hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Reborn (Stryperin albumi)
Reborn on Stryperin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 16. elokuuta 2005. Se oli yhtyeen ensimmäinen täyspitkä albumi vuoden 1990 "Against the Law" -levyn jälkeen.
"Reborn" on tyyliltään nykyaikaisempi kuin yhtyeen aiemmat julkaisut. Se on myös raskaampi ja sisältää vaikutteita grungesta sekä vaihtoehtorockista. Reborn oli ensimmäinen albumi, jolla basistina oli Tracy Ferrie.
Albumista tuli heti keräilykohde, koska ensimmäiset painokappaleet sisältävät teknisiä vikoja: kappaleet 7–9 ovat albumilla eri järjestyksessä kuin kannessa on mainittu. Big 3 Records suunnittelee julkaisevansa albumin uudelleen oikealla kappalejärjestyksellä.
Albumista julkaistiin erilaisia muunnelmia eri kansitaiteilla riippuen formaatista ja maasta. Yhdysvaltojen painoksen vaihtoehtoinen kansikuva tuotettiin tietyille jälleenmyyjille, kuten kristillisille kirjakaupoille, joissa alkuperäistä kansikuvaa pidettiin ehkä turhan häiritsevänä tai sopimattomana.
Kappale ”I.G.W.T.” on nykyaikainen uudelleenäänitys yhtyeen menestyskappaleesta ”In God We Trust” samannimiseltä albumilta.
Juho Asumaa
Juho Tobias Asumaa (11. syyskuuta 1895 Alahärmä – 27. maaliskuuta 1918 Tampere) oli maanviljelijä ja jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kustaa Asumaa ja Liisa Mäenpää. Juho Tobias kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Alahärmässä.
Jääkäriksi hän värväytyi saksaan 9. maaliskuuta 1916 jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joen, Riianlahden, Schmardenin ja Aa-joen taisteluihin. Suomeen (Vaasaan) hän palasi pääjoukon mukana 25. maaliskuuta 1918. Suomen sisällissodassa hän toimi ryhmänjohtajana 12. jääkäripataljoonassa, jonka mukana Tampereen taisteluissa hän sai surmansa päähän osuneesta vihollisen luodista. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Alahärmässä ja hänet on haudattu Alahärmän valkoisten sankarihautaan.
Jeremiah S. Black
Jeremiah Sullivan Black (10. tammikuuta 1810 Stony Creek (Pennsylvania) – 19. elokuuta 1883 Brockie, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko.
Black toimi Pennsylvanian osavaltion korkeimman oikeuden presidenttinä vuosina 1851–1854. Vuonna 1857 presidentti James Buchanan nimitti hänet oikeusministerikseen. Hän toimi ulkoministerinä 17. joulukuuta 1860 – 4. maaliskuuta 1861.
The Brock/Calvert Project
The Brock/Calvert Project on Robert Calvertin ja Hawkwind-yhtyeen albumi vuodelta 2007. Se sisältää edesmenneen Hawkwind-muusikko/kirjailija Robert Calvertin vuonna 1986 taltioimia runoja jotka on yhdistetty Dave Brockin ja Hawkwindin soittamaan musiikkiin. Calvertin runot pohjautuvat hänen "Centigrade 232"-teokseen. Albumista tehtiin vain 1000 kappaleen painos. Albumin idea tuli Voiceprintin johtajalta Rob Aylingilta, joka pyysi Dave Brockia nauhoittamaan musiikkia Calvertin runoihin.
Kappaleet säveltänyt Dave Brock sekä sanoittanut Robert Calvert, ellei toisin mainittu.
Ture Brommels
Thure Valdemar Brommels 25. huhtikuuta 1889 Mustasaari – 28. huhtikuuta 1918 oli suomalainen jääkäriluutnantti ja farmaseutti. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Petrus Brommels ja Maria Stenfors. Hän kävi kuusi luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja antautui apteekkialalle ja suoritti farmaseuttitutkinnon vuonna 1912, jonka jälkeen työskenteli apteekeissa Tampereella ja Vaasassa.
Tämä mustasaarelainen farmaseutti liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 30. lokakuuta 1915. Hän toimi komppaniassa lääkintäaliupseerina. 1. komppaniasta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ja sijoitettiin joukkueenjohtajaksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 1. eskadroonan 3 joukkueeseen. Sisällissodassa hän osallistui joukkueensa johtajana osaa taisteluihin Terijoella, Härkölässä (patterin valtaus) ja Kaislahdessa, jossa hän kaatui 28. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu Mustasaaren sankarihautaan.
Yrjö Kuusela
Yrjö Johannes Kuusela (28. marraskuuta 1897 Tampere – 19. huhtikuuta 1918 Valkeala) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat tehtaantyömies Juho Hjalmar Kuusela ja Karolina Eufrosyne Tjäder.
Konepajan työmiehenä toiminut Kuusela liittyi vapaaehtoisena jääkärikoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joen, Riianlahden ja Aa-joen taisteluissa.
Kuusela palasi Suomeen ja Vaasaan jääkärivääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918 ja hänet määrättiin joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa Tampereen valtaukseen sekä taisteluihin Rajamäellä. Hän kaatui Rajamäen taistelussa 19. huhtikuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Tampereella. Hänet on haudattu Tampereelle sankarihautaan.
Raina (esitystekniikka)
Raina on 35 mm:n diafilmille kopioiduista kuultokuvista muodostuva sarja, kuvanauha. Tällaista nauhaa esitettiin kuvanheittimellä eli rainakoneella valkokankaalle. Rainaesityksiä käytettiin kouluopetuksessa ja erilaisessa tiedotustoiminnassa. Sen syrjäyttivät myöhemmin diafilmille kuvatut, usein kehystetyt, yksittäiset diakuvat. Puhekielessä raina on alkanut merkitä elokuvaa, kun sanan alkuperäinen käyttö on jäänyt pois.
John Hay
John Milton Hay (8. lokakuuta 1838 – 1. heinäkuuta 1905) oli yhdysvaltalainen journalisti, poliitikko ja diplomaatti.
Hay osallistui pohjoisvaltioiden puolella Yhdysvaltain sisällissotaan ja ylennettiin majuriksi. William McKinleyn tultua presidentiksi Hay nimitettiin suurlähettilääksi Britanniaan. Hänestä tuli McKinleyn ulkoministeri vuonna 1898 ja hän neuvotteli Espanjan–Yhdysvaltojen sodan päättäneen rauhansopimuksen. Theodore Rooseveltin noustua presidentiksi McKinleyn murhan jälkeen, Hay jatkoi ulkoministerinä kuolemaansa asti.
Angels of Death
Angels of Death on Hawkwindin kokoelmalevy, joka on koostettu yhtyeen RCA-yhtiölle tekemistä albumeista vuosilta 1981–1982.
Luettelo Death Row Recordsin artisteista
Tämä artikkeli luettelee kaikki artistit jotka ovat nykyään tai ovat aikaisemmin olleet Death Row Records levy-yhtiössä.
Death Row Records
Spirit of the Age
Spirit of the Age on Hawkwindin kokoelma-albumi, jonka kappaleet ovat vuosilta 1976–1979.
Kaksi koiraa
Kaksi koiraa on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän 11. studioalbumi. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaatissa vuonna 1990.
Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 2000.
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A5- sekä B4-san. Uuno Kailas, säv. Pupu Lihavisto ja Kauko Röyhkä.
Sovitukset Kauko Röyhkä, Pekka Gröhn ja Timo Vikkula.
A-puoli
B-puoli
"Rumba"-lehden Santtu Luodon mukaan kappaleet ”Kaksi koiraa”, ”Ei mikään helppo homma” ja ”Vaikea ihminen” ovat Röyhkää upeimmillaan. Sen sijaan Uuno Kailaan runot ”Musta satu” ja ”Verkon silmässä” eivät sovi albumin kokonaisuuteen. Samoin AD-yhtyeen aikaisemmin levyttämä ”Vladivostok” jää leijumaan ilmaan.
Peter L. Berger
Peter Ludwig Berger (17. maaliskuuta 1929 Wien, Itävalta – 27. kesäkuuta 2017 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen sosiologi ja luterilainen teologi, joka tunnetaan sosiaalisesta konstruktionismista muun muassa yhdessä Thomas Luckmannin kanssa kirjoittamassa teoksessaan "Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen: tiedonsosiologinen tutkielma" (1966). Myöhemmin hän keskittyi erityisesti uskonnonsosiologiaan.
Berger syntyi Itävallassa ja muutti Yhdysvaltoihin pian toisen maailmansodan jälkeen. Hän valmistui Wagner Collegesta vuonna 1949 ja jatkoi opintojaan New School for Social Researchissa New Yorkissa, väitellen tohtoriksi vuonna 1952.
Vuosina 1955–1956 Berger työskenteli Evangelische Akademiessa Bad Bollissa Saksassa. Vuosina 1956–1958 hän toimi apulaisprofessorina Pohjois-Carolinan yliopistossa, vuosina 1958–1963 puolestaan Hartfordin teologisessa seminaarissa. Myöhemmin hän toimi professorina New School for Social Researchissa, Rutgersin yliopistossa ja Bostonin yliopistossa.
Bergerin ajattelussa yhteiskunnan ja yksilön välinen suhde on keskeisellä sijalla. Berger tunnetaan parhaiten näkemyksestään, jonka mukaan sosiaalinen todellisuus on yksi tietoisuuden muoto. Hänen mukaansa yhteiskunta on subjektiivinen todellisuus – yksilön ja yhteiskunnallisten rakenteiden välinen vuorovaikutus tuottaa yksilöllä olevat käsitykset todellisuudesta. Ihmisten muodostamista käsitteistä ja heidän tekemistään keksinnöistä tulee ajan myötä osa todellisuuttamme. Kieli on keskeisessä osassa yhteiskunnallisten rakenteiden muotoutumisessa.
Uskonnonsosiologiassa Bergerin ajattelu on vaikuttanut moniin nykyisiin uskonnonsosiologeihin, mukaan lukien Robert Hefner, Michael Plekhon, Nancy Ammerman ja Christopher Marsh. Berger katsoi, ettei uskonto maallistumisesta huolimatta ole vain läsnä yhteiskunnassa vaan voi edelleen hyvin ja sitä harjoitetaan jopa enemmän kuin joskus aiemmin. Hänen mukaansa yhteiskunnallinen moniarvoisuus ja globalisaatio johtavat perustavanlaatuisiin muutoksiin siinä, kuinka yksilöt kokevat uskon: itsestäänselvyyksinä pidetyt uskonsisällöt korvautuvat henkilökohtaisen uskonnollisen kokemuksen etsinnällä.
Tyttöjen ystävä
Tyttöjen ystävä on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän 12. studioalbumi. Se julkaistiin LP-, C-kasetti-, sekä CD-formaatissa vuonna 1991. Albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio vuonna 2004.
"Vinylmania"-lehdessä 10/1994 albumi mainitaan laimeana kokonaisuutena ja välityönä.
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1 -säv. Timo Vikkula ja Kauko Röyhkä. Sovitukset Kauko Röyhkä Combo.
Myyttien purkaminen
Myyttien purkaminen (, ) on eksistentialisti Rudolf Bultmannin lanseeraama käsite, jolla tarkoitetaan Uuden testamentin uudelleen tulkitsemista modernin ajan ihmisille. Bultmannin mukaan kertomukset Jeesuksesta olivat myyttejä, joiden todellinen merkitys avautuisi modernistisen maailmankuvan omaavalle ihmiselle jos ne "käännettäisiin" ei-myyttiselle kielelle.
Olen messias
Olen messias on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän viides kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1992.
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi 3-säv. Tommi Viksten.
Charles Hasselblatt
Johan Charles Hasselblatt (5. marraskuuta 1895 Vaasa – 28. maaliskuuta 1918, Tampere) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Ivar Hasselblatt ja Hilma Alexandra Eklund. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna1915 ja kirjoittautui Vaasalaiseen osakuntaan.
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 21. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 27. huhtikuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja lähetettiin edelleen Altonan työosastoon, mistä hän palasi 10. elokuuta 1917 takaisin 1. komppaniaan.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 varavääpeliksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkuealiupseeriksi 2. Jääkärirykmentin 6. Jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin Suomen sisällissodassa Kalevankankaalla, missä hän kaatui 28. maaliskuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Vaasassa ja hänet on haudattu Vaasan sankarihautaan.
Frans Leppänen (jääkäri)
Frans Erkki Leppänen (4. lokakuuta 1889 Tyrvää – 26. maaliskuuta 1918 Tampere) oli jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat työnjohtaja Juho David Leppänen ja Heta Kristiina Erkintytär.
Leppänen kävi kansakoulun ja työskenteli sähköasentajana Tyrväällä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan palattua rintamalta 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joellaja Riianlahdella, Schmardenissa sekä Aa-joella.
Leppänen astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 11. helmikuuta 1918 ensin vannottuaan valan Suomen valtiolle ja allekirjoitettuaan palvelussitoumuksen armeijalle. Tässä tilaisuudessa hänet ylennettiin aliupseeriksi. Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet komennettiin sisällissotaa käyvään Valkoiseen armeijaan kiväärinjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan, missä joukossa hän osallistui taisteluun Kalevankankaalla, missä hän kaatui 28. maaliskuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Tyrväällä. Hänet haudattiin Tyrvään valkoisten sankarihautaan.
The Roxx Regime Demos
The Roxx Regime Demos on Stryperin albumi, joka julkaistiin 10. heinäkuuta 2007. Se on alun perin demo, joka julkaistiin yhtyeen edellisen Roxx Regime -nimen alla vuonna 1983. Vaikka albumin virallinen julkaisupäivä oli 10. heinäkuuta 2007, sitä myytiin jo 7. heinäkuuta 2007. Tämä päiväys viittaa lukuun 777, jota Stryper tapasi käyttää konserteissaan 1980-luvulla.
Jukka Alkula
Jukka Alkula (s. 19. syyskuuta 1947 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edusti urallaan SM-sarjassa ja -liigassa Kokkolan Hermestä ja Tampereen Tapparaa.
Alkula pelasi Tapparan paidassa yhteensä 336 runkosarjaottelua, joissa teki 212 maalia ja syötti 155. Jäähyminuutteja Alkula keräsi ainoastaan 24 minuuttia.
Alkula valittiin parhaaksi tulokkaaksi vuonna 1973 sekä herrasmiespelaajaksi vuosina 1976 ja 1979. SM-liigan tähdistökentälliseen Alkula nimettiin vuonna 1977. Hän oli voittamassa kolmea Suomen mestaruutta, joitten lisäksi hän saavutti kolme SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Alkula edusti Suomea MM-kisoissa vuonna 1977.
Alkula teki Tapparan seurahistorian ennätyksen 3. joulukuuta 1972 SaiPaa vastaan tekemällä 6 maalia samassa ottelussa. Tappara voitti vierasottelun lukemin 4–16.
Natalja Matvejeva
Natalja Konstantinovna Matvejeva ( s. 23. toukokuuta 1986) on venäläinen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttihiihtoon.
Matvejeva on kilpaillut kansainvälisellä tasolla kaudesta 2004–2005 lähtien. Hän saavutti hopeaa junioreiden MM-kilpailujen sprinttikilpailussa Kranjissa vuonna 2006, mutta jäi Torinon olympialaisten sprintissä sijalle 30. Düsseldorfin maailmancup-kilpailussa hän oli kolmas niin henkilökohtaisessa kuin parisprintissäkin.
Kaudella 2006–2007 Matvejeva voitti Venäjän sprinttimestaruuden ja sijoittui toiseksi maailmancupin sprinttikilpailuissa Düsseldorfissa ja Changchunissa. Sprintticupin loppupisteissä hän sijoittui kolmanneksi Virpi Kuitusen ja Petra Majdičin jälkeen. Sapporon MM-kilpailuissa Matvejeva oli henkilökohtaisessa sprintissä 23. ja pariprintissä sijalla 12.
Matvejeva voitti maailmancup-kauden 2007–2008 avaussprintin Düsseldorfissa ja sijoittui parisprintissä Natalja Korosteljovan kanssa toiseksi. Liberecissä hän oli parisprintissä kolmas ja Lahdessa vapaan sprintissä toinen. Sprintticupin loppupisteissä Matvejeva oli neljäs. Hän voitti lisäksi Venäjän sprinttimestaruuden. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui Düsseldorfin henkilökohtaisessa sprintissä toiseksi ja voitti parisprintin Korosteljovan kanssa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli henkilökohtaisessa vapaan sprintissä neljäs ja perinteisen parisprintissä yhdeksäs.
Matvejeva antoi EPOa sisältäneen dopingnäytteen Whistlerin maailmancupkilpailussa tammikuussa 2009. Hänet tuomittiin joulukuussa kahden vuoden kilpailukieltoon, joka määritettiin alkaneen jo maaliskuusta.
Matvejeva sijoittui maailmancup-kaudella 2011–2012 Düsseldorfin sprintissä toiseksi ja parisprintissä kolmanneksi. Hän oli toinen Davosin ja kolmas Otepään sprintissä. Sprintticupissa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Sotšin parisprintissä. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa hän oli sprintissä 21:s ja Sotšin olympialaisissa 2014 20:s. Maailmancup-kaudella 2014–2015 hän sijoittui Rybinskin sprintissä toiseksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli sprintissä kuudestoista. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Drammenin sprintissä.
Matvejeva voitti Maailmancup-kaudella 2016–2017 Toblachissa sekä vapaan hiihtotavan sprintin että parispintin. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti perinteisen hiihtotavan parisprintissä Julija Belorukovan kanssa hopeaa sekä sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksänneksi.
Pirkko Aarnio
Pirkko Aarnio on suomalainen ääninäyttelijä. Hän on näytellyt piirrossarjoissa "Alfred J. Kwak", "Galaxy Express 999", "Satuja Japanista", sekä Disneyn piirroselokuvassa "Kaunotar ja Kulkuri".
Televisiossa Aarnio on esiintynyt myös muun muassa Irja Raninin ohjaamien "Histamiini"-nukkeohjelmien Anelma Unelma -noitana. Hän on toiminut myös ammattimaisena äänikirjojen lukijana, Celianet-tietokannan mukaan noin 500 teoksessa. Äänikirjojen joukossa on monta Disneyn tunnettua musiikkisatua, kuten "Tuhkimo", "Lumikki", "Kaunotar ja Kulkuri", "Bambi", "Dumbo", "Bernard ja Bianca", "Liisa Ihmemaassa", "Hiawatha", "Nalle Puh ja Tiikeri" ja "Nalle Puh ja tuulinen päivä". Nämä Kirjalito-yhtiön 1980-luvulla kustantamat musiikkisadut olivat Matti Raninin kokonaisuudessaan uudelleen suomentamia ja äänittämiä ja kommandiittiyhtiö Finn-Kasperin tuottamia. Aarniolla oli musiikkisaduissa lukijan aseman sijasta yleensä hahmonäyttelijän äänirooli, mutta hän toimi toisinaan myös kertojana, joka sitoi yhteen sadun tapahtumat.
Robert Siodmak
Robert Siodmak (8. elokuuta 1900 Dresden, Saksa – 10. maaliskuuta 1973 Locarno, Sveitsi) oli saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen Dresdenissä, mutta joutui jättämään maansa kansallissosialismin aikana. Hän muutti Pariisin kautta Yhdysvaltoihin, jossa hän saavutti suurimmat menestyksensä.
Siodmakin ensimmäisenä elokuvana pidetään mykkäelokuvaa "Ihmisiä sunnuntaina" ("Menschen am Sonntagia", 1929). Hollywoodiin saapumisensa jälkeen hänestä tuli yksi film noirin johtavista nimistä, ja hän oli vuonna 1947 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Siodmak voitti Kultaisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1955.
Siodmak ohjasi viimeisen elokuvansa 1960-luvun lopulla. Hän vietti viimeiset vuotensa Sveitsissä, jossa hän kuoli sairauskohtaukseen 72 vuoden ikäisenä 10. maaliskuuta 1973. Hän oli jäänyt leskeksi vain hieman aiemmin, 20. tammikuuta.
Jos toisin ei ole mainittu, Siodmak ohjasi elokuvat Yhdysvalloissa.
Bertel Paulig
Gustav Bertel Paulig (28. lokakuuta 1892 Helsinki – 26. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen tekniikan ylioppilas ja jääkärikapteeni. Hän oli yksi jääkäriliikkeen perustajista ja ensimmäisiä, jotka syksyllä 1914 tiedustelivat mahdollisuutta hankkia suomalaisille sotilaallista koulutusta Saksassa. Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut Paulig kaatui aivan sodan loppuvaiheessa.
Bertel Pauligin vanhemmat olivat vuonna 1871 Saksasta Suomeen muuttanut liikemies ja konsuli Gustav Paulig sekä Bertha Bohnhof. Hän puhui äidinkielenään saksaa. Paulig kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta oppikoulusta vuonna 1911 ja liittyi Nylands Nationiin. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1911–1914. Diplomi-insinöörin tutkinnon ensimmäisen osan hän suoritti vuonna 1913.
Ylioppilasaktivistien piirin valtuuttamana Paulig lähti ystävänsä Walter Hornin kanssa 2. joulukuuta 1914 Tukholmaan tapaamaan tohtori Herman Gummerusta tarkoituksenaan tiedustella mahdollisuutta järjestää sotilaskoulutusta itsenäisyysmielisille Suomalaisille nuorille. Yhteyshenkilöksi suunniteltiin alkujaan entistä Saksan Helsingin-konsulia Albert Goldbeck-Löweä, jonka Paulig tapasi 7. tai 8. joulukuuta, mutta tämän kontaktin merkitys jäi vähäiseksi. Sen sijaan Paulig, Horn ja Gummerus jättivät kirjallisen esityksen suomalaisten kouluttamisesta Saksan Tukholmassa olevalle sotilasasiamiehelle majuri von Awrylenille. Horn ja Paulig muodostivat ensimmäisen asiaa ajaneen valtuuskunnan. Saksalaiset hyväksyivät suunnitelman tammikuussa 1915. Esityksen jätettyään Paulig ja Horn palasivat takaisin kotimaahan, josta Paulig suuntasi myöhemmin itsekin jääkärioppia saamaan Saksaan. Seuraavaksi Tukholmaan saapui valtuuskunta, johon kuuluivat Pehr Norrmén, R. Numelin, Rolf Pipping, Runar Appelberg, Yrjö Somersalo, Väinö Tiiri, Yrjö Ruuth (myöh. Ruutu) ja H. Zilliacus.
Paulig liittyi sotilaskoulutusta antavalle Pfadfinder-kurssille, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 14. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 3. elokuuta 1915 Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Hän oli komennetuna Berliinissä sijainneessa Wetterhoffin toimistossa vuonna 1916. Rintamakomennuksensa jälkeen hän toimi vuonna 1917 Libaussa moottoripyöräkurssin kouluttajana ja johtajana.
Paulig astui Suomen valkoisen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 yliluutnantiksi ylennettynä ja saapui Vaasaan 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin 3. jääkärirykmentin 5. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan päälliköksi. Hän osallistui Tampereen taisteluun ja kaatui Viipurin valtauksen yhteydessä johdattaessaan joukkonsa päin punaisten tulta. Uhkarohkeassa yrityksessä kaatui puolet koko komppaniasta. Paulig oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Helsingin saksalaisessa seurakunnassa. Hänet on haudattu yksityishautaan Helsingin vanhalle hautausmaalle.
Yrjö Rantanen
Yrjö Aukusti Rantanen (s. 23. huhtikuuta 1950 Tampere) on suomalainen shakin suurmestari.
Rantanen oppi shakin jo nuorena, mutta alkoi pelaamaan aktiivisesti vasta täytettyään 18 vuotta. Rantasen isä Matti Rantanen oli myös vahva pelaaja.
Rantasesta tuli suurmestari vuonna 1980. Henkilökohtaisia Suomen mestaruuksia hänellä on pitkässä pelissä kaksi ja pikapelissä viisi. Hän on edustanut Suomea shakkiolympialaisissa yhdeksän kertaa vuosina 1972–1990. Hän on edustanut Tammer-Shakkia ja Tampereen Shakinystäviä. Nyt hän edustaa Salon Shakkikerhoa.
Atlaskerttu
Atlaskerttu ("Curruca deserticola") on pohjoisafrikkalainen pieni varpuslintu.
Linnun pituus on 11,5–12,5 cm. Pieni, melko pitkäpyrstöinen kerttu, joka muistuttaa höyhenpuvultaan sekä pikkupensaskerttua että rusorintakerttua. Juhlapukuinen koiras on kirkasvärisempi kuin naaras ja nuori lintu.
Vanhoilla atlaskertuilla on täydellinen sulkasato kesällä pesimäajan jälkeen ja osittainen sulkasato talvella, jolloin vaihtuu osa ruumiin- ja peitinhöyhenistä. Nuori lintu sulkii ruumiinhöyhenensä ja osan siipien peitinhöyhenistä kesällä ja osan höyhenistään talvella.
Atlaskerttu elää Pohjois-Afrikassa Mauritaniasta ja Länsi-Saharasta Tunisiaan, myös Atlasvuoristossa. Se on pääasiassa paikkalintu, mutta vuoristojen lintuja muuttaa talveksi alas tasangoille. Lajin elinalueen koko on noin 880 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Kuivat ja karut pensaikkomaat, eritoten vuorenrinteet ja nummet.
Hyönteissyöjä.
Natalja Korosteljova
Natalja Sergejevna Korosteljova (, s. 4. lokakuuta 1981 Perm) on venäläinen maastohiihtäjä, viestin MM-pronssimitalisti.
Korosteljova on kilpaillut kansainvälisellä tasolla kaudesta 2001–2002 lähtien. Hän hiihti avausosuuden Venäjän pronssijoukkueessa Val di Fiemmen MM-kisojen 2003 4 × 5 kilometrin viestissä. Henkilökohtaisessa sprinttikilpailussa (v) hän oli yhdeksäs ja 10 kilometrillä (p) viidestoista. Samalla kaudella hän sijoittui Alena Sidkon kanssa toiseksi parisprintin maailmancup-kilpailussa Asiagossa.
Korosteljova oli Sapporon MM-kilpailuissa 2007 10 kilometrillä (v) kymmenes ja yhdistelmäkilpailussa yhdestoista. Kauden 2007–2008 maailmancupin ensimmäisessä parisprintissä Düsseldorfissa hän sijoittui Natalja Matvejevan kanssa toiseksi. Rybinskin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli toinen ja sprintissä kolmas. Tour de Skillä hän sijoittui toiseksi Asiagon sprinttikilpailussa. Kaudella 2008–2009 hän voitti Matvejevan kanssa parisprintin Düsseldorfissa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli sprintissä kymmenes.
Kaudella 2009–2010 Korosteljova oli Düsseldorfin vapaan sprintissä toinen. Tour de Skillä hän oli Oberhofin prologissa toinen ja voitti Prahan vapaan sprintin. Vancouverin olympialaisissa hän oli parisprintissä Irina Hazovan kanssa pronssilla ja henkilökohtaisessa sprintissä kahdestoista. Holmenkollenin maailmancup-sprintissä hän oli kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Kaudella 2011–2012 hän oli Düsseldorfin parisprintissä kolmas ja Moskovan vapaan hiihtotavan sprintissä toinen.
Korosteljovalla on yksi lapsi.
Natalja Korosteljova FIS:n tietokannassa
Chris Brown
Chris Brown -nimisiä henkilöitä:Muita:
Tammer-Shakki
Tammer-Shakki on tamperelainen shakkikerho. Se syntyi vuonna 2005 Tarauksen ja Tampereen Shakinystävien liittyessä yhteen. Seura saavutti ensimmäisen joukkueiden Suomen mestaruuden kaudella 2006-2007.
Eric Mabius
Eric Harry Timothy Mabius (22. huhtikuuta 1971 Harrisburg, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Eric Mabius on näytellyt urallaan niin televisiossa kuin elokuvissakin. Hänen elokuvadebyyttinsä oli "Tervetuloa Nukketaloon" (Welcome to the Dollhouse, 1995). Tämän jälkeen Mabius on esiintynyt useissa elokuvissa, joista tunnetuimpia ovat "Julmia aikeita" (Cruel Intentions, 1999) ja "Resident Evil" (2002). Hän on myös vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa, mm. sarjoissa "L-koodi", "O.C." ja "C.S.I. Miami". Nykyisin hänet tunnetaan parhaiten Daniel Meaden roolista tv-sarjassa "Ruma Betty".
Mabiuksella on irlantilaiset, itävaltalaiset ja puolalaiset sukujuuret. Uskonnoltaan hän on katolilainen. Hän on ollut naimisissa Ivy Shermanin kanssa vuodesta 2006 lähtien ja pariskunnalla on kaksi lasta
Oahunkiharapyrstö
Oahunkiharapyrstö ("Moho apicalis") oli kiharapyrstöjen heimoon kuulunut varpuslintu.
Linnun pituus oli noin 30,5 cm ja pyrstön pituus 10,5–11,4 cm. Sen höyhenpuku oli pääosin musta. Kupeilla ja alaperässä oli keltaista ja pitkässä pyrstössä sekä kainaloissa oli valkoista.
Laji eli Oʻahun saarella Havaijin saaristossa. On oletettu, että "Moho"-suvun linnut olisivat ajautuneet myrskyjen riepoteltavina varsinaisilta elinalueiltaan Oseaniasta. Oahunkiharapyrstö ja sen kolme sukulaislajia ovat kaikki kuolleet sukupuuttoon. Oahunkiharapyrstön viimeiset kolme yksilöä pyydysti saksalainen Ferdinand Deppe 1837. John Gould kuvaili lajin museokappaleesta 1860. Maailman museoissa on säilynyt seitsemän yksilöä, jotka sijaitsevat Berliinissä, Lontoossa, New Yorkissa ja Cambridgessa (Massachusetts). Toisessa lähteessä sanotaan museokappaleita olevan viisi.
Oahunkiharapyrstön kohtaloksi koituivat luultavasti Havaijille tuotujen sääskien levittämät taudit, elinympäristöjen tuhoutuminen laidunnuksen ja rakentamisen takia, metsien hakkuut, laivojen mukana saapuneiden rottien aiheuttamat pesätuhot ja metsästys. Lajin loistavan keltaiset kylkihöyhenet olivat hyvin arvostettuja paikallisten asukkaiden kesken, ja erityinen kuninkaallinen linnunpyydystäjä pyydysti näitä lintuja, päästäen linnun vapaaksi otettuaan siltä muutaman keltaisen höyhenen.
Vuoristometsät.
Kukkien mesi.
Philosophical Lexicon
The Philosophical Lexicon on humoristinen filosofinen sanakirja, jota toimittaa filosofi Daniel Dennett. Se luettelee uudissanoja, jotka on kehitetty enimmäkseen nykyaikaisten filosofien nimistä. Sanoissa on sekä substantiiveja, verbejä että adjektiiveja.
Esimerkiksi seuraava määritelmä viittaa suomalaiseen filosofi Jaakko Hintikkaan:
Sanakirja oli alun perin Dennettiin ja Joe Lambertin kokoama. Se sai alkunsa vuonna 1969. Nykyisin sanakirjasta on julkaistu kahdeksan painosta.
Kiss Kiss
Kiss Kiss on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja Chris Brownin toinen single hänen toiselta studioalbumiltaan "Exclusivelta". Kappaleessa esiintyy Brownin lisäksi myös sen tuottaja T-Pain. Lisäksi kahdessa kappaleesta tehdyssä remix-versiossa vierailevat Papoose ja Nelly.
"Kiss Kiss" piti kolmen viikon ajan hallussaan Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa.
Eugene Cernan
Eugene Andrew ”Gene” Cernan (14. maaliskuuta 1934 Chicago, Illinois – 16. tammikuuta 2017 Houston, Texas) oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja NASAn astronautti. Hän oli avaruudessa kolme kertaa: lentäjänä Gemini 9A:ssa kesäkuussa 1966, kuumoduulipilottina Apollo 10:ssä toukokuussa 1969 ja komentajana Apollo 17:ssä joulukuussa 1972. Cernan on toistaiseksi viimeisin Kuun pinnalla kävellyt ihminen.
Tšekkiläistä ja slovakialaista sukujuurta oleva Cernan kasvoi Bellwoodin ja Maywoodin kaupungeissa Illinoisissa. Hän opiskeli Proviso East High Schoolissa ja Purduen yliopistossa, ja hänellä oli maisterintutkinto ilmailutekniikassa sekä luonnontieteen kandidaatin tutkinto sähkötekniikassa.
Symposion
Symposion (kreikkaa; ) voi tarkoittaa seuraavia:
Kaarle II (Espanja)
Kaarle II (liikanimeltään Noiduttu, ; 8. marraskuuta 1661 Madrid – 1. marraskuuta 1700 Madrid) oli Espanjan viimeinen Habsburg-sukuinen kuningas vuosina 1665–1700. Hän oli Espanjan kuninkaan Filip IV:n ja kuningatar Maria Anna Itävaltalaisen vanhin poika. Hän peri kruunun isänsä kuoltua vuonna 1665, mutta hänen äitinsä toimi sijaishallitsijana vuoteen 1675 asti. Kaarle II:n kuoltua ilman perillisiä seurasi vuosia kestänyt Espanjan perimyssota.
Kaarle oli ainoa hengissä säilynyt poika kuningas Filip IV:n ja hänen toisen vaimonsa Maria Anna Itävaltalaisen liitosta. Kaarlen äiti oli, paitsi Filipin vaimo, myös hänen sisarentyttärensä, sillä Mariannan äiti Maria Anna Espanjalainen oli Filipin sisar. Näin ollen Maria Anna Espanjalainen oli samaan aikaan sekä Kaarlen isoäiti että täti. Lisäksi Kaarlen äidinisä, Ferdinand III, oli Filip IV:n serkku.
Useat peräkkäiset sukulaisavioliitot olivat vaikuttaneet suvun perimään, minkä seurauksena Kaarle oli pienikokoinen, sairaalloinen ja henkisesti häiriintynyt ja lisäksi impotentti. Tästä kaikesta seurasi voimakas taistelu hänen perinnöstään, sillä hänellä ei ollut perillisiä ja hänen mukanaan siis sammui Espanjaa hallinnut Habsburgien sukuhaara. Hänellä oli niin vaikeita kehityshäiriöitä, että hän oppi kävelemään ja puhumaan vasta viisivuotiaana.
Kaarle II julistettiin kuninkaaksi vuonna 1665, mutta hän jäi silti äitinsä holhoukseen. Hän sai valtaistuimensa, kun äiti, velipuoli Juhana Itävaltalainen ("Juan de Austria", Filip V:n äpärä), Valenzuela ja kardinaali Nidhar kävivät kiivasta valtataistelua. Kaarle II:n, heikon ruhtinaan, kohtalo oli olla aina toisten hallittavana ja määräiltävänä, ensiksi äitinsä, sittemmin velipuolensa Juhana Itävaltalaisen ja sittemmin vaimonsa Marie Louise d'Orléansin, ja lisäksi tulivat vielä kuninkaan ministerit.
Aateliston tukemana Juhana Itävaltalainen marssi Madridiin ja otti siellä vallan vuonna 1677, mutta jo pari vuotta myöhemmin hän kuoli. Koska Kaarle oli kyvytön hallitsemaan itsenäisesti, häntä avustivat Medinacelin herttua (1680–1685), Oropesan kreivi (1685–1691 ja 1695–1699) ja kardinaali Fernández de Portocarrero (1699–1700).
Kaarle II avioitui kahdesti, ensiksi Marie Louise d'Orléansin kanssa (kuoli 1689) ja toisen kerran Maria Anna von Pfalz-Neuburgin kanssa. Hovi oli hyvin huolissaan, koska perillisiä ei syntynyt. Tilanteen parantamiseksi käytettiin kaikkia mahdollisia keinoja, jopa pahojen henkien manaamista pois kuninkaasta.
Kaarle II kuoleman jälkeen syttyi hänen valtakunnastaan sota eli Espanjan perimyssota (1701–1714). Siinä olivat osallisina Itävallan arkkiherttuan tukijat Itävalta, Englanti, Portugali ja Alankomaiden yhdistyneet maakunnat, Preussi, Savoiji sekä Hannover sekä Ranskan Kuninkaan Ludvig XIV pojanpoika Anjoun herttua Filip tukenaan vain Ranska. Valituksi tuli ranskalaisten tukema ehdokas, josta tuli hallitsija nimellä Filip V. Hänen myötään Bourbon-suku tuli myös Espanjan valtaistuimelle, mutta valinta aiheutti melkoisia ongelmia vähän myöhemmin Ranskan omassa vallanperimyksessä.
Soulja Boy
DeAndre Cortez Way (s. 28. heinäkuuta 1990 Chicago, Illinois, Yhdysvallat), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Soulja Boy Tell 'Em tai lyhennettynä Soulja Boy, on yhdysvaltalainen rap-artisti, jonka debyyttialbumi "Souljaboytellem.com" julkaistiin 2. lokakuuta 2007. Ensimmäinen singlejulkaisu, "Crank That (Soulja Boy)" nousi Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle ja piti sitä hallussaan jopa seitsemän viikon ajan.
Soulja Boy on järjestänyt synttäribileensä ohjelmassa My Super Sweet 16!
Toukokuun toinen päivä 2007 julkaistiin Soulja Boyn esikoissingle "Crank That (Soulja Boy)". Single menestyi erittäin hyvin pitäen Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan seitsemän viikkoa. 13. heinäkuuta 2007 julkaistiin Soulja Boyn debyyttialbumi "Souljaboytellem.com". Lokakuussa julkaistiin toinen single "Soulja Girl". Tämä single menestyi edeltäjäänsä huonommin. 2008 vuoden alussa julkaistiin kolmas single "Yahhh!", jolla vieraili Soulja Boyn lapsuuden kaveri Arab. Helmikuussa julkaistiin neljäs single "Let Me Get Em". Viimeisenä singlenä julkaistiin "Donk".
Soulja Boyn toinen studioalbumi "iSouljaBoyTellem" julkaistiin 16. joulukuuta 2008. Esikoissingle "Bird Walk" sijoittui sijalle 40 Billboard Hot R&B/Hip-Hop Songs -listalla ja sijalle 20 Hot Rap Tracks -listalla. Toinen single "Kiss Me Thru the Phone" julkaistiin 26. marraskuuta. Single sijoittui sijalle 3 Billboard Top 100 Singles -listalla. Singlellä vieraili R&B -laulaja Sammie. Kappaletta myytiin 2,000,000 digitaalista kappaletta Yhdysvalloissa. Tammikuun lopulla 2009 julkaistiin kolmas single "Turn My Swag On".
"The DeAndre Way" on Soulja Boyn kolmas virallinen studioalbumi.Albumi sisälltää singlen "Speakers Going Hammer".
Tracy Ferrie
Tracy Ferrie on miljoonia levyjä myyneen glam metal -yhtye Stryperin nykyinen basisti ja nuorin jäsen. Hän soitti aiemmin bassoa Michael Sweetin sooloyhtyeessä sekä oli jäsen yhtyeissä Electrik, Seraiah, Whitecross ja Strange Celebrity. Ferrie liittyi Stryperiin vuonna 2004.
Ferrie on kotoisin Elkhartista, Indianasta. Ennen lukioikää hän soitti tuuba-puhallinsoitinta.
Kunto Karapää
Kunto August Karapää (vuoteen 1936 Gunnar August Wallin; 8. tammikuuta 1913 Mäntsälä – 1. elokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Karapää näytteli pitkään teattereissa ja oli ansioitunut näyttämötaiteilija. Elokuvarooleja hänellä oli harvakseltaan, mutta ne olivat yleensä varsin ansiokkaita ja juuri hänelle sopivia rooleja. Roolit olivat yleensä pieniä, mutta Karapään filmaattinen olemus ja esiintymistaito saattoivatkin pelastaa elokuvasta paljon.
Karapää tunnettiin etenkin operettien sankarina, mm. kappaleissa "Mustalaisruhtinatar", "Sirkusprinsessa", "Hymyn maa", "Krevitär Mariza" ja "Luxemburgin kreivi". Lisäksi Karapää näytteli muun muassa prinssi Fortinbrasia "Hamletissa" sekä Jean-Paul Sartrea "Kunniallisessa portossa". 1940-luvun lopussa hän kultivoitui nuorukaisrooleissa, kuten näytelmissä "Huhtikuu tulee", "Viimeinen luokka" ja "Kauppamatkustajan kuolema".
Karapää näytteli vuosien 1936–1963 aikana kaikkiaan 18 elokuvassa. Alkuun hän näytteli hyveellisiä nuorukaisrooleja, joista ensimmäiset hän tulkitsi elokuvissa "Vaimoke" (1936) ja "Kuriton sukupolvi" (1937). Myöhemmin hänen elokuvaosikseen vakiintuivat väkevät miesroolit, joista tunnetuimpia lienevät Erkki Holmbergin osa Teuvo Tulion elokuvassa "Sellaisena kuin sinä minut halusit" (1944) sekä lipevän mr. ”Knickerbocker” Robinsin rooli elokuvassa "Radio tekee murron" (1951). Karapää näytteli myös useissa "Niskavuori"-elokuvissa.
Kunto Karapää oli naimisissa Eija Karipään (o.s. Londén) kanssa kolmen vuoden ajan 1940–1943. Vuonna 1944 hän avioitui näyttelijä Kirsti Hurmeen kanssa. Liitto kesti kuusi vuotta ja siitä syntyi tytär. Karapää kuoli pitkäaikaiseen ja parantumattomaan sairauteen 50 vuoden iässä.
Oscar-gaala 2004
Oscar-gaala 2004 oli 76. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2003 parhaille elokuville. Gaala pidettiin 29. helmikuuta 2004 Kodak-teatterissa Hollywoodissa. Palkintotilaisuuden juontajana toimi koomikko Billy Crystal.
"" oli ehdolla yhdessätoista eri kategoriassa ja voitti niissä kaikissa. Näin siitä tuli "Titanicin" ja "Ben-Hurin" ohella eniten Oscareita voittanut elokuva.
Extended Versions
Extended Versions on kristillisen metalliyhtye Stryperin toinen livealbumi, vaikka se äänitettiin samaan aikaan kuin "".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Michael Sweet, ellei toisin mainittu.
Giacomo Leopardi
Giacomo Taldegardo Francesco di Sales Saverio Pietro Leopardi (29. kesäkuuta 1798 Recanati, Marche – 14. kesäkuuta 1837) on yksi italialaisen runouden suurimmista nimistä. Hän syntyi kreivi Monaldo Leopardin ja Adelaide Antici Mattein pojaksi.
Leopardi vietti lapsuutensa veljensä Carlo Orazion ja siskonsa Paolinan kanssa. Hän kiinnostui varhain lukemisesta ja viettikin huomattavasti aikaa alaa harrastaneen isänsä kirjastossa. Hän oli ruumiillisesti heikossa kunnossa, eikä asiaa parantanut ankara itseopiskelu.
Leopardi tapasi vuonna 1817 elinikäisen ystävänsä ja tukijansa Pietro Giordanin (1774–1848). Uran alettua hän asui ja työskenteli muun muassa Roomassa, Milanossa, Bolognassa, Firenzessä ja Pisassa. Hän tutustui henkilökohtaisesti Alessandro Manzonin ja Pietro Collettan kaltaisiin kuuluisuuksiin.
Leopardin elämä päättyi kesällä 1837, vain 38 vuoden iässä, koleraepidemian seurauksena. Hänet on haudattu Napoliin lähelle Vergiliuksen hautaa.
Suuontelo
Suuontelo () on suuaukon ja nielun välinen ruuansulatuskanavan osa. Sitä rajoittavat ylhäältä suulaki, alhaalta kieli ja alaleukaluu sekä sivuilta posket. Suuontelo päättyy etummaisten kitakaarteen kohdalle, josta jatkuu taaksepäin suunielu. Hammasrivi jakaa nisäkkäiden suuontelon kahteen osaan: huulien ja poskien sekä hampaiden väliseen suun eteiseen () ja hampaiden sisäpuolella olevaan varsinaiseen suuonteloon (). Suuontelossa tapahtuu ruoan hienontaminen samalla kun siihen sekoittuu sylkeä. Nisäkkäiden suuontelo toimii imupumppuna poikasen imiessä maitoa emonsa nisistä. Imemisliike syntyy kielen ja poskien liikkeiden avulla. Lisäksi suuontelolla on tärkeä tehtävä äänen muodostuksessa. Suuontelon pintaa peittää limakalvo, joka pitää suuontelon kosteana.
Suuonteloon avautuu pieniä ja suuria sylkirauhasia. Pieniä sylkirauhasia löytyy joka puolelta suuonteloa ja niiden erite on limaista mukoosia sylkeä. Suuria sylkirauhasia ovat leuanalussylkirauhanen ja kielenalussylkirauhanen, joiden erite on joko seroosia sylkeä tai seroosin ja mukoosin syljen sekoitusta, sekä korvasylkirauhanen, joka erittää seroosia sylkeä.
Jevgeni Baratynski
Jevgeni Abramovitš Baratynski, myös Boratynski (; 2. maaliskuuta 1800 Maran kylä lähellä Tambovia – 11. heinäkuuta 1844 Napoli) oli venäläinen runoilija. Hän tuli tunnetuksi elegioillaan, joita ylistivät muiden muassa Aleksandr Puškin ja myöhemmin Anna Ahmatova. Hän vietti 1820-luvulla pitkän ajanjakson venäläisten joukkojen palveluksessa Suomessa. Hän lähti vuonna 1843 perheensä kanssa matkustelemaan ulkomaille, mutta kuoli äkillisesti Napolissa heinäkuussa 1844. Perhe oli saapunut Italiaan saman vuoden huhtikuussa.
Anton Delvig
Anton Antonovitš Delvig (; 17. elokuuta 1798 Moskova – 26. tammikuuta 1831 Pietari) oli venäläinen runoilija ja journalisti. Hän oli Aleksandr Puškinin koulutoveri ja hyvä ystävä. Puškin omisti runon "O, Delvig" hänelle. Delvig ylläpiti runoudessaan venäläistä uusklassisista perinnettä. Hän oli kiinnostunut kansanrunoudesta, kirjoittaen myös itse kansanrunoutta matkivaa runoutta.
Daran Norris
Daran Norris (oikealta nimeltään Daran Morrison Nordlund, s. 1. marraskuuta 1964 Femdale, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten lukuisista äänirooleistaan ja erityisesti animaatiosarjasta "Fairly Odd Parents".
Norris syntyi Daran Morrison Nordlundina marraskuussa 1964 Femdalessa, Washingtonissa, jossa hän myös valmistui paikallisesta high schoolista vuonna 1983.
Norris on ollut naimisissa Mary Elizabeth McGlynnin kanssa vuodesta 1988 lähtien.
Äänirooleistaan tunnettu Norris on tehnyt urallaan näytelmärooleja, joista ensimmäinen oli vuonna 1988. Aluksi hänen roolinsa olivat pieniä, sittemmin televisiosarjoissa kuten Veronica Mars ja Ned's Declassified Norrisin rooli on ollut merkittävämpi. Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1992, jonka jälkeen Norris on tehnyt useita äänirooleja animaatiosarjoja ja videopelejä, kuten Aikamatka, Dexterin laboratorio, Samurai Jack, ja Megas XLR. Lisäksi Norris on tehnyt dubbauksia animesarjoihin. Norris oli myös vanhemman Obi-Wan Kenobin äänenä videopelissä "".
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2006
Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2006 pitäneistä artisteista ja singleistä.
Paul Ljungberg
Paul Martialis Ljungberg () oli suomalainen jääkäriratsumestari (kapteeni). Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä eskadroonan päällikkönä, missä toimessa hän kaatui Vesilahden taistelussa.
Ljungbergin vanhemmat olivat kultaseppä Reinhold Edvard Ljungberg ja Olga Josefina Stenholm. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1914 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Ennen jääkärikoulutukseen lähtemistään hän kerkesi aloittaa jatko-opinnot Högre svenska handelsläroverket i Helsingfors nimisessä oppilaitoksessa.
Ljungberg liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella.
Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 10. syyskuuta 1915 alkaen. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Myöhemmin hänet siirrettiin 2. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen pataljoonan ratsuosaston suomalaiseksi päälliköksi.
Ljungberg astui Suomen armeijan palvelukseen ratsumestariksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan eskadroonan päälliköksi Uudenmaan rakuunarykmentin 1. eskadroonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Kuhmalahdella, Eräjärvellä, Orivedellä ja Vesilahdella, missä hän lopulta kaatui taistelussa 8. huhtikuuta 1918. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Viipurissa ja hänet haudattiin Imatran sankarihautaan.
Denis Pankratov
Denis Pankratov (, s. 4. heinäkuuta 1974, Volgograd) on entinen venäläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän oli maailman paras perhosuimari 1990-luvun taitteessa.
Pankratov syntyi heinäkuussa 1974 Volgogradissa. Hän voitti 16-vuotiaana junioreiden Euroopan mestaruuden perhosuinnissa, ja vuotta myöhemmin teki saman uudestaan. Ensimmäisen kerran aikuisten tason kansainvälisissä kilpailuissa, kesäolympialaisissa 1992 Pankratov osallistui 200 metrin perhosuintiin ja sijoittui siinä kuudenneksi.
Vuonna 1993 Pankratov voitti ensimmäiset kansainväliset aikuisten arvokilpailumitalinsa pitkän radan EM-kilpailuista, sijoituttuaan ensimmäiseksi 200 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, ja toiseksi 100 metrin perhosuinnissa. Kaksi vuotta myöhemmin Wienissä Pankratov voitti samat kaksi matkaa, ja kirkasti vielä 100 perhosuinnin hopeansa kullaksi. Samalla hän rikkoi Pablo Moralesin yhdeksän vuotta vanhan ME-ajan, ajalla 52,32. Hän piti ennätystä yli kahden vuoden ajan. Hän oli jo aikaisemmin samana vuonna rikkonut 200 metrin perhosuinnin maailmanennätyksen pitkällä radalla, ajalla 1.55,22, ja se säilyi ennätyksenä viiden vuoden ja kolmen päivän ajan. Uransa aikana Pankratov rikkoi myös 50, 100 ja 200 metrin perhosuintien maailmanennätykset lyhyellä radalla.
Vuonna 1994 pitkän radan MM-kilpailuissa Roomassa Pankratov voitti 200 metrin perhosuinnin, sijoittui toiseksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, sekä sai pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Hän hallitsi maailman perhosuinteja seuraavien kahden vuoden ajan, ja kruunasi uransa voittamalla kesäolympialaisissa 1996, Atlantassa 100 ja 200 metrin perhosuinnit, ja sijoittumalla toiseksi 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän 100 metrin perhosuintinsa jäi uintihistoriaan unohtumattomana, sillä hän sukelsi ensimmäisestä altaanvälistä 45 metriä, uiden viisi metriä ja kääntyen seuraavalle altaanvälille, ja sukeltaen seuraavat 35 metriä, ja uiden loppumatkan maaliin. Tämän uinnin seurauksena FINA asetti sallituksi liu'un pituudeksi 15 metriä.
Pankratov lopetti uransa vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä. Hän sijoittui siellä 100 perhosuinnissa seitsemänneksi. Hän ui uransa aikana yhteensä seitsemän maailmanennätystä, kolme pitkällä radalla ja neljä lyhyellä. Hänet valittiin vuosina 1995 ja 1996 maailman parhaaksi miesuimariksi Swimming World Magazine -lehden äänestyksessä.
Alessandro Manzoni
Alessandro Francesco Tommaso Manzoni (7. maaliskuuta 1785 Milano – 22. toukokuuta 1873 Milano) oli italialainen runoilija ja kirjailija ja italialaisen romanttisen koulukunnan johtohahmo. Hän syntyi Milanossa kuuluisan poliittisen filosofi Cesare Beccarian (1738–1794) tyttärenpoikana. Hän ei ollut erityisen menestyksekäs opinnoissaan, mutta alkoi jo 15-vuotiaana kirjoittaa ansiokkaita runoja.
Runouden lisäksi Manzoni kirjoitti draamat "Il Conte di Carmagnola" (1819) ja "Adelchi" (1822). Hänen teoksensa on niin ikään tunnetuimpiin italiankielisiin romaaneihin lukeutuva "Kihlautuneet".
Manzoni oli hyvin pitkäikäinen, mutta sairastui lopulta aivokalvontulehdukseen, joka johti hänen kuolemaansa 88 vuoden iässä. Giuseppe Verdi omisti requieminsa (1874) erityisesti hänelle; säveltäjä oli tavannut Manzonin vuonna 1868.
Erkki Merikallio
Erkki Johannes Merikallio () oli suomalainen lakitieteen ylioppilas ja jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.
Merikallion vanhemmat olivat kruununjyvästön varastonhoitaja Aleksander Hellman ja Edla Erika Ahlberg. Merikallio kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1914–1915.
Merikallio toimi aktiivisena jääkärivärvärinä Oulun seudulla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Merikallio astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Muolaan pitäjän Hotakan kylässä, missä hän haavoittui 25. huhtikuuta 1918. Hänet kiidätettiin Heinjoen kenttäsairaalaan, missä hän lopulta menehtyi haavoihinsa 27. huhtikuuta 1918. Samassa taistelussa kaatui myös muun muassa jääkärivääpeli Armas Sihvo ja haavoittui komppanian päällikkö jääkäriluutnantti Lennart Hannelius ja jääkärivääpeli Pehr-Axel Wahren (pistintaistelussa). Kaikkiaan tässä taistelussa 18. jääkäripataljoonan (Nordenswan) 1. komppanian (Kaarlo Heiskanen) kaatuneet olivat 1 upseeri, 1 vääpeli, 1 kersantti, 20 sotamiestä sekä haavoittuneina menetykset olivat 40 sotamiestä. Merikallio oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Oulussa, jonne hänet myös haudattiin.