hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vladimir Melanin
Vladimir Mihailovitš Melanin (, 1. joulukuuta 1933 – 10. elokuuta 1994) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Vladimir Melanin oli Neuvostoliiton ensimmäinen ampumahiihdon maailmanmestari ja olympiavoittaja. Maailmanmestariksi hän ylsi ensimmäisen kerran Courmayeurissa 1959, jossa hänen maanmiehensä Dmitri Sokolov jäi 20 kilometrin matkalla vain 10 sekuntia. Hämeenlinnan 1962 MM-kisoissa Melanin teki kaksi ohilaukausta ensimmäisellä ampumapaikalla mutta ampui sen jälkeen puhtaasti ja oli lopputuloksissa 38 sekuntia edellä Suomen Antti Tyrväistä. Kolmannen maailmanmestaruutensa hän otti 1963 Seefeldissä, jossa Tyrväinen hävisi tällä kertaa noin minuutin ja 40 sekuntia.
Ensimmäisissä olympiakisoissaan Squaw Valleyssa 1960 Melanin epäonnistui ammunnassa. Hän sai kahdeksan sakkominuuttia ja sijoittui neljänneksi noin 2,5 minuutin päässä voittajasta. Innsbruckin 1964 olympiakisoissa Melanin ampui nollille ja sai kultaa yli 3 minuutin erolla Aleksandr Privaloviin. Hiihtoajoissa hän hävisi Veikko Hakuliselle 49 sekuntia.
Natalia Makarova
Natalia Romanovna Makarova (s. 21. marraskuuta 1940 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen balettitanssija, koreografi ja näyttelijä. Hän oli Kirovin baletin vakituinen tähti vuosina 1956–1970.
Makarova loikkasi länteen 1970, ja kansainvälisellä urallaan hän menestyi American Ballet Theatren ja Lontoon Royal Balletin tähtenä. Hän on tunnetuin rooleistaan "Gisellen" ja "Joutsenlammen" kaltaisissa baleteissa, vaikka oli alun perin kiinnostunut nykyaikaisten koreografien teoksista.
Makarova sai 1983 Tony-palkinnon. Hän palasi 1989 Neuvostoliittoon, ja hänen paluunsa dokumentoitiin elokuvassa. Makarova vetäytyi lopulta Kirovin baletista. Hänellä on liikemies Edward Karkarin kanssa poika Andre Michael (s. 1978). Hänen omaelämäkertansa ilmestyi vuonna 1979.
Maija Plisetskaja
Maija Mihailovna Plisetskaja (; s. 20. marraskuuta 1925 Moskova – 2. toukokuuta 2015 München) oli venäläinen balettitanssija ja koreografi.
Plisetskaja syntyi Moskovassa juutalaiseen taiteilijasukuun. Hän aloitti koulunkäynnin Huippuvuorilla, missä hänen isänsä työskenteli kaivoksen johtajana ja diplomaattina. Kun isä joutui teloitetuksi Stalinin vainojen yhteydessä vuonna 1938 ja äiti, elokuvanäyttelijä Rahil Messerer, karkotettiin Kazakstaniin, Maijan huoltajaksi ryhtyi hänen tätinsä, maineikas balettitanssija Sulamif Messerer.
Moskovassa Plisetskaja sai opetusta Jelizaveta Gerdtiltä. Ensiesiintymisensä Bolšoi-teatterissa hän teki 11-vuotiaana. Hän valmistui koreografiakoulusta vuonna 1943 ja liittyi Bolšoin balettiin, jossa hän nousi sittemmin ensitanssijattareksi ja esiintyi aina vuoteen 1990 saakka. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi vuonna 1959, ja hän sai myöhemmin kolmesti Leninin kunniamerkin. Vuonna 1958 hän avioitui säveltäjä Rodion Štšedrinin kanssa.
Plisetskaja on saanut kansainvälistä mainetta klassisista rooleistaan muun muassa baleteissa "Joutsenlampi" ja "Prinsessa Ruusunen". Hän on työskennellyt baletinjohtajana Roomassa 1983–1984 ja Madridissa 1988–1990. Vuonna 2006 Japanin keisari Akihito myönsi hänelle Praemium Imperialen.
Hasselt
Hasselt on kaupunki flaaminkielisessä osassa Belgiaa. Se on Limburgin provinssin pääkaupunki. Se sijaitsee Demerjoen varrella ja lähellä Albertin kanavaa. Kaupungin pinta-ala on 102,24 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 alussa 77 124.
Hasselt on perustettu jo 600-luvulla. Se on ollut vuosisatojen ajan hallintokeskus ja kauppakaupunki. Kun Kempenistä Hasseltin pohjoispuolelta alettiin 1900-luvun alussa kaivaa hiiltä, Hasseltin teollisuus alkoi kehittyä.
Kaupunki on tärkeä liikenneristeys. Kaupungin sisäinen julkinen liikenne oli vuosina 1997–2013 ilmaista. Tuona aikana bussien matkustajamäärät kasvoivat selvästi, vuonna 1997 matkustajia oli 1,5 miljoonaa ja vuonna 2006 4,6 miljoonaa. Käyttökustannuksetkin kasvoivat koko ajan, minkä takia kaupunginhallitus lakkautti ilmaisen liikenteen vuonna 2013. Kaupungin taloudellinen tilanne ei mahdollistanut liikenneyhtiö De Lijnin pyytämää suurempaa vuosittaista korvausta. Hasseltin kerrotaan olleen ensimmäinen kaupunki maailmassa, joka päätyi nollataksaan linja-autoliikenteessä.
Mechelen
Mechelen on kaupunki Belgian Flanderissa Dylejoen varrella. Sen pinta-ala on 65,19 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 alussa 85 665.
Kaupunki sijaitsee Brysselin ja Antwerpenin välissä, kumpaankin kaupunkiin on noin 25 kilometrin matka. Tämän takia yritykset ovat sijoittuneet kaupunkiin, sillä ne haluavat olla lähellä EU:n pääkaupunkia Brysseliä ja Antwerpeniä, jossa on yksi Euroopan suurimmista satamista.
Mechelen on kasvanut Dylejoen vasemmalle rannalle roomalaiskaudella perustetun kylän ympärille. Germaaniheimot valtasivat alueen 200- ja 300-luvuilla. Heidät käännytti myöhemmin kristinuskoon pyhä Rombout.
Mechelen kuului 915–1333 Liègen ruhtinaspiispakuntaan ja Flanderin kreivikuntaan 1333–1369. Kaupunki kasvoi ja vaurastui 1200- ja 1300-luvuilla tekstiiliteollisuuskeskuksena. Burgundin Alankomaiden hallitsija Kaarle Rohkea teki Mechelenistä Alankomaiden oikeuslaitoksen päämajaksi.
Mechelenin huippukausi osui Margareeta Itävaltalaisen aikaan. Hän teki kaupungisa Alankomaiden hallituskaupungin vuosiksi 1507–1517 ja 1519–1530. Mechelenin tiede, kirjallisuus ja taide kukoistivat, ja kaupunkiin rakennettiin monia suuria rakennuksia. Kaarle V siirsi pian Margareetan kuoleman jälkeen pääkaupunkinsa Brysseliin.
Mecehelen kärsi pahoin 1500-, 1600- ja 1700-luvuilla käytyjen sotien aikana. Kaupunki teollistui 1800-luvulla, ja Euroopan mantereen ensimmäinen rautatie kulki Brysselistä Mecheleniin. Kaupunkiin alkoi sen jälkeen kehittyä metalliteollisuutta.
Kortrijk
Kortrijk () on kaupunki hollanninkielisessä Belgiassa, Länsi-Flanderin provinssissa. Se sijaitsee Leiejoen varrella. Kaupungin pinta-ala on 80,02 km² ja väkiluku vuoden 2017 alussa 75 736.Lähialueineen siellä asuu noin 277 000 asukasta.
Roomalaiset perustivat Kortrijkin paikalle Cortracumin. Kaupunginoikeudet Kortrijk sai vuonna 1190, ja se oli keskiajalla pellavasta tehtyjen damastien keskus. Ranskalaiset valtasivat kaupunkin 1297, mutta aivan Kortrijkin kaupunginmuurien ulkopuolella heikosti varustautuneet flanderilaiset kukistivat vuonna 1302 ranskalaiset kultaisten kannusten taistelussa.
Saksalaiset valtasivat Kortrijkin ensimmäisessä maailmansodassa, ja se kärsi pahoin niin ensimmäisen kuin toisenkin maailmansodan pommituksissa.
Kortrijkin tunnetuimpia maamerkkejä ovat muun muassa vuosina 1191–1211 rakennettu Neitsyt Marialle pyhitetty Onze-Lieve-Vrouwekerk, jossa on Antoon van Dyckin maalaus, Broelbrugin silta noin vuodelta 1400, Pyhän Martinuksen kirkko ja flamboyant-tyyliä edustava kaupungintalo.
Kaupungin läheisyydessä on Merkuriukselle omistettu ikivanha kellotorni, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Vija Artmane
Alīda "Vija" Artmane (21. elokuuta 1929 – 11. lokakuuta 2008) oli latvialainen näyttelijä. Häntä pidetään maassaan teatterialan legendana, mutta hänellä oli myös merkittäviä elokuvarooleja. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi vuonna 1969.
Artmanen baltiansaksalainen isä Franz "Fritz" Artmann kuoli tapaturmaisesti 19-vuotiaana, neljä kuukautta ennen tyttärensä syntymää. Hänen äitinsä oli puolalainen ja tuli toimeen yksinhuoltajana tekemällä ajoittaisia maataloustöitä. Myös Vija Artmane itse harjoitti maataloutta toisen maailmansodan ajan; sodan jälkeen hän kaavaili itselleen juristin uraa.
Artmane oli vuosina 1949–1998 Riian Daile-teatterin johtava tähti. Hänellä oli useita klassisia rooleja mm. William Shakespearen näytelmissä "Hamlet" ja "Romeo ja Julia", mutta hän menestyi myös venäläisten ja latvialaisten teosten tulkitsijana. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1956 ja työskenteli Riian Uudessa Teatterissa vuosina 1998–2000.
Artmane sai erilaisia tunnustuksia Latvian kulttuuriministeriöltä vielä 2000-luvun puolella. Hän oli leski ja kahden lapsen – pojan ja tyttären – äiti. Näyttelijämies Artur Dimitresin kuoltua vuonna 1986 Artmane kärsi henkisen romahduksen ja sai myöhemmin aivoverenkiertohäiriökohtauksen. 1990-luvulla hän muutti Riian ulkopuolelle, ja hän asui Murianissa lähellä pääkaupunkia. Hän julkaisi vuonna 2004 muistelmateoksen.
Loue (Tervola)
Loue on kylä Tervolan kunnassa. Se sijaitsee nelostien varrella, noin kolmentoista kilometrin päässä Tervolan kuntakeskuksesta pohjoiseen. Matkaa Rovaniemelle on kylästä noin 65 kilometriä. Kylän asutus rajoittuu Kemijoen, Louejoen, Vaajoen sekä vanhan ja nykyisen nelostien varsille.
Sana "loue" tarkoittaa retkeilymajoitetta. Sanan toinen merkitys on joessa olevan kosken poukama. Louen kylän alueella virtaavat Louejoki sekä Vaajoki. Louella on aikoinaan sijainnut rautatieasema, jonka liikenne loppui lättähattuliikenteen loputtua.
Suurimmat työllistäjät kylässä ovat maatalous sekä Lapin Marmori. Ammattiopisto Lappian maatalous- ja käsityöalan toimipiste sijaitsee Louella. Louella järjestetään elokuun viimeisenä viikonloppuna Maaseudulta käsin -messut.
Louella on vuonna 1910 perustettu koulu, jossa on vuosiluokat 0–6, ja S-ryhmän Sale-kauppa, jossa on asiamiesposti, ABC-automaattiasema sekä Tervolan Apteekin lääkekaappi.
Oranssiperhokala
Oranssiperhokala ("Chaetodon declivis") on perhokaloihin kuuluva kala.
Oranssiperhokala kasvaa 12 cm korkeaksi. Sen vartalo on litteä, valko-harmaa-keltakuvioinen. Silmän läpi kulkee keltainen juova. Selkäevä ja takapuoli ovat joko kirkkaankeltaiset tai likaisen oranssinsävyiset – tummempaa värimuotoa tavataan vain Kiribatin saaren läheisyydessä.
Oranssiperhokala elää luonnossa Joulusaaren ympäristössä.
Oranssiperhokala on arka ja tarvitsee akvaariossa paljon piilopaikkoja. Se kaipaa myös elävää kiveä, josta nyppii ruokaa itselleen. Samalla lailla se nyppii myös korallien polyyppejä ja merivuokkoja, ja siksi se ei sovi riutta-akvaarioon.
Oranssiperhokalaa pidetään suolavedessä meriakvaariossa.
Paun Grand Prix
Paun Grand Prix () on vuosittainen Ranskan Paussa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa ajettava moottoriurheilukilpailu, joka pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1901, kunnes sitä vuodesta 1933 alettiin järjestää vuosittain. Paun GP oli ensimmäinen, joka ajettiin Grand Prix -nimellä.
Kilpailussa käytettävä rata sijaitsee kaupungin keskustan lähistön kaduilla ja se muistuttaa osittain Monacon katurataa.
1950-luvulla radalla ajettiin Formula 1:n MM-sarjaan ulkopuolisia sekä Formula 2 -osakilpailuja. Vuodesta 1964 Paun osakilpailu kuului Ranskan ja myöhemmin Euroopan F2 -sarjoihin. Vuonna 1985 Formula 3000 syrjäytti F2-sarjan, jonka tilalle tuli Formula 3 1999.
Verviers
Verviers on kaupunki Belgiassa ranskankielisessä Liègen maakunnassa. Kaupunki on maakunnan kolmanneksi suurin ja se on tärkeä alueellinen keskus. Kaupunki sijaitsee noin puolivälissä Liègeä ja Saksan rajaa. Kaupungin pinta-ala 33,07 km² ja väkiluku on 53 597 asukasta. Kaupunki on ollut aikaisemmin merkittävä tekstiiliteollisuuskeskus.
Carlisle Floyd
Carlisle Floyd (s. 11. kesäkuuta 1926) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi Lattassa, Etelä-Carolinassa, ja hänen pääteoksenaan pidetään oopperaa "Susannah" (1955). Hänelle myönnettiin vuonna 2004 Yhdysvaltain National Medal of Arts.
Frédéric Déhu
Frédéric Déhu (s. 24. lokakuuta 1972 Villeparisis, Seine-et-Marne, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Levantea. 186 senttimetriä pitkän Déhun pelipaikka on puolustaja.
Déhu on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Lensiä (1991–1999), Barcelonaa (1999–2000), PSG:tä (2000–2004) ja Marseillea (2004–2006). Nykyiseen seuraansa hän siirtyi vuonna 2006. Déhun uran parhaita saavutuksia ovat Ranskan mestaruus (Ligue 1:n voitto) vuodelta 1998 (Lens) sekä Ranskan cupin voitot vuosilta 1999 (Lens) ja 2004 (PSG).
Ranskan maajoukkueessa Déhu debytoi 19. elokuuta 1998 Wienissä pelatussa ottelussa Itävaltaa vastaan. Hän on pelannut viisi A-maaottelua.
Mons
Mons (hollanniksi "Bergen") on kaupunki Hainaut'n provinssissa Belgiassa ranskankielisessä Valloniassa. Se sijaitsee 55 kilometriä lounaaseen Brysselistä. Kaupungin pinta-ala on 146,56 km² ja väkiluku 92.008 asukasta (1. tammikuuta 2010).
Mons on keskellä hiilialuetta ja kaupungista tuli hiilikaivosten takia tärkeä raskaan teollisuuden keskus 1800-luvulta alkaen. Tekstiiliteollisuus nousi jo 1800-luvulla merkittäväksi teollisuuden haaraksi. Mons joutui raskaiden pommitusten kohteeksi toisessa maailmansodasta. Nykyisin kaivostoiminta on lopetettu ja kaupunki on tärkeä yliopisto- ja kauppakeskus. 
Mons on keskiaikainen kaupunki ja siellä on kuusi museota ja goottilainen katedraali.
Tohelo suojelusenkeli
Tohelo suojelusenkeli on Arto Paasilinnan vuonna 2004 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY. Teos on julkaistu myös Esa Saarion lukemana äänikirjana.
Kirja kertoo uskonnonopettaja Sulo Auvisesta, joka kuoltuaan päätyy Aaro "Aaretti" Korhosen suojelusenkeliksi. Suojelusenkelin työ ei ole helpoimmasta päästä Sulolle, jolle sattuu vahinkoja, tarkoituksen ollessa kuitenkin hyvä. Kirjan tapahtumapaikkoina ovat muun muassa Helsinki sekä Kerimäen suuri puukirkko, jossa kirjan mukaan sijaitsee taivas, koska kirkko on kokoonsa nähden vähäisessä käytössä.
Lukas Foss
Lukas Foss (15. elokuuta 1922 – 1. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen nykysäveltäjä. Hän syntyi Berliinissä nimellä Lukas Fuchs, mutta asui vuodesta 1937 Yhdysvalloissa.
Foss sai opetusta muiden muassa Lazare Lévyltä, Sergei Koussevitzkyltä ja Paul Hindemithiltä. Hänet nimitettiin vuonna 1953 Kalifornian yliopiston musiikinprofessoriksi Los Angelesissa. Vuodesta 1991 hän oli professori Bostonin yliopistolla. Hänen tunnettuihin oppilaisiinsa lukeutui edesmennyt säveltäjä Claire Polin.
Fossin varhaiset teokset ovat tyyliltään uusklassistisia, mutta tuoreemmassa tuotannossaan hän hyödynsi useita tyylejä. Hän sävelsi muun muassa konserttoja ja elegian Anne Frankille. Hän oli vuodesta 1962 "American Academy of Arts and Lettersin" jäsen.
Lukas Foss kuuluu yhdessä Arthur Bergerin, Irving Finen, Alexei Haieffin, Harold Shaperon ja Claudio Spiesin kanssa niin kutsuttuun "Bostonin koulukuntaan".
Sint-Niklaas
Sint-Niklaas on kaupunki Itä-Flanderissa hollanninkielisessä Belgiassa. Kaupungin pinta-ala on 83,80 neliökilometriä ja väkiluku vuoden 2017 alussa 76 028.
Kaupungin historia alkaa vuodesta 1217, jolloin se irrotettiin Waasmunsterista omaksi seurakunnakseen. Johannan lahjoituksesta uudelle seurakunnalle saatiin oma kirkko, joka omistettiin pyhälle Nikolaukselle. Kaupunki sai koko nimensä kirkon mukaan.
Kaupunki oli aikaisemmin merkittävä tekstiiliteollisuuskeskus. Siitä todistaa 1800-luvulla rakennettu kaupungintalo, joka edustaa uusgotiikkaa. Kaupungintalo sijaitsee kauppatorin laidalla. Grote Markt on 3,19 hehtaarin laajuinen, ja se on Belgian suuri kauppatori.
Andrew Imbrie
Andrew Walsh Imbrie (6. huhtikuuta 1921 – 5. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen nykytaidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli vuonna 1937 lyhyesti Pariisissa Nadia Boulangerin johdolla, sitten Princetonin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa.
Imbrie opetti sävellystä sekä musiikin teoriaa ja analyysiä Kalifornian yliopistolla Berkeleyssä vuosina 1949–1991. Hän oli vierailevana professorina muun muassa Chicagon yliopistolla, Brandeisin yliopistolla, Northwestern Universityllä, New Yorkin yliopistolla, Alabaman yliopistolla ja Harvardin yliopistolla. Hänen maineikkaimpia oppilaitaan oli Neil Rolnick.
Imbrien pitkäaikainen musiikillinen vaikuttaja oli säveltäjä Roger Sessions. Hänen tuotantoonsa kuuluvat lukuisten orkesteri-, kamari-, vokaali- ja soitinsävellysten lisäksi oopperat "Three Against Christmas" (1970) ja "Angle of Repose" (1976). Hän oli "American Academy of Arts and Lettersin" jäsen vuodesta 1969 kuolemaansa 86-vuotiaana.
Tulitokko
Tulitokko ("Lythrypnus dalli") on tokkoihin kuuluva kala.
Tulitokko kasvaa noin viisi senttiä pitkäksi. Sen pää on tummanpunainen ja väri muuttuu vaiheittain keltaisemmaksi pyrstöä kohti. Lisäksi siinä on kapeita violetteja pystyjuovia jotka harvenevat pyrstöä kohti. Evät ovat läpikuultavat.
Tulitokko elää luonnossa meressä Meksikon ja Kalifornian lähivesillä, kallioisilla alueilla 0-76 metrin syvyydessä.
Tulitokko on vilkas kala joka puikkelehtii kivenkoloissa. Se on parhaimmillaan pienenä parvena. Se puolustaa reviiriään, ja tyypillisesti nöpöttää rintaeviensä varassa kalliopinnalla lähellä suojaisaa koloa, johon se voi vetäytyä vaaran uhatessa. Se voi hakea turvapaikkaa myös merisiilin piikkien välistä.
Tulitokko syö monenlaista akvaarioruokaa, ja sitä tulisi ruokkia kahdesti päivässä. 
Luonnossa se elää 15–18 °C:n lämpötilassa, mutta pärjää akvaarion trooppisissa vesissä.
Hirnuva maailmanloppu
Hirnuva maailmanloppu on Arto Paasilinnan vuonna 1999 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY.
Kirja kertoo Huru-Aaroni nimisestä suomenhevosesta, joka rääkättynä suivaantuu ja oppii puhumaan. Huru-Aaronin isäntä kauhistuneena myy hevosen Ossi Huikkolalle, joka on yksi Suomen pätevimpiä hevosjalostajia. Piirieläinlääkäri Tarmo Saamakorpi ryhtyy juopottelun ja uhkapelin ohessa kouluttamaan varsoista puhujia. Kirjoitetaanpa myös oma hevosten sanakirja.
Kirja on kirjoitettu Arto Paasilinnan ylistyksenä suomenhevosille ja hevosmiehille.
Old Bushmills
Old Bushmills (tai "Bushmills") on irlantilainen viskimerkki. Viralliselta nimeltään "The Old Bushmills Distillery" on maailman vanhin luvan saanut viskitislaamo. Sen nykyinen omistaja on Diageo.
Bushmillsin tislaamo sijaitsee Bushmillsin kylässä, Antrimin kreivikunnassa, Ulsterin provinssissa Pohjois-Irlannissa.
Nimensä merkki sai alueella olevasta Bush-joesta, jonka sivupurosta tislaamo ottaa vetensä. Vaikka virallisia todisteita ei ole, Bushmills-viskiä uskotaan valmistetun jo satoja vuotta ennen tislaamon laillistumista.
Englannin, Irlannin ja Skotlannin kuningas Jaakko I myönsi Ulsterin provinssin kuvernöörille Sir Thomas Phillipsille luvan tislata 'uisce beathaa' (gaelin kielellä "elämän vesi") Rowten alueella Antrimin kreivikunnassa 20. huhtikuuta 1608. Seuraavaksi vanhin merkintä löytyy vuodelta 1612, jolloin Lontoon pormestarin Sir William Cockaynen sanotaan myyneen maitaan kattaakseen maahantuomastaan Bushmillsista aiheutuneet kulut.
Old Bushmills -tislaamo kirjattiin yhtiörekisteriin vuonna 1784.
Bushmills-viskit valmistetaan perinteikkäästi taiten ja huolellisesti, ja niitä kypsytetään vaihtelevissa astioissa, joiden tarkoitus on maustaa viskiä. Esimerkiksi amerikantammesta tehdyistä tynnyreistä viskiin jää vaniljamainen aromi, kun taas Olororo-sherryllä rikastetut tynnyrit antavat siihen hedelmäisen ja pähkinäisen lisän. Tislaamon kypsytysiältään nuorinta tuotetta Bushmills Originalia kypsytetään sitäkin yli kuuden vuoden ajan.
Ned Rorem
Ned Rorem (s. 23. lokakuuta 1923) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Arvostettujen laulujensa lisäksi hän on säveltänyt kolme sinfoniaa, täysmittaiset oopperat "Miss Julie" ja "Our Town", konserttoja, jousikvartettoja sekä muita teoksia.
Rorem syntyi Richmondissa, Indianassa, ja opiskeli Chicagossa, "American Conservatoryssä" ja Northwestern Universityssä. Hän pääsi myöhemmin Philadelphian Curtis-instituuttiin ja New Yorkin Juilliard Schooliin. Hän asui vuodet 1949–1957 Marokossa ja Pariisissa.
Rorem on julkaissut useita kirjoja, kuten päiväkirjansa, jossa hän on avoimesti kertonut homoseksuaalisista rakkaussuhteistaan. Hän on ollut vuodesta 1979 "American Academy of Arts and Lettersin" jäsen.
Jack Levine
Jack Levine (3. tammikuuta 1915 Boston – 8. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen ekspressionistinen taidemaalari, joka tunnettiin parhaiten Yhdysvaltain nykyelämää satirisoivista töistään. Levinen työt edustavat yhteiskunnallista realismia.
Levine opiskeli Harvardin yliopistossa. Hän sai vaikutteita Hyman Bloomilta, Chaim Soutinelta, Georges Rouaultilta, Oskar Kokoschkalta ja El Grecolta.
Levine oli "American Academy of Arts and Lettersin" jäsen vuodesta 1956.
Levine kuoli marraskuussa 2010 95-vuotiaana.
Louis Auchincloss
Louis Stanton Auchincloss (27. syyskuuta 1917 – 26. tammikuuta 2010) oli tuottelias yhdysvaltalainen kirjailija, historioitsija ja esseisti. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1965, ja hänelle myönnettiin National Medal of Arts vuonna 2005.
De La Soul
De La Soul on yhdysvaltalainen, New Yorkin Long Islandilla perustettu, Grammy-palkittu hip hop -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987.
Yhtyeen jäseniin kuuluvat Kelvin Mercer (Posdnuos, Mercenary, Plug Wonder Why, Plug One), David Jude Jolicoeur (Trugoy the Dove, Dave, Plug Two) sekä Vincent Mason (P.A. Pasemaster Mase, Maseo, Plug Three).
Yhtyettä on sanottu yhdeksi hip hop -musiikin ja -kulttuurin pioneeriksi. Se on myös innoittanut monia nykypäivän hip hop -yhtyeitä, esimerkiksi The Black Eyed Peasia ja se edelleen toimii aktiivisesti.
Erityisesti yhtyeen debyyttialbumia "3 Feet High and Rising" arvostetaan korkealle hip hop-albumeiden joukossa ja eräs sen singleistä, "Me Myself & I" oli erittäin suosittu.
Jonathan de Guzmán
Jonathan de Guzmán (s. 12. syyskuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalaissyntyinen Alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa italialaista Chievo Veronaa lainalla Napolista. Jamaikalais-filippiiniläiset juuret omaava, 175 senttimetriä pitkä de Guzmán on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
De Guzmán jätti synnyinmaansa Kanadan ollessaan vain 12-vuotias ja liittyi Feyenoordin juniorijoukkueeseen. Sääntöjen mukaan alle 18-vuotias pelaaja ei voi pelata edustusjoukkueessa, joten hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa vuonna 2005 Heerenveeniä vastaan pelatussa ottelussa. Pian ensiesiintymisensä jälkeen hän nousi yhdeksi joukkueen avainpelaajista. De Guzmánin ammattilaisuran ensimmäinen maali syntyi 30. syyskuuta 2005 Willem II:n verkkoon ottelun yhdeksännellä minuutilla. Hän kuului seuransa suurimpiin tulevaisuuden lupauksiin. Pelinumerolla 33 pelanneen de Guzmánin sopimus Feyenoordin kanssa päättyi vuonna 2010.
Sopimuksen päätyttyä Feyenoordissa de Guzmán siirtyi Mallorcaan. Pelattuaan Mallorcassa kauden 2010–2011 hän siirtyi Villarrealiin.
De Guzmán edustaa Alankomaiden jalkapallomaajoukkuetta, ja on pelannut siinä 14 ottelua. De Guzmán ei vielä ole tehnyt maalia A-maajoukkueessa.
Myös de Guzmánin isoveli Julián on tullut tunnetuksi ammattilaisjalkapalloilijana.
Vaasan rautatieasema
Vaasan rautatieasema () on rautatieasema Vaasan kaupungissa rataosalla . Asema on rakennettu vuonna 1882 ja sitä on laajennettu 1908, ja uusi pihakatos sekä linja-autolaiturit ovat valmistuneet 2008. Rautatieasema ja sen ympäristö muodostaa valtakunnallisesti merkittävän kulttuurihistoriallisen kokonaisuuden.
Vaasan II luokan asema rakennettiin vuosina 1881-83. Virallisesti se ja rata vihittiin käyttöön 29.9.1883 eli vuosi sen jälkeen kun asemarakennus oli valmistunut. Asemalla oli I, II ja III luokan odotussalit. Vaasan asema on ainoa kaupunkiasema, jossa on säilynyt asemaan kiinteästi liittyvä puinen laiturikatos. Arkkitehtia ei tiedetä, piirustukset ovat hukkaantuneet lisärakennusta suunniteltaessa.
Asemaa laajennettiin vuonna 1908 Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Laajennuksen yhteydessä katon saumaukset poistettiin. Muita muutoksia ulkoasussa on mm. kadun puoleisen, pääjulkisivun keskellä olevan katoksen muuttaminen umpikuistiksi ilmeisesti vuonna 1908 muutos- ja lisätöitä tehdessä. Myös joitakin yksityiskohtia on kadonnut.
Kesällä 2008 valmistui matkakeskuksen laajennus ja se avattiin vuonna 2008. Asema sai puisen laiturikatoksen eteen uuden ja suuremman laiturikatoksen.
Richard Dunne
Richard Dunne (s. 21. syyskuuta 1979 Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villa FC:ta. Dunne on pelipaikaltaan puolustaja.
Dunne aloitti uransa 16-vuotiaana Evertonissa vuonna 1996. Syksyllä 2000 hän siirtyi Manchester Cityyn kolmen miljoonan siirtosummalla. Dunne hankittiin korvaamaan yhdessä Laurent Charvet'n kanssa Richard Edghilliä. Hänestä tuli nopeasti vakiokokoonpanon pelaaja ja hänet valittiin useasti Manchester Cityn kauden parhaaksi pelaajaksi. Kesällä 2006 Dunnesta tuli Cityn kapteeni Sylvain Distinin siirtyessä pois seurasta. Vuonna 2009 Dunne siirtyi Aston Villan riveihin kuudella miljoonalla punnalla.
Irlannin maajoukkuetta Dunne on edustanut 35 kertaa ja tehnyt 5 maalia. Hänet valittiin myös Irlannin joukkueeseen vuoden 2002 MM-kisoihin sekä 2012 EM-kisoihin.
Dunne on tehnyt eniten omia maaleja Englannin Valioliigassa.
Alan Hutton
Alan Hutton (s. 30. marraskuuta 1984 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Oikea pakki Hutton teki Rangers-debyyttinsä 22. joulukuuta 2002 ottelussa Partick Thistlea vastaan. Se oli hänen ainoa ottelunsa sillä kaudella. Kaudella 2003–2004 hän sai peliaikaa jo 11 ottelun verran ja teki myös ensimmäisen maalinsa 23. maaliskuuta 2004 ottelussa Dunfermline Athleticia vastaan. Seuraavana kautena hän oli joukkueen mukana voittamassa sekä liiga- ja liigacupmestaruutta. Otteluita Huttonille kertyi kauden aikana 12. Kaudella 2005–2006 Hutton pelasi 23 ottelussa ja sai arvokasta kokemusta eurokentiltä, kun hän pelasi mestarien liigaa.
30. tammikuuta 2008 Hutton siirtyi Rangersista Englannin Valioliigaan Tottenham Hotspuriin. Siirtokorvaus oli arviolta 9 miljoonaa puntaa. Hutton oli Tottenhamiin Sevillasta siirtyneen manageri Juande Ramosin kolmas hankinta tammikuun 2008 siirtoikkunassa. Hutton tuli taistelemaan peliajasta toisen oikean laitapuolustajan Pascal Chimbondan kanssa kevätkaudella 2008. Keväällä 2010 hän kävi lainalla Sunderlandissa, josta palasi kaudeksi 2010–2011 takaisin Tottenhamiin. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Aston Villaan.
Skotlannin maajoukkuetta Hutton on edustanut 50 kertaa.
Jon Inge Høiland
Jon Inge Høiland (s. 20. syyskuuta 1977 Fåberg, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa norjalaista Rosenborgia.
Høiland on edustanut peliuransa aikana myös kasvattajaseuraansa Fåbergiä, Bryneä (1995–1996), Kongsvingeriä (1997–1998), IFK Göteborgia (1999–2002), Malmö FF:ää (2003–2007), 1. FC Kaiserslauternia (lainalla 2006) ja Stabækia (2007–2010).
Norjan maajoukkueessa Høiland on pelannut 25 ottelua.
Phil Jagielka
Philip "Phil" Jagielka (s. 17. elokuuta 1982 Manchester, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia, johon hän siirtyi heinäkuussa 2007 neljällä miljoonalla punnalla. Jagielka on monipuolinen pelaaja, jota käytetään yleensä puolustuksessa tai keskikentällä. Sheffield Unitedin aikoinaan manageri Neil Warnock pani hänet myös maalivahdiksi.
Vuodesta 1999 vuoteen 2007 Sheffield Unitedia edustanut Jagielka debytoi joukkueessa 5. toukokuuta 2000 ottelussa Swindon Townia vastaan. 254 liigaottelua Unitedissa pelannut englantilainen siirtyi kesällä 2007 Evertoniin.
Jagielkalla on myös kokemusta Englannin nuorten maajoukkueen ja Englannin B-maajoukkueen peleistä. Englannin A-maajoukkueessa Jagielka teki debyyttinsä Trinidadia ja Tobagoa vastaan 1. kesäkuuta vuonna 2008. Toisen ottelunsa hän pelasi Espanjaa vastaan alkutalvesta 2009. Hänet kutsuttiin maaliskuussa 2009 vielä ystävyysotteluun Slovakiaa ja MM-karsintaotteluun Ukrainaa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 40 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Virginianmansikka
Virginianmansikka ("Fragaria virginiana") on Pohjois-Amerikasta lähtöisin oleva mansikkalaji. Monet alkuperäiskansat ovat syöneet sen marjoja ja keittäneet sen lehdistä yrttiteetä.
Viljelykasvina käytettävä puutarhamansikka on virginianmansikan ja chilenmansikan risteytys.
Amund Skiri
Amund Skiri (s. 25. helmikuuta 1978) on norjalainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä Norjan pääsarjassa Aalesunds FK:n joukkueessa. Aiemmin hän on pelannut myös Åndalsnesin ja Vålerengan riveissä.
Stargate Continuum
Stargate Continuum on 29. heinäkuuta 2008 julkaistu, kanadalais-yhdysvaltalaisen scifisarja Tähtiportin maailmaan sijoittuva elokuva.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 23. maaliskuuta 2007. Kuvaukset tehtiin The Bridge Studiosissa Vancouverissa sekä Yhdysvaltain merivoimien avustuksella pohjoisella napa-alueella, noin 200 merimailia Prudhoe Baysta pohjoiseen. Matkaan käytetty Los Angeles-luokan sukellusvene "USS Alexandria" nähdään myös elokuvassa.
Stargate Continuumin budjetti oli 7 miljoonaa dollaria. Elokuva on kerännyt tuloja Yhdysvalloissa 8 miljoonan dollarin edestä.
Suomessa elokuva julkaistiin DVD:llä 17. joulukuuta 2008.
Jim Ward
James Kevin Ward (s. 19. toukokuuta 1959 New York, New York) on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -palkittu ääninäyttelijä, joka on ääninäytellyt monissa videopeleissä ja elokuvissa. Hän on myös toinen isännistä radio-ohjelmassa "The Stephanie Miller Show", jossa Ward muun muassa imitoi poliittisia vaikuttajia ja julkisuuden henkilöitä. Samassa ohjelmassa Ward kertoi opiskelleensa Kalifornian yliopistossa, jossa hänen isänsä Don Ward työskenteli aikoinaan opettajana.
Aldershot
Aldershot on kaupunki Hampshiren kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee 55 kilometriä Lontoosta lounaaseen. Kaupungissa asuu 33 840 asukasta. Kaupungilla merkittävä historia sotilaskaupunkina ja sitä kutsutaankin lempinimellä "Home of the British Army". Sen laitamilla on sotahistoriallinen museo.
Vuonna 1972 Irlannin tasavaltalaisarmeija IRA räjäytti kaupungin varuskunta-alueella autopommin ja kuusi siellä työskentelevää siviiliä kuoli.
Gillingham
Gillingham on kaupunki Kentin kreivikunnassa Englannissa. Kaupungissa asui 99 773 asukasta vuonna 2001. Kaupunki muodostaa muun muassa Rochesterin kanssa yhteen sulautuneiden kaupunkien konurbaation, jota kutsutaan Medwayksi. Gillingham on jalkapalloseura Gillingham FC:n kotikaupunki.
Gillingamissa on Britannian pioneerien varuskunta ja pioneerimuseo.
Gone Again
Gone Again on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Patti Smithin kuudes albumi. Gone Again on Smithin toinen soolojulkaisu, ja se julkaistiin 18. kesäkuuta 1996.
Levyntekoa edelsi usean Smithin läheisen ja kollegan poismeneminen. Levy sisältää tribuutteja ja viittauksia niin hänen edesmenneeseen aviomieheensä kuin Kurt Cobainiinkin ja levyä hallitsee tunne menetyksestä. Kappale About a Boy kertoo Cobainista, ja viittaa Nirvana-yhtyeen lauluun About a Girl.
Mika Mäkelä
Mika Mäkelä (s. 1965) on suomalainen näyttelijä ja yrittäjä.
Rauni Mollberg kiersi ympäri Suomea etsiessään tuoreita kasvoja näyttelijöiksi elokuvaansa "Tuntematon sotilas" (1985). Mollberg oli innokas raveissa kävijä ja näissä piireissä hän sattumalta kohtasi myös toisen innokkaan ravimiehen, Mika Mäkelän. Mollberg pyysi 18-vuotiasta nuorukaista koekuvauksiin. Tämä johti lopulta siihen, että hämäläiselle Mäkelälle lankesi pohjoiskarjalaisen lunkin ja pinnarin sotamies Rahikaisen rooli.
Armeijaa vielä käymättömälle Mäkelälle toimiminen "Tuntemattoman sotilaan" näyttelijänä nostatti pasifistisia tuntoja, mutta ei kuitenkaan niin paljon, että hän olisi jättänyt armeijan väliin. Asepalveluksensa Mäkelä suoritti Turun 2. erillisessä autokomppaniassa. Elokuva sai ensi-iltansa hänen armeijassa ollessaan. Mäkelä otti yhteyttä Finnkinoon ja järjesti komppanialleen ilmaisen erikoisnäytöksen.
Mäkelälle ei kuitenkaan syntynyt "Tuntemattomasta sotilaasta" erityistä hinkua päästä näyttelijäksi. Hinku maailmalle oli suurempi ja Mäkelä ryhtyi ajamaan rekkaa ympäri Eurooppaa. Mutta näyttelemistä hän ei kuitenkaan kokonaan lopettanut. Hän toimi avustajana muutamissa dokumenteissa ja opetusfilmeissä. Hänellä oli myös pieni rooli Carl Mestertonin suositussa televisiosarjassa "Metsolat" (1993–1995). Hän esitti myös pientä lehtimiehen osaa Mollbergin elokuvassa "Ystävät, toverit" (1985).
Nykyisin Mäkelä toimii yrittäjänä Tampereella. 2000-luvun alussa hän perusti kukkien maahantuontiyrityksen. Mäkelällä on mökki Somerolla, jossa hän viettää puolet vuodesta avovaimonsa kanssa.
Max von Sydow
Max Carl Adolf von Sydow (s. 10. huhtikuuta 1929 Lund) on kansainvälisen uran luonut ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt urallaan muun muassa ruotsalaisissa, yhdysvaltalaisissa, espanjalaisissa ja italialaisissa elokuvissa. Parhaiten von Sydow kuitenkin tunnetaan rooleistaan useissa Ingmar Bergmanin ohjaamissa elokuvissa.
Von Sydowin vanhemmat olivat Lundin yliopiston professori Carl Wilhelm von Sydow ja paronitar Greta Rappe. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1947 ja opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa 1948–1951. Hänen oppilastovereitaan olivat muun muassa Ingrid Thulin, Allan Edwall ja Margaretha Krook. Myöhemmin von Sydow oli kiinnitettynä Dramateniin 13 vuoden ajan vuodesta 1960 lähtien.
Elokuvadebyyttinsä von Sydow teki vuonna 1949 Alf Sjöbergin elokuvassa "Hän oli vain äiti". Hän työskenteli 1955–1960 Malmön kaupunginteatterissa, missä ohjaajana toimi Ingmar Bergman. Von Sydowin myöhemmän maineen pohjusti pääsy Bergmanin ympärilleen keräämään kiinteään työryhmään, jonka muita näyttelijäjäseniä olivat muun muassa Gunnar Björnstrand, Erland Josephson, Ingrid Thulin, Harriet Andersson ja Bibi Andersson. Von Sydow näytteli kaikkiaan yhdessätoista Bergmanin valkokangaselokuvassa ja kahdessa televisioelokuvassa vuosina 1956–1970.
Kansainvälisen uran käynnisti nimirooli George Stevensin Jeesus-elämäkerrassa "Mies Nasaretista" (1965). Myöhemmin von Sydow on työskennellyt muun muassa John Hustonin, Sydney Pollackin, John Boormanin, Woody Allenin, Bertrand Tavernierin, Lars von Trierin, Steven Spielbergin, Wim Wendersin, Ridley Scottin ja Martin Scorsesen ohjauksessa.
Von Sydow näytteli vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "".
Von Sydow on ollut naimisissa kahdesti. Eroon päättyneestä avioliitosta Christina Olinin kanssa (1951–1996) hänellä on kaksi lasta. Liiton Cathrine Breletin kanssa hän on solminut 1997.
Lisäksi von Sydow näytteli Bergmanin televisioelokuvissa "Herr Sleeman kommer" (1957) ja "Rabies" (1958).
Tero Niva
Tero Henrikki Niva (29. toukokuuta 1962 Salo – 24. tammikuuta 2003 Espoo) oli suomalainen näyttelijä ja insinööri.
Niva oli amatöörinäyttelijä, joka on näytellyt kahdessa merkittävässä suomalaisessa elokuvassa. Näistä ensimmäinen oli yksi kolmesta pääosasta Mikko Niskasen nuorisokuvauksessa "Ajolähtö" (1982). Tässä elokuvassa Niva näytteli Latea, itsensä juurettomaksi tuntevaa nuorta miestä, joka lopulta päätyy itsemurhaan. Tämän jälkeen Niva näytteli Vanhalan roolin Rauni Mollbergin Väinö Linna - filmatisoinnissa "Tuntematon Sotilas" (1985).
Niva aloitti näyttelijänuransa jo lukioiässä, ja hän joutui tekemään vaikean valinnan teatteriopintojen ja teknillisen opiston välillä. Hän valitsi jälkimmäisen, ja hän valmistui Helsingin teknillisestä opistosta elektroniikkainsinööriksi. Varsinaisen elämänuransa hän teki UNIX-spesialistina.
Niva kuoli nopeasti edenneeseen kurkkusyöpään vain 40 vuoden ikäisenä.
Tero Niva oli myös radioamatööri vuodesta 1983 tunnuksella OH6XL.
Ingrid Thulin
Ingrid Lilian Thulin (27. tammikuuta 1926 Sollefteå – 7. tammikuuta 2004 Tukholma) oli kansainvälisen uran luonut ruotsalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten useista rooleistaan Ingmar Bergmanin ohjaamissa elokuvissa.
Thulin muutti kotiseudultaan Tukholmaan jo 17-vuotiaana. Hän opiskeli ensin balettia ja kouluttautui sitten näyttelijäksi 1948–1951 Dramatenin oppilaskoulussa, missä hänen kurssitovereitaan olivat muun muassa Max von Sydow ja Margaretha Krook. Heti valmistumisvuonnaan hän sai kiinnityksen Dramatenin näyttelijäkuntaan, mutta siirtyi sieltä nopeasti ensin Nya teaterniin ja muutaman freelancer-vuoden jälkeen edelleen Malmön kaupunginteatteriin 1956. Pääosa Nya teaternin näytelmässä "Gigi" merkitsi läpimurtoa teatterissa.
Ensimmäiset elokuvaroolinsa Thulin teki vuonna 1948, mutta ennen yhteistyötä Ingmar Bergmanin kanssa hän ei päässyt merkittäviin osiin vaan ohjaajat keskittyivät hänen ylistettyyn skandinaaviseen kauneuteensa. Näyttelijän ensimmäinen Bergman-rooli oli Marianne elokuvassa "Mansikkapaikka" (1957). Noista ajoista lähtien hän kuului Bergmanin ympärille 1900-luvun puolivälistä muodostuneeseen kiinteään työryhmään, jonka muita näyttelijäjäseniä olivat muun muassa Gunnar Björnstrand, Erland Josephson, Max von Sydow, Harriet Andersson ja Bibi Andersson. "Mansikkapaikan" ohella hänen keskeisiä Bergman-töitään olivat "Hiljaisuus" (1963) sekä "Kuiskauksia ja huutoja" (1973). Esimerkiksi "Talven valoa" -elokuvassa (1963) hän mielellään kätki edustavan ulkonäkönsä näytellessään Gunnar Björnstrandin esittämän päähenkilön alistettua, ihottumasta kärsivää naisystävää.
Thulinille avautui kansainvälinen ura jo 1950-luvun puolivälissä, kun hän esiintyi yhdysvaltalaisen televisiosarjan muutamassa jaksossa. Sarjaan perustuvassa samannimisessä elokuvassa "Kansainvälistä vakoilua" (1956) hänellä oli päärooli Robert Mitchumin rinnalla. Kansainvälisen uran huipennus oli Sophie von Essenbeckn osa Luchino Viscontin natsi-Saksan analyysissa "Kadotetut" (1969). Thulin mainitaan usein Greta Garbon ja Ingrid Bergmanin jälkeen kaikkien aikojen merkittävimpänä ruotsalaislähtöisenä naispuolisena elokuvatähtenä.
Thulin oli naimisissa Claes Sylwanderin kanssa 1952–1955 ja elokuvakriitikko Harry Scheinin kanssa 1956–1989. Kumpikin avioliitto päättyi avioeroon. Hän asui 1960-luvun lopulta asti Roomassa, missä omistautui vanhemmalla iällä tulevien näyttelijöiden opettamiseen. Thulinin muutamasta elokuvaohjauksesta tunnetuin on osaksi omaelämäkerrallinen "Brusten himmel" (1982), joka sijoittuu toisen maailmansodan aikaan.
Näyttelijän muistelmateos "Någon jag kände" ilmestyi 1992. Tammikuussa 2003 Thulin palasi Italiasta synnyinmaahansa Ruotsiin saamaan hoitoa todettuun syöpään ja kuoli siellä tuohon sairauteen vuotta myöhemmin, 20 päivää ennen 78. syntymäpäiväänsä.
1957 – "Mansikkapaikka"
1958 – "Elämän kynnyksellä"
1958 – "Kasvot"
1963 – "Talven valoa"
1963 – "Ett drömspel" (tv-elokuva)
1963 – "Hiljaisuus"
1968 – "Suden hetki"
1969 – "Riitti" (tv-elokuva)
1973 – "Kuiskauksia ja huutoja"
1984 – "Harjoitusten jälkeen" (tv-elokuva)
1960 – "Domaren – tuomari" (ohjaus Alf Sjöberg)
1966 – "Öiset leikit" (ohjaus Mai Zetterling)
Pekka Ketonen
Pekka Ketonen (s. 9. kesäkuuta 1961, Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ketosen merkittävin rooli näyttelijänä on upseeri Jorma Kariluodon rooli Rauni Mollbergin Väinö Linna-filmatisoinnissa "Tuntematon Sotilas" (1985). Tämän lisäksi hänellä on ollut pieni rooli muun muassa Heikki Partasen elokuvassa "Ramses ja unet" (1982), sekä niin ikään Rauni Mollbergin ohjaamassa elokuvassa "Ystävät, toverit" (1990).
Kōbō Abe
Kōbō Abe (, oikea nimi Kimifusa Abe , 7. maaliskuuta 1924 Tokio – 22. tammikuuta 1993) oli japanilainen kirjailija, valokuvaaja ja keksijä. Abe oli kansainvälisesti tunnettu kirjailija, jota on verrattu muun muassa Franz Kafkaan. Aben tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja ja näytelmiä. Häneltä on suomennettu kaksi romaania.
Raymond Abrashkin
Raymond Abrashkin (9. maaliskuuta 1911 – 25. elokuuta 1960) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja kirjailija. Nuorten tieteiskirjailijana hän loi suositun "Danny Dunn" -sarjan yhdessä Jay Williamsin kanssa.
Abrashkinin vanhemmat olivat Ukrainassa syntynyt Harry Abrashkin ja englantilainen Bertha Kornfeld. Raymond Abrashkin syntyi New Yorkissa. Vuoden 1935 tienoilla hän meni naimisiin Evelyn Kurinskin kanssa.
Peter Ackroyd
Peter Ackroyd (s. 5. lokakuuta 1949 Lontoo) on brittiläinen kirjailija, toimittaja ja kirjallisuusarvostelija.
Ackroyd valmistui Cambridgen yliopiston Clare Collegesta ja opiskeli Yalen yliopistossa. Palattuaan Yhdysvalloista hän työskenteli Lontoossa "The Spectator" -lehden kirjallisuustoimittajana 1973–1977, vastaavana toimittajana ja elokuvakriitikkona 1978–1982. Ackroyd on tehnyt myös radio-ohjelmia ja toiminut "The Times" -lehden kirjallisuuskriitikkona.
Ackroyd on kirjoittanut muun muassa romaaneja, elämäkertoja sekä lasten tietokirjoja. Ackroydin romaani "Chatterton" (1987) oli ehdolla Booker-palkinnon saajaksi. Romaani kertoo runoilija Thomas Chattertonista (1752–1770) ja hänen vuonna 1856 maalatusta muotokuvastaan.
Ackroyd on ollut Royal Society of Literaturen jäsen vuodesta 1984 lähtien.
Kari Kihlström
Kari Kihlström (s. 20. elokuuta 1946, Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä.
Kihlström on tullut tunnetuksi elokuvista "Talvisota" (1989) ja "Porttikielto taivaaseen" (1990). Tämän lisäksi hän on näytellyt muun muassa TV-sarjoissa "Tuntemattomalle jumalalle" (1993) ja "Nuijasota" (1993), jossa hän esitti Klaus Flemingiä. Myöhemmin Kihlström on näytellyt mm. Jyväskylän kaupunginteatterissa.
Appositio
Appositio (, "verrata", "asettaa vastakkain"), lisämäärite, on nimitys tyypillisesti nominilausekkeelle, joka on lauseessa toisen samana lauseenjäsenenä toimivan ja samaa tarkoittavan lausekkeen välittömässä yhteydessä. Nämä lausekkeet yhdessä muodostavat appositiorakenteen, jossa kaksi samanarvoista ja samaa tarkoittavaa lauseketta eivät toimi toistensa määritteinä. Appositio voidaan erottaa myös pilkulla, jolloin se seuraa määrittelemäänsä sanaa, eikä se verbin puuttumisen vuoksi muodosta uutta lausetta. Virke sinänsä on yleensä täydellinen ilman appositiotakin.
Seuraavissa esimerkeissä appositiot on merkitty kursiivilla:
C-duuriasteikko
C-duuriasteikko on C:stä alkava sävelasteikko, johon kuuluvat sävelet C, D, E, F, G, A, H ja C. Sen rinnakkaisasteikko on a-molli ja muunnossävellaji on c-molli. C-duurin subdominanttisävellaji on F-duuri ja dominanttisävellaji on G-duuri.
C-duuri on yksi yleisimpiä sävelasteikoita. Se mielletään useimmiten helpoksi soittaa, koska sävelasteikossa ei ole korotettuja tai alennettuja säveliä, ja se on monien instrumenttien perussävellaji; esimerkiksi pianon valkeat koskettimet vastaavat C-duuriasteikkoa.
Haydn teki 19 sinfoniaa C-duurissa, toiseksi eniten D-duurin jälkeen. Mozart ja Haydn tekivät useita messuja C-duurissa. Jotkin säveltäjät, kuten Berlioz, eivät pitäneet C-duurista ollenkaan, ja Debussy sanoi, ettei hän uskonut "C-duurin ylivaltaan". Sibeliuksen kolmas ja seitsemäs sinfonia ovat C-duurissa, ja Sibelius teki myös useita muita teoksia tässä sävellajissa.
Eşref Apak
Eşref Apak (s. 3. tammikuuta 1982 Kalecik, Turkki) on turkkilainen moukarinheittäjä.
Apak kilpaili 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hän sijoittui moukarinheitossa viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kultaa heitettyään 69,97. Vuonna 2001 hän oli Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa kolmas ja Välimeren kisoissa kuudes. Hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2003.
Ateenan olympialaisissa 2004 Apak voitti olympiapronssia tuloksella 79,51. Seuraavana vuonna hän heitti Euroopan talviheittocupissa viidenneksi, voitti Välimeren kilpailut ja sijoittui Universiadeissa toiseksi, mutta karsiutui Helsingin MM-kisoissa. Vuonna 2006 Apak oli Euroopan talviheittocupissa neljäs ja karsiutui Göteborgin EM-kisoissa. Vuonna 2007 hän sijoittui kolmanneksi Euroopan talviheittocupissa ja 11:nneksi Osakan MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Euroopan talviheittocupissa, mutta karsiutui Pekingin olympialaisissa. Hän sijoittui Välimeren kisoissa 2009 neljänneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta MM-kilpailuissa Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 sekä olympialaisissa Lontoossa 2012.
Kesäkuussa 2013 Apak antoi positiivisen dopingnäytteen ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 26.6.2013–25.6.2015.
Apak karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, MM-kilpailuissa Pekingissä 2015 ja Lontoossa 2017 sekä Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016.
Maillot vert
Maillot vert (Vihreä paita) on ranskaa ja tarkoittaa Ranskan ympäriajon pistekilpailua johtavan ja sen voittajan ylle etappien jälkeen ja lopussa puettavaa paitaa. Maillot vert tuli kilpailuihin mukaan vuonna 1953 täydentämään Maillot jaunea eli Keltaista paitaa, joka on kokonaiskilpailun johtajan ja koko kilpailun voittajan tunnus. Vihreä väri valittiin tunnukseksi, koska alussa paidan sponsorina toimi ruohonleikkureita valmistava yritys. Tästä huolimatta vuoden 1968 kilpailuissa paidan tunnus oli punainen väri, joka miellytti enemmän tuolloista sponsoria. Maillot vert on myös yleisempi tunnus maantienpyöräilyn pistekilpailun johtajalle sekä Ranskassa että myös muualla.
Maillot vertin olemassaolon ensimmäisinä vuosina kilpailijat saivat rankaisupisteitä, jos eivät sijoittuneet tarpeeksi kärkeen kilpailun etapeilla. Näin vähiten rankaisupisteitä kerännyt kilpailija oli pistekilpailun voittaja. Kuitenkin vuodesta 1959 lähtien järjestelmään tuli muutos ja eniten etappien aikana pisteitä kerännyt on kokonaispistekilpailun voittaja. Luonnollisesti hyvästä etappisijoituksesta kertyy suurempi pistemäärä kuin huonosta sijoituksesta.
Kun Keltainen paita on tunnustuksena yleiskilpailun voitosta ja sen saa vähiten aikaa ympäriajoon kuluttanut kilpailija, niin Vihreä paita on parhaiten joka etapilla ympäriajon aikana ja matkalle sijoitettujen kiripisteiden kohdalla sijoittuneen kilpailijan tunnus. Näitä matkan varrelle sijoitettuja kiripisteitä on yleensä tasamaaetapeilla ja siksi yleensä Vihreän paidan voittajat ovat olleet erinomaisia kirimiehiä ja näin siitä on tullut eräänlainen sprinttereiden tunnus. Nämä sprintterit yleensä ovat pääjoukon mukana lähes koko kilpailun ajan, mutta lähtevät juuri ennen maalia hurjaan kiriin pyrkien voittamaan etapin aivan viimeisten metrien aikana.
Kuten kaikki Ranskan ympäriajon paidat, niin Maillot vert’in valmistaa amerikkalainen urheiluasujen valmistaja Nike ja paidan sponsorina on toiminut vuodesta 1991 lähtien Ranskan kansallinen hevospeliyhtiö PMU.
Rengasevätokko
Rengasevätokko ("Signigobius biocellatus") on tokkoihin kuuluva kala. Se on sukunsa ainut laji.
Rengasevätokko kasvaa noin seitsemän senttiä pitkäksi. Sen yleisväri on harmaanruskean kirjava, selkäevässä on kaksi silmäkuviota.
Rengasevätokko elää luonnossa Tyynenmeren länsiosissa.
Rengasevätokko kaivelee ruokaa pohjahiekan seasta. Se elää yleensä pareittain.
Rengasevätokkoa on vaikea opettaa syömään korvikeruokaa: se haluaa pyydystää itse ruokansa pohjahiekan seasta. Niinpä altaassa on hyvä olla elävää kiveä, jossa erilaiset madot ja pienet katkaravut voivat lisääntyä. Tarjottavan valmisruoan on oltava lihapitoista: mielellään eläviä matoja, massiäyriäisiä, "Artemia"-äyriäisiä ja muuta pakasteruokaa.
Päämajan reserviupseerikoulu
Päämajan reserviupseerikoulu myöhemmin Sotavänrikkikoulu oli Mannerheimin 14. maaliskuuta 1918 antaman käskyn mukaan perustettu koulu reserviupseerien kouluttamista varten.
Koulu toimi 20. maaliskuuta – 28. huhtikuuta 1918 välisenä aikana. Ensimmäiset kurssit järjestettiin Kotiniemen kasvatuslaitoksessa lähellä Vippulaa, jolta ensimmäiset vänrikit valmistuivat 26. huhtikuuta 1918. Tässä yhteydessä koulun nimi muutettiin Sotavänrikkikouluksi. Päämajan Reserviupseerikoulun johtajana toimi eversti Karl Emil Berg ja komppanianpäällikkönä jääkärikapteeni A. K. A. Lang sekä opettajana muun muassa jääkärivaravääpeli Juhani Toro.
Vaikka koulutuksen tavoitteena oli tuottaa reserviupseereita valkoiseen armeijaan, Mannerheim ylensi kurssilaiset koulun päättymispäivänä 26. huhtikuuta aktiivi vänrikeiksi. Oppilaita Päämajan Reserviupseerikoulussa oli 118, jotka suorittivat sen hyväksytysti. Koulun seuraava kurssi aloitettiin Sotavänrikkikoulun nimellä Mikkelissä 10. Toukokuuta 1918, mutta siirrettiin kurssin kuluessa Helsinkiin. Koulun päälliköksi nimitettiin jääkärimajuri Nils Gadolin. Kurssin päätyttyä koulu lakautettiin.
Myöhemmin kurssin suorittaneet teettivät erityisen kurssimerkin, josta tunnetaan kaksi erilaista versiota.
Dmitri Karpov
Dmitri Karpov (s. 23. heinäkuuta 1981, Karaganda, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen moniottelija, kolminkertainen arvokisamitalisti.
Karpov sijoittui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa kymmenottelussa neljänneksi tuloksella 7366. Seuraavana vuonna hän voitti lajissa Itä-Aasian mestaruuden. Vuonna 2002 hän oli Aasian kisoissa kymmenottelussa toinen ja Aasian mestaruuskilpailuissa pituushypyssä kahdeksas tuloksella 770. Seuraavana vuonna hän voitti Kazakstanin sisäratojen mestaruuden seitsenottelussa ja ulkoratojen mestaruuden 200 metrin juoksussa. Pariisin MM-kisoissa hän voitti kymmenottelussa MM-pronssia tuloksella 8374. Vuonna 2004 Karpov sijoittui neljänneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa seitsenottelussa tuloksella 6155 ja voitti myöhemmin samana vuonna olympiapronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 8725. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän keskeytti.
Vuoden 2007 MM-kilpailuissa Osakassa Karpov otteli 8586 pisteellä pronssille. Myös sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 Valenciassa hän sai pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 hän keskeytti. Berliinin MM-kisoissa 2009 ja Daegun MM-kisoissa 2011 hän sijoittui 21:nneksi.
Karpov on naimisissa kazakstanilaisen seitsenottelijan Irina Karpovan kanssa.