hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kelta-apila
Kelta-apila ("Trifolium aureum", syn. "T. agrarium", "Chrysaspis aurea") on kaksivuotinen, ruohovartinen, keltakukkainen hernekasvi. Sen levinneisyysalue ulottuu Länsi-Euroopasta Etelä-Uralille ja Kaukasukselle. Sen elinympäristö on rajoittunut alueille, joissa kasvillisuus ei peitä kokonaan aluetta.
Kelta-apila on 15–35 cm korkea, pystyvartinen kasvi. Varsi on myötäkarvainen ja yleensä runsaasti haarova. Lehdet ovat kolmilehdykkäiset kuten yleensä apiloilla. Lehtiruotiin liittyvät siihen kiinni kasvaneet ja sen pituiset tai pitemmät (10–20 mm), kapeat, teräväkärkiset korvakkeet. Lehdykät ovat ruodittomia, 1–1,5 cm pitkiä, vastapuikeita ja nirhalaitaisia. Kukinnot on lehtihangoista lähtevien muutaman senttimetrin pituisten kukintoperien päissä olevia, pyöreähkön pitkänomaisia, runsaskukkaisia terttuja. Kukkien teriö on kirkkaan keltainen. Vanhempana se muuttuu vaaleanruskeaksi, mutta säilyttää pitkään muotonsa. Suomessa kelta-apila kukkii heinä-elokuussa. Palot ovat pieniä ja jäävät kukinnon sisään kuten muillakin apiloilla. Kelta-apila eroaa muista keltakukkaisista apiloista kuten pikkuapilasta ("Trifolium dubium") ja rentoapilasta ("Trifolium campestre") muun muassa lehtiensä perusteella.
Kelta-apila on alkuperältään eurooppalainen kasvi. Se on yleinen Ranskan sisämaa-alueelta ja Fennoskandian eteläosasta lännessä Etelä-Uralille ja toisaalta Mustallemerelle ja Kaukasukselle idässä. Levinneisyysalue ulottuu idässä jonkin matkaa Euroopan ulkopuolellekin, Uralin taakse Siperiaan sekä Vähän-Aasian ja Iranin pohjoisosan vuoristoihin. Etelässä kelta-apila esiintyy Välimeren piirissä vain vuoristoissa. Se puuttuu tai on harvinainen myös Länsi-Euroopan mereisimmillä alueilla, Pohjanmeren ja Atlantin rannikoilla. Muualle maailmaan kelta-apila on levinnyt ihmisen mukana. Pohjois-Amerikassa se on yleinen itärannikon keski- ja pohjoisosista Suurten järvien eteläpuolelle ja esiintyy paikoin muuallakin Mississipin itäpuolella. Lännessä sitä tavataan paikoitellen Kalliovuorilla. Kelta-apila on levinnyt myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin.
Suomessa kelta-apila on yleinen sisämaassa maan eteläosassa: Etelä-Karjalassa, Etelä-Savossa, Hämeessä, Uudenmaan sisämaassa ja Varsinais-Suomen itäosassa. Harvinaisempana, mutta vakiintuneena se esiintyy koko Suomenselän kaakkoispuolisella alueella Kuopion ja Joensuun tasalle asti. Ahvenanmaalla, Satakunnassa ja Pohjanmaalla sitä tavataan vain satunnaisesti. Pohjoisimmat havainnot ovat Oulusta.
Suomessa kelta-apilan yleiseen levinneisyyskuvaan vaikuttaa ilmeisesti edelleen kaskiviljely, joka on aikanaan luonut lajille runsaasti sopivia kasvupaikkoja. Nykyisin se kasvaa hiekkamaalla peltojen laidoilla, tienpientareilla ja muilla paikoilla, joissa kasvipeite ei pääse kokonaan sulkeutumaan. Kelta-apila on kuitenkin 1900-luvun jälkipuoliskolla harvinaistunut. Suomen lisäksi laji on harvinaistunut myös Skandinaviassa. Harvinaistumisen syynä on kasvupaikkojen kasvaminen umpeen perinteisen laidunnuksen loputtua.
Castro laboreironkoira
Castro laboreironkoira () on Portugalista lähtöisin oleva koirarotu. Se on erityisesti Portugalissa suosittu koirarotu poliisin työssä.
Rotu on melko suurikokoinen ja muistuttaa ulkonäöltään hieman sutta, tosin korvat ovat riippuvat ja pyöreäkärkiset. Myös värit ovat sutta muistuttavia harmaan sävyjä, joita kuvaillaan sanoin "vaalea sudenväri" ja "tumma sudenväri". Tavoitelluin väritys "cor do monte" ("vuoristoväri") eli brindle koostuu harmaan eri sävyistä, joiden joukossa on ruskeita tai punertavia karvoja.
Castro laboreironkoira on peloton, omistajaansa kiintyvä ja vahtiviettinen koira.
Castro laboreironkoira on kotoisin Pohjois-Portugalin Suajon ja Penedan vuoristoalueilta Castro Laboreiron kylästä . Se polveutuu molossityyppisistä laumanvartijakoirista.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – miesten 4 × 100 metrin viestijuoksu
Miesten 4 × 100 metrin viestijuoksu käytiin 21. – 22. elokuuta välisenä aikana, Pekingin kansallisella stadionilla. Finaalin voitti Jamaika maailmanennätysajalla 37,10 sekuntia.
(*) "juoksi 1. kierroksella"
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
Volkswagen Golf VI
Volkswagen Golf VI (Typ 5K) on Volkswagenin Golf-mallin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2008–2012, farmaria vuoteen 2013 ja cabrioletia vuoteen 2016 saakka. Se ei ole täysin uusi malli, vaan perustuu edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, vaikka autoa onkin päällisin puolin uudistettu. Pohjois-Amerikassa mallin Rabbit-nimestä luovuttiin.
Kuudennen sukupolven Golf esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2008. Uudistunut farmarimalli Variant tuli markkinoille seuraavana vuonna, ja sitä myytiin edelleen Pohjois-Amerikassa Jetta SportWagen -nimisenä. Golfiin perustuva tila-automalli Golf Plus sai kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkonäköä muokattiin vastaamaan uutta mallia. Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011 esiteltiin kangaskattoinen avomalli Golf Cabriolet, jota ei ollut ollut mallistossa sitten vuoden 2002.
Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Golf sai tulokseksi täydet viisi tähteä.Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 16V (80 hv), 1,4 TSI (122/160 hv) ja 1,6 8V (102 hv). Dieselvaihtoehto oli 2,0 TDI (110/140 hv). Vain Pohjois-Amerikan markkinoilla oli saatavana 2,5-litrainen (172 hv) bensiinimoottori.
Golf GTI tuli markkinoille keväällä 2009, ja sen voimanlähteenä oli turboahdettu 2,0-litrainen (211 hv) bensiinimoottori. GTI:n rinnalle tuli myös 170-hevosvoimaisella 2,0 TDI -moottorilla varustettu GTD.
Kevään 2009 uutuus oli myös 1,6-litraisen nestekaasua polttoaineenaan käyttävä versio. Pienitehoisin 2,0 TDI poistui valikoimasta samana kesänä, jolloin se korvattiin uudella 1,6 TDI:llä (90/105 hv). Kesästä vuoden loppuun saakka markkinoilla oli lisäksi 1,8 TSI (160 hv) -moottorilla varustettu erikoismalli.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2009 esiteltiin malliston suorituskykyisimmäksi malliksi Golf R, jossa oli turboahdettu 2,0-litrainen (270 hv) bensiinimoottori. Se oli seuraaja Golf R32 -mallille.
Loppuvuoden 2009 uutuusmoottori oli 1,2 TSI (105 hv), josta tuli seuraavana kesänä myös 85-hevosvoimainen versio.
Vuonna 2011 Golf GTI:n 35-vuotisjuhlan kunniaksi esiteltiin GTI Edition 35, jossa moottorin teho oli nostettu 235 hevosvoimaan.
Moottorit
Simeon
Simeon on raamatullinen miehennimi. Nimi johtuu heprean sanoista, jotka tarkoittavat ’hän on kuullut’. Suomessa ja erityisesti Pohjanmaalla siitä käytetään myös muotoa Simeoni. Simeon on kuitenkin Suomessakin tavallisempi, sillä heitä on Suomen väestötietojärjestelmässä ollut vuoden 2009 loppuun mennessä 1 078. Simeoni-muotoa on kantanut noin 140 miestä.
Simeon on Vanhassa testamentissa käytetty nimimuoto. Vanhassa testamentissa Simeon oli yksi patriarkka Jaakobin pojista sekä hänestä polveutunut Israelin heimo. Uudessa testamentissa kerrotaan Simeon-nimisestä miehestä, joka siunasi Jeesus-lapsen temppelissä ja esitti Simeonin kiitosvirren. Sekä Simeon että Simon merkitsee rukouksen kuulemista, mutta keskiajalla nimiä kuitenkin pidettiin erillään.
Simeon on ollut Suomessa almanakassa vuosina 1662–1907, jolloin sen päivä oli 5. tammikuuta. Tämä perustuu pylväspyhimys Simeon Styliitan (k. 459) muistopäivään.
Ben X
Ben X on vuonna 2007 julkaistu belgialainen Nic Balthazarin ohjaama elokuva.
Elokuva kertoo vakavasta autismista kärsivästä koulukiusatusta pojasta, joka pakenee ankeaa maailmaa pelaamalla MMORPG-peliä nimeltä "ArchLord".
Ohjaaja Nic Balthazarin ensimmäinen romaani oli "Niets was alles wat hij zei". Siitä tehtiin menestynyt teatterisovitus ”NIETS”, jonka hän kirjoitti, ohjasi ja tuotti. Se sai yli 210 loppuunmyytyä esitystä.
MMG Film & TV Production osti tarinan elokuvaoikeudet ja pyysi Balthazaria kirjoittamaan käsikirjoituksen ja myös ohjaamaan ensimmäisen elokuvansa.
Kuvauspaikkoina olivat Gent, Maarkedal, Brugge, Dendermonde, Oudenaarde, Bryssel ja Calais. Kuvaukset kestivät 23. lokakuuta – 1. joulukuuta 2006.
Elokuva menestyi kotimaassaan ja on saanut myös kansainvälistä levitystä. Elokuvasta on tekeillä yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi.
Epäonnistunut valtio
Epäonnistunut valtio eli romahtanut valtio () on toimintakykynsä menettänyt valtio, joka on niin heikko ettei se pysty hallitsemaan aluettaan eikä suojelemaan kansalaisiaan. Ei ole yksiselitteistä, millä taholla on oikeus todeta ja perustella jonkin maan valtiovallan epäonnistuminen. Valtiovallan epäonnistuminen halutaan kiistää, sillä kansainvälisessä politiikassa asialla voi olla huomattavat seuraukset.
Ei ole myöskään yksikäsitteistä määritelmää sille, milloin valtion toimintakyky ja hallintavallan taso on heikentynyt niin paljon, että sitä voidaan kutsua epäonnistuneeksi. Epäonnistuneen valtion käsite onkin pyritty korvaamaan neutraalimmalla hauraan valtion käsitteellä. Valtioiden vakaustilaa kuvaamaan käytetty FSI-mittariluku on uudelleennimetty vastaavasti (Failed states index → Fragile states index).
Koska kansainvälisen yhteisön keinot ja voimavarat sekä usein myös poliittinen tahto puuttua epäonnistuneiden valtioiden tilanteeseen on usein riittämätöntä, ainoa mahdollisuus tukea tavallista kansalaista on usein maassa toimivat kansalaisjärjestöt. Näiden tyypillisimpiä avustustoimia ovat terveydenhoito- ja sosiaaliturva- tai hätäapu.
Kansalaistoiminnan kautta voidaan vaikuttaa maan vakauteen, hyvinvointiin ja ihmisoikeuksien toteutumiseen pidemmälläkin aikavälillä. Kansalaisyhteiskunnan tukeminen onkin globaalien kansalaisliikkeiden keskeisimpiä tehtäviä. Kansalaisyhteiskunnan osia ovat toimiva ja läpinäkyvä oikeusjärjestelmä, vastuullinen poliittinen elämä ja turvallisuusrakenteet, jotka ennalta ehkäisevät konflikteja ja epävakautta.
The Fund for Peace -järjestön vuoden 2011 maalistalla oli 177 valtiota, joista 35:n tila luokiteltiin hälyttäviksi, 88:n huolestuttaviksi, 40:n kohtuullisiksi ja 11:n kestäviksi. Hauraimmat kaksikymmentä on lueteltu alla. Suluissa sijoituksen muutos vuoteen 2010 verrattuna.
Ostheim vor der Rhön
Ostheim vor der Rhön on kaupunki Saksassa Baijerin osavaltion Rhön-Grabfeldin piirikunnassa. Kunta kuuluu Unterfrankenin hallintopiiriin. Asukkaita Ostheim vor der Rhönissä oli 31. joulukuuta 2007 3 596 ja väestötiheys oli 88 as/km². Kaupungin pinta-ala on 40,78 km². Ostheim vor der Rhönin pormestari on Ulrich Waldsachs.
Kaupungissa toimii yksi peruskoulu (), yksi Hauptschule sekä Dr.-Alfred-Hauser-Schule -erityiskoulu. Ostheim vor der Rhönin nähtävyyksiä ovat muun muassa Lichtenburgin linnan rauniot sekä kaupungintalo.
Thüringenin osavaltiossa sijaitseva Wasungen on Ostheim vor der Rhönin ystävyyskaupunki.
Teologi, filologi, filosofi ja runoilija Christian Schreiber (1781–1857) kuoli kaupungissa.
Ostheim mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 804. Vuosina 1615–1619 kaupungissa sijaitseva Michaeliskirche -kirkko rakennettiin. Vuonna 1812 Ostheimista tuli Saksi-Weimar-Eisenachin herttuakunnan () eksklaavi. Vuonna 1920 Ostheimista tuli puolestaan Thüringenin eksklaavi. Vuonna 1945 Ostheimista tuli osa yhdysvaltalaisten tarkkailuvyöhykettä ja samalla alue liitettiin Baijerin alaisuuteen.
Kelly Chen
Kelly Chen (; s. 13. syyskuuta 1972 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä ja laulaja. Hän aloitti musiikillisen uransa kantopopin laulajana. Hän on sittemmin laulanut muillakin kielillä kuin kantoninkiinaksi ja saavuttanut siten huomattavaa suosiota paitsi Kiinassa, myös muun muassa Japanissa.
Ensimmäinen Kelly Chenin lukuisista elokuvarooleista tuli vuonna 1995. Näyttelijä-laulaja on valmistunut New Yorkin Parsons The New School for Designista.
Kyōko Fukada
Kyōko Fukada (; s. 2. marraskuuta 1982) on japanilainen näyttelijä ja J-popin laulaja. Hän aloitti uransa teini-ikäisenä ja esiintyi televisiossa vuonna 1997. Ensimmäinen albumi ilmestyi vuonna 1999.
Fukada tunnetaan muun muassa elokuvista "Ringu 2" (1999) ja "Dolls" (2002).
Trauenin tutkimuskeskus
Trauenin tutkimuskeskus oli vuosina 1936–1945 toiminut Saksan ilmavoimien rakettiteknologian tutkimuslaitos. Keskus sijaitsi Ala-Saksin Munsterin kaupungin lähelle Trauenissa. Laitos perustettiin vuonna 1936 tohtori Eugen Sängerin alaisuuteen hänen raketti- ja aerodynaamisia tutkimuksiaan varten. Julkisesti laitos oli lentokoneiden testauslaitoksen koealue ().
Laitoksen tutkimustyö jakaantui kolmeen osaan:
Trauenissa Sänger suunnitteli Irene Bredtin kanssa Silbervogel-avaruuslentokoneen.
Laitos tuhoutui kokonaan toisen maailmansodan loppuvaiheissa keväällä 1945. Nykyisin alue kuuluu vuonna 1969 perustetulle Saksan avaruustutkimuskeskukselle ().
Velsk
Velsk () on kaupunki Venäjällä Arkangelin alueella Velskin piirissä. Se on kunnallispiirin hallintokeskus ja sijaitsee paikassa missä Vel yhtyy Vagajokeen, joka puolestaan on Vienanjoen vasemmanpuoleinen sivujoki. Velsk sijaitsee noin 500 km Arkangelista etelään, Vologdaan ja Moskovaan (johon on 720 km) vievän M8-valtatien varrella. Väestönlaskennan mukaan vuonna 2010 asukkaita oli kaupungissa yhteensä 23 885 ja koko Velskin piirissä 54 792.
Paikkakunta mainitaan kronikoissa ensi kerran 1137. Kaupunkioikeudet se sai 1780. Vuosina 1796-1929 Velsk kuului Vologdan kuvernementtiin.
1800-luvulla Velsk oli pellavantuotannon keskus. Lisäksi tärkeää oli tuon aikainen puunjalostus: tervan, tärpätin ja pihkan tuotanto. Vuosien 1860 ja 1940 välillä Velskiä käytettiin poliittisena karkotuspaikkana. Väkiluku oli vuosisadan vaihteessa noin 2000 asukasta ja kasvoi jatkuvasti aina 1990-luvulle saakka, erityisen nopeasti sodan jälkeen.
Nykyäänkin Velsk on puunjalostusteollisuuskaupunki. Lisäksi siellä on mm. kone- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on lentokenttä. Se sijaitsee Vorkutaan vievän rautatien varrella.
Kuningas Saudin yliopisto
Kuningas Saudin yliopisto (, ) on Saudi-Arabian pääkaupungissa Riadissa toimiva julkinen yliopisto. Sen perusti vuonna 1957 kuningas Sa’ud ibn Abdilaziz Riadin yliopistona. Nimi vaihdettiin vuonna 1982.
Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking sijoitti Kuningas Saudin yliopiston 101.-150. korkeatasoisimmaksi yliopistoksi maailmassa. Yliopiston rankingsijoitus on noussut 2010-luvulle tultaessa ja 2010-luvulla merkittävästi.
Kuningas Saudin yliopistossa opiskelee niin miehiä kuin naisiakin. Vuonna 2017 opiskelijoita oli yhteensä 35 810, joista kansainvälisiä opiskelijoita oli 1 033（3 %). 
Pääosa opiskelijoista (33 746 kpl) opiskeli alempaa korkeakoulututkintoa ja ylempää tai jatko-tutkintoa opiskeli 2 064 henkeä.
Irene Bredt
Irene Bredt, myöhemmin Sänger-Bredt (24. huhtikuuta 1911 Bonn, Saksa – v. 1983 Berliini, Saksa) oli matemaatikko, joka tuli tunnetuksi rakettiteknologiaan ja avaruuslentoihin liittyvästä kehitystyöstään. Toisen maailmansodan aikana Bredt kehitti miehensä Eugen Sängerin kanssa suunnitelman Silbervogel-avaruuslentokoneesta.
Bredt syntyi Bonnissa vuonna 1911 vanhaan tieteilijäsukuun. Koulunsa Bredt kävi Kölnissä. Nuorena tyttönä hän pääsi seuraamaan Fritz von Opelin suunnitteleman, 12 kiinteäpolttoaineisella raketilla varustetun Opel Rak-1-rakettiauton ennätysajoa, jossa kuljettaja, lentopilotti Volhart kiihdytti auton 100 km/h nopeuteen alle 8 sekunnin. Ajo teki 17-vuotiaaseen Ireneen suuren vaikutuksen.
Bredt ilmoittautui Bonnin yliopistoon, josta valmistui tohtoriksi vuonna 1937. Hänen väitöskirjansa aihe koski röntgensäteilyä. Samana vuonna hän otti vastaan työpaikan Trauenin rakettitutkimuskeskuksessa, missä työskenteli laitoksen johtajan, Eugen Sängerin apulaisena. Bredt vastasi laitoksen koemoottoreiden termodynamiikan laskelmista. 
Yhteisessä tutkimuksessaan kaasujen kinetiikasta Bredt ja Sänger laskivat vuonna 1938 ensimmäistä kertaa lentoalukseen yläilmakehässä avaruuden rajalla vaikuttavat aerodynaamiset voimat. Bredt ratkaisi myös raketteja varten kehitellyn kiskolaukaisualusta lämpö- ja voiteluongelmat. Lisäksi hän kehitti Sängerin kanssa teorian patoputkimoottorin termodynamiikasta.
Sodan jälkeen Bredt ja Sänger asuivat Ranskan miehitysvyöhykkeellä. Vuonna 1946 Ranskan Ilmailuministeriö kutsui molemmat työskentelemään Ranskaan valtiollisen lentokonetehtaan tutkimusosastolle - myöhemmin laitos tunnettiin nimellä "Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Nord (SNCA du Nord)". Bredt työskenteli laitoksessa Sängerin kanssa suihkumoottoritekniikan parissa.Samalla hän toimi ranskalaisen Matra-rakettivalmistajan neuvonantajana.
Pariskunta avioutui vuonna 1951. Vuonna 1954 perhe muutti takaisin Saksaan pariskunnan keskittyessä fotonimoottorin teoreettisiin tutkimuksiin. He edistivät myös SCRAMJET-moottorin kehittelyä.
Irene Sänger-Bredt työskenteli useiden avaruustoimintaa tutkivien laitosten tutkimus- ja johtotehtävissä vuoteen 1972 asti. Hänellä oli lukuisa määrä luottamustehtäviä avaruus- ja ilmailutekniikan parissa, ja hän oli "International Academy of Astronautics" -järjestön perustajajäsen. Vuonna 1970 hänelle myönnettiin "Herrman Oberth -kultamitali" tieteellisen uransa johdosta.
Kuluttajahintaindeksi
Kuluttajahintaindeksi on kuluttajien tavaroista ja palveluista maksaman keskimääräisen hinnan mitta. Se kertoo, kuinka paljon tavaroiden ja palveluiden hinnat muuttuvat ajan myötä. Se on yksi kansallisten tilastoviranomaisten laskemista hintaindekseistä. Suomessa kuluttajahintaindeksiä ylläpitää Tilastokeskus.
Kuluttajahintaindeksi on yleisin inflaatiomittari. Talouspolitiikassa ja muilla talouden aloilla kuluttajahintaindeksiä käytetään rahan arvon mittana.
Elinkustannusindeksi on uusimmasta kuluttajahintaindeksistä ketjuttamalla laskettu pitkä aikasarja. Se on käyttäjälle helppotulkintainen, sillä sen sarjaa eivät katkaise indeksiuudistukset. Kuluttajahintaindeksissä sen sijaan tehdään 4–5 vuoden välein indeksiuudistus, koska kulutustottumukset muuttuvat jatkuvasti.
Gailingen am Hochrhein
Gailingen am Hochrhein on kunta Saksassa Baden-Württembergin osavaltion Konstanzin piirikunnassa. Kunta kuuluu Freiburgin hallintopiiriin. Asukkaita Gailingen am Hochrheinissa oli 31. joulukuuta 2008 3 069 ja väestötiheys oli 233 as./km². Kunnan pinta-ala on 13,17 km². Gailingen am Hochrheinin pormestari on Heinz Brennenstuhl.
Gailingen am Hochrheinin naapurikunnat ovat Gottmadingen pohjoisessa, Buch ja Ramsen idässä, Diessenhofen etelässä sekä Dörflingen lännessä. Neljä viimeisenä mainittua kuuluvat Sveitsille. Lisäksi Saksan eksklaavi Büsingen am Hochrhein sijaitsee alle kilometrin päässä kunnasta länteen.
Kunnassa toimii yksi Hochrheinschule -niminen ”perus- ja yläkoulu” (). Lisäksi kunnassa toimii kansanopisto ().
Gailingen am Hochrheinin ystävyyskunta on Saksin osavaltiossa sijaitseva Liebschützberg.
Ensimmäinen dokumentoitu maininta Gailingenista on vuodelta 965. Mahdollisesti alemannit asuttivat Gailingenin aluetta jo 400-luvulla. Nimi ”Gailingen” tulee ”Geilo”-nimisen henkilön mukaan, joka oli yksi alemannien johtaja. 1000-luvulla Gailingen oli aatelisperheen omistuksessa. 1300-luvulla alueen omistus siirtyi Randeggin aatelisperheelle ja sen peruja on leijonanpää, perheen tunnus, Gailingenin vaakunassa nykyään. Seuraavina vuosisatoina Gailingen vaihtoi omistajaa lukuisia kertoja.
Vuonna 1654 Gailingeniin muutti kuusi juutalaista. Vuonna 1722 Gailingenissa oli 18 juutalaista kotitaloutta ja 1700-luvun puoliväliin mennessä lukumäärä kasvoi 28:en. Vuonna 1766 Gailingeniin rakennettiin uusi koulu ja vuonna 1836 synagoga. Vuosina 1845–1847 paikkakunnalle rakennettiin uusi koulurakennus. Gailingen sai myös sairaalan ja vanhainkodin. 1850-luvun puoliväliin mennessä juutalaisväestöä oli Gailingenin väestöstä yli puolet. Vuonna 1870 Gailingeniin valittiin ensimmäinen juutalaispormestari. Seitsemän vuotta tämän jälkeen juutalaiset ja kristityt lapset aloittivat koulunkäyntinsä samassa koulussa. Juutalaiset ja ei-juutalaiset elivät yhdessä rauhallisesti, kunnes Adolf Hitler nousi valtaan. Vuonna 1933 juutalaisväestö väheni paikkakunnalla noin 20 prosenttia. Kristalliyö ohitti Gailingenin. 10. marraskuuta 1938 synagoga tuhottiin. 22. lokakuuta 1940 yli 200 juutalaista vietiin heidän kodeistaan Ranskaan. Koulurakennus toimii nykyisin Bodenjärven alueen juutalaisten historiaa käsittelevänä museona.
Muggsy Bogues
Tyrone Curtis ”Muggsy” Bogues (s. 9. tammikuuta 1965 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Vain 160 senttimetriä pitkä Bogues on NBA:n historian lyhyin pelaaja. Pelipaikaltaan hän oli takamies.
Bogues pelasi NBA:ssa vuosina 1987–2001 Washington Bulletsin, Charlotte Hornetsin, Golden State Warriorsin ja Toronto Raptorsin riveissä. Yhdysvaltain maajoukkueessa hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1986.
Prang
Prang on khmeriläisessä ja thaimaalaisessa uskonnollisessa rakennustaiteessa esiintyvä tornimainen rakennelma, joka sijaitsee temppelin tai watin cellan yläpuolella. Prang on hindulaisen mytologian jumalten asuinpaikan Meru-vuoren vertauskuva.
Khmerien prang muistuttaa ulkomuodoltaan porrastettua kukkanuppua, jonka edessä on yleensä itään katsova eteishalli, mandapa. Cellassa, joka on pieni huone prangin uumenissa, oli hindulaisen jumalan, Shivan, Vishnun tai Brahman kuva. Suurissa temppeleissä, kuten Angkor Watissa, prangeja saattaa olla useita, joista yksi on muita hallitsevampi keskusprang.
Sukhothain ja Ayutthayan kuningaskunnissa prangista kehittyi suippo, maissintähkää muistuttava torni, jonka cellaan noustiin jyrkkiä portaita pitkin, eikä sen edustalla enää ollut varsinaista eteishallia. Siamilaisessa prangissa eteishallista oli enää jäljellä symmetrisesti prangin jokaiselle neljälle sivulle upotetut nissimäiset syvennykset, joissa saattoi olla Buddhan kuvapatsaita.
Khmeriläinen ja siamilainen prang eroavat rakennusmateriaaliltaan: khmeriläinen prang rakennettiin hiekkakivestä tai lateriitista, kun taas Thaimaassa käytetään tiiltä, joka verhotaan stukkokerroksella. Tunnetuimpia esimerkkejä siamilaisesta prangista on Wat Arunin Chao Phraya -jokea siluetillaan dominoiva torni Bangkokissa.
Royal Bank of Canada
Royal Bank of Canada () on Kanadan suurin pankki ja maan suurin yhtiö. Royal Bank of Canada on Kanadan arvokkain yritys markkina-arvolla mitattuna.
Yhtiö käyttää RBC-brändiä kaikissa toiminnoissaan. Kanadassa sen pankit tunnetaan nimellä RBC Royal Bank of Canada ja sijoitustoimintajaosto on nimeltään RBC Capital Markets. Yhdysvalloissa toimivat pankit käyttävät RBC Bank -nimeä.
Vuonna 1907 yhtiön pääkonttori siirrettiin Halifaxista Montrealiin. 1970-luvun loppupuolella kaikki päätöksenteko siirrettiin kuitenkin Royal Bank Plazassa sijaitsevaan Toronton toimistoon. Vuonna 2008 RBC sijoittui 55. sijalle Forbes Global 2000 -listalla. Elokuussa 2006 yhtiön markkina-arvo liikkui 63,7 miljardin Kanadan dollarin tienoilla.
Vuonna 2007 RBC kasvoi suurimmaksi finanssialan yritykseksi Kanadassa sekä varallisuudella että markkina-arvolla mitattuna. Yhtiöllä on 1 524 toimipistettä Kanadassa ja paikallisia toimistoja 39:ssa maassa. Kaikkiaan RBC:lla on yli 15 miljoonaa asiakasta ja se työllistää maailmanlaajuisesti yli 70 000 henkilöä.RBC on saavuttanut johtavan aseman Karibian maissa. Yhtiö on tuottoisa ja hyvin tunnettu etenkin Karibian englanninkielisillä alueilla.
Luca Cigarini
Luca Cigarini (s. 20. kesäkuuta 1986 Montecchio Emilia, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelaa italialaisseura Napolissa.
Cigarini pelaa niin sanottuna keskikentän pohjan pelintekijänä. Hänet tunnetaan erityisesti pelinäkemyksestään ja syöttötaidostaan. Cigarinia pidetään yhtenä Italian lupaavimmista pelaajista. Pelityylinsä vuoksi häntä verrataan usein Andrea Pirloon.
Cigarini on Parman kasvatti. Ammattilaisuransa hän aloitti pelaamalla lainassa Sambenedettesen riveissä vuosina 2004–2005. Vuosina 2005–2008 Cigarini edusti Parmaa. Atalantaan hän siirtyi vuonna 2008.
Cigarini oli mukana Italian joukkueessa 2008 olympiaturnauksessa. Hän lukeutuu Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen vakiopelaajiin.
Matti Paloaro
Matti Kullervo Paloaro (14. joulukuuta 1942 – 21. elokuuta 2008) oli rikoskomisario, toimittaja ja kirjailija.
Hän toimi yli 22 vuotta poliisin palveluksessa, viimeksi rikoskomisariona keskusrikospoliisissa. Paloaro työskenteli poliisiuran jälkeen toimittajana ja kirjailijana. Hän toimi Alibi-lehden päätoimittajana 1990-luvulla. Paloaro palveli myös upseerina YK-joukoissa.
Borj-e Milad
Borj-e Milad eli Miladin torni on Iranin korkein ja maailman neljänneksi korkein torni. Se sijaitsee Teheranissa ja on 435 metriä korkea.
Borj-e Miladin edelle yltävät maailmassa CN Tower (Kanada), Ostankinon televisiotorni (Venäjä) ja Oriental Pearl Tower (Kiina).
Borj-e Miladin rakennustyöt tulivat valmiiksi vuonna 2007.
Kingdom Centre
Kingdom Centre () on pilvenpiirtäjä Saudi-Arabian pääkaupungissa Riadissa. Rakennuksen korkeus on noin 302 metriä.
Kingdom Centressä on muun muassa kauppakeskus, toimistoja, huoneistoja, viiden tähden hotelli ja ravintoloita. Pilvenpiirtäjä sai Emporis Skyscraper Awardin 2002.
Kingdom Centre sisältää maailman korkeimman moskeijan. Pilvenpiirtäjän omistaa tunnettu liikemies, prinssi Al-Walid ibn Talal.
Shōko Aida
Shōko Aida (; s. 23. helmikuuta 1970) on japanilainen laulaja ja näyttelijä. Hän tuli alun perin tunnetuksi popyhtye Winkistä, jossa hän vaikutti vuosina 1988–1996 yhdessä Sachiko Suzukin kanssa. Wink teki versionsa muun muassa The Rubettesin "Sugar Baby Lovesta". Muita hittejä oli "Samishii Nettaigyo".
Shōko Aida aloitti Winkin ajan jälkeen soolouran. Hän on näyttelijänä esiintynyt muun muassa Shunji Iwain elokuvassa "Hana to Arisu" (2004).
Anne Suzuki
Anne Suzuki (, s. 27. huhtikuuta 1987 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsena ja voitti vuonna 2003 Japanin akatemian palkinnon roolista elokuvassa "Ritana" (2002).Suzuki on tulkinnut rooleja myös televisiossa ja näytelmissä.
Sundiata Keïta
Sundiata Keïta oli 1200-luvulla elänyt Malin kuningaskunnan perustaja. Hän hallitsi perimätiedon mukaan vuodesta 1235 vuoteen 1255 (toisen tiedon mukaan hänen hallituskautensa kesti 25 vuotta).
Sundiata Keitan kerrotaan olleen hovista karkotettu kuninkaanpoika, joka aikuistuttuaan palasi kotikaupunkiinsa ja vapautti kansan "susu"-heimon alaisuudesta. Hän liitti valtakuntaansa ne alueet, jotka olivat tukeneet häntä kapinassa susuja vastaan. Hän antoi entisille sotilailleen viljelysmaata, minkä ansiosta viljelyala kasvoi. Mali tuotti siitä alkaen suuria määriä viljaa, puuvillaa ja maapähkinöitä.
Sundiata Keitaa koskevat tiedot ovat säilyneet lähinnä griottien levittämänä suullisena perimätietona. Hänen kerrotaan hukkuneen jokea ylittäessään. Hänen ensimmäinen seuraajansa Malin kuninkaana (mansa) oli Wali Keita. Hänelle oli oletettavasti sukua myös 1300-luvulla hallinnut kuuluisa Mansa Musa, joka oman kertomuksensa mukaan polveutui Keïtan veljestä.
Celia Weston
Celia Weston (s. 14. joulukuuta 1951 Spartanburg, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi 1980-luvun alussa Jolene Hunnicuttin roolissa televisiosarjassa "Alice".
Myöhemmin Weston on niittänyt mainetta elokuvaosillaan. Elokuvien joukossa ovat "Pieni mies Tate" (1991), "Kuolemaantuomittu" (1995), "Lumi peittää setripuut" (1999), "Soitellaan" (2000), "Satimessa" (2001), "Kaukana taivaasta" (2002), "Kuinka hukata kundi 10 päivässä" (2003), "The Village" (2004), "Junebug" (2005) ja "Invasion – tunkeutujat" (2007).
Broadway-teatterinäyttelijänä Weston sai vuonna 1997 Tony-ehdokkuuden.
Bustrofedon
Bustrofedon () on muinaisissa kreikkalaisissa ja roomalaisissa piirtokirjoituksissa käytetty kirjoitustapa, jossa kirjoitussuunta vaihtuu joka toisella rivillä. Samalla takaperin kirjoitettujen tekstirivien kirjaimet kääntyvät peilikuvikseen.
Bustrofedonin nimi tulee muinaiskreikan sanoista , 'härkä', ja , 'kääntää'. Nimi on peräisin siitä, että kirjoitustapa jäljittelee kyntöauraa vetävän härän edestakaista liikettä pellolla.
Boubacar Traoré
Boubacar Traoré (s. 1942 Kayes) on malilainen maailmanmusiikin esittäjä. Hän sai perehdytystä kitaransoittoon ulkomailla musiikkia opiskelleelta veljeltään. Hän nousi maansa itsenäistymisen aikoihin 1960-luvulla julkisuuteen lauluillaan, joissa usein kuuluivat länsimaisen bluesin vaikutteet.
1970-luvulla Traorén aiemmin valtava suosio alkoi hiipua, mutta 1980-luvun lopulla hänet löydettiin uudelleen, ja siitä pitäen hän on saavuttanut laajaa menestystä kansainvälisellä urallaan. Vuonna 1989 vaimonsa kuoleman jälkeen Traoré lähti Ranskaan.
Myös "Kar Kar" -nimellä kutsuttu Boubacar Traoré on esiintynyt Suomessakin Etnosoi!-tapahtumassa.
John Swasey
John Swasey on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt urallaan yli 160 dubbausroolia englanniksi animeen. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli animesarjassa "A.D. Police" vuonna 2001. Swasey oli myös kersantti Hauserin äänenä elokuvassa Halo Legends.
Lospalos
Lospalos on kaupunki Itä-Timorissa 248 kilometriä maan pääkaupungista Dilistä itään. Kaupungin asukasluku on noin 17 613 (vuonna 2010) ja se on Lautémin piirikunnan pääkaupunki.
Kaupungin nimi kirjoitetaan usein väärin "Los Palos", aivan kuin se olisi espanjaa. Tosiasiassa nimi on peräisin paikallisen papuakielen fatalukun sanasta "Lohoasupala". Nykyään fatalukun puhujat käyttävät kuitenkin nimeä "Lospalos".
He Kexin
He Kexin (, s. 1. tammikuuta 1992 Peking) on kiinalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on erikoistunut eritasonojapuille.
He voitti olympiakultaa eritasonojapuilta ja joukkuekilpailusta Pekingissä 2008. Nojapuufinaali oli äärimmäisen tasainen. He sai amerikkalaisen Nastia Liukinin kanssa samat pisteet, 16,725, mutta kiinalainen julistettiin voittajaksi parempien avaussuorituksen pisteiden perusteella. Aikaisemmin samana vuonna He oli voittanut nojapuilla kaksi maailmancupin kilpailua. Kiinan mestaruuden hän on voittanut eritasonojapuilla ainakin vuosina 2007 ja 2008. Vuoden 2009 MM-kilpailuissa He voitti kultaa eritasonojapuilla ylivoimaisesti: hopeamitalisti Kōko Tsurumiin kertyi finaalissa eroa 1,125 pistettä. Vuosina 2010 ja 2011 hän saavutti Kiinan joukkueessa joukkuekilpailun MM-pronssia. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai eritasonojapuilla hopeaa.
Hen todellisesta iästä on liikkunut erilaisia huhuja ja epäilyjä, ja asiaa on selvitelty useaan otteeseen. Sääntöjen mukaan voimistelijan täytyy olla tai täyttää kisavuonna 16 vuotta, ja Hen epäiltiin Pekingissä olleen alaikäinen kilpailemaan. Virallisesti Hen on kuitenkin todettu olleen täysi-ikäinen.
Kayes
Kayes on kaupunki, kunta sekä Kayesin alueen ja piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Senegaljoen varrella 495 kilometriä maan pääkaupungista Bamakosta luoteeseen. Kunnassa on 127 400 asukasta (vuonna 2009).
Ranskalaiset rakensivat vuonna 1855 kaupungin lähistölle Médinen linnoituksen. Vuonna 1892 Kayesista tuli Ranskan Sudanin hallinnollinen keskus. Se oli myös tärkeä arabikumin kauppapaikka. Vuonna 1907 siirtomaan pääkaupunki siirrettiin Bamakoon.
Nykyään Kayes on maatalousalueen kaupallinen keskus. Alueella viljellään hirssiä, durraa ja maapähkinää sekä harjoitetaan karjanhoitoa ja käsityöammatteja. Kaupungin kautta kulkee Bamakosta Dakariin johtava rautatie ja se on myös tärkeä maantie- ja jokiliikenteen solmukohta. Siellä on kotimaanliikenteeseen käytetty lentokenttä. Nähtävyyksiin kuuluvat siirtomaa-ajan hallintorakennukset.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – miesten keihäänheitto
Miesten keihäänheitto kesäolympialaisissa 2008 kilpailtiin 21. elokuuta ja 23. elokuuta. Karsinnat heitettiin 21. päivä ja loppukilpailu 23. päivä. Kisa käytiin Pekingin kansallisstadionilla.
Keihäänheiton A-raja oli 81,80 metriä ja B-raja oli 77,80 metriä.
"Ennätykset ennen kilpailua":
Molemmissa karsintaryhmissä oli 19 heittäjää. Jatkoon pääsi tuloksen perusteella. Loppukilpailupaikan raja oli 82,50 metriä. Loppukilpailuun pääsi kuitenkin tuloksella 79,70. Karsinnassa kullakin oli kolme heittoa.
Etenkin suomalaisia keihäsmiehiä hämmästytti hiilikuitukeihäiden puuttuminen kokonaan karsinnoista. Niin Tero Pitkämäki kuin Tero Järvenpää olivat heittäneet puuttuvilla hiilikuitumalleilla koko kauden. Valmentaja Hannu Kankaan mukaan hiilikuitukeihäillä heitettiin vielä lämmittelyssä, mutta kilpailupaikalta niitä ei löytynyt. Suomi teki asiasta virallisen valituksen kisaisännille.
"Finaali heitettiin 23. elokuuta"*"Bannister loukkasi kolmannen heiton jälkeen kyynärpäänsä, eikä pystynyt heittämään kolmea viimeistä heittoaan"
Summitin piirikunta (Ohio)
Summitin piirikunta on piirikunta, joka on osa Akronin metropolialuetta Ohiossa, Yhdysvalloissa.
Summitin naapuripiirikuntia ovat Cuyahoga pohjoisessa, Geauga koillisessa, Portage idässä, Stark etelässä, Wayne lounaassa ja Medina lännessä.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 541 781 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 80,8%, mustiin (14,6%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (2,3%).
Kotitalouden mediaanitulo on 48 790 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 14,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Ambruse Vanzekin
Ambruse Vanzekin (s. 14. heinäkuuta 1986 Nigeria) on nigerialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä nigerialaisessa Akwa Unitedissa. Hän oli saavuttamassa olympiahopeaa jalkapallossa vuoden 2008 olympialaisissa.
Ikechukwu Ezenwa
Ikechukwu Ezenwa (s. 16. lokakuuta 1988 Yenagoa, Nigeria) on nigerialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä nigerialaisessa Heartlandissa. Hän oli saavuttamassa olympiahopeaa jalkapallossa vuoden 2008 olympialaisissa.
Hallin lause
Ryhmäteoriassa Hallin lauseen mukaan ratkeavalla ryhmällä "G", jonka kertaluku on "mn", missä "m" ja "n" ovat keskenään jaottomia, on kertalukua "m" oleva aliryhmä. Hallin lause on siis yleistys Sylowin lauseesta.
Negatiivinen sananvapaus
Negatiivinen sananvapaus on filosofian käsite, joka liittyy pohdiskeluihin positiivisen ja negatiivisen vapauden suhteesta. Negatiivinen vapaus tarkoittaa aina vapautta "jostakin", kun taas positiivinen vapaus vapautta "johonkin". Negatiivisen sananvapauden tapauksessa tämä tarkoittaa sitä, että itsensä julkituominen on vapaa sensuurista ja muista rajoitteista. Ihmisellä on oikeus olla vapaa sananvapautta rajoittavista rajoitteista ja siten oikeus julkituoda mielipiteensä sekä sanomansa ilman, että hänen sanomisistaan asetetaan aktiivisia sanktioita. Positiivinen sananvapaus taas tarkoittaa yleisesti oikeutta sananvapauteen eli mahdollisuuksia itsensä ilmaisemiseen kirjallisesti tai suullisesti.
Negatiivisen sananvapauden käsitettä on käytetty erityisesti liberalismissa. Negatiivista vapautta myös sananvapauden suhteen ovat filosofeista kannattaneet John Stuart Mill, John Locke ja John Milton.
Yleensä positiivinen ja negatiivinen sananvapaus eivät ole toisiansa pois sulkevia, vaan tarvitaan kumpaakin. Esimerkiksi negatiivista sananvapautta ei voi harjoittaa, jos ei ole olemassa itsensä julkituomiselle edellytyksiä, jotka taas positiivinen sananvapaus luo.
Wisma 46
Wisma 46 on vuonna 1996 valmistunut 262 metriä korkea pilvenpiirtäjä Etelä-Jakartassa. Se on Indonesian korkein rakennus. Tämän kahdesta kellarikerroksesta ja 56 maanpäällisestä kerroksesta koostuvan rakennuksen päämateriaaleina ovat lasi, teräs ja betoni.
Rakennuksen suunnittelusta vastasi kaksi arkkitehtitoimistoa: Zeidler Partnership Architects ja DP Architects Private Ltd.
J. E. Svan
Johan Edvard Svan (31. maaliskuuta 1837 Maalahti – 10. maaliskuuta 1883 Hamina) oli suomalainen Haminan kadettikoulun opettaja, yksi Suomen ensimmäisistä pikakirjoittajista ja ensimmäisen Suomessa julkaistun pikakirjoituksen oppikirjan tekijä.
Svanin vanhemmat olivat filosofian maisteri, kappalainen, varapastori Edvard Swan ja Charlotta Wegelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1856 Vaasan lukiosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1861 ja maisteriksi 1864. Hän toimi Heinolan yläalkeiskoulussa latinan opettajana vuodesta 1863, ja vuonna 1865 hänet nimitettiin Haminan kadettikouluun ruotsin, suomen, logiikan ja psykologian lehtoriksi. Virkansa ohella Svan toimi Haminassa useissa luottamustoimissa, muun muassa kirjaston johtokunnassa, rahatoimikamarin puheenjohtajana 1877–1881 ja kaupungin kansakoulujen tarkastajana 1881–1883. Svan sai hovineuvoksen arvon 1875.
Svan muistetaan erityisesti toimistaan ruotsinkielisen pikakirjoituksen kehittäjänä. Vuonna 1861 Suomen senaatti lähetti kolme miestä – Svanin, W. Margunoffin ja Svante Dalströmin – Saksaan oppimaan pikakirjoitusta, jotta Suomenkin valtiopäivillä saataisiin puheet kirjoitettua pikakirjoituksella muistiin. Miehet perehtyivät saksalaisen Gabelsbergerin kehittämään pikakirjoitusjärjestelmään, ja oppivat pikakirjoitusta niin hyvin, että pystyivät tammikuun valiokunnassa 1862 toimimaan pikakirjoittajina.
Svan alkoi heti Saksasta tultuaan kouluttaa lisää pikakirjoittajia, ja jo vuosien 1863–1864 valtiopäivillä oli pikakirjoittajia useampia. Vuonna 1871 hän julkaisi oppikirjan "Lärobok i stenografi, efter Gabelsbergers system, för svenska språket", joka oli ensimmäinen Suomessa julkaistu pikakirjoituksen oppikirja. Samana vuonna hän alkoi julkaista "Tidning för stenografi" -nimistä pikakirjoituslehteä yhdessä August Fabritiuksen kanssa.
Wilhelm Ingves
Wilhelm Ingves (s. 10. tammikuuta 1990 Lemland) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin 1. divisioonassa pelaavaa IS Halmiaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Debyyttinsä Veikkausliigassa Ingves teki IFK Mariehamnin vierasottelussa Myllykosken Palloa vastaan 4. toukokuuta 2008. Samassa ottelussa hän myös teki liigauransa ensimmäisen maalin.
Kesällä 2008 italialainen seura Ascoli Calcio tarjosi Ingvesille sopimusta, mutta nuori hyökkääjä hylkäsi tarjouksen auttaakseen putoamisuhan alla kamppailevaa seuraansa säilyttämään paikkansa korkeimmalla sarjatasolla.
Marraskuussa 2008 Ingves osallistui FC Inter Turun Mika Ojalan kanssa hollantilaisen Heerenveenin viikon kestäneelle testileirille.
Ingves siirtyi IS Halmian riveihin helmikuussa 2013.
Maltan Valioliiga
Maltan Valioliiga () on Maltan jalkapallon korkein sarjataso. Se tunnetaan sponsorisopimuksen vuoksi myös nimellä BOV Premier League, mutta puhekielessä siihen viitataan yleensä nimillä "Il-Kampjonat", "Il-Lig" tai "Il-Premjer". Liigaa pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1909.Luettelo Maltan Valioliigan mestareista:
Viron puolustusvoimat
Viron puolustusvoimat () vastaavat Viron valtion aseellisesta puolustuksesta. Se muodostuu maavoimista ("Maavägi"), merivoimista ("Merevägi"), ilmavoimista ("Õhuvägi") ja suojeluskuntajärjestö "Kaitseliitosta". Kansallisen puolustuspolitiikan perustana on maan itsenäisyyden ja itsemääräämissoikeuden turvaaminen sekä maa- ja merialueen että ilmatilan suojaaminen. Viron puolustusvoimien tärkeimpinä tavoitteina ovat uskottavan puolustuskyvyn ylläpitäminen ja edelleen kehittäminen. Viron asevoimat on rakennettu yhteensopivaksi Nato- ja EU-maiden järjestelmien kanssa.
Huhtikuussa 1917 Venäjä pääesikunta määräsi virolaiset sotilaat palvelemaan oman maansa puolustuksessa. Ensimmäinen kansallinen virolainen sotilasyksikkö muodostettiin 20. toukokuuta 1917 jolloin Venäjän sotaministeri antoi virallisti 1. Virolaisen rykmentin. Eversti Aleksander Tõnisson otti yksikön komentoonsa. Se koostui 32 upseerista ja 3 372 sotilaasta. Yksikkö siirrettiin Rakvereen jossa se saavutti lopullisen kokonsa 118 upseerillaan ja 10 151 sotilaansa. Olemassaolonsa aikana siinä ehti palvella 216 upseeria ja 11 538 sotilasta. Viron julistauduttua itsenäiseksi 24. helmikuuta 1918, Viron asevoimat perustettiin 16. marraskuuta 1918, pian ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen.
Itsenäisen Viron tasavallan kohtaloksi oli joutua Saksan ja Neuvostoliiton solmiman Molotov–Ribbentrop-sopimuksen ja sen salaisen lisäpöytäkirjan kohteeksi. Osapuolet jakoivat keskenään koko itäisen Euroopan. Viron hallitus oli pakotettu hyväksymään maaperällään neuvostoliittolaisten sotilastukikohdat ja niiden mukana 25 000 sotilasta. Neuvostoliiton Itämeren laivasto saartoi Viron 12. kesäkuuta 1940. Verenvuodatusta välttääkseen Viron hallitus päätti 17. kesäkuuta ettei se ryhdy vastarintaan. Viron täydellinen miehitys saatettiin loppuun 21. kesäkuuta mennessä. Viron puolustusvoimat riisuttiin aseista heinäkuun aikana. Ainoastaan yksi pataljoona Tallinnassa jatkoi vastarintaa.
Viron puolustusvoimat perustettiin uudelleen 3. syyskuuta 1991 maan saadessa itsenäisyytensä takaisin. Virossa on asevelvollisuus. Varusmiespalveluksen pituus on kahdeksan tai 11 kuukautta, ja reserviläiset kutsutaan kertausharjoituksiin viiden vuoden välein. Viime vuosina asepalveluksen on suorittanut 30–36 % miespuolisesta ikäluokasta. Naisilla on ollut mahdollisuus suorittaa vapaaehtoinen asepalvelus vuodesta 2013 lähtien.
Viron puolustusvoimien oman ilmoituksen mukaan Viron puolustusvoimien nykyinen rauhanaikainen vahvuus on 6 000 henkeä, joista noin puolet on kantahenkilökuntaa. Suunniteltu sodanaikainen vahvuus on 60 000 henkeä.
Matoksi
Matoksi (, aikaisemmin myös Александровка, "Aleksandrovka") on kylä ja entinen ortodoksiseurakunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläosassa Vuoleenjoen rannalla entisen Vuoleen luterilaisen seurakunnan alueella.
1400–1500-luvulla Matoksin seutu kuului inkerikkojen asuttamaan Novgorodin Vatjan viidenneksen Pähkinälinnan läänin Kuivaisin pogostaan. Ruotsalaisten vallattua Inkerin 1600-luvun alussa valtaosa alkuperäisväestöstä pakeni Venäjälle ja tilalle muutti luterilaisia inkerinsuomalaisia. Kuivaisin ja Vaskelan tienoille jäi kuitenkin myös pieni joukko inkerikkoja, joihin kuuluivat Pohjois-Inkerin kuuluisimmat runonlaulajat Larin Paraske ja Ontropo Melnikov.
Matoksin ortodoksinen seurakunta perustettiin 1700-luvun puolivälissä. Vuonna 1797 entisen palaneen puukirkon tilalle rakennettiin paikallisen tilanomistajan kreivi Ostermanin rahoittama kivinen Aleksanteri Nevalaisen kirkko. Vuonna 1849 kirkon hautausmaalle siirrettiin Toksovan Purnun () kylästä vanha tsasouna, jossa oli seudun ortodoksien kunnioittama Pyhän Nikolaoksen ikoni.
1800-luvun puolivälissä Matoksin seurakuntaan kuuluivat kaikki Pietarin ja Pähkinälinnan kihlakuntien inkerikot, yhteensä noin 700 henkeä. Lisäksi sen jäseninä oli saman verran Suomen puolen Raudun ja Sakkolan pitäjien ortodokseja, jotka myöhemmin muodostivat itsenäisen Palkealan seurakunnan.
1880-luvulla seurakuntaan kuului reilut 300 inkerikkoa, jotka asuivat 17 kylässä. Lisäksi sen jäseninä oli tilanomistajien työntekijöitä, lastenkodin kasvatteja ja muutamia kauppiaita. Talonpoikien kerrottiin käyvän myös seudun luterilaisissa kirkoissa, joiden jumalanpalvelusta he paremmin ymmärsivät. Inkerikot eivät myöskään aina noudattaneet paastoja tai osallistuneet ristisaattoihin ja pyhiinvaelluksiin. Valtaosa heistä oli lukutaidottomia.
Nykyään Matoksin kirkosta on jäljellä vain perustukset.
What a Wonderful World
What a Wonderful World on Louis Armstrongin esittämä kappale vuodelta 1967. Kappaleen sanoitukset teki George Douglas alias Bob Thiele ja sävellyksessä apuna hänellä oli George David Weiss.
Kappale oli muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa singlelistan ensimmäisellä sijalla neljän viikon ajan. Yhdysvalloissa se jäi aluksi vähemmälle huomiolle, mutta se sai myöhemmin enemmän huomiota esimerkiksi elokuvan "Hyvää huomenta, Vietnam" myötä.
Kappaleesta on tehty lukuisia cover-versioita. Kappaletta ovat esittäneet muun muassa Joey Ramone, Celine Dion ja Connie Talbot. Kappale esiintyy myös muun muassa elokuvassa .
Kappaleesta on tehty suomenkielinen käännöskappale nimeltä "Kuinka kaunista on", jonka levytti ensimmäisenä Lasse Mårtenson vuonna 1968.
Hi-Z
Hi-Z oli 1990-luvulla toiminut suomalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen keulahahmo on Jay F. Kay. Yhtyeen esittämiä kappaleita ovat muun muassa "Hi-Z The Dancefloor Virus" ja "Tiputranssi".
Taikasauva
Taikasauva on fiktiivinen taikakalu, joka mahdollistaa taikomisen. Fantasiakirjoissa ja -elokuvissa sitä käyttävät velhot, noidat ja taikurit. Esiintyvät taikurit käyttävät usein taikatemppujensa dramatisoimiseksi sauvaa, jota myös kutsuvat taikasauvaksi. Yleensä ajatellaan, että taikasauvaa käytetään heiluttamalla sitä loihdittavan kohteen suuntaan ja lausumalla samanaikaisesti taikasana tai loitsu.
Harry Potter-kirjoissa ja -elokuvissa ja vastaavissa kirjoissa ja elokuvissa taikasauvat ovat lyhyitä, puisia oksia, joihin ollaan saatettu kaivertaa jotain. Joissain kirjoissa ja elokuvissa taikasauva on pitkä, mutkainen kävelykeppi. On myös taikasauvoja, jotka ovat tavallisia kävelysauvoja tai sauvoja, joiden päässä on jonkinlainen kristalli.
On myös kirjoja ja elokuvia, joissa velhot ja noidat osaavat taikoa ilman minkäänlaista esinettä, käyttämällä amulettia tai talismaania, taikajuomilla tai vain piirtämällä loitsun pergamentille.
Myös läheskään kaikki taikurit eivät käytä taikasauvoja. Sauva kuitenkin auttaa vangitsemaan yleisön huomion toisaalle varsinaista temppua suoritettaessa.
David L. Wolper
David Lloyd Wolper (11. tammikuuta 1928 New York, Yhdysvallat – 10. elokuuta 2010 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisiotuottaja. Häntä pidetään menestyneimpänä riippumattomana televisiotuottajana.
Vuonna 1958 Wolper perusti oman tuotantoyhtiönsä Wolper Productionsin. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli dokumentti "The Race for Space", jossa käytettiin Venäjän avaruusohjelman ja NASAn materiaalia. Ei yksikään kolmesta suuresta televisiokanavasta ottanut elokuvaa ohjelmistoonsa. Dokumentin esitysoikeudet myytiin kuitenkin 104 paikalliseen kanavaan ja "The Race for Space" oli ensimmäinen dokumenttielokuva, jota esitettiin maanlaajuisesti suurten kanavien ulkopuolella. Siitä tuli myös ensimmäinen televisioelokuva, joka on ollut ehdolla Oscar-palkintoon, kun se oli ehdokkaana parhaana dokumenttina. Seuraavien neljän vuoden aikana Wolper Productions nousi kolmanneksi suurimmaksi televisiodokumenttien tuottajaksi NBC:n ja CBS:n jälkeen.
Wolper myi tuotantoyhtiönsä Metromedialle vuonna 1964, mutta sai itse paikan yrityksen toimitusjohtajana. Wolperilla oli nyt iso yritys taustalla ja hänen yritys tuotti säännöllisesti kansallisille televisiokanaville. Lisäksi hän teki yhteistyötä National Geographic Societyn kanssa luontodokumenteista, jossa sai myös ensiesiintymisensä Yhdysvaltain televisiossa Jacques-Yves Cousteau. Wolper erosi Metromedista 1967. Tämän jälkeen hän lähti mukaan myös elokuvamarkkinoille tuottamalla mm. elokuvat "Viimeinen silta yli Reinin" ja "Jali ja suklaatehdas".
Vuonna 1976 Wolper myi Wolper Productions Warner Bros.:lle ohitusleikkauksen jälkeen. Wolperin, Warner Bros.:n ja ABC:n yhteistyöstä syntyi todella suosittu minisarja "Juuret". Sarja teki katsojaennätyksiä ja Wolper oli myöhemmin mukana myös tuottamassa sarjalla jatko-osia. Vuonna 1984 Wolper teki myös uuden aluevaltauksen, kun hän oli tuottamassa Los Angelesin olympialaisten avajaisia ja päättäjäisiä. Vuonna 1986 Wolper tuotti nelipäiväisen Vapaudenpatsaan 100-vuotisjuhlan, jota seurasi ympäri maailman 1,5 miljardia ihmistä.
Wolper on saanut uransa aikana useita palkintoja ja tunnustuksia. Hänelle on annettu muun muassa Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto ja hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän kuoli elokuussa 2010 sydänsairauteen ja Parkinsonin taudin komplikaatioihin
Nastia Liukin
Anastasia (Nastia) Liukin (s. 30. lokakuuta 1989 Moskova, Neuvostoliitto) on amerikkalainen telinevoimistelija.
Moskovassa syntyneen, mutta jo pienenä lapsena Yhdysvaltoihin muuttaneen, Liukinin molemmat vanhemmat ovat entisiä voimistelijoita. Hänen isänsä on kaksinkertainen telinevoimistelun olympiakultamitalisti Valeri Ljukin ja äitinsä rytmisen voimistelun maailmanmestari Anna Kotšneva. Perhe sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2000. Liukin aloitti voimistelu-uransa vuonna 1993.
Vanhempiensa valmentama Liukin saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa vuoden 2003 Pan-Amerikan kisoista Santo Domingosta. Hän voitti kultaa puomilta ja joukkuekilpailusta, hopeaa neliottelusta ja pronssia eritasonojapuilta sekä permannolta. Hän ei päässyt osallistumaan seuraavana vuonna käytyihin Ateenan olympialaisiin, koska oli liian nuori.
Ensimmäisissä MM-kisoissaan 2005 Melbournessa Liukin saavutti kultaa eritasonojapuilta ja puomilta sekä hopeaa permannolta ja neliottelusta. Aikaisemmin samana vuonna hän oli voittanut New Yorkin maailmancupin kilpailussa kultaa puomilta. 2006 MM-kisoissa Århusissa Liukin saavutti hopeaa eritasonojapuilta ja joukkuekilpailusta..
Vuonna 2007 Liukin oli kärsinyt loukkaantumisista ennen heinäkuisia Rio de Janeirossa käytyjä Pan-Amerikan kisoja ja kilpaili vain puomilla ja nojapuilla. Hän saavutti hopeaa molemmilta telineiltä ja oli mukana voittamassa joukkuekilpailun kultaa Samana vuonna Stuttgartin MM-kisoissa hän voitti kultaa puomilta ja joukkuekilpailuista sekä hopeaa eritasonojapuilta. Neliottelussa hän oli viides, mutta permannolla ei selviytynyt finaaliin. Pekingin olympialaisissa 2008 Liukin saavutti kultaa henkilökohtaisesta moniottelusta, hopeaa joukkuekilpailusta, puomilta ja eritasonojapuilta, sekä pronssia permannolta. Nojapuilla hän saavutti saman pistemäärän kuin kultamitalin vienyt He Kexin, mutta joutui tyytymään hopeaan huonompien avaussuorituksen pisteiden perusteella.