hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Heckler &amp; Koch VP70
Heckler & Koch VP70 eli Volkspistole 70 ("Kansanpistooli 70") on saksalaisen asetehtaan Heckler & Kochin vuonna 1973 tuotantoon ottama polymeerirunkoinen itselataava pistooli; aseen suunnittelivat Helmut Weldle ja Alex Seidel vuosien 1965–1970 välillä. Sitä valmistettiin kahtena versiona: VP70M "(Volkspistole 70 Militär)" oli kerta- ja kolmen laukauksen pursketulta ampuva sotilas- ja poliisikäyttöön tarkoitettu malli, kun taas vain kertatulta ampuva VP70Z "(Volkspistole 70 Zivil)" oli tarkoitettu siviilikäyttöön. Varhaisimmissa valmistuserissä pistoolin kahvaan oli muotoiltu peukalotuki ja kahvan etureunaan sormiurat, mutta myöhemmissä valmistuserissä muotoilua yksinkertaistettiin jättämällä ne pois.
VP70 on massasulkuinen ja siinä on iskuvasaraton, ainoastaan liipaisimesta vetämällä virittyvä laukaisukoneisto. Varmistimena on liipaisimen takana poikittain liikkuva tappi, joka lukitsee sen. Pistoolin ruostumattomasta teräksestä tehty piippu on kiinteä ja aseen palautinjousi on sijoitettu massasulkuisissa pistooleissa tavanomaiseen tapaan piipun ympärille.
Sotilasversio VP70M:ään on mahdollista asentaa aseen kotelona toimiva, kahdesta kohdasta aseeseen kiinnittyvä erillinen Thermoplast-muovinen tukkikotelo, johon asennettu vaihdinmekanismi mahdollistaa kertatulen lisäksi kolmen laukauksen purskeiden ampumisen; aseen teoreettinen tulinopeus on noin 2 200 laukausta minuutissa. Siviiliversioon tukkikoteloa ei voi asentaa, joskin tehdas valmisti M-version valmistuksen loputtua ylijääneistä osista 54 kappaletta tukkikotelolla varustettua ZH ("Zivil Holster") kertatulimallia.
VP70 käyttää 9×19 mm Parabellum/Luger patruunaa, mutta sitä valmistettiin myös 400 kappaleen erä kaliiperissa 9x21 mm IMI, mikä mahdollisti aseen myynnin niissäkin maissa (esimerkiksi Italia), missä 9×19 mm Parabellum/Luger patruunaa käyttävien aseiden myynti siviileille on kielletty. Heckler & Koch lopetti sotilasmallin valmistuksen muutamassa vuodessa 3 231 kappaleen jälkeen ja siviilimallin valmistuksen elokuussa 1989 23 008 kappaleeseen.
Tuomo Suomalainen
Tuomo Oskari Suomalainen (29. marraskuuta 1931 Suursaari – 1. marraskuuta 1988) oli suomalainen arkkitehti. Hän työskenteli yhdessä veljensä Timo Suomalaisen kanssa. Heidän tunnetuin suunnittelutyönsä on vuonna 1969 valmistunut Temppeliaukion kirkko Helsingissä.
Tuomo Suomalaisen vanhemmat olivat majakkamestari Oskar Juho Suomalainen ja sairaanhoitaja Laina Suomalainen (o.s. Esko). Hänen puolisonsa oli Eine Eva Helena Söderman.
Suomalainen valmistui ylioppilaaksi Haminan Lyseosta 1951 ja arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta 1960. Hän työskenteli arkkitehtitoimistoissa Hytönen & Luukkonen 1953 ja Eliel Muoniovaara 1954–56 sekä 1958–60. Vuonna 1956 hän sai arkkitehtiveljensä Timo Suomalaisen kanssa 1. palkinnon yleisessä suunnittelukilpailussa Lappeenrantaan rakennettavasta Etelä-Saimaan ammattioppilaitoksesta. Veljekset saivat myös suunniteltavakseen tämän mittavan kohteen ja perustivat syksyllä 1956 oman toimiston, jota he johtivat yhdessä Tuomon kuolemaan asti. Tuomo Suomalainen oli sivutoimisesti assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa 1960–63 (aine arkkitehtuuri 1).
Tuomo Suomalainen on yhdessä veljensä kanssa suunnitellut useita julkisia rakennuksia, joista moni vapaiden muotojen, korostetun materiaalintunnun ja rakenteiden visualisoinnin aktiivisuudessa poikkeaa aikakautensa suomalaisen arkkitehtuurin rationaalisesta valtalinjasta, jota vastaan vain muutama arkkitehti kapinoi. Töistä tunnetuin on kallioon louhittu Helsingin Etu-Töölössä sijaitseva Temppeliaukion kirkko (1960–69).
Kirjassa Temppeliaukio – kirkko Suursaaresta länteen (Maila Mehtälä, WSOY 2003) Timo Suomalainen kertoo, kuinka arkkitehtiveljekset ensimmäisen oman työn, puhdaslinjaisen Etelä-Saimaan ammattioppilaitoksen valmistuttua 1960 alkoivat kaivata töissään pääsyä ehdottomuudesta vapauteen, vaistonvaraisuuteen ja inhimilliseen moni-ilmeisyyteen. Rakennustaiteellisessa mielessä he pyrkivät nyt järkipohjaisesta suunnittelusta edelleenkään tinkimättä saattamaan kaikki, myös toiminnalliset ratkaisut alitajuntaa luotaamalla kohti toteutusta. He kunnioittivat rakennuspaikkaa antaen sen erityispiirteiden - usein luonnon - osallistua suunniteluun.
Vuonna 2000 Amerikan arkkitehtiliiton (AIA) kunniajäseneksi kutsutun Timo Suomalaisen varsinaiseksi ansioksi amerikkalaisen arkkitehdin Gerald Moorheadin kokoamassa materiaalissa katsotaan veljesten yhteinen ja Timo Suomalaisen myöhempi edelleen ilman trendejä ja visuaalista pakkopaitaa toteutettu arkkitehtuuri; sen laaja-alaisuus, esimerkillisyys ja runollisuus.
Toteutettuja töitä on yhteensä noin 140 (suunnitelmat yhteisiä Timo Suomalaisen kanssa):
Kappelit:
Vuoden 1967 jälkeen ei osallistumista yleisiin kilpailuihin.
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitos
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitos eli niin sanottu "köyhänmiehen releasetinlaite" on rautatieliikenteen turvalaite. Turvalaitos muodostuu rautatieliikennepaikkaa suojaavista valo-opastimista, paikallisesti käsin käännettävistä ja varmistusavaimella lukittavista vaihteista sekä vaihteiden asennon tarkastuslaitteista. Varsinaisesti turvalaitos ei kuitenkaan ole asetinlaite. Varmistuslukko- ja opastinturvalaitoksia rakennettiin pääosin 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Turvalaitokset olivat täydellisiä asetinlaitteita huomattavasti edullisempia, joten niitä voitiin asentaa useille vailla opastimia olleille liikennepaikoille. Varmistuslukko- ja opastinturvalaitokset suunniteltiin ja rakennettiin Suomessa Siemensin valmistamista komponenteista.
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitoksessa vaihteiden kääntäminen tapahtuu paikallisesti käsin, ja lukitus tapahtuu varmistuslukoilla. Liikennepaikan tulosuunnissa olevien valo-opastimien opasteet ovat riippuvaisia vaihteiden asennoista ja lukituksesta. Opastimien asettaminen tapahtuu joko asematoimistossa olevalta ohjaustaululta tai ratapihan molemmissa päissä vaihdekopeissa olevilta ohjaustauluilta käsin.
Varmistuslukko- ja opastinturvalaitokset ovat kadonneet rataverkolta kauko-ohjauksen laajennuttua. Alun perin köyhän miehen releasetinlaitteita asennettiin ensisijaisesti vaarallisina pidetyille liikennepaikoille, mutta myöhemmin niitä asennettiin useille liikennepaikoille. Kun ELSA-rataa suunniteltiin ensimmäisiä kertoja, radan liikennepaikat suunniteltiin varustettaviksi näillä turvalaitteilla.
Viimeiset liikennepaikkoja suojanneet varmistuslukko- ja opastinturvalaitokset olivat käytössä rataosalla Hyvinkää–Karjaa, mistä ne poistettiin käytöstä vuoden 2009 lopulla uuden kauko-ohjausjärjestelmän valmistuttua.
Oslon kuninkaallinen linna
Kuninkaallinen linna () on Norjan pääkaupungissa Oslossa sijaitseva hallitsevan monarkin virallinen residenssi ja valtiollinen edustustila. Linna rakennettiin vuosina 1825–1848 Ruotsin ja Norjan kuningasta, Kaarle XIV Juhanaa varten, joskaan hän ei koskaan ehtinyt nähdä linnaa valmiina. Rakennuksen valmistuttua sen otti käyttöönsä kuningas Oskar I.
Linnan suunnittelusta vastasi tanskalaissyntyinen arkkitehti Hans Ditlev Franciscus Linstow, ja se edustaa uusklassista tyylisuuntaa. Kerroksia rakennuksessa on kolme, siipiä kaksi ja huoneita 173, joista tunnetuimmat ovat edustustilaisuuksissa käytettävät suuri sali/tanssisalonki, lintuhuone/vastaanottosali ja suuri ruokasali valtiovierailuja varten. Linna on yksi Oslon suosituimmista nähtävyyksistä, ja se on auki turisteille kesäkuukausina.
Linnaa ympäröi Linnanpuisto (norj. "Slottsparken"). Linnan takana oleva Linnanpuisto on nimeltään Kuningattarenpuisto ("Dronningparken").
José Manuel Abascal
José Manuel Abascal (s. 17. maaliskuuta 1958) on espanjalainen entinen 1 500 metrin juoksija, joka voitti pronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa. Vuonna 1986 hän juoksi ennätysaikansa 3.31,13. Vuoden 1987 sisäratojen maailmanmestaruuskilpailussa hän saavutti hopeaa.
Abascal voitti Espanjan mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1978, 1981, 1982, 1984 ja 1985.
Friisia
Friisinmaa, myös Friisia tai Friislanti (, ) on historiallinen maakunta Luoteis-Saksassa ja Alankomaiden koillisosassa rannikkoalueella Pohjanmeren kaakkoisosassa. Friisinmaa on friisien perinteistä asuma-aluetta. Friisinmaa ulottuu nykyisen Hollannin luoteisosasta Tanskan rajalle saakka.
Friisinmaa jaetaan yleensä kolmeen alueeseen:
Friisinmaan edustalla sijaitsevat pitkänä saariketjuna Friiseinsaaret.
Friisit rupesivat asuttamaan Friisinmaata noin 200 eaa. 600–700-luvuilta on ensimmäiset maininnat Friisinmaan kuningaskunnasta. Friisinmaan keskus oli tuolloin Utrechtissä Hollannissa. Alueen länsiosat liitettiin Hollannin maakuntaan 1100-luvulla. Lukuisat tulvat loivat alueelle Zuiderzeen. 1400-luvulla Bremen, Hampuri ja Tanska valloittivat suurimman osan itsenäisestä Friisinmaasta. Pier Gerlofs Donian johtama itsenäisyystaistelu epäonnistui. Hollannin Friesland oli itsenäinen 1581–1795.
Ljubljanan yliopisto
Ljubljanan yliopisto (sloveeniksi "Univerza v Ljubljani") on yliopisto Ljubljanassa, Sloveniassa. Yliopisto on maansa vanhin ja suurin. Siellä opiskelee noin 56 000 henkilöä. Yliopistossa on 23 tiedekuntaa ja niiden lisäksi kolme taideakatemiaa.
Ljubljanan yliopisto perustettiin vuonna 1919, ja ensimmäisenä toimintavuotenaan yliopistossa oli 942 opiskelijaa.
Felipe VI
Felipe VI (koko nimeltään Felipe Juan Pablo Alfonso de Todos los Santos de Borbón y Grecia, s. 30. tammikuuta 1968 Madrid) on ollut Espanjan kuningas vuodesta 2014. Hän on aiemman kuninkaan Juan Carlos I:n ja kuningatar Sofían kolmas lapsi. Felipe on nimetty Espanjan ensimmäisen Bourbon-sukuisen kuninkaan Filip V:n mukaan. Hänellä on kaksi sisarta, Elena ja Cristina. Felipe VI edustaa Bourbon-sukua, joka puolestaan polveutuu ikivanhasta kapetingien hallitsijasuvusta.
Felipe kihlautui espanjalaisen uutistoimittaja Letizia Ortiz Rocasolanon kanssa 1. marraskuuta 2003 ja pari meni naimisiin 22. toukokuuta 2004. Heillä on kaksi lasta, Leonor (s. 31. lokakuuta 2005) ja Sofía (s. 29. huhtikuuta 2007).
Felipe kilpaili vuonna 1992 Barcelonan kesäolympialaisten purjehduskilpailujen Soling-luokassa ja sijoittui kuudenneksi.
Kesäkuussa 2014 Espanjan pääministeri Mariano Rajoy kertoi kuningas Juan Carlosin päätöksestä luopua kruunustaan Felipen hyväksi. Vallanvaihdon toteutuminen vaati kuitenkin lakimuutoksen, sillä Espanjan perustuslaki ei tuntenut kruunusta luopumista. Espanjan hallitus valmisteli lakimuutoksen pikavauhtia ja parlamentti hyväksyi lain 11. kesäkuuta.
Felipen valtaanastumisseremonia järjestettiin 19. kesäkuuta 2014. Kuninkaana hänestä tuli Felipe VI. Edellisistä samannimistä kuninkaista on suomen kielessä käytetty nimeä Filip, mutta nykykäytännön mukaan uusien hallitsijoiden nimiä ei suomalaisteta.
Pitämässään puheessaan Katalonian itsenäisyysäänestyksen jälkeen lokakuussa 2017 Felipe tuomitsi voimakkaasti Katalonian aluehallinnon ajaman äänestyksen, jota hän kuvaili laittomaksi ja epädemokraattiseksi. Felipe sanoi olevansa sitoutunut Espanjan yhtenäisyyteen ja perustuslakiin. Valtion tuli hänen mukaansa varmistaa Kataloniassa perustuslain mukainen järjestys. Felipen katsottiin puheessaan puolustavan Mariano Rajoyn hallituksen toimia. Myöhemmin jouluaattona pitämässään joulupuheessa kuninkaan sävy oli sovittelevampi Felipen kehottaessa katalonialaisia poliitikkoja välttämään vastakkainasettelua ja vasta valitun alueparlamentin ottamaan huomioon kaikki Katalonian asukkaat.
Varjohallitus
Varjohallitus () on enemmistöparlamentarismiin kuuluva opposition muodostama ryhmä kansanedustajia, jotka jakavat keskenään hallituksen valvontaan liittyviä tehtäviä hallituksen ministereitä vastaavin tehtäväjaoin. Näin oppositiopolitiikka kattaa mahdollisimman hyvin hallituspolitiikan, ja opposition voitettua vaalit varjohallituksen ministeristä voi tulla valvomansa ministerin seuraaja.
Järjestelmä sopii hyvin kaksipuoluejärjestelmään, jossa seuraavan hallituksen kokoonpano on paljolti pääoppositiopuolueen määriteltävissä ja näin ollen hallituksenvaihdoksen jälkeinen ministeri on tiedossa. Britanniassa varjohallitus on vakiintunutta poliittista käytäntöä.
Arte povera
Arte povera, (italiaa = "köyhistynyt" tai "köyhä taide") on italialaisen taidekriitikon Germano Celantin vuonna 1967 lanseeraama nimitys tuon ajan italialaisen nuoren taiteen uudelle taiteilijaryhmälle.
Arte poveran voimakkain esiintymisaika oli 1960- ja 1970-luvuilla. Ryhmälle oli tyypillistä ei-traditionaalinen ja poliittisesti latautunut taide. Arte poveran taiteilijat tekivät usein lyhytaikaista taidetta, performansseja, installaatioita ja assemblaaseja, josta tuli myöhemmin taiteen yleisiä ilmaisuvälineitä.
Muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa samanhenkisistä teoksista puhutaan usein minimalismina. Siihen verrattuna Arte poveran teokset ovat useammin installaatioita ja lähenevät joskus käsitetaidetta. Tyypillisiä arte poveran käyttämiä materiaaleja ovat lasi, valo, hiekka, puu ja heinä. Arte povera on usein suurikokoista. Mario Merz igluineen on 1960-luvulta alkaen ollut arte poveran tunnetuin tekijä. Ryhmän taiteilijat asuivat Torinossa, Milanossa, Genovassa ja Roomassa.
Calatravan ritarikunta
Calatravan ritarikunta oli ensimmäinen Espanjaan perustetuista hengellisistä ritarikunnista. Se perustettiin vuonna 1158.
Ritarikunta taisteli reconquistan aikana islamilaisia maureja vastaan ja lähetti 1200-luvulla joukkojaan Puolan Preussiin asti auttamaan herttua Konrad Masovialaista pakanallisten preussilaisten kukistamisessa, vaikka ei saanut paljoa aikaan. Calatravan ritarikunta osallistui muiden espanjalaisten ritarikuntien tavoin 12. heinäkuuta 1212 Las Navas de Tolosan taisteluun, jossa kristityt espanjalaiset kuningaskunnat yhdessä löivät islamilaisen almohadien armeijan.
Timo ja Tuomo Suomalainen
Arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalainen oli veljesten Timo ja Tuomo Suomalainen omistama arkkitehtitoimisto, joka toimi Tuomo Suomalaisen kuolemaan, 1988, saakka. Toimiston nimissä he suunnittelivat Helsingin Temppeliaukion kirkon lisäksi muun muassa Keuruun varuskunnan, Haagan ammattikoulun, Espoon kaupunginkirjaston, Espoonlahden kirkon, Haminan poliisi- ja oikeustalon, Hotelli Mesikämmenen Ähtärissä sekä Espoon kauppakoulun laajennuksen.
Suomalaiset suunnittelivat yhdessä 150 kohdetta, joista maineikkain on Temppeliaukion kirkko. Sen suunnittelutyön he saivat voitettuaan suunnittelukilpailun 1960. Alkuinnostuksen jälkeen kollegat vastustivat suunnitelmaa. Se edusti uutta vapaamuotoisempaa arkkitehtuuria, joka poikkesi silloin vallalla olleesta rationaalisesta arkkitehtuurista. Erityisesti Rakennustaiteen museo ja sen johtaja Aarno Ruusuvuori olivat sitä vastaan. Myös yleinen mielipide kääntyi kirkkoa vastaan osin sen kalleuden vuoksi. Niihin aikoihin suunnitelmaa vastustavat kristilliset opiskelijat maalasivat perustuksiin useaan paikkaan sanan Biafra!, joista yksi on edelleen huoltokäytävässä. Ongelmana olivat myös plagiointisyytteet, joissa viitattiin Pauli Blomstedtin 1930-luvulla tekemään suunnitelmaan. Timo Suomalainen kuitenkin sanoo, ettei Blomstedtin suunnitelma ollut heille tuttu.
Samoihin aikoihin Temppeliaukion kirkon kanssa Suomalaiset saivat kilpailuvoiton perusteella toimeksiannoksi Jyväskylän hallinto- ja kulttuurikeskuksen suunnittelun. Työn sai kuitenkin Alvar Aalto, sillä Jyväskylän kaupunki halusi kaupungista Aalto-kaupungin. Tieto tuli Suomalaisille lehdistön välityksellä, ja he järkyttyivät siitä, että Aalto oli ottanut suunnitelman tehtäväkseen.
Mark Wahlberg
Mark Robert Michael Wahlberg (s. 5. kesäkuuta 1971 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tuottaja.
Wahlberg syntyi yhdeksänlapsiseen perheeseen. Hänen syntyperänsä on enimmäkseen irlantilaista, mutta hänellä on myös sekä kanadanranskalaisia, englantilaisia että ruotsalaisia sukujuuria. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan 11-vuotias.
Wahlberg varttui Dorchesterin kaupunginosassa Bostonissa. Teini-ikäisenä hän sekaantui rikoksiin ja huumeiden käyttöön, ja hänen opintonsa high schoolissa keskeytyivät. 16-vuotiaana hän joutui yli kuukaudeksi vankilaan pahoinpitelystä.
Wahlberg nousi kuuluisuuteen New Kids on the Block -poikabändissä vaikuttaneen isoveljensä, Donnie Wahlbergin siivellä. Hän ryhtyi kuitenkin pian luomaan myös omaa musiikkiuraansa taiteilijanimellä Marky Mark ja nautti kohtalaista menestystä.
Musiikkiuransa jälkeen Wahlberg keskittyi näyttelemiseen. Sen ohella hän toimi mallina, poseeraten muun muassa Calvin Kleinille, pääasiassa alusvaatemainoksissa. Wahlbergin debyyttielokuva oli "Päätään pidempi" (1994), jonka pääosaa näytteli Danny DeVito. Wahlbergin varsinainen läpimurtoelokuva oli Paul Thomas Andersonin ohjaama "Boogie Nights" (1997), jossa Walberg esittää pääosassa 1970-luvun amerikkalaista pornotähteä. Sen jälkeen hän esitti pääosaa monissa elokuvissa, joista menestyneimpiä oli "Apinoiden planeetan" uudelleenfilmatisointi vuodelta 2001.
Martin Scorsesen elokuvasta "The Departed" (2006) Wahlberg nimettiin ensimmäistä kertaa ehdokkaaksi merkittäviin elokuva-alan palkintoihin. Hän oli ehdolla roolistaan etsivä Dignamina sekä Oscarin että Golden Globen saajaksi.
2000-luvulla Wahlberg on esiintynyt useissa toimintaelokuvissa, kuten "Shooter" (2007) ja "Max Payne" (2008). 2010-luvulla Wahlbergilla on ollut rooleja myös hyvin menestyneissä komediaelokuvissa, kuten elokuvissa "Katastrofikytät" (2010) ja "Ted" (2012).
Näyttelijän työn ohella Wahlberg on toiminut myös tuottajana. Hän on ollut tuottamassa muun muassa "Entourage"-ohjelmaa, joka perustuu löyhästi Wahlbergin uran alkuajoille.
Wahlberg on naimisissa malli Rhea Durhamin kanssa. Heillä on neljä yhteistä lasta: vuosina 2003 ja 2010 syntyneet tyttäret sekä 2006 ja 2008 syntyneet pojat. Esikoistyttären syntymää varjosti Wahlbergin sisaren Debbien kuolema samana päivänä.
Wahlberg on katolilainen ja kertonut käyvänsä päivittäin kirkossa.
Italian liira
Italian liira oli Italian kansallinen rahayksikkö vuosina 1861–2002. Se oli käytössä myös Italian sisällä olevissa valtioissa San Marinossa ja Vatikaanissa. Rahan tunnuksena oli ₤, £ tai L, valuuttatunnuksena ITL. Vuoden 2002 alusta se korvattiin eurolla. Liiran arvo oli 1 € = 1 936,27 liiraa.
Marcus Schenkenberg
Marcus Lodewijk Schenkenberg van Mierop ("Marcus Schenkenberg"; s. 4. elokuuta 1968 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä, televisioesiintyjä ja malli.
Schenkenbergin mallinura alkoi vuonna 1987. Hänet muistetaan parhaiten Calvin Kleinin mallina, vaikka hän on poseerannut myös useiden muiden muotitalojen kasvona. Schenkenberg on seurustellut muun muassa Pamela Andersonin kanssa. Nykyisin hän asuu New Yorkissa, Yhdysvalloissa.
Fokker F.VIII
Fokker F.VIII oli yksimoottorisen Fokker F.VII-version pohjalta kehitetty suurempikokoinen ja kaksimoottorinen, tehokkaammilla moottoreilla varustettu matkustajalentokone. Kone oli Anthony Fokkerin suunnittelema ja Fokker-lentokoneyhtiön rakentama. Se lensi ensilentonsa 12. maaliskuuta 1927. Kone oli sekarakenteinen, runko ja peräsimet olivat hitsattua teräsputkea kangas-, vaneri- ja duraaliverhouksin. Siipi oli vaneriverhottua puurakennetta.
F.VIII-mallia rakennettiin ainoastaan kymmenen kappaletta, joista kuusi tai seitsemän meni KLM:lle alkaen 24. kesäkuuta 1927, unkarilainen Malert osti ilmeisesti yhden koneen, ja kaksi tai kolme valmisti lisenssillä Unkarissa WM-tehdas. Unkarilaisten koneiden moottorina oli Gnome-Rhône Jupiter. Vuonna 1936 kaksi KLM:n konetta myytiin British Airwaysille, 1937 KLM:n PH-AED myytiin Venezuelaan, 1939 yksi KLM:n Fokker F.VIII (PH-AEG) kulkeutui ABA-lentoyhtiön kautta Ruotsin ilmavoimille, ollen aluksi siviilitunnuksella SE-AEB ja sitten Ruotsin ilmavoimien tunnuksella 916. Tätä konetta kutsuttiin Ruotsissa nimellä Typ 10 ja se oli varustettu Pratt & Whitney Wasp D1 T1-moottoreilla. Toinen KLM:n myymä kone oli SE-AHA.
Heinäkuussa 1927 Fokker muunsi yhden koneen pommituskäyttöön, joka oli kellukekone varustettuna eturungossa olevilla konekivääreillä. Tämän koneen tyyppimerkinnäksi tuli F.VIIIw, mutta se jäi ainoaksi yksilöksi myyntiponnistelujen epäonnistuttua.
Suomen ilmavoimien ainoa Fokker F.VIII rakennettiin N.V. Nederlandsche Vliegtuigenfabriken tehtailla Amsterdamissa vuonna 1928 rekisteritunnukselle H-NAEL. Koneen valmistusnumero oli 5076. Lentoyhtiö KLM käytti sitä reittiliikenteessä tunnuksella PH-AEI ja 1937 se myytiin British Airwaysille rekisteritunnuksella G-AEPU lentämään reittilentoja kanaalin yli. Ruotsalainen G.A. Flygrender osti koneen 1939, siirtolennon tapahtuessa 7. huhtikuuta 1939 reitillä Amsterdam-Kööpenhamina-Torslanda. Ruotsissa koneella lennettiin pääasiassa Göteborgin ympäristössä.
Talvisodan aikana järjesti Ruotsissa Nationella Samlingen -yhdistys kansalaiskeräyksen, jonka tuotolla ostettiin Suomelle G. A. Flygrederiltä 73 500 kruunulla edellä mainittu Fokker F.VIII -kone. Kone oli tunnukseltaan SE-AHA, ja se oli muista poiketen varustettu Pratt & Whitney Wasp -moottoreilla. Kone lennettiin Suomeen 11. marraskuuta 1940 siirtolentotunnuksella OH-FOA. Kone sai tunnuksen FE-1 ja muun muassa huonokuntoisten siipien takia suoritetun peruskorjauksen jälkeen kone luovutettiin 4. elokuuta 1941 Lentolaivue 46:lle, jolla se suoritti huoltolentoja Lunkulan saaresta olevalta lentokentältä Karjalan armeijalle ja toi paluukyytinä haavoittuneita. Koneyksilöllä ehdittiin tehdä vain kymmenen lentoa, 45 h 15 min, ennen kuin se tuhoutui 27. syyskuuta 1941 polttoaineputkistoon päässeen ilman takia lennolla Latvan kentälle. Henkilövahingoilta vältyttiin, vaikka koneessa oli ainakin yksi pahasti haavoittunut ja pakkolasku tehtiin umpimetsään.
Adenan kulttuuri
Adenan kulttuuri oli itäisessä Yhdysvalloissa 1000–100 eaa. vallinnut muinainen intiaanikulttuuri, jonka ihmiset rakensivat suuria maakumpuja hautakummuiksi. Kumpujen lisäksi Adenan kulttuurin intiaanit tekivät ylhäältä katsoen neliön, ympyrän, viiskulmion ja joskus myön mäenhajojen reunojen muotoisia maavalleja.
Näihin aikoihin itäisessä Pohjois-Amerikassa vallitsi itäisen metsämaan perinteen alkuvaihe. Silloin osa vuodesta asuttiin suurissa kylissä, ja joinakin vuodenaikoina tehtiin ravinnonkeruuleirejä lähialueille.
Adenan kulttuurin alkuperä on tuntematon. Siihen liittyi maanviljelyä, saviastioita ja laajaa kauppaa. 
Saviastiat eivät oleet taitavasti tehtyjä. Adenan ajan piippuja on löydetty. 
Kuparia saatiin Suurten järvien läheltä ja kotiloita Meksikonlahdelta. Adenan kulttuurin taantuminen liittyy Hopewellin kulttuurin nousuun. Hautaesineistä kertoo, että yhteiskunnassa oli varallisuus- ja asemaeroja. Luultavasti mahtisivut hallitsivat Adenan asutuskeskuksia.
Adenan kulttuuri vaikutti Ohiojoen laaksossa. Kulttuurin kumpuihin kuuluvat muun muassa Länsi-Virginian Moundsvillessä oleva noin 20 metriä korkea ja 50 metrin läpimittainen Grave Creek Mound ja South Charlestonin Criel Mound.
Adenan löytöpaikoja on ainakin 2000 Ohiossa ja tähän rajoittuvissa osissa Länsi-Virginiaa, Panssylvaniaa, Kantuckya ja Indianaa.
Joitain pieniä Addenna ajan kumpuja on rakennettu maavallien ympärömikis, ja lienevät tehty ykksittäishaudoiksi.
Monia Andenan kumpuja näyttää käytetyn hautoina pitkän ajan kuluessa. Ensimmäiset kuvakummut lienevät Adenan ajalta.
. Käärmeen muotoinen Serpent Mound lienee tehty noin 300 eaa.
Adenan kulttuuri syntyi Ohiojoen laaskossa noin 1100-700 eaa. Pohjana oli ehkä aiempi arkaainen viljely,
Glacial kame ja punaokrakompleksi.
Hietalahti (Vaasa)
Hietalahti () on kaupunginosa Vaasassa, vanhan ydinkeskustan etelä- ja kaakkoislaidalla noin kilometrin etäisyydellä Vaasan ydinkeskustasta. Ensimmäinen talo Hietalahteen on rakennettu 1920-luvulla. Hietalahti on Vaasan arvostetuimpia asuinalueita kauniiden rakennustensa ja rauhallisen ilmapiirinsä vuoksi.
Vaasan hallinnon tilastoalueista Hietalahti kuuluu Keskustan suuralueeseen.
Monet Vaasan urheilukeskuksista ovat keskittyneet Hietalahteen, esimerkiksi jäähalli, jalkapallostadion, uimahalli, pesäpallostadion, monitoimiviheriö, kiekkogolf-puisto Rytilaakso (jossa aikaisemmin n. 1970 saakka sijaitsi siirtolapuutarha), yleisurheilustadion Kaarlenkenttä sekä salibandy- tennis- ja squash-harrastajien suosima Tennis-Center. Kaupunginosassa sijaitsee myös Vaasan ravirata, jonka pääkatsomon kolmas kerros tuhoutui tulipalossa 7. toukokuuta 2006.
Federalismi
Federalismi on poliittisessa merkityksessään valtiojärjestelmä, jolle ominaista on valtion eri alueiden laaja itsemääräämisoikeus. Federalistinen valtio on joko liittovaltio tai valtioliitto.
Federalistisia valtioita ovat muiden muassa Saksa, Sveitsi, Venäjä ja Yhdysvallat. Yhdysvaltain syntyvaiheissa federalismilla tarkoitettiin siirtokuntien lujaa yhteen liittämistä. Federalismia pidetään myös keinona valtioiden muodostamien yhtymien muodostamiseen. Muun muassa Euroopan yhdentymisen tiimoilta on esitetty federalistisia ajatuksia.
Liittovaltio voi muodostua kahdella tavalla:
Federalismin tueksi on esitetty muun muassa seuraavia perusteluja:
Proof
Proof, oikealta nimeltään DeShaun Dupree Holton, (2. lokakuuta 1973 – 11. huhtikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän oli mukana perustamassa D12 -rap-yhtyettä.
Proof haavoittui vakavasti, kun häntä kohden ammuttiin detroitilaisessa CCC Club yökerhossa huhtikuussa 2006. Klubin ovivahti Mario Etheridge ampui Proofia kerran päähän sekä kahdesti rintakehään. 
Proof kuoli matkalla sairaalaan.
"Et voi tietää mistä aloittaa, kun menetät jonkun, joka on ollut niin iso osa elämääsi niin kauan. Proof ja minä olimme veljekset.
Hän työnsi minut tulemaan siksi, mikä nyt olen. Ilman Proofin opastusta ja rohkaisua olisi Marshall Mathers, mutta luultavasti ei Eminemiä eikä ikinä todellakaan Slim Shadyä. Yksikään päivä ei mene ohi ilman hänen henkeään ja vaikutustaan ympärillämme.
Häntä tullaan kaipaamaan ystävänä, isänä ja sekä sydämenä että lähettiläänä Detroitin hip-hopille".
Juuri nyt, moni ihminen on keskittynyt tapaan, jolla hän kuoli. Minä haluan muistaa hänet sellaisena, millaisena hän eli.
Proof oli hauska, hän oli fiksu, hän oli viehättävä. Hän inspiroi kaikkia ympärillään. Häntä ei ikinä, milloinkaan pystytä paikkaamaan.
Hän oli, ja aina tulee olemaan, paras ystäväni." - Eminem
Eminem otti myöhemmin tatuoinnin vasempaan käsivarteensa Proofin muistoksi.
Egilsstaðir
Egilsstaðir on kaupunki Fljótsdalshéraðin kunnassa Islannin itäosassa Lagarfljótjoen varrella. Vuonna 2004 kaupungissa oli 2 100 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1947 palvelujen keskukseksi maatalousvaltaiselle alueelle. Kaupungin nimi tulee "Egilsstaðirin" tilasta, jonka paikalle se pystytettiin. Nykypäivään tultaessa Egilsstaðirista on kasvanut Itä-Islannin suurin kaupunki ja liikenteen sekä hallinnon keskus. Kaupungissa on korkeakoulu, lentokenttä ja sairaala.
Sheriff
Sheriff, venäjäksi Šerif (Шериф) on Transnistriassa toimiva yritys, joka omistaa huoltamo- ja supermarketketjut, televisiokanavan, rakennusyhtiön, Mercedes-Benz -myymälän, alkoholitehtaan, elintarviketehtaita, mainostoimiston, kasinon, jalkapalloseura FC Sheriff Tiraspolin ja joukkueen jalkapallostadionin sekä viiden tähden hotellin.
Šerifin uskotaan saavan etuoikeuksia kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian hallinnolta, ja BBC:n tietojen mukaan yhtiötä johtaa presidentti Igor Smirnovin poika Vladimir Smirnov. Sekä isä että poika ovat kuitenkin kieltäneet väitteen. Moldovalainen Jurnal de Chişinău on esittänyt väitteitä, että yritystä käytettäisiin salakuljetuksella ansaitun rahan pesuun, mutta väitteet on tyrmätty moldovalaisena propagandana.
Irtaimistovarasto
Irtaimistovarasto on useimmiten kerrostalossa oleva lukollinen, usein lämmitetty varastotila, joka on tarkoitettu asukkaiden irtaimiston säilytykseen. Usein irtaimistovarastona toimii rakennuksen väestönsuoja. Irtaimistovarasto voi olla sijoitettuna myös erikseen, esimerkiksi kunkin asunnon sisäänkäynnin lähelle.
Irtaimistovarastossa on jokaista talon asuntoa kohden oma pieni lukittavissa oleva varastokomero, tyypillisesti 1–5 neliömetriä. Kukin asukas voi varastoida komerossaan henkilökohtaisia tavaroitaan. Varaston käyttöoikeus sisältyy yleensä asunnon vastikkeeseen tai vuokraan.
PFBC-voimalaitos
PFBC-voimalaitos on voimalaitos, jossa paineistetetussa leijukerroskattilassa poltetaan kiinteää polttoainetta. Savukaasut johdetaan sitten puhdistuksen kautta kaasuturbiiniin ja edelleen kombikattilaan, jossa niiden lämmöllä höyrystetään vettä höyryturbiiniprosessiin. Näin saadaan kiinteällä polttoaineella liki maakaasukäyttöisen kombivoimalaitoksen sähköntuotantohyötysuhde.
Tämä voimalatyyppi sopii erityisen hyvin sellaiselle kivihiilelle, jossa tuhkapitoisuus on suuri tai laatu on vaihtelevaa. Voimalatyyppiä kehitettiin kovasti 1990-luvulla.
Kirjainyhdistelmä PFBC tulee englannin sanoista pressurized fluidized bed combustion boiler eli paineistettu leijukerroskattila.
Jukka Mäkelä (sosiologi)
Jukka Heikki Antero Mäkelä (s. 1953) on tilastotieteen lehtori, sosiologi ja Lapin yliopiston vararehtori. Mäkelä on kehittänyt erityisesti tutkimusmenetelmien opetusta ja toiminut menetelmätieteiden laitoksen johtajana. Hän on väitellyt yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Lapin yliopistossa 1996. Mäkelä on toiminut tilasto- ja yhteiskuntatieteen opetustehtävissä Oulun yliopistossa vuodesta 1976 ja Lapin yliopistossa vuodesta 1984. Tilastotieteen lehtoriksi Lapin yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekuntaan hänet nimitettiin 1995. Mäkelä on sosiologian, erityisesti kvantitatiivisen metodologian dosentti Jyväskylän yliopistossa. Lapin yliopiston vararehtorina hän on toiminut vuodesta 2001 lähtien.
Virka-aateli
Virka-aateliksi kutsuttiin monarkioissa niitä valtion ylimpiä virkamiehiä, jotka oli aateloitu henkilökohtaisesti. Käytännössä virka-aatelin asema soivat siten titulatuuran eli arvonimiluettelon ja verovapauden, mutteivät yleensä periytyvää arvoa. Normaali aateli oli vanhaa sotilaallisesti ansioitunutta aatelia.
Isossa-Britanniassa eräiden korkeiden virastojen päälliköiden virka-asemaan liittyy automaattisesti ritarin arvo, mikä merkitsee henkilökohtaista virka-aatelisarvoa.
Ylipormestari
Ylipormestari on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi. Se kuuluu arvonimien 2. ryhmään ja siitä on maksettava veroa joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1934. Vuosien 1918–2013 aikana ylipormestarin arvonimi on myönnetty kahdeksalle henkilölle.
Kaikille Helsingin kaupunginjohtajille Antti Tulenheimosta alkaen on jossakin uran vaiheessa myönnetty tämä arvonimi.
Helsingin kaupunginjohtaja ei kuitenkaan ole ollut varsinainen pormestari vaan oikeudelliselta asemaltaan kaupunginjohtaja. Helsinki siirtyi pormestarimalliin vuoden 2017 kuntavaalien myötä ja tuolloin valittu uusi valtuusto valitsi Helsingille pormestarin.
Suomessa Helsinkiä ennen vain Tampereella (vuodesta 2006) ja Pirkkalassa (vuodesta 2008) on ollut käytössä pormestarimalli.
Vesiturbiini
Vesiturbiini on laite, jolla virtaavan veden liike-energiaa muunnetaan akselin ja sitä myöten sähkövirtaa synnyttävän generaattorin pyörimisenenergiaksi. Turbiini on siis tavallaan pumpun vastakohta. Vesiturbiini yhdessä generaattorin kanssa on vesivoimalaitoksen pääkomponentti.
Turbiini on energianmuunnin. Se muuttaa veden painetta (potentiaalienergiaa) akselinsa pyörimisenergiaksi ja edelleen generaattorin pyörimisenergiaksi. Virtaava vesi ohjataan turbiinin juoksupyörän lapoihin, joihin se aiheuttaa voiman. Tämä voima vaikuttaa lapaan tietyn matkan ja tekee siten työn ja luovuttaa energiaansa turbiinille.
Newtonin kolmas laki kuvaa reaktioturbiinin energiansiirtoa. Vesivirran paine laskee sen vaikuttaessa turbiinin lapoihin ja siten luovuttaa energiaa turbiinille.
Newtonin toinen laki kuvaa impulssiturbiinin energiansiirtoa. Vesivirran paine (potentiaalienergia) muutetaan suuttimella liike-energiaksi. Suurinopeuksinen vesisuihku osuu turbiinin lapoihin ja suihkun suunta muuttuu. Suihku aiheuttaa lapaan impulssivoiman, joka vaikuttaa tietyn matkan tehden työtä turbiiniin ja siten antaen sille energiaansa.
Vesivirrasta saatavissa oleva teho.
formula_1
missä:Kaplan-turbiini soveltuu suurille virtaamille ja pienille pudotuskorkeuksille. Turbiinin juoksupyörä on potkurin tai aksiaalipumpun juoksupyörän muotoinen. Perinteiset Kaplan-turbiinit ovat olleet rakenteeltaan sellaiset, että generaattori on vesikanavan yllä ja itse turbiinin lavat roikkuvat alhaalla akselin varassa. Uudemmassa konstruktiossa nk. putkiturbiinissa turbiini ja generaattori sijaitsevat vesiputkessa olevassa tilassa.Francis-turbiinit soveltuvat keskisuurille putouskorkeuksille, 20m...500m. Niiden juoksupyörä muistuttaa keskipakopumpun vastaavaa.
Pelton-turbiinit soveltuvat pienille virtaamille ja suurille putouskorkeuksille. Turbiinin kehällä on lusikan muotoisia kuppeja, joihin vesivirta tulee tangentin suuntaisesti suurella nopeudella.Tunnetaan myös ylivirtaus- ja Ossbergerturbiinina.
Kanotix
Kanotix on Knoppixin pohjalta edelleen kehitetty GNU/Linux -käyttöjärjestelmän jakelupaketti. Kanotixin voi käynnistää suoraan CD-levyltä tai sen voi asentaa kiintolevylle. Asennus on pyritty tekemään helpoksi ja paketin mukana seuraakin tarkoitusta varten skripti, jolla saa muun muassa luotua Kanotixin vaatimat osiot kiintolevylle. Kanotixia voi käyttää esimerkiksi toisen käyttöjärjestelmän pelastamiseen koneissa, jotka osaavat käynnistyä CD-asemalta mutta sitä voi käyttää myös sellaisenaan suoraan kiintolevyltä. Kanotix on lähempänä Debiania kuin esikuvansa Knoppix. Koska Kanotix on Knoppixin pohjalta edelleenkehitetty, niin kuten Knoppixissakin, Kanotixissa on yksi parhaista laitteistotunnistuksista kaikista Linuxeista. Kanotixissa on KDE-työpöytäohjelmisto.
Uusien ohjelmien asentaminen on helppoa Kanotixin Klik-tuen ansiosta
Opel Senator
Opel Senator on Opelin valmistama iso sedan-tyylinen auto, jonka ensimmäinen versio tuli markkinoille vuonna 1978 Opel Diplomatin seuraajana. Se oli Opelin henkilöautomalliston lippulaiva vuoteen 1994 asti.
A-mallin Senator oli pidennetty, ylellisempi versio Opel Rekordista. Senatorin coupé-versiota myytiin nimellä Opel Monza. Britanniassa sekä Senatoria että Monzaa myytiin nimellä Vauxhall Royale, ja Etelä-Afrikassa nimellä Chevrolet Senator vuoteen 1982 asti, jonka jälkeen merkki vaihdettiin Opeliksi.
Brittiläinen Ferguson valmisti nelivetoista versiota Senatorista/Royalesta.
Senator A:n pohjalta tehtiin myös australialaiset Holden Commodore-mallit VK ja VL vuosina 1984 - 1988, sekä Daewoo Imperial Etelä-Koreassa. Myös harvinaisempi Bitter SC -coupé perustuu A-mallin Senatoriin.
B-mallin Senator perustui Opel Omega A:han. B-mallista ei tullut coupé-versiota A-mallin tavoin, vaan ainoa korimalli oli sedan.
Senator B:n pohjalta tehtiin Holden Commodore VN Australiassa. Britanniassa Senator tunnetaan nimellä Vauxhall Senator.
Opel Omega B:n tullessa myyntiin vuonna 1994 Senator-mallinimi poistettiin käytöstä ja autot liitettiin Omega-mallistoon jonka MV6-versiosta tuli Senatorin seuraaja.
Moottorivaihtoehdot:
Eerik II Maununpoika
Eerik II Maununpoika eli Eerik Pappisvihaaja (Eirik II Magnusson, 1268 – 15. heinäkuuta 1299) oli Norjan kuningas 1280–1299. Eerik oli Maunu Lainparantajan vanhin poika.
Eerikin ensimmäinen puoliso Margaret Skotlantilainen kuoli synnytyksessä. Heidän tyttärestään Margaretista tuli Skotlannin kuningatar, mutta hän kuoli jo 1290.
Koska Eerikillä ei kuollessaan ollut poikaa, hänen seuraajakseen tuli hänen veljensä Haakon V Maununpoika.
Craig Bellamy
Craig Bellamy (s. 13. heinäkuuta 1979 Cardiff, Wales) on walesilainen entinen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa Cardiffia. Kesällä 2014 Bellamy ilmoitti lopettavansa pelaajauransa ja suuntaavansa jatkossa valmennustehtäviin.
Hyökkääjänä pelaava Bellamy aloitti ammattilaisuransa kaudella 1996–1997 Norwich Cityssä. Bellamy pelasi yhteensä neljä kautta Norwich Cityssä, maaliennätyksenään 17 maalia kaudelta 1998–1999. Kauden 2000–2001 Bellamy pelasi Coventry Cityssä, mutta siirtyi jo seuraavalla kaudella Newcastle Unitedin riveihin. Kolmen ja puolen kauden aikana Newcastle Unitedissa Bellamy pääsi pelaamaan muun muassa Mestarien liigassa. Jalkapalloilijan taitojensa lisäksi Bellamy on kerännyt huomiota myös vaikeilla luonteenpiirteillään. Kesken kauden, tammikuussa 2004–2005, Bellamy joutui vaihtamaan seuraa riitaannuttuaan silloisen valmentajansa Graeme Sounessin ja joidenkin joukkuekavereidensa kanssa. Uudeksi seuraksi Bellamylle tuli Blackburn Rovers.
Kaudella 2005–2006 Bellamy teki Valioliigassa 13 maalia ollen Roversin paras maalintekijä ja suuri osa joukkuetta ja sen hyvää menestystä (6.). Tämä oikeutti Bellamyn pelaamaan UEFA-cupissa kaudella 2006–2007. Kesäkuussa 2006 Bellamy solmi nelivuotisen sopimuksen Liverpoolin kanssa. Sopimuksen on arvioitu olleen 6 miljoonan punnan arvoinen. Heinäkuussa 2007 Bellamy siirtyi 7,5 miljoonan punnan sopimuksella West Ham Unitediin. Sopimuksen pituus oli viisi vuotta. Tammikuussa 2009 Manchester City osti Bellamyn arviolta 14 miljoonalla punnalla West Hamista. Bellamy solmi Cityn kanssa neljän ja puolen vuoden mittaisen sopimuksen. Bellamystä tuli Cityn toinen hankinta tammikuulle 2009. Aikaisemmin City hankki Wayne Bridgen Chelseasta. Myös Tottenham Hotspur tavoitteli aikaisemmin tammikuussa Bellamya. Elokuussa 2010 Bellamy siirtyi lainasopimuksella Cardiffiin. Elokuussa 2011 Bellamy siirtyi ilmaisella siirrolla Liverpooliin. Elokuussa 2012 Bellamy palasi takaisin kotikaupunkiinsa ja Cardiffin joukkueeseen.
Walesin maajoukkueessa Bellamy pelasi 78 ottelua ja teki niissä 19 maalia.
Shelley Duvall
Shelley Alexis Duvall (s. 7. heinäkuuta 1949 Houston, Texas) on amerikkalainen näyttelijä ja tuottaja. Hänet muistetaan ehkä parhaiten Wendy Torrancen roolista Stanley Kubrickin kauhuelokuvassa Hohto "(The Shining)".
Duvall teki debyyttinsä vuonna 1970 Robert Altmanin ohjaamassa satiirissa Poika, joka halusi siivet "(Brewster McCloud)". Sen jälkeen hän on näytellyt kuudessa Altmanin ohjauksessa ja lukuisissa muissa elokuvissa ja tv-tuotannoissa. Lisäksi hän on tuottanut Yhdysvalloissa suosittua "Faerie Tale Theatre" -ohjelmaa.
Vuonna 2016 selvisi, että hän kärsii pahoista mielenterveysongelmista. Ongelmien alkusyyksi arvellaan "Hohdon" kuvauksia ja ohjaaja Stanley Kubrickin käytöstä häntä kohtaan.
Kairon metro
Kairon metro on Kairossa, Egyptissä toimiva metrojärjestelmä. Sen ensimmäinen linja avattiin vuonna 1987 ja se oli koko Afrikan mantereen ensimmäinen metrolinja. Kairon metrossa on kolme linjaa mutta neljännen suunnittelu on edistyneessä vaiheessa.
Reijo Hammar
Reijo Juhani Hammar (nykyisin Andreas Hammar) (s. 1953) on yksi Suomen tunnetuimmista rikollisista. Häntä kutsuttiin aikanaan Suomen vaarallisimmaksi vangiksi.
Hammar murhasi heinäkuussa 1986 Turusta Tukholmaan matkalla olleella Viking Sallylla tamperelaisen 44-vuotiaan liikemiehen, "Antti Johannes Eljaalan". Hammar oli iskenyt Eljaalaa veitsellä kaulaan sekä kuristanut tätä lakanalla. Hammar tuomittiin murhasta elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Vuoden 1988 heinäkuussa Hammar karkasi kahden vankitoverinsa, Aaro Petteri Tenhusen ja Martti Orajärven kanssa Kakolasta eli Turun keskusvankilasta. Paon yhteydessä Hammar ampui vartijaa katkaistulla haulikolla käteen. Lapissa karkureille tuli riita, jonka päätteeksi Hammar surmasi Tenhusen lyömällä tätä kirveellä päähän. Karkumatka päättyi elokuussa 1988, jolloin Hammar ja Orajärvi jäivät kiinni Tukholmassa ja heidät palautettiin Suomeen. Kaksikko ehti tehdä pakonsa aikana useita pankkiryöstöjä. Lehdistö nimesi Hammarin vankilapaon seurauksena "Kakolan karkuriksi".
Presidentti Tarja Halonen armahti Hammarin 30. joulukuuta 2004.
Hammar sai seuraavan kerran huomiota tiedotusvälineissä, kun hän 24. helmikuuta 2007 meni pistoolilla varustautuneena helsinkiläiseen Vuosaaren Oluthuoneeseen ja vapautti pubissa häiriköineen vaimonsa ovimiesten otteesta. Hammar ja vaimo poistuivat baarista ennen poliisin tuloa. Hammar saatiin kiinni myöhemmin samana iltana autosta vuosaarelaiselta pysäköintialueelta. Poliisi piti Hammarin ja hänen vaimonsa pidätettyinä seuraavaan päivään saakka, jolloin pariskunta päästettiin vapaalle jalalle. Helsingin käräjäoikeus langetti Hammarille 360 euron päiväsakot lokakuussa 2007.
25. syyskuuta 2011 Hammar puukotti tuttavaansa yksityisasunnossa erimielisyyksien seurauksena. Puukotettu mies onnistui pakenemaan toiseen asuntoon, minkä jälkeen Hammar lähti läheiseen pubiin. Poliisi otti Hammarin kiinni pubista kuulusteltavaksi. 7. joulukuuta 2011 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Hammarin tapon yrityksestä neljäksi vuodeksi vankeuteen.
Keijo Parkkinen
Keijo Parkkinen (s. 28. lokakuuta 1965) on suomalainen suunnistaja, joka on edustanut kotimaisissa kilpailuissa sekä SK Pohjantähteä että Ylikiimingin Nuijamiehiä. Ammatiltaan Parkkinen on vahtimestari.
Parkkinen on saavuttanut MM-kilpailujen viestissä hopeaa vuonna 1995 sekä pronssia vuosina 1989, 1991 ja 1993. Hänen paras henkilökohtaisten matkojen MM-kisasaavutuksensa on lyhyen matkan kymmenes sija vuonna 1991.
Carl Giles
Ronald "Carl" Giles, OBE (29. syyskuuta 1916 – 28. elokuuta 1995) oli englantilainen pilapiirtäjä joka työskenteli 47 vuotta uutislehti "Daily Expressin" palveluksessa. Englantilaista arkipäivää kuvaavista humoristisista piirroksistaan tunnettu Giles on äänestetty 1900-luvun parhaaksi englantilaiseksi pilapiirtäjäksi.
Carl Giles aloitti uransa piirroselokuvan parissa. Hän jätti koulunsa kesken 14-vuotiaana ja ryhtyi apupojaksi elokuvateollisuuteen, kohoten lopulta animaattoriksi asti. 18-vuotiaana Giles palkattiin tuottaja Alexander Kordan palvelukseen ja hän huipensi elokuvauransa toimimalla lyhytpiirretyn "The Fox Hunt" (1938) pääanimaattorina. Vuonna 1938 Giles kuitenkin vaihtoi alaa ja siirtyi "Reynold News" -lehden palvelukseen tekemään pilapiirroksia sekä sarjakuvaa "Young Ernie". 1943 hän aloitti työskentelyn "Daily Express" -lehdessä, piirtäen lehden päivittäistä pilapiirrosta kaikkiaan 47 vuotta. Giles jäi eläkkeelle Daily Expressin palveluksesta vuonna 1991.
Giles karrikoi tarvittaessa poliitikkoja ja valtiollisia vaikuttajia kuningatarta myöten, mutta hän käsitteli politiikkaa mieluiten kuvaamalla sen vaikutusta tavallisten englantilaisten arkipäivään. Valtaosa hänen piirroksistaan on satiirisia mutta hyväntahtoisia tuokiokuvia englantilaisesta arkielämästä. Vuonna 1945 Giles kehitti tunnetuimman luomuksensa "Giles Familyn", meluisan työväenluokkaisen suurperheen, jonka kautta hän kommentoi ajankohtaisia tapahtumia. Giles Familyn tunnetuin hahmo oli Grandma eli Isoäiti, perheen äkkiväärä ja sisukas matriarkka.
Giles ei koskaan myynyt piirroksiaan, mutta lahjoitti niitä avokätisesti hyväntekeväisyystarkoituksiin. Kuningatar Elisabet II ja prinssi Philip kuuluivat hänen ihailijoihinsa, ja monet hänet piirroksistaan päätyivät Buckinghamin palatsin seinälle. Vuonna 2000 järjestetyssä äänestyksessä 1900-luvun parhaasta brittiläisestä pilapiirtäjästä Giles nousi ensimmäiselle sijalle, jättäen taakseen muun muassa David Low'n ja Gerald Scarfen.
Gilesin vaikutus on tuntunut myös Britannian ulkopuolella: esimerkiksi Suomen tunnetuin pilapiirtäjä Kari Suomalainen otti varhaisissa piirroksissaan Gilesiltä runsaasti vaikutteita.
M/S Silja Star
M/S Silja Star -nimellä on purjehtinut kaksi eri alusta:
MayBee
MayBee oli turkulainen pop-duo, johon kuului kaksi näyttelijätaustaista naista. Duon levy-yhtiö oli Poko Rekords.
MayBeen ensilevylle, "Ainoa unelma" -albumille, kappaleita sävelsivät muun muassa Ressu Redford ja Toni Nuotio. Duon laulajat osallistuivat niiden tekoon kirjoittamalla sanoituksia.
"Pling"-albumin tuotti Firevision-kaksikko. Levyllä on kaksi coveria, toinen single "Kuumatkalla" ja "Jäänmurtaja". MayBeelle kappaleita ovat tehneet myös Kaksion Jonna Kärkkäinen, Mikko Tamminen ja Jukka Takalo.
Taustayhtyeessä rumpuja soitti Ari Toikka, kitaraa Erik Valkama, koskettimia Pekka Siistonen ja bassoa Ville Mäkinen.
Naton lippu
Naton lippu koostuu valkoisesta kompassiruususta, josta leviää neljä valkoista viivaa sivuille tummansinisellä taustalla.
Naton neuvosto hyväksyi lipun viralliseksi lipukseen 14. lokakuuta 1953. Sininen väri kuvaa Atlanttia, kompassineulat jäsenvaltioiden yhteistä pyrkimystä rauhaan ja ympyrä yhtenäisyyttä.
Tähdestä tulevat viivat tulee sisällyttää lippuun, mutta niiden pituus voi vaihdella lipun koon mukaan.
Kellie Pickler
Kellie Dawn Pickler (s. 28. kesäkuuta 1986 Albemarle, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen countrylaulaja, joka oli yksi finalisteista "American Idolin" viidennellä tuotantokaudella.
Kellie Pickler syntyi Stanly Memorialin sairaalassa, Pohjois-Carolinassa. Kellie Pickler asui koko lapsuutensa ajan isovanhempiensa luona, sillä hänen oma äitinsä jätti hänet Kellien ollessa vain kaksivuotias. Kellien isä Clyde "Bo" Picklerillä on ollut lukuisia ongelmia, joihin vaikuttivat huumeet ja alkoholi, ja hän joutui vankilaan vuonna 2003 puukotustapaturmasta. Clyde vapautui vankilasta viikon sen jälkeen, kun Kellie putosi American Idolista. Kellie ei pitkään aikaan tiennyt äidistään mitään, kunnes hieman aikaa sitten Kellien äiti "astui ulos varjoista". Kellien äiti kertoi Clyden lyöneen häntä, ja Kellien pois-antamisen olevan ainoa mahdollisuus. Kellien äiti on koettanut saada yhteyttä Kellieen, mutta Kellie ei missään tapauksessa halua tavata äitiään, koska tämä on Kellien sanojen mukaan satuttanut Kelliä niin paljon.
Pickler kilpaili American Idolin viidennellä tuotantokaudella vuonna 2006. Hän tuli mukaan Greensboron, Pohjois-Carolinan koelauluista. Pickler aloitti koelauluissa laulamalla Kelly Clarksonin kappaleen ”Since U Been Gone” ja Martina McBriden kappaleen ”A Broken Wing” ja kaikki tuomarit halusivat hänet jatkoon. Hollywood-viikolla tuomari Simon Cowell moitti Picklerin hermostuneisuutta, mutta hän eteni semifinaaleihin hyvien esitysten johdosta. Pickler oli erityisesti Cowellin suosikkeja ja hän on jopa sanonut, että hän pitää tästä vielä enemmän kuin neljännen kauden voittajasta Carrie Underwoodista. Pickler sijoittui kilpailussa lopulta kuudenneksi.
Marraskuussa 2007 Pickler kilpaili television "Are You Smarter Than a 5th Grader?" -visailuohjelmassa hyväntekeväisyytenä Amerikan Punaiselle Ristille ja AARP:n vanhustenhoito-ohjelmalle. Kun häneltä kysyttiin, minkä Euroopan valtion pääkaupunki on Budapest, hän tunnusti luulleensa Euroopan olevan valtio.
Picklerin debyyttialbumi "Small Town Girl" ilmestyi 31. lokakuuta 2006, ja ensimmäinen single "Red High Heels" 13. syyskuuta 2006. Kappaleessaan ”I Wonder” Pickler kertoo äidistään, joka hylkäsi hänet hänen ollessaan vasta kaksivuotias.
Vuonna 2008 julkaistiin toinen, Picklerin nimeä kantava albumi "Kellie Pickler".
Dave Catching
Dave Catching (s. 7. kesäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen muusikko Memphisistä, Tennesseestä. Hän oli yhtyeiden kuten Queens of the Stone Age ja Mondo Generator kitaristi. Hän on myös Eagles of Death Metalin ja Yellow No. 5:n ja The Gnarltonesin jäsen. Hän on myös ollut mukana The Desert Sessionsissa.
Hän on myös Joshua Treessä, Kaliforniassa sijaitsevan The Rancho De La Luna -studion osaomistaja.
Hän soitti kitaran lisäksi joissain Queens of the Stone Agen kappaleissa bassoa, koskettimia sekä oli välillä taustalaulaja.
Dave sai lempinimen "Diamond Dave Catching".
Troy Van Leeuwen
Troy Van Leeuwen on yhdysvaltalainen muusikko, joka soittaa Lap Steel -kitaraa, sähkökitaraa, koskettimia ja joskus myös bassoa. Hänet tunnetaan parhaiten Queens of the Stone Agesta, jossa hän on soittanut vuodesta 2002 asti. Hän on soittanut myös yhtyeissä kuten Failure ja A Perfect Circle ennen liittymistään Queens of the Stone Ageen.
Sointukulku
Sointukulku (myös sointujärjestys, sointuprogressio tai harmoninen progressio) on joukko sointuja, jotka soitetaan ennalta määrätyssä järjestyksessä siten, että soinnut liittyvät jollakin tavoin toisiinsa ja muodostavat eheän kokonaisuuden. Sointukulku on keskeinen käsite suuressa osassa eurooppalaista musiikkia. Sen avulla musiikille voidaan luoda selkeä rakenne, joka voi olla esimerkiksi syklinen. Yleisimmin käytetty sointuprogressio länsimaisessa musiikissa perustuu I:n (eli toonikan), IV:n (eli subdominantin) ja V:en (eli dominantin) asteen soinnuille. Näitä sointuja käytetään muun muassa perus-, kahdeksan ja kahdentoista tahdin blueskaavoissa. Jazzissa yleisesti käytetty sointuprogressio perustuu sävelasteikon II asteen mollisoinnulle (ii-V-I).
Erityisesti jazzmusiikissa monien jazzstandardien sointukuluille on alettu antaa omia nimiään, ja niitä on käytetty laajasti uusissa kappaleissa. Eniten käytettyjä tällaisia sointuprogressioita on George Gershwinin "I've Got Rhythm" -kappaleen sointukulku, jota on käytetty uudelleen niin usein, että jazzpiireissä se tunnetaan nykyisin nimellä "Rhythm Changes".