hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Väinö Raitio
Väinö Eerikki Raitio (15. huhtikuuta 1891 Sortavala – 10. syyskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä.
Väinö Raitio syntyi Sortavalassa perheeseen, jossa oli kaikkiaan yksitoista lasta – kaikki musikaalisia. Veljestä Eino Raitiosta (1882–1936) tuli viulisti ja kapellimestari. Väinö oli kiinnostuneempi pianonsoitosta kuin läksyjenluvusta, ja hän reputti kahdesti ylioppilaskirjoituksissa. Niinpä hän päätti omistautua kokonaan musiikille. Hän opiskeli vuosina 1911–1915 Helsingin musiikkiopistossa muiden muassa Erkki Melartinin ja Erik Furuhjelmin johdolla. Vuosina 1916–1917 Raitio opiskeli Moskovassa. Raitio teki opintomatkan Berliiniin vuonna 1921 ja Pariisiin vuosina 1925–1926.
Raitio kuului 1920-luvun suomalaisen modernistisukupolven merkittävimpiin nimiin yhdessä Aarre Merikannon ja Ernest Pingoud’n kanssa. Hän haki ennakkoluulottomasti vaikutteita musiikin uusista tyylisuuntauksista, niin impressionismista kuin ekspressionismistakin. Erkki Salmenhaaran mukaan ”Raition voidaan katsoa luoneen oman riippumattoman ekspressionistisen tyylinsä 1920-luvun teoksissaan, joille on vaikea osoittaa sen enempää suoranaisia saksalaisia, venäläisiä kuin ranskalaisiakaan esikuvia.”
Suomalainen musiikkiyleisö ei 1920–1930-luvuilla ollut vielä kyllin kypsä sulattamaan Raition radikaalilta tuntunutta sävelkieltä. Hänet sivuutettiin hiljaisesti ja ainoastaan yksi orkesteriteos – impressionistinen sävelrunoelma "Joutsenet" – painettiin Raition elinaikana. Raitio sävelsi 1920-luvun loppupuolelta 1940-luvun alkuun etupäässä orkesteriteoksia, näyttämömusiikkia ja urkuteoksia. 1930-luku merkitsi säveltäjälle tuotannon hidastumista sekä periksiantoa takaisin perinteisen kansallisen musiikkikielen pariin. Viime aikoina hänen teoksensa ovat olleet yhä kasvavamman kotimaisen sekä kansainvälisen kiinnostuksen kohteena. Esimerkiksi hänen oopperansa Prinsessa Cecilia kuultiin ensimmäisen kerran sitten vuoden 1936 Helsingin Juhlaviikkojen järjestämässä esityksessä elokuussa 2017.
Säveltäjä asui vuodesta 1932 lähtien Helsingissä. Vuonna 1933 hän avioitui Hildur Pourun kanssa. Raitio kuoli syöpään vuonna 1945 vaikean halvauksen jälkeen. Hänen kunniakseen perustettiin vuonna 1991 Väinö Raitio -seura.
Jennifer Saunders
Jennifer Saunders (s. 6. heinäkuuta 1958) on englantilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja komedienne. Parhaiten hänet tunnetaan "Todella upeeta" -televisiosarjasta ("Absolutely Fabulous"), jota hän kirjoitti ja jossa hän näytteli vuosina 1992–2004. Saunders on Britannian rakastetuimpia televisiokasvoja. Hänellä on kolme tytärtä näyttelijäaviomiehensä Adrian Edmondsonin kanssa.
Gela-vaihe
Gela-vaihe ("Gelasium", "Gelasian") oli pleistoseenikauden aloittanut geologinen ajanjakso noin 2,588–1,806 miljoonaa vuotta sitten. Maa oli silloin romahtanut jääkausitilaan, jossa kylmät ja lämpimät vaiheet vuorottelivat. Kaudella eli Afrikassa ihmistä edeltäviä Paranthropus-apinoita.
Gela-vaihe on saanut nimensä sisilialaisen Gelan kaupungin mukaan.
Gela-vaihetta edelsi Euroopassa plioseenin Piacenza-vaihe (Alankomaissa Reuver-vaihe). Kauden alku on määritelty paleomagneettisesti Gauss- ja Matuyama-vaiheiden taitteeseen.
Gela alkaa suunnilleen nanoplanktonvyöhykkeen NN17:n alusta, tarkkaan ottaen lämpimästä happi-isotooppivyöhykkeestä MIS 103. Kiinassa oli kauden alussa kylmään liittyvä lössivyöhyke WL4. Gela-vaiheen ensimmäinen jääkausi Euroopassa oli Pre-Ludham-kauden MIS 100 eli Pre-Tegelen. Tämä lienee ollut samanaikainen kuin USA:n ensimmäinen laaja jäätiköityminen, Esi-Illinois K noin 2,54 miljoonaa vuotta sitten. Noin 1.95 miljoonaa vuotta sitten alkoi Olduvai-magneettivaihe, ja Gela-vaiheen loppu sijoittuu Olduvain loppuun ja happi-isotooppivyöhykkeeseen MIS 63. Sitä seurasi Calabria-vaihe ja Euroopassa sen Eburon-jääkausi.. Samaan aikaan noin 1,8 miljoonaa vuotta sitten Amerikassa Esi-Illinois I-jääkausi. Se enteili pleistoseeniajan suuria jääkausia.
Gela-vaihe luettiin aiemmin plioseeniin kuuluvaksi. Pitkän keskustelun jälkeen geologinen yhteisö vuonna 2009 kuitenkin siirsi kvartäärikauden (ja pleistoseenin) rajaa varhaisemmaksi, vastaamaan nykytietoa ilmaston ratkaisevasta viilenemisestä, jolloin Gela-vaiheesta tuli kvartäärin ensimmäinen vaihe.
Alankomaissa
Englannissa
Mikko Perkoila
Mikko Juhana Perkoila (s. 15. tammikuuta 1950 Helsinki) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä.
Perkoila oli mukana 1970-luvun poliittisessa laululiikkeessä ja kuului Arkiviisu-yhtyeeseen. Ensimmäisen soololevynsä Perkoila julkaisi vuonna 1980, mistä alkaen hän on ollut ammattimainen esiintyjä. Hän on viime vuosina sekä levyttänyt että esittänyt erityisesti lastenmusiikkia, mutta esimerkiksi tuorein levy "Peilikuva hämärtyy" on aikuisten levy.
Perkoila asuu Järvenpäässä. Hän harrastaa soittimien rakentelua.
Vuonna 2012 Perkoilalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Mikko keikkailee nykyään kokoonpanojen Kennel, Vinkulevy ja Repo Bros kanssa sekä trubaduurina, Repo Brosissa hän esiintyy taiteilijanimellä Nitro Repo. Hänellä on myös oma musiikkialan yritys Roimamusiikki jonka toimialaa ovat soittimien valmistus ja myynti, äänitetuotanto, ohjelmapalvelut ja kurssitoiminta. Roima on julkaissut Mikon soolotuotannon lisäksi myös mm. Koljan levyn ja Jukka Itkosen ensimmäisen sooloalbumin. 
Lisäksi Mikko on satunnaisesti ollut Loiskis-orkesterissa mukana.
Mikko on tehnyt Arkkiveisun ja oman soolotuotantonsa lisäksi kappaleita myös Sotta & Pytty-yhtyeelle, Tallarille, Andres Loigomille, Uuden Musiikin Orkesterille, Taljankalle, Tapio Aaltoselle, Tapiolan kuorolle ja Samu Stenbergille. Mikon lastenlauluista coverversioita ovat tehneet mm. Loiskis ja Fröbelin Palikat, esimerkiksi Fröbelin Palikat teki oman version Savusauna-rockista. Aamun laulut -levyllä vierailivat myös Anna Hänninen ja Tiina Perkoila. Myös musiikkia on syntynyt joihinkin teatteriesityksiin kuten Paras päivä.
Hannu Raatikainen
Hannu Raatikainen (s. 1948) on suomalainen teatteriohjaaja ja muusikko.
Raatikainen valmistui 1970-luvun lopussa luokanopettajaksi. Sen jälkeen hän opiskeli Teatterikoulussa ja valmistui teatteriohjaajaksi. Hän oli 1970-luvulla mukana poliittisessa laululiikkeessä ja kuului Arkiviisu-yhtyeeseen. Hän harrasti katumusisointia sekä Suomessa että ulkomailla. Raatikainen innostui teatterista kun hän näki Kom-teatterin Espoon Leppävaaran kansantalolla. 1980-luvun alussa hän oli harjoittelijana Berliner Ensemblessa Itä-Berliinissä ja tutustui perusteellisesti tähän Bertolt Brechtin teatteriin.
Raatikainen kuului myös Motelli Skronkle -nimiseen yhtyeeseen/teatteriryhmään 1980-90-luvuilla. Yhtyeessä hän toimi laulajana, muusikkona, säveltäjänä ja sanoittajana. Nyttemmin Motelli Skronkle on alkanut esiintyä jälleen yhtyeenä.
Raatikainen paitsi ohjaa, myös tekee käsikirjoituksia, säveltää, soittaa ja opettaa. Hän on ohjannut eri puolilla Suomea, mm. Ahaa Teatterissa, Teatteri Pienessä Suomessa, Joensuun kaupunginteatterissa, Tampereen työväenteatterissa ja Oulun kaupunginteatterissa. Mukaan on mahtunut niin klassikoita kuin omiakin kirjoituksia, musiikkiteatteria ja tanssiakin. Turun kaupunginteatterissa hän on vieraillut viisi kertaa.
Njasviž
Njasviž (, IPA: [nʲaˈsʲvʲiʐ], , , ) on noin 14 033 asukkaan kaupunki Valko-Venäjällä Minskin alueella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 95 kilometriä Minskin lounaispuolella. Maaseutuvoittoiseen Njasvižin 41 618 asukkaan hallintopiiriin kuuluu Njasviž, Haradzejan kaupunkimainen taajama (4 099 as.) ja näitä ympäröivien maalaiskylien asukkaat.
Njasvižin kaupunki on tunnettu erityisesti Njasvižin palatsilinnasta puistoineen ja palatsiin historiallisesti kuuluvasta Kristuksen ruumiin kirkosta, jotka Unesco on kokonaisuutena hyväksynyt maailmanperintöluetteloon. Maailmanperintökohteen suojavyöhykkeeseen kuuluvana myös Njasvižin vanhan keskustan rakennuksia tulee varjella. Näihin kohteisiin kuuluvat muun muassa kaupunkiin etelästä saavuttaessa vastaan tulevat Slutskin portit, vanha kaupungintalo ja aiemman benediktiiniläisen nunnaluostarin rakennukset.
Ensimmäinen epäsuora viite Njasvižistä on vuodelta 1223, mitä vuotta paikkakunta juhlii perustamisajankohtanaan. Vuonna 1446 Liettuan suuriruhtinas Kasimir Jagiellon antoi kaupungin läänitykseksi Nikolai Jan Nemirovitšille. Kaupunki siirtyi Radvilan (Radziwiłł) aatelissuvun haltuun 1523 (tai 1513). Radvilan suku kehitti Njasvižiä kotipaikkanaan pääsääntöisesti aina vuoteen 1939. Useat Radvilan suvun edustajat kannattivat reformaatiota ja siihen liittyen he edistivät paikallisten kielten oppimista. Vuonna 1562 kaupungissa sijainneessa herttuan kirjapainossa painettiin ensimmäinen Valko-Venäjällä painettu valkovenäjänkielinen kirja, kristinopin sanoman tiivistävä Katekismus. 1572 valmistui vanhalle puolankielelle käännetty Raamattu (tunnetaan myös "Njasvižin raamattu"na)
Kaupunginoikeudet Njasviž sai vuonna 1580-luvulla. Vuonna 1706, Pohjan sodan tuoksinassa ruotsalaiset polttivat kaupungin. Puolan toisessa jaossa 1793 Njasviž joutui Venäjän hallintaan. Vuosien 1919 ja 1939 välillä kaupunki kuului jälleen Puolalle. Kahden vuoden Neuvostohallinnon jälkeen saksalaisten joukot valtasivat Njasvižin. Puna-armeija palautti kaupungin Neuvostoliitolle vuonna 1944.
Evävakain
Evävakain on merenkäynnissä laivan pitkittäisakselin ympäri tapahtuvaa kulmaliikettä eli "keinuntaa" vaimentava, siipeä muistuttava uloke laivan pohjassa. Evävakaimet kiinnittyvät laivaan akselin välityksellä, jotta evän ja veden kohtaamiskulmaa säätävä tietokone voi käännellä evää keinunnan tahdissa. Evä synnyttää voiman, joka on vastakkaissuuntainen laivan keinumissuunnalle, jotta keinunta vaimenisi. Yleisimmin niitä käytetään matkustaja- ja sotalaivoissa matkustusmukavuuden lisäämiseen.
Toimintaperiaatteeltaan lentokoneen siipeä muistuttava, mutta vedessä liikkuva evä alkaa käytännössä toimia laivan nopeuden ylittäessä 14 solmua (26 km/h). Evän synnyttämä keinuntaa vaimentava voima on hydrodynaamisen nostevoiman ja vastusvoiman resultantti. Voiman suuruus riippuu keinunnan kulmanopeudesta, evän kohtauskulmasta veteen nähden ja laivan nopeudesta.
Halpaan palleköliin verrattuna evävakain on kallis, sillä se tarvitsee monimutkaisen ohjausjärjestelmän, joka säätää evän kohtaamiskulmaa. Evän kääntymistä ohjaava tietokone saa tiedon laivan keinunnasta pyörivän hyrrän, gyroskoopin avulla. Tavallisesti mitataan keinunnan kulman suuruutta, kulmanopeutta ja kulmanopeuden hidastumista tai kiihtymistä. Lisäksi tietokone tarvitsee tiedon laivan nopeudesta ja evävakaimen asennosta. Myös evään asennettuja venymäliuska-antureita saatetaan käyttää mittaamaan evään kohdistuvia voimia. Tietokone ohjaa evää kääntävää hydraulijärjestelmää yleensä niin, että evä kääntyy ääriasennosta toiseen alle kahdessa sekunnissa.
Evävakaimet sijoitetaan pallekölien tavoin sivusuunnassa mahdollisimman kauas laivan painopisteestä, mikä käytännössä tarkoittaa niiden sijaitsevan palteen kohdalla laivan molemmilla sivuilla. Niitä on yksi tai kaksi, joskus kolme paria laivan pituussuuntaisen keskikohdan lähistöllä.
Koska evävakaimet ulottuvat laivan laitaa leveämmälle ja joskus myös perustason alapuolelle, ne rakennetaan sisäänvedettäviksi. Näin vältetään vauriot laituriin kiinnityttäessä ja jäissä ajettaessa. Yleensäkin evät ovat sisäänvedettyinä aina kun niitä ei tarvita, sillä ne lisäävät laivan vastusta.
Evävakaimet valmistetaan komposiittimateriaaleista tai 6–9 millimetrin teräslevystä vesitiiviiksi ja ne pinnoitetaan korroosion estämiseksi. Niissä saattaa olla myös täytteenä polyuretaanisolumuovia estämässä veden sisäänpääsyä.
Johnny Chan
Johnny "Orient(al) Express" Chan (s. 1957 Guangzhou, Kiina) on kiinalaissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Chan on voittanut kaksi World Series of Pokerin pääturnausta ja hänellä on kaikkiaan kymmenen WSOP-voittoranneketta.
Chan muutti perheensä kanssa Guangzhousta Hongkongiin vuonna 1962, jonka jälkeen hän muutti Arizonan osavaltion Phoenixiin vuonna 1968. Myöhemmin vuonna 1973, hän muutti Houstoniin, johon hänen perheensä perusti ravintolan. Chanin oli tarkoitus jatkaa perheensä liiketoimia, mutta kun hän oli 16-vuotias hän meni kasinon halpamatkalle Las Vegasiin. Kun Chan oli 21-vuotias, hän jättäytyi pois Houstonin yliopistosta, jossa hänen pääaineenaan oli hotelli- ja ravintola-alan johtaminen, ja muutti Las Vegasiin tullakseen ammattilaispeluriksi.
Chan sanoo aikaisemman menestyksensä syynä olleen se, etteivät monet pelaajat olleet pelanneet aasialaisia pelaajia vastaan ennen. Hänen suosionsa kasvoi 1980-luvun lopulla, kun hän voitti World Series of Poker (WSOP) mestaruusturnauksen kahtena vuotena peräkkäin (1987 ja 1988). Hän melkein voitti turnauksen kolme kertaa peräkkäin, mutta sijoittui toiseksi vuoden 1989 turnauksessa, häviten Phil Hellmuthille. Videonauhoitus vuoden 1988 WSOP:n ratkaisukädestä Erik Seidelia vastaan on mukana elokuvassa "Rounders - ässä hihassa". WSOP-rahasijoja Chanilla on 42.
Vuonna 2005, Chan voitti kymmenennen WSOP-tittelinsä voittaen Phil Laakin 2 500 dollarin pot limit texas hold 'em -turnauksessa. Chan on tasoissa Doyle Brunsonin kanssa WSOP-rannekkeiden määrässä, tilastoa johtava Phil Hellmuth voitti ennätyksellisen yhdennentoista rannekkeensa vuoden 2007 WSOP:ssa. Chan valittiin pokerin Hall of Fameen vuonna 2002.
Chan oli toinen ensimmäisess Poker Superstars Invitational Tournament -kutsuturnauksessa helmikuussa 2005. Toisen turnauksen kesällä 2005 hän voitti ja kolmannessa selvisi semifinaaleihin. World Poker Tourilla Chan ei ole saavuttanut finaalipöytäsijoituksia.
Chan oli mukana "Poker After Dark" -pokeriohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella jaksossa, jonka osallistujat olivat WSOP:n pääturnausvoittajia.
Joulukuussa 2009 Chanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 8,2 miljoonaa dollaria.
Pokerin pelaamisen lisäksi Chan omistaa pikaruokalaketjun alun Las Vegasin Stratosphere -hotellissa, ja hän on erilaisten kasinoiden ja pelintekijöiden konsultti. Hänellä on myös toiveita oman kasinon avaamisesta. Chan on myös kirjoittanut "Card Player" lehdelle.
Chan tunnetaan hänen "onnea tuovasta" appelsiinistaan pöydässä ja toisen perättäisen WSOP-tittelin jälkeen toiset pelaajat alkoivat tuoda hedelmiä pöytään toivoen niiden tuovan onnea. Chan sanoo pitäneensä appelsiinia pöydässä sen miellyttävän tuoksunsa vuoksi, koska tupakointi, joka oli sallittua useassa turnauksessa, häiritsi häntä. Chan oli joskus tupakoitsija, mutta nykyään hän ei polta tupakkaa, eikä juo alkoholia.
Chanilla on kuusi lasta. Vapaa-ajalla hän harrastaa uintia, biljardinpeluuta ja keilailua.
Vuonna 2005 Chan aloitti yhteistyön Mark Karowen kanssa julkaistakseen kirjan erilaisista pokeripelityypeistä.
Tony Shalhoub
Anthony Marcus "Tony" Shalhoub (s. 9. lokakuuta 1953 Green Bay, Wisconsin) on amerikanlibanonilainen näyttelijä. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten roolistaan neuroottisena etsivänä Adrian Monkina poliisisarjassa "Monk". Shalhoub on voittanut Monkista kolme Emmyä, kaksi Screen Actors Guild -palkintoa ja yhden Golden Globen.
Hän on näytellyt myös muissa televisiosarjoissa (usein pienissä rooleissa) kuten "Salaiset kansiot", "Frasier", "Ally McBeal" ja "Wings" sekä elokuvissa kuten "Men in Black – miehet mustissa" (1997), "Paulie – puhuva papukaija" (1998), "Poikkeustila" (1998), "Spy Kids" (2001), "Kohtalokas ennustus" (2002), "Men in Black II" (2002), "Spy Kids 2" (2002) ja "Spy Kids 3" (2003).
Shalhoub on naimisissa näyttelijä Brooke Adamsin kanssa ja heillä on kaksi lasta Josie Shalhoub (s. 1988) ja Sophie Shalhoub (s. 1993).
Kangassinisiipi
Kangassinisiipi ("Plebeius argus") on sinisiipien ("Lycaenidae") heimoon kuuluva päiväperhonen ja Suomen yleisimpiä sinisiipiä.
Siipien kärkiväli on 18–27 mm. Koiraan siipien yläpinta on syvänsininen ja siiven ulkoreunassa on melko leveä musta reunus. Naaraan siipien yläpinta on tummanruskea, tyviosasta melko usein sinisävyinen. Naaraalla sekä taka- että etusiiven yläpinnalla ulkoreunan tuntumassa on yleensä nähtävissä oransseja täpliä, mutta niiden voimakkuus vaihtelee yksilökohtaisesti paljon. Siipiripset ovat molemmilla sukupuolilla valkoiset. Siipien alapinnat ovat sinertävänharmaat, naaraalla sävyltään ruskeammat. Alapinnoilla on valkoreunaisia mustia täpliä ja takasiiven submarginaalialassa oranssit täplät ovat sulautuneet yhtenäiseksi juovaksi. Aivan takasiiven reunassa on mustia täpliä, joissa on sininen keskus. Etummaisen raajaparin säärten kärjissä on suurennuslasilla näkyvä oka.
Kangassinisiipi muistuttaa suuresti ketosinisiipeä ("Plebeius idas") sekä rinnesinisiipeä ("Plebeius argyrognomon"), mutta sen erottaa varmimmin siitä, että näistä kolmesta ainoastaan kangassinisiiven eturaajojen säärissä on selvä oka. Pelkät siipien tuntomerkkierot aina riitä kolmikon lajien varmaan tunnistukseen, joskaan rinnesinisiipeä ei tavata Suomessa.
Kangassinisiipeä tavataan lähes koko Euroopassa. Laji puuttuu Skotlannista, Irlannista ja Euroopan pohjoisimmista osista. Euroopasta esiintymisalue jatkuu Aasian lauhkeiden osien kautta Japaniin. Suomessa lajia tavataan suunnilleen napapiirille saakka. Kangassinisiiven lentoaika on Keski-Euroopassa toukokuusta alkaen, Pohjois-Euroopassa kesä–elokuu. Suomessa kesäkuun loppupuolelta elokuun lopulle.
Kangassinisiipi on yleinen avoimissa maastoissa, kuten kuivissa kangasmetsissä, kuivilla kedoilla ja niityillä sekä rämeillä. Se kuitenkin puuttuu tuntureilta ja ulkosaaristoista. Perhoset ovat erittäin paikkauskollisia eivätkä yksilöt yleensä lennä koskaan yli 50 m päähän kuoriutumispaikastaan. Lajin leviämisnopeudeksi uusille elinpaikoille onkin arvioitu vain noin kilometri vuosikymmenessä. Koiraat lentelevät ympäriinsä etsien naaraita ja parittelu tapahtuu usein maanpinnalla. Laji suosinee kuivempia elinympäristöjä kuin ketosinisiipi.
Naaras laskee munat yksitellen ravintokasveille ja kangassinisiipi talvehtii muna-asteena. Toukilla on läheinen suhde muurahaisiin, jotka lypsävät niiden erittämää sokeripitoista nestettä. Vastapalveluksena muurahaiset suojelevat toukkia saalistajilta. Myös koteloituminen tapahtuu muurahaispesään. Toukkavaihe kestää 5–10 viikkoa, kotelovaihe 2–3 viikkoa.
Valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 kangassinisiipi oli Suomen kuudenneksi eniten havaittu päiväperhonen. Maatalousympäristöjen päiväperhosseurannassa 2013 se oli sijalla 23.
Toukan ravintokasveja ovat muun muassa juolukka ("Vaccinium uliginosum"), niittynätkelmä ("Lathyrus pratensis"), hiirenvirna ("Vicia cracca"), ja kanerva ("Calluna vulgaris").
Yhdysvaltain edustajainhuone
Yhdysvaltain edustajainhuone () on Yhdysvaltojen kaksikamarisen parlamentin eli Yhdysvaltain kongressin alahuone.
Edustajainhuoneessa on kaikkiaan 435 äänivaltaista edustajaa. Edustajainhuoneeseen valitaan joka toinen vuosi edustajat jokaisesta osavaltiosta siten, että edustajien määrä suhteutetaan osavaltion asukaslukuun. Jokaiselle osavaltiolle on kuitenkin taattu vähintään yksi edustajanpaikka.
Lisäksi edustajain­huoneessa on kuusi äänivaltaa vailla olevaa jäsentä, jotka edustavat niitä Yhdysvaltain alueita, jotka eivät ole osavaltioita. Sellaisia ovat District of Columbia sekä Puerto Ricon, Yhdysvaltain Neitsytsaarten, Guamin, Pohjois-Mariaanien ja Amerikan Samoan territoriot. Näiden alueiden edustajista käytetään nimitystä "delegate", lukuun ottamatta Puerto Ricon edustajaa, jonka nimikkeenä on "Resident Commissioner". Ennen kuin Filippiinit vuonna 1946 itsenäistyi, myös sieltä valittiin edustajain­huoneeseen "Resident Comissioner".
Kahden vuoden välein valittava edustajainhuone on tarkoitettu välittämään kuvaa kansalaisten senhetkisistä mielipiteistä, kun taas hitaammin muuttuva senaatti on tarkoitettu pohdiskelevammaksi kamariksi. Edustajainhuoneella on esitysoikeus kaikkien niiden lakien osalta, joilla pyritään hankkimaan rahaa tai saattamaan alulle virkasyyteprosessi. Lakialoitteen on saatava kummankin kamarin hyväksyntä ennen kuin se etenee presidentin vahvistettavaksi.
Pata
Pata tarkoittaa seuraavia:
Ruutu
Ruutu tarkoittaa seuraavia:Ruutu on myös seuraavien tunnettujen suomalaisten sukunimi:
American Pie
American Pie voi tarkoittaa seuraavia:
Jarno Auremaa
Jarno Auremaa (s. 22. toukokuuta 1978 Mynämäki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Urallaan Auremaa on edustanut muun muassa Turun Palloseuraa. Hän pelasi Veikkausliigassa kausien 2003–2005 välillä 64 ottelua Turun Palloseuran paidassa tehden niissä 10 maalia. Kauden 2006 hän pelasi Kakkosessa Maskun Palloseurassa ja kauden 2007 hän aloitti sarjaporrasta alempana Åbo IFK:ssa.
Auremaa on ammatiltaan opettaja. Vapaa-ajalla Auremaa valmentaa Naantalin Löylyssä yleisurheilua.
Paperivene
Paperivene ("Argonauta argo") on tursaiden lahkoon kuuluva kahdeksanlonkeroinen mustekala. Se asustaa kaikilla lämpimillä merialueilla. Paperivenenaaras voi kasvaa jopa 20 sentin pituiseksi, kun taas koiraat ovat vain sentin pituisia.
Paperiveneiden paritellessa koiraalta katkeaa sen kolmas, siittiöitä tuottava lonkero, ja koiras kuolee. Naaras jatkaa elämäänsä, ja naaraan ruumiissa voi samaan aikaan kehittyä useita eri-ikäisiä munaeriä, jotka ovat eri koiraiden hedelmöittämiä.
Metsola (Vantaa)
Metsola () on Vantaan koillisosassa Korson suuralueella sijaitseva noin 6 300 asukkaan kaupunginosa, joka liittyy kiinteästi länsipuolella olevaan Korson kaupunginosaan Korson aseman ja Kulomäentien välityksellä. Eteläpuolella ovat Matarin ja Mikkolan kaupunginosat, pohjoispuolella Leppäkorpi ja idässä Jokivarsi.
Metsolassa toimii Leppäkorven koulu (alakoulu) ja siellä on useita päiväkoteja (mm. Leppäkorvan pk, Metsolan pk, Metsolanmäen pk ja Näätäpuiston pk). Aseman lähellä Metsolassa on kaksi suurehkoa päivittäistavarakauppaa ja joitakin erikoisliikkeitä ja -palveluja sekä ravintoloita, Kelan toimisto, Korson terveysasema sekä asiamiesposti.
Kerrostaloasutus, joka on pääasiassa uutta, painottuu myös alueen länsiosaan aseman läheisyyteen Metsolantien, Minkkitien, Otavantien ja Mäyräkujan alueelle. Otavantie jatkuu pohjoiseen päin Korpivaarantienä, jonka varrella on suuri autotalo. Se on myös alueen suurin työnantaja. Otavantiestä itään päin on laaja omakotialue, joka jatkuu Jokivarteen asti. Tämän alueen pääväylinä ovat Metsolantie ja Kulomäentie.
Korson alueen asutus lähti alun perin kehittymään vuonna 1862 valmistuneen rautatien ohituspaikalle perustetun aseman ympäristöön, ensin radan länsipuolelle. Tiestön ja kulkuyhteyksien kehittyessä asutusta syntyi myös radan itäpuolelle, Metsolaan. Kulkuyhteydet pääradan poikki ovat myöhemminkin parantuneet, ja rakennuskanta Metsolassa on nuorempaa kuin radan länsipuolella. Liikenneyhteydet Metsolan laajalta omakotialueelta painottuvat enemmän bussiliikenteen sekä yksityisautoilun ja Lahden moottoritien varaan.
Briançon
Briançon (oksitaaniksi Briançon [briaⁿˈsuⁿ]) on Ranskan kaupunki, joka sijaitsee Hautes-Alpesin departementissa ja Provence-Alpes-Côte d'Azurin hallintoalueella.
Briançonin kaupunki sijaitsee Durance-, Guisane- ja Cervette-jokien yhtymäkohdassa, eräänlaisessa jääkauden jäänteenä syntyneessä laaksossa. Kaupunki on korkeimmalla (keskikorkeus on 1 326 metriä) Ranskassa sijaitseva kaupunkiyhdyskunta, se on toiseksi korkein koko Euroopassa, Sveitsissä sijaitsevan Davosin jälkeen.
Kaupingista aukeaa laaja Durance-joen uomasola kohden pohjoista, Montgenèvren sola johtaa kohden Italiaa sekä Provencea ja Capin kaupunkia. Kaupunkiin johtaa kaksi valtatietä, numerot N91 ja N 94, kuten myös Valencesta alkava rautatieyhteys.
Briançon on kuuluisa vanhasta kaupungistaan. Sen linnoituksen suunnitteli tunnettu linnoitusarkkitehti Vauban, ja sen rakensivat alueen linnoitusmestarit Tardif ja Nègre. Rakennusinsinöörit rakensivat myös useita linnakkeita ympäröiville vuorille, joiden tarkoituksena oli ennakoida Italiasta tulevia hyökkäyksiä.
Briançon on tunnettu myös siitä, että kaupungissa paistaa aurinko 300 vuorokautta vuodessa, jolloin kriteerinä on vähintään kaksi auringonpaisteista tuntia vuorokaudessa.
Kaupungin mikroilmasto selittyy osittain sen maantieteellisellä sijainnilla, joka on myös erikoisuus Ranskan Alpeilla. Tämä johtuu puolestaan siitä, että alueelle virtaa lämmintä ilmaa Välimereltä ja korkeat vuoret estävät lännestä tulevien pilvien saapumisen laakson ylle.
Briançonin kaupungin naapurit ovat:
Briançonin alueella on ollut asutusta jo pronssikaudesta lähtien. Alueen nimi juontaa todennäköisesti siellä asuneista Ligurian kelteistä ja on ollut siis Brigantio ja Brigantium, joka on kelteillä tarkoittanut korkeaa paikkaa.
Useat roomalaiset kirjailijat mainitsevat Briançonin olemassaolon ja siksi historioitsija Malte-Brun sijoittaakin ”Como-järven alueelta karkotettujen kreikkalaisten määränpääksi juuri Briançonin alueen, kun Comon alueen uudet valtiaat olivat tuhonneet ensin kreikkalaisten kaupungin Brigantiumin. Nämä vuoristoon paenneet kreikkalaiset asettuivat Genèvren ja Sisteronin väliselle alueelle ja rakensivat kaupungin nimeltä Brigantium, muistoksi, epäilemättä, kaupungista, jossa he olivat Italiassa asuneet.”
Roomalaisena aikana Briançon oli osaa Alpes Cottiæ -hallintoaluetta, joka erässä vaiheessa hallitsi Cittius-niminen kuningas. Tärkeintä oli kuitenkin tällöinkin Torinon ja Arlesin välinen kulkuyhteys, joka meni kaupungin kautta.
Italian sodat 1400-luvun lopulla ja 1500-luvulla sekä uskonsodat olivat kaupungille nopean kehityksen aikaa. Kaupungista tuli sotilaskaupunki. Vuonna 1690 rakennettiinkin kaupungille uusi suojusmuuri.
Napoleonin sotien aikana vuonna 1815 kaupunki vastusti liittoutuneiden piiritystä ja Pariisin rauha ehdittiin allekirjoittaa ennen kaupungin antautumista.
Il re pastore
Il Re Pastore, KV 208 () on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä kaksinäytöksinen ooppera. Teos kuuluu" opera serian" genreen.
Keisarinna Maria Teresian poika, arkkiherttua Maximilian Franz vieraili Salzburgissa keväällä 1775, 19-vuotiaan Mozartin toimiessa Salzburgin ruhtinasarkkipiispa Colloredon hovimuusikkona (). Vierailun kunniaksi tilattiin oopperat Mozartilta ja vanhemmalta hovisäveltäjä Domenico Fischiettiltä. Molemmille oopperoille valittiin Metastasion libretto, Fischiettille "Gli orti esperidi" ja Mozartille "Il Re Pastore". Vierailun ensimmäisenä iltana esitettiin Fischiettin teos ja toisena päivänä, 23. huhtikuuta 1775 sai ensiesityksensä Mozartin "Il Re Pastore".
Koska ruhtinasarkkipiispan palatsissa ei ollut teatteria, esitettiin ooppera konserttiesityksenä. 40-vuotias kastraatti Tommasso Consoli Münchenin hovioopperasta vieraili nuoren Amintan osassa, mutta muuten esitys toteutettiin salzburgilaisin voimin.Ooppera sijoittuu muinaiseen Foinikiaan Aleksanteri Suuren valloitussotien aikaan, noin 330 eaa. Aleksanteri on vallannut Sidonin kaupungin ja syössyt vallasta laillisen kuninkaan syrjäyttäneen tyranni Stratonen. Erinäisten käänteiden jälkeen Aleksanteri nostaa valtaistuimelle paimenena elävän ja omista juuristaan tietämättömän Amintan ja hänen rinnalleen kuningattareksi kruunataan paimentyttö Elisa.
Ernst Křenek
Ernst Křenek (23. elokuuta 1900 Wien – 22. joulukuuta 1991 Palm Springs, Kalifornia) oli itävaltalaissyntyinen säveltäjä ja musiikkikirjailija, jolla oli tšekkiläisiä sukujuuria. Hän oli vuodesta 1945 lähtien Yhdysvaltain kansalainen. Křenek kokeili muun muassa atonaalisuutta ja muita nykytaidemusiikin tyylejä.
Křenek syntyi Wienissä ja opiskeli Franz Schrekerin johdolla. Hän aloitti uransa kapellimestarina Saksan oopperataloissa. Vuonna 1922 Křenekiä pyydettiin viimeistelemään Gustav Mahlerin kymmenes sinfonia, joka oli jäänyt kesken säveltäjän kuoltua 1911. Křenek muokkasi teoksen ensimmäistä ja kolmatta osaa. Säveltäjänä Křenek sai vaikutteita Mahlerin ohella Paul Hindemithiltä ja Arthur Honeggerilta sekä jazzista. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1938 Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kiellettyä hänen musiikkinsa esittämisen Saksassa. Křenekistä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1945. Hän kuoli Kaliforniassa vuonna 1991.
Křenekin tuotantoon kuuluu sinfonioita, konserttoja, jousikvartettoja, sonaatteja ja muuta musiikkia. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1927 ensiesitetty ooppera "Jonny spielt auf" ("Jonny alkaa soittaa"), jolla hän pyrki luomaan kokonaan uuden, jazziin pohjautuvan oopperatyylin. Hän toimi myös musiikinopettajana, ja hänen oppilaitaan olivat muiden muassa George Perle ja Robert Erickson. Hän kirjoitti myös musiikkiartikkeleja ja -arvosteluja "Frankfurter Zeitungiin", kunnes hän joutui poistumaan Saksasta.
1940-luvulla hän opetti Hamline Universityssä Minnesotassa, missä paikallisen sinfoniaorkestelin kapellimestari Dimitri Mitropoulos loi hänelle suhteita paikallisiin musiikkipiireihin. Křenek muutti kuitenkin loppuelämäkseen Kaliforniaan.
NFL:n harjoitusleiri
NFL:n harjoitusleiri () tarkoittaa NFL-joukkueiden noin neliviikkoista harjoitusleiriä ennen runkosarjan alkua.
Harjoitusleirit järjestetään tavallisesti yliopistojen kampuksilla ja niillä on tarkoitus käydä läpi tulevan kauden hyökkäys- ja puolustustaktiikkaa, uusia pelikuvioita sekä ajaa sisään joukkueeseen uusia pelaajia ja tulokkaita. Harjoitusleirit kestävät muutaman viikon ajan ja ne alkavat vuosittain yleensä heinäkuun viimeisellä viikolla.
Joukkueen tulokkaille ja pelipaikkaa havitteleville veteraaneille harjoitusleiri on yleensä viimeinen mahdollisuus näyttää, että he ansaitsevat paikan NFL-joukkueessa. Harjoitusleireillä joukkueiden miesvahvuus voi olla jopa 80, mutta ennen runkosarjan alkua pelaajia kussakin NFL-joukkueessa saa olla vain 53.
Tyypilliset NFL-harjoitusleirit koostuvat erilaisista vakioharjoitteista. Tärkein niistä on "scrimmage" eli harjoitusottelu, jossa joukkueen puolustus ja hyökkäys hiovat kuvioitaan kuten oikeassa pelitilanteessa. Harjoitusotteluissa kontakti on useimmiten vähäistä ja esimerkiksi pelinrakentaja on aina koskematon. Harjoitusotteluita voi olla kaksikin päivässä.
Harjoitusleireillä on runsaasti pelipaikkakohtaista valmennusta, fyysisiä harjoitteita, voimaharjoituksia sekä luokkaopetusta, joissa käydään läpi esimerkiksi videotallenteita aikaisemmista otteluista ja päivän harjoitteista. Harjoitusleirien aikana pelataan myös NFL:n ohjelmaan kuuluvat neljä näytösottelukierrosta ().
Blind Willie McTell
Blind Willie McTell (oik. William Samuel McTear; s. 5. toukokuuta 1901 Thomson, Georgia – 15. elokuuta 1959 Milledgeville, Georgia) oli yhdysvaltalainen blues-laulaja, lauluntekijä ja kitaristi.
McTell oli jo syntyessään menettänyt näön toisesta silmästään, ja hän tuli kokonaan sokeaksi lapsuutensa loppupuolella. Hän kuitenkin oppi lukemaan sokeiden kirjoitusta. Musiikillisia lahjoja McTell osoitti jo varhaisesta iästä ja oppi kitaransoittotaidon nuorella iällä. Hänen instrumentikseen vakiintui myöhemmin 12-kielinen kitara. Isä jätti perheen, kun McTell oli vielä nuori. Kun äiti kuoli 1920-luvulla, McTellistä tuli kiertelevä muusikko. Levytysura alkoi Atlantassa Victor Records -yhtiölle vuonna 1927.
Ennen toista maailmansotaa McTell matkusteli laajalti ja esiintyi monissa paikoissa. Musiikissaan hän yhdisti Mississippin alueen delta bluesia ja itärannikon tyyliä. McTell jatkoi levytysuraansa useilla eri levymerkeillä. Hän levytti esimerkiksi valtion arkistoihin kansanmusiikkia tallentaneelle Alan Lomaxille vuonna 1940 ja myöhemmin Atlantic Recordsille ja Regal Recordsille. Viimeiset levytykset nauhoitti erään levykaupan omistaja vuonna 1956. McTell pysytteli Atlantassa, mutta hänen terveytensä huononi ennen kaikkea diabeteksen takia, ja hän kuoli sairauskohtaukseen vuonna 1959.
Nykyään McTell on laajalti arvostettu artisti. Hänen kuuluisimpiin kuuluvan kappaleen, ”Statesboro Blues”, on coveroinut myöhemmin esimerkiksi Taj Mahal ja Allman Brothers Band. Bob Dylan on levyttänyt McTellin kappaleen ”Broke Down Engine Blues”, ja hän on myös tehnyt McTellista kertovan kappaleen nimeltä ”Blind Willie McTell” käyttäen ”St. James Infirmary Blues” -nimisen yhdysvaltalaisen kansanlaulun melodiaa. McTellin syntymäpaikassa, Georgian Thomsonissa, järjestetään nykyään vuotuinen blues-festivaali hänen kunniakseen.
Christian Cannabich
Johann Christian Innocenz Bonaventura Cannabich (12. joulukuuta 1731 Mannheim – 20. tammikuuta 1798 Frankfurt am Main) oli saksalainen säveltäjä ja muusikko. Hän edusti Mannheimin koulukuntaa.
Cannabich syntyi Mannheimissa ja opiskeli Johann Stamitzin johdolla. Hän toimi viulistina Mannheimin hoviorkesterissa ja siirtyi vuonna 1750 Roomaan opiskelemaan Niccolò Jommellin johdolla. Vuonna 1759 Cannabich meni naimisiin Maria Elisabeth de la Motten kanssa. Hän seurasi Johann Stamitzia Mannheimin hoviorkesterin kapellimestarina vuonna 1774. Samoihin aikoihin hän ystävystyi Wolfgang Amadeus Mozartin kanssa. Cannabich kuoli Frankfurt am Mainissa 66 vuoden iässä.
Cannabichin tuotantoon kuuluu muun muassa kymmeniä sinfonioita ja baletteja.
Francesco Feo
Francesco Feo (1691, Napoli – 18. tammikuuta 1761, Napoli) oli italialainen säveltäjä. Hän asui ja työskenteli Napolissa, jossa suurin osa hänen oopperoistaan ensiesitettiin. Feo toimi musiikinopettajana muiden muassa Niccolò Jommellille.
Francesco Feo opiskeli vuosina 1704–12 synnyinkaupunkinsa Napolin Santa Maria della Pietà dei Turchini -konservatoriossa Andrea Basson ja Nicola Fagon johdolla ja sai sitten "maestron" tehtävän Sant’Onofrion konservatoriosta vuosiksi 1723–1739 ja "primo maestron" tehtävän Poveri di Gesù Cristo -konservatoriosta vuosiksi 1739–1743.
Feo sävelsi toistakymmentä oopperaa. Niistä ensimmäinen oli "L’amor tirannico, ossia Zenobia" (”Tyrannimainen rakkaus eli Zenobia”, 1713). Häneltä on säilynyt myös yksi koominen ooppera "La forza della virtù" (”Hyveen voima”, 1719) sekä intermezzoja. Hänen teoksiaan esitettiin Napolin lisäksi Firenzessä, Roomassa, Torinossa ja Innsbruckissa.
Christian Dior
Christian Dior (21. tammikuuta 1905 Granville, Ranska – 24. lokakuuta 1957) oli ranskalainen muotisuunnittelija. Hän avasi omaa nimeään kantavan muotitalonsa vuonna 1946 Pariisissa, tekstiilitehtailija Marcel Boussacin avustuksella.
Dior syntyi varakkaaseen perheeseen ja tähtäsi aluksi diplomaatin uralle. 1930-luvun lamavuosina hän alkoi kuvittaa piirroksillaan "Figaro Illustré" -lehden muotijuttuja. Vuonna 1938 hän pääsi kuuluisan pariisilaisen muotisuunnittelijan Robert Piguetin apulaiseksi, ja neljä vuotta myöhemmin siirtyi Lucien Lelongin yritykseen.
Diorin tunnetuin luomus oli vuonna 1947 esitelty ""New Look"". Tyylin tunnusmerkki oli korostettu naisellisuus, tiukkaan istuva vyötärö ja laaja kellohame. Dior halusi luoda ylellisiä vaatteita sota-ajan puutteen jälkeen, mutta hänen luomaansa muotia myös arvosteltiin epäkäytännölliseksi.
Diorin muotitalossa ovat työskennelleet monet kuuluisat muotisuunnittelijat, tunnetuimpana Yves Saint Laurent, joka otti vastuulleen muotitalon johdon Christian Diorin kuoltua 1957. Pierre Cardin työskenteli Diorilla 1947–1950. Dior valmistaa haute couturea, arvokkaita valmisvaatemallistoja, kosmetiikkaa ja hajuvesiä. Diorin ensimmäinen hajuvesi oli vuonna 1947 lanseerattu "Miss Dior". Vuonna 1955 olivat vuorossa huulipunat ja muu kosmetiikka.
Robbie Coltrane
Robbie Coltrane, oikealta nimeltään Anthony Robert McMillan, OBE (s. 30. maaliskuuta 1950 Rutherglen, South Lanarkshire, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hän otti taiteilijanimekseen "Coltrane" kunnianosoituksena edesmenneelle jazzmuusikko John Coltranelle.
Coltrane on näytellyt pääroolissa televisiosarjassa "Fitz ratkaisee" sekä esiintynyt lukuisissa elokuvissa kuten "Buddy", "Mona Lisa", "Viesti mereltä", "Huckleberry Finnin seikkailut" sekä Bond-elokuvissa "Kun maailma ei riitä" ja "007 ja kultainen silmä".
Menestystä hän on saanut myös sympaattisena puolijättiläisenä Rubeus Hagridina J. K. Rowlingin seitsemän osan Harry Potter - kirjasarjaan perustuvissa elokuvissa "Harry Potter ja viisasten kivi" (2001), "Harry Potter ja salaisuuksien kammio" (2002), "Harry Potter ja Azkabanin vanki" (2004), "Harry Potter ja liekehtivä pikari" (2005), "Harry Potter ja Feeniksin kilta" (2007), "Harry Potter ja puoliverinen prinssi" (2009) "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1" (2010) ja "osa 2" (2011).
Saue
Saue (aik. ) on Sauen kuntaan kuuluva kaupunki Harjumaalla, Pohjois-Virossa. Se sijaitsee 18 kilometriä Tallinnasta lounaaseen. Pinta-alaltaan kaupunki on 4,39 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 5 500. Asukastiheys on noin 1 300 asukasta neliökilometriä kohti.
Kaupungin asukasluku on jo pitkään ollut kasvamaan päin. Kaupunki vetää puoleensa erityisesti Tallinnassa työskenteleviä ihmisiä läheisen sijaintinsa takia.
Vuonna 2011 Sauen kaupungissa oli 5 514 asukasta, joista 5 145 (93,3 %) oli virolaisia, 258 (4,7 %) venäläisiä ja 108 (2,0 %) muita kansallisuuksia.
Sauen kylä on mainittu asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1548. Samalla vuosisadalla Saueen perustettiin kartano, johon valmistui vuonna 1792 suuri päärakennus ja puisto. Nykyään kartanon tilat ovat kaupallisessa käytössä: sitä vuokrataan juhliin ja muihin tapahtumiin.
Vuonna 1960 Saue yhdistettiin Tallinnaan, johon se kuului vuoteen 1993 asti. Tuolloin Saue sai kaupunginoikeudet.
Vuonna 2017 Sauen itsenäisestä kaupungista tuli epäitsenäinen kaupunki ja osa uutta Sauen kuntaa yhdessä vanhan Sauen kunnan, Nissin ja Kernun kanssa.
Sauessa on toiminut Pauligin tytäryhtiö vuodesta 1993 lähtien.
Mahershala Ali
Mahershalalhashbaz ”Mahershala” Ali (s. 16. helmikuuta 1974 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "4400" (2004–2007) ja "House of Cards" (2013–2016).
Ali palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla ja SAG-palkinnolla roolistaan vuoden 2016 elokuvassa "Moonlight", josta hän sai myös Golden Globe -ehdokkuuden. Hänestä tuli historian ensimmäinen muslimi, joka on palkittu näyttelijä-Oscarilla.
Ali esiintyi vuonna 2016 myös elokuvassa "Hidden Figures – varjoon jääneet", joka sai parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnon.
Vuonna 2018 Ali näytteli pianisti Don Shirleyä elokuvassa "Green Book", josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Golden Globella ja SAG-palkinnolla.
Ali syntyi Oaklandissa ja kasvoi Haywardissa. Kesäisin hän vieraili myös New Yorkissa, sillä hänen isänsä työskenteli Broadwayllä. Hänen äitinsä on puolestaan pappi. Alin alkuperäinen nimi on Mahershalalhashbaz Gilmore – omalaatuinen etunimi on peräisin Vanhasta testamentista. Vuonna 1999 hän kääntyi muslimiksi ja liittyi vuonna 2001 Ahmadiyya-liikkeeseen.
Nuorena Ali pelasi koripalloa ja pääsi collegeen urheilijastipendillä, mutta päätyi sittemmin opiskelemaan näyttelemistä New Yorkin yliopistoon.
Ali on naimisissa Amatus Sami-Karimin kanssa ja heidän esikoisensa syntyi 22. helmikuuta 2017.
Hämevaara
Hämevaara () on kaupunginosa Länsi-Vantaalla, Espoon rajan tuntumassa. Naapurikaupunginosia ovat Vantaalla Linnainen, Pähkinärinne ja Rajatorppa sekä Espoon puolelta Lintuvaara.
Hämevaarassa on pääasiallisesti omakotitaloja ja niiden lisäksi muutama kerros- ja rivitalo. Hämevaarassa ei ole muita palveluja kuin päiväkoti ja kirpputori, lähin kauppa sijaitsee Pähkinärinteessä. Lisäksi Hämevaarassa sijaitsee Pöllökallio, joka on jääkautista rantakivikkoa. Alueella toimii "Hämevaara-seura", jonka tunnuksena on pöllö. Hämevaarassa sijaitsee myös lentoliikenteen radiomajakka, taajuudella 381 KHz.
Viisaritien ja kaupunginrajan väliin on kaavoitettu uusia pientalotontteja (Vieteritie, Vieterikuja ja Vieteririnne).
Lisäksi Hämevaarantien ja Rajatorpantien kulmaukseen on kaavoitteilla kerrostalokortteli.
Carolina Panthers
Carolina Panthers on Yhdysvalloissa NFL:ssä pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa National Football Conferencen eteläisessä divisioonassa, NFC Southissa. Seuran kotipaikka on Charlottessa, Pohjois-Carolinan osavaltiossa. Panthers perustettiin vuonna 1993 ja se aloitti pelaamisen NFL:ssä kaksi vuotta myöhemmin, kaudella 1995, samaan aikaan Jacksonville Jaguarsin kanssa.
Panthers on voittanut NFC:n konferenssimestaruuden kahdesti, kausina 2003 ja 2015, ja divisioonansa kuudesti (kausina 1996, 2003, 2008 ja 2013–2015).
Panthers pelaa kotiottelunsa Bank of America Stadiumilla, jonne mahtuu yli 75 000 katsojaa. Joukkueen pitopaikka on Spartanburgin kaupungissa sijaitseva Wofford College.
Lauren Koslow
Lauren Alice Koslow (s. 9. maaliskuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt saippuasarjoissa Päivien viemää, Kauniit ja rohkeat ja Tunteita ja tuoksuja.
Lauren tunnetaan parhaiten roolistaan Päivien viemään Kate Roberts:ina. Roolista jota hän on näytellyt vuodesta 1996 lähtien. Kate Robertsin hahmo tuli pian suosituksi fanien keskuudessa. Roolihahmo oli sellainen, jota fanit "rakastivat vihata". Yksi keskeisimmistä juonikuvioista sarjassa viimeisimmän vuosikymmenen ajan on ollut Katen vihanpito Sami Bradyn kanssa. Kate on tullut tunnetuksi lastensa elämään sekaantumisesta.
Kauniissa ja rohkeissa Lauren esitti Margo Lynleyta vuosina 1987-1992. Margo oli sarjassa alusta asti mukana ollut muotisuunnittelija, jolla oli vispilänkauppaa Eric Forresterin ja Ridge Forresterin kanssa. Tämän lisäksi hän sai lapsen Clarke Garrisonin kanssa, ja oli naimisissa Bill Spencerin kanssa. Lopulta Margo poistui kaupungista poikansa Mark MacLainen kanssa. Mark palasi sarjaan vuosia myöhemmin aikuiseksi kasvaneena.
Tunteissa ja tuoksuissa Koslow esiinty vuosina 1984-1986 esittäen Lindsay Wells Abbottia.
Lyly (nimi)
Lyly on suomenkielinen nimi, joka esiintyy paikannimissä, sukunimenä ja miehen etunimenä.
Nimi johtuu vinossa kasvavaan havupuuhun muodostuvaa kovaa pintapuuta tarkoittavasta sanasta lyly. Sitä käytettiin muun muassa ahkioiden, jalasten ja suksien valmistukseen.
Väestörekisterikeskuksen mukaan vuoden 2015 loppuun mennessä Lylyksi on nimetty noin 30 miestä ja alle 25 naista. Lylyn nimipäivä on 1. marraskuuta.
Sukunimenä Lyly esiintyi Suomessa tammikuussa 2011 nykyisenä nimenä 374 henkilöllä.
Viisumi
Viisumi ("lat. vīsum = nähty → vidēre = nähdä" ) on kohdemaan viranomaisen (yl. konsulaatin tai suurlähetystön) antama suositus rajaviranomaiselle päästää viisuminhaltija rajan yli. Useimmat valtiot vaativat periaatteessa kaikilta maahan saapuvilta ulkomaalaisilta viisumin, mutta käytännössä monien valtioiden välillä on sovittu vastavuoroisesta viisumivapaudesta. Yli 30 maata on sopinyt Suomen kanssa vastavuoroisesta viisumivapaudesta. Viisumi oikeuttaa lyhytkestoiseen oleskeluun maassa, pidempiaikaiseen tarvitaan maan viranomaisten myöntämä oleskelulupa.
Viisumityyppejä:
Suomen viisumi on ulkomaalaisille myönnettävä oleskelulupa Suomen alueella.
Väärien tietojen antaminen viisumihakemuksessa on ollut Suomessa rikos huhtikuusta 2014 alkaen. Jos annetut tiedot ovat vääriä ja viisumi myönnetään näillä väärillä tiedoilla, ei viisumi ole laillinen. Laittoman maahantulon järjestäminen on siis väärien tietojen tapauksessa rangaistavaa huolimatta aidosta matkustusasiakirjasta.
Tavaratalo Heps
Heps oli kuopiolaisen Saastamoinen Yhtymän 1970-luvulla toiminut tavarataloketju. Sen tavaratalot toimivat kaupunkien keskustojen lisäksi niiden ulkopuolella eli niitä voi kutsua myös "automarketeiksi".
Vuonna 1977 Tuko osti Hepsit vuosikymmenen suurimmassa tavaratalokaupassa Suomessa. Ne muuttuivat seuraavana vuonna Anttila-tavarataloiksi, jotka Tuko oli ostanut pari vuotta aiemmin. Kauppahetkellä Hepseissä oli yhteensä noin 640 työntekijää yhdeksässä tavaratalossa: Turussa, Lahdessa, Kouvolassa, Lohjalla, Jyväskylässä, Seinäjoella, Oulussa, Kajaanissa ja Kuopiossa. Saastamoisen tukkuryhmään jäivät tuolloin vielä kauppiasvetoiset Tops- ja Pops-myymäläketjut. Keskon ostettua Anttilat vuonna 1996 osa entisistä Hepseistä on muuttunut K-Citymarketeiksi.
Ensimmäinen Heps-tavaratalo nousi Turun Ravattulaan vuonna 1970. Saastamoisen perustaman Suurmarkkinat Oy:n omistama Turun Heps oli myös ensimmäinen kaupungin keskustan ulkopuolella sijainnut alennustavaratalo ja toimi näin osaltaan automarkettien edelläkävijänä. Myymälän pinta-ala oli 3 500 neliömetriä, ja pihalla oli varattu pysäköintiruudut 300 ajoneuvolle. Tuotevalikoimaan kuuluivat elintarvikkeiden lisäksi tekstiilit, kengät, asusteet, paperi- ja kemikaliotarvikkeet, kodinkoneet, taloustavarat, rautatavarat, vapaa-ajantuotteet ja autotarvikkeet.
Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesteri
Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesteri () on Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1932, ja sen ensimmäinen konsertti pidettiin Raleighissa saman vuoden 16. maaliskuuta.
Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesterin toiminta keskittyy Pohjois-Carolinan pääkaupunkiin Raleighiin. Orkesterissa on yhteensä 65 jäsentä ja se pitää vuosittain noin kuusikymmentä konserttia. Nykyisenä ylikapellimestarina ja musiikillisena johtajana toimii walesiläissyntyinen Grant Llewellyn.
Huntingtonin tauti
Huntingtonin tauti (), aiemmin Huntingtonin korea ("tanssitauti, chorea Huntington"), on periytyvä sairaus, joka aiheuttaa dementiaa ja pakkoliikkeitä. Tauti on esimerkiksi Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Euroopassa yleisempi kuin Suomessa. Sairaus on nimetty löytäjänsä yhdysvaltalaisen lääkärin George Huntingtonin mukaan.
Tavallisesti oireet alkavat 35–50-vuotiaana, harvemmin lapsena. Pakkoliikkeet ilmenevät kasvoissa, vartalolla ja raajoissa nykäyksinä, ja henkilöllä on kömpelyyttä. Dementiassa on muistihäiriön lisäksi huomattavina piirteinä ärtyvyys ja persoonallisuuden muutos. Lapsipotilailla voi esiintyä myös lihasjäykkyyttä.
Suomessa on arviolta vähintään parisataa sairastunutta.
Aivojen positroniemissiotomografialla voidaan havaita jo ennen oireiden alkamista aineenvaihdunnan muutoksia. Tietokonetomografia- tai magneettikuvauksessa voidaan todeta taudin myöhemmässä vaiheessa kudoksen surkastumista eli atrofiaa tietyissä tyvitumakkeissa. Poikkeava geeni pystytään todennäköisimmin tunnistamaan, ja sikiön sairastumisriski on mahdollista arvioida istukkanäytteessä.
Huntingtonin tautia ei kyetä parantamaan. Tauti johtaa kuolemaan 15–30 vuoden kuluessa sairastumisesta. Pakkoliikkeitä kylläkin voidaan lievittää lääkkeillä. Dementian hoito noudattaa yleisiä dementian hoitoperiaatteilla. Perinnöllisyysneuvonta olisi myös tarpeen, sillä sairastuneen lasten sairastumisriski on 50 prosenttia.
Huntingtonin taudin aiheuttaa huntingtiini–valkuaista ("HTT") ohjelmoivan geenin virheellinen CAG-emästoistojakson pidentymä (esim. … CAGCAGCAG …). HTT-geeni on paikannettu kromosomin 4 lyhyen haaran kohtaan 4p16.3. Mitä pitempi toistojakso on, sitä varmemmin tauti puhkeaa.
Jos vanhemmista jompikumpi kantaa sairautta aiheuttavaa virheellistä geeniä, lapsilla on 50 prosentin sairastumisriski. Huntingtonin tauti ei voi hypätä sukupolven yli. Siksi Huntingtonin tauti ei siirry isovanhemmalta lapsenlapselle, ellei geeni ole ensin siirtynyt lapsen vanhemmalle. Kaikki ne, joiden perimässä on virheellinen geeni sairastuvat, jos elävät riittävän pitkään. Tautia voi ilmetä myös suvussa, jossa ei aiemmin ole ollut tätä sairautta uuden geenivirheen takia.
Wilma Smith
Wilma Smith on fidžiläissyntyinen viulisti. Hän syntyi Suvassa ja opiskeli Aucklandin yliopistossa, Uudessa-Seelannissa.
Smithistä tuli vuonna 1980 yksi Lydian String Quartetin perustajajäsenistä. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin konserttimestariksi. Vuonna 2003 hän liittyi Melbournen sinfoniaorkesteriin.
Smith soittaa Guadagnini-viulua vuodelta 1761. Hän on voittanut muun muassa Naumburg-palkinnon vuonna 1984. Vuonna 1987 hän liittyi New Zealand String Quartetiin, jossa hän soitti viiden vuoden ajan.
Uuden-Seelannin jousikvartetti
Uuden-Seelannin jousikvartetti () on uusiseelantilainen jousikvartetti, joka perustettiin vuonna 1987. Se on esiintynyt myös Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin ja kanssa.
Uuden-Seelannin jousikvartetti on levyttänyt muiden muassa Béla Bartókin, Claude Debussyn ja Maurice Ravelin jousikvartettoja.
Pagetin maitorauhastauti
Pagetin maitorauhastauti (morbus Paget) on harvinainen rintasyöpämuoto, rintarauhasen pahanlaatuinen kasvain, joka alkaa maitorauhastiehyistä ja leviää ihottuman kaltaisena muutoksena nänniin ja nännipihaan. Pagetin maitorauhastauti hoidetaan leikkauksella.
Rolf Gjelsten
Rolf Gjelsten on kanadalaissyntyinen sellisti, joka on ollut vuodesta 1997 lähtien myös Uuden-Seelannin kansalainen. Hän aloitti sellonsoiton Victoriassa James Hunterin ja János Starkerin johdolla.
Gjelsten pääsi 22-vuotiaana Berliinin filharmonikkojen nuorimmaksi jäseneksi. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Pohjois-Amerikassa Zara Nelsovan johdolla. Hän konsertoi ja levytti Laurentian Quartetin kanssa vajaan vuosikymmenen ajan. Gjelsten myös opetti sellonsoittoa Sarah Lawrence Collegessa New Yorkissa.
Gjelsten liittyi Uuden-Seelannin jousikvartetin sellistiksi toukokuussa 1994. Kolme vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin Uuden-Seelannin kansalaisuus.