Ubikinoni
Ubikinoni eli koentsyymi Q10 on rasvaliukoinen molekyyli, jota esiintyy ihmisen elimistön kaikissa soluissa. Sitä on pieniä määriä monissa elintarvikkeissa ja erityisesti sisäelimissä (sydän, maksa ja munuaiset), lihassa, soijaöljyssä, sardiineissa, makrillissa ja maapähkinöissä. Lisäksi sitä muodostuu jatkuvasti maksassa.
Ikääntyminen, sairaudet ja tietyt lääkkeet vähentävät ubikinonin biosynteesiä. Ubikinonipitoisuus elimistössä on suurimmillaan 20-vuotiaana, jonka jälkeen se hitaasti pienenee. Esimerkiksi retinan kuivapainoa kohti pitoisuus on alle 30-vuotiaana keskimäärin 42+/-11 nmol/g ja yli 80-vuotiaana 24+/-13 nmol/g. Korioidean vastaavat luvut ovat 27+/-16 nmol/g ja 18+/-11 nmol/g. Toisin sanoen, ubikinonin pitoisuus retinassa vähenee yli 40 %, mikä voi myötävaikuttaa verkkokalvon rappeutumiseen.
Ubikinoni toimii koentsyyminä mitokondriossa tapahtuvassa adenosiinitrifosfaatin (ATP:n) muodostuksessa, ja se on siis tärkeä solujen energian tuotannossa. Sydänlihas käyttää paljon energiaa, joten ubikinoni on tärkeä erityisesti sydämen toiminnalle.
Ubikinonia voidaan syntetisoida, mutta valmistaa myös tehokkaasti fermentaation avulla. Japanilaiset lääketehtaat vastaavat merkittävästä osasta maailman ubikinonituotannosta. Ubikinoni luokitellaan ravintolisäksi.
Koentsyymi Q10:n kemiallinen kaava on CHO, moolimassa on 863,34 g/mol ja CAS-numero 303-98-0.
Ubikinoni ei paranna urheilusuorituksia, mutta saattaa ehkäistä urheilijoiden lihasvammoja. Lihasvauriota osoittavat kreatiinikinaasi, myoglobiini ja lipidiperoksidaasit jäävät merkitsevästi vähäisemmiksi ubikinonilla lumevalmisteeseen verrattuna . Ubikinoni saattaa parantaa terveiden ihmisten autonomisen hermoston toimintaa ja edistää rasvan palamista .
Ubikinonilla on myös antioksidatiivista vaikutusta ja se voi estää ja vähentää ns. vapaiden radikaalien aiheuttamia kudosvaurioita sekä estää LDL-kolesterolin hapettumista.
Ubikinonia voidaan käyttää 150–300 milligramman päiväannoksina migreenin hoitoon.. Nykyisessä Käypä hoito -suosituksessa ubikinonista ei ole mainintaa.
Suuret annokset ovat myös hidastaneet Parkinsonin taudin, Alzheimerin taudin ja Fridreichin ataksian etenemistä.
Ruotsalaisessa viisi vuotta kestäneessä satunnaistetussa kaksoissokkokokeessa havaittiin että 70-88-vuotiaiden osallistujien kuolleisuus oli sidoksissa ubikinonin ja seleenin käyttöön lisäravinteina. 200 mg Ubikinoni ja 200 mg päivittäisannoksella seleeni-yhdistelmää saaneiden kuolleisuus oli seuranta-aikana 5,9 prosenttia, placeboryhmässä 12,9 prosenttia. Sydämen kannalta myönteisiä muutoksia havaittiin yhdistelmää saaneilla myös N-terminaali ProBNP -biomarkkerin tasossa ja kaikukardiografiassa. Jatkotutkimuksessa havaittiin että suotuisa vaikutus oli havaittavissa vielä 10 vuodenkin kuluttua alusta, käyttöjakson ollessa neljän vuoden mittainen. 10 vuoden kuluttua erityyppisiin sydän- ja verisuonitauteihin liittyvä kuolinriski oli 49 prosenttia pienempi kuin placeboryhmällä.
Tutkimuksissa saadut tulokset ubikinonin tehosta sydämen vajaatoiminnassa ovat ristiriitaisia. Ubikinonin ja beetasalpaajien (sydänlääkkeitä) yhteiskäytöstä saattaa olla hyötyä, koska ubikinoni vähentää niiden aiheuttamia sivuvaikutuksia. Sydämen vajaatoimintaa potevilla plasman alentunut ubikinonipitoisuus saattaa olla sydänkuoleman itsenäinen riskitekijä .
Kolesterolilääkkeinä käytetyt statiinit saattavat kolesterolin lisäksi pienentää ubikinonin pitoisuutta elimistössä. On esitetty, että ubikinonilla voitaisiin ehkäistä statiinien aiheuttamia lihashaittoja.