hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antipatros Tarsoslainen
Antipatros Tarsoslainen (; s. n. 144 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi ja koulukunnan johtaja toisen vuosisadan puolessa välissä eaa. Hän oli Diogenes Seleukialaisen oppilas ja Panaitioksen opettaja.
Plutarkhos puhuu Antipatroksesta yhdessä Zenonin, Kleantheen ja Khrysippoksen kanssa yhtenä merkittävimmistä stoalaisista filosofeista, ja Cicero mainitsee hänet terävänä. Antipatroksen henkilöhistoriasta ei tiedetä mitään, eivätkä hänen mielipiteistään säilyneet muutamat teksikatkelmat antaisi perusteita erityiselle maineelle, elleivät muut antiikin aikaiset kirjailijat todistaisi toisin. Antipatros vaikuttaa osallistuneen koulukuntansa ja Akatemian käymiin kiistoihin, vaikkakin hänen sanotaan tunteneen olevansa alakynnessä julkisissa väittelyissä aikalaiseensa Karneadeehen verrattuna, joten hän tyytyi kirjoittamaan. Kiivaiden kirjoitustensa ansiosta hän sai lempinimen "Kalamoboas" ("Kynähuutaja").
Antipatros opetti, että usko Jumalaan on "siunattua, katoamatonta ja hyvänsuopaa ihmisiä kohtaan", ja syytti niitä, jotka laittoivat jumalien nimiin "syntymisen ja häviämisen", minkä sanotaan olleen Khrysippoksen oppi. Tämän jumalia käsittelevän tutkielman lisäksi hän kirjoitti myös kaksi kirjaa ennustamisesta, mikä oli yleinen aihe stoalaisten keskuudessa. Niissä hän katsoi ennustustaidon olevan seurausta jumaluuden ennaltatietämisestä ja hyväntahtoisuudesta, selitti unien olevan yliluonnollisia vihjauksia tulevasta, ja kokosi Sokrateen nimiin laitettuja ennustuskertomuksia. Antipatroksen sanotaan uskoneen, että Kohtalo on jumala, vaikkakaan ei ole täysin selvää, mitä hän tarkoitti tällä.. Athenaioksen mukaan hän kirjoitti tutkielman "Peri deisidaimonias".
Antipatroksen moraalifilosofiaa käsittelevistä teoksista ei ole säilynyt muuta kuin joitakin hajanaisia huomautuksia, jotka ovat juuri ja juuri riittäviä osoittamaan, että aihe oli taantumassa. Käsitellyt kysymykset koskevat lähinnä yksityiskohtia, ja siten niillä oli enemmän tekemistä moraalisten ohjeiden soveltamisen kuin itse ohjeiden kanssa.
Raahe (täsmennyssivu)
Raahe voi tarkoittaa seuraavia:
Silent Hunter III
Silent Hunter III on Ubisoft Romanian kehittämä ja Ubisoftin julkaisema simulaatiopeli. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille vuonna .
"Silent Hunter II:n" tavoin peli asettaa pelaajan saksalaisen sukellusveneen komentoon toisen maailmansodan aikana. Pelissä on parannettu monia ominaisuuksia, joista sen edeltäjät olivat saaneet valituksia, kuten erityisesti puute dynaamisissa kampanjoissa.
"Silent Hunter III" on ominaisuuksiltaan täysin dynaaminen kampanja eli pelaaja vaikuttaa teoillaan pelin kulkuun. Miten tehtävä etenee ja mitä tavoitteita hyökkäyksessä on, riippuu täysin pelaajasta. Sen sijaan, että peli määrittäisi tehtävien tavoitteet, "Silent Hunter III" yksinkertaisesti asettaa pelaajan tiettyyn partioverkkoon, ja simulaatio vastaa automaattisesti asianmukaisesta merivoimien liikenteestä, kuten hävittäjäsaattueista.
Peli sisältää 3D-sukellusvenevalvomon, jolloin pelaajalla on vapautta liikkua sisätiloissa sukellusveneessä. Aikaisemmista sukellusvenesimulaatioista poiketen "Silent Hunter III":ssa pelaaja voi nähdä ja olla vuorovaikutuksessa miehistön jäseniin. Pelissä on myös tietoa yksittäisten miehistön jäsenistä, kuten sijoituksesta, kokemuksesta ja moraalista.
Sen lisäksi, että dynaaminen kampanja on tarkempi esitys toisen maailmansodan sukellusvene sodankäynnistä, se parantaa myös merkittävästi pelin uudelleenpeluuarvoa, koska pelitapahtumat voivat olla täysin erilaisia seuraavalla pelikerralla.
Peli sisältää seuraavat pelattavat sukellusveneet. Pelaajalle tulee sotaan vain rajallinen mahdollisuus valita sukellusveneet, jos he päättävät käynnistää sodan vuonna 1939. Kuitenkin eri sukellusvene käytettävissä joita pelaaja voi vaihdella suuresti.
Rock, Paper, Shotgun -sivuston 25:n parhaan simulaatiopelin listalla "Silent Hunter 3" oli sijalla numero 3 toukokuussa 2017.
Maserati 4CL ja 4CLT
Maserati 4CL ja sen sisarmalli Maserati 4CLT ovat Maseratin suunnittelemia ja valmistamia yksipaikkaisia kilpa-autoja. Vastustajaksi Alfa Romeo:n 158 ja joillekin ERA:n malleille 4CL esiteltiin 
Grand Prix kauden 1939 alussa Voiturette -luokkaan. 4CLT malli oli 4CL mallista paranneltu malli, joka esiteltiin vuonna 1948. 4CLT:stä tehtiin myös versiot 4CLT/48, 4CLT/49 ja 4CLT/50 versiot vuosien mukaan. Maseratin 4CL -malleilla saavutettiin kuusi voittoa ennen toista maailmansotaa ja 25 toisen maailmansodan jälkeen, muttei silti varsinaisessa Formula 1 -sarjassa. 4CLT -malleilla voitettiin 18 kilpailua toisen maailmansodan jälkeen, mutta Formula 1 -sarjassa ei tullut ollenkaan voittoja maailmanmestaruussarjan sisällä, mutta viisi sen ulkopuolella.
Maritza Sayalero
Maritza Sayalero-Fernández (s. 16. helmikuuta 1961, Caracas) on venezuelalainen, joka kruunattiin Miss Universeksi vuonna 1979 Perthissä, Australiassa pidetyssä kilpailussa. Hän oli maansa ensimmäinen Miss Universe. Kolme venezuelalaista on hänen jälkeensä voittanut Miss Universen.
Sayalero on naimisissa tennispelaaja Raúl Ramírezin kanssa. Pari asuu Meksikossa ja heillä on kolme lasta: Rebecca (s. 1982), Raúl (s. 1984) ja Daniel Francisco (s. 1989).
Antipatros Tyroslainen (vanhempi)
Antipatros Tyroslainen (; ensimmäinen vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaa kuulunut filosofi. Hän oli Cato nuoremman aikalainen ja kotoisin Tyroksesta. Hänen sanotaan ystävystyneen Caton kanssa jälkimmäisen ollessa nuori. Hän vaikuttaa olleen sama Antipatros Tyroslainen, jonka Strabon mainitsee, mutta häntä ei tule sekoittaa nuorempaan Antripatros Tyroslaiseen, joka kuoli noin vuonna 45 eaa.
Hellraiser III: Hell on Earth
Hellraiser III: Hell On Earth on Anthony Hickoxin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1992. Se on Hellraiser -elokuvasarjan kolmas osa.
J.P. Monroe on yökerhon sadistinen omistaja, joka saa käsiinsä ruman ja irvokkaan veistoksen. Hän ei tiedä että sen sisään on kahlittu itse Pinhead. Sattumalta Monroelta putoaa veren pisara suoraan veistoksen päälle ja tämä vapauttaa Pinheadin sielun vankilastaan. Pinhead tekee Monroelle tarjouksen josta hän ei voi kieltäytä. Monroen täytyy hankkia ihmisurheja Pinheadille ja tämä antaa hänelle siitä hyvästä mahtavan vallan jota ei ole ennen maan päällä koettu. Outoja kuolemantapauksia alkaa tutkia nuori toimittaja, Joanne, joka johtaa hänet mukaan suoraan helvettiin.
Meglena Kuneva
Meglena Štiljanova Kuneva (, s. 22. kesäkuuta 1957) on bulgarialainen poliitikko. Hän oli Euroopan unionin Barroson komission kuluttajansuojasta vastaavaa komissaari. Hän oli vuodesta 2002 Euroopan asioiden ministeri Sakskoburggotskin ja Staniševin hallituksissa.
Kuneva opiskeli lakia Sofian yliopistolla ja väitteli tohtoriksi 1984. Hänet valittiin vuonna 2001 parlamenttiin Simeon II:n kansallisen liikkeen edustajana. Elokuussa 2001 hän jätti parlamentin, kun hänet nimitettiin Bulgarian pääneuvottelijaksi EU:hun liittymisneuvotteluihin. Hän edusti Bulgarian hallintoa Euroopan tulevaisuuskonventissa, jossa Sopimus Euroopan perustuslaista muotoiltiin.
Kunevasta tuli Bulgarian ensimmäinen komissaari Jose Manuel Durao Barroson komissioon 1. tammikuuta 2007.
Irene Sáez
Mona Irene Lailin Sáez Conde (s. 13. joulukuuta 1961) on venezuelalainen poliitikko ja Miss Universum 1981.
Sáez syntyi Caracasissa. Hän voitti 30. Miss Universum -kilpailun New Yorkissa, Yhdysvalloissa vuonna 1981, jolloin hän oli yhdeksäntoista vuoden ikäinen. Hänestä tuli Venezuelan toinen Miss Universum Maritza Sayaleron (1979) jälkeen.
Sáezilla on myöhemmin siirtynyt poliittiselle uralle. Hän toimi 1990-luvun alussa kaksi kautta Chacaon pormestarina. Hän osallistui Venezuelan presidentinvaaleihin vuonna 1998, mutta sai vain 2,8 % äänistä. Vuosina 1999–2000 hän toimi Nueva Espartan osavaltion kuvernöörinä. Sen jälkeen hän muutti Floridaan, Yhdysvaltoihin.
Kuroda Nagamasa
Nagamasan ollessa lapsi Oda Nobunaga tuomitsi hänen isänsä Kuroda Kanbein vakoilusta, ja nuori Nagasama otettiin panttivangiksi. Vankeudessa hän miltei menehtyi, ennen kuin hänet vapautettiin lunnaita vastaan Takenaka Hanbein avulla. Nagasama palveli Tokugawa Ieyasua Sekigaharan taistelussa, vaikka olikin kristitty ja kastettu Simeoniksi vuonna 1583. Suurin osa Japanin kristityistä samuraista taisteli tuolloin Tokugawaa vastaan. Taitavana stategina Nagamasa varmisti osaltaan itäisen armeijan voiton. Palkkioksi hänet nimitettiin daimioksi, ja hän sai läänityksekseen Chikuzenin provinssin, jossa asettui asumaan Fukuokan linnaan.
Syklotroni
Syklotroni on syklinen hiukkaskiihdytin, jossa hiukkaset liikkuvat ympyrärataa pitkin. Syklotronilla on mahdollista kiihdyttää varattuja hiukkasia käyttäen korkeataajuista vaihtovirtaa. Vaihtovirran syklotroniin muodostama magneettikenttä saa hiukkaset kiihtyvään liikkeeseen ympyräradalla. Hiukkasten energia kasvaa jokaisella kierroksella yhä korkeammaksi.
Ernest Lawrence on syklotronin keksijä ja hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon työstään vuonna 1939.
Antipatros Tyroslainen (nuorempi)
Antipatros Tyyrolainen (; k. n. 45 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta. Häntä ei tule sekoittaa vanhempaan Antipatros Tyroslaiseen, vaikka Gerhard Johann Vossius tekee näin Kreikan historiassaan. Antipatros eli Panaitioksen jälkeen tai ainakin oli häntä nuorempi, ja Cicero sanoo hänestä puhuessaan, että hän "kuoli vastikään Ateenassa", minkä täytyy tarkoittaa pian vuoden 45 eaa. jälkeen.
Ciceron maininnasta voidaan päätellä, että Antipatros kirjoitti teoksen "Velvollisuuksista" ("De Officiis"), ja Diogenes Laertios viittaa hänen kirjoittamaansa teokseen "Maailmasta" ("Peri kosmou") ja lainaa sen kahdeksatta kirjaa.
Marjo Leinonen
Marjo Leinonen (s. 1966 Kajaani) on suomalainen laulaja. Hän eli lapsuutensa Kainuussa ja muutti 1983 Helsinkiin.
Leinonen tulkitsee pop-, blues- ja rock-tyyppisiä kappaleita. Hän on ollut Balls-yhtyeen solisti vuodesta 1989. Leinonen oli 1991 naispääosassa Mika Kaurismäen elokuvassa "Zombie ja Kummitusjuna", jossa miespääosaa esitti Silu Seppälä. Hän esiintyi myös "Laulava sydän" -ohjelmassa yhdessä Agents-yhtyeen kanssa, esittäen muun muassa Rauli Badding Somerjoen kappaleita. Leinonen on tehnyt yhteistyötä myös Eternal Erectionin, suomalaisen funk-bändin kanssa.
Marjo Leinonen esitti kappaleen "Kaikessa soi blues" vuonna 2006 julkaistulla Lasse Mårtenson -tribuuttilevyllä "Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa". Samana vuonna Leinonen levytti yhdessä Viranomaiset-yhtyeen kanssa "Uusi päivä" -pitkäsoiton. Levy sai kiitosta muun muassa Rumban arvostelijalta Ola Saariselta. 2008 Leinonen oli Janis Joplinin roolissa musiikkinäytelmässä "Janis – eräs rocklegenda".
Leinonen vieraili myös Asan vuonna 2008 julkaistulla "Loppuasukas"-albumilla kappaleella ”Gaso grande finale”, J. Karjalaisen levyllä "Polkabilly Rebels" (2010) kappaleessa "Hopeinen veitsi", sekä Ismo Alangon kappaleessa "Kaikki raitistuu", joka löytyy vuonna 2004 julkaistulla levyllä "Minä ja pojat". 2001 Leinonen vieraili Maija Vilkkumaan pitkäsoitolla "Meikit, ketjut ja vyöt" kappaleessa "Ilosanoma".
Syksyllä 2011 Leinonen ryhtyi Huff'n'Puff-orkesterin solistiksi. "Marjo Leinonen Huff'n'Puff" -niminen levy ilmestyi syksyllä 2012. Huff'n'Puffin musiikki on groove-bluesia.
Vuonna 2014 Marjo Leinoselle myönnettiin Pirkanmaan bluesyhdistys – Blues Lovers ry:n vuosittain jakama blues & roots -musiikin erityispalkinto Jemma-palkinto™ laaja-alaisista muusikontaidoistaan sekä monesta muusta aiheeseen liittyvästä toiminnasta.
Antipatros Tyroslainen
Antipatros Tyroslainen oli kahden ensimmäisellä vuosisadalla eaa. eläneen stoalaisen filosofin nimi:
Virran viemää
Virran viemää () on brittiläisen Aardman Animationsin ja yhdysvaltalaisen Dreamworksin yhteistyössä tekemä animaatioelokuva, joka valmistui vuonna 2006. Sen keskeisiä ääninäyttelijöitä ovat Hugh Jackman, Kate Winslet, Ian McKellen ja Jean Reno.
Elokuvan päähahmo on Lontoon Kensingtonissa asuva lemmikkihiiri Roddy St. James, joka elää ylellistä elämää upeassa kartanossa. Eräänä päivänä hänen luokseen lehahtaa yhtäkkiä viemärirotta, joka vetää Roddyn vessanpytystä alas viemäriin. Viemärissä Roddy kohtaa rottien ja hiirien asuttaman pienoiskaupungin, joka on kopio Lontoosta. Myöhemmin Roddy löytää kipakan rottatyttö Ritan. Roddy ja Rita joutuvat ilkeän sammakon VonKonnan luo. VonKonnalla on ilkeä suunnitelma, jolla hän aikoo hukuttaa koko Lontoon viemäriverkoston asukkaat.
"Virran viemää" oli Aardmanin ja Dreamworksin viimeinen yhteisfilmi. Yhteistyö loppui tammikuussa 2007, sillä kaksikon kaksi tuoreinta elokuvaa, "Virran viemää" ja "" floppasivat. Maaliskuussa Aardman löysi yhteistyökumppanikseen Sony Picturesin, ja tuotantoyhtiöt solmivat kolmivuotisen yhteistyösopimuksen.
Maria Teresa de Filippis
Maria Teresa de Filippis (11. marraskuuta 1926 Napoli, Italia – 9. tammikuuta 2016) oli ensimmäinen Formula 1 -sarjaan osallistunut nainen. Hän osallistui viiteen Grand Prix -kilpailuun. Hän selviytyi vain kolmen Grand Prix'n aika-ajoista itse kilpailuun. Hän ei saavuttanut urallaan yhtään MM-pistettä.
De Filippiksen ura kilpa-ajajana alkoi 22-vuotiaana, kun hänen veljensä löivät vetoa siitä, ettei heidän siskonsa kykenisi ajamaan riittävän nopeasti. Vuonna 1954 de Filippis sijoittui Italian urheiluautomestaruussarjassa toiseksi ja hänet kiinnitettiin myöhemmin sen ansiosta Maseratin kilpakuljettajaksi. Debyyttikilpailussaan Belgian GP:ssä hän sijoittui kymmenenneksi, mikä sai Juan Manuel Fangion huolestumaan tämän vauhdista. Vaikka de Filippis ei juurikaan kohdannut ennakkoluuloja kuljettajien keskuudessa, Ranskan GP:ssä erään kilpailunjärjestäjän mielestä "ainoa kypärä, jota naisen tulisi käyttää, on kampaajalla", minkä johdosta hän ei osallistunut kilpailuun. Kaudeksi 1959 de Filippis siirtyi ajamaan Jean Behran tallikaverina Porschelle, mutta Behran kuoltua AVUS:in radalla hän lopetti kilpa-ajajan uransa ja perusti perheen. Vuonna 1979 de Filippis liittyi entisten Formula 1 -kuljettajien klubiin, jonka varapuheenjohtajaksi hänet nimitettiin 1997. Hän toimi myös Maserati-klubin puheenjohtajana.
Hellraiser: Maanpäällinen helvetti
Hellraiser: Maanpäällinen helvetti on vuonna 2002 tehty kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut Rick Bota.
Pinhead on taas palannut kenobiittiensä kanssa maan päälle, jotta he voisivat päästää valloilleen maan päällisen helvetin, aikoen kiduttaa ja tappaa kaikki jotka uskaltavat estää heitä. Kirsty Cotton on ainoa henkilö, joka on pystynyt voittamaan Pinheadin ja hänen kenobiittinsä. Nyt hän aikoo lopettaa lopullisesti Pinheadin aikeet.
Lentoasemahuoltaja
Lentoasemahuoltaja on yksi logistiikan perustutkinnoista, jonka laajuus on 120 opintoviikkoa. Muita logistiikan perustutkintoja ovat varastonhoitaja ja autonkuljettaja.
Lentoasemahuoltajan yksi merkittävistä tehtävistä on huolehtia lentoturvallisuudesta pitämällä kiitotiet, rullaustiet ja asematasoalueet liikennöitävässä kunnossa tiukkojen yleiseurooppalaisten normien mukaan. Tähän liittyy luonnollisesti sään ja säämuutoksien seuraaminen ja tulkitseminen mittaamalla muun muassa kiitotien kitka-arvoja säännöllisin väliajoin. Lentoasemahuoltajan tutkinnon suorittaneella on myös pätevyys tehdä lentokoneille jään ja huurteenpoiston. He voivat myös suorittaa lentokoneiden polttoainetäydennykset ja parkkeeraamisen erityisten lentokoneiden siirtelyyn tarkoitettujen työkoneiden avulla ja pitää näiden työkoneiden toimintakuntoa joustavasti ja täsmällisesti yllä. Lentoasemahuoltajien tehtäviin kuuluu myös matkustajien ja matkatavaroiden turvatarkastukset, sekä lentokoneiden lastaukset ja purkamiset mukaan lukien vaaralliset aineet.
Lentoasemilla on oma palo- ja pelastusorganisaatio, joka vastaa siviilipaloasemaa, mutta on erikoistunut toimimaan lento-onnettomuuksien varalle. Tässä pelastusorganisaatiossa on mukana lähes jokainen lentoasemahuoltaja. Tämä asettaa omat erityisvaatimuksensa ammatissa toimimiselle, jonka vuoksi kaikki alalle aikoivat opiskelijat haastatellaan. Tämän lisäksi heille tehdään lihaskuntotesti, joista valitaan parhaat. Valituille opiskelijoille tehdään suppea turvaselvitys, josta ei saa löytyä merkintöjä. Mikäli niitä löytyy, se on este ammatissa toimimiselle ja johtaa automaattisesti opiskelupaikan menettämiseen. Jos merkinnän saa opiskeluaikana, tai jos jo toimii ammatissa ja tänä aikana saa merkinnän niin se on riittävä peruste opiskelu- tai työpaikan välittömään irtisanomiseen. Lisäksi lentoasemahuoltajalta edellytetään tiimityöskentelytaitoa, kykyä hahmottaa asioita kokonaisuuksina, nopeaa ratkaisukykyä, aikataulussa pysymistä, hyvää terveyttä sekä peruskuntoa. Lentoasemahuoltajalla on oltava stereonäkö (syvyysnäkö) kunnossa ja hänen on oltava ehdottoman rehellinen. Lentoasemahuoltajat työllistyvät ilmailulaitoksen tai ilmailualan yritysten palvelukseen. Tämä tutkinto antaa yleisen jatko-opintokelpoisuuden ammattikorkeakouluihin ja yliopistoihin sen mukaan mitä asianomainen yliopisto päättää.
Daniel Keyes
Daniel F. Keyes (9. elokuuta 1927 New York – 15. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka tunnetaan parhaiten teoksestaan "Kukkia Algernonille".
"Kukkia Algernonille" julkaistiin novellina vuonna 1959. Se voitti Hugo-palkinnon vuonna 1960, ja kirjailija teki novellistaan myöhemmin romaanin, joka sai Nebula-palkinnon 1966.
Romaanin pohjalta on tehty televisioelokuva ja myöhemmin elokuva "Charly", jonka on ohjannut Ralph Nelson.
Keyes oli vuodesta 2000 emeritusprofessori Ohion yliopistossa.
Günther Simon
Günther Simon (11. toukokuuta 1925 Berliini – 25. kesäkuuta 1972) oli itäsaksalainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan monista DEFA-filmeistään.
Simon kävi jo koulupoikana yksityistä teatterikoulua. Toisen maailmansodan aikana hän jäi liittoutuneiden vangiksi ja joutui leirille Coloradoon Yhdysvaltoihin. Siellä hän sai ensimmäiset näyttämökokemuksensa. Sodan jälkeen hän jatkoi teatteriopintojaan. Ensikokemukset ammattinäyttelijänä hän sai Köthenin kaupunginteatterissa. 1948–1950 hän näytteli Stadttheater Schwerinissä, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa Margarithan, joka oli tanssija. Kauden 1950–1951 hän näytteli Dresdenissä ja lyhyen aikaa Leipzigissa. Vuodesta 1951 alkaen hän sai myös elokuvarooleja. 1960-luvun puolivälistä hän esiintyi myös televisiossa.
Perheeseen syntyi kolme poikaa ja yksi tytär.
Jalo
Jalo on suomalainen miehen nimi. Nimi on annettu vuoden 2012 loppuun mennessä 2810 suomalaiselle miehelle ja alle viidelle naiselle Nimi kuvastaa tavoiteltavia luonteenpiirteitä.
Jalo on myös sukunimi. Huhtikuussa 2013 Suomessa oli 649 elossa olevaa henkilöä, joiden sukunimi on Jalo.
Ampujakala
Ampujakala ("Toxotes jaculatrix") on Indonesian ja Pohjois-Australian jokisuiden murtovesissä elävä n. 30 cm pitkä kala, jota pidetään joskus myös akvaariokalana.
Ampujakala on kuuluisa saalistustavastaan. Se syö pääasiassa veden varaan joutuneita hyönteisiä, mutta osaa pudottaa niitä veden yllä olevilta lehdiltä puhaltamalla tarkasti tähdätyn vesisuihkun sitä kohti. Ampujakalan suuontelon katossa on ura, jota vasten se painaa kielensä jolloin syntyy ohut putki. Veden ruiskuttamiseen tarvittavan paineen se saa aikaan pumppaamalla kiduksillaan ja lopuksi se vapauttaa veden laskemalla kielensä jäykän kärjen joka toimii venttiilinä. Se osaa myös napata hyönteisen lehdeltä hyppäämällä.
Ampujakala on sivuilta litistynyt ja sillä on tummia poikkiraitoja kyljissään. Sillä on vain yksi selkäevä joka on lähellä pyrstöevää. Päälaki on tasainen ja silmät ovat suuret, mikä helpottaa vesisuihkun kohdistamista saalistettaessa.
René Adler
René Adler (s. 15. tammikuuta 1985 Leipzig, Saksin osavaltio, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hänen seuransa on vuodesta 2012 lähtien ollut Hamburger SV.
Adler teki Bundesliiga-debyyttinsä 25. helmikuuta 2007, kun Leverkusen ykkösmaalivahti Hans-Jörg Butt oli pelikiellossa. Adler torjui ottelussa kymmenen kertaa, kun Leverkusen kaatoi Schalken yllättäen 1-0. Ensimmäisen kansainvälisen pelinsä Adler pelasi 8. maaliskuuta 2007 UEFA Cupissa ranskalaista RC Lensia vastaan.
Jeff Goldblum
Jeffrey Lynn ”Jeff” Goldblum (s. 22. lokakuuta 1952 Whitaker, Pennsylvania) on Oscar-ehdokkaana ollut yhdysvaltalainen näyttelijä.
Goldblum syntyi nelilapsiseen juutalaiseen perheeseen kolmantena poikana. Goldblumin äiti Shirley oli ammatiltaan radiojuontaja ja isä Harold lääkäri. Goldblum muutti 17-vuotiaana New Yorkiin ryhtyäkseen näyttelijäksi. New Yorkissa hän opiskeli Neighborhood Playhousessa Sanford Meisnerin ohjauksessa. Goldblum teki ensimmäisen Broadway-roolinsa William Shakespearen näytelmässä "Kaksi nuorta veronalaista" ja ensimmäinen elokuvarooli tapahtui "Väkivallan vihollisessa" vuonna 1974.
Goldblum näytteli ensimmäisen pääosaroolinsa elokuvassa "Kärpänen" vuonna 1986 vastanäyttelijänään Geena Davis. Kuvausten aikana pari rakastui, ja he menivät naimisiin seuraavana vuonna. Liitto kesti vuoteen 1990 asti.
Otto Stenroth
Otto Eliel Stenroth (13. toukokuuta 1861 Saarijärvi – 16. joulukuuta 1939 Helsinki) oli lakimies, valtiopäivämies, senaattori ja pankinjohtaja.
Stenrothin isä oli kirkkoherra Otto Adolf Stenroth. Ylioppilaaksi Stenroth pääsi vuonna 1877, ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1881. Stenroth jatkoi opintojaan valmistuen lakitieteen kandidaatiksi 1886. Hänelle myönnettiin filosofian maisterin arvo 1882 ja varatuomarin arvo vuonna 1889.
Opintojensa jälkeen Stenroth toimi Kansallis-Osake-Pankin johtokunnan lainoppineena jäsenenä 1889–1893, pääjohtajan varamiehenä 1893–1906. Sen jälkeen hän toimi Suomen Hypoteekkikassan johtokunnan puheenjohtajana 1904–1908 ja 1909–1916. Suomen Kiinteistöpankin toimitusjohtajana hän toimi 1907–1908 ja 1909–1918.
Stenroth oli säätyvaltiopäivillä porvarissäädyn jäsenenä 1891–1900 ja Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä 1908–1909. Helsingin kaupunginvaltuustossa hän oli 1911–1918 ja sen varapuheenjohtajana 1915–1918.
Otto Stenroth toimi Suomen suuriruhtinaskunnan senaatin kauppa- ja teollisuustoimikunnan päällikkönä ja senaattorina Hjeltin senaatissa 1908–1909. Suomen itsenäistyttyä hänestä tuli ulkoasiantoimituskunnan päällikkö ja senaattori Paasikiven I senaattiin 1918.
Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajana eli nykyisin pääjohtaja Stenroth oli 13. joulukuuta 1918 – 20. tammikuuta 1923.
Blacksburg
Blacksburg on pikkukaupunki Montgomeryn piirikunnassa Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen asukasmäärä oli vuonna 39 284, ja vuonna 2008 se oli 41 796. Kaupunki perustettiin vuonna 1798.
Blacksburgin kokonaispinta-ala on 50,2 km², josta 50,1 km² on maata ja 0,1 km² (0,10 %) vettä. Blacksburg on 634 metriä merenpinnan yläpuolella. Se on 15. suurin kunta ja suurin pikkukaupunki Virginian osavaltiossa.
Blacksburgin korkein rakennus on Slusher Tower, joka sijaitsee Virginia Techin kampuksella.
Blacksburg Transit (BT) tarjoaa linja-autopalvelut Virginia Techiin ja sieltä pois. Koulun opiskelijat saavat ajaa busseilla ilmaiseksi koulunsa henkilökorteilla.
U Car Share -niminen liike tarjoaa vuokra-autoja ympäri Virginia Techin kampusta.
Vuoden väestölaskennan mukaan Blacksburgissa oli 39 573 asukasta, 13 162 taloutta ja 4 777 perhettä. Väestötiheys oli 789,2/km². Kaupungin asukkaista 84,39 % oli valkoihoisia, 7,80 % aasialaisia, 4,39 % afroamerikkalaisia, 0,11 % alkuperäisamerikkalaisia, 0,06 % Tyynenmeren seudulta, 0,90 % muunrotuisia, ja 2,36 % edusti kahta tai useampaa rotua.
Talouksia oli 13 162, ja niistä 16,3 % oli sellaisia, missä oli alle 18-vuotiaita lapsia, 28,7 % sellaisia, missä aviopari asui keskenään, 5,3 % sellaisia missä oli naistaloudenhoitaja, ja 63,7 % ei-perheitä. Keskimääräinen talouden suuruus oli 2,37 ja perheen suuruus 2,79 henkilöä.
Kaupungin asukkaista 9,7 % oli alle 18-vuotiaita, 57,4 % 18–24-vuotiaita, 18,9 % 25–44-vuotiaita, 9,2 % 45–64-vuotiaita ja 4,9 % 65-vuotiaita ja vanhempia. Keskimääräinen ikä oli 22 vuotta. Joka sataa naista kohden kaupungissa asui 127 miestä.
Talouksien keskimääräiset tulot olivat 22 513 dollaria, ja perheiden 51 810 dollaria. Miesten keskimääräiset tulot olivat 37 129, kun naisten olivat 24 321 dollaria. Noin 15,9 % perheistä ja 43,2 % koko väestöstä olivat köyhyysrajan alaupuolella.
85 %:lla väestöstä oli college-koulutus.
AROS
AROS Research Operating System (AROS, aikaisemmin Amiga Research Operating System) on vapaa työpöytäkäyttöjärjestelmä, jonka tavoitteena on toisaalta olla API-yhteensopiva Amiga-tietokoneissa käytössä olleen, vuonna 1994 julkaistun AmigaOS 3.1:n kanssa ja taas toisaalta tarjota mahdollisuuksien mukaan nykyaikainen järjestelmä, jossa esikuvan vanhentuneita ominaisuuksia on uudistettu ja mahdollisia puutteita korjattu. AROS on kehityksen alla eikä ole vielä valmis ammattimaiseen käyttöön.
AROS on saatavilla pääosin IA-32-laitearkkitehtuurille, minkä lisäksi työn alla on eriasteisia porttauksia myös muille suoritinperheille. IA-32:lla järjestelmää voi käyttää muun muassa normaalisti kiintolevylle asennettuna ("native"), toisen käyttöjärjestelmän "isännöimänä" ("hosted" – isäntinä muun muassa FreeBSD, Linux) tai Live-CD:n/-DVD:n kautta. AROS-levykuvia voi tietysti ajaa myös virtuaalikoneen tai prosessoriemulaattorin (esimerkiksi QEMU) päällä.
Icaros Desktop (aikaisemmin VmwAROS) on tällä hetkellä pääasiallinen AROS-jakelupaketti. Muita jakeluja ovat ainakin AspireOS ja AROS Broadway.
Heidi Mark
Heidi Mark (s. 18. helmikuuta 1971 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Mark valittiin "Playboy"-lehden ”Playmate of the Monthiksi” heinäkuussa 1995. Hän oli esiintynyt lehden kannessa jo huhtikuussa 1994. Markilla on ollut muun muassa rooli elokuvassa "Bad As I Wanna Be" (1998) sekä lukuisia televisiorooleja. Heidi Mark meni toukokuussa 2000 naimisiin rockmuusikko Vince Neilin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon elokuussa 2001.
Kari Ylianttila
Kari Sakari "Kaale" Ylianttila (s. 28. elokuuta 1953 Rovaniemi) on suomalainen mäkihyppääjä ja mäkihyppyvalmentaja. Hän voitti Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailun kaudella 1977–1978. Loukkaantumisen vuoksi hän ei kilpaillut saman talven maailmanmestaruuskilpailuissa. Ylianttila lopetti mäkihyppääjän uransa vuonna 1982.
Ylianttila toimi Suomen mäkihyppymaajoukkueen päävalmentajana vuosina 1988–1994. Hänen valmennuskautensa menestyksiin kuului muun muassa Toni Niemisen nousu olympiavoittajaksi.
Vuosina 1994–2004 Ylianttila valmensi Yhdysvaltojen mäkihyppymaajoukkuetta. Kauden 2004–2005 hän valmensi Ruotsin mäkihyppymaajoukkuetta. Vuosina 2005–2010 Ylianttila toimi Japanin mäkihyppymaajoukkueen päävalmentajana. Syksyllä 2010 hän siirtyi Suomen mäkihypyn ja yhdistetyn maajoukkueiden joukkueenjohtajaksi ja keväällä 2014 Suomen mäkihypyn valmennuspäälliköksi.
Holger Salin
Holger Aleksander Salin (20. toukokuuta 1911 Helsinki – 30. heinäkuuta 1983 Orivesi) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli kaikkiaan parissakymmenessä elokuvassa vuosina 1939–1961. Ensiesiintyminen valkokankaalla oli sivuosa Kalle Kaarnan isänmaallisessa elokuvassa "Isoviha". Vuonna 1946 Salinilla oli sivuosa Martti-renkinä elokuvassa "Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä". Salinin kestävimpiä näyttelijäntöitä on pääosa Matti Kassilan elokuvassa "Punainen viiva" (1959), josta hänelle myönnettiin Jussi-palkinto. Hänet nähdään myös muun muassa elokuvissa "Kulkurin valssi" (1941) ja "Nummisuutarit" (1957), jossa hän tulkitsee Nikon osan.
Kesällä 1941 Salin näytteli Särkelän isäntää Arvo Airamon kansannäytelmässä "Huhu kiertää". Hänellä oli kiinnitys Tampereen Teatteriin vuosina 1942–1952 ja sen jälkeen Suomen Kansallisteatteriin 1952–1977. Vuonna 1953 hän oli Ruth Snellmanin, Eeva-Kaarina Volasen, Tarmo Mannin ja Matti Raninin mukana kiertueella, joka esitti Tennessee Williamsin "Lasista eläintarhaa". Samuel Beckettin näytelmässä "Huomenna hän tulee" Salin tulkitsi Estragonia, suoritus sai kiitosta arvostelijoilta. Se mainittiin niukkaeleiseksi mutta vivahteikkaaksi. Inkeri Kilpisen kirjoittamassa ja Vilho Siivolan ohjaamassa näytelmässä "Toinen maailma" Salin näytteli päähenkilön (Pekka Autiovuori) vanhempaa työtoveria. Holger Salinille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1963.
Holger Salin oli tanssitaiteilija Klaus Salinin vanhempi veli.
Klaus Salin
Klaus Torsten Salin (19. kesäkuuta 1919 Helsinki – 15. syyskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija. Hän oli Suomalaisen Oopperan (Suomen Kansallisooppera) soolotanssija vuosina 1945–1946 ja edelleen vuodesta 1949. Ensitanssijana Salin toimi 1956–1967 sekä balettimestarina 1966–1967. Hänen näyttämöilmaisuaan pidettiin vahvana ja sen ansiosta hän keräsi mainetta luonneosien tulkitsijana. Salin perusti puolisonsa, Irja Koskisen kanssa balettikoulun Helsinkiin vuonna 1953.
Salin muodosti tanssitaiteilija Orvokki Siposen kanssa 1940-luvun Suomen kuuluisimman tanssiduon (Orvokki Siponen & Klaus Salin). Duo esiintyi muun muassa Maaselän Radion revyyssä "Budapestin Juliska", joka sai ensi-iltansa 1. maaliskuuta 1944. Klaus Salin esiintyi myös muutamissa elokuvissa tanssirooleissa: elokuvissa "Aktivistit" (1939) ja "Mitäs me taiteilijat" (1952) nähdään sekä Salin että hänen puolisonsa.
Klaus Salinille myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1957
Klaus Salin oli näyttelijä Holger Salinin nuorempi veli.
Särimner
Särimner on skandinavisessa mytologiassa esiintyvä Valhallan pitojen villisika, jonka lihalla Einherjar-soturit juhlivat päivittäisten Ragnarökiin valmistavien harjoituksiensa jälkeen. Sian erityisominaisuus on että leikattiinpa lihaa miten tai mistä vain, poistetut osat kasvoivat takaisin.
Höyryjarru
Höyryjarru on aiemmin myös isoissa vetureissa ja nykyisin nimenomaan kapearaidehöyryvetureissa käytetty, veturin tuottamalla höyryllä toimiva painejarru.
Höyryjarrun muodostaa käyttöventtiili putkistoineen sekä yleensä veturin etupäähän nokikaapin alle sijoitettu käyttösylinteri. Käyttösylinterin mäntään on kytketty varsinainen jarruvivusto, joka siirtää sylinterin tuottaman voiman pyörien sivuilla oleviin jarrukenkiin. Jarrua käytettäessä veturinkuljettaja laskee käyttöventtiilillä painetta käyttösylinteriin, jolloin jarrukengät puristuvat pyöriä vasten. Jarrun käyttö vaatii kuljettajalta taitoa, koska liian äkkinäinen jarrutus voi lukita jarrut ja aiheuttaa pyörien loveutumisen; näin kävi mm. Vr4 Mullikuhnuri -vetureissa joiden alkuperäinen höyryjarru oli toiminnaltaan liian äkkinäinen.
Isommissa vetureissa joissa on ilmapumppu suoratoimintajarruja varten, kyseinen jarru toimii paineilmalla.
Höyryjarrun erityispiirre on, että se vaatii kuljettajan jatkuvaa huomiota pysyäkseen päällä tai ollakseen vaihtoehtoisesti jumittumatta; siksi monessakin veturissa on erillinen mekaaninen seisontajarru, usein ruuvijarru, ja höyryjarrua käytetään vain käyttöjarruna.
Joseph McFadden
Joseph "Joe" McFadden (s. 9. lokakuuta 1975 Glasgow, Skotlanti) on suosittu skotlantilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Take The High Road", "Sex, Chips & Rock n'Roll", "Crow Road", "Sydämen asialla" ja "Holby Cityn sairaala".
McFaddenin draamaopettaja Camille Skilling näki hänessä potentiaalia ja näyttelijäntaitoja ja sai hankittua hänelle pienen roolin skotlantilaisessa televisiosarjassa "Taggart". 2007 McFadden aloitti Joe Masonin roolissa Aidensfieldin uutena kyläpoliisina "Sydämen asialla" -sarjan 17. tuotantokaudella. Vuosina 2014–2017 hän näytteli "Holby Cityn sairaalassa".
Vuonna 2017 McFadden voitti "Strictly Come Dancing" -kilpailun, eli Britannian "Tanssii tähtien kanssa" -kilpailun.
Hän on näytellyt myös Casualty- sarjassa höyrähtynyttä kadunkulkijaa, joka häiritsi ambulanssinkuljettaja-naista ja kuoli lopuksi junan alle.
DAO-12
DAO-12 on 12/70 -kaliiperinen revolverihaulikko, jonka kehitti Hilton Walker Etelä-Afrikassa 1980-luvun alussa. Sitä on valmistettu ja markkinoitu nimillä Striker, Street Sweeper ja Protecta.
Aseen sylinterimakasiinin kapasiteetti on 12 patruunaa. Ensimmäisessä mallissa makasiinia pyöritti viritysavaimella vedettävä jousi, mutta myöhemmissä Protecta -malleissa makasiinia pyöritetään sivusuunnassa liikkuvalla etukahvalla; niissä on myös automaattinen hylsynpoisto. Haulikossa on sen päälle taittuva metallitukki.
Haulikko on pääosiltaan alumiinirakenteinen piippua myöten. Armsel Striker viritetään etukäteen jännittämällä rummun (12 patr.) keskiössä oleva spiraalijousi. Löysättäessä liipaisin laukauksen jälkeen rulla pyörähtää jousitoimisesti seuraavan patruunan kohdalle. Ase on toimintatavaltaan siis itselataava. Ammutut hylsyt poistetaan jousikuormitteisella ejektoripuikolla vanhojen mustaruutirevolverien tapaan.
RDI (Reutech Defence Industries) Protecta / Bulldogin toimintatapa on lippaallinen kertatuli. Rumpu pyörähtää piipun vasemmalla puolella olevasta otekahvasta kääntäisemällä. Rullan ja piipun välistä karkaava hukkakaasu työntää ammutun hylsyn taaksepäin pois rullasta (rungossa vapaa kolo poistoa varten), jolloin 11 laukauksen jälkeen rulla on tyhjä hylsyistä uudelleen panostettavaksi.
Ville Myllyrinne
Ville Tapani Myllyrinne (s. 14. heinäkuuta 1973 Vantaa) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa ja on sittemmin näytellyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Myllyrinne on myös näytellyt, käsikirjoittanut ja ohjannut komediasarja Ketonen & Myllyrinnettä, joka voitti parhaan televisiosarjan Venla-palkinnon vuonna 2011.
Myllyrinne esiintyy myös lavakoomikkona yritysten tilaisuuksissa.
Epilä
Epilä on kaupunginosa Tampereella. Alue rajoittuu pohjoisessa Tampere-Pori-rataan ja Lielahteen, idässä Hyhkyn Vaakonkatuun, lännessä Raholaan sekä etelässä Kaarilaan.
Epilässä on ollut pysyvää asutusta 1500-luvulta lähtien. Nykyisellä Winterin alueella sijainnut Epilä mainitaan vuoden 1540 maakirjassa Pirkkalan pitäjän Tohlopin kylään kuuluneena talona, jonka omisti tuolloin Heikki Epi. Nimi pohjautuu mahdollisesti ruotsalaiseen miehennimeen Ebbe. Vuosina 1759–1836 Epilä oli Harjun kappeliseurakunnan kappalaisen virkatalo. Alueella on ollut Kaarilan kartanon laidunmaita. Suomen sisällissodan aikana maalis-huhtikuussa 1918 Epilässä käytiin ankaria taisteluja; Aatto Koivusen komentama punakaarti voitti ruotsalaisen eversti Hjalmarsonin johtamat valkoiset useaan otteeseen. Ankarin hyökkäystaistelu käytiin 26. maaliskuuta 1918.
Tampere–Pori-radan valmistuttua vuonna 1895 avattiin Epilän rautatieasema, jonka ympäristöön alkoi kehittyä uusi asunto- ja teollisuusalue. Näin talonnimestä oli tullut alueennimi. Epilän alue siirrettiin muiden Tampereen läntisten esikaupunkialueiden mukana siihenastisesta Pohjois-Pirkkalasta Tampereen kaupunkiin vuoden 1937 alussa. Epilän, Kaarilan ja Hyhkyn kaupunginosien yhteinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1953. Epilän seisake poistettiin käytöstä vuonna 1979, oltueen henkilöliikenteen käytössä avaamisestaan tuohon asti.
Valtaosan 1900-lukua Epilä oli teollisuusvaltainen alue, mutta nykyään se on lähinnä pientalovaltainen asuinalue. Teollisuusajalla Epilässä toimivat mm. Uusi Kivipaino Oy ja Winterin maalitehdas.
Rantavihvilä
Rantavihvilä ("Juncus alpinoarticulatus", vanh. "Juncus alpinus") on vihviläkasvi, joka kasvaa kosteikoissa.
Sitä tavataan Itä- ja Pohjois-Euroopassa sekä paikoin Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Valegaviaali
Valegaviaali eli sundagaviaali ("Tomistoma schlegelii") on kaakkoisaasialainen krokotiili. Se pyytää kaloja ravinnokseen.
Valegaviaali on yleensä 3,5–4 metrin pituinen. Joskus valegaviaalilla on pitkä kuono ja se muistuttaa paljon gaviaalia. Se kuuluu kuitenkin krokotiilien heimoon. Valegaviaalin leuat ovat pitkät, kapeat ja hennot. Valegaviaalin silmäterä on kellanruskea, kun muilla krokotiileilla se on tumma. Valegaviaalin jalat ovat pitkät ja hentorakenteiset. Hampaita sillä on 76–84 kappaletta ja väritykseltään se on suklaanruskea.
Valegaviaali elää vain Indonesiassa ja Malesiassa. Indonesiassa se elää Sumatrassa ja Kalimantanissa Borneossa. Malesiassa Malakan niemimaalla ja Sarawakissa. Thaimaasta ei ole havaintoja vuoden 1970 jälkeen. Valegaviaalista on tehty havaintoja myös Sulawesista, Jaavasta ja Vietnamista.
Valegaviaali elää joissa, makeanveden järvissä ja suoalueilla. Se myös viihtyy ajoittain tulvan valtaamilla alueilla. Laji on nykyään uhanalainen elinalueiden häviämisen vuoksi. Lisääntymisikäisiä yksilöitä arvioidaan olevan jäljellä enää alle 2 500. Tilannetta on yritetty parantaa tarhauksella, metsästyskiellolla ja elinalueiden suojelulla. Valegaviaaleja elää muun muassa Negaran kansallispuistossa, Indonesiassa.
Valegaviaalin elintavat tunnetaan huonosti. Laji kalastaa seuraamalla saaliskalaa ja nappaa sen takaapäin leukoihinsa. Se syö kalan lisäksi myös muutakin. Valegaviaalien tiedetään napanneen veden varaan joutuneita apinoita.
Naaraat tulevat lisääntymisikään, kun ne ovat kasvaneet 2,5–3 metrin pituisiksi. Ne rakentavat lehdistä, turpeesta ja muusta maa-aineksesta pesäkeon, joka on noin 60 senttimetriä korkea. Emo munii pesään 20–60 munaa, jotka hautuvat pesässä 90 päivän ajan. Vastakuoriutuneet poikaset ovat oliivinvihreitä, ja niiden selkää ja pyrstöä koristavat mustat poikkijuovat. Niiden kyljissä on mustia täpliä. Emon huolenpidosta huolimatta poikaskuolleisuus on suuri ja useimmat joutuvat petojen, tai jo munina pesärosvojen saaliiksi.
Tenderi
Tenderi eli "hiilivaunu" on pitkäänmatkaan eli linja-ajoon tarkoitetuissa höyryvetureissa oleva erillinen polttoaine- ja vesivaunu. Tenderin käyttö teki pitkät yhtäjaksoiset ajot mahdollisiksi, koska siihen mahtui höyryveturin käyttöaineita moninkertainen määrä veturin kiinteisiin säiliöihin verrattuna. Huomattava osa linja-ajossa käytetyistä höyryvetureista oli juuri tenderivetureita.
Kapearaiteisilla rautateillä, joilla matkat olivat lyhyempiä, veturityyppi oli hiukan harvinaisempi. Nykyisin ainoa ajokuntoinen kapearaiteinen tenderiveturi on Jokioisten Museorautatiellä ajossa oleva entinen Loviisan–Vesijärven rautatien LWR6-veturi.
Ulkomailla joihinkin tendereihin liittyy erillinen läpikäytävä, jonka avulla voidaan pysähtymättä vaihtaa miehistö pitkissä linja-ajoissa. Suomessa tätä ratkaisua ei ole käytetty.
Halkopolttoisen höyryveturin tenderin yläreunassa oleva, metallitangoista tehty laidan korotus on nimeltään "halkohäkki". Vastaava hiilipolttoisissa vetureissa oleva korotus, joka on tehty yhtenäisestä peltilevystä, on nimeltään "hiililaidat".
Injektori
Injektori eli imuri on höyrykattilan kattilaveden syöttölaite, joka toimii kattilan itse tuottamalla höyryllä. Käyttöhöyry voi tulla suoraan kattilasta (tuorehöyry) tai se voi olla höyrykoneen poistohöyryä.
Imureissa ei ole muita varsinaisia liikkuvia osia kuin käyttöventtiilit. Ne imevät vettä ejektoriperiaatteella höyrysuihkun avulla. Höyryn tiivistyessä imettyyn veteen sen höyrystymislämpöä vastaava energia siirtyy veteen. Tämä nostaa veden painetta niin, että se voittaa kattilan paineen ja vesi työntyy kattilaan. Vesi myös lämpiää jonkin verran, mikä vähentää haitallisia jännityksiä kattilan rakenteissa verrattuna täysin kylmän veden syöttämiseen. Jos imuri toimii poistohöyryllä, myös polttoaineen kulutus pienenee. Imureissa ei käytetä tiivisteitä, vaan osat hiotaan tarkasti yhteen sopiviksi. Imureita on höyryvetureissa aina kaksi ja ne ovat toisistaan riippumattomia häiriömahdollisuuden varalta. Kumpi tahansa riittää yksinään hoitamaan koko vedensyötön.
Joissakin vetureissa oli lisäksi ns. ojaimuri: se on yleensä veturin kuljettajanpuoleiselle kulkusillalle sijoitettu imuri jonka avulla veturi voidaan vesittää myös ulkopuolisesta vesilähteestä kuten ojasta, purosta tai järvestä.
Frans Leppänen
Frans Leppänen -nimisiä henkilöitä ovat:
Scarlet’s Walk
Scarlet's Walk on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin albumi vuodelta 2002. Scarlet's Walk koostuu 18 kappaleesta, jotka muodostavat yhtenäisen tarinan Scarlet-nimisen naisen elämästä ja matkasta halki Amerikan. Amos on itse säveltänyt kaikki kappaleet. Albumin tunnetuin kappale on single A Sorta Fairytale. Albumilta poisjääneitä kappaleita julkaistiin internetissä sekä Amosin DVD:n Welcome to Sunny Florida yhteydessä olleella EP:llä Scarlet's Hidden Treasures.
Sileäotsakaimaanit
Sileäotsakaimaanit ("Paleosuchus") on alligaattorien heimoon kuuluva suku, johon kuuluu kaksi lajia, kääpiökaimaani ja sileäotsakaimaani. Ne ovat maailman pienimpiä krokotiilieläimiä. Niiden levinneisyys ulottuu Kolumbiasta Paraguayhin. Pituudeltaan ne jäävät yleensä alle 1,5 metrin, ollen korkeintaan 1,7 metriä pitkiä. Molemmilla on nahassa suojaavia luukilpiä ja sarveistumia, joiden vuoksi niiden nahka on ihmiselle arvotonta. Siten ne ovat välttyneet myös nahkakaupalta.
Sileäotsakaimaanit elävät virtaavissa ja karikkoisissa vesissä. Ne syövät ravinnokseen pienikokoisia selkärankaisia, kaloja, sammakkoeläimiä ja vesilintuja sekä myös hyönteisiä.
Leninski prospekt (seisake)
Leninski prospekt () on rautatieseisake Pietarissa. Se sijaitsee Baltian ja Varsovan asemalta etelään johtavan radan varrella. Seisakkeen jälkeen rata haarautuu etelään päin mentäessä kahtia: lounaiseen suuntautuvat Veimarin ja Hatsinan radat ja kaakkoon Laukaan rata sekä Pietarista etelään johtavia ratoja yhdistävä poikittaisrata. Asemalla on kuusi raidetta, joista neljä on matkustajaliikenteen ja kaksi tavaraliikenteen käytössä. Seisakkeen läheisyydessä on katu nimeltään Leninski prospekt, ja noin kilometrin päässä saman niminen metroasema.
Seisake avattiin vuonna 1969. Vuoteen 1977 saakka sen nimi oli "Prospekt gerojev".
Luna 4
Luna 4 (; malli E-6, projektinumero 2) oli Neuvostoliiton kuuluotain, joka laukaistiin Baikonurin kosmodromista 2. huhtikuuta 1963. Luotain oli yksi Lunaksi (Kuu) kutsutuista, kuun tutkimista varten valmistetuista, vuodesta 1959 lähtien laukaistuista luotaimista.
Luna 4 oli Luna-sarjan toisen vaiheen luotaimiin (Luna 4–Luna 14); nämä Neuvostoliitto oli varustanut lennonaikaiset lentoratakorjaukset mahdollistavilla ohjausraketeilla, joilla kuuluotaimet pyrittiin ohjaamaan Kuun läheiseille lentoradoille. Se kuului E6-sarjan laskeutumisluotaimiin.
Yhteensä 1422 kilogrammaa painaneen luotaimen alkumatka Baikonurista sujui suunnitellusti. Ensin Luna 4 ohjattiin Maan kiertävälle 167x182 kilometrin lentoradalle, josta se singottiin kaartuvasti kohti Kuuta. Maan ja Kuun välisen lennon aikana ilmeisesti luotaimen tähtinavigointijärjestelmä petti, mahdollisesti lämpösuojausongelmien takia, eikä luotainta saatu ohjattua lennon loppuvaihetta varten suunnitellusti. Tietoliikenneyhteydet kuitenkin säilyivät ainakin 7. huhtikuuta saakka. Luotain lensi Kuun ohi noin 8 400 km:n päästä 5. huhtikuuta 1963.
Luotaimen aiottua tarkoitusta ei koskaan virallisesti paljastettu, mutta joidenkin arvioiden mukaan luotaimella olisi aiottu yrittää pehmeää laskeutumista Kuuhun, mitä yritettiinkin seuraavilla, Luna 5 ja Luna 6 -luotaimilla. Väitettä tukee tieto, että Moskovan radion 5. huhtikuun illaksi oli suunniteltu radio-ohjelmaa "Iskeytyminen (laskeutuminen) Kuuhun", joka peruttiin. Luotaimen uskottiin päätynee aurinkokeskiselle radalla, jonka suurin etäisyys Maasta on 698 455 km, pienin 89 801 km ja kiertoaika noin 28 365 päivää.
Luettelo tunnetuista ateisteista
Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä, jotka ovat tai ovat olleet ateisteja. Luettelo tunnetuista suomalaisista ateisteista on artikkelissa alempana.
Arto Karila
Arto Tapio Karila (s. 28. lokakuuta 1957 Helsinki) on suomalainen tietoliikenteen ja tietoturvan tutkija ja asiantuntija. Hän on uransa aikana toiminut muun muassa tietokoneverkkojen ja tietoturvan professorina Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1995–2001. Hän on tullut julkisuudessa tunnetuksi UMTS-teknologian kriitikkona ja WLAN-teknologian puolestapuhujana, sekä tietoturvaan liittyvistä lausunnoistaan.
Karila kirjoitti ylioppilaaksi 1976. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1982, tekniikan lisensiaatiksi 1986 ja väitteli Teknillisessä korkeakoulussa tohtoriksi 1991. Hän on lisäksi suorittanut Atlantassa Georgia Institute of Technologyssa Master of Science -tutkinnon 1985.
Karila toimi Posti- ja telelaitoksen atk-keskuksessa suunnittelijana 1981–1982, teleosaston asiakasjärjestelmäkehityksen apulaisjohtajana 1989–1990 ja palvelukehityksen johtajana 1990–1992. VTT:n palveluksessa hän oli erikoistutkijana 1982–1988. Vuodesta 1987 lähtien hän on ollut konsulttina omassa yrityksessään. Vuodesta 2006 lähtien Karila on ollut sivutoimisesti yksi Tietotekniikan tutkimuslaitoksen (HIIT) johtavista tutkijoista.
Karila oli Jippii Oy:n hallituksen jäsen. 28. toukokuuta 2009 hänet tuomittiin 60 päiväsakkoon arvopaperimarkkinoita koskevasta tiedottamisrikoksesta. 12. marraskuuta 2010 antamallaan päätöksellä Korkein oikeus on poistanut hovioikeuden tuomion, joten voimassa on käräjäoikeuden 31. lokakuuta 2007 antama täysin vapauttava tuomio. Asian käsittely palautuu hovioikeuteen ja jatkuu usean Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen jätetyn valituksen merkeissä.
Länsi-Intian patriarkka
Länsi-Intian patriarkka (lat. "Patriarchatus Titularis Indiarum Occidentiarum") on eräs harvoista katolisessa kirkossa käytössä olevista patriarkan arvoista. Arvo perustettiin Espanjassa 11. toukokuuta 1524. Länsi-Intian patriarkaatin tarkoituksena oli edistää vasta löydettyjen Amerikan alueiden kristillistämistä ja järjestää siellä tehtävää lähetystyötä Espanjan kruunun alaisilla alueilla. Länsi-Intian patriarkan arvo eroaa muista patriarkaateista siten, että sitä ei ole sidottu mihinkään tiettyyn piispanistuimeen. Edellisen Länsi-Intian patriarkan kuoltua hänen tilalleen nimitettiin joku espanjalaisista piispoista. Muutamia harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta arvonimi myönnettiin Espanjan armeijan kenttäpiispalle.
Länsi-Intian patriarkan arvo on edelleenkin virallisesti olemassa, mutta sitä ole täytetty vuodesta 1963.
Côtes-d’Armor
Côtes-d’Armor (, galloksi "Graéy d’Armor") on Ranskan departementti numero 22. Se sijaitsee Länsi-Ranskassa Bretagnen hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 878 neliökilometriä ja asukasluvultaan 570 864 (vuonna 2006). Sen pääkaupunki on Saint-Brieuc. Côtes-d’Armor on jaettu edelleen neljään arrondissementtiin, 52 kantoniin ja 373 kuntaan.
"Côtes-du-Nord" oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Tavoitteena oli päästä eroon vanhan vallan hallintorakenteista, sekä yksinkertaistaa hallintojärjestelmää. Alueen alkuperäinen nimi oli Côtes-du-Nord. Departementin nimen muutosta Côtes-d'Armoriksi alettiin ajaa 1960-luvulla ja uusi nimi sai kannatuksen yleisneuvoston äänestyksessä vuonna 1962. Nimi vaihdettiin kuitenkin vasta vuonna 1990.
Zond-ohjelma
Zond-ohjelma (, "luotain") oli sarja ainakin kahden tyyppisiä neuvostoliittolaisia planeetta- ja kuuluotaimia.
Zond 1 oli tarkoitus tehdä Venuksen ohilento ja Zond 2 Marsin ohilento molemmilla luotaimilla oli kuitenkin radio-ongelmia minkä vuoksi suuri osa niiden tiedosta jäi saamatta.
Zond 3 lensi Kuun ohi 20. kesäkuuta 1965 ottaen aikaansa nähden hyviä kuvia Kuun pinnasta ja kuvasi 30 % Kuun takapuolesta. Se oli tuon ajan Mars- ja Venus-luotainten tyyppiä.
Zond 4–8 Neuvostoliiton miehitettyihin kuulentoihin tähtäävän tutkimusohjelman miehittämättömillä Sojuz-alusta muistuttavilla luotaimilla. Niillä tehtiin testejä miehitetyjen kuulentojen tekniikkaa varten jotta kosmonautit olisivat pystyneet menemään Kuuhun ja palaamaan turvallisesti takaisin. Ne kuitenkin keräsivät samalla tieteellisiä tietoja mikrometeoroideista, auringon- sekä kosmisestasäteilystä, mangneettikentistä ja aurikotuulesta ja valokuvasivat Kuun pintaa. Joillakin lennoilla oli myös eläviä organismeja mukana.
Zond 4:n epäonnistuttua maahan paluussa oli Zond 5 ensimmäinen joka onnistui palaamaan Maahan vuonna 1968. Vaikka tässä uudessa Zond-ohjelmassa saatiinkin edistystä aikaan, Neuvostoliiton miehitettyä kuulentoa ei koskaan tehty.
Hannu Kari
Hannu H. Kari (s. 11. joulukuuta 1961) on suomalainen tietotekniikan ja tietoturvan tutkija ja langattomien mobiilijärjestelmien (erit. GPRS) kehittäjä. Huhtikuusta 2007 lähtien hän on työskennellyt tutkimusjohtajana Maanpuolustuskorkeakoulussa. Aikaisemmin hän on työskennellyt professorina Teknillisessä korkeakoulussa.
Kari on tullut julkisuudessa tunnetuksi kollegansa Arto Karilan tavoin UMTS-teknologian kriitikkona ja WLAN-teknologian puolestapuhujana. Kari kritisoi aikanaan erityisesti UMTS-järjestelmän investointeja. Hän sai aikaan myös vilkkaan julkisen keskustelun kommenteillaan Internetin romahtamisesta sen toimintavarmuuden ja tiedon luottamuksellisuuden heikentymisen seuraamuksena.
LV 217M
LV 217M on Yhdysvalloissa valmistettu pataljoonaradio. Se on kehittyneempi versio LV 217:stä, jota on Suomessa valmistettu lisenssillä Oy Nokia Ab:n Oulun-tehtailla vuodesta 1973 alkaen. Siinä on 920 radiokanavan sijasta 2 320 kanavaa, koska taajuusalue on hiukan laajempi, mutta pääasiassa koska kanavaväli on puolitettu 50 kHz:sta 25 kHz:iin, jolloin samalla taajuusalueella käytettävien taajuuksien lukumäärä kaksinkertaistuu. Lisäksi radiossa on 150 Hz:n aliäänikohinasalpa ja taajuudesta riippumaton kohinasalpa.
Lisäksi laite on noin kolmanneksen kevyempi kuin LV 217. Levyllä olevien numeroiden asemesta siinä on nestekidenäyttö, ja suurin lähetysteho on 5 W (LV 217:ssa 4 W).