hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Iisak Kosola
Iisak Jalmari Kosola () oli suomalainen jääkärivänrikki.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Yrjö Kosola ja Maria Perälä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Ada Tukiaisen kanssa.
Kosola kävi kansakoulun.
Kosola työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Kosola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Kosola palveli sisällissodan jälkeen edelleen koulutusaliupseerina ennestään tutussa 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Jääkärirykmentti 3 ja Savon jääkärirykmentti 3. Kosola erosi armeijasta 16. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin voimistelu- ja urheiluohjaajaksi Kauhavan suojeluskuntaan. Kauhavalla hän palveli 7. joulukuuta 1919 – 1. joulukuuta 1920 välisen ajan, jonka jälkeen hän siirtyi paikallispäälliköksi ja palveli paikallispäällikkönä 15. maaliskuuta – 30. lokakuuta 1924 välisen ajan. Takaisin armeijan palvelukseen hän astui 1. huhtikuuta 1930 ja hänet sijoitettiin autonkuljettajaksi Ilmailukouluun. Armeijasta hän erosi toistamiseen 22. maaliskuuta 1938 tultuaan eläkeikään.
Pitkään hän ei viihtynyt toimettomana vaan siirtyi Valtion Patruunatehtaan palveluksessa Lapualle, missä hän työskenteli vuoteen 1942 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Vaasan Tie- ja Vesirakennuspiirin palvelukseen ja työskenteli vuoteen 1945 saakka. Hänet haudattiin Kauhavalle jääkärihautaan.
Uuno Koura
Uuno Eetu Koura () oli suomalainen jääkärikapteeni. 
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Koura ja Greeta Pelttari.
Koura kirjoitti ylioppilaaksi Oulun klassillisesta lyseosta vuonna 1909 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisentiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1909–1915.
Koura liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon.. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Koura saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi Kenttälennätinpataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin huhtikuun alussa vuonna 1918 joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 6. Jääkärirykmentissä. Siirrettiin 13. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Pioneerikoulutuspataljoonan 2:seen ja 1. tammikuuta 1919 3. komppaniaan. Määrättiin Pioneeripataljoonan jakautuessa joukkueenjohtajaksi Pioneeripataljoona n:o I:n 2. komppaniaan, 1. elokuuta 1919 pataljoonan rahastonhoitajaksi, 8. tammikuuta 1920 majoitusmestariksi, 8. toukokuuta 1920 talouspäälliköksi ja 1. tammikuuta 1921 3. komppanian päälliköksi.
Koura erosi armeijasta 30. kesäkuuta 1922 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. elokuuta 1922 ja hänet sijoitettiin sotilasohjaajaksi Mikkelin suojeluskuntapiiriin, missä hän palveli 1. maaliskuuta 1923 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi opettajaksi Haapaveden yhteiskouluun vuonna 1926. Vuoden opettajana vietettyään hän siirtyi ensin Raunakke ja myöhemmin Simoon virkaatekeväksi nimismieheksi. Vuonna 1929 hän muutti Utajärvelle ja työskenteli siellä kunnankirjurina, josta hän siirtyi vuonna 1930 kanslistiksi Oulun kihlakunnan kruununvoudin ja henkikirjoittajan konttoreihin, joissa hän työskenteli vuoteen 1937 saakka. Hänet haudattiin Oulunsaloon.
Sande (Møre ja Romsdal)
Sande on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 93 neliökilometriä ja tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Sanden kunnassa oli 2 628 asukasta.
Peter Nyberg
Peter Nyberg on suomalainen valtiotieteen tohtori, joka toimi valtiovarainministeriön rahoitusmarkkinaosaston päällikkönä helmikuusta 1998 kesäkuuhun 2010.
Nyberg on työskennellyt Suomen Pankissa vuodesta 1972 tutkijana, rahoitusmarkkinaosaston rakennetoimiston ja valuuttapolitiikan osaston suunnittelutoimiston päällikkönä sekä vuodesta 1991 johtokunnan neuvonantajana. Vuosina 1982–1985 hän työskenteli Kansainvälisessä valuuttarahastossa.
Nyberg on ollut valtion vakuusrahaston (1992–1995), rahoitustarkastuksen johtokunnan (1994) ja EU:n rahakomitean (1996–?) varajäsen sekä toiminut pääomaliikkeitä ja rahoituspalveluja käsittelevässä ETA-neuvotteluryhmässä 1989–1994.
Anomaly
Anomaly on entisen Kiss-kitaristi Ace Frehleyn 15. syyskuuta 2009 julkaistu studioalbumi.. Se on samalla Frehleyn raittiuden 3. vuosipäivän. Levyn rumpuosuuksia hoitaa Anton Fig, joka soitti Frehleyn kanssa jo 80-luvun puolessavälissä.
Albumin rajoitetun painoksen kansi on 3D-versio.
Soekarja Somadikarta
Soekarja Somadikarta (s. 1930) on indonesialainen, lintuihin erikoistunut biologi.
Somadikarta on oppiarvoltaan tohtori. Hän työskentelee Indonesian yliopiston biologian osastolla Depokissa, Länsi-Jaavalla. Somadikarta nimitettiin vastikään 25. Kansainvälisen ornitologian kongressin kunniapuheenjohtajaksi.
Somadikarta on nimennyt kaksi sumatranloistosalangaanin ("Collocalia linchi") alalajia, "dedii" ja "ripleyi". Hän nimesi, yhdessä oppilaansa Mochamad Indrawanin kanssa, uuden pöllölajin "Ninox burhani", englanniksi Togian Boobook vuonna 2004. Lajia ei mainita BirdLife Suomen maailman lintujen lajiluettelossa.
Indrawan nimesi löytämänsä uuden rillilajin "Zosterops somadikartai" opettajansa kunniaksi keväällä 2008.
Ulrike Maier
Ulrike Maier (22. lokakuuta 1967 Rauris, Itävalta – 29. tammikuuta 1994 Garmisch-Partenkirchen, Saksa) oli itävaltalainen alppihiihtäjä, supersuurpujottelun kaksinkertainen maailmanmestari.
Maier sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 suurpujottelussa kuudenneksi ja pujottelussa kymmenenneksi. Vailissa 1989 hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden kukistettuaan tasaisessa kilpailussa Sigrid Wolfin kolmella ja Michaela Gerg-Leitnerin neljällä sadasosasekunnilla. Lisäksi hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja suurpujottelussa kahdeksas.
Maier voitti Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 toistamiseen super-G:n maailmanmestaruuden kukistettuaan Carole Merlen 0,11 sekunnilla. Suurpujottelussa hän sai Pernilla Wibergin jälkeen hopeaa. Albertvillen olympialaisissa 1992 Maier sijoittui suurpujottelussa neljänneksi – kuuden sadasosan päähän mitalista – ja supersuurpujottelussa viidenneksi. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän oli super-G:ssä neljästoista ja suurpujottelussa viidestoista.
Maier voitti maailmancupissa yhteensä viisi osakilpailua, sijoittui yhdeksän kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Supersuurpujottelun maailmancupin yhteispisteissä hän sijoittui toiseksi kaudella 1992–1993 ja alppiyhdistetyn maailmancupissa niin ikään toiseksi kaudella 1988–1989. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi kaudella 1992–1993.
Maier menehtyi maailmancupin syöksylaskukilpailussa Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 1994. Hän menetti tasapainonsa, löi päänsä radan reunalla olleeseen ajanottolaitteeseen, menetti kypäränsä ja pyöri useita kertoja ympäri. Hän kuoli kaksi ja puoli tuntia myöhemmin Murnaun sairaalassa. Hänen tyttärensä Melanie oli äitinsä kuollessa nelivuotias.
Coccinellini
Coccinellini on leppäkerttuihin ("Coccinellidae") kuuluva kovakuoriaisten ("Coleoptera") tribus.
Rea Garvey
Raymond "Rea" Michael Garvey (s. 3. toukokuuta 1973, Tralee, Kerryn kreivikunta, Irlanti) on irlantilainen laulaja, joka perusti Reamonn -rockyhtyeen Etelä-Saksassa vuonna 1998. Hän tutustui saksalaiseen rumpaliin Mike "Gomezz" Gomeriin, jonka kautta löytyivät yhtyeen muut jäsenet: kitaristi Uwe Bossert, useita instrumentteja soittanut Sebi Padotzke ja basisti Philipp Rauenbusch.
Reamonn on julkaissut useita kansainvälisesti menestyneitä studio- ja live-albumeita. Yhtyeen ensimmäinen single "Supergirl" vuonna 2000 oli menestys Saksassa, ja sen sisältänyt albumi "Tuesday" myi platinaa. Toinen albumi "Dream No.7" ilmestyi vuonna 2001, ja kolmas "Beautiful Sky" vuonna 2003. "Beautiful Sky" myi Saksassa tuplaplatinaa, ja pysyi maan hittilistoilla vuoden ajan. Reamonn esiintyi Live 8 -konsertissa Berliinissä 2005 ja Live Earth -konsertissa Hampurissa 2007.
Everett McGill
Everett McGill (synt. Charles Everett McGill III, 21. lokakuuta 1945 Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. McGill valmistui Rosedale High Schoolista vuonna 1963, ja hänen ensiesiintyminen oli vuoden 1974 televisioelokuvassa "Enemies". Tunnettu hänestä tuli kuitenkin saippuasarjan "Guiding Light" myötä vuonna 1975. McGill voitti vuoden 1991 Soap Opera Digest Awardin roolistaan "Twin Peaksissa".
Pretty Boy Floyd (yhtye)
Pretty Boy Floyd oli yhdysvaltalainen glam metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1987 Hollywoodissa, Kaliforniassa. Yhtye tunnetaan varmasti parhaiten sen vuonna 1989 julkaistusta debyyttialbumista "Leather Boyz With Electric Toyz". Pretty Boy Floyd hajosi vuonna 1991, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1995. Yhtye on sittemmin tehnyt useampia uusia julkaisuja. Yhtye hajosi hiljattain.
Yhtyeen taustalla on hollywoodilainen yhtye nimeltä Doll. Ryhmässä vaikuttivat vokalisti Kerry Doll, kitaristi Aeriel Stiles, basisti Vinnie Chas ja rumpali Kari Kane. Doll levytti demoja, mutta ei yhtään varsinaista albumia.
Yhtye vaihtoi nimensä Pretty Boy Floydiksi vuonna 1987, kun Kerry Dollin tilalle tuli laulaja Steve ”Sex” Summers. Pian kitaristi Aeriel Stiles vaihtui newyorkilaiseen Kristy Majorsiin. Nimensä yhtye sai heidän tuottajaltaan Kim Fowleylta.
Kahdeksan keikan jälkeen Pretty Boy Floyd kiinnitettiin MCA Recordsille. Heidän debyyttialbuminsa "Leather Boyz With Electric Toyz" julkaistiin vuonna 1989, ja sen tuotti Motörheadin tuottaja Howard Benson. Albumi saavutti 130. sijan Yhdysvaltain Billboard-listalla. Valtaosan albumin materiaalista oli tehnyt alkuperäinen kitaristi Aeriel Stiles, mutta Kristy Majors kirjoitti laulun ”Rock and Roll (Is Gonna Set the Night on Fire)”.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä ja videot kappaleista ”Rock and Roll (Is Gonna Set the Night on Fire)” ja ”I Wanna Be With You”, joista jälkimmäistä esitettiin MTV:llä. Yhtye alkoi saada menestystä myös Euroopassa päästyään rocklehti Kerrang!:n kanteen 16. joulukuuta 1989.
Pretty Boy Floyd joutui myös kiistaan yhtyeen nimestä samannimisen kanadalaisen yhtyeen kanssa. Kanadalaisetkin olivat julkaisseet debyyttialbuminsa "Bullets and Lipstick" samana vuonna. Oikeusistunnon jälkeen kanadalaisryhmä vaihtoi kuitenkin nimensä Tommi Floydiksi, joka oli yhtyeen keulahahmon nimi.
Photon
Photon (フォトン) on anime-OVA-sarja, jonka on ohjannut Koji Masunari. Se julkaistiin vuosina 1997–1999 kuutena 45 minuutin pituisena jaksona. Sarjan pohjalta on tehty myös manga- ja kirjasarja.
Lopputunnuskappaleen "Pinch!" esittää Yui Horie.
Brda
Brda () on joki Puolassa. Se on 238 kilometriä pitkä ja Puolan 15. pisin joki. Joki on suosittu kanoottiretkeilijöiden keskuudessa.
Brda on Veikselin sivujoki ja osa Odran ja Veikselin välistä vesitietä. Se yhdistää joet Warta- ja Noteć-jokien ja Brombergin kanavan kanssa.
Radio Disney
Radio Disney on yhdysvaltalainen radioverkko, jonka kohderyhmänä ovat lapset, teini-ikäiset ja perheet. Verkko on perustettu 1996 ja sen kotipaikkana on Burbank, Kalifornia. Verkon omistaa Walt Disney Company. Verkko käsittää yli 50 maanpäällistä asemaa ja lisäksi se on kuultavissa Internetin ja satelliittien välityksellä.
Pablo Orbaiz
Pablo Orbaiz Lesaka (s. 6. helmikuuta 1979 Pamplona, Navarra, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakosia lainasopimuksella Athletic Bilbaosta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Orbaiz aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueesta Osasunasta, ja pelasi siellä yhteensä neljä kautta. Toistaiseksi viimeisenä kautenaan Osasunassa 1999–2000 hän pelasi 29 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Vuonna 2000 Orbaiz siirtyi toisen baskiseuran Athletic Bilbaon riveihin, jossa hän on ollut tärkeä osa joukkueen keskikenttää. Kaudella 2004–2005 hän pelasi yhteensä 35 ottelua, joista 8 oli UEFA-cupin otteluita. Orbaiz on kärsinyt urallaan kahdesta vakavasta polvivammasta kausina 2002–2003 ja 2005–2006.
Joseba Etxeberrian ja Francisco Yesten lähdettyä Athleticista vuonna 2010 Orbaizista tuli yhden kauden ajaksi joukkueen kapteeni. Elokuussa 2011 hän siirtyi lainasopimuksella kreikkalaiseen Olympiakosiin, jota valmensi hänelle Athleticista tuttu Ernesto Valverde. Samana kesänä joukkueeseen oli siirtynyt myös Yeste.
Orbaiz teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 21. elokuuta 2002 ottelussa Unkaria vastaan. Hän pelasi vuosina 2002–2005 yhteensä neljä A-maaottelua.
Espanjan nuorten maajoukkueen mukana Orbaiz voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1999.
Huilukorpit
Huilukorpit ("Strepera") on leijujen heimoon kuuluva lintusuku.
Kaczawa
Kaczawa () on Oderin sivujoki Ala-Sleesian voivodikunnassa Puolassa.
26. elokuuta 1813 joella käytiin Katzbachin taistelu, jossa sotamarsalkka von Blücherin ja hänen esikuntapäällikkönsä August von Gneisenaun preussilais-venäläinen Sleesian armeija löi Napoleonin ranskalaiset joukot, joita johti marsalkka Macdonald.
Neue Deutsche Härte
Neue Deutsche Härte (, lyhennetään NDH) on raskaan rockin ja metallimusiikin suuntaus, joka kehittyi Saksassa 1990-luvulla. Tyylilajia määrittävät sanoitusten saksankielisyys sekä konemusiikista ja industrial metalista ammentava äänimaailma. Suosittuja soittimia ovat sähkökitara, rummut, koskettimet, bassokitara ja joskus rumpukone. Laulu on korostetun selkeästi artikuloitua, joskus lähes saarnaavaa. Suuntausta kutsutaan myös tanssimetalliksi ().
NDH:n syntyhetkenä pidetään saksalaisyhtye Oomph!:n toisen albumin, Spermin, julkaisemista vuonna 1994. Tärkeä kokoonpano suuntauksen alkutaipaleella oli myös Fleischmann-yhtye. Saksan media keksi termin NDH Rammsteinin ensimmäisen albumin, Herzeleidin julkaisun jälkeen
Tanssimetalli oli suosituimmillaan saksalaisella kielialueella ja Yhdysvalloissa yhdeksänkymmenluvun puolivälistä uuden vuosituhannen alkuvuosiin. Nykyisin tanssimetalli kuuluu jo rockin valtavirtaan ja kiinnostus sitä kohtaan on hiipunut. Ainoastaan Rammsteinin kaltaiset, asemansa vakiinnuttaneet bändit yltävät merkittäviin myyntilukuihin.
NDH:n nykyistä suosiota ylläpitää pitkälti juuri Rammstein, joka on myynyt yli 22 miljoonaa levyä. Yhtyeen vanavedessä on listoille noussut muitakin bändejä, mutta nämä kärsivät leimautumisesta Rammsteinin kopioiksi.
Āstika ja nāstika
Astika (, "āstika", ”ortodoksinen” eli ”oikeaoppinen”) ja nastika (, "nāstika", ”heterodoksinen”) viittaavat hindulaisessa filosofiassa koulukuntien ja filosofien luokitteluun sen mukaan, hyväksyvätkö ne Veda-kirjojen auktoriteetin korkeimpana ilmoituksena vai eivät. Tämän määritelmän mukaisesti Nyaya, Vaisheshika, Samkhya, Jooga, Purva Mimamsa ja Vedanta ovat "astika"-koulukuntia, kun taas Cārvāka, jainalaisuus ja buddhalaisuus ovat "nastika"-koulukuntia.
"Astika" on sanskriitinkielinen adjektiivi ja substantiivi, joka on johdettu sanasta "asti" (”se on [olemassa]”), ja se merkitsee ”uskovaa”, ”hurskasta” tai ”jotakuta joka uskoo [Jumalan, toisen todellisuuden tms.] olemassaolooon”. "Nastika" ("na", ”ei” + "āstika") on edellisen negatiivi, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”epäuskoista” tai ”epähurskasta”.
Joskus termi "astika" tulkitaan tai käännetään löyhästi ”teismiksi” ja "nastika" ”ateismiksi”. Varsinainen merkitys liittyy kuitenkin Veda-kirjojen pitämiseen auktoritatiivisina tai ei: esimerkiksi Samkhya ja Purva Mimamsa -koulukunnat eivät hyväksy jumalia, mutta ne pitävät Veda-kirjoja auktoriteetteinaan, joten ne luetaan ateistisiksi "astika"-koulukunniksi.
Intian monet filosofiset perinteet luokiteltiin keskiajalla kuuden oikeaoppisen hindulaisen koulukunnan järjestelmäksi, "shaddarshana" ("şaddarśana"), jotka kaikki pitävät Veda-kirjoja uskonnollisena auktoriteettinaan:Koulukunnista kolme luokiteltiin heterodoksisiksi, eivätkä ne perusta uskomuksiaan Veda-kirjoihin:Tantra-perinteillä on sekä "astikan" että "nastikan" ominaisuuksia, ja siksi ne jaetaan myös kahtia "astikaan" eli vedalaiseen ja "nastikaan" eli ei-vedalaiseen osaan, ja "astikalaiset" teokset edelleen viiteen osaan, "Śākta", "Śaiva", "Saura", "Gāṇapatya" ja "Vaiṣṇava". Tantran seuraajat pitävät Veda-kirjoja auktoriteettinaan, joten sikäli heidät voidaan lukea "astikaan".
Kirjomonarkit
Kirjomonarkit ("Peltops") on leijujen heimoon kuuluva lintusuku.
Taiteilijaresidenssi
Taiteilijaresidenssi tarjoaa mahdollisuuden määräaikaiseen työskentelyyn eri alojen taiteilijoille kotimaassa tai ulkomailla. Residenssijaksot voivat olla eri mittaisia viikosta vuoteen. Myös työskentely- ja majoitusmahdollisuudet vaihtelevat. Esimerkiksi muusikoille tarkoitetussa residenssissä on useimmiten tarjolla soittimia kuten piano, ja kuvataiteilijoille ateljeetiloja.
Taiteilijaresidenssien tavoitteena on tarjota resursseja työskentelyyn, rohkaista vuorovaikutusta ja aktivoida taide-elämää residenssipaikkakunnalla. Taiteilijat valitaan useimmiten hakemusten perusteella, mutta joskus myös kutsumenettelyllä. Residenssin ylläpitäjä määrittelee siihen liittyvät ehdot, kuten kuinka pitkäaikaiseen käyttöön residenssi voidaan myöntää, ja minkä taiteenalan ammattilaisille se on tarkoitettu.
Taiteilijaresidenssejä ylläpitävät esimerkiksi taidetoimikunnat, yhdistykset, kunnat ja säätiöt.
Taiteilijaresidenssien kaltaista toimintaa on ollut pitkään. Taiteilijaresidenssien ensimmäinen vaihe oli 1900-luvun vaihteessa. Residenssejä kutsuttiin aluksi taiteilijakolonioiksi tai taiteilijasiirtokunniksi, joista ensimmäiset syntyivät 1800-luvun alussa. Worpsweden siirtokuntaa Saksassa Bremenin lähellä oli perustamassa muun muassa Rainer Maria Rilke vuonna 1889. Pohjoismaissa suosittu taiteilijakolonia oli Skagenissa Tanskassa. Myös Suomessa toimi Önningebyn taiteilijasiirtokunta Ahvenanmaalla.
Taiteilijaresidenssejä alettiin perustaa enemmän 1960-luvulta alkaen. Niiden toimita-ajatuksena oli tarjota mahdollisuus vetäytyä työskentelemään rauhassa, mutta myös yhteiskunnallisesti suuntautuneita residenssejä syntyi. Niissä oli keskeistä yhteys paikalliseen yleisöön.
Residenssejä perustettiin eri puolilla maailmaa yhä enemmän 1990-luvulla. Myös residenssien monimuotoisuus lisääntyi ja mukaan tuli muun muassa lähes tilaustyön kaltaisia projekteja.
Itse jumalat
Itse jumalat () on vuonna 1972 julkaistu Isaac Asimovin kirjoittama tieteisromaani. Kirja on Asimovin palkituin romaani ja omista romaaneistaan hänen suosikkinsa. "Itse jumalat" voitti Nebula-palkinnon 1972 ja Hugo-palkinnon 1973.
Kirja jakautuu kolmeen osaan, jotka julkaistiin alun perin jatkokertomuksena lehdessä. Kirjan nimi "Itse jumalat" on peräisin Friedrich Schillerin näytelmän "Orleansin neitsyt" sitaatista "Tyhmyyttä vastaan itse jumalatkin taistelevat turhaan" (, ). Sitaatista muodostuvat myös kirjan kolme osaa:
Asimovin mukaan kirjan tarina sai alkunsa 24. tammikuuta 1971 tieteiskirjallisuuden konferenssissa, jossa hän kuuli Robert Silverbergin mainitsevan eräässä keskustelussa esimerkkinä isotoopin plutonium-186. Asimov totesi Silverbergille, että sellaista isotooppia ei ole olemassa. Silverberg vastasi "Entä sitten?" Asimov lupasi näyttää millaista on todellinen kekseliäisyys ja kirjoittaa tarinan plutonium-186:sta. Hän mietti millaisissa oloissa isotooppi voisi esiintyä ja millaisia ongelmia se voisi tuoda mukanaan. Asimov kirjoitti muistiin ideoitaan, joista tarina yhtäkkiä lähti muotoutumaan. Omien sanojensa mukaan hän ei aavistanut, että tarinasta syntyisi lopulta romaani.
Juonen pääosassa on rinnakkaisuniversumi, jossa on erilaiset luonnonlait. Kuolevassa rinnakkaisuniversumissa asuvat olennot tarvitsevat energiaa, jota ne tuottavat vaihtamalla materiaa maapallon kanssa ja käyttämällä hyväksi luonnonlakien eroavaisuuksia. Tällä olisi kuitenkin lopulta se vaikutus että aurinko muuttuu supernovaksi. Kirjan ensimmäinen osa sijoittuu Maahan ja kuvaa tapahtumia ihmiskunnan perspektiivistä. Toinen osa käsittelee rinnakkaisuniversumin olentoja ja tapahtumia niiden näkökulmasta. Kolmannessa, Kuuhun sijoittuvassa, osassa tarinaa sidotaan yhteen. Erityisesti kirjan keskimmäistä osaa on ylistetty ja se on Asimovin tuotannossa poikkeuksellinen, sillä hän ei ollut siihen mennessä kirjoittanut avaruusolennoista.
Ritaritokko
Ritaritokko ("Stigmatogobius sadanundio") on pienikokoinen kala, joka elää Intian jokisuissa. Se kasvaa noin 9 cm pitkäksi. Koiraalla on harmahtavan vaaleanpunaisella pohjavärillä mustia silmäkuvioita. Evät ja pyrstö ovat liehuvan viirimäiset, etummainen selkäevä muistuttaa kruunua. Naaras on kellertävä ja sillä on pienemmät evät.
Ritaritokkoja pidetään akvaarioissa sekä makeassa että murtovedessä.
Huiluvarikset (suku)
Huiluvarikset ("Cracticus") on leijujen heimoon kuuluva lintusuku. Huiluvarikset elävät Oseaniassa ja ovat närhen ja mustarastaan kokoluokkaa. Ne ovat pääasiassa hyönteissyöjiä ja varastoivat saaliitaan orapihlajan tai muiden piikkipensaiden piikkeihin lepinkäisten tapaan. Huiluvaristen sukua pidetään lepinkäisten vastinsukuna Oseaniassa, josta lepinkäiset puuttuvat, lukuun ottamatta yhtä lajia Papua-Uudessa-Guineassa.
Rajajooga
Rājajooga (”kuninkaallinen jooga”, myös "klassinen jooga" tai usein vain "jooga") on yksi hindulaisen filosofian kuudesta ”oikeaoppisesta” "āstika"-koulukunnasta. Sen perustaviin kirjoituksiin kuuluvat Patañjalin kokoamat Joogasutrat. Rajajoogassa tavoitteena on mielen kehittäminen meditaation ("dhyana") avulla todellisuuden paremmaksi tuntemiseksi ja lopulta vapautumisen saavuttamiseksi.
Termi "rājajooga" on syntynyt myöhemmin, kun tämä joogan muoto on haluttu erottaa Swami Swatmaraman haṭhajoogasta. Termi "haṭhayoga" on peräisin Svātmārāman 1400-luvun teoksesta "Haṭha Yoga Pradīpikā". Rājajoogaa on kutsuttu myös "aṣṭānga"-joogaksi (so. 'kahdeksan jäsenen jooga'). Rājajoogaa ei voi kuitenkaan samaistaa K. Pattabhi Joisin astangajoogaan, vaikka Jois katsookin edustavansa Patañjaliin periytyvää traditiota.
Raja-jooga syntyi saman aikaisesti intialaisen filosofian syntymisen kanssa noin vuosina 2000-1500 eaa. (Rig-Veda, indo-eurooppalaisen kulttuurin vanhin kirjallinen teos). Veda sisälsi uskonnollis-mystisen perusluonteensa ohella myös filosofista ajattelua, kuten vaihtoehtoja olemassaolon ongelmille, arvostelua nykyoloista ja epäilyjä. Veda on Intian filosofian alku.
Vedat olivat peruste Upanisadeille, joiden syntymisen ajankohta on vaikea määrittää täsmällisesti, mutta keskimääräinen arvio on noin 700-600 vuotta eaa. Upanisadien voidaan katsoa olevan kriittistä Vedojen kaikkijumalaisuuden protestia, tahtoa yksijumalaisuuteen (spiritualilistunen monomismi (käsitys, että kaikki ovat perusluonteeltaan henkeä).
Veda-kauden jälkeen Intian filosofisessa kehityksessä seurasi ns. eeppinen kausi, jolloin filosofista ajattelua kehitettiin kertomarunouden muodossa. Eeppinen kausi ajoittuu noin vuosille 600-500 eaa vuoteen 200 jaa. Tänä ajanjaksona hahmottuivat myös suuret koulukunnat, vaikka ne luokiteltiin vasta myöhemmin ns. Sutra-kaudella (0 - 800 jaa.). Sutra-kauden nimi johtuu siitä, että että silloin filosofia esitettiin pääasiassa lyhyiden aforismien eli sutrojen muodossa.
Rauhala, Lauri. (1986). Meditaatio. Keuruu: Otava. ISBN 951-1-09252-9
Julio Salinas
Julio Salinas Fernández (s. 11. syyskuuta 1962 Bilbao, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen entinen jalkapalloilija. Pitkä ja hontelo keskushyökkäjä muistetaan parhaiten ajastaan FC Barcelonassa.
Satulavuokkokala
Satulavuokkokala ("Amphiprion polymnus") on koralliriuttojen pyöreämuotoinen kala, jota pidetään myös meriakvaarioissa.
Satulavuokkokala kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Kalan pohjaväri on tummanruskea, lähes musta. Silmän takana ja pyrstön tyvessä on valkea raita. Kalan keskiosassa on valkoinen satulanmuotoinen kuvio.
Satulavuokkokalat elävät Intian valtameren itäosissa ja Tyynenmeren länsiosissa.
Satulavuokkokalat elävät symbioosissa merivuokon kanssa. Sen suosimia lajeja ovat Stichodactyla haddoni ja Heteractis crispa.
Lohjan Kisa-Veikot
Lohjan Kisa-Veikot (LoKV) on lohjalainen urheiluseura, jolla on ollut toimintaa jääkiekossa, pesäpallossa, taitoluistelussa ja yleisurheilussa. __notoc__
Jääkiekkoa Kisa-Veikoissa on pelattu jo 1950-luvulla, ja oman yhdistyksen Lohjan Kisa-Veikot Jääkiekko ry:n alle siirryttiin vuonna 1992. Seuran naisten edustusjoukkue pelasi SM-sarjassa vuosina 2008–2012. Miesten edustuskiekkoilu oli Lohjan Jääankkojen vastuulla kaudelle 2010-2011 asti jonka jälkeen miesten ja naisten toiminnasta on vastannut Lohjan Kisa-Veikot Edustusjääkiekko ry. LoKV harjoittelee ja pelaa Lohjan ja Kisakallion jäähalleissa.
Pesäpallossa Kisa-Veikkojen naisten joukkue pelasi 1970-luvulla SM-sarjassa. Miesten joukkue pelasi parhaimmillaan ykkössarjassa ja oli 1980-luvulla lähellä SM-sarjaan nousua.
Salo HT
Salo HT on salolainen jääkiekkoseura. Salo HT pelaa naisten Mestistä. Salo HT:n kotihalli on Salon jäähalli.
Samkhya
Samkhya tai Sankhya (, "sānkhya", ”numero”) on yksi hindulaisen filosofian ”oikeaoppisista” astika-koulukunnista. Koulukunnan perustajana pidetään perinteisesti Kapilaa, vaikkakaan tästä ei ole historiallista varmuutta. Sankhyaa pidetään Intian filosofisista järjestelmistä vanhimpana.
Astika-koulukuntana Sankhya hyväksyy Veda-kirjojen uskonnollisen auktoriteetin. Koulukunnan tärkein kirjoitus on Ishvara Krishnan noin vuonna 200 kirjoittama "Samkhya Karika".
Sankhyan filosofia on voimakkaan dualistista. Jaottelu vertautuu länsimaisessa filosofiassa esiintyneeseen mieli–ruumis-dualismiin, mutta Sankhyassa maailma jaetaan purushaan (tietoisuus/henki) ja prakrtiin (psykofyysinen materiaalinen substanssi eli fyysinen ruumis ja psyyke/kokemuksellinen mieli).
Carole Merle
Carole Merle (s. 24. tammikuuta 1964 Le Sauze, Ranska) on entinen ranskalainen alppihiihtäjä.
Merle saavutti Vailin MM-kilpailuissa 1989 hopeaa suurpujottelussa Vreni Schneiderin jälkeen. Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 hän sai supersuurpujottelussa hopeaa hävittyään 0,11 sekuntia Ulrike Maierille. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän saavutti samassa lajissa hopeaa jäätyään lähes puolitoista sekuntia Deborah Compagnonista. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden kukistettuaan Anita Wachterin 0,4 sekunnilla. Jo vuonna 1982 hän oli saavuttanut pronssia junioreiden MM-kilpailujen syöksylaskussa.
Merle voitti supersuurpujottelun maailmancupin kausilla 1988–1989, 1989–1990, 1990–1991 ja 1991–1992 sekä suurpujottelun maailmancupin kausilla 1991–1992 ja 1992–1993. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi kaudella 1991–1992 ja kolmanneksi kaudella 1992–1993.
Mithraculus sculptus
Mithraculus sculptus on pieni, kirkkaanvihreä taskurapulaji, jolla on karvaiset jalat. Se elää luonnossa Karibian koralliriutoilla. Sitä pidetään myös riutta-akvaarioissa, missä se on hyödyllinen kiusallisten kuplalevien syöjä. Englannin kielessä lajista on käytetty nimitystä "emerald crab", "smaragditaskurapu".
Bill Christian
Bill Christian (s. 29. tammikuuta 1938 Warroad, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän johti Yhdysvaltain joukkueen kultaan Squaw Valleyn olympiakisoissa 1960.
Christian valittiin United States Hockey Hall of Fameen 1984 ja International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1998.
Hänen poikansa Dave Christian kuului niin ikään olympiakultaa Lake Placidissa 1980 saavuttaneeseen USA:n kiekkojoukkueeseen.
United States Hockey Hall of Fame
The United States Hockey Hall of Fame on Evelethin kaupungissa Minnesotassa sijaitseva museo. Se esittelee Yhdysvaltain jääkiekkoilun vaiheita muun muassa erilaisten esinekokelmien avulla. USA Hockeyn nimeämille henkilöille tehdään museossa kunniaa.
USA Hockey
USA Hockey on Yhdysvaltain amatöörijääkiekkoa hallinnoiva organisaatio. Colorado Springsissä Coloradossa majaansa pitävällä järjestöllä on lähes 600 000 rekisteröityä jäsentä. Se julkaisee "USA Hockey Rules" - ja "Casebook of Ice Hockey" -nimisiä vuosikirjoja.
Seven Sisters (Sussex)
Seven Sisters on nimitys seitsemälle vierekkäisille liitukivijyrkänteelle South Downsin alueella Englannin kanaalin rannalla East Sussexin kreivikunnassa. Ne sijaitsevat Seafordin ja Eastbournen kaupunkien välissä Seven Sisters Country Park -luonnonpuistossa, joka on nykyisin osa South Downsin kansallispuistoa.
Seven Sistersin aluetta on käytetty elokuvissa ja televisiosarjoissa esittämään Doverin valkoisia kallioita alueen paremmin säilyneen luonnontilaisuuden vuoksi.
Alla on lueteltu Seven Sistersin jyrkänteiden huippujen ja pohjien nimet lännestä itään.
Heti Went Hill Brow'n itäpuolella sijaitsee Birling Gap. Idempänä, seuraavan kukkulan päällä, on Belle Toutin majakka ja sen takana Beachy Head.
Harold Peary
Harold Peary (synt. José Pereira de Faria 25. heinäkuuta 1908 – 30. maaliskuuta 1985 Manhattan Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi radiokuunnelmasarjasta "The Great Gildersleeve". Peary esitti sarjan päähenkilöä Throckmorton P. Gildersleevea 1941–1950, kunnes hänet korvasi Willard Waterman. Hän esitti samaa hahmoa myös neljässä radiosarjaan pohjautuneessa elokuvassa 1940-luvulla. Gildersleeven jälkeen Peary esiintyi radiosarjassa "The Harold Peary Show" (tunnetaan myös nimellä "Honest Harald, The Homemaker"), mutta sarja ei saavuttanut suosiota ja sitä tehtiin vain 38 jaksoa.
Harold Pearylla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Inkilänmäki
Inkilänmäki on Kuopion kaupunginosa, joka sijaitsee Puijon selänteen vierellä parin kilometrin etäisyydellä keskustasta.
Inkilänmäki-Peipposenrinne(-Pihlajalaakso) -suuralueella asuu 2500 asukasta. Asukkaiden keski-ikä on korkea.
Pihlajalaakson täydennysrakentamisalueen rakentaminen alkaa vuonna 2010. Pihlajalaaksoon valmistuu 450 asuntoa yhteensä 1 200 asukkaalle.
Puijon (Inkilänmäen) suunnittelualueelle on sijoittunut noin 350 työpaikkaa (1.1.2008).
HMS Monarch (1911)
HMS Monarch oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva. Alukselle oli aluksi varattu nimeksi "HMS King George V". Alus rakennettiin Armstrongin telakalla Elswickissä ja se otettiin palveluskäyttöön 1912, jolloin se liitettiin Kotilaivastoon.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "HMS Monarch" liitettiin osaksi 2. Taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (), joka koottiin Orion -luokan ja King George V -luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
"HMS Monarch" poistettiin palvelukäytöstä 1921 ja muutettiin laivaston maalialukseksi. Alus upposi maalilaivana 20. tammikuuta 1925.
HMS Thunderer (1911)
HMS Thunderer oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva. Alus rakennettiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyn telakalla ja se otettiin palveluskäyttöön 1912. Alus liitettiin koeajojen jälkeen Kotilaivastoon.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "HMS Thunderer" liitettiin osaksi 2. Taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (Grand Fleet), joka koottiin Orion -luokan ja King Georg V -luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita. Taistelussa "HMS Thunderer" ampui 37 13,5" kranaattia.
Alukseen asennettiin lentoonlähtöalustat B- ja X-torneihin 1917.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena "HMS Thunderer" poistettiin palvelukäytöstä 1921 ja muutettiin laivaston koulualukseksi. "HMS Thunderer" myytiin joulukuussa 1926, mutta matkalla romutettavaksi se ajoi matalikolle Blythen edustalla.
HMS Conqueror (1911)
HMS Conqueror oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva. Alus rakennettiin Beardmoren telakalla Dalmuirissa, ja se otettiin palveluskäyttöön 1912. Alus liitettiin koeajojen jälkeen Kotilaivastoon.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "HMS Conqueror" liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (), joka koottiin Orion-luokan ja King George V -luokan taistelulaivoista. Se osallistui 31. toukokuuta 1916 Skagerrakin taisteluun, jossa se ei kärsinyt vaurioita.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena "HMS Conqueror" poistettiin palveluskäytöstä 1921 ja romutettiin seuraavana vuonna.
Francesco Borromini
Francesco Borromini, alkujaan "Castelli" (25. syyskuuta 1599 Bissone–3. elokuuta 1667 Rooma), oli maineikas italialainen barokkiarkkitehti. Hän suunnitteli Roomaan palatseja ja kirkkoja, joista merkittävimpiä ovat Palazzo Barberini, San Carlo alle Quattro Fontane, Sant'Ivo alla Sapienza, Sant'Agnese in Agone ja Sant'Andrea delle Fratte.
Francesco Borromini syntyi Sveitsin Bissonessa lähellä Luganoa. 1619 hän siirtyi Roomaan ja aloitti sukulaisensa Carlo Madernon alaisuudessa kivenveistäjänä Pietarinkirkon rakennustyömaalla. Myöhemmin hän pääsi Berninin työpajaan ja hankki kokemusta rakennussuunnittelusta ja -piirtämisestä.
Borromini osallistui Pietarinkirkon suuren baldakiinin suunnitteluun, mutta joutui riitoihin Berninin kanssa. Borrominin kohtalona oli myöhemminkin jäädä eläessään suuren kilpailijansa varjoon.
Hänen ensimmäinen itsellinen työnsä oli S. Carlo Borromeon luostarin saneeraus ja siihen kuuluva kirkko, pienelle kulmatontille ahdettu San Carlo alle Quattro Fontane (1634), jossa on jo havaittavissa hänen tyylilleen ominainen plastinen rytmiikka ja vapauksia ottava muotokieli. Kirkon julkisivu ja kellotorni valmistuivat vasta Borrominin kuoleman jälkeen 1670.
Eläessään Borromini ei saanut juurikaan tunnustusta, eikä hänellä paavi Innocentius X:ttä lukuun ottamatta ollut mahtavia kirkollisia suojelijoita. Melankoliasta ja masennuksesta kärsinyt arkkitehti teki itsemurhan heittäytymällä miekkaansa 3. elokuuta 1667 saatuaan päätökseen Falconierien hautakappelin. Hänet on haudattu San Giovanni dei Fiorentinin kirkkoon.
Aikalaisilleen Borromini oli arkkitehtuurin kapinallinen ja "futuristi", jonka vallankumouksellisuus jäi useimmille käsittämättömäksi, mutta hänen kuolemanjälkeinen maineensa kasvoi ja kiiri Torinoon, jossa Guarino Guarini jatkoi Borrominin aloittamaa barokin evoluutiota. Myöhemmin Borrominin vaikutteet siirtyivät Alppien pohjoispuolelle Saksaan ja Itävaltaan, jossa myöhäisbarokin arkkitehdit Bernhard Fischer von Erlach, Johann Lukas von Hildebrandt ja Balthasar Neumann löysivät innoituksensa Borrominin muotokielestä.
Grimoald II
Grimoald II (k. 714) oli Neustrian, frankkien valtakunnan läntisen osan, major domus eli käskynhaltija vuodesta 695 kuolemaansa saakka. Hän oli Pipin Heristalilaisen ja Plektrudiksen nuorempi poika.
Grimoald oli naimisissa friisien kuninkaan Radbodin tyttären Teudesindan kanssa. Grimoaldin apen palkollinen Rantgar murhasi Grimoaldin vuonna 714 tämän ollessa matkalla erään pyhimyksen haudalle. Grimoaldilla oli rakastajattarensa kanssa avioton poika Teudoald, jonka Plektrudis pyrki nostamaan Pipin Heristalilaisen lailliseksi perijäksi Pipinin kuoleman jälkeen.
Colossus-luokka (taistelulaiva, 1910)
Colossus-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului kaksi nk. dreadnoughtia, "HMS Colossus" ja "HMS Hercules". Luokan alukset kuuluivat aluksi Neptune-luokkaan, mutta tehdyt muutokset tekevät niistä niin paljon luokasta poikkeavia, että ne normaalisti lasketaan omaksi luokakseen.
Colossus-luokka poikkesi edeltäjästään apuaseiden sijoittelussa. Tämä luokka oli viimeinen Kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, jonka pääaseina olivat 12" (305 mm) tykit. Luokka oli myös ensimmäinen taistelulaivaluokka, johon asennettiin 21" torpedoputket. Tällä uudella aseella saavutettiin tehokas 6000-7000 yardin kantama ja torpedon nopeus oli jopa 45 solmua lyhyille etäisyyksille.
Panssarointia oli palautettu HMS Dreadnoughtin 11" paksuuteen, mutta samalla heikennettiin sisäisiä rakenteita painon liiallisen kasvun estämiseksi. Aluksella oli ainoastaan yksi masto kytkettynä etummaiseen savupiippuun, mikä oli havaittu epäonnistuneeksi ratkaisuksi jo HMS Dreadnoughtissa.
Koneet oli jaettu kolmeen eri osastoon aikaisemman kahden sijasta. Koneet olivat kuitenkin samanlaiset kuin edeltäneessä luokassa. Tällä saavutettiin keskimmäisen koneen itsenäinen käyttö risteilynopeudella ajettaessa sekä toivottiin saatavan parempi tasapaino vuodonsattuessa.
Ahmet Ertegün
Ahmet Ertegün (31. heinäkuuta 1923 – 14. joulukuuta 2006) oli turkkilais-yhdysvaltalainen Atlantic Records -levy-yhtiön perustaja ja yksi nykyaikaisen levyteollisuuden merkittävimmistä henkilöistä. Ertegün pääsi vuonna 1987 Rock and Roll Hall of Fameen.
Ertegün perusti Atlantic Recordsin yhdessä Herb Abramsonin kanssa vuonna 1947. Ertegünin johdolla yhtiöstä tuli muutamassa vuodessa Yhdysvaltain johtava Rhythm and blues levymerkki ja 1950-luvulla sille levyttivät muun muassa Ruth Brown, Big Joe Turner, Ray Charles, LaVern Baker, the Drifters, the Coasters ja the Clovers. Ertegün myös tuotti suuren osa Atlanticin julkaisemista levyistä ja sävelsi yhtiön artisteille kappaleita salanimellä "Nugetre". Ertegün jatkoi yhtiön hallituksen puheenjohtajana kuolemaansa asti.
HMS Invincible (1907)
HMS Invincible oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijä. Alus rakennettiin W. G. Armstrong, Whitworth & Co. telakalla Tynesidessä ja se otettiin palveluskäyttöön 20. maaliskuuta 1909, jolloin se liitettiin Kotilaivaston 1. Risteilijäviirikköön. "HMS Invincible" liitettiin 1913 1. Taisteluristeilijäviirikköön, kunnes se elokuussa lähetettiin loppu vuodeksi Välimerelle.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "HMS Invincible" palveli itärannikolla ja otti osaa Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914. Marraskuussa alus lähetettiin yhdessä sisaraluksensa "HMS Inflexiblen" kanssa Etelä-Atlantille, jossa se otti osaa Falklandsaarten taisteluun 8. joulukuuta. Taistelussa "HMS Invincible" ampui kaikkiaan 513 laukausta 12" pääaseillaan. Taisteluristeilijät palasivat toukokuussa 1915 kotivesille ja liitettiin osaksi Suurta Laivastoa.
"HMS Invincible" oli mukana Skagerrakin taistelussa 1916 3. Taisteluristeilijäviirikön lippulaivana (kontra-amiraali H L A Hood). Alus joutui tykistötaisteluun "SMS Lützowin" kanssa. Pitkällisen laukaustenvaihdon päätteeksi "SMS Lützow" ampui sarjan pääaseillaan osuen Q-torniin ja murskaten sen katon. Osuman seurauksena aluksen ammusten ajopanokset räjähtivät katkaisten aluksen. Aluksen upotessa 1021 hengen miehistöstä ainoastaan kuusi miestä pelastui. Pelastuneet olivat:
"HMS Invincible" oli kuitenkin saanut lukuisia osumia vastustajaansa, joista kaksi oli osunut vesilinjan alle. "SMS Lützow" oli vahingoittunut niin pahasti, että se lopulta jouduttiin hylkäämään ja upposi matkalla kotisatamaan.
Sodan jälkeen "HMS Invinciblen" hylky paikannettiin miinanraivaajalla 55 metrin syvyydestä.
1,3-bisfosfoglyseraatti
1,3-bisfosfoglyseraatti (CHOP) on orgaaninen molekyyli, joka esiintyy välituotteena niin glykolyysissä kuin Calvinin syklissä yhteyttämisen aikana.
Glykolyysissä syntynyt glyseraldehydi-3-fosfaatti muutetaan glyseraldehydi-3-fosfaattidehydrogenaasientsyymillä 1,3-bifosfoglyseraatiksi. Samalla reaktiossa mukana ollut NAD pelkistyy NADH:ksi. 1,3-bisfosfoglyseraatti reagoi ADP:n kanssa fosfoglyseraattikinaasientsyymin avulla, jolloin syntyy 3-fosfoglyseraattia ja ATP-molekyyli. Tämä reaktio on palautuva
Calvinin syklissä reagoivat samat yhdisteet, mutta reaktio on käänteinen glykolyysille. 3-fosfoglyseraatti muuntuu entsyymien avustuksella 1,3-bisfosfoglyseraatiksi ja samalla myös ATP muuttuu ADP:ksi. 1,3-bisfosfoglyseraatti muuttuu glyseraldehydi-3-fosfaatiksi ja dihydroksiasetonifosfaatiksi. Tässä reaktiossa NADH hapettuu NAD:ksi.
Vaisheshika
Vaisheshika (, "Vaiśeṣika") on yksi hindulaisen filosofian kuudesta ”oikeaoppisesta” astika-koulukunnasta. Sen perustajana pidetään 500-luvulla eaa. elänyttä Kanadaa, joka esitti ajatuksensa Vaisheshika-Sutrassa.
Vaisheshika-filosofia on atomismin muoto. Sen mukaan kaikki fysikaalisen kaikkeuden oliot ovat palautettavissa äärelliseen määrään atomeita. Historiallisesti vaisheshika on liittynyt läheisesti yhteen hindulaisen logiikan koulukunnan, nyayan, kanssa.
Vaisheshikassa todellisuuden luonne selitetään seitsemän kategorian avulla:
Vaisheshikan mukaan perussubstansseja on yhdeksää lajia, joista viisi ovat materiaalisia ja neljä ei-materiaalisia:
Jarhoinen
Jarhoinen on kylä Pellon kunnassa Lapin läänissä. Kylä sijaitsee noin 24 kilometrin päässä Pellon keskustaajamasta pohjoiseen Tornionjokivarressa Väylänvarrentien (Yhdystie 9381) varrella.
Kylän kohdalla Tornionjoessa on pieni Jarhoisenkoski. Kosken pohjoispuolella on joessa Honkasuvanto ja eteläpuolella avautuu Naamisuvanto, tunnettu lohensoutupaikka. Tornionjoen länsipuolella Ruotsissa on samanniminen kylä, ruotsinkieliseltä nimeltään Jarhois. Ruotsin puoleinen kylä kuuluu Pajalan kuntaan.
Suomen puoleisen Jarhoisen kylän vanhin talo on Koskenniemi, joka perustettiin vuoden 1825 tienoilla. Turtolan seurakunnan rippikirjassa 1827–1833 uudistalo esiintyy nimellä Jarhoisenniska.
Tornionjoen länsipuolella (Ruotsin puolella) suomalaisasutus oli huomattavasti vanhempi. Pajalan ensimmäinen verotalo mainitaan vuonna 1587 ja Jarhoisen pohjoispuolisen kylän, Kaartisen (Kardis) ensimmäinen asukas heti 1600-luvun alussa.
Jarhoisessa toimi vuodesta 1933 lähtien kansakoulu ja sittemmin peruskoulu. Se lakkautettiin vuonna 2003 ja oppilaat kuljetetaan Pellon ja Lempeän kouluihin.
Taipaleen ortodoksinen seurakunta
Taipaleen ortodoksinen seurakunta on Liperin, Outokummun ja Polvijärven ortodoksien seurakunta. Seurakunnassa on noin 1 750 jäsentä. Keskuspaikka on Viinijärvellä, jossa on Taipaleen kylä. Seurakunta on noin 450 vuotta vanha.
Seurakunnalla on viisi pyhäkköä: Viinijärven Jumalanäidin Tihvinän ikonin kirkko on seurakunnan pääkirkko, se on valmistunut vuonna 1906, Pyhän Johannes Kastajan kirkko Polvijärvellä on valmistunut 1914, Pyhän profeetta Elian tsasouna Sotkumassa 1916, Pyhän Hengen kirkko Outokummussa 1954 ja Pyhän apostoli Andreaksen tsasouna Liperin kirkonkylällä 1973.
Seurakunnan oma Pyhän Johanneksen leirikeskus sijaitsee Säynelammella, Polvijärvellä.
Seurakunnan kirkkoherra on Paavo Ratilainen, lisäksi on toinen pappi ja kanttori. Seurakunnassa toimii ortodoksinen kirkkokuoro.
Taipaleen ortodoksinen seurakunta kuuluu Karjalan hiippakunnan neljän itäisen seurakunnan muodostamaan Neloset-yhteistyöryhmään.
Rakhigarhi
Rakhigarhi ("Rakhi Garhi") oli muinainen kaupunki Luoteis-Intiassa.
Se kuului Induskulttuuriin. Keskus oli ehkä tuon ajan suurin etelä-Aasiassa.
Paikka on Hisarin piirikunnassa Haryanan osavaltiossa. Se sijaitsee 150 km:n päässä Delhistä. Paikka sijaitsee 27 km etäisyydellä Chaggar-Hakra-joesta.
Kaupunki oli Induskulttuurin kaupungiksi suuri, ehkä suurin. Se ulottuu yhdeksän kummun alueelle. Paikan ala on ainakin 350 ha, ehkä jopa 550 ha. Se kuuluukin samaan kokoluokkaan kuin tunnetummat, aiemmin löydetyt Mohenjo-Daro ja Harappa.
Aiemmin keskuksen luultiin olleen vain 80-124 ha luokkaa.
Paikasta on löydetty Harappa-kulttuuria edeltävää Sothin-Siswalin esineistöä. Tämä oli maanviljely-kyläkulttuuria. Sothin esimuotoutumisvaihe alkoi täällä ajoitsuten mukaan noin 4400 eaa.
Kaupunki oli olemassa viimeistään vuonna 3000 eaa. Tällöin alettiin tehdä Hakran keramiikkaa. Keramiikka muistuttaa Kalibanganin ja Banawalin keramiikkaa.
Rakhigarhi oli tyypillinen, murra suuri Harappa-kulttuurin taajama asuinkortteleineen, teineen, viemäreineen jne.
Kirjoitusta sieältäviä Indus-sinettejä on tehty mm hopeasta, marmorista ja terrakottasta. Poltetusta tiilistä tehtyjen talojen oletetaan olleen rikkauden taloja.
Kaupungista on löydetty alttareita, jotka viittaavat tuliseremonioihin.
Rakhigarhista löydettyjen luurankojen toivotaan osaltaan selvittävän mikä kansa siellä asuii. Luiden geenitutkimus oli tammikuussa 2018 kesken.
Mimamsa
Mimamsa tai Purva Mimamsa (, ”tutkiminen”) on yksi hindulaisen filosofian kuudesta ”oikeaoppisesta” astika-koulukunnasta. Sen perustaviin kirjoituksiin kuuluvat Jaiminin kirjoittamat Purva Mimamsa Sutrat (n. 200-100 eaa.)
Mimamsa edusti hindulaisessa filosofiassa voimakkaimmin Veda-eksegeesin perinnettä ja vedalaisten rituaalien painotusta (ortopraksia). Veda-kirjojen tulkinta oli koulukunnalle pääkeino dharman luonteen tutkimiseksi. Koulukunta oli asketismin ja mystisismin vastainen.
Purva Mimamsa, josta on käytetty myös nimeä Karma-Mimamsa, erotetaan Uttara Mimamsasta, josta on käytetty myös nimitystä Brahma-Mimamsa.
Tipaton tammikuu
Tipaton tammikuu on suomalainen perinne, jolloin ihmiset päättävät olla käyttämättä alkoholia tammikuun aikana. Perinne on lähtöisin alkoholinkäyttönsä hallitsevien ihmisten keskuudesta. Perinteisesti suomalaiset käyttävät joulun ja uudenvuoden vieton aikaan runsaasti alkoholia ja sen takia jotkut pyrkivät pitämään jonkin asteista "taukoa" alkoholin käytöstä tammikuun aikana.
Tipaton tammikuu järjestettiin Suomessa tiettävästi jo vuonna 1942, jolloin Propaganda-Aseveljet-järjestö markkinoi Tipaton tammikuu -kampanjan ja sen toiminnan seurauksena joulukuussa 1942 eduskunnan puhemies Väinö Hakkila julisti vapaaehtoisen kampanjan raittiin tammikuun viettämiseksi.
Vuonna 2008 tipatonta tammikuuta vietti noin 25 prosenttia väestöstä. Tipattoman tammikuun viettämisen suosio kasvaa vuosi vuodelta.
Tipaton tammikuu vaikuttaa tammikuun aikana myös alkoholijuomien myyntiin. Alkoholittomien juomien myynti baareissa on suurimmillaan tammikuun aikana. Alkossa tuotteiden myynti tammikuussa on 20–30 prosenttia pienempi kuin keskivertokuukautena.
Brittiläinen maksan terveyttä edistävä British Liver Trust on muistuttanut, että kuukauden tauko ei pelasta maksaa alkoholin haitoilta - muutaman raittiin päivän viettäminen joka viikko olisi tehokkaampi tapa.
Lause (täsmennyssivu)
Lause voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Dionysios Traakialainen
Dionysios Traakialainen (, ; noin 170–90 eaa.) oli hellenistisen ajan grammaatikko, joka asui ja jonka on arveltu myös työskennelleen Aleksandriassa ja myöhemmin Rodoksella.
Ensimmäistä olemassa olevaa kreikan kielioppia ("Tékhnē grammatiké") pidetään joskus Dionysioksen tekemänä, mutta nykyisin monet tutkijat ovat sitä mieltä, ettei teos kokonaan kuulu hänen tekemiinsä, koska se on suurelta osin hyvin tekninen, mutta alun muutama jakso on kirjallisempi ja ne muistuttavat enemmän toisen vuosisadan aleksandrialaista perinnettä. Teos käsittelee lähinnä kreikan kielen morfologista kuvausta, ja siitä puuttuu kokonaan syntaksi. Teos on käännetty armeniaksi ja syyriaksi kristillisen ajan alussa.
Dionysios määrittelee grammatiikan "Tékhnēn" alussa ”runoilijoiden ja prosaistien yleisten käytäntöjen käytännölliseksi tiedoksi”. Niinpä Dionysios, kuten samanaikaiset aleksandrialaiset oppineet, jotka editoivat Attikan murteella kirjoitettuja tekstejä ja Homeroksen tekstejä, kantoi huolta klassisen kreikkalaisen kirjallisuuden opettamisen helpottamisesta yleisölle, joka puhui koineen kreikkaa.
Vanajan vaakuna
Vanajan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Hämeen maakunnan tunnuseläimestä ilveksestä. Maakunnan asutus alkoi aikanaan Vanajan seudulta, minka vuoksi vaakunaan on otettu maakunnan vaakunaeläimen ilveksen pää.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 26. marraskuuta 1957. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeinen, sinivaruksinen ilveksen pää; korvatöyhdöt mustat”.
Vaakuna ehti olla virallisessa käytössä vajaan kymmenen vuotta. Se siirtyi Wanaja-seuran isännöimäksi kotiseutuvaakunaksi vuonna 1967, kun Vanaja liittyi osaksi Hämeenlinnaa.
HMS Colossus (1910)
HMS Colossus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Colossus-luokan taistelulaiva. Aluksen valmisti Scotts Shipbuilding and Engineering Company Greenockissa ja se otettiin palvelukseen 1910, jolloin se liitettiin Kotilaivaston 2. Taistelulaivaviirikköön.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "HMS Colossuksesta" tehtiin 1. Taistelulaivaviirikön lippulaiva Suureen laivastoon (). Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916 kontra-amiraali Ernest Gauntin lippulaivana kapteenina Dudley Pound. Taistelussa "HMS Colossus" oli ainoa brittiläinen taistelulaiva, johon osuttiin. Kaksi osumaa eivät aiheuttaneet merkittäviä vaurioita ja pahemmat vauriot aiheutti etummaisen savutorven juureen osunut laukaus. Osumien seurauksena kaatui viisi miestä.
Sodan jälkeen "HMS Colossus" muutettiin koululaivaksi, kunnes Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena poistettiin 1920 käytöstä ja lopulta 1928 romutettiin.