hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Wallace Spearmon
Wallace Spearmon (s. 24. joulukuuta 1984 Chicago) on yhdysvaltalainen pikajuoksija päälajinaan 200 metrin juoksu.
Spearmon sijoittui hopealle Helsingin MM-kisoissa 2005 200 metrillä ajalla 20,20. hän sijoittui kolmanneksi ajalla 20,21. Seuraavana vuonna hän voitti Ateenan maailmancupin ajalla 19,87 ja sijoittui toiseksi ajalla 19.88. Sisäratojen MM-kilpailuissa Moskovassa 2006 hän juoksi kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa.
Osakan MM-kisoissa 2007 Spearmon sijoittui 200 metrin juoksussa pronssille ajalla 20,05 ja pikaviestissä hän voitti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa. hän sijoittui toiseksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän tuli 200 metrin juoksussa kolmantena maaliin, mutta hänet hylättiin ratarikon vuoksi. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän sijoittui jälleen 200 metrin juoksussa pronssille ajalla 19,85. hän oli toinen ajalla 20,21.
Spearmon voitti Splitin maanosien cupissa 2010 200 metriä ajalla 19,95. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli samalla matkalla neljäs ajalla 19,90. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 200 metrin välierissä.
Vuonna 2014 Spearmon sai kolmen kuukauden kilpailukiellon kiellettyjen aineiden listalle kuuluneen Metyyliprednisoloni-lääkkeen käytöstä. Wallace Spearmonin isä on myös nimeltään Wallace ja hän kilpaili myös pikajuoksussa.
Sveitsin Grand Prix 1950
Sveitsin Grand Prix 1950 oli historian neljäs Formula 1:n MM-osakilpailu. Se järjestettiin 4. kesäkuuta Circuit Bremgartenissa aurinkoisessa säässä. Kilpailun voitti Giuseppe "Nino" Farina, joka näin nousi MM-sarjan kärkeen. Louis Rosier otti uransa ensimmäisen palkintosijan.
Anastasia (vuoden 1997 elokuva)
Anastasia on 20th Century Foxin vuonna 1997 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva. Se kertoo Venäjän tsaari Nikolai II:n toiseksi nuorimman, elokuvassa henkiin jääneen Anastasia-tyttären matkasta neuvostoliittolaisesta orpokodista isoäitinsä Venäjän keisarinnan luokse Pariisiin.
"Anastasia" perustuu aitoihin hahmoihin ja tositapahtumiin, mutta varsin löyhästi. Elokuvassa kommunistien vallankumous ja tsaariperheen syrjäyttäminen tapahtuvat nopeasti ja väkivaltaisesti yhden illan aikana, vaikka todellisuudessa Nikolai II:n vallasta luopumisen (ks. Helmikuun vallankumous) ja kommunistien valtaannousun (ks. Lokakuun vallankumous) välillä oli aikaa yli puoli vuotta. Elokuvassa tsaarin perhe murhataan lokakuun vallankumouksen yhteydessä, mikä ei myöskään perustu todellisuuteen, sillä heidät murhattiin myöhemmin Jekaterinburgissa. Venäjän aatelisto oli puolestaan jo vuonna 1916 surmannut munkki Grigori Rasputinin, eikä hän siis ollut enää elossa vallankumouksien aikana 1917.
Elokuvan Neuvostoliittoa ja poliittista vasemmistoa ivailevat yksityiskohdat ja myötämielinen asennoituminen Nikolai II:sta kohtaan ovat aiheuttaneet paikoin närkästystä. Elokuvassa Rasputinin kerrotaan olleen yhteydessä paholaiseen ja siten vastuussa kansan tyytymättömyyteen tsaaria kohtaan. Tyytymättömyyden symboleina näyttäytyvät demonit nimeltä käskyläiset. Tällä tavoin annetaan ymmärtää koko vallankumouksen olleen paholaisesta lähtöisin. Myös lokakuun vallankumoukseen osallistuvat kuvataan julmina, kasvottomina murhamiehinä.
BAe 146
BAe 146 on brittiläinen lyhyen matkan nelimoottorinen matkustajalentokone, josta on tehty useita eri modifikaatioita.
Hawker Siddeley Aviation ilmoitti suunnittelevansa uutta lyhyen matkan hiljaista nelimoottorista konetta elokuussa 1973. Alun perin nimeä HS 146 kantaneen koneen kehitysprojekti joutui kuitenkin vaikeuksiin taloudellisten ongelmien vuoksi, mutta koneen suunnittelua jatkettiin rajoitetusti. Vuonna 1977 Hawker Siddeley joutui vastamuodostuneen British Aerospacen alaisuuteen, jolloin BAe antoi luvan jatkaa koneen suunnittelua. BAe:n hallitus hyväksyi 10. heinäkuuta 1978 projektin, jonka nimi vaihtui BAe 146:ksi, täyden kehitystyön aloituksen. 3. syyskuuta 1981 projektin tuloksena syntynyt BAe 146-100 lensi ensilentonsa.
BAe 146-200 on pidennetty versio 146-100:sta. Se on suurelta osin edeltäjänsä kaltainen, mutta 2,39 metriä pidempi, jonka ansiosta lattian alaiset rahtitilat ovat 35 % suuremmat. Ensimmäinen 146-200 sarjan kone lensi ensilentonsa elokuun ensimmäinen päivä vuonna 1982. Kaksi BAe 146-200QC -sarjan konetta muunneltiin vuonna 2013 Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisten ilmavoimien tarpeisiin. Koneet saivat mallitunnuksen C3, ja ne oli varustettu infrapuna torjuntavarustuksella ja lämpöhakuisten ohjusten torjutaan tarkoitetuilla soihduilla. Koneita oli tarkoitus käyttää Afganistanissa.
BAe 146-300 on vielä pidemmäksi venytetty versio, joka lensi ensilentonsa vasta vuonna 1987.
Viimeinen varsinainen 146-sarjan kone valmistui vuonna 1993, mutta seuraajana oli uudistettu Avro RJ -sarja.
Avro RJ Avroliner-sarja sisältää kolme erikokoista matkustajalentokonetyyppiä sekä kaksi businessversioita. Eroavaisuuksia BAe 146 -sarjan koneisiin ovat muun muassa RJ-sarjassa käytettävät tehokkaammat moottorit sekä vahvistetut siipirakenteet, runko ja laskutelineet. Täten RJ-sarjan koneilla voidaan operoida raskaammilla lasteilla ja pidemmillä reiteillä kuin BAe-koneilla. Lisäksi RJ-sarjassa on perinteisen avioniikan tilalla digitaalinen avioniikka ja sillä on kelpuutus CATIIIa-automaattilaskeutumisiin, myös CATIIIb-automaattilaskeutuminen on optiona. Avro RJ Avrolinerit tunnetaan hiljaisuudestaan, joten niillä voi lentää melurajoituksiltaan vaativimmillekin kentille.
RJ-sarjan suurimpaan versioon Avro RJ100:een mahtuu matkustamovariaatiosta riippuen 99–125 matkustajaa. Kotimaisista lentoyhtiöistä konetyyppi oli aiemmin käytössä Blue1:lla.
RJ-sarjan eniten myyty lentokone Avro RJ85 on pienempi kuin RJ100, mutta suurempi kuin RJ70. Matkustamovariaatiosta riippuen koneeseen mahtuu 84–112 matkustajaa. Suomalaisista lentoyhtiöistä konetyyppi oli käytössä Blue1:lla. RJ85:stä on olemassa myös businessversio, Avro RJ85 Business Jet.
RJ-sarjan pienimpään versioon Avro RJ70:een mahtuu matkustamovariaatiosta riippuen 70–94 matkustajaa. RJ70:sta on olemassa myös businessversio, Avro RJ70 Business Jet.
Pavel Novotný
Pavel Novotný (s. Jaroslav Jirík 5. helmikuuta 1977) on tšekkiläinen pornonäyttelijä. Hän on esiintynyt homo-, bi- ja heteropornoelokuvissa. Hän esiintyi pornoelokuvassa ensimmäistä kertaa vuonna 1999.
Movimiento Revolucionario Túpac Amaru
Movimiento Revolucionario Túpac Amaru (MRTA) oli Perussa vuosina 1982–1997 toiminut hallituksen vastainen marxilais-leninistinen sissiliike. Nimi otettiin 1700-luvun vallankumoukselliselta Túpac Amaru II:lta, joka oli viimeisen inkahallitsija Túpac Amarun jälkeläinen.
Parhaimmillaan liikkeellä oli noin sata aktiivista jäsentä ja sen johtajana toimi Víctor Polay Campos vuoteen 1992 asti ja Néstor Cerpa Cartolini kuolemaansa 1997 saakka.
Liikkeen viimeinen merkittävä teko oli Japanin suurlähettilään virka-asunnon panttivankikriisi. 14 sissiä tunkeutui virka-asuntoon joulukuussa 1996 ja otti 72 panttivankia. Kriisi päättyi 4 kuukauden jälkeen huhtikuussa 1997, kun armeija hyökkäsi virka-asuntoon presidentti Alberto Fujimorin käskystä, pelasti yhtä lukuun ottamatta kaikki panttivangit ja surmasi kaikki sissit. Suurlähetystöstä vangittiin ainakin yksi MRTA:n jäsen. Hänet likvidoitiin oikeudenkäynnin estämiseksi, jotta ei olisi selvinnyt mitkä tahot olivat sopineet operaatiosta. On myöhemmin paljastunut että ainakin kolme tai jopa kahdeksan sissiä surmattiin antautumisen jälkeen.
Rock and Roll All Nite
Rock and Roll All Nite on KISS-yhtyeen ehkä tunnetuin kappale "I Was Made For Lovin' Youn" ohella. Se julkaistiin vuonna 1975 yhtyeen albumilla "Dressed to Kill". Kappale on kuulunut siitä lähtien Kissin konsertteihin olennaisena osana. Bändin myöhemmässä vaiheessa se on toiminut yleensä konsertin lopetuskappaleena.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Paul Stanley ja Gene Simmons. Toisessa versiossa b-puolelta löytyy kappale ”Getaway”. Kappaleen liveversio julkaistiin singlenä samana vuonna. Sen b-puolella oli studioversio.
Oscar Luigi Scalfaro
Oscar Luigi Scalfaro (IPA ['skalfaro]) (9. syyskuuta 1918 Novara – 29. tammikuuta 2012 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1992–1999 ja oli sen jälkeen elinikäinen senaattori. Hän oli Italian kristillisdemokraattisen puolueen ("Democrazia Cristiana") edustaja.
Scalfaro opiskeli lakia Milanossa ja valmistui vuonna 1942. Hän menetti 20-vuotiaan vaimonsa Maria Inzitarin toisessa maailmansodassa 1944, eikä mennyt sen jälkeen uusiin naimisiin. Scalfarolla oli yksi tytär.
Scalfaro valittiin 1946 Italian tasavallan perustuslakia säätävään kokoukseen ja kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin ensimmäisissä parlamenttivaaleissa Italian edustajainhuoneeseen. Scalfaro tuli tämän jälkeen uudelleenvalituksi aina vuoteen 1992 saakka. Poliittisen uransa aikana Scalfaro toimi useissa ministerintehtävissä. Sisäministerinä ollessaan vuosina 1983–1987 hän kiinnitti erityistä huomiota terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan.
Presidentiksi Scalfaro valittiin 25. toukokuuta 1992 pidetyssä vaalissa, jota varjosti Italian korruptioskandaalien myötä syntynyt poliittisesti vaikea tilanne. Korruptioepäilyt olivat vaikuttaneet myös Scalfaron edustamaan kristillisdemokraattiseen puolueeseen, joka lopulta hajosi vuonna 1994. Vain kaksi päivää ennen presidentinvaalia Sisilian mafia oli tappanut yhden pääsyyttäjistä ja samaan aikaan maan valuutta liira oli kriisissä.
Scalfaro oli presidenttinä luotsaamassa Italiaa läpi monista poliittista kriiseistä. Kautensa päätyttyä vuonna 1999 hänet nimitettiin elinikäiseksi senaattoriksi.
Aiemmin jyrkän konservatiivinen, tunnustuksellinen katolilainen ja kommunisminvastainen Scalfaro oli huonoissa väleissä pääministeri Silvio Berlusconin kanssa ja tuki keskusta-vasemmistolaista koalitiota, joka voitti vaalit 2006.
Westonbirt Arboretum
Westonbirt Arboretum on Gloucestershiressä, Englannissa sijaitseva arboretum, jonka perusti Robert Holford vuonna 1829. Myöhemmin Holfordin poika George Holford laajensi arboretumia. Omistus siirtyi isältä pojalle ja pojalta sisarenpojalle vuonna 1926. Westonbirt Arboretum on ollut vuodesta 1956 Forestry Commissionin ja arboretumista huolehtii National Arboreta.
Arboretumissa on 18 000 puuta tai pensasta 2,4 neliökilometrin alueella. 27 kilometrin pituinen merkitty polku on suosittu vierailijoiden keskuudessa ja sen varrella on useita harvinaisia lajeja.
Jukka Voutilainen
Jukka Pekka Voutilainen (s. 14. toukokuuta 1980 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsissa. Keskushyökkääjänä tai laidalla pelaava Voutilainen on hyvä viimeistelijä ja saa usein vastuuta ylivoimalla.
Voutilainen on kotoisin Kuopiosta ja on KalPan kasvatti. Voutilainen pelasi KalPassa A-junioriksi asti ja siirtyi kaudeksi 2001–2002 Jokereihin. Voutilainen pelasi kyseisenä kautena seitsemän ensimmäistä SM-liigaotteluaan sekä 11 playoff-ottelua ja voitti Suomen mestaruuden. Ensimmäinen täysi liigakausi Voutilaiselle oli 2002–2003. Hän voitti tuolloin tulokkaiden maali- ja pistepörssin.
Kaudeksi 2003–2004 Voutilainen siirtyi HPK:hon. Kausi 2004–2005 oli Voutilaiselle läpimurto hänen tehtyään 42 pistettä. Marraskuussa 2004 Voutilainen valittiin SM-liigan kuukauden pelaajaksi. Hän voitti vuonna 2005 SM-pronssia ja parhaan +/– -tilaston omaavalle pelaajalle jaettavan Matti Keinonen -palkinnon. Kaudella 2006 Voutilainen voitti Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2006–2007 Voutilainen siirtyi HV71:n riveihin. Hän voitti kaudella 2007–2008 Elitserienin mestaruuden ja hänellä oli runkosarjan paras +/– -tilasto. Voutilainen teki myös eniten pisteitä, maaleja ja syöttöjä (9+12=21) Elitserienin playoffeissa 2008. Tuo saldo on Elitserienin playoffien kaikkien aikojen piste-ennätys. Keväällä 2009 Voutilainen voitti Elitserien-hopeaa. Voutilainen on edustanut Suomea Euro Hockey Tour -tasolla.
Voutilainen solmi keväällä 2012 neljävuotisen pelaajasopimuksen kasvattajaseuraansa KalPaan. Ensimmäinen kausi oli pitkälti loukkaantumisten värittämä. Jo ennen kauden alkua Voutilaista vaivasi sitkeä kuumesairaus, jonka takia mies joutui jäämään sivuun useista European Trophy -turnauksen peleistä. Kauden neljännessä ottelussa hän loukkasi polvensa ja joutui olemaan sivussa marraskuun puoliväliin asti.
Kaudella 2013–2014 Voutilainen toimi KalPan kapteenina. Kauden lopun hän pelasi lainalla Tapparassa, jossa kausi päättyi hopeamitaliin. Voutilainen oli pudotuspeleissä tehokas etenkin ylivoimalla, tehden kuusi ylivoimamaalia.
Bing Crosby
Harry Lillis "Bing" Crosby (3. toukokuuta 1903 Tacoma, Washington – 14. lokakuuta 1977 Alcobendas, Madrid, Espanja) oli yhdysvaltalainen laulaja ja Oscar-palkittu näyttelijä. Vuodesta 1926 aina kuolemaansa saakka 1977 jatkuneen uransa aikana Crosby oli mukana 79 elokuvassa ja teki 1 700 äänitystä. Hänen suosituimpia elokuviaan ovat muun muassa seitsemän elokuvan sarja Bob Hopen ja Dorothy Lamourin kanssa sekä "Valkea joulu" ja "Skandaalihäät".
Harry Crosby oli syntynyt Tacomassa, Washingtonissa. Hänen perheensä muutti Spokaneen Washingtoniin vuonna 1906.
Bing Crosbyn ensimmäinen levytys oli kappale "I've Got the Girl" 6. joulukuuta 1926. Crosby esiintyi "The Rhytm Boys" -yhtyeessä, jossa soittivat Bix Beiderbecke, Jack Teagarden, Tommy Dorsey, Jimmy Dorsey, Eddie Lang ja lauloivat Mildred Bailey ja Hoagy Carmichael.
Crosbyn ensimmäinen menestyskappale oli "Ol’ Man River" 1928. Crosbyn erimielisyydet Paul Whitemanin kanssa johtivat hänet ja "The Rhytm Boys" -yhtyeen liittymään Gus Anheimin orkesteriin. Crosby teki sopimuksen Brunswick Records -levy-yhtiön kanssa.
1930-luvulla Bing Crosby saavutti asemansa laulajana. Crosby lauloi Jack Kappin uudessa Decca Records -levy-yhtiössä. Hän esiintyi myös Paramount Picturesin tuottamissa The Big Broadcast -elokuvissa vuodesta 1932 lähtien. Bing Crosby teki ensimmäisen radioesiintymisensä Carl Fentonin orkesterin kanssa suositussa CBS:n radio-ohjelmassa, jota esitettiin viikoittain seuraavat kymmenen vuotta. Bing Crosby teki toisen maailmansodan aikana Saksaan suunnattuja propagandalähetyksiä. Suurin musikaalinen menestys oli hänen 3. lokakuuta 1942 levyttämänsä Irving Berlinin laulu ”White Christmas” eli ”Valkea joulu”, joka nousi soittolistojen ykköseksi 31. lokakuuta ja pysyi ykkösenä 11 viikkoa. Seuraavina vuosina Bing Crosbyn levyttämät kappaleet olivat soittolistojen kärkipäässä 16 kertaa, aivan kärjessä 1945 ja tammikuussa 1947. Bing Crosbyn White Christmas -levyä on myyty maailmanlaajuisesti yli 100 miljoonaa kappaletta.
Bing Crosbyn elokuvalippuja on myyty kolmanneksi eniten Clark Gablen ja John Waynen jälkeen. Crosby on listattu "Kaikkien aikojen ykköstähtien listalle" Clint Eastwoodin, Tom Hanksin ja Burt Reynoldsin kanssa. Hän on voittanut myös Oscar-palkinnon parhaana näyttelijänä elokuvassa Kulje tietäni (Going my Way, 1944). Crosby palkittiin ensimmäisenä henkilönä Grammy-palkinnolla elämänaikaisista saavutuksistaan vuonna 1962. Häntä pidetään merkittävimpänä populaarimusiikin hahmona yhdessä The Beatlesin, Elvis Presleyn ja Michael Jacksonin kanssa.
Vuonna 1947 Bing Crosby oli Yhdysvaltain suosituin radio- ja filmitähti. Radioyhtiöt vaativat suoria lähetyksiä nauhoitusten heikon laadun vuoksi, mikä aiheutti stressiä Crosbylle. Kun John T. Mullin esitteli hänelle saksalaisesta magnetofonista kehittämänsä ääninauhurin, Crosby kiinnostui siitä ja palkkasi Mullinin nauhoittamaan ja edistämään Crosbyn esityksiä kaudeksi 1947-1948. Crosby sijoitti nauhurin valmistukseen 50 000 dollaria. Tästä uudesta nauhurista alkoi nauhurivalmistaja Ampex Electric and Manufacturing Companyn menestys.
Mellunkylä
Mellunkylä () on peruspiiri ja Helsingin 47. kaupunginosa "Itäisessä suurpiirissä".
Mellunkylän alue käsittää yhteensä 9,9 km² suuruisen alueen, joka muodostaa viisi osa-aluetta. Alueella asuu 36 600 kaupunkilaista (1.1.2011). Työpaikkoja Mellunkylän peruspiiri tarjoaa 3 961 hengelle. (31.12.2005). Mellunkylän keskitulot olivat vuonna 2013 23 827 euroa, kun Helsingin keskimääräinen tulotaso oli 32 644 euroa.
Mellunkylän peruspiiriin/kaupunginosaan kuuluu viisi osa-aluetta:Mellunkylän itäpuolella sijaitsee Vuosaaren peruspiiri. Etelässä Mellunkylän naapureina ovat Vartiokylä, Myllypuro ja Latokartano sekä lännessä Malmi. Pohjoisessa Mellunkylä rajoittuu Jakomäkeen sekä Vantaan Hakunilan palvelualueeseen.
Mellunkylä-nimeä käytettäessä tarkoitetaan sillä usein – varsinkin epävirallisissa yhteyksissä – ainoastaan Mellunmäen ja Vesalan osa-alueiden eteläosia. Näiden alueiden ulkopuolisia Mellunkylän kaupunginosan alueita eli Mellunmäen ja Vesalan pohjoisosia sekä Kontulaa ja Kivikkoa ei siis useinkaan mielletä Mellunkylään kuuluviksi.
Mellunkylä kuuluu Helsingin pitäjän vanhoihin, jo keskiajalla asuttuihin kyliin. Kylän nimi esiintyy vanhoissa, 1500-luvun aikaisissa asiakirjoissa mm. muodoissa "Medlungsby", "Medlunxby" ja "Melunxby". Nimen kantasana on vanha miehennimi "Medhlung", joka on todennäköisesti sisaruksista keskimmäistä tarkoittava lisänimi. Mellungsby oli vakiintunut nimen kirjoitusasuksi jo 1800-luvun alussa, ja suomalainen vastine Mellunkylä tuli äänteellisenä mukaelmana käyttöön 1900-luvun alussa.
Vuonna 1776 suoritetussa isossajaossa Mellunkylä merkittiin jaetuksi viiteen maakirjataloon Borgs, Uppby, Utbyggas, Fallbacka ja Nybondas, joista on myöhemmin jakamalla muodostettu lukuisia pienempiä tiloja. Lähimpänä Puotinkylää olevista tiloista erotettiin 1920-luvulla joukko asuntotiloja ja ennen toista maailmansotaa Mellunkylän länsiosaan oli muodostunut vähäistä esikaupunkiasutusta. Alue rakentui ilman erityisempää suunnitelmaa ja tieverkko muodostui kolmesta yleisestä maantiestä sekä joukosta kyläteitä ja maanomistajien ylläpitämiä tilusteitä.
Alueen tultua liitetyksi Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa Mellunkylä muodostettiin erilliseksi kaupunginosaksi, jonka asemakaava on vahvistettu vaiheittain vuodesta 1954 lähtien. Kadunnimistöön on otettu entisistä teiden nimistä joukko käyttökelpoisia nimiä, mutta muutoin asemakaavoihin tarvittu nimistö on täytynyt sepittää eri aihepiireistä. Kaupunginosa jaettiin Mellunmäen, Kontulan ja Vesalan osa-alueisiin vuonna 1959.
Jukka Koskinen (säveltäjä)
Jukka Koskinen (s. 4. maaliskuuta 1965 Espoo) on suomalainen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Einojuhani Rautavaara, Kalevi Aho ja Anders Eliasson. Sävellysdiplominsa hän suoritti 1995.
Koskisen sävellyksiä ovat muiden muassa "Ululation" (1995), "Suoraan sanoen" (1990) ja "Trasformazioni" (1987).
Royal Botanic Gardens, Kew
Royal Botanic Gardens, Kew eli Kew Gardens on kasvitieteellinen puutarha ja Unescon maailmanperintökohde Lontoon lounaisosassa. Puutarha perustettiin vuonna 1761. Puutarhan johtaja on Richard Deverell.
Kew Gardens sai alkunsa eksoottisesta puutarhasta, jonka Tewkesburyn lordi Capel perusti 1700-luvulla ja jota Walesin leskiprinsessa Augusta laajensi suuresti. Senaikaisista rakennuksista on jäljellä William Chambersin suunnittelema Kiinalainen pagodi vuodelta 1761.
Joseph Banks toimi vuodesta 1773 epävirallisesti Kew Gardensin johtajana, ja kuningas Yrjö III virallisti hänen asemansa lopulta vuonna 1797. Banks lähetti kasvitieteilijöitä eri puolille maailmaa, ja hänen ansiostaan Kew Gardensista muodostui edelläkävijä eurooppalaisten kasvitieteellisten puutarhojen joukossa.
Kuuluisin Kew’n kasvihuoneista on "Palm House" eli Palmuhuone. Se rakennettiin vuosina 1844–1848. Kankirautaisen huoneen suunnitteli arkkitehti Decimus Burton, ja työn toteutusta johti Richard Turner. Nykyään Palmuhuone esittelee pääosin syötäviä trooppisia kasveja sekä palmuja ja käpypalmujen sukulaisia.
"Temperate House" (Lauhkea kasvihuone) ja "Princess of Wales Conservatory" (Walesin prinsessan kasvihuone) ovat puutarhojen suurimmat yleisölle avoimet huoneet. Syksyllä 2006 avattiin uusin kasvihuone, "Alpine House".
Kew’n kasvikokoelmaa pidetään maailman kattavimpana elävien kasvien kokoelmana. Siihen kuuluu noin 44 000 eri alkuperää olevaa kasvia. Seitsemän miljoonaa näytettä kattava herbaariokokoelma sekä laaja kasvitiedettä käsittelevä kirjasto ovat myös maailman suurimpien joukossa.
Vaikka Kew’llä on melko laaja arboretum ja suuri kivikkokasvien kokoelma, kokoelman perusta on trooppisissa kasveissa. Kew tunnetaan maailmalla esimerkiksi sukujen "Musa" (banaanit), "Encephalartos" ja "Amorphophallus" (pökkövehkat) sekä orkideoiden kasvattajana.
Puutarha pyrkii edistämään ympäristön suojelua lisäämällä tietoisuutta kasveista palkkaamalla tutkimushenkilökuntaa ja pitäen yllä kasvikokoelmaa sekä tutkijoiden käyttöön että yleisön opetusta varten. Puutarha tarjoaa myös koulutusmahdollisuuksia.
Kew Gardensissa on kuvattu BBC Two -kanavalla esitettyä "A Year at Kew" -televisiosarjaa.
John Singleton
John Daniel Singleton (s. 6. tammikuuta 1968) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Opiskellessaan vielä USC School of Cinema-Television -oppilaitoksessa Singleton ohjasi ja käsikirjoitti esikoiselokuvansa "Boyz n the Hood – kulman kundit" (1991), josta hän sai kaksi Oscar-ehdokkuutta.
Jay Baruchel
Jonathan Adam Saunders Baruchel (s. 9. huhtikuuta 1982 Ottawa, Ontario, Kanada), joka tunnetaan paremmin nimellä Jay Baruchel, on kanadalainen näyttelijä.
Baruchel syntyi Ottawassa, Ontariossa juutalaiselle isälle ja katoliselle äidille. Hänet kuitenkin kasvatettiin juutalaiseksi. Hän aloitti uransa paikallisessa lastensarjassa nimeltä "My Hometown" ja sitten oli pääosassa "Popular Mechanics for Kids" -sarjassa yhdessä Elisha Cuthbertin kanssa. Hän oli myös sivurooleissa elokuvissa "Melkein julkkis" ja "Fuck the Rules". Lisäksi hän on näytellyt muun muassa Clint Eastwoodin "Million Dollar Baby" -elokuvassa vuonna 2004. Vuonna 2010 Jay näytteli pääosan elokuvassa "Noidan oppipoika".
Baruchel myös ääninäytteli Hikotus-hahmon osaa elokuvissa "Näin koulutat lohikäärmeesi" ja "Näin koulutat lohikäärmeesi 2".
Anna-Liisa Hakkarainen
Lyydia Anna-Liisa Hakkarainen (s. 22. syyskuuta 1946 Nivala) on kinnulalainen taidemaalari, kuvataiteilija ja kuvittaja.
Ennen uraansa vapaana taiteilijana Hakkarainen ehti toimia 26 vuotta luokanopettajana, ensimmäisen näyttelynsä hän piti vuonna 1983. Hakkarainen maalaukset ovat usein naivistisia ja luontoaiheisia. Ne ovat yleensä tunnelmaltaan mystisiä ja hehkuvat voimakkaita värejä. Hakkarainen on maalausten lisäksi kuvittanut lastenkirjallisuutta. Hän on kuvittanut Leena Laulajaisen teokset "Kultamarja ja metsän salaisuudet", joka voitti Finlandia Junior -palkinnon, ja "Aurinkolintu ja kaamoksen korppi" sekä yhdysvaltalaisen John Bucchinon kirjan "Grateful: A song of giving thanks" .
Blue Lagoon
Blue Lagoon on saksalainen pop/dance-yhtye, jonka muodostavat Estrella (Patricia Gerndt) ja Patrick O'Joseph.
Estrella (synt. 1983) on tuottajan tytär, ja hänen taustansa ovat klassisessa musiikissa ja pianon soitossa. Hän nousi ensimmäistä kertaa Saksan listoille vuonna 2003 kesähitillä "La Fiesta Loca".
Patrick O'Josephin musiikki on saanut vaikutteita reggaesta, hip hopista sekä 70-luvun soul-musiikista. Hänen ensimmäinen hittinsä oli vuonna 2003 julkaistu kappale "Butterfly".
Matthew Wilderin vuonna 1984 tekemän kappaleen "Break My Stride" coverversio nosti Blue Lagoonin Saksan singlelistan sijalle 2 syyskuussa 2004. Myös heidän seuraava hittinsä oli coverversio, tällä kertaa Culture Clubin vuoden 1982 kappaleesta "Do You Really Want To Hurt Me". Se nousi tammikuussa 2005 Saksan listoille sijalle 13.
Blue Lagoon jatkaa reggaehenkisten coverversioiden tekemistä kappaleista. Vuonna 2005 he julkaisivat coversinglen kappaleesta "Heartbreaker", alun perin Bee Geesin Dionne Warwickille vuonna 1982 säveltämä kappale.
USC School of Cinematic Arts
USC School of Cinematic Arts, aiemmalta nimeltään USC School of Cinema-Television (CNTV), on Yhdysvaltojen vanhin elokuvakoulu. Se perustettiin vuonna 1929 yhteistyössä Yhdysvaltain elokuva-akatemian kanssa. Koulu toimii Etelä-Kalifornian yliopiston (USC) yhteydessä Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Perustetussa tiedekunnassa olivat muun muassa Douglas Fairbanks, D. W. Griffith, William C. DeMille, Ernst Lubitsch, Irving Thalberg ja Darryl F. Zanuck. Muita mainittavia professoreja ovat olleet Drew Casper ja Alfred Hitchcock, Tomlinson Holman ja Mark Jonathan Harris.
Urheilukenttä
Urheilukenttä on hyvin tiukasti määriteltynä urheilua varten rakennettu alue, jota jatkuvasti ylläpidetään. Urheilukenttä on myös hyvin usein rakennettu jotain tiettyä urheilulajia varten kuten esimerkiksi yleisurheilukenttä, pesäpallokenttä ja jalkapallokenttä. Kentät ovat yleensä ulkona, mutta nykyään ovat yleistyneet halleihin tehdyt sisäkentät. Urheilukenttien alustat ovat pääasiassa ruohoa tai hiekkaa, tosin myös synteettisiä alustoja on, kuten tekonurmea.
Urheilukentät voivat olla rajattu kilpakäyttöön, mutta myös usein esimerkiksi koulujen pihoissa on omat urheilukentät, joita käytetään koulun liikuntatunneilla ja välitunneilla.
Pelastuspartio Bernard ja Bianca
Pelastuspartio Bernard ja Bianca () on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut Disneyn piirroselokuva kahdesta hiirestä. Bernard ja Bianca seikkailevat myös elokuvassa "Bernard ja Bianca Australiassa" (1990).
Bernard on ammatiltaan talonmies, joka toimii New Yorkin hiirten kansainvälisessä pelastuspartiossa. Pian pelastuspartion kokoukseen saapuu viehättävä unkarilainen hiiri Bianca, joka valitsee Bernardin mukaansa pelastamaan Penny-tyttöä. Madam Medusa omistaa herra Nupin kanssa panttilainaamon New Yorkin Brooklynissa. Yhtenä päivänä Nuppi soittaa Medusalle kertoen Pennyn lähettäneen apua pullopostina. Medusa kuitenkin luulee puhelun alussa Nupin saaneen timantin käsiinsä ja suuttuu uutiset kuultuaan. Tämän jälkeen hän lentää seuraavalla lennolla Pirunpoukamaan.
Hiirten matka Pirunpoukamaan alkaa albatrossi-linnun selässä, ja hetkessä he ovatkin jo perillä.
He pelastavat Pennyn vanhasta jokilaivasta. Medusa haluaisi saada Pennyn vain kaivokseen hakemaan timanttia, Paholaisen silmää, jonka jälkeen hän ja Nuppi voisivat palauttaa Pennyn takaisin New Yorkiin orpokotiin. Kuitenkin kun Medusa saa timantin käsiinsä, hän ei toteuta lupaustaan vaan ompelee Paholaisen silmän Pennyn teddykarhun sisään ja aikoo pitää timantin kokonaan itsellään jättäen Nupin ja Pennyn yksin pirunpoukamaan.
Bernard ja Bianca saavat apua lähellä asuvilta hiiriltä Elli-Maijalta ja Hectorilta.
He estävät Medusan ahneet aikeet ja Medusa jää yksin roikkumaan uponneen jokilaivan savupiipusta hiirten ja Pennyn ajaessa suokelkalla pois Pirunpoukamasta. Medusan lemmikkikrokotiilit Brutus ja Nero kyllästyvät Medusan pomotteluun ja aikoivat lopussa syödä Medusan. Herra Nuppi pääsee pakoon jokilaivasta tyhjin käsin. Paholaisen silmä saadaan lopussa lahjoitettua kansallismuseoon ja Pennyn suuri toive toteutuu: hän saa äidin ja isän. Myös Bernard ja Bianca saivat toisensa.
Elokuva dubattiin suomeksi vuonna 1997 videojulkaisua varten. Dubbauksen toteutti Tuotantotalo Werne ja sen ohjasivat Pekka Lehtosaari ja Ulla Renko. Laulujen suomenkieliset sanoitukset oli tehnyt Hector jo vuonna 1978 LP-levyllä julkaistua satukuunnelmaa varten, ja niitä käytettiin uudelleen myös vuoden 1997 dubbauksessa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi piti "Pelastuspartion" alkuperäisäänin ja suomenkielisin tekstein varustettua VHS-julkaisua uudemman Disney-tuotannon parhaimmistona, eläväisenä ja hauskana. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
IT-porukka
IT-porukka () on brittiläinen tilannekomedia. Sarjaa käsikirjoittaa Graham Linehan ja sen pääosissa ovat Chris O’Dowd, Richard Ayoade ja Katherine Parkinson.
Sarjaa tehtiin neljä tuotantokautta ja yksi lisäjakso. Ensimmäinen jakso esitettiin Channel 4:lla 3. helmikuuta 2006, toinen tuotantokausi alkoi 24. elokuuta 2007, kolmas alkoi 21. marraskuuta 2008 ja neljäs 25. kesäkuuta 2010. Lisäjakso esitettiin 27. syyskuuta 2013.
Suomessa Yle TV2 on esittänyt sarjaa nimellä "IT-porukka". Sarjan toinen kausi esitettiin Suomessa 24. marraskuuta 2009 alkaen.
Sarja kertoo kahdesta ATK-asiantuntijasta, jotka työskentelevät suuressa fiktiivisessä lontoolaisyrityksessä Reynholm Industries. Roy on laiska ja työtävälttelevä sarjakuvaintoilija. Roylla on yllään jokaisessa jaksossa uusi, tietokoneaiheinen t-paita. Usein paidassa on kuvana hahmo tai tapahtuma jostakin vanhasta tietokonepelistä, kuten "Space Invaders". Maurice Moss eli Moss on kaksikosta nörtimpi. Moss on vielä Roytakin huonompi luomaan sosiaalisia yhteyksiä muihin työntekijöihin.
Ensimmäisessä jaksossa he saavat kellaritoimistoonsa uuden työntekijän. Denholm Reynholm, yhtiön johtaja, määrää uuden työntekijänsä Jenin alakertaan ATK-osaston johtajaksi. Jenillä ei ole kuitenkaan juuri minkäänlaisia tietoja tietotekniikasta, ja lopulta hänestä tuleekin osaston relationship manager (suhdetoiminnan johtaja). Jenin pahoihin tapoihin kuuluu valehteleminen, jonka vuoksi hän ajautuukin usein hyvin kiusallisiin tilanteisiin.
Näiden kolmen päähenkilön lisäksi johtaja Denholm Reynholm esiintyy 1. tuotantokauden lähes jokaisessa jaksossa. Hänen suuria tavoitteitaan on muun muassa stressin poisto koko yhtiöstä. Hän on muutenkin aina valmis tekemään mitä vain, että yhtiö olisi uusimpien trendien tasalla. Yhtiön johtajana toimii 2. ja 3. tuotantokaudella Denholmin poika Douglas Reynholm, joka astuu virkaan isänsä itsemurhan jälkeen.
Richmond Avenal on gootti, joka työskentelee myös kellarissa. Avenal oli kunnollinen työntekijä ja eräs Reynholmin suosikeista, kunnes hän ihastui Cradle of Filthin tuotantoon. Tämän jälkeen hän työskentelee omassa pimeässä toimistossaan, joskaan hän ei edes itse tiedä mitä hän tekee työkseen.
Bernard ja Bianca Australiassa
Bernard ja Bianca Australiassa () on vuonna 1990 valmistunut Walt Disneyn piirroselokuva. Elokuva on jatkoa elokuvalle Pelastuspartio Bernard ja Bianca (1977). Elokuva on ensimmäinen Disneyn piirroselokuva, joka tehtiin käyttämällä CAPS-tekniikkaa.
Juuri kun Bernard on kosimassa Biancaa, heille ilmoitetaan, että salametsästäjä on napannut Toni-nimisen pojan Australiassa. Kaksikko lähtee heti paikalle. He lentävät sinne albatrossilinnulla nimeltä Vilpuri, joka kiitoradalle laskeutuessaan loukkaa selkänsä. Hänet viedään sairaalaan, mutta Bernard ja Bianca lähtevät Tonin jäljille apunaan paikallinen hiiri Jake. Bernard yrittää kosia Biancaa matkan aikana, mutta esteitä tulee. Sitä paitsi hänestä tuntuu, että Jake tulee liian lähelle Biancaa.
Samaan aikaan Tonin kaapannut metsästäjä nimeltään McLeach ja tämän apulaislisko Jonna vievat Tonin kaappaamiensa eläinten joukkoon ja koettavat keksiä, miten saisivat pojan paljastamaan kultaisen kotkan olinpaikan. Eläinystäviensä kanssa Toni yrittää pakoa, mutta epäonnistuu. McLeach päästää pojan menemään sanoen, että joku jo tappoi linnun, sääli vain sen munia, eiväthän ne selviä ilman emoa. Toni lähteen suojelemaan munia tietämättä, että McLeach ja Jonna ovat valehdelleet ja seuraavat häntä nyt.
Bernard, Bianca ja Jake lähtevät varottamaan Tonia, mutta liian myöhään, lintu ehdittiin jo kaapata. Samaan häkkiin joutuivat myös Toni, Jake ja Bianca, Bernard putosi kyydistä ja päätti pelastaa munat ennen kuin Jonna söisi ne. Parantunut Vilpuri saapui paikalle juuri sopivasti munia hautoakseen -vastahakoisesti tietysti. Sillä aikaa Bernard lähti pelastamaan ystäviään ja loppujen lopuksi hän saa kuin saakin kosittua Biancaa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä piti Disney-tuotantoa melskeisenä mutta laadukkaana, hahmoja hieman liian söpöinä ja suomalaisäänitystä kohtuullisena. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Taneli Kuusisto
Taneli Kuusisto (19. kesäkuuta 1905 Helsinki – 30. maaliskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, pianisti, urkuri, ja kuoronjohtaja.
Kuusisto syntyi Helsingissä, tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1923, opiskeli Helsingin yliopistossa ja suoritti vuonna 1928 filosofian kandidaatin tutkinnon ja sai vuonna 1936 filosofian maisterin arvon. Helsingin konservatoriossa häntä opettivat vuosina 1923–1935 Ilmari Hannikainen, Erkki Melartin ja Elis Mårtenson. Hän suoritti sävellys-, piano ja urkudiplomin vuosina 1935–36 ja opiskeli sävellystä myös Pariisissa, Leipzigissa ja Stuttgartissa.
Kuusiston varhaiset pianokappaleet ja yksinlaulut syntyivät Aleksandr Skrjabinin vaikutuksen alaisina (mm. "Kuusi lyijykynäpiirrosta" op. 1). Pianolle sävelletty C-duuri-sonatiini (1933) heijasteli uusbarokkisia vaikutteita. Suurimuotoisiin teoksiin kuuluva sinfoninen balladi "Laatokka" (1944) heijastelee sotavuosien kansallista ilmapiiriä. "Toccata" orkesterille (1953) viittaa aikakauden Béla Bartók -vaikutteisiin. Hänen kamarimusiikkiteoksistaan mainittakoon Viulusonaatti (1936), Trio huilulle, viululle ja alttoviululle (1953). Hänen tunnetuin sävellyksensä on Uuno Kailaan runoon vuonna 1939 sävelletty kuorolaulu Suomalainen rukous (Siunaa ja varjele meitä), joka päätyi vuoden 1982 uudistettuun virsikirjaan virreksi 584. Hän sävelsi myös elokuvamusiikkia, mm. F.E. Sillanpään romaaniin perustuvaan elokuvaan Ihmisiä suviyössä. Hänen tuotantoonsa kuuluu suuri määrä kuoro- ja 1932 (mm. laulusarjat "Keväästä kesään", "Saunakamari)," urkuteoksia, kantaatteja (mm. "Saimaan helmi" Lappeenrannan kaupungin 300-vuotisjuhlaan 1949).
Kuusisto toimi vuosina 1936–1939 Suomalaisen Oopperan kuoronjohtajana. Hän toimi Töölön seurakunnan urkurina vuodet 1943–1963. Vuodet 1948–1955 hän opetti Sibelius-Akatemian kirkkomusiikkiosastolla liturgista urkujensoittoa ja urkumusiikin historiaa. Kirkkomusiikkiosaston johtajana hän oli 1955–1957, Sibelius-Akatemian vararehtorina 1956–1959 ja rehtorina 1959–1971. Opetustyö jätti säveltämisen taka-alalle, mutta musiikkikirjoittajan ura jatkui tuotteliaana; hän kirjoitti muun muassa arvosteluja "Uuteen Suomeen" (1952–1956). Nils-Eric Ringbomin väitöskirja "Über die Deutbarkeit der Tonkunst" (1955) sai alkunsa Kuusiston ja Ringbomin keskusteluista. Vuonna 1965 Kuusisto julkaisi kirjoituskokoelman "Musiikkimme eilispäivää".
Kuusisto palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1950. Vuonna 1959 hän sai professorin arvonimen. Teologian kunniatohtoriksi hänet vihittiin Helsingissä vuonna 1967.
Kuusisto oli omalta merkittävältä osaltaan luomassa Viipurin Lauluveikkojen pääkaupunkilaista henkeä. Kuusisto toimi kuoron laulunjohtajana 1945–1951, ja hänet kutsuttiin kuoron kunniajäseneksi vuonna 1992.
Kuusisto kuoli Helsingissä vuonna 1988.
Vuonna 2009 mieskuoro Laulu-Miehet julkaisi 95-vuotisjuhlakonsertissaan Taneli ja Ilkka Kuusiston mieskuoromusiikkia sisältävän tallenteen "Kuusisto".
Taneli Kuusiston puoliso oli laulajatar, hammaslääkäri Taimi Helmi Kyllikki o.s. Waltonen (1901–2000). Taneli Kuusisto oli professori Irmeli Niemen, Tuulikki Närhinsalon ja Ilkka Kuusiston isä ja Pekka ja Jaakko Kuusiston isoisä.
Astrid Lindgrenin muistopalkinto
Astrid Lindgrenin muistopalkinto ("Litteraturpriset till Astrid Lindgrens minne", "The Astrid Lindgren Memorial Award") on maailman suurin lasten- ja nuortenkirjallisuuden palkinto, jonka perusti Ruotsin hallitus vuonna 2002.
Kielestä ja kansalaisuudesta riippumaton palkinto jaetaan vuosittain yhdelle tai useammalle henkilölle. Palkinnon perusteissa korostetaan korkeatasoista taiteellista laatua sekä Astrid Lindgrenin humanistista näkökulmaa. Palkintosumma on 5 miljoonaa Ruotsin kruunua eli noin 570 000 euroa.
Ilkka Kuusisto
Ilkka Taneli Kuusisto (s. 26. huhtikuuta 1933 Helsinki) on suomalainen säveltäjä. Hän on valmistunut kanttori-urkuriksi 1954 ja musiikinopettajaksi 1958 Sibelius-Akatemiasta. Sävellystä hänelle opettivat mm. Aarre Merikanto ja Nils-Eric Fougstedt. Vuonna 1992 Kuusistolle myönnettiin professorin arvonimi.
Kuusisto toimi Yleisradion apulaismusiikkipäällikkönä 1960–1963, Meilahden seurakunnan kanttori-urkurina 1963–1972 ja Suomen kansallisoopperan pääjohtajana 1984–1992. Lisäksi hän on toiminut Suomen kansallisoopperan kuoronjohtajana 1963–1965, Helsingin kaupunginteatterin kapellimestarina 1965–1968 ja 1971–1975, Musiikki-Fazerin taiteellisena johtajana 1982–1984, Klemetti-opiston rehtorina 1969–1971, Radion sinfoniakuoron johtajana 1968–1977 ja Sibelius-Akatemian lehtorina 1975–1984.
Kuusisto on säveltänyt muun muassa oopperoita, kuten "Muumiooppera" (1974), "Pierrot ja yön salaisuudet" (1991) ja "Miehen kylkiluu" (1977). Hänen säveltäjäntyölleen on ominaista musiikillisten raja-aitojen ylittäminen.
Mieskuoro Laulu-Miehet julkaisi 95-vuotisjuhlakonsertissaan vuonna 2009 Taneli ja Ilkka Kuusiston mieskuoromusiikkia sisältävän tallenteen "Kuusisto".
Ilkka Kuusisto on Taneli Kuusiston poika ja Jaakko ja Pekka Kuusiston isä. Hänen sisariaan ovat edesmennyt professori Irmeli Niemi ja intendentti, musiikkitoimittaja Tuulikki Närhinsalo.
Shannon Elizabeth
Shannon Elizabeth Fadal (s. 7. syyskuuta 1973 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän tuli tunnetuksi vuonna 1999 "American Pie" -elokuvan myötä.
Hänen vanhempansa ovat Gerald Edward Fadal ja Patricia Dianne Abbott. Hän kuitenkin kasvoi Wacossa, Texasissa. Lukiossa Elizabeth oli kiinnostunut tenniksestä ja ajatteli jopa alkavansa ammattilaiseksi. Hän myös työskenteli mallina ennen elokuvauraansa. Vuoden 1999 elokuussa hän poseerasi alasti Playboylle.
Elizabethilla oli suhde Joseph D. Reitmanin kanssa kymmenen vuoden ajan, joka sisälsi kolme vuotta avioliittoa. Pari kuitenkin erosi maaliskuussa 2005.Shannon Elizabeth pelaa aktiivisesti pokeria. Tammikuussa 2006 hän voitti Caesar's Palacen New Year's Eve -pokeriturnauksen ja sijoittui neljänneksi National Heads-Up Poker Championship -kaksinpeliturnauksessa. Vuoden 2006 World Series of Pokerissa (WSOP) hän saavutti kolme rahasijaa. Elisabeth edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Elokuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 135 000 dollaria.
Harri Wessman
Harri Kristian Wessman (s. 29. maaliskuuta 1949 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja musiikkikriitikko. Hän opiskeli vuosina 1967–1973 Helsingin yliopistossa ja vuosina 1973–1978 Sibelius-Akatemiassa. Jo sitä ennen hän oli saanut sävellyksessä yksityisopetusta Joonas Kokkoselta.
Wessman on säveltänyt muun muassa soolopianolle, kamarimusiikkiyhtyeelle, sinfoniaorkesterille, jousiorkesterille ja kuorolle.
Harri Wessman näytteli pianistia elokuvassa Huomenna. Hän myös sävelsi, sovitti ja sanoitti elokuvaan kappaleen Utsom un.
Wessmanille myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.
La clemenza di Tito
La clemenza di Tito, KV 621 () on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä kaksinäytöksinen ooppera, joka jäi hänen viimeisekseen.
Mozart sävelsi "Tituksen" tilaustyönä — Salierin kieltäydyttyä tilauksesta kiireisiinsä vedoten — keisari Leopold II:n kruunajaisiin Böömin kuninkaaksi Prahassa 1791. Kiireen takia hän viimeisteli sitä vielä vaunuissa matkalla Wienistä Prahaan. Osan oopperan secco-resitatiivijaksoista sävelsi Mozartin oppilas Franz Xaver Süssmayr.
Sulasol
SULASOL, Suomen Laulajain ja Soittajain Liitto r.y. on vuonna 1922 perustettu suomalainen harrastemusiikkijärjestö. Järjestöön kuuluu noin 350 kuoroa ja orkesteria, joiden kautta Sulasolilla on noin 12 000 henkilöjäsentä. Sulasolin piirissä toimii kuusi musiikinalakohtaista erikoisliittoa: Suomen Mieskuoroliitto, Suomen Naiskuoroliitto, Nuorten Kuoroliitto, Sekakuoroliitto, Soitinmusiikkiliitto ja Viihdekuoroliitto. Lisäksi Sulasolin piirissä toimii 17 itsenäistä alueellista piirijärjestöä.
Sulasolin keskeisenä tavoitteena on musiikin harrastamisen mahdollisuuksien edistäminen ja musiikinharrastajien edunvalvonta. Järjestö koordinoi koulutustoimintaa, järjestää musiikkijuhlia sekä julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää jäsenlehteä, jonka levikki on noin 10 800 kappaletta. Lisäksi Sulasol on Suomen aktiivisin kuoromusiikin kustantaja ja välittäjä.
Sulasolin puheenjohtaja on Mikko Poutanen ja toiminnanjohtaja Virpi Häyrinen.
Sulasol on järjestänyt valtakunnallisia laulu- ja soittojuhlia vuodesta 1934 alkaen. Nykyisin juhlat järjestetään viiden vuoden välein. Edelliset laulu- ja soittojuhlat järjestettiin Kuopiossa 7.–10. kesäkuuta 2012 ja Hämeenlinnassa 12.–14. toukokuuta 2017.
Astrid Lindgren -palkinto
Astrid Lindgren -palkinto on ruotsalainen kirjallisuuspalkinto, jonka perusti kustannusyhtiö Rabén & Sjögren 14. marraskuuta 1967 Astrid Lindgrenin 60-vuotissyntymäpäivän kunniaksi. Palkinto jaetaan vuosittain lasten- ja nuortenkirjallisuuden parissa ansioituneelle kirjailijalle.
Palkinnon arvo on 50 000 kruunua.
Lähde
Konvektiopilvi
Konvektiopilvi on pilvi, joka syntyy konvektion vaikutuksesta eli paikallisten nostevoimien kiihdyttäessä ilmaa suppeilla alueilla. Konvektiopilviin kuuluvat kumpupilvi ja kuuropilvi.
Nostevoimat syntyvät lämpötilaeroista, joita aiheuttavat ilmakerroksen alaosan lämpeneminen, yläosan jäähtyminen, ehdollisesti epävakaan kerroksen pakotettu nousuliike tai kyllästystilan saavuttaminen.
Vesikontiaiset
Vesikontiaiset eli vesimaamyyrät (Desmanini) on kontiaisten eli maamyyrien heimoon kuuluva tribus. Sitä on aiemmin pidetty myös alaheimona (Desmaninae) tai omana heimonaan (Desmanidae). Siihen kuuluu kaksi lajia, jotka ovat kookkaimpia nykyisin elävistä kontiaisista. Molemmat lajit elävät vedessä ja kaivavat tunnelinsa jokien törmille.
Vesikontiaiset ovat sopeutuneet vesielämään. Niiden kuono on litteä ja raajoissa on räpylät. Lisäksi lajeilla on pitkä häntä ja vettä hylkivä turkki.
Tribukseen kuuluvat seuraavat suvut ja lajit:
Lajeista pyreneidenvesikontiainen elää nimensä mukaisesti Pyreneiden niemimaalla ja venäjänvesikontiainen lähinnä Venäjän Euroopan puoleisissa osissa sekä Ukrainassa ja Kazakstanissa Donin, Volgan ja Uraljoen varsilla. Venäjänvesikontiaista on lisäksi istutettu turkiseläimeksi Euroopan Dneprille.
Suvasvesi
Suvasvesi on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Itä-Suomen läänissä Kuopion ja Leppävirran alueella. Järvi on osa Iso-Kallaa. Suvasvesi koostuu kahdesta avoselästä: Kukkarinselästä pohjoisessa ja Haapaselästä etelässä. Näitä kahta selkää erottaa saariryhmä. Suvasvedellä on kokonaisuudessaan 688 saarta. Suvasveden alue on pinta-alaltaan 234 neliökilometriä. Kukkarinselkä on epätavallisen syvä Suomen mittakaavassa, sillä se on syvimmässä kohdassaan 89,6 metriä syvä. Suvasvesi on Päijänteen (95,3 m) ja Inarijärven (91,8 m) jälkeen Suomen kolmanneksi syvin järvi. Suvasvesi on myös Kallaveden reitin kauneudestaan kuulun itäisen laskuhaaran eli Heinäveden reitin alkupää. Se rajoittaa koillisesta Suomen suurinta saarta Soisaloa.
Vuonna 2001 Kukkarinselältä löydettiin meteoriittitörmäyksessä syntyviä pirstekartioita, mikä teki siitä Suomen kuudennen tunnetun törmäyskraatterin. Kraatteri, joka myös yleisimmin tunnetaan nimellä Suvasvesi North, sijaitsee keskellä Kukkarinselkää ja on noin 3,5 kilometriä halkaisijaltaan. Kraatterin ikä tunnetaan nykyisinkin huonosti: se on arviolta 240–780 miljoonaa vuotta. Haapaselkä muistuttaa pohjoista osaa ja sen on myös oletettu olevan törmäyskraatteri. Se tunnetaan myös nimellä Suvasvesi South -kraatteri. Se on samankokoinen kuin Kukkarinselän kraatteri, mutta sen ikää ei ole vielä määritetty. Se saattaa liittyä Suvasveden pohjoiseen kraatteriin, mikä tekisi Suvasveden rakenteesta erittäin harvinaisen kaksoistörmäyskraatterin.
Suvasvesi ja erityisesti sen Einesalon saari on tunnettu kirjailija Martti Merenmaan työskentelypaikkana ja esiintyy hänen tuotannossaan.
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Haukiveden–Kallaveden alueen (04.2) Kallaveden alaosan alueella (04.27), jonka Suvasveden alueeseen (04.273) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,7 metriä mpy.
Boksitogorsk
Boksitogorsk () on kaupunki ja kunnallispiirin hallintokeskus Venäjän Leningradin alueen itäosissa Boksitogorskin piirissä. Kaupunki sijaitsee 206 kilometriä Pietarista itään pienen Pjardomljajoen () varrella, joka Laatokkaan laskevan Säsjoen sivujoki. Asukkaita kaupungissa oli 16 593 (vuonna 2010, asukkaita koko kunnallispiirissä 53 469).
1500-luvulla seudulla sijaitsi Pjardomin pogosta. Nykyinen kaupunki on saanut alkunsa bauksiittiesiintymien yhteyteen vuonna 1929 syntyneestä Boksityn taajamasta. Vuonna 1935 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen nimellä Boksitorgorsk. Vuonna 1950 siitä tuli kaupunki ja vuonna 1952 samannimisen piirin keskus.
Lähellä sijaitsevien bauksiittiesiintymien mineraali jalostetaan Rusal-konserniin kuuluvassa alumiinitehtaassa kaupungin lounaisosissa. Kaupungissa on myös kemian tehdas, betonirakennetehdas ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Boksitogorskiin johtaa sivuraide pohjoisesta Pietarin ja Vologdan välisen rautatien Bolšoi Dvorin asemalta, mutta sitä käytetään lähinnä tavaraliikenteeseen. Noin 11 kilometriä kaupungista pohjoiseen kulkee Uuden Laatokan ja Vologdan välinen maantie (A-114), jonne on kaksi erillistä tieyhteyttä Boksitogorskista.
Taivalkosken rautatieasema
Taivalkosken rautatieasema () on Suomen rataverkon entinen liikennepaikka Taivalkosken kunnassa Koillismaalla. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 814,7 kilometriä mitattuna Pieksämäen ja Kontiomäen rautatieaseman kautta. Liikennepaikka oli rataosan Kontiomäki–Taivalkoski pohjoinen pääteasema.
Liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1961, kun Iijoen ylittävä rautatiesilta ja sen myötä rataosuus Taivalvaarasta Taivalkosken kirkonkylälle otettiin käyttöön.
Ensimmäisen kerran liikennepaikka lakkautettiin 15. heinäkuuta 1982 yhtä aikaa henkilöliikenteen lakkauttamisen kanssa, mutta se avattiin uudelleen tavaraliikenteelle 17. marraskuuta 1982. Liikennepaikka lakkautettiin toistamiseen 9. tammikuuta 2005.
Käytännössä liikennepaikka on ollut vailla kaupallista liikennettä 4. elokuuta 2004 alkaen, kun Pesiökylän ja Taivalkosken välinen rataosuus lakkautettiin liikennöintikelvottomana kunnossapidon puutteen vuoksi.
Ämmänsaaren rautatieasema
Ämmänsaaren rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka kunnan keskustaajamassa Suomussalmella, ja se on rataosuuden pääteliikennepaikka. Liikennepaikan etäisyys Helsingin rautatieasemalta on 750,5 kilometriä.
Ämmänsaaren liikennepaikalla on ainoastaan tavaraliikennettä. Liikennepaikka on miehittämätön, ja liikenteenohjaus tapahtuu Oulun rautatieasemalla sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. Sähköisiä turvalaitteita ei ole.
Rautatieasema on asuttu.
Kun Taivalkosken–Kontiomäen rata rakennettiin, rakennettiin myös lyhyt sivurata Pesiökylästä Ämmänsaareen. Rautatien päätekohta ja Ämmänsaaren rautatieasema sijaitsevat Emäjoen pohjoisrannalla, Valkeaisjärven etelärannalla.
Liikennepaikka avattiin kaupalliselle liikenteelle 1. joulukuuta 1955. Henkilöliikenne lakkautettiin 22. toukokuuta 1966.
Päästäismaamyyrät
Päästäismaamyyrät ("Uropsilinae") on yksi kontiaisten eli maamyyrien heimon kolmesta alaheimosta. Siihen kuuluu vain yksi suku "Uropsilus" ja siihen neljä kaakkoisaasialaista vuoristometsien lajia. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus alaheimon uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "kiinanpäästäiskontiaiset".
Päästäismaamyyrät eivät muistuta ulkonäöltään kovinkaan paljon muita kontiaisia, vaan enemmänkin päästäisiä. Niillä on pitkä kuono sekä pitkä ja ohut häntä. Päästäismaamyyrät ovat ainoat heimonsa lajeista, jolla on näkyvät ulkokorvat. Niiden raajat eivät sovellu kaivamiseen.
Kööpenhaminan eläintarha
Kööpenhaminan eläintarha on Tanskassa, Kööpenhaminassa sijaitseva eläintarha, jonka on suunnitellut Niels Kjærbølling. Eläintarha avattiin vuonna 1859, joten se on yksi maailman vanhimmista eläintarhoista.
Nykyään siellä asuu esimerkiksi kirahveja, norsuja, sarvikuonoja, merileijonia ja paljon erilaisia kilpikonnia. Kaikkiaan eläintarhassa elää noin 3000 eläintä noin 264 lajista.
Yhdysvaltain 101. maahanlaskudivisioona
101. maahanlaskudivisioona (, Screaming Eagles) on Yhdysvaltain asevoimien maahanlaskudivisioona. Se oli toisen maailmansodan aikana kuuluisa Normandian maihinnoususta ja Ardennien taistelusta. Divisioona on sijoitettu Kentuckyyn Fort Campbellin tukikohtaan.
101. maahanlaskudivisioona niitti toisessa maailmansodassa mainetta osallistumalla Normandian maihinnousuun 6. kesäkuuta 1944. Divisioona pudotettiin Viervillen ympärille. Divisioona levisi pitkin Normandiaa. Se eteni Ranskasta Belgiaan, Alankomaihin ja lopulta Etelä-Saksaan.
Ardennien taistelun aikana 101. divisioona oli yksi harvoista joukoista, joita voitiin käyttää saksalaisten etenemisen pysäyttämiseen, ja se siirrettiin 19. joulukuuta 1944 aamulla tärkeään tiestön solmukohtaan Bastognen kaupunkiin, jossa divisioona piti puolensa koko taistelun ajan. Sitä huollettiin ilmasta, kunnes panssarijoukot avasivat jälleen tien kaupunkiin 26. päivä.
Saksan antautuessa 8. toukokuuta 1945 divisioonan miehiä oli muun muassa Berchtesgadenissa Baijerin Alpeilla. Divisioona osallistui Itävallan miehitykseen sodan jälkeen. Yhtymän siirtämistä Tyynellemerelle suunniteltiin, mutta Japani antautui 15. elokuuta 1945 ennen suunnitelman toteuttamista.