hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Howaldtswerke-Deutsche Werft
Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH (HDW) on saksalainen telakka, jonka pääkonttori on Kielissä. Se on osa ThyssenKrupp Marine Systemsiä (TKMS). Howaldtswerke on perustettu Kielissä vuonna 1838 ja se yhdistyi hampurilaisen Deutsche Werftin kanssa vuonna 1968 muodostaen varsinainen Howaldtswerke-Deutsche Werftin.
August Howaldt ja Johann Schweffel perustivat 1. lokakuuta 1938 Maschinenbauanstalt und Eisengiesserei Schweffel & Howaldtin, joka valmisti höyrykattiloita. Yhtiö valmisti laivastolle ensimmäisen höyrykoneensa vuonna 1949 Schleswig-Holsteinin laivaston tykkiveneeseen "Von der Tann". Vuonna 1850 yhtiö valmisti varhaisen Wilhelm Bauerin suunnitteleman sukellusveneen "Brandtaucherin". Vene piti valmistaa alun perin Rendsburgissa, mutta tanskalaisten joukkojen eteneminen liian lähelle ensimmäisessä Schleswigin sodassa siirsi yhtiön telakkatoiminnan Kieliin.
Yhtiön uudelle nimellä Howaldtswerke valmistui ensimmäinen pieni höyryalus "Vorwärts" vuonna 1865. Toiminta laajeni nopeasti Saksan muututtua merivallaksi ja vuosisadan vaihteessa yhtiö oli valmistanut jo noin 390 alusta. Yhtiö avasi toimipisteen Adrianmeren rannalla Itävalta-Unkarin Fiumessa vuonna 1892, mutta se yhtiön toiminta lakkasi kymmenen vuotta myöhemmin telakan jatkaessa toimintaansa nimellä 3. Maj.
Kielin ollessa toinen Saksan keisarillisen laivaston päätukikohdista yhtiö sai runsaasti erilaisia huoltotöitä tehdäkseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti useita sukellusveneitä. Vuodesta 1937 alkaen yhtiöllä oli telakat Kielissä ja Hampurissa ja Kriegsmarine otti sen valvontaansa. Toisessa maailmansodassa yhtiö valmisti 33 tyypin VIIC -sukellusvenettä Hampurissa ja 31 kappaletta Kielissä.
Sodan päätyttyä yhtiö oli ainoa telakka Kielissä, mikä ei ajautunut konkurssiin. Saksan ihmeen aikana yhtiö valmisti rahtialuksia ja tankkereita ja se kykeni jälleen avaamaan toimintansa myös Hampurissa. Vuonna 1968 yhtiö muodosti hampurilaisen Deutsche Werftin kanssa yhteisyrityksen nimellä Howaldtswerke-Deutsche Werft. Japanin ja Etelä-Korean kanssa käyty kilpailu pakotti yhtiön sulkemaan toimintansa Hampurissa vuonna 1985.
Maaliskuussa 2002 yhdysvaltalainen sijoitusyhtiö One Equity Partner osti pääosan Babcock AG:sta, joka ajautui pian tämän jälkeen talousvaikeuksiin.
Tammikuussa 2005 yhtiöstä tuli osa ThyssenKrupp Marine Systemsiä, joka omisti jo osan Kockumsista Malmössä ja 24,9 % kreikkalaisesta Hellenic Shipyard Companystä Skaramangasissa Kreikassa. Yhtiö työllisti noin 6600 henkeä. Vuonna 2009 HDW suunnitteli Kockumsin ja yhdysvaltalaisen Northrop Grummanin kanssa Visby-luokan korvettien pohjalta Yhdysvaltain laivastolle Littoral Combat Shipin edeltäjän.
Heinäkuussa 2011 TKMS ilmoitti myyvänsä siviilialusten valmistukseen keskittyneen HDW Gaardenin Abu Dhabi MAR:lle.
Siviilialusten ja erilaisten sotalaivojen (Hamburg (F220), Schleswig-Holstein (F216) sekä Braunschweig-luokan korvetit) lisäksi yhtiö on keskittynyt sukellusveneisiin. Se on valmistanut muun muassa Israelille kolme diesel-käyttöistä Dolphin-luokan sukellusvenettä.
Muita valmistettuja sukellusveneitä ovat:
U212A-luokan sukellusvene
U212A-luokan sukellusveneet ovat dieselkäyttöisiä pitkän toimintasäteen sukellusveneentorjuntasukellusveneitä, jollaisia on Saksan (5+1) lisäksi muun muassa Italialla (2).
Kieliläinen Howaldtswerke-Deutsche Werftin (HDW) ja emdeniläinen Thyssen Nordseewerke GmbH:n (TNSW) valmistamat alusten valmistus jaettiin siten, että HDW vastasi keulaosan ja TNSW perän teosta. HDW kokosi ensimmäisen ja kolmannen veneen ja TNSW loput kaksi. Luokan ensimmäinen alus "U31" laskettiin vesille maaliskuussa 2002 ja se otettiin laivastopalvelukseen lokakuussa 2005.
U212-luokkaa edelsi Howaldtswerke-Deutsche Werftin Israelille valmistamat kolme samankaltaista sukellusvenettä, jotka nimettiin Dolphin-luokan sukellusveneiksi. Howaldtswerke-Deutsche Werftin tytäryhtiö, Kockumin telakka Ruotsin Karlskronassa valmisti kolme Gotland-luokan sukellusvenettä Ruotsin laivastolle.
U212A-luokasta kehitettyä vientiversiota U214-luokkaa on tilattu muun muassa Kreikkaan ja Korean tasavaltaan kalustoa uusittaessa.
U212A-luokan sukellusveneitä on valmistettu Saksan ja Italian laivastoille. U212A on sukellusveneluokan perustyyppi, josta on olemassa varustelultaan eri versioita eri maiden laivastoille.
Italian laivasto osti kaksi U212A-luokan sukellusvenettä "Salvatore Todaron" ja "Sciren" eikä se ole kyennyt tilaamaan lisää. Tämän vuoksi triesteläinen Fincantieri hankkiutui yhteistyöhön pietarilaisen sukellusvenesuunnittelutoimiston TsKB Rubinin kanssa, mistä yhteistyöstä syntyi A212A:a uppoumaltaan kevyempi S1000-sukellusvenetyyppi, joka esiteltiin 2006 Ranskassa kansainväliselle yleisölle. S1000 voidaan suunnata kolmansien maiden markkinoille U214-luokan sukellusveneiden tapaan. Vaikka sukellusveneen perusratkaisut olisivat samankaltaisia kaikissa tapauksissa, on niissä aseistuksen ja muiden järjestelmien osalta kansallisia eroja.
Dolphin-luokan sukellusveneet ovat U212- ja U212A-luokkia edeltäyt sukellusveneluokka, joka muodosti U212A-luokan esiasteen. Dolphin-luokan sukellusveneitä on rakennettu kolme Saksassa Israelin laivastolle.
Ruotsin merivoimien Gotland-luokan sukellusveneet pohjautuvat U212A-luokkaan, ja ne on valmistettu Kockumsin telakalla Karlskronassa. Projektia oli tarkoitus jatkaa ruotsalais-norjalais-tanskalainen yhteishankkeella, jossa oli tarkoitus luoda edelleen paranneltu Viking-luokan sukellusvene. Norja ja Tanska luopuivat hankkeesta ja Ruotsi etsii uutta kumppania Viking-luokan sukellusveneiden tuottamiseksi.
U214-luokka on U212A-luokan sukellusveneiden vientiversioluokka, missä ei ole sukellusveneen havaitsemista vaikeuttavaa antimagneettista tornia. U214-luokan sukellusveneitä on tilattu Kreikan ja Korean tasavallan laivastoille. Joidenkin lähteiden mukaan U212A olisi alun perin ollut kykenevä sukeltamaan vain 300 metriin, kun taas U214A pystyy sukeltamaan 400 metriin.
Kreikan laivastolle toimitettavista U214-luokan veneistä ensimmäinen valmistetaan Kielin telakalla, kun taas loput valmistuvat Howaldtswerke-Deutsche Werftin tytäryhtiössä Hellenic Shipyardin Skaramangan telakalla. Korean laivaston U214-luokan veneet valmistetaan Hyundai Heavy Industriesin telakalla Korean tasavallassa.
Toivo Tapanainen
Toivo Elias Tapanainen (30. joulukuuta 1888 Lappeenranta – 25. elokuuta 1971 Lappeenranta) oli lappeenrantalainen pankkiiri ja asianajaja. Koulutukseltaan Tapanainen oli varatuomari (1917).
Toisen sortokauden aikana 1915 Tapanainen kieltäytyi ottamasta Lappeen kihlakunnantuomarin virkaa vastaan protestina viran entisen haltijan Svinhufvudin Siperiaan karkotusta vastaan. Tapanainen tuomittiin neljän kuukauden vankilatuomioon, jonka Tapanainen kärsi Viipurin lääninvankilassa vuonna 1916.
Tapanainen oli 1920- ja 1930-luvulla useaan otteeseen Lappeenrannan kaupunginvaltuustossa Kokoomuksen edustajana, ja toimi myös valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Sotavuosina 1940–1945 hän oli kaupunginhallituksen jäsen.
Suomen kansalaissodan aikana keväällä 1918 Tapanainen toimi valkoisen Karjalan armeijakunnan esikunnan sotatuomarina ja Lappeenrannan alueen puhdistuspäällikkönä. Tapanainen johti alueen tutkintaosastoa, jonka pikaistunnoissa tuomittiin kuolemaan satoja Lappeenrannan vankileirin punavankeja. Joukossa oli myös useita kansanedustajia.
Tapanainen toimi sotatuomarina eri joukko-osastoissa vuoteen 1944 asti. Hänen on väitetty 1990- ja 2000-luvuilla liikkuneen huhun mukaan osallistuneen Lappeenrannassa kesällä 1944 toimineeseen salaiseen kenttäoikeuteen, joka olisi tuominnut kuolemaan kymmeniä tai jopa satoja sotilaita. Sittemmin Pasi Jaakkonen on osoittanut kirjassaan "Huhtiniemi – 400 kadonneen miehen mysteeri" eläkkeellä olleen, Tapanaisen naapurina asuneen lappeenrantalaismiehen, ns. Syväkurkun, laittaneen huhun liikkeelle.
Kristin Kreuk
Kristin Laura Kreuk (s. 30. joulukuuta 1982 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, kuten "Edgemontissa" vuosina 2000–2003 sekä nuortensarjassa "Smallville", jossa hän esitti Lana Langia. Kreuk näytteli myös Chun-Lita elokuvassa "".
Hyperborea
Hyperborea () oli kreikkalaisen mytologian mukaan kaukana pohjoisessa sijaitseva maa, jossa aurinko laski ja nousi vain kerran vuodessa. Hippokrateen mukaan Hyperborea sijaitsi Rhipai-vuorten takana. Rhipai-vuoret olivat pohjoisessa Otavan tai Pohjantähden alla. Boreas eli pohjatuuli saapui Rhipai-vuorilta, mutta vuorten takana oli tyyntä. Muinaistarujen Hyperboreaa on tutkinut Valery Uvarov.
Hyperboreassa asuivat hyperborealaiset, jotka olivat saaneet nimensä pohjoistuulen mukaan. Heidät yhdistettiin Apollonin ja Artemiksen palvontaan. Tarujen mukaan hyperborealaiset asuivat "pohjoistuulen tuolla puolen", maailman laidalla, maassa jossa aurinko paistoi alati. Siellä he elivät täydellisen onnellisina, ja Apollon vietti talvet heidän kanssaan. Myös Herakles ja Perseus vierailivat hyperborealaisten luona. Paratiisissaan hyperborealaiset elivät tuhatvuotiaiksi. Herodotoksen mukaan useita hyperborealaisia neitsyitä lähetettiin Deloksen temppeliin mukanaan uhrilahjoja. Neidot kuitenkin kuolivat, kun uhrit oli toimitettu. Sen jälkeen hyperborealaiset käärivät uhrilahjansa olkiin ja pyysivät naapurikansoja toimittamaan ne eteenpäin. Hyperborealaisten ajateltiin olevan Apollonin suosikkeja, jotka elivät rauhallista ja onnellista elämää vapaana taudeista, eripuraisuudesta ja kärsimyksistä. Muun muassa Herodotoksen mukaan hyperborealaiset olivat arvossa pidettyjä ja rauhallisia. Joidenkin mukaan hyperborealaiset olivat iloisia ja oikeamielisiä ja saavuttivat pitkän iän. He asuivat metsissä ja lehdoissa. Hyperboreassa sijaitsi myös Apollonin pyhä lehto.
Marita
Marita on monissa maissa esiintyvä naisen etunimi, josta Suomessa on käytössä myös muoto Maritta. Se on alkujaan espanjalainen hellittelymuoto nimestä Maria ja merkitsee ’pikku Mariaa’. Nimeä on toisinaan pidetty myös Margaretan lyhentymänä.
Elokuuhun 2017 mennessä nimi Marita on annettu Suomessa 28 658:lle ja Maritta 11 380 henkilölle.
Maritta-nimeä taivutetaan Kielitoimiston ohjeen mukaan seuraavasti: "Maritta", "Maritan", "Marittaa", "Maritalla", "Marittaan".
Kobben-luokan sukellusvene
Kobben-luokan sukellusveneet olivat Norjan laivaston dieselkäyttöisiä hankittu sukellusveneluokka, johon kuului kaikkiaan viisitoista 1964-1967 Saksassa valmistettua venettä.
Luokan hankinnasta äänestettiin parlamentissa heinäkuussa 1959. Norjan laivaston sukellusvenease modernisoitiin muun laivaston mukaisesti vuoden 1960 laivastosuunnitelman mukaisesti. Toisen maailmansodan jälkeen maa tarvitsi paremmin rannikolla kuin avomerellä tapahtuviin operaatioihin soveltuvia aluksia. Tämän mukaisesti sukellusveneidenkin tuli olla rannikko-operaatioihin soveltuvia, mikä sulki pois valinnasta monet Natomaiden käytössä olleista alusluokista. Saksalainen tyypin 201 sukellusvene "U-3" oli testattavana Norjassa ja testien tuloksena syntyi Norjan laivaston vaatimuksia vastaava tyyppi 207, joka Norjassa sai nimen Kobben-luokka. Vaatimuksina olivat muun muassa vahvempi runko suuremman sukellussyvyyden mahdollistamiseksi sekä kehittyneempi elektroniikkavarustus.
Norjan tilatessa viisitoista alusta Yhdysvallat sitoutui maksamaan puolet hankintakustannuksista. Alusten valmistuessa Saksan laivasto lainasi vuosiksi 1962-1964 "U-4":n sukellusvenemiehistöjen kouluttamiseen.
Kuusi alusta modernisoitiin 1985–1993, jolloin niiden pituus kasvoi. Norja luopui 2001 Kobben-luokan sukellusveneistään lahjoittaen Puolan laivastolle käyttöön neljä ja yhden varaosiksi. Puolalaiset miehistöt koulutettiin Norjassa ennen alusten luovuttamista.
Veneistä kolme myytiin 1989-1991 Tanskan laivastolle käyttöön ja yksi varaosiksi. Tanskan laivastossa Kobben-luokan nimeksi tuli Tumleren-luokka. Tanska luopui 2004 sukellusveneiden käytöstä ja kaikki neljä alusta siirrettiin reserviin odottamaan myyntiä tai romutusta.
Dolphin-luokka
Dolphin-luokka on Israelin merivoimien käytössä oleva dieselkäyttöisten sukellusveneiden luokka. Sukellusveneet on valmistettu Howaldtswerke-Deutsche Werftillä (HDW) Saksassa ja ne muodostivat eräänlaisen U212A-luokan sukellusveneiden esisarjan.
Alukset pohjautuvat vain vientiin tarkoitettuihin 209-luokan sukellusveneisiin, mutta niitä on muokattu runsaasti.
Saksa lahjoitti kaksi ensimmäistä venettä (Dolphin ja Leviathan), ja Israel osti ainoastaan kolmannen (Tekumah), vaikka Saksa silloinkin maksoi puolet veneestä. Alukset korvasivat vanhentuneet Gal-luokan alukset.
Marraskuussa 2005 Saksa ilmoitti myyvänsä kaksi uutta sukellusvenettä Israelille, joka vahvisti tilauksen heinäkuussa 2006. Sopimuksessa oli kaksi venettä ja niiden lisäksi kolmas, jonka tilaus vahvistettiin 2012.
Uudet alukset tulevat olemaan modernisoituja Dolphin-luokan aluksia, joissa on muun muassa uusittu ulkopuolisesta ilmasta vapaa voimanlähde niin kutsuttu AIP. Saksan hallitus hyväksyi 2006 ennakkomaksun, jotta työ voitiin aloittaa. Kahden aluksen valmistuskustannukset ovat noin 1,3 miljardia euroa, mistä kolmasosan maksaa Saksan valtio.
Veneet on varustettu kymmenellä keulaan asennetulla torpedoputkella. Kuusi 533 millimetrin torpedoputket mahdollistavat DM2A3 torpedojen laukaisun. Torpedot ovat kuituohjattuja ja ne on varustettu 260 kilon taistelukärjellä. Niiden maksiminopeus on 35 solmua ja kantama jopa 13 kilometriä. Passiivisina käyttäen alempaa 22 solmun nopeutta torpedojen kantaman on jopa 28 kilometriä. Aluksen asehuoneessa voidaan kuljettaa 16 torpedoa ja/tai Harpoon-merimaaliohjusta. Loput torpedoputket ovat halkaisijaltaan 650 millimetriä, mikä mahdollistaa sukeltajien lähettämisen putkesta.
Uskotaan, että neljä suurempaa torpedoputkea mahdollistaisivat ydinkärjellä varustettujen Popeye Turbo -risteilyohjuksen, jonka kantama olisi jopa 1500 kilometriä. Tämä antaisi Israelille vastaiskumahdollisuuden, mikäli se joutuisi ydiniskun kohteeksi. Suurempaa torpedoputkea voidaan käyttää myös sukeltajan lähettämiseen.
U214-luokan sukellusvene
U214-luokan sukellusveneet ovat saksalaisen Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH:n (HDW) valmistamia dieselsähköisiä sukellusveneitä. Ne on varustettu Siemensin PEM () vetypolttokennoilla, jotka mahdollistaa dieselmoottorin käytön myös veden alla (). Alustyyppi on U212A-luokan sukellusveneluokan vientimalli, joten siitä on poistettu joitakin edeltäjänsä salassa pidettäviä järjestelmiä. Merkittävin ero on ei-magneettisen teräsrungon puuttuminen.
Kreikka tilasi 15. helmikuuta 2000 kolme U214-luokan sukellusvenettä ja se tilasi neljännen aluksen kesäkuussa 2002. Ensimmäinen tilatuista aluksista valmistettiin Kielissä HDW:n telakalla ja loput Hellenic Shipyards Companyllä Skaramangasissa Kreikassa. Kreikan laivasto nimesi alusluokan Papanikolikseksi.
Korean tasavallan laivasto tilasi kolme U214-luokan sukellusvenettä, joiden muodostama luokka nimettiin Son Wol-Iliksi ja ne otettiin palvelukseen vuodesta 2007 alkaen. Luokan alukset valmistetaan Koreassa Hyundai Heavy Industriesin ja Daewoo Shipbuilding and Marine Engineeringin telakoilla. Korea tilasi tammikuussa 2009 vielä kuusi alusta, jotka otetaan palvelukseen vuodesta 2012 alkaen.
Kreikan laivaston Papanikolis-luokan alukset on varustettu nostettavalla tutkamastolla, joka ei läpäisi painerunkoa. Tutkamaston päähän on asennettu Thales Defence Deutschland GmbH:n toimittaman Sphinx-tutkan lähetinosa.
Korean tasavallan laivasto tilasi ensimmäiset kolme Son Won-Il -luokan sukellusvenettä vuonna 2000. Niihin on asennettu Sphinx-D-tutkajärjestelmä.
Pakistanin laivasto neuvotteli vuonna 2008 kolmen aluksen valmistamisesta Pakistanissa. Sopimusta ei kuitenkaan tehty, vaan Pakistan tilasi Kiinasta sukellusveneitä.
Turkin puolustusministeriö allekirjoitti 2. heinäkuuta 2009 HDW:n kanssa sopimuksen kuuden sukellusveneen yhteistyöprojektista, jotka apulaispuolustusministerin mukaan valmistettaisiin Cölcükin laivastontelakalla Kocaelissa Turkissa. Alusten oli tarkoitus valmistua vuoteen 2015 mennessä.
Saksan ja Turkin yhteistyöhankkeena valmistunut versio nimettiin U214TN:ksi, ja siinä käytettiin 80 prosenttisesti Turkissa suunniteltuja ja valmistettuja järjestelmiä muun muassa C4I-järjestelmä. HDW valmisti PEM-yksikön, joka toimitettiin valmiiksi Saksassa koottuina elementteinä Turkkiin. Hankintasopimus allekirjoitettiin 1. heinäkuuta 2011 ja sen arvo on noin 2 miljardia euroa.
Hellenic Shipyards
Hellenic Shipyards on kreikkalainen telakka Skaramagkásissa Chaïdárin kunnassa Ateenan lähellä. Stávros Niárchos perusti telakan vuonna 1957 paikalle, missä oli toiminut telakka ennen toista maailmansotaa. Telakka on rakentanut suuren määrän aluksia (sekä siviili- että sota-aluksia). Saksalainen sijoittajaryhmä ja ThyssenKrupp Marine Systems -yhtiöön kuuluva Howaldtswerke-Deutsche Werft -telakka ostivat Hellenic Shipyards -telakan vuonna 2002.
Amur-luokan sukellusvene
Amur-luokan sukellusveneet ovat venäläisiä vientiin Lada-luokan aluksista kehitettyjä dieselkäyttöisiä 677-tyypin sukellusveneitä, jotka on suunnitellut TsKB Rubin Pietarissa ja jotka valmistaa Admiralty Shipyards Pietarissa. Sukellusvenettä on kahta tyyppiä, Amur 1650 (1 765 tonnia) ja pienempi Amur 950 (1 150 tonnia).
Alukset ovat niin kutsuttuja neljännen sukupolven sukellusveneitä, jotka kykenevät laukaisemaan ohjuksia samanaikaisesti useaan maaliin. Alusten kaikuluotainvaste on paljon pienempi kuin Kilo-luokan veneiden ja ne on varustettu nykyaikaisin elektronisen sodankäynnin järjestelmin. Ne on suunniteltu toimimaan kaikilla merialueilla lukuun ottamatta jäätiköiden peittämiä alueita.
Aluksia ei ole toimitettu asiakkaille.
Berlevåg
Berlevåg (, ) on kunta Finnmarkin läänissä Varangin niemimaalla Pohjois-Norjassa. Kunnan keskustaajama on Berlevåg, toinen tärkeä taajama on Kongsfjord. Berlevågin kunta rajoittuu idässä Båtsfjordiin, kaakossa Vesisaareen, etelässä Tenon kuntaan, lännessä Tenonvuonoon ja pohjoisessa Jäämereen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Berlevågin kunnassa oli 1 025 asukasta.
Metal: A Headbanger’s Journey
Metal: A Headbanger’s Journey on vuonna 2005 valmistunut dokumenttielokuva. Elokuvan on ohjannut antropologi Sam Dunn, joka on omien sanojensa mukaan kuunnellut metallimusiikkia 12-vuotiaasta asti. Elokuvassa käsitellään metallimusiikin ja -kulttuurin kehitystä ja sille ominaisia asioita. Elokuvan ensi-ilta oli 14. syyskuuta 2005 Toronton elokuvajuhlilla. Kahden levyn erikoisjulkaisu-DVD ilmestyi Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2006.
Gamvik
Gamvik (saameksi "Gáŋgaviika") on kunta Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa, Tenonvuonon länsipuolella. Kunnan hallintokeskus on Mehamn, jossa on myös lentokenttä ja Hurtigrutenin lauttasatama. Kunnan asukasluvusta 70 % asuu Mehamnissa. Muut suuremmat kylät ovat Gamvik ja Skjånes. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Gamvikin kunnassa oli 1 063 asukasta.
Gamvikin kunta rajoittuu pohjoisessa Jäämereen, idässä Tenonvuonoon, etelässä Tenon kuntaan ja lännessä Lebesbyn kuntaan.
Gamvikin ja Lebesbyn rajalla Nordkinnin niemimaalla sijaitsee manner-Euroopan pohjoisin piste, Kinnarodden, 71°08′02″N.
Hasvik
Hasvik (kveniksi "Hasviika", saameksi "Ákŋoluokta") on kunta Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Keskustaajama Hasvik sekä Sørvær ja Breivikbotn sijaitsevat Norjan rannikolla Jäämerellä Sørøyan saarella, jolla sijaitsee suurin osa kunnan maapinta-alasta. Sørøyan saarella kunta rajoittuu idässä Hammerfestin kuntaan. Pieni osa kunnasta sijaitsee paljon etelämpänä sijaitsevan Stjernøyan (kveniksi "Siernöijä") saaren luoteiskulmassa. Stjernøyan saarella kunta rajoittuu idässä ja etelässä Alattion kuntaan, sekä lounaassa Lappean kunnan pieneen osaan.
Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hasvikin kunnassa oli 1 023 asukasta.
Desireless
Desireless (oik. "Claudie Fritsch-Mentrop", s. 25. joulukuuta 1952 Pariisi, Ranska) on ranskalainen laulaja. Hänet tunnetaan etenkin 1980-luvun hittikappaleestaan "Voyage voyage".
Lyhyen muotisuunnittelijan uran jälkeen Claudie tapasi tuottaja Jean-Michel Rivatin vuonna 1984, jonka kanssa hän aloitti yhteistyön. Vuotta myöhemmin hän tapasi tunnetun ranskalaisen sanoittajan, François Tabahin, josta tuli hänen pitkäaikainen kumppaninsa. Vuonna 1986 julkaistu single "Voyage, voyage" saavutti korkeita sijoja useilla Euroopan levylistoilla (jopa Venäjällä), ja se myi yli viisi miljoonaa kappaletta. 1990 Desireless julkaisi ensimmäisen albuminsa "François". Samana vuonna hänelle syntyi tytär, ja hän vetäytyi musiikkialalta parin vuoden ajaksi.
Hänen toinen albuminsa "I Love You" julkaistiin 1992. Tämän jälkeen Claudie alkoi laajentaa osaamistaan ja sittemmin tyylit ovat vaihdelleet electronicasta bossa novaan ja akustiseen. Claudie esiintyy yhä ja tekee yhteistyötä monen muusikon kanssa. Hän on tehnyt vuodesta 2011 tiivistä yhteistyötä ranskalaisen Operation of the Sunin (Antoine Aureche) kanssa.
McLaren MP4/13
McLaren MP4/13 oli menestyksekäs auto, jolla McLaren -talli kilpaili Formula ykkösissä kaudella 1998. MP4/13:n ylivoima näkyi jo kauden avauskisassa Australian Grand Prix’ssa, kun tallin kuljettajat Mika Häkkinen ja David Coulthard ohittivat kaikki muut kuljettajat vähintään yhdellä kierroksella.
Ferrarin Michael Schumacher antoi kauden kuluessa hyvän vastuksen, mutta Häkkisestä tuli maailmanmestari. McLaren voitti myös valmistajien mestaruuden Häkkisen kahdeksalla ja Coulthardin yhdellä voitolla.
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Kristiansandin stadion
Kristiansandin stadion on pääosin urheilustadionina toimiva paikka Kristiansandissa, Norjassa. Se oli jalkapallojoukkue IK Startin kotistadion vuoteen 2007 saakka. Stadionille mahtuu 16600 katsojaa. Se on avattu vuonna 1905.
Reunavaltiopolitiikka
Reunavaltiopolitiikka tarkoitti yhteistyöliiton muodostamista Puolan, Viron, Liettuan ja Latvian sekä Suomen välillä Neuvostoliiton uhkaa vastaan. Yhteistyöhön kuului ulkoisesti tiukka sitoutuminen Kansainliittoon ja kansainväliseen oikeuteen sekä samalla salainen sotilasyhteistyö säännöllisesti vuosittain pidettävin kokouksin.
Neuvostoliitto piti reunavaltiopolitiikkaa itseensä kohdistuvana saartona ja vastusti sitä. Suomessa reunavaltiopolitiikkaa edisti ulkoasiainministeri Rudolf Holsti, joka joutui eroamaan ulkoasiainministerin tehtävästä solmittuaan Varsovan sopimuksen, mikä tapahtui Vennolan II hallituksen aikana jo 1922.
Suomi irtisanoutui julkisesti reunavaltiopolitiikasta vuonna 1935 ilmoittaen kannattavansa pohjoismaista suuntausta ja puolueettomuutta, mikä tarkoitti käytännössä sitä, ettei Suomi tue Baltian maita siinä tapauksessa, että nämä joutuisivat sotaan Neuvostoliiton kanssa. Toisaalta Neuvostoliiton kannalta puolueettomuuden tuli Suomen näkökulmasta merkitä sitä, ettei sen olisi tarvinnut pelätä Suomen liittoutuvan Neuvostoliittoa vastaan hyökkäävän Saksan kanssa, mistä Neuvostoliitto halusi takuita 1938 Jartsev-neuvotteluissa.
Reunavaltiopolitiikan edellytykset heikkenivät, kun Ranska ei ollut valmis jyrkkiin Saksan vastaisiin toimiin ja kun Puola teki Saksan kanssa hyökkäämättömyyssopimuksen. Tätä aikaisemmin reunavaltiopolitiikkaa heikensivät muun muassa Liettuan ja Puolan väliset vakavat erimielisyydet muun muassa Vilnan asemasta.
Castrenin kenttä
Castrenin kenttä on Oulussa Välivainiolla sijaitseva jalkapallostadion. Castrenin kentällä on vuonna 2006 asennettu tekonurmikenttä jalkapallolle ja amerikkalaiselle jalkapallolle, ja talvisin kentällä on yksi Oulun kaupungin ylläpitämistä luistelukentistä.
Castrenin kentän pääkatsomossa on 700 istumapaikkaa. Pääkatsomon lisäksi kentällä on siirrettäviä katsomoita. Kentän yleisöennätys on lokakuussa 2006 pelatusta jalkapallon Ykkösen ottelusta AC Oulu–Atlantis, jolloin kentän reunalla ottelua seurasi 4 717 katsojaa.
Castrenin kenttä toimi AC Oulun kotikenttänä Ykkösessä ja Veikkausliigassa kaudet 2003–2010. Nykyisin kentän pääkäyttäjiä ovat alempien sarjojen jalkapallojoukkueet, jalkapallojuniorit, sekä amerikkalaisen jalkapallon Northern Lights.
Beverly Oden
Beverly "Bev" Oden (s. 9. maaliskuuta 1971, Millington Tennessee) on yhdysvaltalainen entinen lentopalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskitorjuja. Oden pelasi Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 1996 kesäolympialaisissa. Hänet valittiin vuoden 1990 Yhdysvaltojen yliopistojen parhaaksi pelaajaksi. Hänen sisaruksensa Kim Oden (1988, 1992) ja Elaina Oden (1992) ovat myös olympiatason lentopalloilijoita.
Voodoo Child (Slight Return)
Voodoo Child (Slight Return) on kitaristi Jimi Hendrixin tunnettu kappale, joka löytyy hänen vuonna 1968 ilmestyneen "Electric Ladyland" -albuminsa lopusta. Raskaan ja dynaamisen kitaroinnin hallitsemaa synkkätunnelmaista kappaletta voi pitää esimerkkinä varhaisesta metallimusiikista. "Voodoo Child (Slight Return)" vakiintui Hendrixin konserttiohjelmiston vakionumeroksi ja se on julkaistu useilla live- ja kokoelmalevyillä.
Hendrixin kuoleman jälkeen vuonna 1970 kappale julkaistiin singlenä, joka nousi Britanniassa singlelistan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleen sanoituksessa laulun kertoja uhoaa olevansa "voodoo-lapsi", joka lyö kämmensyrjällään vuoren maahan. Voodoo-lapsi on ilmeisesti Hendrixin vertauskuvallinen "alter ego", jonka myyttinen syntytarina kerrotaan toisessa "Electric Ladylandin" kappaleessa nimeltään "Voodoo Chile" (huomaa child-sanan murteellinen kirjoitusmuoto kappaleiden nimet toisistaan erottavana yksityiskohtana).
Esimerkiksi blues-rock-kitaristi Stevie Ray Vaughan ja maailmanmusiikkitähti Angélique Kidjo ovat tehneet kappaleesta omat versionsa.
Björn Monnberg
Björn Monnberg (s. 7. helmikuuta 1971) on suomalainen entinen käsipalloilija. Hän on eniten käsipallon A-maaotteluita pelannut suomalainen.
Monnberg valittiin vuoden käsipalloilijaksi Suomessa vuosina 2003 ja 2004. Hän lopetti pelaamisen sekä seura- että maajoukkuetasolla vuonna 2005.
Monnberg pelasi SM-sarjassa vuodesta 1988 vuoteen 1997 HIFK:ssa ja Dickenissa. Dickenissä hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1993. Vuodesta 1997 lähtien hän pelasi ammattilaisena saksalaisessa HSG D/M Wetzlarissa. Siellä hän pelasi noin 250 ottelua ja teki lähes tuhat maalia. Bundesliigan tähdistöön hänet valittiin vuosina 2003 ja 2004.
Monnberg pelasi Suomen maajoukkueessa 135 A-maaottelua, enemmän kuin kukaan muu suomalainen käsipalloilija tehden 566 maalia. Hän oli myös maajoukkuen kapteeni.
Aapo Vilhunen
Aapo Vilhunen (s. 18. joulukuuta 1935 Helylä, Sortavala) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Suomen Kansallisteatterissa sekä elokuvien sivurooleissa, muun muassa poliisina Spede Pasasen Uuno Turhapuro -elokuvissa.
Vilhunen on antanut äänensä myös "Vili Vilperi" -piirrossarjan Herra Vompatille sekä useille hahmoille sarjoissa "Kaukametsän pakolaiset" ja "Nooan saari".
Vuonna 2013 Vilhuselle myönnettiin Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Mirjam Himberg
Mirjam Himberg (myös nimellä Mirjam Kumpulainen, 12. marraskuuta 1925 Helsinki – 5. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ylioppilastutkinnon suoritettuaan Himberg näytteli Ylioppilasteatterissa ja sitten Intimiteatterissa 1954–1959. Hän opiskeli myös Helsingin konservatoriossa, myöhemmin Sibelius-akatemiassa yli kymmenen vuoden ajan.
Himberg oli vuosina 1949–1991 naimisissa näyttelijä Juhani Kumpulaisen kanssa. He esiintyivät usein samoissa elokuvissa ja jopa näyttelivät kerran avioparia. Mirjam Himberg työskenteli miehensä kanssa monissa Spede Pasasen elokuvissa.
Himberg vaikutti myös teatteri- ja tv-ohjaajana. Hänen tv-ohjauksiaan ovat televisioelokuvat Kustaa III (1963), Lasinen eläintarha (1973), Gabriel, tule takaisin (1979), Ameriikan morsian (1981) ja Murhakopla (1988).
Teaniini
Teaniini (myös L-teaniini, 5-N-etyyli-L-glutamiini) on aminohappo, jota on teepensaan ("Camellia sinensis") lehdistä uutetussa teessä. Teaniinilla on lievä rentouttava vaikutus.
Teaniinia ei tule sekoittaa teiiniin, joka on teen sisältämästä kofeiinista käytetty nimitys.
Vuonna 2003 "Brigham and Women's Hospital" julkaisi tutkimuksen jonka mukaan teaniini voi tukea kehon immuunijärjestelmää tehostamalla tiettyjen T-solujen toimintaa. Vertailuryhmässä teetä kahvin sijasta juoneiden verinäytteistä havaittiin viisi kertaa suurempi määrä antibakteerisia proteiineja.
Teaniini läpäisee veriaivoesteen ja sillä on psykoaktiivisia ominaisuuksia. Teaniinin on osoitettu vähentävän henkistä ja fyysistä stressiä. Se parantaa kognitiota ja mielialaa synergistisesti kofeiinin kanssa.
Inquisitors of Satan
Inquisitors of Satan on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan toinen studioalbumi. Se on tyyliltään perinteisempää black metallia kuin yhtyeen nykyinen avantgardempi suuntaus.
Infernal Battles
Infernal Battles on ranskalaisen black metal -yhtyeen Deathspell Omegan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin suomalaisen Northern Heritagen kautta ja on tyyliltään perinteisempää black metallia kuin yhtyeen nykyinen avantgardempi suuntaus.
Kappale "Drink the Devil's Blood" löytyy uudelleenäänitettynä yhtyeen tunnetuimmalta albumilta Si Monumentum Requires, Circumspice.
Cherry Bombz
The Cherry Bombz oli Hanoi Rocksin entisten kitaristien Andy McCoyn ja Nasty Suiciden perustama yhtye, jossa oli mukana myös rumpali Terry Chimes (The Clash, Hanoi Rocks), basisti Dave Tregunna (Sham 69, Iggy Pop) ja laulaja Anita Chellemah. Yhtye sai alkuvaiheessa melko runsaasti julkisuutta Hanoi Rocksin seuraajana. Kokoonpano hajosi kuitenkin vähitellen jo syksyllä 1986.
Kesällä 1985 Hanoi Rocksin hajottua Andy McCoy, Nasty Suicide, Timo Kaltio ja Terry Chimes perustivat McCoyn ja Suiciden johdolla Cherry Bombzin, jonka laulajaksi otettiin Toto Coelo -yhtyeessä vaikuttanut näyttävän ulkomuodon omannut eksoottinen Anita Chellemah. Puhtaalla Glam rock- ja glam punk-linjalla jatkanut Cherry Bombz sai paljon huomiota maailman musiikki- ja viihdelehdistössä Hanoi Rocksin perijänä. Yhtyeen musiikki kuulostikin Hanoi Rocksilta vain naisen laulamana. Cherry Bombz esitti monia Hanoi Rocksin kappaleita, joita ei oltu ehditty levyttää Hanoi Rocks -albumeille. Ensimmäinen kokoonpano ehti levyttää Britanniassa alun perin julkaistun 7" singlen "Hot Girls In Love / Feline Feeling" ja Japanissa sekä Yhdysvalloissa julkaistun EP:n "Hot Girls In Love / 100 Degrees In The Shade / Feline Feeling / Oil & Gasoline". Lisäksi yhtyeen piti levyttää kokonainen LP, mutta rahat eivät riittäneet kuin "mini-LP:hen" eli käytännössä EP:hen The Cherry Bombz, joka sisälsi samat kappaleet kuin aiemmin julkaistu EP, lisättynä vain kappale "Pin-Up Boy". Loppuvuoden 1985 yhtyeessä jäsenenä ehtinyt olla Timo Kaltio korvattiin vuoden 1986 alusta lähtien Dave Tregunnalla (The Lords of the New Church, Sham 69). Tämä kokoonpano ehti julkaista 7" singlen "House Of Ecstasy / Declaration", EP:n "House of Ecstasy / Declaration / Countryfield Inner City Blues /Running (Back To Your Lover)" ja live-LP:n "Coming Down Slow", joka julkaistiin vuonna 1987 yhtyeen jo hajottua. Lisäksi syntyivät vielä keikkavideot "Hot Girls In Love" ja "Live At The Marquee" sekä kokoelmakasetti "100 Degrees In The Shade" vuonna 1986. Yhtye ehti kiertää Yhdysvalloissakin, mutta syksyllä 1986 yhtye hajosi, kun McCoy antoi Chellemahille potkut. Cherry Bombzin muut jäsenet olivat jo kauan olleet tympääntyneitä laulajattareensa.
McLaren MP4/15
McLaren MP4/15 oli auto, jolla McLaren-talli kilpaili kaudella 2000 Formula ykkösissä kuljettajinaan Mika Häkkinen ja David Coulthard. Auto osoittautui todella kilpailukykyiseksi. Sillä saavutettiin seitsemän voittoa, mutta sekä valmistajien että kuljettajien mestaruus meni Ferrarin Michael Schumacherille, joka ajoi Ferrari F1-2000 autoa.
McLaren MP4/15 autolla Mika Häkkinen teki kuuluisaksi tulleen ohituksensa Michael Schumacherista Belgian Grand Prix'ssa. Häkkinen ohitti samalla kertaa sekä kierroksella ohitettavan Ricardo Zontan, että kilpailua johtaneen Michael Schumacherin.
Nenäliina
Nenäliina on pieni, perinteisesti kankaasta valmistettu liina, jota tyypillisesti käytetään henkilökohtaisen hygienian tai siisteyden ylläpitämiseen, esimerkiksi käsien tai kasvojen pyyhkimiseen tai nenän niistämiseen.
Varsinainen nenäliina keksittiin 1500-luvun puolivälissä Italiassa, josta se levisi Ranskaan ja edelleen Euroopan ylhäisön pariin arvokkaana asusteena. 
Nenäliina voi olla myös paperinen, ja ohuita paperinpalasia käytettiinkin Japanissa nenäliinoina jo eurooppalaisia aiemmin. Paperiset nenäliinat ovat nykyään kankaisia yleisempiä. Kankainen nenäliina kestää paperista kauemmin, koska sen voi pestä tarvittaessa.
Historiallisesti valkoista nenäliinaa on käytetty valkoisen lipun tilalla antautumisen viestittämiseen tai neuvottelujen aloittamiseksi.
Nenäliinalla voidaan tarkoittaa myös miehen pukeutumiseen liittyvää "taskuliinaa".
Matti Mononen
Matti Viljami Mononen (s. 25. marraskuuta 1983 Rautjärvi) on kilpauransa jo lopettanut suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti pitkään Imatran Urheilijoita mutta siirtyi kauden 2008 jälkeen Lappeenrannan Urheilu-Miesten riveihin. Hänen valmentajanaan toimi hänen isänsä Markku Mononen.
Monosen ennätykseksi jäi 570, jonka hän hyppäsi Lappeenrannassa 13. heinäkuuta 2006. EM-kisoissa 2006 Mononen sijoittui neljänneksi tuloksella 565. Alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa vuonna 2005 Mononen voitti pronssia tuloksella 560.
Monosen uralla oli paljon vastoinkäymisiä: vuonna 2005 hän oli isänsä kanssa auto-onnettomuudessa, vuonna 2010 hän putosi viidestä metristä seiväskuoppaan Bergenissä, vuonna 2011 hän oli puoli vuotta kuumeessa ja vuonna 2012 hän joutui ranneleikkaukseen pudottuaan seiväskuoppaan Espoossa.
Kesäkuussa 2017 Mononen tiedotti urheilijauransa päättyvän.
Víctor Raúl Haya de la Torre
Víctor Raúl Haya de la Torre (22. helmikuuta 1895, Trujillo – 2. elokuuta 1979) oli perulainen poliittinen johtaja. Hän perusti APRA-puolueen vuonna 1924 ollessaan maanpaossa Meksikossa Augusto B. Leguían hallitusta.
Haya de la Torre jätti merkittävän perinnön Perun poliittiseen elämään, viettäen myös useita vuosia maanpaossa. Partido Aprista perustettiin hänen ideologiaansa pohjautuen, minkä merkitys on yhä havaittavissa sillä APRA on Perun vanhin puolue. Hänen ideansa ovat vaikuttaneet merkittävästi myös sosiaalidemokraattisten puolueiden kehitykseen muualla Latinalaisessa Amerikassa.
Haya de la Torre kehotti teoksessaan El APRA y anti-imperialismo Latinalaista Amerikkaa etsimään oman ratkaisun alueen ongelmiin ja jättämään yhdysvaltalaisen imperialismin ja Neuvostoliiton.
Hän kannatti universaalia demokratiaa, tasa-arvoa, intiaaniväestön kunnioittamista sekä vasemmistolaisia talousuudistuksia kuten maareformia.
Lourdes Flores
Lourdes Celmira Rosario Flores Nano (s. 7. lokakuuta 1959 Lima) on perulainen poliitikko ja juristi. Hän johtaa Unidad Nacional -liittoumaa ja Partido Popular Cristianoa (2003–2007). Hän oli ehdokkaana vuosien 2001 ja 2006 presidentinvaaleissa jääden molemmilla kerroilla kolmanneksi. Vuonna 2006 APRAn Alan García voitti hänet ensimmäisellä kierroksella 0,5 prosentin erolla. Flores on ollut kongressin jäsenenä 1990–2000, Liman kunnanvaltuustossa 1986–1989 ja 1989–1990. Vuodesta 2006 hän on ollut Universidad San Ignacio de Loyolan rehtori.
Mauno Blomqvist
Mauno Waldemar Blomqvist (s. 20. huhtikuuta 1927 Salo) on suomalainen näyttelijä ja laulaja, äänialaltaan basso. Blomqvist on näytellyt lähinnä teatterissa, ja hän on laulanut Salon Viihde­laulajissa. Blomqvistin laulu-uraan kuuluu kaikkiaan 223 kappaletta.
Blomqvistin läpimurtorooli oli Mozartin "Ryöstö seraljista" -oopperan koominen bassorooli Osmin Turun oopperayhdistyksen tuotannossa vuonna 1966. Sen myötä hän pääsi Savonlinnan oopperajuhlille laulamaan Roccon roolia Beethovenin "Fideliossa" ja sai sitten kiinnityksen Helsingin kaupunginteatteriin.
Televisio- ja elokuvauransa Blomqvist aloitti televisiosarjassa "Hanski", jossa hänet nähtiin talonmies Virtasena. Blomqvist on esiintynyt kahdeksassa elokuvassa, joista merkittävä osa on Spede Pasasen tuottamia. Muistettavin on luultavasti kersantti Koistisen rooli Ere Kokkosen ohjaamassa elokuvassa "Uuno Turhapuro armeijan leivissä" (1984).
Blomqvist on näyttelijä Markku Blomqvistin veli.
Alex Song
Alexandre "Alex" Dimitri Song Billong (s. 9. syyskuuta 1987 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja, mutta on pelannut myös keskuspuolustajana.
Song aloitti pelaajauransa ranskalaisessa SC Bastiassa kaudella 2003–2004. Kauden jälkeen useat huippuseurat alkoivat kiinnostua nuorukaisesta, muun muassa Inter, Manchester United, Lyon ja Middlesbrough. Kuitenkin Arsenalin manageri Arsène Wenger sai hankkittua Songin lainalle joukkueeseensa kaudeksi 2005–2006. Kesäkuussa 2006 Arsenal hankki Songin pelaajaoikeudet kokonaan itselleen.
Song teki debyyttinsä Arsenalissa 21. syyskuuta 2005 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa Evertonia vastaan tullen otteluun vaihdosta kentälle. Cesc Fàbregasin ja Gilberto Silvan ollessa loukkaantuneena Song pelasi avauskokoonpanossa Mestarien liigassa sekä Valioliigassa.
Song pelasi tammikuusta 2007 kauden loppuun asti lainassa Charlton Athleticissa, muttei kyennyt estämään seuran putoamista Valioliigasta.
Song sai kaudella 2008–2009 vastuuta keskikentällä Mathieu Flaminin siirryttyä kesällä AC Milaniin. Etenkin loppukauden tiukoissa otteluissa Song pelasi erittäin vakuuttavasti. Song pelasi ajoittain myös puolustuksessa William Gallasin ja Gaël Clichyn loukkaannuttua.
Elokuussa 2012 Song solmi viiden vuoden sopimuksen FC Barcelonan kanssa.
US Città di Palermo
US Città di Palermo on Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä pelaava palermolainen jalkapalloseura.
Seuran lempinimiä ovat mm. "Rosanero" (pinkkimustat) ja "Aquile" (kotkat). Kotiottelunsa se pelaa Favorinon kaupunginosassa sijaitsevalla vuonna 1932 valmistuneella Stadio Renzo Barberalla. Myös Palermon vierasotteluissa käy hyvin paljon kannattajia, sillä useat eri puolilla Italiaa asuvat sisilialaiset kannattavat seuraa.
Palermon edeltäjä on vuonna 1900 perustettu "Anglo Panormitan Athletic and Football Club". Seuran perustamisvuodesta on ollut hieman kiistaa. On väitetty, että seura olisi perustettu jo vuonna 1898, mutta seuran ensimmäinen tiedossa oleva jalkapallo-ottelu pelattiin joulukuussa vuonna 1900. Vuonna 1907 seura muutti nimekseen "Palermo FBC" ja samalla otettiin käyttöön yhä käytössä olevat värit pinkki ja musta. Kauden 1985/86 päätteeksi seura ajautui talousvaikeuksiin ja erotettiin liigasta. Palermo oli yhden vuoden kokonaan ilman jalkapallojoukkuetta, kunnes vuonna 1987 nykyinen seura perustettiin.
US Città di Palermo nousi Italian pääsarjaan Serie A:han kaudeksi 2004–2005, mikä oli ensimmäinen kerta millekään palermolaisjoukkueelle sitten vuoden 1973. Seura sijoittui heti tulokaskaudellaan kuudenneksi ja pääsi UEFA Cupiin kaudeksi 2005–2006, jossa se selvisi 16 parhaan joukkoon mutta putosi ennen puolivälieriä FC Schalke 04:lle. Kauden 2005–2006 päätteeksi seura sijoittui Serie A:ssa kahdeksanneksi, mutta Italian jalkapalloskandaalin vuoksi sen sijoitus nousikin viidenneksi ja se pääsi jälleen UEFA cupiin, jossa se ei päässyt jatkoon alkulohkostaan. Myös kausilla 2006–2007 ja 2009–2010 Palermo sijoittui Serie A:ssa viidenneksi, mutta keväällä 2013 se putosi sarjasta. UEFA Cupissa ja sen seuraajaksi perustetussa Eurooppa-liigassa Palermo jäi kaudella 2010–2011 alkulohkoonsa ja karsiutui kausilla 2007–2008 ja 2011–2012 jo ennen alkulohkovaihetta.
Panaman balboa
Panaman balboa on Panaman virallinen valuutta, joka on käytännössä sama valuutta kuin Yhdysvaltain dollari. Balboa eroaa dollarista kuitenkin siten, että Panamassa käytettävät kolikot ovat paikallisia. Seteleinä käytetään Yhdysvaltain dollareita. Vuonna 1941 painettiin ja laskettiin liikkeelle myös maan omia seteleitä, mutta muutamaa viikkoa myöhemmin tapahtuneen vallankaappauksen seurauksena setelit poistettiin kierrosta ja poltettiin.
Valuutta on nimetty espanjalaisen konkistadorin Vasco Núñez de Balboan mukaan.
Jenny Oldfield
Jenny Oldfield on eläintarinoita kirjoittava englantilainen kirjailija, joka tunnetaan ennen kaikkea Puolikuun ratsutila -sarjastaan. Oldfield on kirjoittanut yli 50 nuorten kirjaa. Hän syntyi ja kasvoi Harrogatessa Yorkshiressa.
Motivus
Motivus on suomalainen kuntokeskusketju, jolla on toimipisteitä sekä Helsingissä että Turussa. Kuntosalien lisäksi Motivus tarjoaa lukuisia ohjattuja tunteja, kuten jumppia, PACE:a, joogaa ja indoor cycling:iä. Motivuksen omistaa Kuntokumppanit Oy.
Pašman
Pašman on suurehko saari Adrianmeressä, Kroatian rannikolla, Zadarin saaristossa. Pašmanin saaren pääkaupunki on Pašman, joka on pieni, historiallinen paikkakunta ja jossa asuu noin 2 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee saaren koillisrannalla 25 km etelään Zadarista ja 5 km luoteeseen Biograd na Morusta.
Muita saaren suurimpia paikkakuntia ovat Tkon, Dicmo ja Dopropoljana.
Pašmanille on autolauttayhteys mantereelta Biograd na Morusta Tkoniin.
Valkohammaskotilo
Valkohammaskotilo ("Dentalium dentale") on hammaskotiloiden ("Scaphopoda") luokkaan kuuluva nilviäinen. Se on läheistä sukua punahammaskotilolle ("Dentalium vulgare").
Valkohammaskotilon kuori on suippo, sylinterimäinen ja hieman käyrä. Kuoren pinnalla on 18–20 pitkittäistä uurretta. Kuori on valkeahko, mutta sen pinnalta saattaa löytyä punertavia raitoja. Pään sivuilta pistää esiin nuijapäisiä lonkeroita, joita eläin käyttää tuntoeliminä ja ravinnon pyydystämiseen. Kielellään eli raudullaan hammaskotilo pystyy hienontamaan pienten nilviäisten, äyriäisten ja huokoseläinten kuoren.
Valkohammaskotiloita tavataan Pohjois-Atlantin muta-, hiekka- ja sorapohjaisissa rannikoissa. Pohjaan kaivautuneesta valkohammaskotilosta näkyy vain kuoren kapeampi pää. Valkohammaskotilo elää pääasiassa rannalla, mutta sitä voi tavata myös usean sadan metrin syvyydessä.
William Primrose
William Primrose CBE (23. elokuuta 1904 Glasgow, Skotlanti – 1. toukokuuta 1982 Provo, Utah) oli skotlantilainen alttoviulisti jota pidetään soittimensa suurimpiin mestareihin kuuluvana.
Primrosen vaikutuksesta alttoviulun asema soolosoittimena vahvistui merkittävästi. Opiskeltuaan viulusoittoa ensin Lontoossa hän muutti Brysseliin Eugène Ysaÿen oppilaaksi. Tämän kehotuksesta hän vaihtoi soittimensa alttoviuluun. 1930-luvulla hän toimi London String Quartetin altistina kunnes siirtyi Arturo Toscaninin kutsusta Yhdysvaltoihin tämän johtaman NBC Symphony Orchestran sooloaltistiksi. Tämän jälkeen Primrose siirtyi soolouralle ja kiersi ahkerasti maailmaa esiityen myös kamarimuusikkona muun muassa nimeään kantaneessa jousikvartetissa.
Primroselle omistettiin useita teoksia, joista mainittakoon Béla Bartókin alttoviulukonsertto.
Helvi Mustonen
Helvi Mustonen (s. 1. heinäkuuta 1947 Kemi) on suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari. Mustosen tuotanto koostuu etupäässä maalauksista, mutta hän tekee myös pronssiveistoksia. Helvi Mustosen taidetta leimaavat voimakkaat ja tunnepitoiset, toisinaan jopa synkät aiheet, usein tummat värit sekä vahva symboliikka.
Kemissä syntynyt Mustonen harjoitti taidetta 1970-luvulta 1980-luvun alkuun Oulussa. Hän kuului Oulun Taiteilijaseuraan vuosina 1970-1981. 1980-luvun alussa Mustonen siirtyi Hyvinkäälle, missä hän pienen tauon jälkeen jatkoi taiteen tekoa. Hyvinkään Taiteilijaseuran jäsen hän on ollut vuodesta 1985.
1990-luvun puolivälistä lähtien Mustonen on järjestänyt entistä aktiivisemmin yksityisnäyttelyjä ympäri Suomea gallerioissa ja taidemuseoissa (mm. Hyvinkään Taidemuseossa 2006 ja Kemin Taidemuseossa 2005). Mustonen on osallistunut myös lukuisiin yhteisnäyttelyihin, kuten Suomen Taiteilijain vuosinäyttelyihin, Uudet Maan Kuvat -vuosinäyttelyihin ja Suomen Kuvataidejärjestöjen liiton näyttelyihin. Vuonna 2000 Helvi Mustonen valittiin Hyvinkään Taidekillan vuoden taiteilijaksi.
Koskenlaskijan morsian (vuoden 1937 elokuva)
Koskenlaskijan morsian on Valentin Vaalan ohjaama vuonna 1937 valmistunut suomalainen näytelmäelokuva. Elokuva perustuu Väinö Katajan romaaniin "Koskenlaskijan morsian". Elokuvan koskenlaskukohtaukset on kuvattu Iitin Mankalassa, ja niissä käytettiin sijaisnäyttelijöitä.
Elokuvan teemoina ovat sukuviha sekä tukkilaisten ja viljelijöiden ristiriidat.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun lopulle Tornionjokilaaksoon körttiläisympäristöön. Paloniemen isäntä Heikki on rahavaikeuksissa, ja päästäkseen ahdingosta hän päättää naittaa poikansa Juhanin ison talon perijälle, Nuottaniemen Hannalle. Paloniemen perhe on kuitenkin ollut osallisena onnettomuudessa, jossa Nuottaniemen poika on hukkunut. Iisakki uskoo onnettomuuden olleen tahallinen, ja Hanna yrittää saada isäntien kesken sovun aikaiseksi.
Televisioesityksen yhteydessä kriitikot kiittivät elokuvan toiminnallisia kohtauksia vakuuttaviksi ja Vaalan kykyä hyödyntää luonnon symboliikkaa ilmaisuvoimaisesti. Aiemmin komediaohjaajana ansioitunut Vaala hallitsee kriitikon arvion mukaan myös vakavan draaman, ja tuloksena on vahvaa maalaisdraamaa, josta ilmenee uskonnon keskeinen osuus maallisissakin pyrkimyksissä. Uskonnon paatoksellisuus tiivistyy arvion mukaan hienosti saarnamies Kero-Pietissä (Ossi Elstelä).
Pyrokseeni
Pyrokseenit ovat silikaatteihin kuuluva mineraaliryhmä. Pyrokseenia esiintyy sekä magmakivissä että metamorfisissa kivissä. Pyrokseenit jaetaan kiderakenteensa puolesta klinopyrokseeneihin, joilla on monokliininen kidemuoto sekä ortopyrokseeneihin, jotka ovat ortorombisia. Nämä jaetaan vielä koostumuksensa perusteella eri mineraaleiksi.
Nimi pyrokseeni on johdettu kreikan kielen sanoista "pyro" 'tuli' ja "xenos" 'vieras'. Nimen mineraaliryhmälle antoi Haüy.
Oheisessa listassa on vain osa ryhmiin kuluvista mineraaleista.
Klinopyrokseenit:
Ortopyrokseenit:
Jehu
Jehu oli Israelin kuninkaana noin 845–818 eaa. Hän puhdisti Israelia Baalin palvonnasta ja surmautti Baalin kannattajia. Hän oli aluksi päällikkönä kuningas Joramin armeijassa, mutta profeetta Elisa voiteli hänet kuninkaaksi. Valtansa aluksi hän tuhosi Omrin kuningashuoneen. Hän väijytti Joramin ja Ahasjan, joka oli tulossa 42 Juudan prinssin kanssa tervehtimään kuningas Joramia, ja surmautti Isebelin. Vuonna 841 eaa. hän alistui maksamaan veroja Assyrian kuninkaalle Salmanassar III:lle saadakseen tältä tukea Damaskon kuningas Hasaelin hyökkäyksiä vastaan. Tuki ei kuitenkaan auttanut, sillä Hasael onnistui tehokkaasti hävittämään Israelin Jordanin itäpuolella olevia maakuntia. Profeetat tukivat häntä aluksi, mutta myöhemmin alkoivat esittää häntä kohtaan syytöksiä huomattuaan millainen hallitsija hän todella on. Jehu on myös Raamatun henkilö ja hänestä kerrotaan Toisessa kuninkaiden kirjassa (luvut 9 ja 10). Hänen jälkeensä tuli kuninkaaksi hänen poikansa Joahas.