hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Peyton Place (televisiosarja)
Peyton Place oli saippuaooppera, jota esitettiin ABC-televisiokanavalla Yhdysvalloissa vuosina 1964–1969. Sarja perustui Grace Metaliousin vuonna 1956 kirjoittamaan kirjaan "Kaupunki nimeltä Peyton Place" ja siitä vuonna 1957 tehtyyn elokuvasovitukseen "Peyton Place – vihan tyyssija". "Peyton Place" kertoi Uudessa-Englannissa sijaitsevan kuvitteellisen pikkukaupungin ihmisten elämästä. Sarjan henkilöt edustivat pääosin yhteiskunnan ns. ylempää keskiluokkaa. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 514 jaksoa.
Sarja esitettiin myös Suomessa televisiossa ensin TV1:ssä muutama jakso vuonna 1965 nimellä "Pikkukaupungissa tapahtuu". Se ei silloin vielä saanut tuulta siipiensä alle. Vasta 1960–1970-lukujen vaihteessa MTV:n esittämänä siitä tuli menestyssarja Suomessa. Esimerkiksi 9. huhtikuuta 1969 lähetetty jakso sai 1,7 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 45 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä.
Se oli ensimmäinen Suomessa esitetty suosittu yhdysvaltalainen saippuasarja.
Pilapiirtäjä Kari Suomalaisen mukaan Peyton Placen suosio oli aikanaan uusi ilmiö suomalaisten arjessa: "Keskiviikkoiltoina keräännyttiin hartaina televisioiden ääreen seuraamaan Peyton Place -sarjaa, kaikkien aikojen suosituinta sarjaohjelmaa. Sen takia siirrettiin vierailuja ja lähdettiin kesken kokouksista. Seuraavana aamuna varsinkin naisväki keskusteli innokkaasti ja asiantuntevasti Peyton Placen mutkikkaiden ihmissuhteiden viimeisistä käänteistä."
Keskeisiä näyttelijöitä sarjassa olivat Mia Farrow (Allison McKenzie), Ryan O’Neal (Rodney Harrington), Barbara Parkins, Dorothy Malone ja Ed Nelson.
Reijo Lehtonen kirjoitti "Filmihullu"-lehdessä vuonna 1969, että sarja tarjoaa keskiluokkaiselle katsojakunnalle monia mahdollisuuksia samastumiseen. Sen henkilöt edustavat psykologisesti tiettyä ihannetta, jonka rikkominen aiheuttaisi hahmoihin sattumanvaraisuutta ja siten sekoittaisi selkeän tarinan. Tarinan juoni ei ole alku-loppu-rakenteen mukainen vaan päättymätön tapahtumasarja. Vuorosanat ovat kliseemäisiä ja niiden tarkoituksena on vahvistaa kuvan tarjoamaan viestiä. Lehtosen mukaan sarja vie katsojan pois omasta olohuoneesta sellaiseen todellisuuteen, jonka hän voi tunnistaa tavoiteltavaksi todellisuudeksi.
Varisto (matematiikka)
Klassisessa algebrallisessa geometriassa (ja myös jossain määrin modernissa algebrallisessa geometriassa), tutkimuksen pääkohteena ovat algebralliset varistot. Affiini algebrallinen varisto määritellään jaottomaksi algebralliseksi joukoksi kunnassa formula_1. Algebrallinen joukko formula_2:ssä määritellään polynomien kokoelman nollakohtien joukoksi, missä polynomin kertoimet ovat algebrallisesti suljetussa kunnassa formula_1. Sitä kutsutaan jaottomaksi, jos häviävien polynomien ideaali on pääideaali. Polynomirenkaan tekijärengas on affiinin algebrallisen variston koordinaatistorengas. Se on kokonaisalue koska se on alkuideaalin tekijärengas. Projektiivinen algebrallinen varisto on affiinin variston sulkeuma projektiivisessa avaruudessa. Näillä määritelmillä pääsee jo hyvään alkuun algebrallisen geometrian opettelussa.
Jatkaakseen pidemmälle, tarkemmin sanoen ajattelemalla varistoja ei-algebrallisesti suljettujen kuntien yli, tarvitaan joitakin muutoksia määritelmään. Nykyinen variston käsite on huomattavasti abstraktimpi kuin yllä oleva, vaikka määritelmät yhtyvätkin algebrallisesti suljetuissa kunnissa. "Abstrakti algebrallinen varisto" on erityisesti skeema. Skeema on lokaalisti rengasmainen avaruus siten, että skeeman kullakin pisteellä on ympäristö, joka on isomorfinen renkaan spektrin kanssa. Siten varisto on skeema, jonka rakenteellinen lyhde on "K"-algebrojen lyhde, jossa jokainen rengas "R" on äärellisesti viritetty "K"-algebra, ts. polynomialgebrojen tekijäalgebra pääideaalin suhteen.
Määritelmä toimii kaikissa kunnissa "K". Se mahdollistaa affiinien varistojen liimaamisen ilman, että tarvitsee huolehtia siitä, voidaanko saatu struktuuri upottaa johonkin projektiiviseen avaruuteen. On olemassa joitakin mielenkiintoisia variston osaluokkia. Projektiivinen varisto on varisto, joka on upotettu projektiiviseen avaruuteen. Täydellinen varisto on varisto siten, että jokainen kuvaus avoimelta osajoukolta epäsingulaariseksi käyräksi voidaan yksikäsitteisesti jatkaa koko käyräksi. Jokainen projektiivinen varisto on täydellinen, mutta ei päinvastoin.
Näitä varistoja kutsutaan 'Serren varistoiksi', koska Serren paperi FAC lyhdekohohomologiassa oli kirjoitettu näitä varistoja varten. Ne ovat tyypillisiä objekteja, joista aloittaa algebrallisen geometrian tutkiminen, vaikkakin yleisempiäkin objekteja on käytetty algebrallisen geometrian perusteissa.
Yksi tapa yleistää on sallia algebrallisten joukkojen olevan jaollisia joukkoja (jolloin kunta "K" ei ole algebrallisesti suljettu), jolloin renkaat "R" eivät ole välttämättä kokonaisalueita. Tämä ei ole teknisesti suuri askel. Paljon tärkeämpää on sallia nilpotentit renkaat lyhteissä. Nilpotentin täytyy olla 0. Jos nämä sallitaan, niin koordinaatistorenkaita ei voida ajatella koordinaatistofunktioiksi.
Kategoriateorian mielessä nilpotentit täytyy sallia, sillä tällöin varistoille saadaan äärelliset raja-arvot. Geometrisesti tämä tarkoittaa sitä, että hyvien kuvausten säikeissä täytyy olla infinitesimaalinen struktuuri.
Toleman
Toleman oli vuosina – toiminut Formula 1 -talli, joka osallistui yhteensä 70 F1-osakilpailuun ja saavutti 26 pistettä, 3 palkintokorokesijoitusta ja yhden paalupaikan, sekä kaksi kilpailun nopeinta kierrosta.
Koko toimintansa ajan Toleman käytti Hartin turbomoottoreita. Ensimmäisenä toimintavuotenaan F1:ssä tallin kuljettajat karsiutuivat kaikista kilpailuista, pois lukien Italian osakilpailu ja kauden viimeinen kisa Las Vegasissa. Seuraavalla kaudella Tolemanit pääsivät jo useammin lähtöruudukkoon, mutta autojen ongelmana oli epäluotettavuus ja kauteen mahtui vain kaksi maaliinpääsyä ja yksi kilpailun nopein kierros. Kaudella talli keräsi jo 10 pistettä, ja seuraavalla kaudella 16 pistettä. tallin toiseksi kuljettajaksi tuli Britannian F3-sarjasta Ayrton Senna, joka oli lähellä voittaa sateisen Monacon GP:n (hän ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen). Senna saavutti tallin kaikki kolme palkintosijaa. Kaudeksi 1985 tallin autot maalattiin Benettonin väreihin, ja seuraavana vuonna tallin nimikin muuttui Benettoniksi. Viimeisellä kaudellaan 1985 Toleman ei voinut osallistua kolmeen ensimmäiseen kisaan lainkaan, koska siltä puuttui rengassopimus, mutta Spirit-tallin oston myötä Toleman sai rengassopimuksen ja pystyi osallistumaan loppukauden kisoihin (talli ei kerännyt yhtään pistettä). Nüburgringillä ajetussa Saksan GP:ssä italialainen Teo Fabi saavutti kuitenkin tallin ainoaksi jääneen paalupaikan, mutta joutui keskeyttämään kilpailun kytkinongelmien vuoksi.
Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Ankkarock
Ankkarock oli jokavuotinen, useimmiten elokuun alussa järjestettävä rock-festivaali Vantaan Korsossa. Tapahtuma alkoi vuonna 1989 ilmaiskonserttina eikä tapahtumassa ollut ikärajaa. Ensimmäisen vuoden esiintyjiä olivat mm. Clifters, Freud Marx Engels & Jung ja Miljoonasade. Ankkarock muuttui maksulliseksi vuodesta 1999 lähtien.
Ankkarockin järjestelyistä vastasi Vantaan Festivaalit Oy ja tapahtuman promoottorina toimi myös Tavastia-klubin silloinen johtohahmo Juhani Merimaa. Vuodesta 2001 Vantaan festivaalit ryhtyi vastaamaan myös Ruisrockin järjestelyistä. Viimeinen Ankkarock järjestettiin vuonna 2010.
Vuonna 2006 Ankkarockissa oli pääesiintyjänä suomalainen metal-yhtye Children of Bodom. Muita esiintyjiä olivat muun muassa Ministry (USA), Egotrippi, Teräsbetoni, Hanoi Rocks, Amorphis, Tik Tak, Flogging Molly (USA/IRL) ja The Rasmus, jonka alun perin piti esiintyä lauantaina, mutta matkustusongelmien vuoksi joutui jäämään Färsaarille ja esiintyi vasta sunnuntaina. Yleisöä kävi viikonlopun aikana vuonna 2006 lähes 40 000 henkeä, joka on ennätys sinä aikana, kun Ankkarock on ollut maksullinen.
Vuonna 2007 Ankkarockissa kävi kahden päivän aikana yhteensä 31 000 henkeä. Lippujen myynnissä kokeiltiin ensimmäisen kerran myös tekstiviestilippuja, joita myytiin yli tuhat kappaletta.
Vuonna 2008 Ankkarockissa vieraili 30 500 ihmistä, 17 000 lauantaina ja 13 500 sunnuntaina.
Vuonna 2008 Ankkarockin yksi pääesiintyjä oli kotimainen HIM, joka esiintyi Ankkarockissa monen vuoden tauon jälkeen.
Joka vuosi valittiin yksi Ankkarockin esiintyjistä edustamaan festivaalia piirrettynä ankka-hahmona. Ankkoina olivat mm. Don Huonot (2010), Maija Vilkkumaa (2009) Jouni Hynynen (2008), Toni Wirtanen (2007), PMMP (2006), Tarja Turunen (2005), Lauri Ylönen ja Ville Valo.
Ajankohta: 14.−15. elokuuta 2010
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
Ajankohta: 1.−2. elokuuta 2009
Kotimaiset esiintyjät:Ulkomaiset esiintyjät:
Ajankohta: 2.−3. elokuuta 2008
Kotimaiset esiintyjät:Ulkomaiset esiintyjät:
Ajankohta: 4.−5. elokuuta 2007
Kotimaiset esiintyjät:Ulkomaiset esiintyjät:
Ajankohta: 5.−6. elokuuta 2006
Kotimaiset esiintyjät:
Ulkomaiset esiintyjät:
Ajankohta: 6.−7. elokuuta 2005
Kotimaiset esiintyjät:Ulkomaiset esiintyjät:
Seattle
Seattle on Yhdysvaltain Washingtonin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Kaupunki sijaitsee 180 kilometriä Kanadan ja Yhdysvaltojen rajalta etelään. Kaupungin väkiluku on vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan 652 405 ja koko suurkaupunkialueella asuu 3,6 miljoonaa ihmistä.
Seattle on Yhdysvaltojen luoteisosan suurin kaupunki ja yksi koko Yhdysvaltojen suurimmista kaupunkikeskuksista. Se sijaitsee Pugetin salmen rannalla ja toimii tärkeänä Aasiaan ja Alaskaan suuntautuvan meri- ja lentoliikenteen keskuksena.
Seattle on tunnettu grunge-musiikin, kitarasuuruuden Jimi Hendrixin, Boeingin, Starbucksin sekä komediasarja Frasierin ja draamasarja Greyn Anatomian kotikaupunkina. Kaupungin virallinen lempinimi on "Emerald City" (smaragdikaupunki) kaupunkia ympäröivien ikivihreiden puiden mukaan, mutta lempinimi "Rain City" (sateinen kaupunki) on myös yleinen.
Seattle nimettiin Duwamish- ja Suquamish-heimojen johtajan Noah Sealthin mukaan. Ennen tätä kaupunki tunnettiin nimellä Duwamps tai Duwumps. Kaupunki sai alkunsa 1850-luvulla ja kaupungin statuksen vuonna 1869.
1800-luvulla kaupungin talous perustui puutavaran ja muiden alueen luonnonvarojen kauppaan. Sen elinkeinorakenne monipuolistui 1900-luvun alkupuolella teollisuuden, elintarviketuotannon, pankki- ja vakuutusalan ja liikenteen alueille. Toisen maailmansodan jälkeen elektroniikkateollisuus ja sen lähialat, etenkin ohjelmistotuotanto, ovat kasvaneet kovasti.
Seattle kasvoi nopeasti 1900-luvun lopussa. Sinne muutti ammattitaitoista työväkeä sekä muualta maailmasta että laman uhkaamasta eteläisestä Kaliforniasta.
Seattlen kaupungin tunnetuin maamerkki on Space Needle. Torni rakennettiin vuoden 1962 maailmannäyttelyä varten. Tämä 184 metriä korkea Seattlen ja Yhdysvaltojen luoteisosien tunnus on Näsinneulan yksi esikuva.
Tunnettuja urheiluseuroja:
Maailmankuulu kitarasankari Jimi Hendrix on kotoisin Seattlesta. Rockyhtye Heart perustettiin Seattlessa. 1980-luvun loppupuolella grungen syntyessä oli sen tärkeänä keskustana Seattle. Muun muassa Nirvana, Alice in Chains, Soundgarden ja Pearl Jam olivat kaikki kotoisin tästä kaupungista. Myös nykyinen Guns n' Roses -basisti Duff McKagan on kotoisin Seattlesta. Rap-artisti Macklemore on kotoisin Seattlesta.
Tujoni
Tujoni (CHO) on kemiallinen yhdiste, jonka leimahduspiste on 64 °C. Se on antiseptinen, väritön, voimakkaan hajuinen neste. Tujoni on ketoni, jolla on kaksi stereoisomeeristä muotoa: α-tujoni (CAS 546-80-5) ja β-tujoni (CAS 471-15-8). Tujoni ei liukene veteen, mutta etanoliin ja dietyylieetteriin kylläkin.
Tujonia on muun muassa absintissa, noin 1,8–6 mg/l. Lisäksi sitä käytetään aromiaineena elintarvikkeissa. Sen on aiemmin sanottu aiheuttavan epilepsiaa ja hallusinaatioita, mutta väite on nykyisin kyseenalaistettu.
Kasveissa tujonia on muun muassa salviassa ja koiruohossa sekä tuijapuissa, joista se on saanut nimensäkin. Koska monia tujonia sisältäviä kasveja käytetään mausteina ja rohdoksina, Euroopan neuvosto on määritellyt suurimman turvallisen tujoniannoksen ja määritellyt erilaisten juomien suurimman sallitun tujonipitoisuuden.
Histoni
Histoni on merkittävin kromatiinissa esiintyvä proteiini, jonka ympärille DNA kiertyy muodostaen nukleosomeja. Histoneita ei esiinny bakteereilla mutta kylläkin joillain arkeilla.
Histonin ydin koostuu neljästä eri proteiinista (H2A, H2B, H3, H4), joita on kutakin kaksi, sekä H1-proteiinista. H3 ja H4 proteiinit muodostavat tetrameerin, ja H2A ja H2B muodostavat kaksi identtistä dimeeriä. Histoni on hieman lieriön muotoinen. Sen korkeus on 6 nm ja halkaisija 11 nm. Histonin massa on 132 kilodaltonia
Histonien paikka kromosomissa ei ole täysin sattumanvarainen, vaan sitä ohjaavat geenisekvenssi ja kromosomin rakenne. Histonit pysyvät kiinni DNA:ssa myös transkription aikana, paitsi jos transkriptio on erittäin voimakasta.
Muut paikat, joissa DNA:ssa ei ole histoneja, ovat rakenteellisesti merkittäviä. Ne voivat olla muun muassa promoottoreita, muita transkription säätelytekijöitä, replikaation aloituspaikkoja tai sentromeerejä. Näissä paikoissa DNA:han kiinnittyneet proteiinit ovat syrjäyttäneet histonit.
Histonien asetylointi ja deasetylointi on geenin ekspression säätelytekijä. Deasetylointi liittyy transkription aloituksen estämiseen.
Kauris (tähdistö)
Kauris (latinaksi "Capricornus", tarkoittaa sarvellista vuohta) on yksi eläinradan tähdistöistä. Se sijaitsee Vesimiehen, Kotkan, Etelän kalan ja Mikroskoopin tähdistöjen lähellä. Tähtikuvio muistuttaa kolmiota, jonka kulmat muodostavat Giedi (α), Deneb Algedi (δ) ja ω Capricorni.
Kauppatori (täsmennyssivu)
Kauppatori-niminen tori on monissa Suomen kaupungeissa, esimerkiksi:
Italian tasavallan presidentti
Italian tasavallan presidentti () on Italian valtionpäämies. Presidentin valtaoikeuksiin kuuluvat pääministerin ja elinikäisten senaattorien nimitysoikeus, parlamentin hajotusoikeus ja mahdollisuus palauttaa perustuslakia mahdollisesti rikkovat lait takaisin parlamenttiin. Presidentin toimikausi on seitsemän vuotta, eikä kausien määrää ole rajattu. Päästäkseen Italian presidentiksi ehdokkaan pitää olla Italian kansalainen, vähintään 50 vuoden ikäinen ja nauttia täysiä poliittisia ja kansalaisoikeuksia.
Italian presidentin vaalin suorittaa Italian parlamentin molempien kamarien yhteisistunto, johon myös Italian alueet lähettävät 58 edustajaa. Kukin saa lähettää kolme edustajaa paitsi Aostan laakso, joka lähettää vain yhden edustajan. Presidentiksi valitsemiseksi ehdokkaan pitää saada kahden kolmasosan määräenemmistö. Mikäli määräenemmistöä ei saada kolmen äänestyskierroksen aikana, riittää sen jälkeen yksinkertainen enemmistö.
Aikaisemmin presidentin virassa toimineita henkilöitä kutsutaan tasavallan emerituspresidenteiksi ("Presidente emerito della Repubblica") ja he ovat presidenttikautensa jälkeen Italian senaatin elinikäisiä jäseniä ("senatori a diritto e a vita"). Presidentin ollessa estyneenä tai kun presidentin viralla ei ole haltijaa, tehtäviä hoitaa Italian senaatin puheenjohtaja presidentin sijaisena ("Presidente supplente della Repubblica").
31. tammikuuta 2015 Italian uudeksi presidentiksi valittiin Sergio Mattarella. Häntä ennen Italian presidenttinä toimi Giorgio Napolitano vuosina 2006-2015.
Esplanadin puisto
Esplanadin puisto () on kapea viheralue Helsingin ydinkeskustassa, Etelä- ja Pohjoisesplanadi-nimisten katujen välissä. Puisto esiintyy ensimmäisen kerran asemakaavassa vuonna 1812. Puisto on suosittu kävelypaikka. Usein puistossa on myös katusoittoesityksiä.
Sana "esplanadi" tarkoittaa puistokatua, jossa puisto sijaitsee ajoratojen keskellä. Muita esplanadityyppisiä puistokatuja Helsingissä ovat mm. Munkkiniemen puistotie, Mechelininkatu sekä Etu- ja Taka-Töölöä erottava Hesperian esplanadi.
Puhekielinen nimi on nykyään "Espa", aiemmin "Espis".
Esplanadin puisto ulottuu Erottajalta Kauppatorin länsipäähän, mutta Pohjoisesplanadi-katu jatkuu vielä Kauppatorin reunaa pitkin ja presidentinlinnan ohi Katajanokan kanavalle saakka.
Pohjois-eteläsuuntaiset kadut katkovat Esplanadin puiston kolmeen osaan, joille on annettu omat nimet. Mannerheimintien ja Korkeavuorenkadun välinen osa on Teatteriesplanadi, joka on saanut nimensä puiston päässä sijaitsevasta Ruotsalaisesta Teatterista.
Korkeavuorenkadun ja Fabianinkadun välinen osuus on Runebergin esplanadi.
Puiston itäisin osa Fabianinkadulta Unioninkadulle on Kappeliesplanadi. Se on saanut nimensä ravintola Kappelista, joka on sijainnut puistossa vuodesta 1867. Kappelia vastapäätä on esiintymislava, joka tunnetaan nimellä Espan lava. Siellä järjestetään kesäisin ilmaisia yleisökonsertteja.
Esplanadin puiston, sen lähistön ja Kauppatorin julkiset taideteokset lännestä itään. 
Pohjoisesplanadia on ehdotettu kävelykaduksi siten, että autokaista varataan kahviloille, ravintoloille ja pyöräilijöille. Eteläesplanadin nopeus voitaisiin laskea 20 km tunnissa, jolloin automelu ja kaupunkiajojen äänet vähenisivät.
Esplanadin tienoille on 40–50 metrin syvyyteen rakennettu kymmenien miljoonien litrojen vetoinen maanalainen vesiallas, joka toimii tulevaisuudessa kylmän veden varastona kaukojäähdytystä varten.
Epigeneettinen periytyminen
Epigeneettinen periytyminen tarkoittaa perinnöllisen tiedon siirtoa solun tai eliön jälkeläiselle ilman, että perinnöllinen tieto on koodattuna DNA:n tai RNA:n sekvenssiin. Epigeneettisen periytymisen vuoksi saman geneettisen informaation sisältävät solut voivat jakautumisten myötä erilaistua ja toimia hyvin eri tavoin. Sana "epigeneesi" ( ’päällä’ + γένεσις ’syntyperä’) tarkoittaa solukkojen kehittymistä erilaistumattomasta kudoksesta.
Geneettinen epigeneesi (genetic epigenesis) säätelee geenien ilmiasua eli fenotyyppiä.
Epigeneettiset säätelytekijät mahdollistavat epigeneettisen periytymisen aktivoimalla ja passivoimalla geenejä. Epigeneettinen periytyminen voi tapahtua esimerkiksi DNA:han liittyneen proteiinin välityksellä. Yksi esimerkki tästä on asetyloituneiden histonien periytyminen. Histonin ympärille kiertyneen DNA-rihman geenit ovat aktiivisempia, jos histoniin on liittynyt runsaasti asetyyliryhmiä.
Metyyliryhmät voivat vastaavasti passivoida geenin liittymällä muutoin luettavaan DNA-rihman osaan. Metyyliryhmät estävät geenejä lukevien entsyymien pääsyn geeniin asettumalla niiden tielle. Metylaatiot eli metyyliryhmien liittymiset tapahtuvat pääosin yksilönkehityksen alkuvaiheessa.
Prionit ovat epigeneettisen periytymisen muoto hiivoissa.
Epigeneettisiin tekijöihin vaikuttavat monet ulkoiset tekijät. Esimerkiksi ravinnon metyylipitoisuus vaikuttaa geneettisessä materiaalissa tapahtuvien metylaatioiden määrään. Epigeneesin vuoksi genotyypeiltään samanlaiset yksilöt, esimerkiksi identtiset kaksoset, voivat kehittyä ulkoisilta olemuksiltaan eli fenotyypeiltään hyvinkin erilaisiksi. Samat geenit omaavilla yksilöillä on eri geenejä aktiivisina.
Eräs muoto epigeneettistä periytymistä on geenien itsesäätely. Jos geeni aktivoituu ja synnyttää geenituotetta, joka pitää geenin aktiivisena, aktiivisuus periytyy mitoosissa myös tytärsoluille. Vastaavanlaisesta geenituotteen aikaansaamasta epigeneettisestä periytymisestä on kyse nisäkäsnaaraiden toisen X-kromosomin inaktivoitumisessa.
Geenien löytymisen jälkeen ei uskottu hankittujen ominaisuuksien periintymiseen. Epigeneettinen periytyminen kumoaa tämän. Esimerkiksi kasvien pakkasenkestävyyden periytymisessä geenit voivat olla passiivisia tai aktiivisia vanhempien hankittujen ominaisuuksien vaikutuksesta. Tämä ei kuitenkaan tarkoita minkä tahansa hankittujen ominaisuuksien periytymistä, vaan kyseessä on epigeneettisen periytymisen muoto.
Freeganismi
Freeganismi on elämäntapa, jossa pyritään minimoimaan luonnonvarojen kulutus ja tukemaan mahdollisimman vähän kapitalismin periaatteiden mukaan toimivaa yhteiskuntaa. Freeganismin harjoittajien eli freeganien mukaan monimutkaiset tuotantoketjut ja yritysten voitontavoittelu aiheuttavat sen, että kaikki tuotanto perustuu hyväksikäyttöön ja riistoon – joko työntekijöiden, eläinten tai ympäristön. Siksi freeganit pyrkivät parhaansa mukaan pidättäytymään kaikesta tällaisia tuotantotapoja tukevasta kulutuksesta. Freeganit korostavat yhteistyötä, yhteisön huolenpitoa ja anteliaisuutta materialismin, kilpailun ja voitontavoittelun sijaan.
Sana freegan on muodostettu englannin sanoista "free" (vapaa tai ilmainen) ja "vegan" (vegaani). Freeganien mukaan edes veganismi ei estä ympäristön tai ihmisten hyväksikäyttöä. Elintarvikkeen vegaanisuus ei takaa esimerkiksi sitä, että sen tuotannossa ja kuljetuksessa ei ole kulutettu suurta määrää öljyä, että työntekijöiden palkka ja työolosuhteet ovat olleet riittävän hyvät tai että viljelyssä ei ole käytetty hyönteismyrkkyjä tai kaadettu sademetsiä. Freeganismissa ei ole veganismin tapaan ehdottomia sääntöjä tai kieltoja, vaan kyseessä on paremminkin filosofia, aate, yhteisö tai kulttuuri. Freeganit tunnustavatkin sen, että aatteen noudattaminen kaiken aikaa kaikilla mahdollisilla tavoilla on mahdotonta. Monet freeganit ovat anarkisteja ja kannattavat liberaalin kommunismin ajatuksia vapaaehtoisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä avusta.
Freeganit pyrkivät täysin välttämään tavaroiden ostamisen kaupasta. Käytännössä useimmat elävät muiden ihmisten poisheittämillä jätteillä. Monet freeganit etsivät ilmaista ruokaa kauppojen tai ravintoloiden jäteastioista eli dyykkaavat ateriansa. Näin he eivät tue sellaista elintarviketuotantoa, joka tuhlaa luonnonvaroja, loukkaa eläinten oikeuksia tai kohtelee työntekijöitä epäoikeudenmukaisesti. Samalla he estävät syötäväksi kelpaavan ruoan joutumisen kaatopaikoille ja joskus ruokkivat ihmisiä tai eläimiä, jotka muuten ehkä näkisivät nälkää. Muita tapoja ovat ruoan viljely itse tai tavaran vaihtaminen. Freeganien ideologiaan sopivat myös esimerkiksi kierrätys, aurinkoenergian käyttö ja veden säästäminen.
Jotkut freeganit syövät lihaa ja muita eläinkunnan tuotteita, jos ne muussa tapauksessa menisivät hukkaan, toiset ovat tiukasti vegaaneja. Edellisten mukaan jätteiksi joutuvien lihatuotteiden käyttäminen ei lisää niiden kysyntää eikä siksi tue eläinten riistoa ja teurastusta, vaan vähentää jätettä kaatopaikoilta.
Nefertiti
Nefertiti, myöhemmin Neferneferuaten-Nefertiti (1300-luku eaa) oli Egyptin kuningatar, faarao Amenhotep IV:n (Amenofis IV:n) myöhemmin Akhenaten (Ekhnatonin) päävaimo ja faarao Tutankhamonin anoppi. Hänen nimensä tarkoittaa "kauneus on saapunut". Koska Nefertitillä oli vaalea iho ja sirot piirteet, egyptologit ovat arvelleet, että Nefertiti voisi olla vierasmaalaista syntyperää. Nimi on joillekin tutkijoille riittänyt todisteeksi vierasmaalaisuudesta. Nefertitin tiedetään olleen kuulu kauneudestaan.
Hiukan ennen Akhenatenin hallituskauden loppua Neferneferuaten-Nefertiti "katoaa" ja hänen tilalleen ilmestyy Ankhkheperura-Neferneferuaten nimellä tunnettu sijaishallitsija. Nimien samankaltaisuus viittaa siihen, että Nefertiti muutti nimensä siirtyessään kuningattaresta sijaishallitsijaksi. Akhenatenin kuoltua Ankhkheperura-Neferneferuaten muutti nimensä Ankhkheperura-Smenkaraksi, (myös Semenekhkare) kun hänestä tuli Akhenatenin seuraaja. Nefertiti ja Smenkara ovat siis mahdollisesti sama henkilö.
Brittiläinen egyptologi Joann Fletcher uskoo löytäneensä ja tunnistaneensa Nefertitin muumion, mutta hänen teoriansa on kohdannut laajaa vastustusta. Ennen Fletcherin tutkimuksia Egyptin museoviraston johtaja Zahi Hawass röntgenkuvasi yhdessä Kent Weeksin kanssa kyseistä muumiota, ja he totesivat sen olevan noin 16-vuotiaana kuollut tyttö, kun taas Nefertitin olisi pitänyt olla yli 30-vuotias. Useat egyptologit pitävät Fletcherin tutkimuksia epätieteellisinä, ja yleisesti katsotaan, ettei Nefertitin muumiota ole vielä löydetty.
Nefertitistä valmistunut veistos, rintakuva, on sijoitettuna Berliinin Museosaarelle egyptiläisen taiteen kokoelmaan Neues Museumiin. Veistos on muinaisen Egyptin taiteen jäljennetyin teos. Rintakuvan on luultavasti veistänyt kuvanveistäjä Thutmosis, jonka työpajasta veistos löytyi. Veistoksesta on uusien kuvantamismenetelmien avulla löydetty kipsipinnan alta toiset, kiviset kasvot. Veistoksen löysi vuonna 1912 egyptologi Ludwig Borchardt. Veistos siirrettiin Museosaaren Vanhasta museosta Uuteen museoon rakennustöiden valmistuttua 2009.
Sveitsiläinen taidehistorioitsija Henri Stierlin on väittänyt veistosta väärennetyksi ja esittänyt, että se olisi tehty 1912 mutta että sitä ei alkujaan olisi ollut tarkoitettu väärennökseksi. Stierlinin mukaan Borckhardt olisi tehnyt sen esitelläkseen siinä egyptiläisiä koruja, mutta kun arvovaltaiset vieraat olivat ihastelleet sitä aitona, Borckhardt ei olisi halunnut nolata heitä. Berliinin egyptiläisen museon (Neues Museumissa) johtaja Dietrich Wildung on kuitenkin torjunut väitteen.
Egypti on tammikuussa 2011 esittänyt Saksalle virallisen palauttamisvaatimuksen. Egyptin mukaan veistos vietiin maasta vuonna 1912 väärennetyillä asiakirjoilla.
Koivuhaka
Koivuhaka () on kaupunginosa Vantaan keskiosissa. Kaupunginosan rajana on etelässä Kehä III ja Keravanjoki, lännessä Tuusulanväylä ja pohjoisessa Läntinen Valkoisenlähteentie.
Koivuhaan alue on tasaista Keravanjoen ja Kylmäojan purolaaksoa, jonka varrella on viljelty maata vuosisatojen ajan, ainakin 1600-luvulta lähtien. Keravajoen lähistöstä on löydetty merkkejä keskiaikaisesta asutuksesta. Historiallinen Kuninkaantie kulkee alueen eteläosissa nykyisin nimellä Kuriiritie.
Alueella sijaitsee vanha Johansin maatila (nykyisin Vantaan kaupungin hallinnassa, Velmu ry:n käytössä) ja 1940–1960-luvun omakotitaloja. Uusia asukkaita on saatu etenkin 2010-luvulla.
Alueen pohjoisosassa Kylmäojan purolaaksossa sijaitsee Koivuhaan arboretumina tunnettu puulajipuisto, jossa oli vuonna 2005 jo noin 170 puuvartista lajia. Arboretum on osa joskus "Ystävyyden puistonakin" tunnettua osaa laajemmasta Tikkurilan keskuspuistosta. Koivuhaan luoteislaidalla Kylmäojan varrella kulkee ulkoilureittejä, joilta on yhteys idemmäs Tikkurilan urheilupuistoon.
Kaupunginosana modernista teollisesta arkkitehtuurista mainittakoon entinen Ristin Voitto -kirjapainon rakennus vuodelta 1968.
Koivuhaan länsiosassa on yrityksiä, muun muassa auto- ja tukkukauppoja. Kaupunginosassa on yritystoiminnan seurauksena runsaasti työpaikkoja (noin 4 300), joista yli 40 prosenttia kaupan alalla. Helsinki-Vantaan lentoaseman läheisyyden vuoksi läntisiä yritysalueita markkinoidaan myös Aviapolis-brändin avulla.
Pientaloalueen keskellä, Meiramitien varrella on Jehovan todistajien Suomen toimintakeskus ja valtakunnansali sekä seurakunnan asuntoja. Meriamitiellä on myös Viherpajan puutarhamyymälä, jossa on nähtävyytenäkin tunnettu japanilainen puutarha.
Intiankumina
Intiankumina (ajowan) ("Trachyspermum ammi") on kuminan sukuinen kasvi, jonka siemeniä käytetään intialaisessa ruuassa mausteena, erityisen paljon papu- ja linssiresepteissä. Roomalaiset tunsivat kasvin kuminan variaationa, ja he kutsuivat sitä nimellä "ammi". Se on voinut olla myös sama kasvi, jota kutsuttiin etiopiankuminaksi. Ajowan on hyvin paljon persiljan näköinen.
Nykyään kasvia viljellään myös siitä saatavan terveysvaikutteisen öljynsä vuoksi Pakistanissa, Egyptissä, Afganistanissa ja Iranissa.
Kasvilla on harsomaiset valkoiset kukat ja tilliä muistuttava lehdistö.
Fermi
Fermi voi tarkoittaa seuraavia:Fermiin liittyy myös seuraava:
James Stewart
James Maitland Stewart (20. toukokuuta 1908 Indiana, Pennsylvania, Yhdysvallat – 2. heinäkuuta 1997 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvanäyttelijä.
Stewart aloitti elokuvauransa 1930-luvulla. Hän esiintyi useissa Frank Capran elokuvissa, muun muassa "Herra Smith lähtee Washingtoniin" (1938) ja "Ihmeellinen on elämä" (1946), josta on tullut osa anglosaksista jouluperinnettä. Elokuvasta "Skandaalihäät" (1940) Stewart sai Oscar-palkinnon.
Stewartin uran katkaisi toinen maailmansota. Hän haki Yhdysvaltain maavoimien lentojoukkoihin lentosotamiehenä jo vuonna 1940. Hän toimi pommituslentäjänä Euroopassa yleten everstiksi ja laivueenkomentajaksi, ja oli ehdolla rykmentinkomentajaksi, mutta sota loppui juuri ennen hänen nimittämistään. Hänen pääsyään lentäjäksi vaikeutti aluksi alipaino. Hän lensi B-24 Liberator -pommikoneita sodan aikana. Myöhemmin hän näytteli useissa ilmailuaiheisissa elokuvissa. Hän yleni lopulta prikaatinkenraalin arvoon reservissä ollessaan.
Hän oli Alfred Hitchcockin luottonäyttelijä ja esiintyi neljässä ohjaajan elokuvassa: "Köysi" (1948), "Takaikkuna" (1954), "Mies joka tiesi liikaa" (1956) ja "Vertigo" (1958). Hän teki muitakin jännityselokuvia ja lännenfilmejä kuten "Mies joka ampui Liberty Valancen" (1962).
Stewart esiintyi aktiivisesti radiossa koko uransa ajan. Vuosina 1953–1954 hänellä oli myös oma lännensarjansa "The Six Shooter".
Stewartille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1980 ja hänet palkittiin Kunnia-Oscarilla 1985. Vuonna 1999 American Film Institute valitsi Stewartin vuosisadan kolmanneksi merkittävimmäksi miesnäyttelijäksi. Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle ja hänen käden- ja jalanjälkensä on ikuistettu Grauman's Chinese Theatren edustalla olevaan betonilaattaan vuonna 1948 tapahtuneessa seremoniassa.
James Stewart oli näyttelijänä ja ihmisenä erittäin pidetty; Markku Tuuli totesi eräässä arvostelussaan, että Stewartia katseli elokuvassa mielellään, vaikka tämä olisi vain istuskellut ongella ilman ensimmäistäkään repliikkiä.
Politiikassa Stewart kuului republikaanisen puolueen tukijoihin ja kampanjoi aktiivisesti Richard Nixonin ja Ronald Reaganin puolesta. Hän tuki myös vahvasti kommunismin vastaista liikettä ja huhujen mukaan hän toimi vakoojana J. Edgar Hooverille kommunismin vastaisessa toiminnassa.
Vuonna 1949 Stewart meni naimisiin Gloria Hatrick McLeanin kanssa. Avioliitto kesti vaimon kuolemaan asti 1994. Vuonna 1951 he saivat kaksostyttäret Judyn ja Kellyn. Stewart myös adoptoi vaimonsa aiemmassa avioliitossaan saamat kaksi poikaa. James Stewart kuoli sydänvaivoihin 89-vuotiaana.
Cary Grant
Cary Grant (oik. Archibald Alexander Leach; 18. tammikuuta 1904 Bristol, Englanti, Iso-Britannia – 29. marraskuuta 1986 Davenport, Iowa, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen näyttelijä. Hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1942. Grant kuului 1930-luvulta lähtien Hollywoodin kirkkaimpiin tähtiin. Hänet tunnettiin komediatähtenä sekä Alfred Hitchcockin luottonäyttelijänä.
Hän aloitti elokuvauransa 1930-luvun alkupuolella ja hänestä tuli nopeasti yksi Hollywoodin kirkkaimmista miestähdistä. Yksi hänen ensimmäisistä elokuvarooleistaan oli "Vaalea Venus" (Blonde Venus, 1932) jossa hänen vastanäyttelijänään oli Marlene Dietrich. Seuraavana vuonna hän näytteli Mae Westin kanssa elokuvissa "Vaarallinen kaunotar" (She Done Him Wrong, 1933) ja "En ole enkeli" (I’m No Angel, 1933). Hän näytteli Jean Harlowin kanssa elokuvassa "Lentäjän viimeinen urotyö" (Suzy, 1936). Katharine Hepburnin kanssa hän tähditti peräti neljää elokuvaa; "Veikeä kulkuri" (Sylvia Scarlett, 1935), "Hätä ei lue lakia" (Bringing Up Baby, 1938), "Vakka kantensa valitsee" (Holiday, 1938) ja "Skandaalihäät" (The Philadelphia Story, 1940). Näistä elokuvista kolme oli George Cukorin ohjaamia. Elokuvassa "Vain enkeleillä on siivet" (Only Angels Have Wings, 1939) hänen vastanäyttelijänään oli ensimmäisessä merkittävässä roolissaan Rita Hayworth.
Hän oli 1940-luvulla Hollywoodin kirkkaimpia miestähtiä ja silloin ilmestyivät muun muassa elokuvat "Meidän vastaeronneiden kesken"
(His Girl Friday, 1940), "Hän tuli yöllä" (The Talk of the Town, 1942), "Arsenikkia ja vanhoja pitsejä" (Arsenic and Old Lace, 1944), "Yö ja päivä" (Night and Day, 1946) ja "Piispan vaimo" (The Bishop's Wife, 1947). Cary Grantista tuli 1940- ja 1950-luvuilla Alfred Hitchcockin luottonäyttelijä ja hän tähditti peräti neljää Hitchcockin elokuvaa; "Vaarallisia valheita" (Suspicion, 1941) vastanäyttelijänä oli Joan Fontaine, "Kohtalon avain" (Notorious, 1946) vastanäyttelijänä Ingrid Bergman, "Varkaitten paratiisi" (To Catch a Thief, 1955) vastanäyttelijänä Grace Kelly ja "Vaarallinen romanssi" vastanäyttelijänä Eva Marie Saint (North by Northwest, 1959).
Hänen muita 1950-luvun elokuvia ovat muun muassa "Rakas, minä nuorrun" (Monkey Business, 1952) jossa vastanäyttelijänä olivat Ginger Rogers ja Marilyn Monroe, "Unohtumaton rakkaus" (An Affair to Remember, 1957) joka on nimetty yhdeksi kaikkien aikojen ja romanttinen komedia "Lemmenlaiva" (Houseboat, 1958) vastanäyttelijänään Sophia Loren. Yksi hänen viimeisistä elokuvista oli "Charade – vaarallinen peli" (Charade, 1963), jossa hänen vastanäyttelijänä oli Audrey Hepburn. Cary Grant päätti elokuvauransa vuonna 1966.
Kirjailija Ian Fleming loi James Bondin Grant mielessään. Grantille tarjottiin Bondin roolia, mutta hän kieltäytyi. American Film Institute valitsi vuonna 1999 Grantin Humphrey Bogartin jälkeen.
Grant oli naimisissa viisi kertaa ja hänellä oli yksi tytär. Hän kuoli aivohalvaukseen 82-vuotiaana vuonna 1986.
Alec Guinness
Sir Alec Guinness (2. huhtikuuta 1914 Lontoo, Englanti – 5. elokuuta 2000 Midhurst, Englanti) oli brittiläinen Oscar-palkittu näyttelijä. Häntä pidetään yhtenä taitavimmista ja muuntautumiskykyisistä brittinäyttelijöistä sekä draamallisissa että koomisissa osissa.
Guinness syntyi Lontoossa ja teki ennen näyttelijänuraansa mainostekstejä. Hän esiintyi näyttelijänä ensimmäisen kerran Old Vic -teatterissa vuonna 1936, ja vaikka hänet tunnettiin myöhemmällä urallaan etenkin elokuvarooleistaan, hän jatkoi samalla teatteriuraansa ja tuli kuuluisaksi etenkin Shakespeare-tulkinnoistaan. Hän avioitui näytelmäkirjailija ja näyttelijä Merula Salamanin kanssa 1938. Heidän ainoa lapsensa oli näyttelijä Matthew Guinness, joka syntyi 1940. Toisen maailmansodan aikana Guinness palveli meriupseerina Englannin laivastossa. Hän komensi maihinnousualusta ja osallistui liittoutuneiden puolella Sisilian ja Elban valloittamiseen. Myöhemmin hän toimitti varusteita jugoslavialaisille partisaanisisseille.
Guinnessin ensimmäiset elokuvaroolit olivat Charles Dickens -filmatisoinneissa "Suuret toiveet" ("The Great Expectations", 1946) ja "Oliver Twist" (1948). Kuuluisuuteen hän nousi kuitenkin Ealing-elokuvayhtiön komedioissa 1950-luvun alussa. Mustassa komediassa "Kruunupäitä ja hyviä sydämiä" ("Kind Hearts and Coronets", 1949) Guinness osoitti muuntautumiskykynsä näyttelemällä kahdeksaa roolihahmoa, joista jokainen murhataan elokuvan aikana. Sitä seurasivat muun muassa "Varastin miljoonan" ("The Lavender Hill Mob", 1951), "Mies valkoisessa puvussa" ("The Man in the White Suite", 1951) ja "Naisentappajat" ("The Ladykillers", 1955), joista viimeisessä Guinnessin kanssa esiintyi ensimmäistä kertaa toinen muuntautumiskykyinen brittiläinen näyttelijälegenda, Peter Sellers.
Seuraavina vuosikymmeninä Guinness nähtiin useissa historiallisissa suurelokuvissa. Päärooli "Kwai-joen sillassa" ("The Bridge on the River Kwai", 1957) toi hänelle parhaan miespääosan Oscarin. Muita huomattavia elokuvia olivat "Arabian Lawrence" ("Lawrence of Arabia", 1962), "Rooman valtakunnan tuho" ("The Fall of the Roman Empire", 1964), "Tohtori Živago" ("Doctor Zhivago", 1965), "Cromwell" (1970) ja "Hitler – viimeiset kymmenen päivää" ("Hitler – the Last Ten Days, 1973).
Alec Guinnessin merkittäviin roolihahmoihin kuuluu jediritari Obi-Wan Kenobi alkuperäisessä "Tähtien sota" -trilogiassa (1977–1983). Guinness ei pitänyt roolihahmostaan eikä koko "Tähtien sodasta", koska ne olivat hänestä lapsellisia, eikä hän edes lukenut "Tähtien sodan" ihailijoiden hänelle lähettämiä kirjeitä. Ohjaaja George Lucas ja monet "Tähtien sota" -elokuvien näyttelijät kuitenkin kehuivat Guinnessin taitavuutta ja kärsivällisyyttä. Kaukokatseisesti Guinness otti näyttelijänpalkkionsa prosenttiosuutena elokuvan tuotosta, ja se on sittemmin ollut todella huomattava. Hänen on sanottu ansainneen "Tähtien sodasta" enemmän kuin koko aikaisemmalla urallaan yhteensä.
Englannin kuningatar Elisabet II aateloi Guinnessin vuonna 1959. Guinness kuoli vuonna 2000 syöpään Midhurstissa Englannissa. Hänen vaimonsa Merula kuoli vain kaksi kuukautta myöhemmin.
Clark Gable
Clark Gable (1. helmikuuta 1901 Cadiz, Ohio, Yhdysvallat – 16. marraskuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli 1930-1940-lukujen nimekkäimpiä miesnäyttelijöitä Yhdysvalloissa. Hän esitti usein kovaotteista ja siekailematonta herrasmiestä.
Gable saapui Hollywoodiin 1924, muttei saanut sopimusta ennen vuotta 1930. Hän näytteli elokuvassa "Susan Lenox" (1931) ajan suosituimman näyttelijättären Greta Garbon kanssa. Vuonna 1934 hän sai Oscarin roolistaan elokuvassa "Tapahtui eräänä yönä" ("It Happened One Night"). 1939 Gable näytteli miespääosan yhdessä kaikkien aikojen menestyneimmistä elokuvista "Tuulen viemää", jossa hänen vastanäyttelijänään oli Vivien Leigh.
Vuonna 1953 valmistui elokuva "Mogambo", jossa Gablella oli vastanäyttelijöinään Ava Gardner ja Grace Kelly. Vuonna 1961 valmistui Gablen viimeinen elokuva "Sopeutumattomat", jossa hänen vastanäyttelijänään oli mm. Marilyn Monroe. Gable kuoli ennen elokuvan ensi-iltaa sepelvaltimotukoksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen.
Clark Gable oli viisi kertaa naimisissa, ja hänellä oli yksi lapsi viimeisestä avioliitostaan Kay Gablen kanssa. Aikanaan hän muodosti aikansa "satuparin" kolmannen vaimonsa Carole Lombardin kanssa, jonka kanssa meni naimisiin 1939. Liitto sai kuitenkin traagisen lopun, kun Carole Lombard kuoli lento-onnettomuudessa 1942. Lähimpien ystävien kertoman mukaan Gable ei enää koskaan vaimonsa kuoleman jälkeen ollut oma itsensä, eikä toipunut suuren rakkautensa kuolemasta. He olivat ehtineet olla naimisissa vain kolme vuotta.
Gablella oli myös yksi avioton lapsi näyttelijätär Loretta Youngin kanssa, "Judy Lewis". Gable ei jättänyt tyttärelleen perintöä, eikä julkisesti tunnustanut tätä lapsekseen. Gable ei ehtinyt nähdä poikaansa, joka syntyi neljä kuukautta Gablen kuoleman jälkeen. Poika sai nimekseen "John Clark Gable".
Ystävien mukaan Gable oli siviilielämässään nöyrä ja vaatimaton ihminen, eikä pitänyt siitä, että häntä kutsuttiin Hollywoodin kuninkaaksi. Gable ilmoitti, että on aivan tavallinen ihminen, joka sattui olemaan oikeassa paikassa oikeaan aikaan. Hän myös sanoi ollensa "vain onnekas sottapytty Ohiosta". Clark Gable rakasti ulkoelämää, hän metsästi ja asui hevosranchilla kaukana Hollywoodista.
Kujala
Kujala on Lahden kaupunginosa. Maaseutuvaltainen Kujala sijaitsee Tampereelta Lahden kautta Kouvolaan johtavan valtatie 12:n eteläpuolella ja Helsingistä Lahden kautta Jyväskylään johtavan E75:n itäpuolella.
Kujalan nimen synnystä ei ole varmaa tietoa, mutta koulutilan pohjoispuolella on tie, jota on kutsuttu koivukujaksi ja jolta moottoriliikenne on lopetettu.
Kujalassa oli toiminut 1927 Itä-Hämeen tietopuolinen karjanhoitokoulu, josta tuli Kujalan maatalousoppilaitos ja joka oli toiminut maakunnallisena maatalousoppilaitoksena. Sille perustettiin rinnakkaiseksi Päijät-Hämeen maatalousoppilaitos Asikkalaan ja Lahden maatalousoppilaitoksen toiminta päättyi.
Entisen Kujalan maatalousoppilaitoksen tiloissa toimii muun muassa hevostalleja, maneesi, ympäristöprojekteja sekä työllisyyskursseja.
Alueelle on kaavoitettu Kujalan logistiikkakeskus.
Alkuvaiheen jälkeen sinne ovat sijoittuneet Suomen Vihannestukku, Posti ja Lehtimäen liikenne. Rautatieyhteyttä ei käytä mikään sijoittuneista yrityksistä Kujalasta käsin.
Kujalan kaupunginosaan kuuluu useita kyliä, kuten Korvenranta, Nastolan rajalla Linnainen sekä etelässä Ämmälä. Kujalasta Ämmälään johtavan tien varrella on Pipon moottorirata, jossa ajetaan mm. mikroautoilla.
Linnaisissa on 201 hehtaarin laajuinen Linnaistensuon luonnonsuojelualue, joka koostuu lehtometsästä ja suosta.
Pax Romana
Pax Romana on historiankirjoituksessa käytetty termi, joka merkitsee keisari Augustuksen valtakaudella alkanutta pitkää suhteellisen rauhan jaksoa, "Rooman rauhaa" tai "roomalaista rauhaa", joka vallitsi Rooman valtakunnassa kansalaissotien jälkeen. Ajanjakson katsotaan kestäneen vuodesta 27 eaa. vuoteen 180, jolloin keisari Marcus Aurelius kuoli.
Rooman Januksen temppelin ovet olivat auki sodan aikana ja suljettuina rauhan aikana. Augustus määräsi sulkemaan temppelin ovet voitettuaan Antoniuksen ja Kleopatran. Tämä oli merkkinä siitä, että roomalaisten aseiden turvaama rauha vallitsi maailmassa.
Pax Romanan alkuaikoina Rooman Marskentälle pystytettiin "Ara Pacis Augustae" (). Se oli omistettu Pax Augusta -jumalattarelle (), jonka oli tarkoitus henkilöidä Augustuksen aikaansaamaa vakautta ja rauhaa.
Pax Romana oli Rooman talouden kulta-aikaa. Rauhan säilyessä kauppa ja talous saivat otollisen tilaisuuden kehittyä. Toimivaa kaupankäyntiä edistivät hyvät kauppayhteydet maalla ja merellä. Suuret laivastot toivat vehnää mm. Sisiliasta, Pohjois-Afrikasta ja Egyptistä. Rooman kaupoissa myytiin paljon eri puolilta silloin tunnettua maailmaa hankittuja tuotteita.
Vaikka Pax Romanan aikana valtakunnan sisäosat olivat suhteellisen rauhalliset, ulkorajoilla raivosivat jatkuvat rajasodat.
Leveyspiiri
Leveyspiiri eli paralleelipiiri on maapallon kiertävä päiväntasaajan suuntainen piiri. Sen maanpinnan kohdan sijainti päiväntasaajasta pohjoiseen tai etelään voidaan kertoa leveysasteen, minuuttien ja sekuntien avulla.
Päiväntasaajan ja napojen lisäksi tärkeitä leveyspiirejä ovat Kravun kääntöpiiri (23° 26′ 22″ N) pohjoisella ja Kauriin kääntöpiiri (23° 26′ 22″ S) eteläisellä pallonpuoliskolla, jotka antavat auringon pohjoisimman ja eteläisimmän zeniittiaseman, sekä napapiirit (66° 33′ 39″), jotka kuvaavat kaamoksen rajaa.
Leveysastetta (φ) mitataan astein (°) kulmamittana päiväntasaajan 0°:sta (matalat leveysasteet) napojen 90°:seen (korkeat leveysasteet). Leveyspiirin sijainnilla on absoluuttinen arvo, mutta leveysaste on arvojen vaihteluväli. Leveysaste (°) voidaan jakaa 60 minuuttiin (′) ja edelleen 60 sekuntiin (″). Nämä minuutit ja sekunnit ilmoitetaan maapallon navan puolelta, eli esim. leveyspiiri 23° 26′ 22″ S on kauempana päiväntasaajalta kuin leveyspiiri 23° 00′ 00″ S.
Pohjoista leveyttä merkitään yleensä kirjaimella N, eteläistä kirjaimella S. Joskus eteläinen leveys annetaan negatiivisena, pohjoinen positiivisena. Esimerkiksi Suomen mantereen pohjoisin kohta Utsjoen Nuorgamissa sijaitsee leveyspiirillä 70° 05′ N ja eteläisin Hangon Tulliniemessä vastaavasti kohdalla 59° 48′ N.
Ekliptisessä koordinaatistossa, jonka pohjana on eläinrata, määritellään ekliptinen latitudi. Galaktinen latitudi on leveysaste galaktisessa koordinaatistossa. Galaktinen 0-leveysaste seuraa Linnunradan tasoa.
Markus Drake
Markus Vilhelm Drake (e. Lång; s. 29. toukokuuta 1976 Espoo) on suomenruotsalainen kansalaisaktivisti. Hän oli Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden puheenjohtajana vuosina 2001–2003 ja Euroopan vihreiden nuorten hallituksen jäsen ja tiedottaja 2005–2007 sekä Euroopan vihreiden nuorten pääsihteeri 2010–2011.
Vuonna 2001 Drake pääsi otsikoihin lyötyään kermakakun Maailmanpankin silloisen pääjohtajan James Wolfensohnin kasvoille. Vuoden 2003 eduskuntavaalien kampanjoinnin aikana Drake ilmaisi kannattavansa mietojen huumeiden laillistamista. Myöhemmin hän perusteli kannanottoaan vihreiden nuorten vaaliohjelmalla. Ylioppilaslehti julkaisi artikkelin Draken kannabiksen polttamisesta Helsingissä Vihreiden vaalimökillä eduskuntavaalien alla ja hänet tuomittiin artikkelin pohjalta sakkorangaistukseen. Maaliskuussa 2007 Drakea vastaan nostettiin syytteet talonvaltauksesta Vuorikatu 4:ssä, Helsingin Kluuvissa.
Drake työskentelee katolilaisen kehitysyhteistyöjärjestö CIDSE:n ("Coopération Internationale pour le Développement et la Solidarité") tiedottajana Brysselissä. Hän on vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen ja oli ehdokas vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä.
Drake on naimisissa saksalaisen europarlamentaarikko Ska Kellerin kanssa. He tutustuivat Euroopan vihreiden nuorten hallituksessa vuonna 2005 Draken toimiessa tiedottajana ja Kellerin toisena puheenjohtajista. He asuvat Brysselissä ja Berliinissä.
Draken äiti Sunniva Drake on toiminut aktiivisesti seksismin vastaisessa työssä. Hänen isänsä Fredrik Lång on kirjailija.
Miska Toiviainen
Miska Toiviainen (s. 19. huhtikuuta 1975 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja juontaja. Hän näytteli "Salatut elämät" -draamasarjassa Mika Pajua vuosina 1999–2000. Hän on toiminut myös televisiokanava Nelosen nuortenohjelman "Buusterin" juontajana.
Toiviainen tuomittiin vuonna 2004 puolentoista vuoden ehdolliseen vankeuteen 14-vuotiaan lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja lapsipornon hallussapidosta.
Sillanpää
Sillanpää on suomalainen sukunimi, joka esiintyy myös paikannimenä. Nykyisenä sukunimenään sitä käyttää yli 4 400 suomalaista. Ulkomailla asuvista suomalaisista lähes 250 käyttää sitä nykyisenä sukunimenään.
Sarasvuo
Sarasvuo oli Jari Sarasvuon isännöimä suora keskusteluohjelma Nelonen-kanavalla.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin 26. syyskuuta – 14. marraskuuta 2013. Toinen tuotantokausi alkoi 13. helmikuuta 2014, mutta päätettiin lopettaa suunnitellun huhtikuun lopun sijasta jo maaliskuun puolivälissä vähäisen katsojamäärän vuoksi. Ohjelman lopettamisen syyksi Johan Bäckman väitti vierailuaan ohjelman viimeisessä lähetyksessä. Ohjelma esitettiin Krimin kriisin aikaan, ja Bäckmanin Venäjä-mieliset näkemykset edustivat täysin vastakkaista kantaa kanavan omistajakonsernin Sanoma Median eri tietovälineissä esitetyn kanssa. Väitteen tueksi Bäckman esitti Sarasvuon lähettämän lyhyen eikä yksikäsitteisen tekstiviestin, jota kuitenkin oli tulkittu väärin. Tapaus nousi uutisaiheeksi myös Venäjällä, ja Sarasvuo antoi asiasta lausuntoja venäläisille tietovälineille.
Pentti Saaritsa
Pentti Juhani Saaritsa (s. 29. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen runoilija ja suomentaja. Hän on julkaissut useita runokokoelmia sekä kääntänyt runoutta ja proosaa lähinnä espanjasta ja ruotsista.
Saaritsa toimi nuorena kulttuuritoimittajana Ylioppilaslehdessä vuosina 1964–1965 ja Suomen Sosiaalidemokraatissa vuosina 1965–1967, mutta jättäytyi sitten kokonaan vapaaksi runoilijaksi ja suomentajaksi. Latinalaisamerikkalaisen kirjallisuuden tuntijana hän on myös luennoinut aiheesta Helsingin ja Turun yliopistoissa.
Saaritsa sanoitti useita 1970-luvun poliittisen laululiikkeen klassikoita, kuten ”Laulu Spartakuksesta” ja suomensi muun muassa kappaleen ”Rauha, ystävyys, solidaarisuus”. Hän on sanoittanut tai suomentanut kaikkiaan liki 200 levytettyä laulua.
Vuonna 1998 ilmestyi Saaritsan itse valitsema kokoelma hänen siihenastisesta tuotannostaan nimellä "Pohjakosketus: 30 vuotta runoa".
Zazen
Zazen (坐禅, istuva mietiskely) on japaninkielinen yleistermi zen-buddhalaisuudessa harjoitetulle istumameditaatiolle.
Osana pitkäkestoisia zazen-istuntoja on myös niin sanottu "kävelymietiskely" (, "kinhin"). Etenkin yhteisissä ohjatuissa zazen-istunnoissa kävelymietiskely on osa tapahtuman kaavaa. Noin 20–45 minuutin istumamietiskelyn jälkeen noustaan merkistä ylös ja tehdään kävelymietiskelyä kiertämällä salia noin 5–10 minuutin ajan. Sen jälkeen palataan jälleen omalle paikalle ja harjoitetaan istumamietiskelyä taas 20–45 minuuttia. Vaikka kävelymietiskelyn tarkoitus on antaa jaloille ja lihaksille pieni lepotauko, mietiskelyn ei ole tarkoitus tauota. Kävelymietiskelyn aikana kävellään hitaasti salia ympäri, keskitytään hengittämiseen ja pyritään pitämään turhat ajatukset poissa mielestä.
Varsinaisia zazen-mietiskelytekniikoita on neljä erilaista:
Hengityksen tarkkailu ja erityisesti hengityksen laskeminen ovat menetelmiä, joita voi käyttää mielen tyynnyttämiseen ja keskittymiskyvyn parantamiseen. Syventynyt keskittyminen johtaa syvään keskittymisen tilaan "samadhiin", jossa mieli on tyyni ja keskittynyt kohteeseensa. Syvät keskittymisen tilat eivät kuitenkaan ole itsetarkoitus zen-mietiskelyssä vaan niillä on selkeä työkalun asema. Tärkeimpänä tavoitteena on kehittää tarkkaavaisuutta. Vaikka kaikki zazen-tekniikat kehittävät ja johtavat tarkkaavaiseen ja keskittyneeseen tilaan, kōan ja shikantaza ovat harjoituksia, joiden tavoitteena on ”mielen avaaminen” ja kohonnut tarkkaavaisuuden tila. Tällainen keskittynyt tarkkaavaisuus, jossa mieli ei harhaudu mielikuviin tai ajatuksiin vaan pysyy tiukasti tässä hetkessä, johtaa lopulta harjoittajan ensimmäiseen valaistumiskokemukseen.
"Shikantaza" (只管打坐), kiinaksi "zhiguandazuo", voidaan kääntää ”omistautua pelkästään istumiselle”, ”vain pitää huolta istumisesta”, ”huolehtia pelkästä istumisesta”. 
"zhi" = vain, pelkästään,
"guan" = omistautua, huolehtia, pitää huolta, valvoa (olla valpas),
"da" = partikkeli joka ilmaisee ruumiin liikkeitä, ilmaisuja, -minen,
"zuo" = istua,
"dazuo", eli istuminen on harjoituksen samatha-aspekti ja "guan", huolenpitäminen on sen vipashyana-aspekti.
Shikantaza-istumisessa ei erityisesti keskitytä mihinkään, oleellista on olla valppaana, tunnistaa mitä mielessä ja kehossa tapahtuu.