sekä esittänyt vuosina 2008-2011 pääosaa musikaalisarjassa "Chante!"
Priscilla Betti syntyi Nizzassa 2. elokuuta 1989. Helmikuussa 2001 ollessaan 11-vuotias hän esiintyi ohjelmassa "Drôles de petits champions", josta tuottaja Patrick Debort huomasi hänet. Betti sai levytyssopimuksen, ja myöhemmin samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen singlensä "Quand Je Serai Jeune". Ensimmänen studioalbumi, "Cette vie nouvelle", julkaistiin vuoden 2002 kesäkuussa. Albumi myi yli 50 000 kappaletta ja sai hopealevyn Ranskassa.
Kuusi kuukautta myöhemmin, joulukuussa 2002, julkaistiin Bettin toinen albumi "Priscilla". Levyn ensimmäinen single, "Regarde-moi (teste-moi, déteste-moi)", myi yli 250 000 kappaletta ja sai kultalevyn Ranskassa. Se ylsi Ranskan singlelistalla sijalle viisi ja pysyi listalla 29 viikkoa. Albumi "Priscilla" myi yli satatuhatta kappaletta ja sai kultalevyn.
Alkuvuonna 2004 julkaistiin ensimmäinen single Bettin seuraavalta albumilta. Single "Toujours pas d'amour" pysyi Ranskan singlelistan kymmenen parhaan joukossa viisi viikkoa ja ylsi parhaimmillaan viidennelle sijalle. Albumi "Une fille comme moi" ylsi albumilistan kahdeksannelle sijalle, mikä on hänen albumiensa paras listasijoitus. Levy myi yli satatuhatta kappaletta eli kultaa Ranskassa.
Bettin neljäs albumi "Bric à brac" julkaistiin kesäkuussa 2005. Levy ylsi Ranskassa albumilistalla sijalle 20.
Joulukuussa 2007 Betti julkaisi viidennen albuminsa "Casse comme du verre". Se ylsi Ranskan albumilistalla vain sijalle 111. Betti esitti albumin kappaleita TV-musikaalisarja "Chante!":n ensimmäisellä kaudella. Sarja alkoi vuonna 2008, ja hän esitti siinä pääosaa. Sarjan neljäs ja viimeinen kausi esitettiin vuonna 2011. Sen ensimmäinen ja toinen kausi on julkaistu DVD:nä.
Kaikki viisi albumia julkaistiin Bettin artistinimellä "Priscilla", ja hän alkoi vasta myöhemmin käyttää myös sukunimeään julkisuudessa.
Syyskuusta 2014 maaliskuuhun 2015 Betti esitti pääosaa elokuvan "Flashdance" näyttämöversiossa pariisilaisessa Théâtre du Gymnase -teatterissa.
Tarn-et-Garonne
Tarn-et-Garonne [ˈtaʁne ɡaˈʁɔn] on departementti (82) Ranskassa Midi-Pyrénéesin alueella. Departementti on saanut nimensä sen alueella virtaavista Tarn- ja Garonnejoista. Departementti on muodostostettu 4. marraskuuta 1808 sitä ympäröivien departementtien osista.
Tarn-et-Garonnen pääkaupunki on Montauban. Departementti jakautuu kahteen arrondissementtiin, 30:een kantoniin ja 195:een kuntaan. Departementin asukasluku on 226 844 (2006), pinta-ala 3 718 neliökilometriä ja asukastiheys 61,0 asukasta neliökilometrillä.
The Singles A’s &amp; B’s
The Singles A's & B's on Deep Purplen singleistä koostettu kokoelmalevy. Albumista julkaistiin laajennettu CD-versio vuonna 1993.
Alkuperäinen vinyyliversio:CD-versio:
Peugeot 407
Peugeot 407 on Peugeot’n vuosina 2003–2011 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Peugeot 406:n. Mallin seuraajaksi tuli Peugeot 508.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä 407 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen vuonna 2005 testattu coupé ansaitsi sekin viisi tähteä.
Peugeot 407 esiteltiin sedan-korisena vuoden 2003 lopulla, farmarimalli SW seuraavana keväänä. Kaksiovisen coupén ensiesittely oli Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2005.
Vuonna 2006 malli koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa etusäleikkö sai vaakasuuntaisen kromilistoituksen. Puskurien ja kylkien listat muuttuivat korinväriksiksi korkeimmassa Platinum-varustetasossa.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 2008, jolloin auto sai uudet takavalot ja takapuskurin sekä korinväriset kylki- ja puskurilistat kaikkiin varustetasoihin.
Santeri Tuori
Santeri Tuori (s. 27. elokuuta 1970 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija.
Tuori on valmistunut oikeustieteen maisteriksi 1999, taiteen maisteriksi 2003 Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän on opiskellut Saksassa Berliinissä Hochschule der Künstessä 1999–2000. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyjä sekä Suomessa että ulkomailla. Lisäksi hän on ollut mukana yhteisnäyttelyissä ja tapahtumissa.
Tuori käyttää teoksissaan valokuvaa ja videota. Hänen töitään on useissa taidemuseoissa, kuten Kiasmassa ja Suomen valokuvataiteen museossa, sekä yksityiskokoelmissa. Tuorin kirja "Vallan kuva, valokuva kontrollipolitiikan välineenä" pohjautuu hänen oikeustieteelliselle tiedekunnalle tekemäänsä pro graduun.
Seppo Hentilä
Seppo Juhani Hentilä (s. 10. huhtikuuta 1948 Oulu) on valtiotieteen tohtori ja Helsingin yliopiston poliittisen historian emeritusprofessori sekä tunnettu entisen Itä-Saksan tuntija.
Hentilä oli vuosina 2007 ja 2008 virkavapaalla poliittisen historian professorin virastaan työskennellessään vierailevana professorina Berliinin Humboldt-yliopiston laitoksessa "Kolleg für Vergleichende Geschichte Europas". Hentilän puoliso, Marjaliisa Hentilä, on niin ikään työskennellyt vuodesta 2005 alkaen Berliinissä "Finnland-Institut in Deutschland für Kultur, Wissenschaft und Wirtschaft"in johtajana.
Hentilä toimi vuosina 2002–2007 Helsingin yliopiston Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan inspehtorina.
Hentilä valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2005. Lokakuussa 2018 Hentilä sai Tietokirjailijapalkinnon Helsingin kirjamessuilla. Sittemmin hänen kirjoittamansa, Suomen sisällissodan kokemuksia ja niiden jälkiä käsittelevä "Pitkät varjot. Muistamisen historia ja politiikka" (2018) nimettiin Vuoden tiedekirjaksi 2018.
Opiskellessaan Hentilä toimi Akateemisen Sosialistiseuran johtokunnassa ja vuodesta 1973 oli SDP:n jäsen. Hän jatko-opiskeli DDR:ssä.
Otteita:
Norma
Norma tarkoittaa seuraavia:Norma liittyy myös seuraaviin: