hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tammelantori
Tammelantori on kauppatori Tammelan kaupunginosassa Tampereella.
Vielä 1800-luvun lopulla torin paikka oli kaupungin vuokrapeltona. Tammelan asemakaava, johon kuuluu nykyinen Tammelantori, laadittiin kuitenkin jo vuonna 1887, ja tori otettiin käyttöön 7. heinäkuuta 1900. Aikanaan myytävänä oli vähän kaikkea: peltiä, puuta, posliinia, lasia, jalkineita, kankaita, vaatteita, eläinten rehuja, heinää ja olkia. Monet tammelalaisperheet ostivat likimain kaiken tarvitsemansa Tammelantorilta.
Vuonna 1899 torialueen länsipuoli päällystettiin mukulakivillä, sen sijaan torialueen itäpuoli pysyi luonnonmaastona aina vuoteen 1932 saakka. Tammelantori päällystettiin asvaltilla 1936–1937. Mustaamakkaraa torilla alettiin myydä ainakin 1920-luvun alusta lähtien ja samoihin aikoihin torille tulivat ensimmäiset kiinteät myyntipöydät.
Nykyään tori on Tampereen ainoa ympärivuotinen tori, ja sillä on joka lauantai laaja kirpputori. Tori tunnetaan kahviloistaan ja mustanmakkaran myyntikojuistaan. Maataloustuotteiden myyjiä tulee säännöllisesti torille ympäri Pirkanmaata, monet Satakunnasta saakka.
Leivola
Leivola on kylä Savonlinnassa tien 474 varrella, noin 77 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Kylässä on ympärivuotista asutusta, mutta myös kesämökkejä. Läheisyydessä sijaitsee useita järviä kuten Leivonjärvi, Säimen ja Tukia. Kylässä on myös maatiloja, lomakylä ja puusepänliikkeitä. Alueen korkeimmat kohdat sijaitsevat n. 180 m merenpinnasta.
Kylän alue säilyi pitkän aikaa erämaana savolaisen ja karjalaisen asutuksen 
välissä. Keskiajalla alueella liikkui todennäköisesti saamelaisia. 1600-luvun lopulla seutu oli lähinnä rantasalmelaisten kaskeamis- ja kalastusalueena. 
Pysyvä asutus alkoi vakiintua 1700-luvulla (Koskenmäki, Palaneenmäki, Tukianmylly). Vuoteen 1852 asti kylä kuului Rantasalmeen, 
jonka jälkeen Heinäveteen (1852-1917), Savonrantaan (1917-2008) ja Savonlinnaan (2009-).
Kyläkoulu ja kauppa lakkautettiin 70-luvulla.
Lähimmät kaupat (Vihtari, Säimen) ja asiamiesposti 10 km
Vihtarin rautatieasemalle 11 km
Savonrannalle, peruskoulu 21 km
Heinävedelle 30 km
Joensuun lentoasemalle 56 km, reitti kartalla
Joensuu, lähin kaupunki 64 km
Savonlinnan kuntakeskukseen 77 km
Heinäveden historia I, Tapio Hämynen, 1986
Heinäveden historia II, Heimo Martikainen, 1989
Savonrannan Historia ISBN 951-98705-0-4
Googlen satelliittikuva Leivolan kylästä.
Downing Street 10
Downing Street 10 ("10 Downing Street", lyhyemmin "Number 10") on osoite, jossa sijaitsee Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin virka-asunto. Se sijaitsee Lontoon Westminsterissä, lähellä Westminsterin ja Buckinghamin palatseja. Rakennuksen historia virka-asuntona alkaa vuodesta 1730, jolloin Ison-Britannian kuningas Yrjö II osoitti sen Britannian ensimmäiselle pääministerille, Sir Robert Walpolelle. Rakennus on toiminut paitsi kulloisenkin pääministerin työhuoneena, myös hänen perheensä asuntona, kabinetin kokoontumispaikkana sekä merkittävien vieraiden vastaanottopaikkana.
Toisen maailmansodan aikainen saksalaisten Blitz-ilmaisku vaurioitti rakennusta 14. lokakuuta 1940. Rakennus oli myös IRA:n terrori-iskun kohteena 7. helmikuuta 1991, jolloin räjähdys tapahtui vain muutamien metrien päässä meneillään olleesta kabinetin tapaamisesta.
"Downing Street" on Whitehall-kadulta länteen johtava lyhyt ja kapea katu, jonka varrella pääministerin virka-asunnon lisäksi on ainoastaan ministeriöiden virastotaloja. Nykyään katu on suljettu yleisöltä, ja vuonna 1989 sen molempiin päihin rakennettiin vartioidut rautaportit. Poliittisessa kielenkäytössä Downing Street (ilman osoitenumeroa) tarkoittaa usein Britannian hallitusta, etenkin ulkoministeriötä.
Säimen
Säimen on kylä Savonlinnassa, tien 474 varrella noin 65 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Kylässä on ympärivuotista asutusta, mutta myös kesämökkejä. Läheisyydessä sijaitsevat järvet Säimen ja Vuokala. Kylässä sijaitsi kauppa, baari ja asiamiesposti vuoteen 2011 asti.
Säimenessä sijaitsi Gabriel Johan Ehrnroothin 1770-luvulla perustama saha joka kuitenkin lopetti
toimintansa jo 1820-luvulla. Samoilla paikoilla sijaitsee myöhemmin 1800-luvulla rakennettu mylly joka on nykyään museona.
Pohjoisvaltiot
Yhdysvaltain Pohjoisvaltiot eli Unioni on nimitys Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioita vastaan taistelleesta 23 osavaltiosta. Pohjoisvaltiot olivat Etelävaltioita teollistuneempia ja suhtautuivat kielteisemmin orjuuteen. Niiden sotajoukot olivat kaksi kertaa niin suuret kuin Etelävaltioilla.
Pohjoisvaltioihin kuuluivat Kalifornia, Connecticut, Illinois, Indiana, Iowa, Kansas, Maine, Massachusetts, Michigan, Minnesota, Nevada, New Hampshire, New Jersey, New York, Ohio, Oregon, Pennsylvania, Rhode Island, Vermont ja Wisconsin. Lisäksi useat osavaltiot joutuivat heti sodan alettua Konfederaation miehityksen alle, pysyen kuitenkin Unionille uskollisena. Länsi-Virginia erosi orjuuskysymyksen vuoksi Virginiasta Unionin puolelle. Nevada liittyi sotaan mukaan tullessaan osavaltioksi keskellä sotaa.
Pohjoisvaltioita johtivat muun muassa Yhdysvaltain silloinen presidentti Abraham Lincoln sekä kenraali Ulysses S. Grant. Pohjoisvallat kannattivat republikaaneja.
Sota päättyi Pohjoisvaltioiden voittoon.
Termillä jenkki () viitattiin sodan aikana ja sen jälkeen Pohjoisvaltioista kotoisin olevaan ihmiseen, mutta nykyisin sanalla saatetaan Suomessa kuvata ketä tahansa yhdysvaltalaista ihmistä.
Klemens XI
Klemens XI (23. heinäkuuta 1649 – 19. maaliskuuta 1721), syntymänimeltään Giovanni Francesco Albani, oli paavina 23. marraskuuta 1700 – 19. maaliskuuta 1721. Hän oli albanialaista sukujuurta ja kotoisin Urbinon kaupungista . Klemens XI:n merkittävin teko paavina oli vuoden 1713 Unigenitus-bullan antaminen. Siinä todettiin yli sata ranskalaista kirjoitusta harhaopiksi. Bulla kiristi Ranskan kirkon ja katolisen kirkon välisiä suhteita yli sadan vuoden ajan.
Juninho Paulista
Oswaldo Giroldo Júnior, pelaajanimeltään Juninho tai Juninho Paulista (s. 22. helmikuuta 1973, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 ja pelasi myös Euroopan sarjoissa. Hyökkäävänä keskikenttäpelaajana pelannut Juninho on pienikokoinen, vain 165 senttimetriä pitkä.
Pitkällä urallaan sekä kotimaassaan sekä Euroopassa pelannut Juninho on edustanut seuratasolla Ituanoa, São Pauloa, Vascoa, Flamengoa ja Palmeirasia kotimaassaan sekä Middlesbroughia Englannissa, Atlético Madridia Espanjassa ja Glasgow Celticiä Skotlannissa.
Brasilian maajoukkueessa Juninho pelasi ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 1995 Slovakiaa vastaan. Yhteensä hän on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän oli mukana muun muassa Maanosaliittojen cupissa 1997 ja MM-kisoissa 2002. Molemmat turnaukset päättyivät Brasilian voittoon. MM-kisoissa Juninho pelasi viidessä ottelussa mutta pääsi loppuotteluun mukaan vaihtopelaajana vasta 85. minuutilla. Juninholla on myös olympiapronssi Atlantan olympialaisista 1996.
Innocentius XII
Innocentius XII, syntymänimeltään Antonio Pignatelli, (13. maaliskuuta 1615, Spinazzola, Italia – 27. syyskuuta 1700, Rooma, Italia) oli paavina 12. heinäkuuta 1691 – 27. syyskuuta 1700. Hän syntyi yhteen Sisilian aristokraattisimmista perheistä, ja opiskeli jesuiittojen koulussa Roomassa.
Heti valintansa jälkeen Innocentius XII hyökkäsi nepotismia vastaan – se oli ollut yksi eniten paavien arvovaltaa heikentäneitä tekijöitä. Innocentius julisti bullassaan, että paavit eivät enää koskaan saisi luovuttaa kiinteistöjä, toimistoja tai tulonlähteitä sukulaistensa käyttöön, ja kardinaaliksi paavi saisi nimittää sukulaisensa vain, jos tämä olisi "muutoin sopiva". Hän panosti hyväntekeväisyyteen todeten: "Köyhät ovat veljenpoikiani", asettaen näin tulonsiirtonsa vähävaraisille vastakkain edeltäjiensä harjoittaman nepotismin kanssa.
The Ring
The Ring (tunnetaan myös nimellä Ring Magazine) on yhdysvaltalainen nyrkkeilyaiheinen aikakauslehti. Lehden julkaisu aloitettiin vuonna 1922, jolloin sen aiheet kattoivat nyrkkeilyn lisäksi myös ammattilaispainin. Kun ammattilaispainin kilpailullisuus tuli kyseenalaiseksi, siirtyi lehti keskittymään pelkästään nyrkkeilyaiheisiin. Lehti on pitänyt vuodesta 1933 omaa listaansa ammattilaisten maailmanmestareista.
The Ring Magazinen ensimmäinen päätoimittaja oli Nat Fleischer. Lehden toinen perustaja ja pitkäaikainen toimittaja oli Dan Daniel.
Vuonna 1977 perustettiin espanjan-, ranskan- ja japaninkieliset laitokset. Espanjankielistä versiota painettiin Venezuelassa ja myytiin myös muihin espanjankielisiin maihin ja Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1979 "The Ring Magazinen" osti Bert Randolph Sugar, joka kuitenkin myi lehden pian eteenpäin. Vuonna 1989 lehti olikin jo vararikon partaalla, ja sen julkaisu lopetettiin suurimmaksi osaksi vuotta. Vuonna 1990 sen julkaisua kuitenkin jatkettiin uusien omistajien myötä.
Lehteä julkaisee London Publications. Lehden omistava Golden Boy Promotionsin tytäryhtiö Sports and Entertainment Publications omistaa myös "KO Magazinen", "World Boxing" -lehden ja "Pro Wrestling Illustrated" -lehden. Jotkin Yhdysvaltalaiset mediat tunnustavat lehden ranking-listaukset virallisiksi. Golden Boy Productionsin omistava promoottori de la Hoya ei pidä ongelmallisena nyrkkeilylehden omistamista eikä näe tilanteessa eturistiriitaa
Aleksanteri VIII
Aleksanteri VIII, syntymänimeltään Pietro Vito Ottoboni, (22. huhtikuuta 1610 – 1. helmikuuta 1691) oli paavina 6. lokakuuta 1689 – 1. helmikuuta 1691. Korkea-arvoisesta venetsialaisesta perheestä lähtöisin ollut Ottoboni opiskeli Padovan yliopistossa maallista ja kirkkolakia. Hän toimi vuosia piispana Bresciassa, joka silloin kuului Venetsiaan. Paaviksi tullessaan hän oli melkein 80-vuotias, ja eli enää puolitoista vuotta. Siinäkin ajassa hän sai kirkon talouden huonoon kuntoon jaellessaan rahaa avokätisesti sekä hyväntekeväisyyteen että sukulaisilleen ja laskiessaan veroäyriä helpottaakseen köyhien kurjaa tilaa.
Orivirran saarto
Orivirran saarto on muinaismuistolaissa rauhoitetun linnakkeen jäännökset Savonlinnassa entisen Savonrannan kunnan keskustaajaman läheisyydessä Linnosaaressa.
Linnakkeen rakennusaika on hiukan epävarma, mutta ajankohdaksi arvellaan 1540-lukua, koska v. 1546 venäläiset valittivat ruotsalaisten hakkaavan metsää ja keräävän kiviä Oriveden ja Orivirran rannoilla. Joidenkin lähteiden mukaan linnoitusta edeltäneen vartiopaikan perustusajankohdan on esitetty olevan 1400-luvulla Olavinlinnan rakentamisen tienoilla.
Alkuperäiseen, tyyliltään keskiaikaiseen linnakkeeseen lienee alun perin kuulunut 60 x 20 m kokoinen päälinnake luonnonkivistä rakennettuine kehämuureineen, esilinna kooltaan 65 x 75 m, tähystystorni ja satama. Linnaketta miehitti 1500-luvulla 300–400 sotilasta ja nostomiestä.
Pohjoismaisen 25-vuotisen sodan eli Pitkän vihan (1570–1595) aikana lokakuussa 1592 lähti Maksima Rätsinän johtama yli sadan kasakan joukko Sumasta kohti linnaketta tarkoituksenaan tuhota se. Matkalla siihen liittyi karjalaisia. Lähestyminen tapahtui Savonrannan pohjoispuolelta todennäköisesti nykyisten Liperin ja Vihtarin
suunnasta, jossa kasakat yllättivät vaatteitaan kuivattamaan leiriytyneen savolaisen rajavartion, joka menetti 25 miestä. Pakoon päässeet eivät ehtineet varoittaa linnaketta, joka tuhottiin ja puolustajat menettivät Olavinlinnan tilikirjan mukaan noin 200 miestä, neljällä tykillä varustetun laivan, neljä kevyttä tykkiä ja muuta kevyttä aseistusta. Kronikoiden mukaan myös savolaisten päällikkö "Indrik Irik" kaatui taistelussa. Sotavankien kerrotaan päätyneen Moskovaan asti. Venäläiset ottivat muun sotasaaliin paitsi purjeella varustetun laivan, tai lotjan, jonka he jättivät karjalaisille.
Linnake muutettiin 1610-luvulla vartiopaikaksi ja linnoitettiin uudelleen 1656 ruptuurisodan aikana. Linnoituksen rauniot hävisivät suureksi osaksi, mutta viime vuosina Museovirasto on kaivanut muurien jäänteet kohtuullisen hyvin esille. Rauniokummulle, vanhan lossirannan penkkaan on 1965 pystytetty arkkitehti H. Havaksen suunnittelema muistomerkki.
Orivirran saarron päälinnan alueella on tehty arkeologisia tutkimuksia 1988–1993. Kaivauksissa ilmeni, että linnan lisäksi alueella on todennäköisesti ollut esihistoriallinen asuinpaikka. Kaivauksia tullaan todennäköisesti jatkamaan vuosina 2010-2012.
Miikka Multaharju
Miikka Aleksi Multaharju (s. 9. lokakuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Hän lopetti ammattilaisuransa kauteen 2009 MyPassa.
Kotiseudullaan Etelä-Karjalassa Multaharju edusti juniorina ja alemmilla miesten sarjatasoilla LauTP:tä, LaPaa, Rakuunoita ja Kultsua. Liigadebyyttinsä hän teki MyPassa kaudella 1997.
Multaharju edusti MyPaa seitsemän kauden ajan ja pelasi yli 150 liigaottelua. Kaudella 2002 hän muodosti erityisen tehokkaan hyökkäyksen Saku Puhakaisen ja Luiz Antonion kanssa. Multaharju teki kymmenen ja koko kolmikko yhteensä 31 maalia liigassa, mikä auttoi joukkueen lopulta kuitenkin vain SM-hopealle HJK:n viedessä mestaruuden. Edellisellä kolmella kaudella Multaharju saavutti MyPan kanssa SM-pronssia.
MyPasta Multaharju siirtyi ulkomaille, ja pelasi kolme kautta Turkin Denizlisporissa ja vajaat kaksi kautta Norjan Fredrikstadissa. Fredrikstad voitti Norjan cupin vuonna 2006, mutta Multaharju ei pelannut loppuottelussa. Hän palasi Suomeen kaudeksi 2008 tehtyään sopimuksen HJK:n kanssa ja MyPaan kaudeksi 2009.
Suomen A-maajoukkueessa Multaharju teki ensiesiintymisensä 26. tammikuuta 2003 Barbadosta vastaan, ja A-maaotteluita hän on pelannut yhteensä kuusi. Hän on pelannut myös 19 poikien ja 13 nuorten maaottelua.
Multaharju aloitti yliopisto-opintonsa Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun Materiaalitekniikan tutkinto-ohjelmassa tammikuussa 2010, sekä samalla aktiivisen opiskelijatoiminnan Vuorimieskillassa.
Jukka Sauso
Jukka Sauso (s. 20. kesäkuuta 1982 Vaasa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa ruotsalaista Jönköpings Södra IF:ää. Sauso on fyysinen ja ilmatilaa hallitseva keskuspuolustaja, mutta hän on myös tunnettu valmentajien taipumuksesta nostaa hänet viime hetkillä hyökkäyksen kärjeksi pudottelemaan palloja kanssapelureille. Tosin kaudella 2006 Sauso jopa aloitti Örgryte IS:n riveissä kaksi ottelua keskushyökkääjänä. Jukka Sauso on jalkapalloilija Tomi Sauson serkku.
Sauso edusti kolmen kauden ajan ruotsalaista Örgryteä. Hän siirtyi Örgryteen ja Jukka Ikäläisen valmennukseen kolmevuotisella sopimuksella kaudeksi 2005. Ensiesiintyminen Örgryten riveissä tuli debyyttikauden avausottelussa Landskrona BoIS:ia vastaan ja uran tähän mennessä ainoa Allsvenskanin maali saman kauden kesällä Kalmar FF:ää vastaan. Göteborgin pääsanomalehti Göteborgs-Posten valitsi Sauson Länsi-Ruotsin toukokuun pelaajaksi 2005. Kauden jälkeen hän oli lähellä siirtoa puolalaiseen Wisla Krakovaan. Kaudella 2006 Sauso kärsi vaikeasta selkävaivasta, joka rajoitti hänen esiintymisiään punapaitojen riveissä. Kaudeksi 2007 Örgryte putosi Allsvenskanista Superettaniin. Jo kesken kauden Sauso ilmoitti lähtevänsä joukkueesta sopimuksen loppuessa. Marraskuussa 2007 HJK ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen Sauson kanssa. Sundsvalls Tidningin mukaan ainakin Allsvenskaniin noussut GIF Sundsvall oli kiinnostunut saamaan Sauson.. Helmikuussa 2010 Sauso solmi kolmivuotisen sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Jönköpings Södra IF:n kanssa.
Ennen HJK:ta Sauso oli edustanut Suomen Veikkausliigassa Vaasan Palloseuraa ja FC Hämeenlinnaa. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki VPS:n riveissä vieraskentällä 31.5.2000 1–0 tappiossa Myllykosken Palloa vastaan . Ensimmäinen pääsarjamaali tuli vierasottelussa Porissa FC Jazzia vastaan 12.9.2001 (4–2).
Sauso on pelannut 5 A-maaottelua, 3 U21-maaottelua ja 20 poikamaajoukkueottelua Suomen jalkapallomaajoukkueessa. Lisäksi Sauso edusti Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Argentiinassa vuonna 2001.
Tampereen keskusta
Tampereen keskusta on itä–länsi-suunnassa noin kolme kilometriä pitkä ja pohjois–etelä-suunnassa noin kaksi kilometriä pitkä. Keskustaan kuuluvat ydinkeskustan (ulottuu Tampere-talolta Hämeenpuistoon) lisäksi Amurin ja Tammelan kaupunginosat. Pohjoisessa Tampereen keskusta rajoittuu Paasikiventiehen, etelässä Pyhäjärveen ja Tampereen valtatiehen, idässä Kalevan puistotiehen sekä lännessä Pirkankadun ja Satakunnankadun risteykseen. Tampereen keskustan läpi virtaava Tammerkoski jakaa Tampereen ydinkeskustan kahteen osaan.
Tampere perustettiin vuonna 1779 Tammerkosken kartanon maille. Tammerkosken länsirannalle laadittiin yksinkertainen ruutuasemakaava, joka muodosti vanhan keskustan. Asemakaavassa kadut olivat kapeita ja tontit tilavia. Tuolloin kaupungin pinta-ala oli noin 3 neliökilometriä. 1800-luvulla Tammerkosken itärannalle alkoi syntyä asemakaavaton teollisuustyöläisten esikaupunki, Kyttälä, ja myös Amuriin, vanhan keskustan ulkopuolelle, kaavoitettiin työväestölle taloja. Samoihin aikoihin kaavoitettiin ruutuasemakaavaa noudattaen myös Tammela ja Armonkallio, joihin asutettiin entisiä Kyttälän asukkaita. Nykyisin nämä entiset työväen asuinalueet kuuluvat Tampereen keskustaan.
1960-luvulla alkoi syntyä lähiöitä keskustan ulkopuolelle, joten keskustasta muutti pois paljon ihmisiä. Keskustasta tuli ennen kaikkea toimisto- ja kaupankäyntialuetta, johon tultiin viettämään aikaa kaikkialta Tampereen alueelta. Nykyään Tampereen keskusta on vetovoimainen kauppa- ja vapaa-ajanviettoalue, jonne rakennetaan ajoittain uusia taloja. Kaupat ovat keskittyneet suurimmaksi osaksi Tampereen pääkadun, Hämeenkadun, ympäristöön.
Tampereen keskusta on arkkitehtonisesti monimuotoista aluetta. Vaikka monia taloja on purettu, myös paljon vanhaa on säilynyt. Huomattavimpia vanhoja rakennuksia ovat esimerkiksi Tampereen tuomiokirkko, Ortodoksinen kirkko, Keskuspaloasema, Raatihuone, Commercen talo, Palanderin talo, Vanha kirkko ja Aleksanterin kirkko. Uudempaa arkkitehtuuria edustavat muun muassa Pääkirjasto Metso, Koskikeskus, Hotelli Ilves, Tullintori ja Hotelli Torni.
Maxentiuksen basilika
Maxentiuksen basilika tai Konstantinuksen basilika tai Basilica Nova oli antiikin Rooman suurin basilika. Se sijaitsee Forum Romanumilla Roomassa lähellä Colosseumia Via dei Fori Imperialin varrella. Basilikan rakennustyöt aloitti Maxentius vuonna 310. Milviuksen sillan taistelun voittaja Konstantinus Suuri saattoi rakennustyöt päätökseen vuonna 313.
Maxentiuksen basilikan arkkitehtuuri muistuttaa ennemminkin roomalaisten kylpylöiden keskushallia, kuin tavallista basilikaa, jotka olivat yleensä puisilla kattopalkeilla varustettuja holvaamattomia pylväshalleja. Basilikan mittasuhteet ylittivät aiemmin nähdyn joka suhteessa. Rakennuksessa oli suuri päälaiva (80,77 m x 25,30 m) ja kaksi sivulaivaa. Nykyään pystyssä seisoo enää pohjoinen sivulaiva. Päälaivassa oli kolme valtavaa ristiholvia "opus caementicium"ista, joiden ruoteet lähtivät kohoamaan yhtä lailla vaikuttavista monoliittisista korinttilaisista pylväistä. Näistä viimeinen jäljellä ollut siirrettiin 1614 Santa Maria Maggioren kirkon edustan aukiolle. Päälaivan korkeus oli 36 metriä. Sivulaivoissa oli kussakin kolme tynnyriholvia (jänneväli 23,16 m), jotka toimivat samalla päälaivan tukirakenteina. Päälaivassa ja pohjoisessa sivulaivassa oli kaksi apsista, joista jälkimmäinen oli Konstantinuksen lisäys alkuperäiseen suunnitelmaan. Konstantinus lisäsi myös eteläiselle sivulle Via Sacralle toisen sisäänkäynnin, josta oli kulku uuteen apsikseen.
Basilikassa oli Konstantinusta esittävä marmoripatsas, sekin jättiläiskokoa, jonka osia (mm. pää ja käsi) on koottu Musei Capitoliniin Palazzo dei Conservatorin takapihalle. Tämä patsas oli alun perin tehty Maxentiuksen kunniaksi, mutta vallan ottanut Konstantinus vaihdatti pään omaksi kuvakseen. Patsas oli "akroliittinen", eli marmoria olivat vain raajat ja pää, muun ollessa muuta materiaalia – luultavasti norsunluuta ja puuta (aivan kuin Feidiaan Ateenan Parthenoniin tekemä Pallas Athenen patsas).
Maxentiuksen basilikan arkkitehtuuri, holvattu keskuslaiva ja sitä tukevat sivulaivat, oli hyvin kehittynyttä. Seinät ("opus latericiumia") olivat rakennuksen valtavaan kokoon nähden hyvin hoikkia ja kevyitä, kiitos jämäkän holvirakenteen. Ikkunat ovat hämmästyttävän suuria. Nämä rakennepiirteet enteilevät jo goottilaisten kirkkojen taivaisiin kohoavia ratkaisuja.
Werner Schildhauer
Werner Schildhauer (s. 5. kesäkuuta 1959 Dessau, Itä-Saksa) on entinen saksalainen kestävyysjuoksija, joka edusti kilpaurallaan Itä-Saksaa.
Schildhauer aloitti yleisurheiluharrastuksensa koululaisena. Vuonna 1972 hän liittyi SC Chemie Halle -seuraan, jossa häntä alettiin valmentaa kävelijäksi. 1978 hän aloitti juoksuharjoittelun Waldemar Cierpinskin ja Manfred Kuschmannin kanssa. Hänen ensimmäiset arvokisansa olivat Moskovan olympialaiset 1980, joissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti 10 000 metriä Eurooppa-cupissa ja maailmancupissa. Ateenan EM-kisoissa 1982 hän voitti hopeaa sekä 10 000 että 5 000 metrin juoksuista.
28. toukokuuta 1983 Schildhauer juoksi 10 000 metrillä ajan 27.24,45, joka pysyi Saksan ennätyksenä miltei 14 vuotta, kunnes Dieter Baumann rikkoi sen. Helsingin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa 5 000 ja 10 000 metrillä ja voitti samana vuonna Eurooppa-cupissa 10 000 metrin juoksun. Hänen viimeinen suuri saavutuksensa oli 1985 kolmas tila maailmancupin 10 000 metrillä.
Hubert Neuper
Hubert Neuper (s. 29. syyskuuta 1960 Bad Aussee, Itävalta) on itävaltalainen, 1980-luvun alussa kansainvälisesti menestynyt mäkihyppääjä.
Kulmin lentomäen vierellä asunut Neuper saavutti 16-vuotiaana nuorten MM-kilpailuissa pronssia ja nousi aikuisten kilpailuissa maailman huipulle 19-vuotiaana kaudella 1979–1980 voittamalla Keski-Euroopan mäkiviikon sekä ensimmäistä kertaa järjestetyn mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailun. Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 hän saavutti suurmäessä hopeaa ja sijoittui pienessä mäessä kuudenneksi. Seuraavalla kaudella hän uusi mäkiviikon voittonsa ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi. Kaudella 1981–1982 hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa toinen.
Oslon MM-kisoissa 1982 Neuper hyppäsi Itävallan hopeaa saavuttaneessa joukkuemäen joukkueessa. Suurmäessä hän sijoittui yhdeksänneksi ja pienessä mäessä 23:nneksi. Viimeisen maailmancupin osakilpailun hyppynsä Neuper hyppäsi 6. tammikuuta 1985 mäkiviikon Bischofshofenin kilpailussa ennen uransa lopettamista. Kaikkiaan hän saavutti maailmancupissa kahdeksan henkilökohtaista osakilpailuvoittoa ja yhteensä 25 palkintopallisijoitusta.
Aktiiviuransa jälkeen Neuper on toiminut lentäjänä ja työskennellyt erilaisissa tehtävissä mäkihypyn parissa. Hän on ollut naimisissa vuodesta 1984 ja hänellä kaksi tytärtä. Vuonna 2003 hän julkaisi omaelämäkertateoksensa "Flatline".
Autuas Innocentius XI
Autuas Innocentius XI, syntymänimeltään Benedetto Odescalchi (1611–1689), oli paavina 21. syyskuuta 1676 – 12. elokuuta 1689. Hän uudisti Vatikaanin hallintoa ja laati kardinaaleille tiukat ohjeet nepotismia vastaan. Hän lähetti edustajansa Englantiin ensimmäisenä paavina sataan vuoteen. Koko valtakautensa ajan Innocentius joutui kilpailemaan vallasta Ranskan Ludvig XIV:n kanssa.
Innocentius XI:n aloitteesta Leopold I:n hallitsema Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Juhana III Sobieskin Puola-Liettua ja Marcantonio Giustinianin Venetsian tasavalta muodostivat Pyhänä liigana tunnetun sotaliiton Osmanien valtakuntaa vastaan vuonna 1684.
Innocentius haluttiin julistaa pyhäksi jo vuonna 1714, mutta Ranskan vastustuksen takia aloite hylättiin. Sen sijaan Innocentius julistettiin autuaaksi vuonna 1956.
Eeva Tikka
Eeva Tikka (s. 31. heinäkuuta 1939 Ristiina) on suomalainen kirjailija. Tikan vanhemmat ovat Alina (o.s. Hynninen) ja Urho Tikka. Tikka on opiskellut Helsingin yliopistossa kasvitiedettä ja on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon. Hän on työskennellyt biologian ja maantieteen lehtorina vuosina 1968–1982. Hän asuu Pyhäselässä Pohjois-Karjalassa.
Ensimmäiset runonsa Tikka kirjoitti jo 13-vuotiaana. Hän ei kuitenkaan haaveillut tuolloin kirjailijan urasta. Opettajan työt hän jätti vasta viiden julkaistun romaanin jälkeen. Tikan tuotantoon kuuluu romaaneja, novelleja, satuja ja runoja. Tikan romaaneissa kuvataan paljon ihmissuhteita ja luontoa. Vuonna 2010 Tikka palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä.
Eeva Tikan sisar on taidemaalari Saara Tikka.
Jeremy Clarkson
Jeremy Charles Robert Clarkson (s. 11. huhtikuuta 1960 Doncaster, Englanti) on journalisti, autoasiantuntija ja brittiläisen autoaiheisen televisio-ohjelma Top Gearin entinen juontaja.
Top Gearin juontajana ensin vuosina 1989-1999 ja pienen tauon ja formaattiuudistuksen jälkeen vuodesta 2002 lähtien suorapuheinen Clarkson on herättänyt keskustelua tahallisen provokatiivisilla ja tulkinnasta riippuen jopa rasistisilla mielipiteillään. Hänen kommenttinsa muun muassa brittiläisestä autokulttuurista, julkisesta liikenteestä, liikenteen kameravalvonnasta, yhdysvaltalaisista ihmisistä, saksalaisista ja saksalaisista autoista, ranskalaisista ja jopa Top Gearin tilanneesta BBC:stä ovat saaneet usein palstatilaa brittiläisessä lehdistössä.
Clarkson keskittyy Top Gearin koeajoissa lähinnä suuritehoisten autojen teknisten ominaisuuksien, teho–paino-suhteen ja ajettavuuden arviointiin.
Jeremy Clarksonin tuotantoon kuuluvat myös erilaiset suoraan DVD:lle ja televisioon tuotetut autoaiheiset makasiiniohjelmat, jotka on julkaistu Top Gearistä erillisinä ohjelmakokonaisuuksina, muun muassa nimillä "Star Cars", "Jeremy Clarkson's Motorworld" sekä "Jeremy Clarkson's Car Years".
Clarkson on televisiotyön ohella ollut myös sanomalehti Sunday Timesin kolumnisti.
Jeremy Clarkson näytteli 12-vuotiaana jonkin aikaa sisäoppilaitoksen koulupoikaa BBC:n radiokuunnelmasarjassa, joka perustui Anthony Buckeridgen kirjoittamiin Jennings-poikakirjoihin. Näyttelijänpesti loppui lyhyeen äänenmurroksen takia.
Autoharrastajana tunnettu Clarkson on omistanut useita urheiluautoja, joista kalleimpia ovat olleet Ferrari 355 GTS, Mercedes-Benz SL 55 AMG, Lamborghini Gallardo Spyder ja Ford GT. Clarkson sai Fordilta osto-oikeuden yhteen Ford GT:hen. Englantiin autoja tuotiin vain 28 kappaletta ja Ford valikoi ostajat etukäteen varauksen tehneistä runsaasta kahdestatuhannesta ostajaehdokkaasta. Clarkson kuitenkin palautti auton Fordille kuukauden kuluttua toimituksesta. Syyksi hän ilmoitti lukuiset tekniset viat. Muita Clarksonin omistamia autoja ovat muun muassa Volvo XC90 ja Ford Focus. Alfa Romeo on eräs Clarksonin suosikkiautomerkkejä.
Clarkson kuuntelee paljon vanhaa progressiivista rockia. Hänen suosikkiyhtyeitään ovat muun muassa Curved Air, The Doobie Brothers ja Genesis.
Clarkson ilmoitti vuonna 2004 uudistetun Top Gearin neljännen tuotantokauden kolmannessa jaksossa, että kaikkien aikojen paras takaa-ajoelokuva on "Nasta laudassa" vuodelta 1971.
Vuonna 1993 Clarkson meni naimisiin agenttinsa Frances Catherine Cainin kanssa, ja heillä on kolme lasta, Emily, Finlo ja Katya. Clarkson asuu perheineen Chipping Nortonissa, Oxfordshiressa, Englannissa. Hänellä oli töidensä vuoksi aiemmin myös asunto Lontoossa, mutta pariskunta myi sen ja osti Mansaarella sijaitsevan majakan toiseksi asunnokseen.
Clarkson on 1,96 metriä pitkä.
Klemens IX
Klemens IX, syntymänimeltään Giulio Rospigliosi, (28. tammikuuta 1600 – 9. joulukuuta 1669) oli paavina 20. kesäkuuta 1667 – 9. joulukuuta 1669. Hän opiskeli jesuiittojen koulussa ja väitteli filosofiasta Pisan yliopistossa, missä opetti teologiaa. Hän kirjoitti runoja ja näytelmiä sekä libreton teokseen, joka mahdollisesti oli maailman ensimmäinen koominen ooppera.
Paavina hän jatkoi taiteiden suosimista, ja tilasi Roomaan useita upeita töitä Gian Lorenzo Berniniltä sekä perusti Rooman ensimmäisen oopperatalon.
The Legend of Zelda: Four Swords Adventures
The Legend of Zelda: Four Swords Adventures on Nintendo GameCubelle vuonna 2004 julkaisema, The Legend of Zelda -pelisarjaan kuuluva videopeli. Peli mukailee tyyliltään ja pelimekaniikaltaan Game Boy Advancelle julkaistua Four Swords -peliä, mutta sisältää vaihtoehdon myös yksinpelille. GameCube-ohjaimen lisäksi peliä voi pelata Game Boy Advance -pelikonsoleita ohjaimina käyttäen.
Four Swords Adventures on kahden (japanissa kolmen) pelin kokoelma, joista toimintaseikkailu "Hyrulean Adventure" on perinteinen Zelda-seikkailu, "Shadow Battle" taistelupeli ja "Navi Trackers" nopeuspeli.
Hyrulealainen seikkailu muistuttaa ""ia, jossa neljä Linkiä seikkailee Hyrulessa. Linkejä on aina neljä; jos pelaajia on vähemmän kuin neljä, tietokone ohjaa ylimääräisiä Linkejä jättäen muille pelaajille mahdollisuuden antaa näille käskyjä. Seikkailu koostuu kahdeksasta tasosta, jossa jokaisessa on kolme osaa. Linkit liikkuvat tasoilla yläviistossa kuvatussa näytössä. Moninpelissä näytöstä hetkeksi poistuvat pelaajat näkevät hahmonsa Game Boy Advancen ruudulta. Pelaajat taistelevat vihollisia vastaan ja ratkaisevat tehtäviä, joissa tarvitaan kaikkien Linkien yhteistyötä.
Taistelupelissä kaksi tai useampaa pelaajaa ottelee keskenään, kunnes yksi pelaaja selviytyy voittajaksi. 
Areenan voi valita viidestä eri kentästä, joista Pimeän maailman versiot avautuvat, kun Hyrulean Adventure on suoritettu. Areenoilta löytyy sattumanvaraisia esineitä, joita voi käyttää avukseen taistelussa. Areenat ovat Niitty, Liekkien torni, Hyrulen Linna, Tuulten torni ja Pilviareena.
Pelin japaninversiossa on pelattavana kolmas peli, jossa pelaajat kilpailevat keskenään (yksinpelissä Tingleä vastaan), ohjaten Linkiä GameCuben näytön ja oman Game Boy Advancensa avulla. Kilpailun juontajana toimii ""ista tuttu merirosvokapteenitar Tetra ja tarkoituksena on etsiä mahdollisimman monta Tetran miehistön jäsentä mahdollisimman nopeasti. Löytäessään merimiehen pelaaja saa leiman ja eniten leimoja kerännyt julistetaan voittajaksi.
Pelaaja voi antaa nimensä ja valita sukupuolensa, mutta jokaisella pelaajalla on silti oma Link ohjattavanaan. Tetra puhuttelee pelaajia heidän valitsemansa nimen mukaan. Vaikeus puheen syntetisoimisen siirtämisestä japanin kielestä latinalaista aakkostoa käyttävään kieleen on saattanut olla syynä, miksi peliä ei julkaistu japanin ulkopuolella.
Hasely Crawford
Hasely Joachim Crawford (s. 16. elokuuta 1950 San Fernando, Trinidad) on trinidadtobagolainen entinen pikajuoksija ja maansa ensimmäinen olympiavoittaja.
Crawfrod aloitti yleisurheilemisen 17 vuoden iässä. Kansainvälisen debyyttinsä hän teki vuoden 1970 Kansainyhteisön kisoissa Panama Cityssä, missä hän juoksi sadalla metrillä pronssille. Kaksi vuotta myöhemmin Münchenin olympialaisissa hän selviytyi satasen finaaliin, missä kuitenkin joutui jättämään juoksun kesken loukkaantumisen takia. Vuonna 1975 Crawford pääsi amerikkalaisen huippuvalmentajan Bob Parksin ryhmään tähtäimessään 100 ja 200 metriä 1976 Montrealin olympialaisissa. Kauden aikana hän juoksi vain joitakin satunnaisia kisoja. Itse olympialaisissa polvisukissa juossut Crafword voitti sadan metrin juoksun niukalla erolla Jamaikan Don Quarriehen, minkä johdosta hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen trinidadtobagolainen olympiavoittaja. 200 metrillä hän selviytyi loppukilpailuun, mutta loukkaantui. Vielä 1978 Kansainyhteisön kisoissa hän juoksi satasella pronssille ja saavutti hopeaa maansa pikaviestijoukkueessa. Hän edusti maataan olympialaisissa vielä 1980 ja 1984, mutta ei selviytynyt loppukilpailuihin.
Crawford on kotimaassaan kansallissankari. Hänen kuvansa on ollut postimerkissä, ja hänen mukaansa on nimetty urheilustadion Hasely Crawford Stadium.
Christopher Robin Milne
Christopher Robin Milne (21. elokuuta 1920 Lontoo – 20. huhtikuuta 1996) oli englantilainen kirjakaupan pitäjä, kirjailija sekä kirjailija A. A. Milnen poika. Nalle Puhissa seikkaileva Risto Reipas () on nimetty hänen mukaansa.
Ennen toista maailmansotaa Christopher Robin Milnen suhde isäänsä oli hyvä, mutta sodan aikana hän palveli Lähi-idässä ja Italiassa, jolloin suhteet isään katkesivat. Lapsena Christopher Robin Milne oli ollut paljon julkisuudessa isänsä kirjojen takia, ja 1940-luvulla hän alkoi tuntea itsensä tulleen hyväksikäytetyksi. Hän alkoi vihata kirjoja, jotka olivat tehneet hänestä julkisen henkilön.
Sodan jälkeen Milne palasi Cambridgeen jatkamaan ennen sodan alkua aloittamiaan englannin kielen opintoja. Milne valmistui ja meni vuonna 1948 naimisiin serkkunsa Lesley Selincourtin kanssa. Vuonna 1951 he muuttivat Dartmouthiin ja avasivat kirjakaupan. Milne menestyi hyvin kirjakauppiaana, vaikka hän ei pitänyt liiketoiminnasta ja vaikka hän joutui tapaamaan paljon Nalle Puh -faneja.
Vuonna 1974 Milne päätti julkaista ensimmäisen kolmesta omaelämäkerrallisesta kirjasta. Kirja "The Enchanted Places" teki selkoa hänen Puh-kirjojen takia kohtaamistaan ongelmista.
Milne sairastui neurologiseen lihassairauteen ja kuoli rauhallisesti 20. huhtikuuta 1996. Kuoleman jälkeen eräässä lehdessä hänen väitettiin olleen ateisti.
Jaak Mae
Jaak Mae (s. 25. helmikuuta 1972 Tapa) on virolainen entinen maastohiihtäjä.
Mae aloitti hiihtämisen vuonna 1986. Arvokisoissa hän on kilpaillut 1993 Falunin MM-kisoista lähtien. Hänen parhaimmat arvokisasaavutuksensa ovat hopea 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta 2003 Val di Fiemmen MM-hiihdoista ja samalta matkalta pronssi 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa. Maailmancupissa hän on ollut seitsemän kertaa palkintokorokkeella. Viron mestaruuksia hänellä on vuosilta 1990–2005 kymmenen kappaletta.
Seuratasolla Mae edustaa Oti-Audentes Sportclubia. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Mae asuu Otepäässä mutta harjoittelee myös Ramsaussa. Häntä valmentaa Mati Alaver. Mae harrastaa metsästystä ja moottoriurheilua.
Ari Voutilainen
Ari Tapio ”Woude” Voutilainen (8. tammikuuta 1959 Helsinki – 22. toukokuuta 2003 Helsinki) oli helsinkiläinen rockmuusikko. Yhtyeissä Woude ja Wow-Dees Voutilainen oli sekä laulajana että lauluntekijänä. Hän oli jäsenenä myös yhtyeissä Maukka Perusjätkä, Doctor's Special ja U-Bayou sekä duossa Heinäsirkan kanssa.
Mika Pohjonen
Mika Pohjonen (s. 9. heinäkuuta 1973 Hollola) on suomalainen ooppera- ja viihdelaulaja, äänialaltaan tenori.
Pohjonen aloitti lauluopinnot Päijät-Hämeen konservatoriossa vuonna 1988 opettajanaan Kalevi Koskinen. Hän voitti tangokuninkuuden vuonna 1992 ollessaan 19-vuotias. Muutaman vuoden viihdeuran jälkeen Pohjonen lauloi Kansallisoopperan kuorossa vuosina 1998–2002. Vuonna 2002 hän voitti Kangasniemen laulukilpailun ja sijoittui kolmanneksi Lappeenrannan laulukilpailussa.
Vuodesta 2002 hänen opettajanaan on toiminut Irina Gavrilovici.
Vuonna 2003 Pohjonen kiinnitettiin solistiksi Suomen Kansallisoopperaan. Suomen lisäksi hän on vieraillut muun muassa Wienin Volksoperissa, Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, Malmön oopperassa ja esiintynyt konserttisolistina muun muassa Tokiossa, Barcelonassa, Pamplonassa, Tukholmassa, Wiesbadenissa, Wuppertalissa ja Aalborgissa.
Pohjosen entinen avovaimo on vuoden 2013 tangokuningatar Heidi Pakarinen, ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Pari päätyi eroon lähes 20 vuotta kestäneen suhteen jälkeen vuonna 2015.
Laulajanuran lisäksi Pohjonen työskentelee autojen maahantuojana.
Fernando Meira
Fernando José da Silva Freitas Meira (s. 5. kesäkuuta 1978 Guimarães, Portugali) on portugalilainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Meira pelasi ammattilaisurallaan 99 ottelua Portugalin Primeira Ligassa edustaen Vitóriaa ja Benficaa, 173 ottelua Saksan Bundesliigassa edustaen VfB Stuttgartia, 21 ottelua Turkin Superliigassa edustaen Galatasarayta, 34 ottelua Venäjän liigassa edustaen Zenit Pietaria ja 12 ottelua Espanjan Primera Divisiónissa edustaen Real Zaragozaa. Hän voitti kansallisen mestaruuden kahdesti: VfB Stuttgartissa kaudella 2006–2007 ja Zenit Pietarissa kaudella 2010.
Portugalin maajoukkueessa Meira pelasi 51 maaottelua ja teki kaksi maalia vuosina 2000–2008. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2006 ja EM-kilpailuissa 2008.
VfB Stuttgart
Galatasaray
Zenit Pietari
Kolmikärki (albumi)
Kolmikärki on CMX:n ensialbumi vuodelta 1990. Pääosin kappaleet ovat parin minuutin hardcore punkia, mutta mukaan mahtuu myös muita tyylilajeja, esimerkiksi balladinomainen ”Suuri äiti”, hard rock -vaikutteinen ”Pyörivät sähkökoneet”, ”Pyydä mahdotonta” -valssi sekä kansanmusiikkivaikutteiset ”Johdatus salatieteisiin” ja ”Liekkisusi, sulkakäärme” ovat epätavanomaisia kappaleita punk-levyllä.
"Kolmikärki" äänitettiin ja miksattiin alle viikossa. Albumin CD-julkaisu sisältää alun perin vuonna 1989 julkaistun "Raivo"-EP:n. 2002 julkaistu re-masteroitu Gold-versio sisältää "Raivon" lisäksi "Johannes Kastaja" -EP:n. Albumin vinyylipainos julkaistiin uudelleen vuonna 2012 osana "Kolmikärjen Veljeskunta" -box setiä.
Sävellykset ja sanoitukset A. W. Yrjänä, sovitukset CMX.
Mati Alaver
Mati Alaver (s. 21. helmikuuta 1954 Võru) on virolainen maastohiihtovalmentaja. Hän toimi Viron maajoukkueen päävalmentajana vuosina 1997–2011. Menestyneimpiä hänen valmennettaviaan ovat Andrus Veerpalu, Kristina Šmigun ja Jaak Mae.
Alaver on valittu viidesti Viron vuoden valmentajaksi (1999, 2001–2003, 2009).
Stefanus II
Stefanus II (k. 27. huhtikuuta 757) oli paavina 26. maaliskuuta 752 – 26. huhtikuuta 757. Aiemmissa lähteissä hän esiintyy joskus myös nimellä Stefanus III, sillä hänen edeltäjänsä nimi oli myös Stefanus. Aiempi Stefanus ei kuitenkaan ehtinyt olla virassa kuin kolme päivää, eikä häntä ehditty vihkiä piispaksi, joten hän ei nykykäsityksen mukaan ollut virallinen paavi.
Stefanus II joutui heti kautensa alussa vaikeuksiin langobardien kanssa. Langobardit olivat valloittaneet Ravennan vuonna 751, ja alkoivat pian ahdistella myös Roomaa. Stefanus ei saanut apua Bysantilta, jolloin hän kääntyi frankkien kuninkaan Pipin Pienen puoleen. Stefanus antoi siunauksen Pipinin kuninkuudelle ja vastalahjaksi Pipin lupautui kirkon suojelijaksi. Pipin valloitti Italian kahdesti ja luovutti sopimuksen mukaisesti paaville Rooman ja Ravennan välisen alueen, Ravennan eksarkaatin.
Stefanus pyrki kunnostamaan Rooman monia vanhoja kirkkoja, ja hän rakensi Pietarinkirkon lähelle köyhille tarkoitettuja sairaaloita. Kuoltuaan hänet haudattiin Pietarinkirkkoon.
Bolesław Bierut
Bolesław Bierut (s. 18. huhtikuuta 1892, Lublin, Puola – 12. maaliskuuta 1956, Moskova, Neuvostoliitto) oli puolalainen kommunistijohtaja ja stalinisti. Hän oli myös Puolan presidenttinä vuosina 1947–1952.
Bierut oli syntynyt lähellä Lublinia. Hän suoritti opintonsa Kommunistisen Internationaalin koulussa. Kun Josif Stalin oli lakkauttanut Puolan kommunistipuolueen 1938, Bierut selvisi suuresta vainosta, joka koetteli puolalaisia kommunisteja. Hänet kutsuttiin uuden Puolalaisten työläisten puolueen johtajaksi 1943 ja oli jäsenenä Puolan parlamentissa 1944–1947. Bierut oli Neuvostoliiton työkaluna Puolan kommunistien vallankaappauksessa. Hän oli Puolan kansantasavallan presidenttinä viran olemassaolon ajan vuosina 1947–1952. Hän kieltäytyi järjestämästä kommunistipoliitikkojen oikeudenkäyntejä ennen seuraajansa Władysław Gomułkan syrjäyttämistä puolueen pääsihteerin virasta vuonna 1948. Hän kuitenkin tuomitsi näytösoikeudenkäynneissä toisen maailmansodan sotilasjohtajia kuten kenraali Stanislaw Tatarin, 40 Wolność i Niepodległość (WiN, Vapaus ja Itsenäisyys) -järjestön jäsentä ja kirkon johtajia. Monet vastustajat hänen hallintonsa aikana, kuten "Auschwitzin sankari" Witold Pilecki, tuomittiin kuolemaan salaisissa oikeudenkäynneissä. Bierut kuoli 12.3.1956 ollessaan Moskovassa seuraamassa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen 20. puoluekokousta.
Veljeskunta (albumi)
Veljeskunta on CMX:n toinen albumi vuodelta 1991. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jolla on mukana kitaristi Timo Rasio.
Albumin cd-julkaisu vuodelta 1993 sisältää ep:n "Tanssitauti". Vuonna 2003 julkaistu remasteroitu Gold-versio sisältää "Tanssitaudin" lisäksi "Musiikin ystävälliset kasvot" -ep:n.
CMX:n edellisistä levyistä poiketen musiikki ei enää ollut ylinopeaa hardcore-punkia vaan tummasävyistä, yhtyeen goottisävyiseksi luonnehtimaa rockia. Yhtyeen mukaan muutos johtui osaksi jäsenvaihdoksista ja osaksi kyllästymisestä vanhaan soittotyyliin.
Albumin nimikappaleessa lauloi myös Little Mary Mixup -yhtyeen Kikke Heikkinen.
Sävellykset A. W. Yrjänä ja J. Halmkrona, sanoitukset Yrjänä.
A-puoli:
B-puoli:
Jean Grey
Jean Grey on Marvel-kustantamon luoma sarjakuvahahmo Ryhmä-X-sarjakuvissa ja elokuvissa (). Grey oli ensimmäinen professori Charles Xavierin mutantteja varten perustaman koulun oppilaista.
Greyn mutanttivoimat puhkesivat jo ennen murrosikää, koska hän oli kokenut erään ystävänsä kuoleman telepaattisesti. Greyn koodinimeksi tuli Ihmetyttö () telepaattisten ja telekineettisten voimiensa takia. Scott Summers, alias "Kyklooppi", oli seuraava alkuperäisten X-miesten jäsen ja myöhemmin Jeanin aviomies.
Jean Grey on esiintynyt kolmessa Ryhmä-X-elokuvassa "X-Men", "X-Men 2" ja "". Greytä esittää kaikissa elokuvissa Famke Janssen.
Grey on kuollut ja herännyt henkiin niin sarjakuvissa kuin elokuvissakin kerran jos toisenkin. Grey kuoli "X-Men 2":ssa ja palasi kuolleista elokuvassa "X-Men: Viimeinen kohtaaminen" muuttuneena pahaksi "Feeniksiksi".
Sarjakuvien kaanonin mukaan Grey kuoli eräällä Ryhmä-X:n avaruustehtävällä, mutta palasi elävien kirjoihin voimakkaampana, "Feeniks"-nimisenä hahmona (vrt. tarujen Feeniks-lintu). Feeniks joutui Mesmeron hypnotisoimaksi. Feeniksin ollessa poissa tieltä Mesmero hypnotisoi yksi kerrallaan muut Ryhmä-X:n jäsenet sirkuspelleiksi.
Pedon vapautettua heidät Magneto vangitsi heidät vuorostaan. Feeniks-voimiensa ansiosta Grey sai pelastettua Pedon Magneton tukikohdan räjähdettyä. Jean luuli Kykloopin ja muiden kuolleen ja ihastui Jason Wyngarde -nimiseen herrasmieheen. Wyngarde kuitenkin paljastui Ryhmä-X:n vanhaksi viholliseksi Aivoksi ja sai Greyn uskomaan, että tämä oli Helvetintulen Klubin Musta Kuningatar.
X-ryhmä vapautti Greyn, minkä jälkeen tämä muuttui "Pimeäksi Feeniksiksi", joka ehti tuhota yhden aurinkokunnan ennen kuin shi'arien Imperiumin Kaarti ja Ryhmä-X surmasivat sen. Myöhemmin Jean heräsi taas henkiin, ja saatuaan selville Scottin seurustelevan Emma Frostin kanssa hän alkoi pettää Kyklooppia Wolverinen kanssa.
Magneto soluttautui X-Kartanoon ja pudotti Pedon ja Emma Frostin keskelle valtamerta ja lähetti Greyn ja Wolverinen päin aurinkoa. Feeniks-voima kuitenkin pelasti heidät. Jean kuoli jälleen Magneton tartutettua häneen elektromagneettisen viruksen.
Aurinko (albumi)
Aurinko on suomalaisen rock-yhtye CMX:n kolmas albumi, joka julkaistiin syksyllä 1992.
"Aurinko" oli CMX:n ensimmäinen EMI-yhtiön alamerkille Herodekselle tekemä albumi ja sen tuotti Gabi Hakanen. Yhtye äänitti albumin kesällä 1992 Herodes-studiossa Helsingissä. Koskettimia levyllä soitti Gabi Hakasen vanha soittokumppani Martti Salminen. Albumi sai musiikkilehdistössä hyvät arvostelut ja yhtye voitti ensi kertaa "Rumban" lukijaäänestyksen vuoden parhaasta yhtyeestä.
Levyn kansikuvassa on ananaksen poikkileikkaus.
Erling Jevne
Erling Jevne (s. 24. maaliskuuta 1966 Øyer, Norja) on norjalainen entinen maastohiihtäjä.
Urallaan Jevne saavutti lukuisia arvokisamitaleita, ensimmäisen jo 1995 Thunder Bayn MM-hiihdoissa, missä hän hiihti Norjan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Kaksi vuotta myöhemmin Trondheimin MM-kisoissa hän hiihti jälleen viestivoittoon yltäneessä Norjan joukkueessa ja saavutti lisäksi henkilökohtaisen hopeamitalin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta Mika Myllylän takana. 1998 Naganon olympialaisissa hän jälleen voitti viestikultaa ja 30 kilometrin perinteisellä hopeaa jälleen Myllylän takana. 1999 Ramsaun MM-kisoissa hän hiihti Norjan hopealle jääneessä viestijoukkueessa.
Maailmancupissa Jevne saavutti kolme voittoa ja kaikkiaan 12 palkintopallisijoitusta. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti 16. maaliskuuta 1996 Oslossa. Maailmancupissa hän hiihti viimeisen kilpailunsa 23. maaliskuuta 2002 Lillehammerissa. Sittemmin hän on kilpaillut joissakin ylipitkien matkojen kilpailuissa (Vasaloppetissa ja Rena-Lillehammer-hiihdossa). Norjan mestaruuskisoissa hän hiihti vuonna 2000 pronssille 30 kilometrillä. Seuratasolla hän edusti Øyer/Tretten IF:ää. Jevnellä on vaimo ja kolme lasta.
Gregorius XV
Gregorius XV (1554–1623) syntymänimeltään Alessandro Ludovisi oli paavina 9. helmikuuta 1621 – 8. heinäkuuta 1623.
Hän oli viimeinen paavi, joka valittiin avoimella äänestyksellä (ei lippuäänestyksellä). Ludovisi sai perusopetuksensa jesuiitoilta. Tämän jälkeen hän opiskeli Bolognan yliopistossa lakia ja kirkkolakia.
Paavina hän oli taitava haalimaan omaisuutta ja asemaa sukulaisilleen. Hän puuttui Euroopan politiikkaan vain vähän. Hän lievensi noituudesta määrättyjä rangaistuksia, ja rajoitti kuolemantuomion niihin, jotka olivat todistettavasti liittoutuneet paholaisen kanssa ja käyttäneet noitavoimia sivullisten surmaamiseen.
Rod Laver
Rodney George "Rod" Laver (s. 9. elokuuta 1938 Rockhampton, Australia) on entinen tennispelaaja. Laverin huippuvuodet osuivat ennen ATP-kiertueen syntyä ja jotkut pitävät häntä aikansa parhaana pelaajana. Laver on yksi vain seitsemästä pelaajasta tennishistorian aikana, joka on voittanut kaikki tenniksen Grand Slam -turnaukset. Laver kuuluu myös niihin erittäin harvoihin pelaajiin, joka on voittanut kaikki GS-turnaukset saman vuoden aikana (1962, 1969). Hän on lisäksi ainut joka on pystynyt kyseiseen suoritukseen kahdesti. Laverin mukaan on nimetty Australian avoimia isännöivän Melbourne Parkin pääkenttä, Rod Laver Arena.
Laver oli nuori poika kun hän jätti koulun tennisuransa takia. Hänestä tuli Yhdysvaltain Junioritennismestari 1956 ja seuraavana vuonna hänestä tuli vastaavanlainen, mutta Australiassa. Vuonna 1960 hän voitti ensimmäisen Grand Slam -turnauksensa, Australian avoimet voitettuaan maamiehensä Neale Fraserin viidessä erässä.
Seuraavana vuonna Laveristä tuli sitten Doyle Budgen jälkeen ensimmäinen, joka onnistui voittamaan kaikki saman vuoden Grand Slam -turnaukset. Samana vuonna hän voitti kaikkiaan 21 amatööritason turnausta sekä Rooman ja Hampurin Masters -turnaukset.
Todelliseksi ammattilaiseksi Laver nousi kuitenkin vasta Grand Slam -vuotensa (1962) jälkeen. Hänestä tuli nopeasti suosittu ja tunnettu, kasvattaen sitä voitettuaan ammattilaisiin lukeutuneet Pancho Gonzalesin ja Ken Rosewallin. Laver voitti Yhdysvaltain ammattilaismestaruusturnauksen neljä kertaa peräkkäin (1966-69). Tuona aikana hän kävi kovia taisteluja Ken Rosewallin kanssa. He ottelivat toisiaan vastaan kaiken kaikkiaan 111 kertaa, Laver voitti niistä 62, Rosewall 49. ATP-aikana Laver voitti Rosewallin voitoin 22-9.