hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Huskvarna
Huskvarna on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyään yksi Jönköpingin kunnan kunnanosista. Huskvarna sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Vätternin etelärannalla.
Hakarpin maalaiskunnasta erotettiin osa Huskvarnan kauppalaksi vuonna 1907, ja jo vuonna 1911 kauppala muutettiin Huskvarnan kaupungiksi. Hakarpin maalaiskunta liitettiin kaupunkiin vuonna 1967. Vuonna 1971 kaupungista tuli osa Jönköpingin kuntaa, johon tulivat kuulumaan Huskvarnan, Jönköpingin ja Grännan kaupunkien lisäksi Norrahammarin kauppala ja seitsemän maalaiskuntaa.
Kirkollisen jaotuksen osalta Hakarpin seurakunnasta erotettiin Huskvarnan seurakunta vuonna 1919. Huskvarnan kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1910. Kirkon on piirtänyt Birger Damstedt, ja se muistuttaa ulkonaisesti norjalaisia sauvakirkkoja.
Nykyisin Huskvarna on Jönköpingin kunnan kunnanosa. Huskvarnan asutus on jo kauan sitten kasvanut yhteen Jönköpingin kanssa, ja nykyään nämä molemmat entiset kaupungit kuuluvat Jönköpingin taajamaan. Entinen Jönköpingin kaupunki on taajaman länsiosassa ja Huskvarna itäosassa. Vuonna 2004 Huskvarnan kunnanosassa oli 21 243 asukasta. Huskvarnaan rajoittuvia kunnanosia ovat Skärstad, Lekeryd, Tenhult ja Jönköping Öster.
Huskvarna on tunnettu kauniista puutarhoistaan ja teollisista perinteistään. Husqvarna AB:n edeltäjänä toiminut kivääritehdas aloitti toimintansa Huskvarnan alueella jo vuonna 1689. Nykyään Husqvarnan tehtaat valmistavat muun muassa moottorisahoja ja ruohonleikkureita. Muita tärkeitä teollisuusyrityksiä ovat Saab Training System ja Carlfors Bruk. Idrottsparkenissa on yhtiön johtajana toimineen Wilhelm Thamin rintakuva.Muita alueita ovat Smedbyn ja Stockmakarebyn sekä nykyään jo kadonnut Viktoriabyn.
Giulio Antonio Santorio
Giulio Antonio Santorio, myös Santori (6. kesäkuuta 1532 Caserta – 9. toukokuuta 1602 Rooma) oli italialainen pappi, joka toimi Santa Severinan arkkipiispana vuodesta 1566.
Santoriosta tehtiin kardinaali 17. toukokuuta 1570 Pyhän Pius V:n ollessa paavina.
Pretend or Surrender
Pretend or Surrender on suomalaisen Lovex-yhtyeen vuonna 2008 julkaisema albumi. Albumi sisältää muun muassa kappaleen ”Take a Shot”. Levy julkaistiin Suomen lisäksi Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Japanissa. Kappaleista "Take a Shot" ja "Turn" kuvattiin musiikkivideot.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Lovex.
István Majoros
István Majoros (s. 11. heinäkuuta 1974) on unkarilainen painija, joka kilpailee kreikkalais-roomalaisella tyylillä.
Majoros voitti 55 kilon sarjan olympiakultaa Ateenasta 2004. Lisäksi hänellä on 58 kilon sarjan Euroopan-mestaruus vuodelta 2000 ja 55 kilon sarjan MM-pronssi vuodelta 2005. Hänen nykyinen seuransa on FSPU Debrecen.
Lentodynamiikka
Lentodynamiikka on oppi lentävän aluksen asennosta. Sen peruskäsitteet ovat kolmiulotteisen karteesisen koordinaatiston akselien mukaan määriteltävät kolme perusliikettä. Koordinaatiston origo on aluksen massakeskipisteessä. Kun aluksen nokan suunta ja vaakataso on päätetty voidaan perusliikkeet määritellä seuraavasti:
Warp
Warp tarkoittaa seuraavia asioita:
Siniturska
Siniturska ("Micromesistius australis") on eteläisen pallonpuoliskon viileissä vesissä elävä turskalaji, joka on varsinkin lounaisen Atlantin tärkeimpiä kalastuskohteita.
Siniturska muistuttaa paljon samaan sukuun kuuluvaa sisarlajiaan, Pohjois-Atlantin mustakitaturskaa. Se on yleensä 30–60 senttimetrin pituinen, mutta voi kasvaa 90 senttimetriin. Kala on päältä siniharmaa ja pilkkujen kirjavoima, alta hohtavan valkoinen. Kolme selkäevää ovat selvästi erillään, samoin kaksi peräevää. Partasäie puuttuu. Koiraan vatsaevät ovat pidemmät kuin naaraan.
Siniturskalla on kaksi erillistä esiintymisaluetta, joiden populaatioita pidetään eri alalajeina. "Micromesistius australis australis" elää Etelä-Amerikan eteläosaa ja Falklandinsaaria ympäröivissä vesissä 38. ja 62. leveysasteen välillä ja myös läheisillä Antarktiksen niemimaan sekä Etelä-Georgian ja Eteläisten Shetland- ja Orkneysaarten rannikoilla. Toinen alalaji "Micromesistius australis pallidus" elää Uuden-Seelannin Eteläsaarta ympäröivällä mannerjalustalla.
Siniturskaa tavataan yleensä 100–600 metrin syvyydessä. Se elää talvisin mannerrinteen tuntumassa ja kesällä se vaeltaa tiheinä parvina etelämmäksi mannerjalustan matalikoille, erityisesti Falklandinsaarten lounaispuolelle. Lämpiminä kesinä Etelä-Amerikan populaation vaellus suuntautuu antarktisille vesille.
Uuden-Seelannin vesillä kutu tapahtuu kesä-heinäkuussa, Etelä-Amerikassa elo-lokakuussa. Kolmessa vuodessa kala on noin 30 cm:n pituinen, kymmenessä puolimetrinen. Naaraat kasvavat koiraita nopeammin ja suuremmiksi. Siniturska on petokala, joka syö nuorena muun muassa krillejä ja muita äyriäisiä, mustekaloja ja pikkukaloja.
Siniturskaa kalastetaan sen molemmilla esiintymisalueilla. Kalastus aloitettiin 1970-luvulla ja vuosisaaliit nousivat sitten ajoittain yli 200 000 tonnin; nykyään saalis on 100 000 tonnin luokkaa. Kalastus on johtanut saaliskalojen keskikoon ja –iän pienenemiseen. Tärkeimmät pyyntimaat ovat Argentiina ja Uusi-Seelanti. Kalan lisääntymisalueilla pyynti tapahtuu pelagisilla ja pohjatrooleilla. Saalis joko pakastetaan blokkeina tai prosessoidaan kalajauhoksi rehukäyttöön.
Jalmari Holopainen
Hjalmar ”Jalmari” Holopainen (29. kesäkuuta 1892 Helsinki – 3. huhtikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Holopainen pelasi Tukholman olympialaisissa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, myös 9–0-tappioon päättyneessä pronssiottelussa Alankomaita vastaan. Urallaan hän pelasi kuusi maaottelua, jotka olivat samalla Suomen kuusi ensimmäistä maaottelua.
Kotimaassaan ”Musta-Jali” Holopainen edusti Helsingin Jalkapalloklubia, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1911, 1912, 1917 ja 1918.
Angus Fairhurst
Angus Fairhurst (4. lokakuuta 1966 – 29. maaliskuuta 2008) oli englantilainen taiteilija, joka kunnostautui installaatiossa ja valokuvauksessa. Hän kuului Young British Artists -taiteilijaryhmään. Fairhurst syntyi Kentissä, Englannissa. Hän opiskeli Canterburyn taidekoulussa 1985−1986 ja valmistui Golsmithsin yliopistosta 1989. Fairhurstin tyyliin kuuluivat pilat ja asioiden visuaalinen vääristely. Hänen näyttelyitään pidettiin niin Britanniassa kuin ulkomaillakin.
29. maaliskuuta 2008 hänet löydettiin hirttäytyneenä metsästä Skotlannista.
Gjøvik
Gjøvik on kaupunki Norjassa Opplandin läänissä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Gjøvikin kunnassa oli 29 407 asukasta, mikä teki siitä asukasluvuilla vertailtaessa Norjan 29. suurimman.
Gjøvik erottautui omaksi kunnakseen Vardalista, vuonna 1861. Se sai kaupunkioikeudet vuoden 1964 alussa.
Gjøvik on yksi kolmesta kaupungista, jotka ympäröivät Mjøsaa, Norjan suurinta järveä. Se on Skibladner in, maailman vanhimman siipiratasaluksen kotisatama. Gjøvik on Norjan 29. suurin kaupunki väkiluvussa mitattuna ja 165. suurin pinta-alassa mitattuna.
Kaupungin korkein kohta on Rinsgurdåsen, joka on 842 metrin korkeudessa.
Gjøvikilla on viisi ystävyyskaupunkia:
John Barrowman
John Barrowman (s. 11. maaliskuuta 1967 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä ja laulaja.
Barrowman tuli tunnetuksi roolistaan kapteeni Jack Harknessina BBC:n tieteissarjassa "Doctor Who" ja sen spin-off-sarjassa "Torchwood", jossa Harkness on pääosassa. Barrowman on julkaissut myös useita musiikkialbumeita.
Barrowman on ollut yhdessä elämänkumppaninsa Scott Gillin kanssa vuodesta 1993 ja rekisteröidyssä parisuhteessa joulukuusta 2006 lähtien. 2. heinäkuuta 2013 pari avioitui Kalifornian osavaltiossa. Barrowmanin omaelämäkerta "Anything Goes" ilmestyi tammikuussa 2008.
Scipione Rebiba
Scipione Rebiba (3. helmikuuta 1504, San Marco d'Alunzio – 23. heinäkuuta 1577, Rooma) oli italialainen pappi, joka nimitettiin katolisen kirkon kardinaaliksi 20. joulukuuta 1555. Hänen merkityksensä on aivan erityinen, sillä 95 % nykyisin elävistä katolisista piispoista voi jäljittää apostolisen piispainsuksessionsa häneen.
Ludovico Ludovisi
Ludovico Ludovisi (27. lokakuuta 1595 – 18. marraskuuta 1632) oli italialainen pappi, joka toimi yhtenä katolisen kirkon kardinaaleista vuodesta 1621. Hän oli sukulaismiehensä Alessandro Ludovisin eli paavi Gregorius XV:n nimittämä kardinaalinepos.
Ludovisi toimi Bolognan arkkipiispana vuodesta 1621. Nimitys tuli vain hieman kardinaaliksi pääsemisen jälkeen; molemmat nimitykset tulivat samana vuonna, jona Gregorius XV oli aloittanut paavina.
Bror Wiberg
Bror Axel Rudolf Wiberg (14. kesäkuuta 1890 Turku – 18. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Wiberg pelasi Tukholman olympialaisissa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa, mukaan lukien 9-0-tappioon päättynyt pronssiottelu Alankomaita vastaan. Hän teki kisoissa kaksi maalia, joista toisen Italiaa vastaan (ottelun voittomaali) ja toisen Venäjää vastaan. Urallaan hän pelasi yhteensä viisi maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Seuratasolla Wiberg edusti HIFK:ta, jonka kapteenina hän toimi ja jonka riveissä hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1912.
Tukholman olympialaisten jälkeen hän pelasi Pietarin kaupunkijoukkueessa Venäjän mestaruudesta.
Artturi Nyyssönen
Artur (Artturi) Harald Nyyssönen (1. toukokuuta 1892 Helsinki – 7. syyskuuta 1973 Jyväskylä) oli suomalainen lääkintöneuvos, synnytyslääkäri ja äitiysneuvolatoiminnan kehittäjä sekä jalkapalloilija, joka pelasi Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuoden 1912 kesäolympialaisissa.
Nyyssösen vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Nyyssönen ja Selma Karolina Lehtonen ja puoliso vuodesta 1919 Ellen Sinervä. Nyyssönen tuli ylioppilaaksi 1911 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1920. Hän toimi 1920-luvulta lähtien kunnanlääkärinä useilla eri paikkakunnilla, mutta myös Jyväskylän yleisessä sairaalassa ja synnytyslaitoksella sekä yksityislääkärinä. Valmet Oy:n ylilääkäri hän oli vuodesta 1948 vuoteen 1953. Sodissa hän työskenteli rykmentin, divisioonan, kenttäsairaalan ja sotasairaalan lääkärinä ja oli sotilasarvoltaan lääkintäeverstiluutnantti (1944). Nyyssönen oli äitiysneuvolatoiminnan uranuurtajia ja sai lääkintöneuvoksen arvonimen vuonna 1952. Hän oli Teollisuuslääkäriyhdistyksen kunniapuheenjohtaja vuodesta 1956. Hän perusti vaimonsa kanssa Ellen ja Artturi Nyyssösen säätiön, jonka tarkoituksena on edistää Jyväskylän yliopistossa ja sen eri tieteellisissä laitoksissa suoritettavaa tutkimustyötä sekä tukea taloudellisesti tutkimustyön tekijöitä.
Nyyssönen pelasi Tukholman olympialaisten jalkapalloturnauksessa Suomen jokaisessa neljässä ottelussa: voitot Italiasta (3–2) ja Venäjästä (2–1) sekä tappiot Englannille (0–4) ja pronssiottelussa Alankomaille (0–9). Kaikkiaan hän pelasi urallaan viisi maaottelua. Kotimaassaan Nyyssönen edusti Helsingin Jalkapalloklubia, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1911 ja 1912. Hän toimi seuran johtokunnan jäsenenä vuosina 1912–1918, osan ajasta sihteerinä.
Domenico Svampa
Domenico Svampa (13. kesäkuuta 1851 Montegranaro – 10. elokuuta 1907 Bologna) oli italialainen pappi, joka oli vuodesta 1894 alkaen yksi katolisen kirkon kardinaaleista.
Svampa vihittiin papiksi 4. huhtikuuta 1874. Hänet nimitettiin vuonna 1887 Forlìn piispaksi ja vuonna 1894 Bolognan arkkipiispaksi. Bolognan arkkipiispana hän toimi, kunnes kuoli 56 vuoden ikäisenä 1907. Hänen seuraajansa oli Giacomo della Chiesa, tuleva paavi Benedictus XV.
Svampa oli yksi kardinaaleista, jotka osallistuivat Pius X:n uudeksi paaviksi vuonna 1903 valinneeseen konklaaviin.
Saman alkuperän käytäntö
Saman alkuperän käytäntö on web-sovellusten koodaamisessa käytettävä tärkeä turvallisuusmitta client-skripteille (useimmiten JavaScript). Käytäntö perustuu Netscape 2.0 -selaimeen tarpeellisine korjauksineen Navigator 2.01 ja Navigator 2.02. Se estää dokumentin tai skriptin lataamisen yhdestä lähteestä hakemalla tai asettamalla ominaisuuksia eri lähteestä.
Saman alkuperän filosofia on yksinkertainen: Ei ole turvallista luottaa minkään www-sivun ladattuun sisältöön. Koska kaksinkertaisesti luotetut (semi-trusted) skriptit suoritetaan ns. hiekkalaatikossa, niillä on oikeus käyttää resursseja vain samalta www-sivustolta, mutta ei eri www-sivustolta, joka voi olla vihamielinen.
Termi lähde on määritelty koostuvaksi domain-nimestä, protokollasta ja joissakin tapauksissa portista. Kaksi www-sivua kuuluu samaan lähteeseen jos ja vain jos nämä kolme arvoa ovat samat. Havainnollistava taulukko antaa esimerkeillä lähteiden vertailuja URL:ille ”http://www.esimerkki.fi/hakem/muu.html”
(*) Huomaa: Internet Explorer jättää huomiomatta portin kun lasketaan SOP-yhtäläisyyttä.
Käyttämällä suhteellisia URLeja ja rajoittamalla niiden käyttöä vain samaan lähteeseen, tämä rajoitus on helposti vältettävissä.
Agostino Richelmy
Agostino Richelmy (29. marraskuuta 1850 – 10. elokuuta 1923) oli italialainen pappi, joka toimi yhtenä katolisen kirkon kardinaaleista vuodesta 1899. Hän osallistui uudet paavit vuosina 1903, 1914 ja 1922 valinneisiin konklaaveihin.
Papiksi 25. huhtikuuta 1873 vihitty Richelmy toimi Ivrean piispana vuodesta 1886 ja Torinon arkkipiispana vuodesta 1897.
Terapian tarpeessa
Terapian tarpeessa voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Bernardino Honorati
Bernardino Honorati (17. heinäkuuta 1724 – 12. elokuuta 1807) oli italialainen pappi. Hän oli yksi katolisen kirkon kardinaaleista 23. kesäkuuta 1777 alkaen.
Honorati toimi Siden titulaariarkkipiispana ja Senigallian piispana. Hän osallistui kardinaalina konklaaviin 1799/1800, jossa valittiin uudeksi paaviksi Pius VII.
Honorati oli kuollessaan 83-vuotias eli ennättänyt olla kardinaalina juuri yli kolmen vuosikymmenen ajan.
Olle Hansson
Olle Hansson (1904 – tammikuu 1991) oli ruotsalainen maastohiihtäjä, jonka ura ajoittui 1920- ja 1930-luvuille. Hän osallistui Zakopanessa, Puolassa järjestettyihin vuoden 1929 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin. Niissä hän sai pronssimitalin tultuaan kolmanneksi 50 km:n matkalla. Hän myös tuli neljänneksi 18 km:n matkalla.
Tehtävä Jäämerellä!
Tehtävä Jäämerellä! (alaotsikkona Seikkailu iskelmässä) on suomalaismuusikko Heikki Salon esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Heikki Salo.
Alessandro Verde
Alessandro Verde (27. maaliskuuta 1865 – 29. maaliskuuta 1958) oli italialainen pappi, joka sai nimityksen yhdeksi katolisen kirkon kardinaaleista 14. joulukuuta 1925. Hänet vihittiin papiksi 31. maaliskuuta 1888.
Verde osallistui Pius XII:n valinneeseen konklaaviin 1939.
Verde toimi kirkollisen uransa aikana muun muassa Santa Maria Maggioren arkkipappina vuodesta 1939. Hän kuoli maaliskuussa 1958 juuri 93 vuotta täytettyään.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 2006–2007
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 2006–2007 Peli-Karhut voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden. Hopeaa voitti Catz Lappeenranta ja pronssia Äänekosken Huima. Peli-Karhut voitti loppuottelusarjan 3–2.
Sarjassa oli kahdeksan joukkuetta, jotka pelasivat runkosarjassa nelinkertaisen sarjan. Pudotuspeleihin selviytyivät kuusi parasta joukkuetta, joista kaksi parasta suoraan välieriin. Sijoille 3–6 selviytyneet pelasivat puolivälierät. Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä ja välierät ja loppuottelu paras viidestä -järjestelmällä. Loppuotteluun etenivät runkosarjan voittaja Peli-Karhut ja kolmanneksi sijoittunut Catz Lappeenranta.
Sarjasta ei pudonnut suoraan yhtään joukkuetta eli kausi 2007–2008 pelattiin yhdeksällä joukkueella I-divisioonan voittajan Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoiden noustessa SM-sarjaan.
Sijoille 7 ja 8 sijoittuneet Helsingin NMKY ja Forssan Alku karsivat sarjapaikasta pelaamalla kaksinkertaisen karsintasarjan I-divisioonan toiseksi parhaan Torpan Poikien kanssa. Karsintasarjasta kaksi parasta selviytyivät pääsarjaan ja molemmat pääsarjalaiset säilyttivät sarjapaikkansa.
Martha Place
Martha Place (k. 8. huhtikuuta 1899) oli ensimmäinen sähkötuolissa teloitettu nainen. Tuomio pantiin täytäntöön Sing Singin vankilassa Yhdysvalloissa.
Martha Place loukkaantui rekionnettomuudessa ollessaan 23-vuotias. Hänen veljensä kertoi, ettei Martha koskaan toipunut onnettomuudesta täydellisesti ja se jätti hänet henkisesti tasapainottomaan tilaan. Martha avioitui William Placen kanssa vuonna 1893. Williamilla oli Ida-niminen tytär aiemmasta liitosta. Miehen avioliittoaikeiden taustalla oli ollut avun tarve tyttären kasvattamisessa. Myöhemmin kerrottiin huhuja että Martha olisi ollut tyttärelle mustasukkainen. William joutui kutsumaan poliisit useasti Marthan uhattua tappaa Ida.
Williamin saavuttua 7. helmikuuta 1899 kotiinsa New Yorkin Brooklynissä, Martha hyökkäsi kirveen kanssa hänen kimppuunsa. Williamin apuun hälyttämät poliisit löysivät sängyn alta 17-vuotiaan Idan verisen ruumiin. Hänen suunsa oli palanut syövyttävästä haposta. Kuolinsyyksi selvisi tukehduttaminen. Oikeudenkäynnissä Martha vakuutti syyttömyyttään. Hänet todettiin kuitenkin syylliseksi ottotyttärensä murhaan Placen miehen toimiessa avaintodistajana. Place tuomittiin kuolemaan 20. maaliskuuta 1899.
Sähkötuolia ei oltu koskaan käytetty naispuoliseen henkilöön ennen Marthan teloitusta. Teloitusta seuranneiden todistajien mukaan hän kuoli välittömästi. New Yorkin osavaltion kuvernööri Theodore Rooseveltiä oli pyydetty armahtamaan Martha, mutta hän kieltäytyi. Martha haudattiin perhehautaan East Millstoneen New Jerseyyn ilman kirkollista siunausta.
Emma Maree Urquhart
Emma Maree Urquhart (s. 2. lokakuuta 1991, Inverness, Skotlanti) on brittiläinen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa on fantasiakirja "Lohikäärmeenkesyttäjät" (2004), jossa teini-ikäiset päähenkilöt jäävät loukkuun tietokonepelin maailmaan. Romaani julkaistiin kirjoittajan ollessa 13-vuotias.
Sotilaspoika (romaani)
Sotilaspoika ("Johnny Got His Gun") on kirjailija ja käsikirjoittaja Dalton Trumbon vuonna 1938 kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuotta myöhemmin. Hän ohjasi sen pohjalta myöhemmin elokuvan "Sotilaspoika" (1971). Kirjan on suomentanut Pentti Saarikoski.
Keskushenkilö on nuori amerikkalainen sotilas, joka ensimmäisen maailmansodan viime minuutilla haavoittui vakavasti: hän menetti kätensä ja jalkansa sekä hänen kasvonsa tuhoutuivat ja sen myötä näkö, kuulo ja puhe. Tuntoaisti on ainoa aisti, joka hänelle jäi. Hän oppii kommunikoimaan morsettamalla päällään.
Kirjan pohjalta on tehty yhdelle näyttelijälle tarkoitettu näytelmä "Johnny Got His Gun", jonka kirjoitti ja ohjasi Bradley Rand Smith. Esittäjänä oli Grant Tyler. Esitys kuvattiin elokuvaksi, joka on esitetty 2008. Muut roolit ovat ääniä.
Metallica on tehnyt kirjasta laulun "One" ja videon jossa on pätkiä elokuvasta.
Austin-Emile Burke
Austin-Emile Burke (22. tammikuuta 1922 – 12. elokuuta 2011) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin Yarmouthin hiippakunnan piispaksi 1. helmikuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emanuele Clarizio, jota avustivat James Martin Hayes ja Alfred Bertram Leverman.
Burke nimitettiin 8. heinäkuuta 1991 Halifaxin arkkipiispaksi ja asetettiin virkaansa 19. syyskuuta. Hän jäi eläkkeelle 13. tammikuuta 1998.
Rudy Boschwitz
Rudolph Eli “Rudy” Boschwitz (s. 7. marraskuuta 1930) on poliitikko. Hän syntyi Berliinissä, Saksassa, mutta pakeni vuonna 1933 natsihallintoa juutalaisine perheineen Yhdysvaltoihin.
Yhdysvalloissa miltei koko ikänsä elänyt Boschwitz on lakikoulutuksen saanut republikaani.
Boschwitz istui liittovaltion senaatissa Minnesotasta vuosina 1978–1991.
Ian Burgess
Ian Burgess (s. 6. heinäkuuta 1930 Lontoo – 19. toukokuuta 2012) oli brittiläinen moottoriurheilija. Hän osallistui 20 Formula 1 -osakilpailuun ja lukuisiin muihin MM-sarjan ulkopuolisiin Formula 1 -kilpailuihin. Hän ei saavuttanut yhtään pistettä.
Vässilä
Vässilä on kylä Halikossa Halikonjoen varrella. Vässilän kylä on hajainen, ja sen osat ovat erillään toisistaan. Kylän pääalue on pitkulainen, joka ulottuu Märynummelta Krapuojan ja Halikonjoen länsirantaa pitkin aina Kihiseen asti. Toinen laaja alue sijaitsee Ikeläntien varrella rantaradan tunnenlinmäestä Ikelään asti. Alkuperäinen kylän alue on purettu kokonaan ja asutus on siirtynyt muualle. Alkuperäisestä kantatilan paikasta on muistuttamassa metsikkoinen kallionyppylä pellon keskellä.
Vässilä kuului niin sanottuun suomalaisen vero-oikeuden piiriin, joten kylä on perustettu jo 1200-luvulla. Varhaisin maininta Vässilästä on vuodelta 1439. Fleming-suku on omistanut kaksi tilaa kylästä, jotka siirtyivät Joensuun kartanolle 1500-luvun lopulla. 1800-luvulla koko kylä päätyi Wiurilan kartanon omistukseen.
Haderslevin kunta
Haderslev on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 56 188 asukasta, ja sen pinta-ala oli 815,9 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Haderslev.
1. tammikuuta 2007 kuntauudistuksen myötä Hadersleviin liitettiin kunnat Gram ja Vojens, Christiansfeld-kunnan alueet Bjerning, Hjerndrup ja Fjelstrup sekä Nørre-Rangstrup-kunnan alue Bevtoft.
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Yttelä
Yttelä on kylä Keski-Halikossa. Sitä rajaa pohjoisesta Tavola, etelästä Pappila ja muutoin Halikonjoki ja Krapuoja. Kylään kuuluu myös Sampaan alue Pohjois-Halikosta. Yttelän rakennuskanta on edelleen varsin yhtenäinen ja kylän kantatilat ovat olleet suuria maatiloja. Kantatilojen nykyiset päärakennukset ovat peräisin 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta. Salo–Aura -tie kulkee kylän lävitse.
Yttelästä on tehty kivikautinen yksittäislöytö. Rautakaudella Yttelässä on ollut joko asuinpaikka tai uhrikallio. Ruotsin vallan aikana Yttelän kylän yksi tila oli Turun ja Porin läänin ratsuväkirykmentin ratsutila nro 87.
Petri Vehanen
Petri Juhani Vehanen (s. 9. lokakuuta 1977 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti ja lajin maailmanmestari.
Vehanen nousi kasvattajaseuransa Rauman Lukon liigajoukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 2001–2002. Vuonna 2005 Vehanen siirtyi Ruotsin Elitserieniin, Mora IK:n joukkueeseen. Seuraavan kauden hän pelasi Venäjän Superliigassa HK Neftehimik Nižnekamskissa, kunnes palasi takaisin Lukkoon 2007. Marraskuussa 2009 hänet myytiin KHL-liigan Ak Bars Kazaniin, joka voitti kauden päätteeksi KHL:n mestaruuden Gagarin cupin. Kaksi ja puoli vuotta seurajoukkueessaan Kazanissa pelannut Vehanen siirtyi viiden vuoden sopimuksella takaisin Rauman Lukkoon keväällä 2012. Huhtikuussa 2013 tšekkiläinen KHL-joukkue Lev Praha ilmoitti tehneensä alustavan sopimuksen Vehasen kanssa. Kaudella 2013–2014 Vehanen valittiin KHL:n tähdistöotteluun, josta hän kuitenkin jättäytyi pois. Vehanen oli tärkeässä roolissa joukkueen edetessä KHL-finaaleihin. Kaudeksi 2014–2015 Vehanen siirtyi Saksan DEL-liigaan, Eisbären Berlinin joukkueeseen.
Vehanen lopetti uransa jääkiekkoilijana keväällä 2018.
Vehanen oli vuoden 2008 MM-kilpailuissa Kanadassa maajoukkueen kakkosmaalivahtina ja oli maalilla yhdessä alkusarjan ottelussa. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Saksassa hän pelasi kolme ottelua. Vehanen oli kultaa voittaneen Suomen ykkösmaalivahti vuoden 2011 MM-kisoissa Slovakiassa, jossa hän torjui turnauksen parhaalla torjuntaprosentilla 95,4 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 1,24. Hän oli joukkueessa myös vuoden 2012 MM-kotikisoissa.
Kouvolan ja Korian joukkomurhat
Kouvolan ja Korian joukkomurhat tapahtuivat Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918. Kouvolassa teloittajina olivat ensin punaiset, jotka surmasivat Kouvolan veripelloksi kutsuttuun paikkaan yli sata valkoista, joukossa kymmeniä Kymiyhtiön virkamiehiä. Seuraavaksi samoihin hautoihin teloitettiin kymmeniä punakaartilaisia. Korian sillalla tapahtui teloituksia huhtikuun loppupuolella 1918. Ammuttujen joukossa olivat Kymiyhtiön johtaja Gösta Björkenheim ja kirurgi Kaarlo Hjelt.
Kouvolaa on pidetty yhtenä kansalaissodan ankarimpana punakaartin terrorikeskuksena. Kostoksi valkoiset teloittivat Kouvolan vallattuaan runoilijan ja vallankumouksellisen ylioikeuden sihteerin Kasperi Tantun ja Kouvolan naiskaartin komentaja Elli Kokon.
Kouvolassa punaisten teloittamien ihmiset kotipaikkakunnan mukaan.
Saha (Halikko)
Saha on kylä Halikossa. Se on yksi niistä kylistä, jotka muodostavat Vaskion pitäjän. Nimensä kylä on saanut siellä pitkään olleesta sahatoiminnasta. Kylää rajaavat Vaskion Lempilä, Juva ja Kuttila. Halikonjoki muodostaa kylän länsirajan Juvan kanssa ja jokeen virtaava Sahankrotti itä- ja etelärajan Vaskion Lempilän kanssa. Sahan kylään kuuluu myös kaksi enklaavialuetta: Kumio ja Notkola. Salo–Aura -tie kulkee kylän lävitse.
Saha on aikanaan erotettu Kuttilan emäkylästä, jonka vuoksi alkujaan Sahaa kutsuttiin Vähä-Kuttilaksi. Halikonjoki oli vielä 1400-luvulla purjehduskelpoinen syvälle sisämaahan, ja Sahan alueella oli Varsinais-Suomen parhaimpia metsiä, minkä vuoksi sahatoiminta oli kannattavaa. 1500-luvulla Saha oli Erik Flemingin omistuksessa ja hän on luultavasti asunut satunnaisesti kylässä. 1600-luvulla sahaustoiminta hiipui vähäiseksi, mutta se alkoi jälleen kasvaa Wiurilan kartanon tullessa Sahan omistajaksi 1700-luvulla. Sahaustoiminta jatkui säännöllisenä 1800-luvun loppuun saakka. Tuona aikana kylän metsäinen itäosa hakattiin täysin ja muutettiin viljelysmaaksi.
Sahan kylässä sijaitsi maatilojen lisäksi Sahan talo, joka lienee ollut eräänlainen seurojentalo, sekä Sahan rukoushuone. Sahan talo sijaitsee edelleen kylässä, mutta rukoushuone purettiin 1900-luvun alussa. Rukoushuoneen paikalle pystytettiin muistomerkki 1957.
1900-luvun alkupuolella sahaustoiminta käynnistettiin jälleen, ja sahan yhteyteen rakennettiin mylly. Virtauksen heikentyessä mylly siirrettiin vuonna 1925 40 metriä nykyiselle paikalleen. Kumioon rakennettiin 1910 Kumion koulu, ja alue kasvoi entisestään, kun karjalan evakkoja asutettiin sinne. Kumion koulu lakkautettiin oppilaspulan vuoksi 1971. Sahan toiminta lakkasi 1900-luvulla sen kannattamattomuuden vuoksi, ja tyhjillään ollut saharakennus purettiin 1990-luvun loppupuolella.
Olli Männistö
Olli Männistö (s. 1967) on jyväskyläläinen muusikko sekä ammattimainen kuoronjohtaja. Lukuisten instrumentti- ja lauluopintojen lisäksi hänellä on opintoja orkesterin- ja kuoronjohdossa muun muassa Torsten Lindforssin, säveltäjä Pekka Kostiaisen ja FT Pekka Kuokkalan johdolla.
Olli Männistö on ollut itsenäinen yrittäjä ja kuoronjohtaja vuodesta 2000 lähtien. Hän on toiminut 2000-luvun alusta Jämsänkosken Laulumiesten (04/2009 saakka), Kuhmoisten Mieskuoron, Jyväskylän rautatieläisten mieskuoron (5/2009 saakka), Rautatieläisten mieskuoroliiton suurkuoron, sekakuoro Kimalaisten (12/2008 saakka), Sointu-kuoron (12/2008 saakka) ja Uuraisten viihdekuoron(5/2009 saakka) taiteellisena johtajana. Lisäksi hän ohjaa useita muita pienempiä lauluryhmiä ja kvartetteja. 
Syksystä 2009 alkaen Olli Männistö on Koskenpää sekakuoron ja Kuhmoisten mieskuoron taiteellinen johtaja.
Tenori Olli Männistö on toiminut kuorolaulajana useissa suomalaisissa kuoroissa: mm. Oulun kamarikuoro (84-88), Oulun NMKY:n poikakuoro (83-90), Savonlinnan oopperajuhlakuoro (93-98); solistikiinnitys v. -98 (Savonlinnan oopperajuhlat)
Olli Männistö on myös monipuolinen instrumentalisti ja hänen soitinvalikoimansa on hyvin laaja: piano (ym. kosketinsoittimet), huilu, oboe, saksofoni, kitara, basso, lyömäsoittimet ja matalat vaskisoittimet. Muusikkona hän on toiminut lukuisissa kamarimusiikkikokoonpanoissa, lauluyhtyeissä, Jyväskylän yliopiston sinfoniaorkesterissa, Lapin sotilassoittokunnassa, sekä laulajana/soittajana viihde- tanssi- ja popyhtyeissä. 
Muusikontyön ohessa hän toimii Helsingin Diakoniaopistossa musiikinopettajana.
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 1999
Ohjaskelkkailun maailmanmestaruuskilpailut 1999 järjestettiin Königsseessä, Saksassa. Kilpailut olivat järjestyksessään 30. lajin maailmanmestaruuskilpailut.
Suomen Atlantti-Seura
Suomen Atlantti-Seura (Finlands Atlantsällskap, Atlantic Council of Finland) on avoin ja puoluepoliittisesti riippumaton järjestö. Sääntöjensä mukaan seura edistää "euro-atlanttista, erityisesti Natoon ja Euroopan unioniin liittyvää ulko- ja turvallisuuspoliittista keskustelua, tutkimusta ja koulutusta Suomessa". Seura toimii kohtaamispaikkana ulko- ja turvallisuuspolitiikasta kiinnostuneille suomalaisille. Se tarjoaa foorumin euro-atlanttisten kysymysten käsittelylle Suomessa. Tarkoituksensa toteuttamiseksi seura järjestää ajankohtaisia keskustelutilaisuuksia ja seminaareja sekä harjoittaa julkaisu- ja koulutustoimintaa. Suomen Atlantti-Seura on perustettu 16. joulukuuta 1999. Suomen Atlantti-Seurassa on lähes 900 jäsentä. Seuralla on myös alle 30-vuotiaiden jäsenten verkosto, Suomen Atlantti-Seuran Nuoret.
Suomen Atlantti-Seuralla on puheenjohtaja, kaksi varapuheenjohtajaa, hallitus ja pääsihteeri. Seuran puheenjohtajana toimii Euroopan parlamentin jäsen Liisa Jaakonsaari ja varapuheenjohtajina kansanedustaja, ministeri, suurlähettiläs Pertti Salolainen sekä kansainvälisten asioiden sihteeri Jari Haapiainen. Seuran pääsihteerinä toimii VTM Terhi Suominen.
Suomen Atlantti-Seura on kutsunut kunniapuheenjohtajikseen ministeri, suurlähettiläs Jaakko Iloniemen ja ministeri, suurlähettiläs Paavo Rantasen.
Suomen Atlantti-Seura on Naton jäsenmaiden ja rauhankumppanuusmaiden Atlantti-Seurojen kattojärjestön Atlantic Treaty Associationin (ATA) jäsen. ATA on 37 kansallisen Atlantti-Seuran sateenvarjojärjestö, joka on perustettu vuonna 1954. ATAn varsinaisia jäseniä ovat Naton jäsenmaiden Atlantti-Seurat ja liitännäisjäseniä Naton rauhankumppanuusmaiden (Partnership for Peace, PfP) Atlantti-Seurat. ATAn sihteeristö sijaitsee Brysselissä.
SS Empress of Asia
SS Empress of Asia oli Canadian Pacific Steamships Companyn omistama höyrylaiva, joka valmistui toukokuussa 1913. Japanin ilmavoimat upottivat aluksen 5. helmikuuta 1942 sen ollessa matkalla Singaporesta Bombayhin.
"Empress of Asia" valmistettiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyllä Govanissa lähellä Glasgow’ta Skotlannissa. Alus laskettiin vesille vuonna 1912 ja se saatiin valmiiksi neitsytmatkaa varten 1913. Se teki toukokuussa 1914 uuden yhden päivän matkaennätyksen 473 merimailia sekä Tyynen valtameren ylitysennätyksen yhdeksän päivää, kaksi tuntia ja viisitoista minuuttia.
"Empress of Asia" muutettiin ensimmäisen maailmansodan aikana apuristeilijäksi Hongkongissa. Alus aseistettiin kahdeksalla 4,7 tuuman tykillä ja aluksen päälliköksi määrättiin laivastoupseeri. Aluksen miehistöön kelpuutettiin ainoastaan laivastonreserviläiset.
Alus palveli Aasiassa, Lähi-idässä ja Atlantilla. Vuoden 1914 lopulla alus osallistui Saksan laivaston risteilijän SMS Emdenin etsintään Ceylonin itäpuolella. Alus kuljetti myöhemmin Colomboon haavoittuneita SMS Emdenin miehistönjäseniä saamaan hoitoa.
"Empress of Asia" palasi 1919 Vancouveriin kuljettaen Kanadan siirtoarmeijan Seaforth Highlanders rykmentin 72. pataljoonaa. Joukot poistuivat aluksetlta aluksen normaalilla rauhanaikaisella laituripaikalla.
"Empress of Asia" osallistui vuonna 1937 Kiinan–Japanin sodan aikana siviilien evakuointiin Shanghaista yhdessä "Empress of Canadan" kanssa.
"Empress of Asia" oli Vancouverissa telakalla, josta se aloitti matkan Englantiin helmikuun puolessa välissä 1941. Alus kulki Panaman kanavan, Kingstonin Jamaikalla ja Bermudan kautta ennen saapumistaan 18. maaliskuuta Clydeen, josta se siirtyi 23. maaliskuuta Liverpooliin varustettavaksi ja kuormattavaksi. Alus oli mukana Englannista 26. huhtikuuta 1941 lähteneessä nopeassa WS8A-saattueessa. Saattueeseen oli kuormattu koko 1. Panssariprikaati ja sen 295 panssarivaunua sekä 53 Hawker Hurricanea. Vaunujen reitiksi määrättiin kuitenkin Välimeren poikki kulkeva reitti (operaatio Tiikeri).
"Empress of Asiaan" oli kuormattu The Green Howards -rykmentin viides pataljoona, 72. Kenttätykistörykmentti sekä 150. Kenttäambulanssiasema. Saattue aloitti matkansa Liverpoolista, ja sen suojana olivat taisteluristeilijä "HMS Repulse", risteilijä "HMS Naiad", AMC "Pretoria Castle" sekä yhdeksän hävittäjää, joista kolme oli kanadalaisia ja kaksi puolalaisia.
J1650
J1650 on pienin löydetty musta aukko. Aukon tapahtumahorisontin halkaisijaksi on mitattu noin 24 kilometriä ja massaltaan se on noin 3,8 kertaa Auringon suuruinen. Tutkijoiden mukaan tähden supernovaräjähdyksen seurauksena syntyneen mustan aukon ei ole mahdollista olla enää paljon tätä pienempi. Se havaittiin Rossi-satelliitilla (Rossi X-ray Timing Explorer), joka pystyy tarkasti mittaamaan mustia aukkoja kiertäviä kaasuvirtauksia.
Löydön tekivät Nikolai Šapošnikov ja Lev Titartšuk, jotka julkistivat tutkimuksensa tulokset 31. maaliskuuta 2008.
Kirsti Salmi-Niklander
Kirsti Salmi-Niklander on Suomen akatemian tutkijatohtori Helsingin yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitoksella ja Helsingin yliopiston folkloristiikan dosentti. Hänen oppiarvonsa on filosofian tohtori. Salmi-Niklanderin tutkijatohtorin projektilla ”Käsinkirjoitetut lehdet vaihtoehtoisena julkaisumuotona 1800-luvun ja 1900-luvun alun Suomessa” on Suomen Akatemian rahoitus 2007–2009.
Hänen puolisonsa on runoilija Hannu Niklander. Heillä on kaksi lasta, ja he asuvat Karkkilan Fagerkullassa.Kirsti Salmi-Niklander 375 humanistia -sivustolla 14.12.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta
Kasvatustieteiden tiedekunta on yksi Oulun yliopiston tiedekunnista. Kasvatustieteitä opiskelee noin 1 300 opiskelijaa. Tiedekunta toimii Oulun Linnanmaalla ja Kajaanissa.
Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekuntaan kuuluvat seuraavat yksiköt:
Aukusti Asko-Avonius
Aukusti Heikki Asko-Avonius (vuoteen 1931 Avonius; 17. toukokuuta 1887 Pälkjärvi – 13. syyskuuta 1965 Hollola) oli lahtelaisen huonekaluja valmistavan Asko-konsernin perustaja.
Puusepän poikana syntynyt Avonius hankki puusepän ammatin perustaidot Sortavalan käsityökoulussa. Hän kiersi sitten useissa eri puusepäntehtaissa Suomessa ja Ruotsissa. Ruotsissa ollessaan hän tutustui huonekalujen sarjavalmistukseen. Palattuaan Suomeen Avonius aikoi aloittaa yritystoiminnan Viipurissa mutta Suomen sisällissodan levottomuudet estivät tämän suunnitelman. Avonius muutti Lahteen jossa hänen perustamansa Lahden Puuseppätehdas aloitti toimintansa kuuden työntekijän voimin Askon päivänä 6. syyskuuta 1918. Tehdas valmisti sarjatuotantona kohtuuhintaisia huonekaluja ja sen toiminta lähtikin menestyksekkäästi käyntiin.
Vuonna 1931 Avonius muutti yrityksen nimeksi Asko-Avonius Huonekalutehtaat, samalla hän vaihtoi myös sukunimekseen Asko-Avonius. 1930-luvulla Asko-Avonius perusti oman huonekalumyymäläketjun myymään tehtaansa valmistamia huonekaluja. Asko-Avoniuksen poika Arvi Tammivuori sai johdettavakseen vuonna 1938 perustetun metallialan yrityksen UPO:n, joka valmisti valurautaisia putkia ja jonka valmistusohjelma laajeni myöhemmin muun muassa UPO-kodinkoneisiin.
Asko-Avoniuksen perustama Asko-konserni oli hänen kuollessaan 1965 Lahden suurin yritys. Asko-konserniin kuuluneet Asko ja Upo yhdistettiin 1977 Asko-Upo Oy:ksi. Asko-Avonius sai teollisuusneuvoksen arvon vuonna 1948 ja vuorineuvoksen arvon vuonna 1958.
Vuonna 1965 Upon toiminta laajeni muovituotteisiin, kun Nastolan Ullankankaalle perustettiin uusi tehdas. Sen päätuotteeksi muodostui ajan kuluessa muoviputket ja niiden yhteet. Upo Putkesta sai alkunsa myös vuonna 1982 perustettu Oy Uponor Ab, joka nopeasti kasvoi yhdeksi maailman suurimmista muoviputkivalmistajista. Vuoden 1999 lopussa Asko Oyj ja sen tytäryhtiö Oy Uponor Ab fuusioitiin, ja uuden yhtiön nimeksi valittiin pääliiketoiminnan mukaan Uponor Oyj. Sitä ennen oli jo suurin osa yhtiön muista liiketoiminnoista myyty pois.
Aukusti Asko-Avonius avioitui 1939 ekonomi Viola Mannerin (1903–1974) kanssa. He saivat kolme lasta, joista vanhin on entinen kokoomuksen kansanedustaja, plastiikkakirurgian professori Sirpa Asko-Seljavaara.
Vuorineuvos Aukusti Asko-Avoniuksen testamenttimääräyksen mukaisesti perustettiin 1967 Askon Säätiö, jonka tarkoituksena on ”työskennellä kodinsisustuskulttuurin kehittämiseksi, kotien viihtyisyyden lisäämiseksi ja kodintekniikan edistämiseksi”. Säätiö jakaa joka kolmas vuosi Asko-Avonius-palkinnon sekä hakemusten perusteella Antti Nurmesniemi -jatkokoulutusapurahoja muotoilijoille ja arkkitehdeille sekä Lahden entisen kaupunginjohtajan mukaan nimettyjä Teemu Hiltunen -apurahoja Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutin opiskelijoille.
Runo (etunimi)
Runo on suomalainen etunimi. Se oli Suomen almanakassa vuosina 1908–1928 15. syyskuuta.
Runo on alun alkaen johdettu nimestä Runar; siten se ei merkitykseltään liity runouteen.
Ortodoksisessa kalenterissa Runon nimipäivä on 15. huhtikuuta, ja siihen liittyvä pyhä on apostoli Trofimos.
Runo on Suomessa annettu etunimeksi noin 270 henkilölle, joista huomattava enemmistö on miespuolisia.
Luigi Amaducci
Luigi Amaducci (4. maaliskuuta 1924 – 3. toukokuuta 2010) oli italialainen pappi. Hän sai vihkimyksensä 5. huhtikuuta 1947 ja toimi Ravenna-Cervian hiippakunnan katolisena arkkipiispana vuosina 1990–2000.
Amaduccia edelsi kyseisessä hiippakunnassa kardinaali Ersilio Tonini. Hänen seuraajakseen nimitettiin Giuseppe Verucchi.
Torinon maakunta
Torinon maakunta () oli yksi Italian maakunnista. Sen korvasi 1. tammikuuta 2015 alkaen Torinon metropolikaupunki ().
Torinon maakunta sijaitsi Piemonten hallintoalueella Luoteis-Italiassa Ranskan vastaisella rajalla, ja sen pääkaupunki oli Torino
Maakunta oli pinta-alaltaan 6 817 neliökilometriä, ja vakinaisia asukkaita siellä oli toiminnan loppuessa 2 291 719. Maakunta oli jaettu 315 kuntaan, joten siellä oli enemmän kuntia kuin yhdessäkään muussa Italian maakunnassa.
Giuseppe Verucchi
Giuseppe Verucchi (s. 23. marraskuuta 1937) on italialainen pappi, joka on toiminut Ravenna-Cervian hiippakunnan katolisena arkkipiispana vuodesta 2000. Häntä edelsi Luigi Amaducci.
Miceno di Pavullo nel Frignanossa, Modenan maakunnassa syntynyt Verucchi sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1961.
Vihdin teloitukset
Vihdin teloitukset tapahtuivat 1. helmikuuta 1918 Suomen sisällissodan aikana. Kyseessä oli punaiseen terroriin kuuluva teko, jossa Hyvinkään punakaartin lentävä osasto, komentajanaan Lauri Kara, ampui 17 valkoisten puolelle pyrkinyttä miestä Vihdissä. Kyseessä oli kaksi erillistä terroritekoa, jotka Jaakko Paavolaisen mukaan suoritti sama Karan lentävä osasto.
Surmatuista Thomén ryhmään kuuluivat Thomén metsäkonttorin (myöhemmin Thomesto) perustaja William Thomé, arkkitehdit Valter Thomé, Ivar Thomé ja Väinö Hollo, metsänhoitaja Frans Wegelius, metsäylioppilas Erik Castrén ja lainopin ylioppilas Väinö Vuoristo. Samalla kertaa ammuttiin myös vihtiläinen poliisi Viktor Mannerheimo, joka oli huonoissa väleissä paikallisten maatyöläisten ja torpparien kanssa edellisvuoden maatalouslakkojen aikaisten tapahtumien vuoksi.
Ranckenin ryhmään kuuluivat Helsingin yliopiston kasvitieteen museon amanuenssi Holger Rancken, lääketieteen opiskelijat Arvid Mielck ja Allan Roström, lääketieteen kandidaatti Martin Strandberg, tekniikan ylioppilas Magnus Gadolin, lääketieteen ylioppilas Holger Gulin ja filosofian ylioppilas Charles Söderholm sekä myöhemmin vangitut yliopiston amanuenssit ornitologi Carl Finnilä ja eläintieteilijä Karl Ehrström.
Paska kaupunki
Paska kaupunki on Kauko Röyhkä & Narttu -yhtyeen EP-levy vuodelta 1986.
Riku Mattila erosi Kauko Röyhkän & Nartun riveistä Maa on voimaa -levyn jälkeen ja monet luulivat, että bändi olisi kaatunut siihen. Uudeksi kitaristiksi bändi houkutteli kuitenkin Jarmo Heikkisen joka oli soittanut jo Uusia tansseja -levyllä.
EP:n nimikappale on Kauko Röyhkän lauluista suosituimpia. Sen on usein luultu kertovan Röyhkän kasvukaupungista Oulusta, mutta Röyhkä itse on sanonut, ettei hänellä ole mitään tarvetta haistatella kotikaupungilleen ja "biisissä on kysymys nuorten jätkien turhautumisesta ja tapahtumapaikkana voisi olla mikä tahansa kaupunki.". Sitä on esitetty monesti keikoilla viimeisenä kappaleena.
EP:n kappaleista "Kovat pojat" julkaistiin myöhemmin Pikku enkeli -albumilla.
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1-säv. Röyhkä ja Jari Paulamäki.
Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.
Alasin
Alasin on sepän työkalu, jonka päällä hän pitää metalliesineitä takoessaan niitä. Alasin on sijoitettu pajassa ahjon läheisyyteen sopivalle työskentelykorkeudelle.
Alasimia on useita eri malleja. Yleisimpiin raskaampiin töihin sopii 50–100 kilon alasin, mutta pienempiin töihin soveltuvat kevyemmätkin alasimet. Alasimessa on yhdestä kahteen pyöreää ”sarvea” taivutuksia varten sekä tasainen selkäpuoli kuumien teräskappaleiden takomista ja työstämistä varten. Alasimen selässä voi olla eri muotoisia reikiä, jotka oli alun perin tarkoitettu pulttien ja niittien kannan takomiseen tai erilaisten aputyökalujen kiinnittämiseen.
Tampereen teloitukset
Tampereen teloitukset tapahtuivat Suomen sisällissodassa Tampereen taistelun jälkeen huhti–toukokuussa 1918. Kaupungin valtauksen jälkeen valkoiset ampuivat 150–200 venäläistä sotilasta ja useita satoja punaisia suomalaisia. Teloituspaikkana toimivat rautatieaseman makasiinit ja Kalevankankaan sorakuopat. Korkea-arvoisimpia valkoisten Tampereella teloittamia olivat punakaartin pohjoisrintaman yleisesikunnan sotilasneuvonantaja everstiluutnantti Georgi Bulatsel ja Tampereen punakaartin IV pataljoonan päällikkö Kaarle Wilander. Ammuttujen joukossa oli myös esimerkiksi kansanedustaja Juho Lehmus Orivedeltä. Hänet teloitettiin 6. huhtikuuta 1918.
Tapauksia ei koskaan selvitetty, mutta kaupungin valtaukseen osallistui samoja vaasalais- ja lapualaisjoukkoja, jotka toimeenpanivat esimerkiksi Länkipohjan verilöylyn ja laajoja teloituksia Lempäälässä. Pahimpana valkoisena terroristina muistetaan Sakeus Koivunen -niminen vartija Tampereen vankileirissä. Hän menehtyi hämärissä olosuhteissa Tampereella seuraavana talvena.
Mannerheim oli antanut ennen kaupungin valtausta pudottaa kaupunkiin lentolehtisiä, joissa sanottiin etteivät valkoiset tapa vankejaan kuten punaiset. Valkoisten johtajilla ei ollut aikomustakaan pitää lupaustaan, vaan pelkkä punakaartin päällikkyys riitti taistelun jälkeen teloituksen syyksi. Monet lähipaikkakuntien punakaartilaisjohtajat teloitettiin Tampereella, joko välittömästi tai myöhemmin vankileirissä. Lisäksi kaupungissa kävi ilmiantajia lähipaikkakunnilta tunnistamassa ammuttavia, kuten esimerkiksi pahamaineinen kaksikko Hjalmar Saari ja Johannes From.
Nomofobia
Nomofobia on fobia, jossa henkilö pelkää ilman matkapuhelinta olemista. Termi tulee englannin kielen ilmaisusta "no mobile phobi"a. Matkapuhelimen katoaminen, huono verkko, akun tyhjeneminen, sen sammuttaminen tai puheajan loppuminen saattaa aiheuttaa ahdistusta tai suoranaista pakokauhua.
Uusimman tutkimuksen mukaan ainakin suurimmalle osalle briteistä fobia voi jopa rajoittaa elämää YouGov -tutkimuslaitoksen mukaan. Noin 10 prosenttia brittiläisistä ahdistuu pelkästään jo siitä, jos joutuu itse laittamaan puhelimensa pois päältä joksikin aikaa.
Nokia 3210
Nokia 3210 on Nokian matkapuhelin, joka tuli markkinoille vuonna 1999. Siinä on sisäänrakennettu antenni sekä T9-ennakoiva tekstinsyöttöominaisuus. Puhelin sisältää kolme peliä, vaihdettavat kuoret, herätyskellon sekä soittoäänten sävellyksen.
3210-malli menestyi etenkin Pohjois-Amerikassa ja Läntisessä Euroopassa. Sitä myytiin noin 160 miljoonaa kappaletta, mikä tekee siitä The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksen mukaan maailman kaikkien aikojen toiseksi myydyimmän matkapuhelimen Nokia 1110:n jälkeen.
William Hart
William Hart (31. maaliskuuta 1823 – 17. kesäkuuta 1894) oli skotlantilaissyntyinen romantiikan ajan taidemaalari. Hän siirtyi nuorena Yhdysvaltoihin, jossa hän kuului Hudson Riverin koulukuntaan. Hart saavutti arvostusta varsinkin maisema- ja eläinmaalauksen taitajana.
Hartin nuorempi veli James McDougal Hart oli myös Hudson River -koulun taiteilija ja molemmat suosivat samantyyppisiä aiheita.
Hart muutti Yhdysvaltoihin nuorena perheensä mukana. Hän toimi nuoruudessaan hevoskärrymaalarin apulaisena ja sai ensimmäiset kokemuksensa taiteen tekemisessä maalatessaan maisemia vaunuihin. Hart toimi myös muotokuvamaalarina. Hän palasi Skotlantiin opiskelemaan, mutta jatkoi sen jälkeen maisemamaalarin uraa Yhdysvalloissa.
Kuten useimmat tuon ajan johtavat maisemamaalarit, Hart asettui asumaan New Yorkiin. Hänen maisemissaan Hudson joen koulukunnan tyylin ohella korostui valo ja tunnelma. Hän oli erityisen taitava kuvaamaan matalalta paistavaa auringonvaloa aamulla tai illalla, ja kuvan etualalle lankeavia varjoja. Hart oli myös tunnettu lehmäaiheisista maalauksistaan. Karja kuului Hudson River -koulukunnan suosimiin aiheisiin, joten lähes kaikki koulukunnan taiteilijat tekivät ainakin muutaman maiseman, joissa laiduntava karja ilmensi ihmisen harmonista suhdetta luontoon. Jotkut taiteilijat, kuten Hart ja Thomas Bigelow Craig erikoistuivat lehmien muotokuviin. Nämä maalaukset olivat suosittuja 1800-luvun taiteen keräilijöiden keskuudessa. Tyypillisesti maalauksen etu- tai keskialalla kuvattiin muutama lehmä laiduntamassa tai juomassa taustanaan pastoraalinen maisema.
Ricardo María Carles Gordó
Ricardo María Carles Gordó (24. syyskuuta 1926 – 17. joulukuuta 2013) oli espanjalainen pappi, josta tuli yksi katolisen kirkon kardinaaleista 26. marraskuuta 1994.
Gordó syntyi Valenciassa ja sai vihkimyksensä 29. kesäkuuta 1951. Hänet nimitettiin Tortosan piispaksi 1969 ja Barcelonan arkkipiispaksi 1990. Jälkimmäisestä hän vetäytyi 77-vuotiaana 15. kesäkuuta 2004. Seuraajaksi astui Lluís Martínez Sistach.
Äänioikeutettuna kardinaalina Gordó osallistui vuoden 2005 konklaaviin, jossa tuli valituksi paavi Benedictus XVI.
Andrea Cordero Lanza di Montezemolo
Andrea Cordero Lanza di Montezemolo (27. elokuuta 1925 Torino – 19. marraskuuta 2017) oli italialainen pappi, joka tehtiin yhdeksi katolisen kirkon kardinaaleista 24. maaliskuuta 2006. Hän oli kuitenkin jo tuolloin kahdeksankymmenen ikäinen, mikä merkitsi, että hän ei voinut äänestää tulevissa konklaaveissa.
Torinossa syntynyt Cordero Lanza di Montezemolo sai pappisvihkimyksensä 13. maaliskuuta 1954. Hän loi huomattavan uran Vatikaanin diplomaattisissa tehtävissä, mutta toimi myös titulaariarkkipiispana.
Cordero Lanza di Montezemolo nimitettiin San Paolo fuori le muran arkkipapiksi 31. toukokuuta 2005.
Niva (Pyhäselkä)
Niva on kylä Pyhäselässä Joensuussa. Siellä on noin 300 asukasta.
Niva sijaitsee entisen Pyhäselän kunnan keskustaajaman Hammaslahden läheisyydessä Pyhäselkä-nimisen järven itärannalla. Kylän eteläosassa on Onkamojärvi, josta laskee Nivanjoki Pyhäselkään. Matkaa Nivasta Joensuuhun on 30 kilometriä, Rääkkylään vähän vähemmän.
Nivan koulu on kaksiopettajainen koulu. Oppilasmäärä lukuvuonna 2007-2008 on 37. Kylän nähtävyyksiä ovat Nivansalolla sijaitseva korkea Rauvanvaara sekä Nivankoskessa entisen sahan ja myllyn paikalla olevat vanhan sillan kiviset rakenteet.
Nivan kylätoimikunnan puheenjohtaja on Erkki Martikainen (2008-). Tunnettuin nivalainen on kirjailija Matti Mäkelä.