Karatšai-Tšerkessia
Karatšai-Tšerkessia on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta Itä-Euroopassa Kaukasiassa Kaukasusvuorten pohjoispuolella. Se rajoittuu luoteessa Krasnodarin aluepiiriin, koillisessa Stavropolin aluepiiriin, idässä Kabardi-Balkariaan ja etelässä Georgiaan sekä Georgiasta itsenäiseksi julistautuneeseen Abhasiaan.
Karatšai-Tšerkessia sijaitsee Kaukasusvuorten pohjoisrinteillä. Kaikkiaan noin 80 % maan pinta-alasta on vuoristoa; vuoret hallitsevat tasavallan eteläosaa. Tasavallan kaakkoisrajalla nousevan Euroopan korkeimman vuoren Elbrusin (5 642 m) huippu jää naapuritasavallan Kabardi-Balkarian puolella. Muita korkeita vuoria Karatšai-Tšerkessiassa ovat Dombai-Ulgen (4 046 m), Gvandra (3 983 m), Gora Kurša (3 870 m) ja Gora Pšiš (3 790 m). Kaukasusvuoret luovat eteläosiin komean maiseman, jossa syvät rotkot ja metsäiset rinteet muuttuvat ylöspäin mentäessä niityiksi ja lopulta paljaiksi kallioiksi, jäätiköiksi ja lumeksi. Pohjoiseen päin mentäessä vuoret antavat tilaa kukkuloille ja maan pohjoisosa on mustan mullan tasankoa, jossa kasvaa arokasvillisuutta.
Vuoristojen jäätiköiltä saavat alkunsa Kuban ja sen latvahaarat Teberda, Bol’šoi, Zenentšuk, Malyi Zelentšuk, Urup ja Suuri Laba. Kaikkiaan maan alueella virtaa 172 jokea, joiden lisäksi on noin 130 järveä.
Tammikuun keskilämpötila on maan pohjoisosassa -5 ˚C ja eteläosan vuoristossa alle -10 ˚C. Heinäkuun keskilämpötila puolestaan on pohjoisosassa +21 ˚C ja vuoristossa +8 ˚C.
Tasavallan tärkeimpiin luonnonsuojelualueisiin kuuluvat kaksiosainen Teberdan luonnonpuisto (850,64 km) ja sen koillisrajalta alkava "Dautskin suojelualue" (749,00 km) sekä itäisin osa pääosin Krasnodarin aluepiirissä sijaitsevaa Kaukasian luonnonpuistoa (2803,35 km) .
Karatšai-Tšerkessian alue on ollut asutettuna esihistorialliselta ajalta lähtien. Alue kuului 800- ja 900-luvuilla Alanian valtioon ja tuona aikana alueelle muodostui adygei-tšerkessiläinen "kantakansa". Karatšait puolestaan muodostuivat eri kaukasialaisten kansojen sekoittuessa pohjoisesta 1200-1300-luvuilla tulleisiin turkkilais-tataarilaisiin bolgaareihin ja tataareihin.
Alue kuului sittemmin Tšerkessian valtioon, joka käsitti laajan alueen Länsi-Kaukasukselta ja aina Asovanmereltä Georgian Mustanmeren rannikolle asti. Valtion pääkaupunkina oli Mustanmeren rannikkokaupunki Sotši. Tšerkessia oli vuosisatojen ajan Kabardian prinssien poliittisen vaikutuksen alainen ja maksoi muun muassa veroja Kabardiaan. Karatšaita ja tšerkessejä alettiin käännyttää kristinuskosta islamiin 1600- ja 1700-luvuilla Osmaanien valtakunnan taholta.
Venäjän keisarikunta ryhtyi valloittamaan aluetta 1800-luvun alkupuolella, mutta vasta 1858 Venäjä sai valloitettua Tšerkessian. Tämän jälkeen seurasi Tšerkessian tuhoaminen, jonka seurauksena peräti 90 % tšerkessikansasta joko tapettiin tai ajettiin pois kotimaastaan. Suurin osa, yli 400 000 henkeä, vaelsi 1858-64 Turkin alueelle, jossa heidät asutettiin eri puolille valtakuntaa. Loput 10 % onnistuivat säilymään lähinnä Kaukasian vuoristoalueilla.
Neuvostoliiton perustamisen jälkeen alueelle muodostettiin ensin Karatšaiden autonominen alue vuonna 1920, joka ei kuitenkaan ollut pitkäikäinen sillä jo 12. tammikuuta 1922 alueelle muodostettiin Karatšai-Tšerkessian autonominen alue. Tämäkään hallintoyksikkö ei ollut pitkäikäinen, sillä se jaettiin 26.3.1926 Karatšaiden autonomiseksi alueeksi (9 900 km² ja 103 000 as. v. 1934) ja Tšerkessien kansalliseksi piirikunnaksi (3 316 km² ja 79 800 as. v. 1934). Karatšaiden alueen pääkaupunki oli Mikoian-Hakhar ja Tšerkessien Sulimov.
Toisessa maailmansodassa saksalaiset miehittivät sekä Karatšaiden että Tšerkessien alueet loppukesällä 1942. Neuvostoliitto kuitenkin valloitti alueet takaisin seuraavana vuonna ja syytti karatšaita yhteistoiminnasta saksalaisten kanssa, jonka vuoksi 1943 koko karatšai-kansa karkotettiin Keski-Aasiaan ja Karatšaiden autonominen alue lakkautettiin. Karkotuksen jälkeen alueelle asutettiin venäläisiä. Karatšait saivat palata kotimaahansa 1957 ja saman vuoden tammikuussa perustettiin Karatšai-Tšerkessian autonominen alue, joka kuului Stavropolin aluepiiriin.
Neuvostoliitossa 1980-luvun lopulla alkanut kansallinen liikehdintä johti siihen että Karatšai-Tšerkessian autonominen alue julistautui Karatšai-Tšerkessian neuvostotasavallaksi 3.7.1991 (suveneerisuusjulistus). Joulukuussa 1992 maan nimi muutettiin Karatšai-Tšerkessian tasavallaksi. Tasavalta päätti allekirjoittaa Venäjän federaation perustuslain ja jäi näin Venäjän yhteyteen.
Karatšai-Tšerkessiassa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 477 859 asukasta. Väestöstä enemmistä eli 56,6 prosenttia asui yhä maaseudulla ja 43,4 prosenttia oli kaupunkilaisia. Suurin osa väestöstä asuu maan pohjoisosan tasangolla ja sen pohjoispuolella kumpuilevalla ylängöllä. Suurin kaupunki on pääkaupunki Tšerkessk (129 069 as.), jossa asuu 27 % koko maan väestöstä. Muita suuria kaupunkeja ovat Ust-Džekuta (30 566 as.), Karatšajevsk (21 483 as.) ja Teberda (Теберда, 9 058 as.). Suurimmat kylät ovat Zelentšukskaja (Зеленчукская, 19 449 as.), Utškeken (Учкекен, 16 512 as. kylän maalaiskunnassa) ja Pregradnaja (Преградная, 7 466 as).
Kabardi-Balkarian nimikkokansallisuuksia, karatšaita ja tšerkessejä, oli vuoden 2002 väestönlaskennassa yhteensä 49,8 prosenttia maan väestöstä. Vuonna 2010 heillä oli jo 52,5 prosentin enemmistö tasavallan asukkaista.
Karatšait ovat turkkilais-tataarilainen kansa ja ovat läheistä sukua (joidenkin mukaan sama kansa) naapuritasavallan Kabardi-Balkarian balkaareille.
Tšerkessit puolestaan ovat kaukasialaisten kansojen abhaasilais-adygeläiseen ryhmään kuuluva kansa, ja ovat läheistä sukua naapuritasavallan Kabardi-Balkarian kabardeille. Sanalla tšerkessi on aikaisemmin tarkoitettu yleisesti kaikkia Kaukasian asukkaita ja Neuvostoliiton alkuaikoina kaikkia abhaasilais-adygeiläiseen ryhmään kuuluneita kansoja paitsi kabardeja. Sittemmin sana on rajoittunut tarkoittamaan vain sitä osaa abhaasilais-adygeiläisistä kansoista, joka asuu pääasiassa Karatšai-Tšerkessiassa.
* 
**
Karatšai-Tšerkessia on jaettu 10 piiriin. Lisäksi Tšerkesskin ja Karatšajevskin kaupungit ovat suoraan tasavallan hallinnon alaisia. Piiren asukasluku on vuoden 2010 väestönlaskennasta.
Karatšajevskin kaupunkipiirikunta on maantieteellisesti sirpaleinen kokonaisuus ja pitää sisällään esimerkiksi Dombain lomataajaman tasavallan eteläreunalla, Dombai-Ulgen -vuoren läheisessä laaksossa.
Karatšai-Tšerkessia vastasi Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 43,32 miljardia ruplan osuuden eli 0,12 % koko Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista tasavallan 477 859 asukasta (2010 tilanne) kohti jaettuna tämä on 90,66 tuhatta ruplaa eli noin 2 221 euroa. Tämä on vain 35 % Venäjän keskiarvotasosta, mutta lähellä Pohjois-Kaukasian federaatiopiirin keskiarvoa.
Karatšai-Tšerkessian tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous, kaivos-, petrokemian-, kemian- metalliteollisuus. Lisäksi on myös koneenrakennusta, sähkötekniikkaa, sekä huonekalu- ja puunjalostusteollisuutta. Vuoriteollisuus tuottaa kivihiiltä, kuparia, sinkkiä ja lyijyä. Maatalouden tärkeimmät alat ovat karjanhoito sekä vehnän, maissin, auringonkukan, sokerijuurikkaan ja vihannesten viljely. Osa maatalousalueista on kastelun varassa. Vuoristossa on matkailukeskuksia ja parantoloita.
Tasavalta pyrkii kehittämään matkailuelinkeinoa, etenkin talviurheilua.
Maan asukkaista sunnimuslimeita ovat pääasiassa karatšait, tšerkessit, abazit ja nogait eli noin 51 %. Loput ovat pääasiassa ortodoksikristittyjä. Pääkaupungissa Tšerkessissä on korkeakoulu ja Karatšajevskissa kasvatustieteellinen instituutti.