hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Osteoklasti
Osteoklasti (kreikan sanoista "osteon", luu ja "klastos", rikkinäinen) on luun syöjäsolu, joka syntyy usean monosyytin fuusioituessa eli osteoklasti on monitumainen solusitkos. Se tuhoaa vanhaa luuta samalla, kun osteoblastit muodostavat uutta luuta. Osteoklastien ja osteoblastien tuleekin toimia tasapainossa, jottei luu haurastuisi liikaa tai kasvaisi liikaa. Luun liiasta haurastumisesta voi olla seurauksena osteoporoosi ja liikakasvusta osteopetroosi.
Wind-up Records
Wind-up Records on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, joka perustettiin 1997. Levy-yhtiön artisteja ovat muun muassa Seether, Evanescence ja Stefy. Se kuuluu vuonna 1997 perustettuun Wind-up Entertainment Inc:iin. Levy-yhtiö syntyi kun Alan ja Diana Meltzer ostivat Grass Recordsin, ja se on julkaissut uudestaan Grass Recordsin julkaisemia levyjä. Sen jakelijana toimii Kanadaa lukuun ottamatta Sony. Emoyhtiöllä on useita musiikkikustantamoja ja myös vähittäismyyntitoimintaa.
Oleiinihappo
Oleiinihappo (latinan sanasta "oleum", öljy) (C18:1) on kertatyydyttymätön rasvahappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä. Se hapettuu hitaasti ilman vaikutuksesta keltaiseksi tai keltaruskeaksi. Oleiinihappo ei liukene veteen.
Oleiinihapon kemiallinen kaava on CHO eli CHCOOH ja rakennekaava CHCH=CH(CH)COOH.
Oleiinihapon "trans"-isomeeri on elaidiinihappo.
Oleiinihaposta käytetään myös nimiä "cis-9-oktadekeenihappo", "9-oktadekeenihappo", "9,10-oktadekeenihappo" ja "öljyhappo".
Oleiinihapon suolat ja esterit ovat oleaatteja.
Oleiinihapon moolimassa on 282,46 g/mol, sulamispiste 13,4 °C, hajoaa alle kiehumispisteensä, suhteellinen tiheys 0,89 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 189 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 363 °C ja CAS-numero 112-80-1.
Jos oleiinihappoon liitetään vetyä, eli sitä hydrataan, saadaan siitä steariinihappoa.
Oleiinihappo on elollisen luonnon yleisin rasvahappo. Sitä on esimerkiksi rypsiöljyssä noin 60 % ja oliiviöljyssä noin 55–80 %, jossa tosin vapaina rasvahappoina vain noin 0,5–2,5 %. Oleiinihappo on myös lihan rasvojen yleisin rasvahappo, jonka osuus vaihtelee eläinlajista riippuen 20–50 % välillä.
Yhdistettä esiintyy kasveissa, kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Lyhytaikainen altistuminen aineelle voi ärsyttää lievästi silmiä ja ihoa.
Sojuz TM-17
Sojuz TM-17 oli 17. avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurista 1. heinäkuuta 1993. Lennon nimi oli Сириус eli Sirius. Paluu tapahtui 14. tammikuuta 1994 eli lento kesti 196 vuorokautta.
Avaruuteen laukaistut
Maahan palanneet
Varsinais-Suomen liitto
Varsinais-Suomen liitto () on yksi Suomen 19 maakunnan liitosta. Liittoon kuuluu 27 varsinaissuomalaista kuntaa. Liitto toimii maakunnan aluekehitysviranomaisena sekä suunnittelu- sekä edunvalvontaorganisaationa. Liitto myös hoitaa maakunnan kansainvälisiä suhteita.
Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on vuodesta 1998 lähtien toiminut valtiotieteen maisteri Juho Savo. Vuodesta 2015 Varsinais-Suomen liiton maakuntajohtajana on toiminut Kari Häkämies.
Liiton toimitilat sijaitsevat Turun keskustassa Ratapihankadulla.
Varsinais-Suomen liittoon kuuluu 27 kuntaa. Kunnat rahoittavat Varsinais-Suomen liiton toimintaa väestömääränsä mukaan määräytyvillä maksuosuuksilla.
Liittoon kuuluvat seuraavat kunnat: Aura, Kaarina, Kemiönsaari, Koski Tl, Kustavi, Laitila, Lieto, Loimaa, Marttila, Masku, Mynämäki, Naantali, Nousiainen, Oripää, Paimio, Parainen, Pyhäranta, Pöytyä, Raisio, Rusko, Salo, Sauvo, Somero, Taivassalo, Turku, Uusikaupunki, Vehmaa.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Freud Marx Engels &amp; Jung)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta on suomalaisen Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Luettelo Laibachin kappaleista
Tämä on luettelo Laibachin kappaleista. Kappaleet ovat levyiltä Let It Be, Kapital, NATO, Jesus Christ Superstars, WAT, Anthems ja Volk, joskaan listalla ei ole kaikkia kyseisten levyjen kappaleita.Suluissa alkuperäinen esittäjä.
Gummo Marx
Milton ”Gummo” Marx (23. lokakuuta 1892 – 21. huhtikuuta 1977) oli viides Marxin veljeksistä.
Gummo ei koskaan esiintynyt elokuvissa, vaan pelkästään vaudeville-esityksissä. Hänet kutsuttiin asepalvelukseen ensimmäiseen maailmansotaan, ja niinpä hän joutui jättämään näyttelemisen ennen kuin veljekset tulivat kuuluisiksi Broadwayllä. Myöhemmin hän työskenteli kykyjenetsijänä ja managerina.
Gummo meni naimisiin Helen von Tilzerin kanssa 16. maaliskuuta 1929, ja vuonna 1930 he saivat pojan nimeltä Robert. Gummon lapsenlapset ovat Gregg Marx ja Chris Marx, joista Gregg on työskennellyt näyttelijänä lähinnä saippuasarjoissa.
Vilnan tuomiokirkko
Vilnan tuomiokirkko on kirkkorakennus Liettuan pääkaupungissa Vilnassa. Se on Liettuan katolisen kirkon pääkirkkorakennus eli katedraali, ja sijaitsee Vilnan vanhassakaupungissa. Rakennuksen nykyinen uusklassinen arkkitehtuurityyli on peräisin 1700-luvun lopusta, ja se on liettualaisen arkkitehdin Laurynas Stuoka-Gucevičiusin käsialaa. Kirkossa on sen historian aikana muun muassa vietetty Liettuan suuriruhtinaiden kruunajaisia. Kirkosta on myös löydetty 1300-luvun lopusta peräisin oleva fresko, joka on Liettuan tunnetuista freskoista vanhin. Ensimmäinen kristitty kirkkorakennus paikalle on todennäköisesti rakennettu 1200-luvun puolivälin tienoilla.
Chichicastenango
Chichicastenango on kaupunki El Quichén departementissa Guatemalassa. Kaupunki on kuuluisa markkinoistaan, joilla myydään värikkäitä käsitöitä, vaatteita, kukkia, ruoka- ja käyttötavaraa. Kahdesti viikossa järjestettävät markkinat vetävät turisteja kaikkialta Guatemalasta.
Kaupungin asukasluvuksi ilmoitetaan 120 000. Suurin osa väestöstä kuuluu maya-quiché-intiaaneihin.
Chichicastenango tunnetaan myös paikkakuntana, josta munkki Francisco Ximenez löysi mayojen kansalliseepoksen Popol Vuhin käsikirjoituksen.
High Accuracy Radial Velocity Planet Searcher
High Accuracy Radial Velocity Planet Searcher, lyhyemmin HARPS on ESOn La Sillan observatoriossa, 3,6 metrin teleskooppin Cassegrain-fokukseen sijoitettu mittalaite, jolla etsitään eksoplaneettoja. Teknisesti HARPS on échelle-hilaspektrometri, jolla analysoidaan tähdestä tulevaa valoa hajottamalla se hyvin tarkaksi spektriksi. Kuvan tuottavana instrumenttina toimii kaksi CCD-kennoa. HARPS mittaa spektriä aallonpituusväliltä 378–530nm ja 533–691nm. Spektri muodostuu echelle-kertaluvuista 89–161, pois lukien kertaluku 115 (530–533nm), joka osuu CCD-kennojen väliin. Laitteen kalibrointiin käytetään Thorium-Argon lamppua.
Doppler-ilmiön mukaisesti tähden nopeuden muutos havaitaan tähdestä tulevan valon aallonpituuden muutoksina, joita HARPS mittaa.
HARPS on maailman tarkin säteisnopeusmittari ja sillä kyetään havaitsemaan tähden spektristä parhaimmillaan 1 m/s säteisnopeuksia. Se on otettu käyttöön helmikuussa 2003 ja
sillä on löydetty kymmeniä eksoplaneettoja.
Ethel the Frog
Ethel the Frog oli vuonna 1976 perustettu englantilainen NWOBHM- (uuden brittimetallin aallon) yhtye. Yhtye perustettiin Hullin kaupungissa. Yhtyeen nimi () on otettu Monty Python -televisiosarjan erään sketsin nimestä.
Yhtye julkaisi omarahoitteisen heavy metal -version The Beatlesin kappaleesta "Eleanor Rigby" vuonna 1978 ennen vuoden 1980 yhtyeen omaa nimeä kantavaa ensialbumia. Yhtye oli myös mukana vuonna 1980 julkaistussa "Metal for Muthas" -kokoelmassa. Englantilaistiskijukka Neal Kay on julkaissut enemmänkin vastaavia kokoelmia, joten levyltä löytyvä "Fight Back" -kappale ei lisännyt yhtyeen merkittävyyttä heavy metal -piireissä.
Vuonna 1979 yhtye allekirjoitti sopimuksen suurlevy-yhtiö EMI:n kanssa. EMI uudelleenjulkaisi yhtyeen "Eleanor Rigby" -singlen, jonka B-puolena uudelleenjulkaisussa oli kappale "Whatever Happened to Love".
Yhtye julkaisi yhden täyspitkän albumin, "Ethel the Frog"in, niin ikään EMI:n levymerkillä. Ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen yhtyeen tarina ei näyttänyt etenevän vaikka yritystä oli vuonna 1981, ja sen jäsenet hajosivatkin eri suuntiin, jolloin yhtye hajosi lopullisesti.
Lähde
Kulosaaren kartano
Kulosaaren kartano () on kartanomainen rakennus Helsingissä, Naurissalmen rannalla, vastapäätä nykyisen Kulosaaren aluetta. Se on ollut Helsingin kaupungin omistuksessa vuodesta 1927 lähtien. Kartanon nykyisen uusklassisen päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Carl Ludvig Engel, ja se on peräisin 1810-luvulta, jolloin kartano oli Jägerhorn af Storby -suvun omistuksessa. Päärakennuksen runkona pidetään paikalla aiemmin sijainnutta Augustin Ehrensvärdin rakennuttamaa rakennusta. Itse kartanolla on historiaa jo 1500-luvulta lähtien. Tilan vanhin tunnettu omistaja on Erik Filpusson, jonka omistuksessa kartano oli vuosina 1540–1587.
Kartano on nykyisin vuokrattu Julkisten ja hyvinvointialojen liitto:n Helsingin yhteisjärjestölle. Nykyinen vuokrasopimus jatkuu vuoden 2020 loppuun asti.
Leveäkuonokaimaani
Leveäkuonokaimaani ("Caiman latirostris") on eteläamerikkalainen alligaattorilaji. Se on pienehkö ja ihmiselle vaaraton.
Leveäkuonokaimaani voi kasvaa kolmimetriseksi, mutta tavallisempia ovat 1,5–2 -metriset yksilöt. Ulkonäöltään leveäkuonokaimaani muistuttaa silmälasikaimaania, koska sen silmien yläosaa reunustaa korkea harjanne. Silmäkuopan yläreuna on niin ulkoneva, että näyttää kuin kaimaanilla olisi pienet sarvet. Paras tuntomerkki on hyvin leveä ja litteä kuono. Leveäkuonokaimaanit ovat sekä nuorina että vanhoina kirkasvärisiä, jolloin ne poikkeavat osittain muista kaimaaneista. Selkä ja kyljet ovat oliivinvihertävät, vatsapuoli keltainen. Pää on leveä ja jykevä. Leuoissa on 68–78 hammasta.
Leveäkuonokaimaania tavataan Brasiliassa, Boliviassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Laji elää pääasiassa hitaasti virtaavissa suolattomissa vesissä, mutta se elää myös mangrovemetsissä ja soilla. Sitä on tavattu jopa rannikon läheisyyden saarilta. Ne puuttuvat kuitenkin monista vesistöistä kokonaan, ehkä sopivan ravinnon puutteen takia. Laji ei ole nykyään välittömässä vaarassa, ja sen kanta on 250 000–500 000 yksilöä. Laji lisääntyy myös vankeudessa. Leveäkuonokaimaani on kärsinyt silti salametsästyksestä ja elinalueiden katoamisesta.
leveäkuonokaimaani syö pääasiassa kilpikonnia ja etanoita, mutta täydentää ruokavaliotaan myös muilla pikkueläimillä.
Leveäkuonokaimaaninaaraat munivat sadekaudella 20–60 munaa. Munat ovat noin 6 senttimetriä pitkiä ja noin 5 senttimetriä leveitä. Poikasia ei juuri erota muiden kaimaanien poikasista. Poikaset ääntelevät toisilleen ja kirkuvat emolleen vaaran uhatessa.
Leveäkuonokaimaaneilla on aikuisenakin lukuisia vihollisia. Kaimaani voi vedessä joutua jopa 8-metrisen anakondan saaliiksi, ja maalla sen vaarana on jaguaari. Leveäkuonokaimaani puolustautuu voimakkailla leuoillaan ja pyrstön iskuilla.
Paavo Nurmen stadion
Paavo Nurmen stadion on Turun urheilupuistossa sijaitseva yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka on avattu jo vuonna 1893. Stadionin kapasiteetti on 13 000 katsojaa.
Yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut Kalevan kisat on järjestetty stadionilla useita kertoja. Lisäksi stadionilla järjestetään vuosittain Paavo Nurmi Games -yleisurheilukilpailut.
Vielä 1800-luvun loppupuolella nykyinen urheilupuiston alue oli täysin hoitamatonta, suurelta osin paljasta kalliota. Talvella 1893 kaupunginvaltuusto teki päätöksen, jonka myötä alue luovutettiin 25 vuoden ajaksi vuokralle Turun Urheilunystäväin yhdistykselle. Ehtona oli, että yhdistys kunnostaa Samppalinnanvuoren alueen puistoksi ja rakentaa sinne kahvilan. Urheilunystäväin johdossa oli lehtori August Blomberg. Hän toimi urheilukentän isännöitsijänä alusta alkaen aina 1940-luvulle asti ja sen johdosta häntä pidetään urheilupuiston isänä. Vaikka puiston perustamiseen kulunut työmäärä oli valtava, työ tehtiin melko nopeasti ja jo keväällä 1893 järjestettiin ensimmäiset hiihto- ja mäkihyppykilpailut. Syksyllä saatiin käyttökuntoon urheilukentät yleisurheilua ja tennistä varten.
1920-luvun puolivälistä alkaen puistossa tehtiin useita parannuksia. Puistoon valmistui rivi pukukoppeja ja uusi kivihiilimurskasta tehty juoksurata vihittiin käyttöön heinäkuussa 1926. Tapausta juhlistettiin 1500 metrin juoksukilpailulla, jossa ottivat yhteen Paavo Nurmi ja Ruotsin juoksijasuuruus Edvin Wide. Kilpailuja seurasi ennätysmäärä yleisöä, noin 10 000 henkeä. Rata ei kuitenkaan ollut kestävä, sillä jo kesällä 1927, vain vuosi avaamisensa jälkeen, rata oli jo huonokuntoinen. Vanha vuosisadan vaihteessa rakennettu ravintolapaviljonki sai väistyä uuden, arkkitehti A. Richardssonin suunnitteleman katsomon tieltä vuonna 1933. Katsomon rakentamisesta käytiin suuri kädenvääntö, ennen kuin kaupunki myönsi sen rakentamiseen rahaa. Monet muistavat yhä vanhan katsomon sillä sitä käytettiin pitkälle 1980-luvun lopulle asti.
Urheilupuiston kenttää kunnostettiin 1970-luvulla rakentamalla nykyiset maavallikatsomot. Myös katsomo vaati uudistusta ja sen suunnittelusta järjestettiin kilpailu maaliskuussa 1981. Ehdotuksia saapui peräti 44 ja voittajaksi selviytyi arkkitehtikolmikko Matti Nurmela, Kai Raimoranta ja Jyrki Tasa. 4000-paikkainen katsomo valmistui vuonna 1989. Urheilukenttä muutettiin myöhemmin stadioniksi ja se sai 13. kesäkuuta 1997 nimen Paavo Nurmen stadion, kun Nurmen syntymästä tuli kuluneeksi sata vuotta.
Stadionilta löytyy täysmittainen 8-ratainen juoksurata sekä suorituspaikat kenttälajeille. Radan sisään jäävä nurmikenttä on kooltaan 62 m x 102 m. Pukuhuone on yleisesti käytettävissä.
Penkkiurheilun ystäville löytyy tilaa: pääkatsomossa on noin 4 000 istumapaikkaa ja kenttää ympäröivään maavallikatsomoon mahtuu noin 9 000 katsojaa. Stadionin yleisöennätys on Paavo Nurmen syntymän satavuotisjuhlakisoista vuodelta 1997, joita seuraamassa stadionilla oli 13 700 katsojaa. Stadionilla on myös kioski.
Stadion toimi vuonna 2012 evakkokenttänä jalkapallon Veikkausliigassa pelanneille TPS:lle ja Interille Veritas stadionin remontin vuoksi. Stadion toimi TPS:n kotikenttänä kaudella 2016.
Sika (täsmennyssivu)
Sika tarkoittaa seuraavia asioita:
Bromman kirkko
Bromman kirkko () on kirkkorakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se on muodoltaan pyörökirkko, ja se on rakennettu 1100-luvun toisella puoliskolla. Kirkko onkin Tukholman vanhimpia rakennuksia. Sen kanssa samoihin aikoihin rakennettiin myös kaksi muuta pyörökirkkoa, Solnaan ja Munsöhön. 1400-luvun keskivaiheilla kirkkoon rakennettiin pitkä laivaosa ja sakaristo. 1600-luvun lopussa kirkkorakennus sai nykyisen kattonsa, torninsa, saarnastuolinsa ja alttarinsa.
Kirkossa on Ruotsin tunnetuimman keskiaikaisen maalarin Albertus Pictorin seinämaalauksia 1400-luvulta.
Korpi Ensemble
Korpi Ensemble on suomalainen popyhtye, joka yhdistää eri musiikkityylejä kuten poppia, jazzia, soulia ja kansanmusiikkia. Suurin osa ohjelmistosta on jäsenten omaa tuotantoa. Yhtye on perustettu vuonna 1999.
Öjanjärvi
Öjanjärvi () on Keski-Pohjanmaalla Kokkolassa ja Kruunupyyssä sijaitseva vesiallas, joka on syntynyt merenlahdesta patoamalla vuonna 1969. Järven pinta-ala on 12 neliökilometriä. Siitä on kanavayhteys samantasoiseen ja suurempaan Luodonjärveen, joka padottiin jo 1962. Systeemiin laskevat Keski-Pohjanmaan joista Purmonjoki, Kovjoki, Ähtävänjoki ja Kruunupyynjoki. Järvi rakennettiin turvaamaan makean raakaveden saanti alueen teollisuudelle ja kunnille.
Vedenpinnankorkeus Öjanjärvessä pidetään säännöstelyluukkujen avulla 10–20 senttimetriä merenpinnan yläpuolella.
Öjanjärven rannalla on monien uskonnollisten yhteisöjen ja yksityisten yrittäjien ja mökkiläisten paikkoja.
Turun seudun musiikkiopisto
Turun seudun musiikkiopiston kanslia, juhlasali, musiikkileikkikoulun tilat ja suurin osa muista opetustiloista sijaitsevat Turussa. Opetusta järjestetään myös muiden kuntien alueilla.
Jan Matura
Jan Matura (s. 29. tammikuuta 1980) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka on aikaisemmin kilpaillut myös yhdistetyssä.
Mäkihypyssä Maturan paras henkilökohtainen arvokisasaavutus on viides sija Val di Fiemmen MM-kilpailujen 2013 suurmäessä. Samojen kisojen normaalimäessä hän oli 12:s. Val di Fiemmen MM-kisojen 2003 suurmäen kilpailussa hän sijoittui 20:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäessä 18:s. Harrachovin lentomäen MM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui 14:nneksi. Falunin MM-kilpailujen 2015 suurmäessä hän oli kuudestoista. Joukkuekilpailussa hänen paras saavutuksensa on viides sija Planican lentomäen MM-kisoista 2010. Maailmancupissa hän on voittanut kaksi kilpailua, molemmat Sapporon Ōkurayaman mäessä tammikuussa 2013. Helmikuussa 2013 hän palasi jälleen palkintokorokkeelle sijoituttuaan samana päivänä käydyissä Harrachovin lentomäkikilpailuissa ensin kolmanneksi ja sitten toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 2012–2013 kymmenes.
Yhdistetyssä Matura kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1997–2001. 1998 Naganon olympialaisissa hän oli mukana Tšekin joukkueessa, joka oli joukkuekilpailussa kahdeksas. Hänen paras henkilökohtainen arvokisasijoituksensa on normaalikilpailun 34. sija 1999 Ramsaun MM-kisoista. Maailmancupissa hänen paras saavutuksensa on yhdeksäs sija normaalikilpailusta Schonachista maaliskuulta 1999.
Maturan henkilökohtainen pituusennätys on 224,5 metriä.
Goa Gil
Goa Gil, oikealta nimeltään Gilbert Levey (s. 1951 Yhdysvallat), on hippi, sadhu-askeetti, muusikko, DJ sekä tanssimusiikkitapahtumien, partyjen, järjestäjä. Hän on yksi goa- ja psytrance-musiikkityylien ja asiaan liittyvän kulttuurin pioneereista.
Gil on kotoisin Kaliforniasta, San Franciscosta. 1960-luvulla hän koki omakohtaisesti hippiliikkeen ja psykedeelisen rock-kulttuurin synnyn ja oli mukana muun muassa "Family Dog" - ja "Sons of Champion" -nimisissä kollektiiveissa. Myöhemmin hänestä alkoi tuntua, että sikäläinen hippikulttuuri oli hajoamassa, ja vuonna 1969 hän jätti Yhdysvallat ja matkasi ensin Amsterdamiin ja sitten Intiaan, jossa asettui hippien suosimaan Goan osavaltioon. Siellä hän tutustui sadhuihin, ja hänestä tuli itsestäänkin sellainen.
1980-luvun alkupuolella monet Goalla oleskelleista hipeistä alkoivat kiinnostua varhaisesta elektronisesta musiikista, esimerkiksi Kraftwerkista. Gil ja hänen ystävänsä panivat pian kasaan jonkinlaisen musiikkilaitteiston ja ryhtyivät harjoittamaan DJ-toimintaa ja soittamaan live-musiikkia Goan rannoilla, usein yötä päivää. Näin syntynyt ulkona pidettävien tanssimusiikin tapahtumien ja itämaisen mystiikan sekoitus pitkälti määritti goa/psytrance-kulttuurin estetiikan ja olemuksen. Gilille itselleen tanssi on meditaation aktiivinen muoto, ja trancemusiikin käyttö on hänen mukaansa keino "sovittaa muinainen heimorituaali 21. vuosisataa varten". Tämä estetiikka on 1990-luvulla levinnyt Intiassa partyihin osallistuneiden eurooppalaisten ja israelilaisten matkaajien mukana muualle maailmaan.
Gil asuu yhä Goalla useita kuukausia vuodessa, viettäen lopun ajasta matkustaen ja järjestäen musiikkitapahtumia erityisesti Pohjois-Kaliforniassa. Hän on naimisissa Ariane MacAvoyn kanssa, jonka taiteilijavanhemmat olivat itse Goa-intoilijoita.
Ivan Lunardi
Ivan Lunardi (s. 15. toukokuuta 1973) on italialainen entinen mäkihyppääjä.
Vuonna 1986 Lunardi voitti suurmäen kultaa Lake Placidissa pidetyissä nuorten maailmanmestaruuskisoisa.
Aikuisten arvokisoissa Lunardin paras saavutus on neljäs sija 1993 Falunin MM-kisojen normaalimäestä. Samojen kisojen suurmäessä hän sijoittui yhdeksänneksi. Olympialaisissa hän oli parhaimmillaan seitsemäs 1992 Albertvillen suurmäessä. Lentomäen MM-kisoissa hänen paras sijoituksensa on yhdeksäs 1992 Harrachovista.
Maailmancupissa Lunardi osallistui urallaan 86 osakilpailuun, joista saavutti urallaan yhden osakilpailuvoiton, vuonna 1993 Lahden suurmäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan 17:s, kaudella 1991–1992. Hän lopetti uransa keväällä 2000.
Pihkova–Riika-rata
Pihkova–Riika-rata on Pihkovan ja Riian välinen rautatie. Latvian alueella siitä kulkee noin puolet, Viron alueella kolmasosa ja Venäjän alueella kuudesosa. Tärkeimpiä väliasemia ovat Petseri, Koidula, Võru, Valga ja Cēsis.
Pihkovan ja Riian välistä rautatieyhteyttä pidettiin tärkeänä jo pitkään ennen sen valmistumista. Baltian alueen teollisuusjohtajat ja Pihkovan kuvernementin kauppiaat olivat varsin kiinnostuneita radan tarjoamasta kuljetuskapasiteetista, mutta maan hallituspiirit pelkäsivät uuden liikenneyhteyden aiheuttavan haittaa Pietarin sataman kehitykselle sekä Nikolain ja Baltian rautateille. Radan rakentamispäätöstä joudutti lopulta Venäjän keisarikunnan huoli maan ulkoisesta turvallisuudesta. Tsaari Aleksanteri III hyväksyi helmikuun 1883 erityiskokouksessa suunnitelman sotilaallisesti tärkeiden rautatieyhteyksien rakentamisesta valtakunnan länsirajalle, mikä johti lopulta Pihkova–Riika-radan rakentamispäätökseen 1880-luvun puolivälissä. Suunnitelmaan sisältyi myös haararata Valgasta Tarttoon, joka valmistuttuaan kytkisi Viron ja Latvian alueen rautatiet yhteen ja muodostaisi näin Tallinnan ja Riian välille aikaisempaa huomattavasti lyhyemmän rautatieyhteyden. Venäjän sotaministeriö tiedotti Pihkovan kuvernöörille 7. heinäkuuta 1885, että rautatien rakentamista varten on perustettu komitea, jonka puhemieheksi on määrätty pääesikunnan eversti Timler.
Reformijuutalaisuus
Reformijuutalaisuus on juutalaisuuden suuntaus, joka voi tarkoittaa:Reformijuutalaisuudella tarkoitetaan usein samaa asiaa kuin termeillä "liberaalijuutalaisuus" tai "edistyksellinen" eli "progressiivinen juutalaisuus".
Nykyisen reformijuutalaisuuden tunnuspiirteitä ovat:Liberaalien jumalanpalveluksissa soitetaan musiikkia ja rukoukset luetaan kansankielellä, eikä košer-sääntöjen noudattamista pidetä välttämättömänä. Liike myös korostaa etiikan merkitystä. Liberaalien mielestä juutalaisen tradition kehittyminen ei ole pysähtynyt Talmudiin.
Liberaalit ajatukset alkoivat saada juutalaisuudessa jalansijaa 1800-luvun Saksassa, tunnetuimpana edustajanaan rabbi Abraham Geiger. Liberaalit pyrkivät uudistamaan juutalaisuutta muun muassa vähentämällä uskonnollisia rituaaleja ja sukupuolierottelua, ja korostamalla nykyaikaisuutta, moniarvoisuutta, tasa-arvoa ja oikeudenmukaisuutta.
Vuonna 1926 liberaali- ja reformijuutalaiset perustivat yhteisen kattojärjestön "Edistyksellisen juutalaisuuden maailmanliitto (World Union for Progressive Judaism)".
Veikko Karu
Veikko Johannes Karu (8. marraskuuta 1910 Kajaani – 30. heinäkuuta 1991 Kärkölä) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Karu lensi noin 400 sotalentoa ja ampui alas 10 vastustajan lentokonetta.
Karu syntyi Kainuun maakunnassa, Kajaanissa, rakennusmestari Jaan ja Katri (o.s. Kemppainen) Karun perheeseen. Päästyään ylioppilaaksi Inkeroisten Yhteiskoulusta hän aloitti sotilasuransa astumalla palvelukseen Ilmavoimien Reserviupseerikurssille Kauhavan Ilmasotakouluun 6. kesäkuuta 1933. Karu suoritti Kadettikoulun kurssin numero 18 vuonna 1936, jonka jälkeen hän sai siirron ensin Lentolaivue 10:een, josta hänet siirrettiin Lentolaivue 26:een 1. helmikuuta 1938. Luutnantiksi ylennetty Karu toimi talvisodan alkaessa Lentorykmentti 2:n komentajan adjutanttina. Siirto lentävään henkilökuntaan tapahtui tammikuussa 1940, ja ensimmäisen ilmavoittonsa hän saavutti Fokker D.XXI -koneella 17. tammikuuta ampumalla alas SB-2 -pommikoneen. Talvisodan loppuajan Karu kuului Morane -kalustolla varustettuun Lentolaivue 28:aan. Karu saavutti talvisodassa yhteensä 3 ilmavoittoa.
Välirauhan aikana Karu toimi Lentorykmentti 3:n adjutanttina, josta tehtävästä hänet siirrettiin 24. toukokuuta 1941 Lentolaivue 30:n toiseen lentueeseen. Jatkosodan alettua laivue toimi Itäisellä Suomenlahdella. 24. joulukuuta 1941 tehdyn nimitysesityksen ja 15. huhtikuuta 1942 tehdyn lisäesityksen jälkeen kapteeni Karu nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 6. marraskuuta 1942 numerolla 98. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa hävittäjälentueen tarmokas ja ansiokas johtaminen. Karu palveli jatkosodan aikana vielä Lentorykmentti 3:n esikunnassa, Hävittäjälentolaivue 34:n lentueen päällikkönä ja Hävittäjälentolaivue 30:n komentajana. Karu saavutti jatkosodassa 7 ilmavoittoa. Hän erosi Ilmavoimista omasta pyynnöstään 24. toukokuuta 1949. Veikko Karu oli tuolloin majurin arvoinen.
Erottuaan Ilmavoimista Karu perusti oman lentoliikennettä harjoittavan yrityksen, Kymen Autolento Oy:n, jota hän johti vuoteen 1960 asti. Hän toimi myös Tiilikeskus Oy:n palveluksessa vuosina 1950–62. Veikko Karu kuoli 80-vuotiaana heinäkuussa 1991, ja hänet on haudattu Ylähautausmaalle Iittiin.
Veikko Karun vaimo Kirsti katosi lokakuussa 1962 ja Karu kertoi hänen lähteneen Tanskaan lomalle ja hoitoa saamaan. Vuonna 1963 selvisi kuitenkin että Kirsti Karu oli surmattu ja ruumis hävitetty polttamalla. Veikko Karu tuomittiin vaimonsa taposta vuonna 1966 10 vuoden vankeusrangaistukseen. Veikko Karun kuoleman jälkeen vuonna 1991 selvisi kuitenkin että todellisuudessa Kirsti Karun oli vahingossa ampunut riidan jälkeen perheen poika Simo Karu. Veikko Karu halusi suojella poikaansa ja poltti vaimonsa ruumiin. Myöhemmin tapauksen paljastuttua Veikko Karu otti syyn teosta itselleen.
Kirsti Karu oli jo avioliiton alusta lähtien kärsinyt alkoholismista. Jatkosodan aikana Karut asuivat Porissa jonne oli sijoitettuna myös saksalaisia lentäjiä. Saatuaan tietää vaimollaan olleen suhteen erään saksalaisen lentäjän kanssa Karu oli ampunut ilmassa lentäjän konetta niin että tämä sai surmansa. Sotaoikeudessa Karu kertoi erehtyneensä koneen tunnistamisessa ja hänen selitykseensä uskottiin.
Clifford M. Hardin
Clifford Morris Hardin (9. lokakuuta 1915 – 4. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Hardin syntyi Indianassa J. Alvin Hardinin ja Mabel ”Macy” Hardinin poikana. Hän valmistui Purduen yliopistosta ja toimi maansa maatalousministerinä 1969–1971. Ennen siirtymistään Nixonin hallituksen maatalousministeriksi hän toimi vuodesta 1954 Nebraskan yliopiston kanslerina.
Hardinia edelsi maatalousministerinä Orville Freeman ja seurasi Earl Butz.
Mike Johanns
Michael Owen ”Mike” Johanns (s. 18. kesäkuuta 1950 Iowa) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli vuosina 2009–2015 Yhdysvaltain senaatin jäsen Nebraskan osavaltiosta.
Johanns toimi Lincolnin pormestarina 1991–1998 sekä Nebraskan kuvernöörinä 1999–2005. Hän erosi virastaan kuvernöörinä noustuaan Ann Venemanin seuraajaksi Yhdysvaltain maatalousministeriksi tammikuussa 2005. Syyskuussa 2007 Johanns jätti ministerin tehtävät ja ilmoitti lokakuussa pyrkivänsä senaattoriksi. Hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin marraskuun 2008 vaaleissa. Helmikuussa 2013 hän ilmoitti, ettei pyri jatkokaudelle vuoden 2014 vaaleissa.
Johannsilla on vaimo Stephanie ja kaksi lasta.
Prayer for the Weekend
Prayer for the Weekend on ruotsalaisen glam rock-yhtye The Arkin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 11. huhtikuuta 2007, kuukautta ennen Eurovision laulukilpailua, johon yhtye oli valittu maan edustajaksi kappaleella "The Worrying Kind". Levy oli ensimmäinen uuden levy-yhtiön alaisena julkaistu albumi. Se nousi listaykköseksi Ruotsissa ja saavutti kolmannen sijan Suomen virallisella albumilistalla, mikä oli yhtyeen paras saavutus siihen mennessä edellisen albumin "State of the Ark" sijoituttua parhaimmillaan kahdeksanneksi. Ensimmäinen single oli ainoastaan digitaalisessa muodossa julkaistu kappale "Absolutely No Decorum", mutta Suomessa se on saatavana myös oikeana CD-singlenä. Albumi pysyi Suomen virallisella listalla seitsemän viikkoa. Ruotsissa albumi nousi välittömästi listaykköseksi ja piti ykkössijaa neljä viikkoa.
Viikkoa ennen albumin julkaisua yhtye aloitti Pohjoismaiden kiertueen esiintymällä kolmena peräkkäisenä iltana Helsingin Tavastialla, jonne kaikki 2400 lippua oli myyty loppuun. Konsertit saivat myös huomiota Ruotsin suurimmissa iltapäivälehdissä, jotka olivat paikalla seuraamassa kiertueen avausta.
William Wyatt Bibb
William Wyatt Bibb (2. lokakuuta 1781 – 10. heinäkuuta 1820) oli Alabaman ensimmäinen kuvernööri. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattis-republikaaniseen puolueeseen.
Bibb syntyi Virginiassa ja muutti perheensä kanssa myöhemmin Georgiaan. Hän opiskeli College of William & Maryssä ja Pennsylvanian yliopistossa. Palattuaan Georgiaan hän toimi lääkärinä Petersburgissa. Hän oli naimisissa Mary Freemanin kanssa.
Bibb kuului Georgian edustajainhuoneeseen 1803–1805. Hän kuului Yhdysvaltain kongressiin vuodesta 1807 ja tästä ajasta Yhdysvaltain senaattiin 1813–1816.
Bibb nousi Alabaman territorion kuvernööriksi vuonna 1817. Alabamasta tuli osavaltio 14. joulukuuta 1819 ja Bibbistä sen ensimmäinen kuvernööri. Bibb kuitenkin joutui hevosonnettomuuteen, josta saatuihin sisäisiin vammoihin ja ruhjeisiin hän menehtyi 10. heinäkuuta 1820. Kesken jääneen kauden täytti hänen veljensä Thomas Bibb.
Thomas Bibb
Thomas Bibb (1783 – 20. syyskuuta 1839) oli Alabaman toinen kuvernööri.
Bibb syntyi Virginiassa. Hän oli Alabaman senaatin puheenjohtaja, kun hänen veljensä, Alabaman ensimmäinen kuvernööri William Wyatt Bibb kuoli tapaturmaisesti 10. heinäkuuta 1820. Thomas Bibb täytti kesken jääneen kauden, ja häntä seurasi vuonna 1821 Israel Pickens.
Bibb oli naimisissa Pamelia Thompsonin kanssa.
Israel Pickens
Israel Pickens (30. tammikuuta 1780 lähellä Concordia Meckenburgin piirikunnassa Pohjois-Carolinassa – 24. huhtikuuta 1827 lähellä Matanzasia Kuubassa) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies.
Pickens syntyi Pohjois-Carolinassa lähellä Concordia. Hän oli Pohjois-Carolinan osavaltionsenaatin jäsen vuosina 1808–1809. Tämän jälkeen Pickens toimi vuosina 1811–17 yhtenä Pohjois-Carolinan edustajista Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Vuosina 1821–1825 hän toimi Alabaman kolmantena kuvernöörinä. Häntä edelsi Thomas Bibb ja seurasi John Murphy. Pickens työskenteli hetken aikaa myös Yhdysvaltain senaatissa, kun hänet nimitettiin väliaikaiseksi senaattoriksi virassa kuolleen Henry Chambersin tilalle helmi-marraskuuksi 1826.
Hän kuoli Kuubassa lähellä Matanzasia huhtikuussa 1827.
John Murphy
John Murphy (1785 tai 1786 – 21. syyskuuta 1841) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman neljäntenä kuvernöörinä vuosina 1825–1829.
Murphy syntyi Pohjois-Carolinassa. Hän edusti Alabamaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1833–1835 ja kuoli Alabamassa 1841.
Murphyn edeltäjä kuvernöörinä oli Israel Pickens ja seuraaja Gabriel Moore.
Gabriel Moore
Gabriel Moore (1785–1845) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman viidentenä kuvernöörinä 1829–1831. Häntä edelsi John Murphy ja seurasi Samuel B. Moore.
Moore syntyi Pohjois-Carolinassa. Hän ehti uransa aikana kuulua sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen että Yhdysvaltain senaattiin. Hän kuoli Texasissa.
Samuel B. Moore
Samuel B. Moore (1789 – 7. marraskuuta 1846) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuudentena kuvernöörinä maaliskuusta marraskuuhun 1831.
Moore syntyi Tennesseessä, mutta muutti nuorella iällä Alabamaan. Hänet valittiin Alabaman edustajainhuoneeseen vuonna 1823 ja Alabaman senaattiin 1828. Hän nousi kuvernööriksi senaatin puhemiehen paikalta, kun edellinen kuvernööri Gabriel Moore siirtyi kesken kauden Yhdysvaltain senaatin jäseneksi. Osavaltiolla ei ollut tuohon aikaan varakuvernööriä.
Moore pyrki jatkokaudelle kuvernöörinä vuoden 1831 vaaleissa, mutta jäi kolmanneksi, John Gaylen voittaessa. Muutaman välivuoden jälkeen Moore valittiin vuonna 1834 uudelleen Alabaman senaattiin. Hänet valittiin 1835 senaatin puhemieheksi, mutta hän hävisi paikan seuraavana vuonna tulevalle kuvernöörille Hugh McVaylle. Moore lopetti poliittisen uransa jäätyään valitsematta jatkokaudelle Alabaman senaattiin vuonna 1838.
Samuel B. Moore kuoli Alabamassa.
Joey Maxim
Joey Maxim (28. maaliskuuta 1922 – 2. kesäkuuta 2001), oikealta nimeltään Giuseppe Antonio Berardinelli, oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja alemman raskaansarjan maailmanmestari. Hänen taiteilijanimensä tulee Maxim-konekivääristä, jota pidetään ensimmäisenä nykyaikaisena konekiväärimallina. Maxim ei ollut aikansa kovaiskuisimpia nyrkkeilijöitä ja saavutti vain 21 tyrmäysvoittoa 115 ottelussa, mutta korvasi puutteensa muutoin viisaalla ottelemisella ja kykeni voittamaan monia aikakautensa parhaista nyrkkeilijöistä.
Maxim ryhtyi ammattilaiseksi 18-vuotiaana vuonna 1941. Ensimmäisissä 11 ottelussaan hän voitti pisteillä muun muassa Nate Boldenin ja Red Burmanin. Seuraavana vuonna hän kärsi tappion Jimmy Bivinsille ja kahdesti Ezzard Charlesille. Tappioista huolimatta hän jatkoi kulkuaan kohti painoluokkansa maailman huippua ja otteli myös raskaassa sarjassa, jossa hän voitti vuonna 1946 Jersey Joe Walcottin – häviten tosin seuraavana vuonna tälle kahdesti. Vuonna 1948 Maxim hyvitti aikaisemman tappionsa raskassarjalaiseksi siirtyneelle Bivinsille voitettuaan jo aikaisemmin syksyllä luoteisen Tyynenmeren raskaan sarjan mestaruuden Bill Peterseniltä. Vuonna 1949 hän kärsi jälleen tappion Ezzard Charlesille, mutta seuraavassa ottelussaan hän voitti nimiinsä Amerikan alemman raskassarjan mestaruuden 15 erää kestäneessä ottelussa Gus Lesnevichiä vastaan.
24. tammikuuta 1950 Maxim pääsi ottelemaan Freddie Millsiä vastaan alemman raskaansarjan maailmanmestaruudesta Lontooseen. Altavastaajana otteluun lähtenyt Maxim yllätti kaikki tyrmäämällä vastustajansa kymmenennessä erässä. 30. tammikuuta 1951 Maxim kohtasi jälleen Charlesin. Chicagossa käydyssä ottelussa oli panoksena Charlesin hallussa ollut raskaan sarjan maailmanmestaruus, mutta myös tällä kertaa voitto meni Charlesille tuomaripisteillä.
Saman vuoden kesällä Maxim palasi takaisin alempaan raskassarjaan ja puolusti mestaruuttaan Bob Murphyä vastaan. Joulukuussa hän kohtasi jälleen Charlesin, ja taaskin voitto meni Charlesille kaikin tuomariäänin. Kesäkuussa 1952 Maxim puolusti mestaruuttaan Sugar Ray Robinsonia vastaan New Yorkin Yankee Stadiumilla 48 000 katsojan edessä. Robinson, joka oli vienyt mestaruuden kahdessa alemmassa painoluokassa, lähti otteluun ennakkosuosikkina ja hallitsikin kamppailua vakuuttavasti, mutta lopulta helle ja nestehukka koituivat hänen kohtalokseen ja ottelu tuomittiin Maximin voittoon 14. erässä teknisellä tyrmäyksellä. Paahtavassa kuumuudessa jopa kehätuomari Ruby Goldstein pyörtyi kymmenennessä erässä, ja hänen tilalleen tuli Ray Miller. Maxim menetti mestaruutensa seuraavassa ottelussaan joulukuussa Archie Moorelle. Seuraavan kahden vuoden aikana hän oli Mooren haastajana vielä kahdesti mestaruusottelussa, mutta hävisi molemmilla kerroilla.
Vielä kesäkuussa 1954 Maxim voitti tittelittömässä ottelussa Floyd Pattersonin kaikin tuomariäänin, vaikkakin kaikki 11 paikalla ollutta toimittajaa olivat eri mieltä voittajasta. Pian tämän jälkeen Maxim ajautui Carl "Bobo" Olsonin kohtaamisesta alkaneeseen tappiokierteeseen ja lopetti uransa vuonna 1958 hävittyään kahdeksan uransa yhdeksästä viimeisestä ottelusta.
John Gayle
John Gayle (11. syyskuuta 1792 – 21. heinäkuuta 1859) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman seitsemäntenä kuvernöörinä 1831–1835.
Gayle syntyi Etelä-Carolinassa ja kuului Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1847–1849. Hänen edeltäjänsä Alabaman kuvernöörinä oli Samuel B. Moore ja seuraaja Clement Comer Clay. Gayle valittiin kuvernööriksi demokraattina, mutta hän siirtyi myöhemmin 1830-luvulla Whig-puolueeseen. Hän oli koulutukseltaan juristi ja toimi ennen kuvernööriksi valintaansa muun muassa Alabaman korkeimman oikeuden tuomarina. Vuodesta 1849 Gayle toimi Alabamassa liittovaltion tuomarina.
John Gayle kuoli Mobilessa Alabamassa 66-vuotiaana.
Clement Comer Clay
Clement Comer Clay (17. joulukuuta 1789 – 7. syyskuuta 1866) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kahdeksantena kuvernöörinä 1835–1837.
Clay syntyi Virginiassa. Hän seurasi marraskuussa 1835 John Gayleä kuvernöörinä, mutta erosi kesäkuussa 1837 tultuaan valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Clayn jälkeen kuvernöörin tehtävää hoiti osavaltion senaatin puhemies Hugh McVay, kunnes Arthur P. Bagby aloitti kuvernöörinä marraskuussa 1837. Clay erosi senaatista marraskuussa 1841 ja Bagby valittiin hänen seuraajakseen.
Ennen valintaansa kuvernööriksi Clay oli toiminut Alabaman edustajainhuoneen jäsenenä ja puhemiehenä vuosina 1827–1828 sekä Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1829–1835. Hän oli koulutukseltaan juristi ja toimi vuosina 1820–1823 Alabaman korkeimman oikeuden puheenjohtajana sekä uudelleen sen jäsenenä vuonna 1843.
Myös Clement Comer Clayn poika Clement Claiborne Clay oli mukana politiikassa. Hän toimi vuosina 1853–1861 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä ja sisällissodan aikana Etelävaltioiden senaatin jäsenenä.
Clement Comer Clay kuoli Huntsvillessä, Alabamassa 76-vuotiaana.
Hugh McVay
Hugh McVay (1. tammikuuta 1766 Etelä-Carolina – 9. toukokuuta 1851) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman yhdeksäntenä kuvernöörinä heinäkuusta marraskuuhun 1837. Lisäksi hän työskenteli pitkään Alabaman osavaltionkongressissa ja toimi myös jonkin aikaa Alabaman senaatin puheenjohtajana.
Petri Lehtonen
Petri Lehtonen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Murat III
Murat III (4. kesäkuuta 1546 – 15. tammikuuta 1595) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1574 kuolemaansa asti.
Murat III oli Selim II:n vanhin poika. Selim II:n oli säilyttänyt valtansa ainoastaan suurvisiiri Mehmed Sokullun ansiosta. Tämä toimi virassaan myös Murat III:n kaudella, kunnes hänet salamurhattiin lokakuussa 1579. Murat teloitutti viisi veljeään noustessaan valtaistuimelle. Murat III:n hallituskaudelle oli ominaista taloudellinen taantuminen ja sodat Iranin ja Itävallan keisarikunnan kanssa. Hänen ätinsä ja myöhemmin hänen suosikkivaimonsa vaikutusvalta häneen heikensi hänen auktoriteettiaan hallitsijana.
Murat III:lla oli valtava haaremi, johon kuului yli 1 200 naista. Tämä ja hänen elämäntyylinsä johti siihen, että hän sai 103 (joidenkin lähteiden mukaan 130 poikaa) ja lukemattomia tyttäriä.
Arthur P. Bagby
Arthur Pendleton Bagby (1794 – 21. syyskuuta 1858) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kymmenentenä kuvernöörinä 1837–1841.
Bagby syntyi Louisa Countyssä, Virginiassa, ja opiskeli lakia. Hän kuului useaan otteeseen Alabaman edustajainhuoneeseen sekä vuonna 1825 senaattiin. Hän oli Yhdysvaltain senaatissa 1841–1848. Häntä edelsi Alabaman kuvernöörinä Hugh McVay ja seurasi Benjamin Fitzpatrick.
Arthur P. Bagby kuoli Alabaman Mobilessa vuonna 1858.
Benjamin Fitzpatrick
Benjamin Fitzpatrick (30. kesäkuuta 1802 – 21. marraskuuta 1869) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko.
Fitzpatrick pääsi Yhdysvaltain senaattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1848. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä vuosina 1841–1845. Häntä edelsi Arthur P. Bagby ja seurasi Joshua L. Martin.
Benjamin Fitzpatrick kuoli Alabamassa 67-vuotiaana. Hän oli ensimmäinen 1800-luvun puolella syntynyt Alabaman kuvernööri.
Joshua L. Martin
Joshua Lanier Martin (5. joulukuuta 1799 – 2. marraskuuta 1856) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä vuosina 1845–1847.
Martin syntyi Tennesseessä ja muutti Alabamaan vuonna 1819. Hän aloitti lakiopinnot Tennesseen Maryvillessä ja jatkoi niitä Alabaman Russellvillessä. Valmistuttuaan hän perusti lakitoimiston Athensiin, Alabamaan. Martin aloitti poliittisen uransa Alabaman edustajainhuoneessa, jonka jäsen hän oli ensimmäisen kerran vuosina 1822–1828 ja myöhemmin vielä vuonna 1853. Vuosina 1835–1839 hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen.
Martinia edelsi kuvernöörinä Benjamin Fitzpatrick ja seurasi Reuben Chapman. Hän kuoli Tuscaloosassa, Alabamassa, 56-vuotiaana.
Reuben Chapman
Reuben Chapman (15. heinäkuuta 1799 – 16. toukokuuta 1882) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko.
Bowling Greenissä, Virginiassa syntynyt Chapman kuului Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1835–1847. Hän oli demokraattipuolueen edustajana Alabaman kuvernööri 1847–1849. Häntä edelsi Joshua L. Martin ja seurasi Henry W. Collier.
Chapman kuoli Huntsvillessä, Alabamassa 82-vuotiaana.
Henry W. Collier
Henry Watkins Collier (1801–1855) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1849–1853.
Collier syntyi Lunenberg Countyssä, Virginiassa, ja muutti vuonna 1818 Alabamaan. Hän toimi Alabaman korkeimman oikeuden presidenttinä ("Chief Justice") 1837–1849. Kuvernöörinä häntä edelsi Reuben Chapman ja seurasi John A. Winston.
Collier vetäytyi julkisuudesta 1853 ja kuoli parin vuoden päästä Alabaman Bailey's Springsissä.
John A. Winston
John Anthony Winston (4. syyskuuta 1812 – 21. joulukuuta 1871) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä 1853–1857. Häntä edelsi Henry W. Collier ja seurasi Andrew B. Moore.
Winston kuoli Alabaman Mobilessa 59-vuotiaana.
Andrew B. Moore
Andrew Barry Moore (7. maaliskuuta 1807 – 5. huhtikuuta 1873) oli yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman 16. kuvernöörinä 1857–1861.
Moore syntyi Jane ja Charles Mooren pojaksi Etelä-Carolinassa. Toimittuaan kahden vuoden ajan opettajana hän siirtyi lakialalle. Hän oli naimisissa Mary Goreen kanssa ja hänellä oli neljä lasta.
Moore valittiin Alabaman edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1839. Häntä edelsi osavaltion kuvernöörinä John A. Winston ja seurasi John Gill Shorter.
State of The Ark
State of The Ark on ruotsalaisen The Arkin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 27. joulukuuta 2004. Levy erosi tyyliltään kahdesta aikaisemmasta, sillä siinä kappaleet olivat kriitikoiden mielestä aiempaa pienieleisempiä ja tästä tuli myös jonkin verran kritiikkiä.
Albumi debytoi Ruotsissa Sverigetopplistanin ensimmäisellä sijalla. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan kahdeksannella sijalla ja pysyi listalla niin ikään kahdeksan viikkoa.
John Gill Shorter
John Gill Shorter (3. huhtikuuta 1818 – 29. toukokuuta 1872) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1861–1863.
Shorterin edeltäjä Alabaman kuvernöörinä oli Andrew B. Moore ja seuraaja Thomas H. Watts. Hän syntyi Monticellossa, Georgiassa, ja kuoli 54-vuotiaana Alabaman Eufaulassa.
Päiväpursi
Päiväpursi on päiväkäyttöön tarkoitettu purjevene. Päiväpurret soveltuvat erityisen hyvin merimies- ja veneilytaitojen harjoittamiseen. Aktiivisen harjoittelun lisäksi monen tyyppisillä päiväpursilla kilpaillaan myös vakavasti, mutta harjoittelun ja kilpailun lisäksi päiväpursilla voi turvallisesti tehdä lyhyitä päivä- ja viikonloppuretkiä sekä järvillä että merillä lähisaariin. Suurin osa päiväpursista on suunniteltu kilpapurjehdukseen. Kilpapurjehdukseen tarkoitettut päiväpurret jakautuvat skiffeihin, erilaisiin jolliin, katamaraaneihin ja urheiluveneisiin.
Skiffit vauhdikkaimpia yksirunkoisia päiväpursia. Skiffit on suunniteltu plaanaamaan. Skiffit ovat tasapohjaisia, äärimmäisen keveitä ja niissä suuri purjepinta-ala. Suuren purjepinta-alan aiheuttamia kallistavia voimia hallitaan sijoittamalla trapetsilla olevien miehistön paino "siiville" mahdollsimman ulos veneen rungon päältä. Tunnetuinpia skiffi-luokkia ovat 18-jalkainen ja 49er. 49eriä purjehditaan kaksin, Musto Skiffiä yksin ja 18-jalkaista purjehditaan kolmihenkisellä miehistöllä.
Jollat ovat painokölittömiä päiväpursia ja ne jakautuvat pariin pääryhmään, trapetsillisiin ja trapetsittomiin. Pienimpiä, kuten esimerkiksi optimistijollia purjehditaan yksin ja suurimmissa Scow-luokan jollissa on kuudesta kahdeksaan miehistön jäsentä. Suurin Suomessa toimivan jollaluokka on 8,5-metrinen E Scow.
Katamaraanit, Suomen aktiivisin katamaraaniluokka on F18-luokan Hobie Tiger.
Urheiluveneet suurikokoisia painokölillisiä päiväpursia, joilla voi purjehtia merellä. Urheiluveneissä purjehtii 3-7 miehistön jäsentä. Esimerkkejä Suomessa toimivista urheiluveneluokkista ovat Platu 25 ja Melges 24.
Cruiserit eli retkipäiväpurret on suunniteltu sekä vapaamuotoiseen virkistyskäyttöön että veneenkäsittelytaitojen harjoittamiseen. Näitä veneitä ei ole tarkoitettu ensisijaisesti kilpapurjehdusradoille.
Thomas H. Watts
Thomas Hill Watts (3. tammikuuta 1819 – 16. syyskuuta 1892) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi Alabaman kuvernöörinä Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1863–1865.
Watts oli John Hughes Wattsin ja Prudence Hillin kahdestatoista lapsesta vanhin. Hän opiskeli Virginian yliopistossa ja toimi lakimiehenä. Hän oli Etelävaltioiden oikeusministeri vuosina 1862–1863.
Wattsia edelsi Alabaman kuvernöörinä John Gill Shorter ja seurasi Lewis E. Parsons. Hän kuoli 73-vuotiaana.
Rocky Graziano
Rocky Graziano (1. tammikuuta 1919 – 22. toukokuuta 1990), oikealta nimeltään Thomas Rocco Barbella, oli yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja keskisarjan maailmanmestari, joka tunnettiin erityisen kovista tyrmäysiskuistaan.
Graziano vietti onnettoman ja vaikean nuoruuden Manhattanin itäosassa. Hänen amatööriuransa oli varsin lyhyt, tiettävästi alle vuoden mittainen, mutta tuona aikana hän ehti voittaa New Yorkin amatöörimestaruuden välisarjassa.
Ammattilaiseksi hän ryhtyi vuonna 1942 otellen sekä väli- että keskisarjassa. Suuruuteen hän nousi vuonna 1945 tyrmättyään välisarjalaiset Billy Arnoldin ja Al "Bummy" Davisin, jota vastaan lähti selkeänä altavastaajana vedonlyöntitoimistojen tarjottua kuuden kerrointa hänen voitostaan, ja saavutti lisäksi kaksi perättäistä tyrmäysvoittoa Freddie Cochranesta, joista ensimmäisen "The Ring" -lehti valitsi vuoden otteluksi, ja päätti vuoden neljännen erän tyrmäykseen Harold Greenistä.
Seuraavan vuoden syyskuussa Graziano pääsi iskemään Tony Zalea vastaan keskisarjan maailmanmestaruudesta. Zale voitti Bronxin Yankee Stadiumilla käydyn ottelun kuudennen erän tyrmäyksellä. Graziano kohtasi Zalen uudelleen mestaruusottelussa 16. heinäkuuta 1947 Chicagossa, ja tällä kertaa voitti kuudennessa erässä teknisellä tyrmäyksellä ottelussa jonka "The Ring" valitsi vuoden otteluksi. New Yorkin liitto oli aiemmin hylännyt Grazianon lisenssin ja uhkasi elinikäisellä kilpailukiellolla tämän jätettyä ilmoittamatta lahjustarjouksista, mutta National Boxing Association, joka hallitsi nyrkkeilytoimintaa kaikkialla New Yorkin ulkopuolella, ei hyväksynyt päätöstä. Graziano ja Zale kohtasivat mestaruusottelussa vielä kolmannen kerran 10. kesäkuuta 1948 New Jerseyn Newarkissa. Zale tyrmäsi Grazianon kolmannessa erässä tämän otettua lukua jo kahdesti aikaisemmin. Kaikkiaan miesten kolmessa kohtaamisessa oteltiin yhteensä 15 erää, ja ottelijat kävivät yhteensä seitsemän kertaa kanveesissa.
Zalelle kärsityn tappion jälkeen Graziano piti vuoden taukoa nyrkkeilystä, ja saavutti seuraavan kolmen vuoden aikana 20 voittoa ja yhden ratkaisemattoman. Vielä 16. huhtikuuta 1952 hän pääsi iskemään Sugar Ray Robinsonia vastaan kevytsarjan maailmanmestaruudesta, ja löi tämän kanveesiin kolmannen erän alussa, mutta Robinson toipui tästä nopeasti ja erän keskivaiheilla tyrmäsi Grazianon napakalla lyöntiyhdistelmällä. Tämän jälkeen Graziano otteli vielä Chuck Daveya vastaan tappiollisen ottelun ennen uransa lopettamista.
Nyrkkeilyuransa jälkeen Graziano siirtyi viihdealalle. Hän työskenteli lavakoomikkona, teki vierailuja televisio-ohjelmiin ja esiintyi muun muassa kasinoilla sekä televisiomainoksissa. Vuonna 1956 ilmestyi hänen omaelämäkertansa ""Somebody Up There Likes Me"". Kirjasta tehtiin myös elokuva, jossa pääosaa esitti Paul Newman. 1980-luvulla hänen terveytensä alkoi heikentyä, ja hän kuoli keväällä 1990 sydänkohtauksen jälkiseurauksiin.
Graziano valittiin nyrkkeilyn Hall of Fameen vuonna 1991.
Lewis E. Parsons
Lewis Eliphalet Parsons (28. huhtikuuta 1817 – 8. kesäkuuta 1895) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Parsons syntyi New Yorkin osavaltiossa. Hän opiskeli lakia ja muutti Alabamaan 1840. Hän kuului Alabaman edustajainhuoneeseen 1859–1865. Hänet nimitettiin vuonna 1865 Alabaman tilapäiseksi kuvernööriksi Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen. Häntä edelsi Thomas H. Watts ja seurasi Robert M. Patton.
Robert M. Patton
Robert Miller Patton (10. heinäkuuta 1809 – 28. helmikuuta 1885) oli Yhdysvaltain Whig-puolueen poliitikko.
Patton syntyi Virginiassa ja toimi Alabaman kuvernöörinä 1865–1867. Häntä edelsi Lewis E. Parsons ja seurasi Wager Swayne.
Patton kuoli Alabamassa 75-vuotiaana.
Wager Swayne
Wager Swayne (10. marraskuuta 1834 – 18. joulukuuta 1902) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä rekonstruktion alkuvuosina 1867–1868.
Swayne syntyi Columbuksessa Ohiossa. Hän valmistui Yalen yliopistosta ja toimi lakimiehenä Ohiossa. Hän haavoittui Yhdysvaltain sisällissodassa vakavasti, ja toinen alaraaja jouduttiin amputoimaan.
Swayne oli historian ensimmäinen 1900-luvun puolelle elänyt Alabaman kuvernööri. Häntä edelsi Robert M. Patton ja seurasi William Hugh Smith.
William Hugh Smith
William Hugh Smith (28. huhtikuuta 1826 – 1. tammikuuta 1899) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Alabaman kuvernöörinä rekonstruktion aikana 1868–1870.
Smithiä edelsi Wager Swayne ja seurasi Robert B. Lindsay. Hän kuoli Birminghamissa, Alabamassa 72-vuotiaana.