Sosialistinen markkinatalous
Sosialistinen markkinatalous tai markkinasosialismi on aatesuunta, jossa pyritään saamaan tuotantovälineet yhteiskunnan haltuun, kuitenkin ylläpitäen kannustimia, jossa hinnanmuodostusta säätelevät vapaa kysyntä ja tarjonta. Se on kompromissi suunnitelmatalouden ja markkinatalouden välillä. Siinä yritykset ovat julkisessa omistuksessa, mutta tuotantoa ja kulutusta ohjaavat markkinavoimat valtion suunnitelmien sijasta. Siinä valtio omistaa useita tärkeimpiä voimavaroja ja käyttää päätöksenteossaan keskussuunnittelua. Järjestelmässä käytetään rahallisia kannustimia tehokkuuden edistämiseksi valtion työntekijöiden keskuudessa.
Sosialistista markkinataloutta on kokeiltu muun muassa Kiinan kansantasavallassa ja Valko-Venäjällä. Aikaisemmat kehitetyt mallit olivat Enrico Baronen (1908) ja Oscar R. Langen (1936). Muita sosialistisen markkinatalouden kokeiluja olivat Jevsei Libermanin Neuvostoliitossa ja Erich Apelin DDR:ssä 1960-luvun alussa. Unkarissa tutustuttiin markkinasosialismiin "gulassikommunismin" nimellä sekä Tšekkoslovakiassa ja Jugoslaviassa 1970- ja 1980-luvuilla. Myös Vietnam ja Laos ovat kutsuneet itseään markkinasosialismin järjestelmiksi. Nykyisin termillä on vain vähäinen merkitys.
Ensimmäinen markkinasosialismin kokeilu Neuvostoliitossa toteutettiin Uusi talouspolitiikka eli NEP-politiikkana 1920-luvulla. Markkinasosialismia kokeiltiin myös perestroikan aikana.
Deng Xiaopingin aloittama uudistuspolitiikka on johtanut ehkä maailman suurimman talouskasvun toteutumiseen Kiinassa. Kiinan keskimääräinen talouskasvu on ollut yli 9 prosenttia vuodessa. Talouskasvu on saatu aikaan sallimalla yksityinen omistus ja tuotanto valtion ohjauksessa. Vuonna 1993 Kiinan perustuslakia muutettiin korvaamalla suunnitelmatalous käsitteellä sosialistinen markkinatalous.
Kiinan siirtyminen sosialistiseen markkinatalousjärjestelmään alkoi jo 1970-luvulla. Perusajatus oli siirtyminen ns. vastuujärjestelmään maataloudessa vuosina 1979–1984. Valtiolle myytiin sadosta sovittu määrä ja lopun sadosta sai myydä yksityisesti vapaalla hinnalla ns. markkinahinnalla. Kiinan maatalouden tuotto nousi lähes 8 prosenttia. Teollisuudessa siirryttiin vastuujärjestelmään vuosina 1984–1985. Merkittävin muutos on se, että valtion suurteollisuuden oheen kasvoi yhä enemmän paikallistason omistusta ns. kollektiivista teollisuutta sekä jopa yksityistä elinkeinotoimintaa. Ulkomaisen pääoman sijoitusten tulo Kiinaan vuonna 1991 tuonnin vapauttamisen jälkeen kiihdytti talouskasvua. Kiinasta tuli vuonna 2001 Maailman kauppajärjestön WTO:n jäsen, ja valtionyhtiöitä on ryhdytty sopeuttamaan markkinatalouteen. Kiina avasi lopullisesti rahoitusmarkkinansa ulkomaisille pankeille joulukuussa 2006.
Kiinan 500 suurimmasta yrityksestä (jotka tuottavat yli 80 % BKT:sta) vuonna 2007 349 yritystä on valtion omistuksessa tai valtion hallinnoimia. Yksityisomisteisia yrityksiä oli 89.
Markkinasosialismi on lähinnä läntisten marxistien Neuvostoliiton mallin mukaisen suunnitelmatalouden kriisin jälkeen kehittämä oppi, jossa toteutuisi tasa-arvon periaate taloudessa, kuitenkin markkinoiden säädellessä yhteiskuntaa.
Myös Kiinaa, Vietnamia ym. on kutsuttu markkinasosialistisiksi maiksi, mutta niitä voidaan pitää kapitalistisina talouksina, joita hallitsevat kommunistiset puolueet. Jugoslaviaa pidettiin pitkään esimerkkinä markkinasosialismista, mutta kommunistinen puolue puuttui voimakkaasti sen talouden toimintaan, eikä esimerkiksi osavaltojen välistä kilpailua sallittu. Lisäksi Jugoslavian talouteen sisältyi markkinoille vieraita ominaisuuksia, kuten työläisten itsehallinto, joka lainasi oppejaan pikemminkin anarkismista kuin markkinoitten soveltamisesta sosialistiseen talouteen.
Varsinaisesti markkinasosialismin isä on Oscar Lange, joka yhdessä kapitalististen vastapuoltensa kanssa kävi väittelyn markkinamekanismien käytöstä sosialismissa 1930-luvulla.
Tästä onkin ottanut esimerkin markkinasosialismin ehkä tärkein edustaja John E. Roemer, joka kirjassaan "A Future For Socialism" kuvaa markkinoiden hallitsemaa tasa-arvoista yhteiskuntaa nykyaikaisen kansantaloustieteen keinoin.
Markkinasosialismia on haukuttu sekasikiöksi ja toisaalta vain askeleen päässä kapitalismista olevaksi järjestelmäksi. Se muistuttaakin paljon esimerkiksi Pierre-Joseph Proudhonin ajatusta kansanpankista, jota vastaan Karl Marx suuntasi ajatuksensa.