hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Henrik Lax
Rolf Henrik Richard Lax (s. 6. toukokuuta 1946 Helsinki) on Ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko ja entinen europarlamentaarikko.
Lax toimi kansanedustajana 1987–2004 ja valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin. Kesäkuussa 2005 RKP valitsi hänet ehdokkaakseen vuoden 2006 presidentinvaaliin. Lax sai vaaleissa 1,6 prosenttia äänistä. Toisella kierroksella hän ilmoitti äänestävänsä Sauli Niinistöä.
Henrik Lax on koulutukseltaan varatuomari ja diplomiekonomi. Hän osaa jonkin verran venäjää. Vuoden 2006 vaalin presidenttiehdokkaista Lax kannatti muita oikeiston ehdokkaita, Bjarne Kallista ja Sauli Niinistöä, voimakkaammin sekä Nato-jäsenyyttä että yhteistyötä Venäjän kanssa.
Sisäpoliittisesti Lax kannattaa määrätietoisesti kaksikielisyyden säilyttämistä edellyttämällä myös suomenkielisiltä todellista kaksikielisyyttä.
Lax harrastaa muun muassa purjehdusta.
PRISM (yhtye)
PRISM on japanilainen proge-fuusiojazz-yhtye, jonka perustivat vuonna 1974 basisti Ken Watanabe ja kitaristi Akira Wada. Yhtyeessä on vaikuttanut myös kosketinsoittaja Akira Ishiguro. Yhtye on tyyliltään lähellä samana vuonna Japanissa perustettua fuusioyhtye Casiopeaa.
PRISM on levyttänyt yli toistakymmentä levyä, mutta niitä löytyy pääosin pelkästään Aasian markkinoilta, etunenässä Japanista ja Etelä-Koreasta.
Souvarit
Souvarit on rovaniemeläinen iskelmäyhtye, jonka kokoonpanoon kuuluvat Lasse Hoikka (laulu), Pasi Alakurtti (rummut), Mikko Keskimaunu (harmonikka, laulu, koskettimet), Jouni Ruokamo (koskettimet, laulu) sekä Pauli Ruuskanen (basso, kitara, laulu). Orkesteri on perustettu vuonna 1978 ja nykyisellä kokoonpanolla Souvarit-yhtye on soittanut vuodesta 2015 Yhtye on tuttu esimerkiksi iskelmähitistään "Kuin Havajilla", "Sinisenä lintuna" ja "Pariiseja" sekä "Sininen huivi"-nimisestä valssista. Yhtye on myös saanut vuosien varrella esimerkiksi Kullervo Linna -palkinnon, parhaan tanssiorkesterin tittelin Suomen parhaat-ohjelmassa ja saanut oman nimilaatan Rovaniemelle.
Squarepusher
Squarepusher on brittimuusikko Thomas ”Tom” Jenkinsonin (s. 17. tammikuuta 1975 Chelmsford, Essex, Englanti) taiteilijanimi. Jenkinson luo lähinnä jazzvaikutteilla varustettua drum and bass-, acid house- ja IDM-musiikkia.
Vaikka Squarepusher ei ole varsinaisesti lyönyt läpi Ison-Britannian ulkopuolella, hänen kokeileva ja paikoin äänimaailmaltaan brutaali tuotantonsa on nauttinut laajaa kulttisuosiota.
Jenkinson aloitti keikkailevana basistina perinteisessä musiikkiyhtyeessä. Hän kertoo aloittaneensa elektronisen musiikin tuottamisen rumpukoneista, joilla hän teki laitteiden äärirajoja tavoittelevia kokeiluja. Jenkinson on toisen tunnetun IDM-artistin, Richard D. Jamesin (Aphex Twin), hyvä ystävä.
Jari Sinkkonen
Jari-Markus Juhani Sinkkonen (s. 29. elokuuta 1970 Lappeenranta) on Kotiteollisuus-yhtyeen rumpali ja yksi perustajajäsenistä, joka asuu Lappeenrannassa. Hän on entinen tatuointi- ja lävistysyrittäjä. Vuosina 1997–2000 hän vaikutti myös Pronssinen Pokaali -yhtyeessä.
Kuljetusvesikkeli
Kuljetusvesikkelit ovat vesikkeleitä, jotka siirtävät molekyylejä solun sisällä. Ne siirtävät esimerkiksi proteiineja endoplasmakalvostosta (ER) Golgin laitteeseen. Vesikkelien rakenne koostuu sisällä olevasta rasvahappokaksoiskalvosta sekä proteiinikuoresta. Vesikkeleitä on soluissa erilaisia ja ne eroavat toisistaan erityisesti proteiinikuoren ("COP", engl. "coat protein") rakenteeltaan.
COP-I-vesikkelit vastaavat proteiinien kuljettamisesta takaisinpäin, eli Golgin laitteen ulommista sisternoista sisempiin ja Golgin laitteesta tumaan. Endosytoosiin ja eksosytoosiin osallistuvilla vesikkeleillä on klatriini-proteiinista koostuva kalvo. Vesikkeleitä, jotka kuljettavat proteiineja ER:stä Golgin laitteeseen ja Golgin laitteen läpi, ei tunneta kovin hyvin. Nämä saattavat olla joko COP-II- tai COP-I-vesikkeleitä. On myös jonkin verran näyttöä siitä, että Golgin laitteessa proteiinit eivät ehkä siirry sisternoista toiseen vesikkeleiden avulla vaan proteiinien siirto tapahtuisi sisternoiden kypsymisen kautta.
Vesikkeleitä muodostuu soluelimen tai solun rasvahappokaksoiskalvosta siten, että kalvoon kiinnittyy proteiineja, joihin kuoriproteiinit voivat kiinnittyä. Kuoriproteiinit vääntävät kalvoa, jonka reunat liittyvät yhteen ja vesikkeli irtoaa solusta tai soluelimestä.
Vesikkelin sulautumiseen (fuusioon) osallistuvat NSF-proteiini, kohdekalvoon kiinnittyvä SNAP-proteiini sekä SNAP-reseptori vesikkelissä (v-SNARE) ja kohdekalvolla (t-SNARE). Sulautumista edeltää SNARE-proteiinien keskinäinen tunnistaminen ja kietoutuminen toistensa ympärille. Tämä neljän proteiinin kompleksi on välttämätön, mutta ei todennäköisesti riittävä edellytys sulautumiselle. Kuljetusvesikkelit aiheuttaisivat kohdekalvon kasvamista, jos ei olisi myös vastakkaista liikennettä, joka kuljettaa rasvahappokaksoiskalvoa poispäin. Tälle on ehdotettu kahta mallia, joita molempia saattaa esiintyä: Toisen mallin mukaan vesikkelit luovuttavat sisältönsä kohde-elimelle ohuen kanavan läpi sulautumatta kohde-elimen kalvoon kokonaan ja irtoavat ehjinä pois. Toisen mallin mukaan kohde-elimestä tapahtuu tyhjien vesikkeleiden siirtoa takaisinpäin.
Bologna
Bologna on Bolognan metropolikaupungin pääkaupunki Pohjois-Italiassa Emilia-Romagnan alueella. Kaupungissa on vajaat 400 000 asukasta.
Bolognan perustivat etruskit nimellä Felsina n. 543 eaa. Boijit valtasivat Felsinan 300-luvulla eaa. ja nimesivät sen Bononiaksi. Seuraavaksi se oli roomalaisten leiripaikka, josta kehittyi keskiajalla yliopistokaupunki. Dante, Kopernikus ja Erasmus Rotterdamilainen opiskelivat siellä, ja Umberto Eco on opettanut siellä. Bolognan yliopisto (perustettu 1088) on maailman vanhin yliopisto. Kaupungin rautatieasemalla räjähti 2. elokuuta 1980 uusfasistien pommi, joka surmasi 85 henkilöä.
Bolognan kaupunkikuvaa hallitsevat katetut jalkakäytävät, "i portici", joita on noin 40 kilometrin verran. Rakennukset historiallisessa keskustassa ovat väriltään tiilenpunaisesta keltaiseen.
Lähin lentoasema on Bolognan lentoasema noin kuuden kilometrin päässä keskustasta.
Bolognan yliopisto on vuonna 1088 perustettu ja maansa toiseksi suurin.
Tunnetuin bolognalainen ruoka lienee jauhelihakastike "il ragù", josta on monia variaatioita, myös nimeltään sellaisia kuten ”bolognese”. Bolognalaiset itse eivät koskaan sekoita jauhelihakastiketta spagettiin vaan tagliatelleen. Oikeaan Bolognan kastikkeeseen ei myöskään käytetä paljoa tomaattia. Keittoaika on pitkä.
Koripallon pääsarjassa Serie A:ssa pelaava Virtus Bologna lukeutuu maan huippuseuroihin. Kaupungissa pelaa myös Fortitudo Bologna, joka putosi vuonna 2009 talousvaikeuksien vuoksi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle. Myös jalkapallo on suosittua Bolognassa. Bologna FC pelaa maan pääsarjassa.
Vilho Reima
Vilho Reima (vuoteen 1906 Wilhelm Reiman) (28. lokakuuta 1867 Kymin Korkeakoski – 28. helmikuuta 1948 Helsinki) oli kouluneuvos, kansakoulunopettaja ja kansanedustaja. Reima tunnetaan lähinnä siitä että hän toi äitienpäivän vieton Suomeen, mutta Suomen kansan valistajana hän on tehnyt merkittävää työtä. Hän asui myös Tuusulassa ja perusti Tuusulan kansanopiston.
"Kotiliesi"-lehti kirjoitti Vilho Reimasta vuonna 1927 tammikuun numerossaan ”Vilho Reima 60 vuotta”. Reima osallistui valtiopäiville vuosina 1907–1909 Suomalaisen puolueen edustajana.
Reima oli ensin kiertokoulun opettajana. Hän kävi sitten opettajaseminaarin ja valmistui 1890. Hän toimi Kymin Hurukselan kansakoulun ensimmäisenä opettajana. Vuonna 1893 hän siirtyi opettajaksi Helsinkiin. Haluten nostaa vähävaraisten elintasoa Reima perusti kansakouluja Helsingin ympäristöön. Hän oli edistämässä myös Kymenlaakson kansanopiston perustamista. Myös raittiusasia oli hänen sydäntään lähellä. Hän kirjoitti useita raittius- ja kasvatusalan teoksia. Kotikasvatusyhdistyksen toiminnanjohtajana hän kirjoitti kasvatukseen liittyviä kirjoja, joita on painettu 400 000 kappaletta. Pohjois-Amerikan siirtolaiset pyysivät häneltä neuvoja ja ohjausta. Matkallaan Yhdysvalloissa 1910 Reima tutustui sikäläiseen äitienpäivän viettoon.
Reima kirjoitti Kotikasvatusyhdistyksen julkaisemassa Koti-lehdessä yhdysvaltalaisten äitienpäivänvietosta sekä 1912 että 1913 ja suositteli käytäntöä myös Suomeen, mutta idea ei tuolloin vielä saanut kannatusta. Vuonna 1918 Reima otti Koti-lehdessä asian uudestaan esille ja ehdotti äitienpäivän viettämistä 7. heinäkuuta kyseisenä vuonna. Vain Alavieskassa innostuttiin asiasta ja kansakoululla vietettiin ensimmäistä äitienpäiväjuhlaa paikallisella kansakoululla 7. heinäkuuta kello 18 vuonna 1918. Tästä Suomen ensimmäisestä äitienpäiväjuhlasta on kerrottu "Alavieska – Kotiseutuni" -julkaisussa 1995. Seuraavana vuonna juhlaa vietettiin jo monella paikkakunnalla. Päiväksi vakiintui toukokuun kolmas sunnuntai, mutta 1927 äitienpäivää siirrettiin viikkoa aikaisemmaksi, koska toukokuun toinen sunnuntai oli opettajien kannalta parempi eikä sijoittunut pahimpaa aikaan keskelle kokeiden arvosteluja ja kevättodistusten kirjoittamista.
Marian Anderson
Marian Anderson (27. helmikuuta 1897 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 8. elokuuta 1993 Portland, Oregon) oli yhdysvaltalainen altto. Hän oli tunnettu erityisesti negrospirituaalien tulkitsijana, mutta lauloi myös muun muassa Händeliä, Brahmsia, Verdiä, Schubertia ja Sibeliusta. Hän teki 1930-luvulla monia kiertueita Euroopassa ja kävi useita kertoja myös Suomessa.
Andersonin ääniala oli poikkeuksellisen laaja. Hän pääsi alas D:hen keski-C:n alapuolella, ja korkeissa äänissä sopraanon äänialueelle. Arturo Toscanini  totesi että tällainen ääni syntyy korkeintaan kerran vuosisadassa. Esittämissään ja levyttämissään spiritualeissa Anderson pystyi yhdistämään klassisen koulutuksen ja kansanlaulumaisen spontaanisuuden.
Marian Andersonin lahjat huomattiin jo lapsena. Hän aloitti laulamisen kuusivuotiaana paikallisen baptistikirkon kuorossa. Perheellä ei ollut varaa hänen musiikkiopintoihinsa, mutta seurakunta keräsi rahat ja 19-vuotiaana Anderson pääsi opiskelemaan laulua Giuseppe Boghettin johdolla. Läpimurtovuonnaan 1925 hän voitti 300 osallistujan laulukilpailun ja pääsi esiintymään New Yorkin filharmonisen sinfoniaorkesterin solistina.
Maailmanlaajuinen kohu syntyi pääsiäisenä 1939, kun Anderson torjuttiin tumman ihonvärinsä vuoksi esiintymästä Daughters of the American Revolution -järjestön hallinnoimassa Constitution Hall -konserttisalissa, Washingtonissa. Tapauksen johdosta presidentin puoliso Eleanor Roosevelt erosi järjestöstä ja järjesti Andersonille samaksi päiväksi erillisen konsertin Lincoln Memorialin luona. Konsertissa oli yleisöä paikalla noin 70 000, ja se lähetettiin myös suorana radionkuuntelijoille. Konsertissa Andersonin säestäjänä toimi suomalainen Kosti Vehanen. Hän oli sama henkilö, joka oli tutustuttanut Andersonin Jean Sibeliukseen vuonna 1933. Marian Anderson esiintyi Sibeliukselle tämän kotona Ainolassa ja piti myöhemmin suurimpana saamistaan tunnustuksista Sibeliuksen toteamusta: ""Kattoni on Teille liian matala."" Sibelius omisti Andersonille yhden yksinlauluistaan.
Marian Andersonista tuli syyskuussa 1954 ensimmäinen New Yorkin Metropolitan-oopperassa esiintynyt tummaihoinen henkilö. Vuonna 1958 hän sai ensimmäisenä tummaihoisena laulajana kiinnityksen samaiseen paikkaan.
Vuonna 1958 Anderson nimitettiin Yhdistyneiden kansakuntien hyvän tahdon lähettilääksi Afrikkaan ja Aasiaan.
Palladiolainen arkkitehtuuri
Palladiolainen arkkitehtuuri on 1500-luvulla eläneen italialaisen arkkitehti Andrea Palladion mukaan nimetty arkkitehtuurin tyylisuunta.
Palladio jäljitteli töissään antiikin Rooman rakennustyyliä, josta hän sai tietoa lukemalla roomalaisen arkkitehti Vitruviuksen kirjoituksia ja tutkimalla antiikin ajoilta säilyneitä rakennuksia. 1600-luvulla hänen töidensä pohjalta muodostui palladiolainen tyyli, joka levisi ympäri Eurooppaa. Suurimman suosion se saavutti 1700-luvun Britanniassa, mistä se levisi 1800-luvun alussa Pohjois-Amerikkaan. Pohjois-Amerikan kuuluisin palladiolaisesta arkkitehtuurista vaikutteita saanut rakennus on Valkoinen talo. Eri variaationeen palladianismi hallitsi eurooppalaista arkkitehtuuria 1800-luvulle asti.
Puhtaimmillaan Suomessa palladiolaista arkkitehtuuria edustivat erityisesti Viipurin maalaiskunnan ja muut Vanhan Suomen kartanot. Näistä jäljellä on enää Monrepos ja Kiiskilän hovi. Carl Ludvig Engelin tyyli on pietarilaista empireä, jota voidaan pitää palladianismin variaationa. Merkittävimpiä tämän tyylin rakennuksia ovat Helsingin Senaatintorin rakennukset, erityisesti Valtioneuvoston linna ja Helsingin tuomiokirkko. Suomen renessanssi- ja barokkiajan rakennuksissa vain harvoissa on tunnistettu palladiolaisia vaikutuksia. Yksi näistä on Louhisaaren kartano Askaisissa.
Vitruvius
Marcus Vitruvius Pollio oli roomalainen 1. vuosisadalla eaa. elänyt arkkitehti, insinööri ja kirjailija.
Vitruvius kirjoitti kymmenosaisen arkkitehtuuria käsittelevän teoksen "De architectura libri decem" (n. 25 eaa.). Häntä pidetäänkin usein ensimmäisenä roomalaisena arkkitehtina lähinnä jälkipolville säilyneiden kirjoitustensa takia. "De architectura libri decem" on ainoa antiikin ajalta kokonaisena säilynyt arkkitehtuurijulkaisu. Vitruviuksen määritelmän mukaan arkkitehtuurissa pitää pyrkiä kolmeen päämäärään: "venustas, firmitas, utilitas" (kauneus, kestävyys, käyttökelpoisuus). Ja etenkin huoneiden mittasuhteet ja sijainti olivat hänen mukaansa tärkeitä.Teoksella oli suuri merkitys renessanssin arkkitehtuuriteorian muodostumisessa. Hänen oppinsa määräsivät suunta etenkin yläluokan asunnoille.
Vitruviuksen arvellaan palvelleen Rooman valtakunnan armeijassa luultavasti tukijansa Rooman keisari Augustuksen alaisena. Vitruviuksen rakennustöitä ei ole säilynyt jälkipolville. Ainoa Vitruviuksen kirjoituksissa mainitsema rakennustyö johon hän osallistui, Fanum Fortunaen basilika nykyisessä Fanon kaupungissa, on hävinnyt jäljettömiin.
Kirjassaan Vitruvius esitti sementin valmistusohjeita. Rooman Pantheon on esimerkki ajan betonirakennustekniikasta, joka jäi unohduksiin sadoiksi vuosiksi.
Leonardo da Vincin kuuluisa ihmisruumiin mittasuhteita käsittelevä piirros "Vitruviuksen mies" perustuu Vitruviuksen kirjaan "De architecturaan", josta da Vinci on ottanut ihmisen ihannemittasuhteet kyseiseen piirrokseensa.
Samaan teokseen perustuu myös monen muun renessanssitaiteilijan ja arkkitehdin esitys aiheesta, tunnetuimpina mainittakoon muun muassa Francesco di Giorgio Martini (1439–1501), Fra Giocondo (1445–1525), Giovanantonio Rusconi (n. 1520–1587) ja Vincenzo Scamozzi (1552–1616). Adolf Zeisingin (1810–1876) kultaisen leikkauksen mukainen mies, Le Corbusier’n (1887–1965) "Modulor", Ernst Neufertin (1900–1986) "Oktametrijärjestelmä" ja Aulis Blomstedtin (1906–1979) "Harmonikaalinen tutkielma" ovat myös "Vitruviuksen miehen" perillisiä.
Meri-Pori
Meri-Pori () on alue Porin kaupungin länsiosassa. Alueen väestöltään suurimmat kaupunginosat ovat Pihlava, Kyläsaari, Enäjärvi, Kaanaa, Mäntyluoto, Uniluoto ja Reposaari. Meri-Porissa sijaitsee tunnettu Yyterin hiekkaranta, tuulipuistoja sekä Suomen suurin hiilivoimalaitos. Meri-Pori oli pääasiassa pitkään osana entistä Porin maalaiskuntaa. Alue liitettiin Porin kaupunkiin vuonna 1967. Meri-Porissa ilmestyy neljä kertaa vuodessa paikallislehti Meriporilainen.
Klaus Järvinen
Klaus Untamo ”Klasu” Järvinen (s. 24. joulukuuta 1936 Pohjois-Pirkkala) on suomalainen musiikkipedagogi, musiikkineuvos sekä Oulunkylän Pop- & jazz-opiston ja Ogeli Big Bandin perustaja.
Järvinen pääsi silloisessa asuinpaikassaan Lappeenrannassa 11-vuotiaana soitto-oppilaaksi paikallisen työväenyhdistyksen soittokuntaan ja keikkaili 1950-luvulla jazz- ja tanssiyhtyeiden jäsenenä. Muutettuaan Helsinkiin 1960-luvun alussa Järvinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa klarinetinsoittoa ja suoritti yleisen osaston (1965) ja koulumusiikkiosaston (1966) tutkinnot. Hän on ollut rock- ja jazzmusiikin opetuksen käynnistäjä koulujen musiikinopetuksessa 1960-luvulta alkaen.
Järvinen perusti vaimonsa Seija Järvisen kanssa vuonna 1972 kevyen musiikin oppilaitoksen, Oulunkylän Pop & Jazzopiston, joka nykyisin tunnetaan nimellä Helsingin Pop & Jazz Konservatorio. Oppilaitos oli Pohjoismaissa alansa ensimmäinen. Järvinen toimi konservatorion rehtorina vuosina 1971–1999.
Julkisuudessa Järvinen tuli tunnetuksi erityisesti MTV:n "Levyraati"-ohjelman pitkäaikaisena vakiojäsenenä 1976–1989. Ohjelman silloinen juontaja Jaakko Jahnukainen kutsui Järvisen mukaan asiantuntijajäseneksi. Järvinen on myöhemmin muistellut saaneensa antamistaan arvioista ajoittain hyvin kiukkuista palautetta muusikoilta ja ohjelman katsojilta, mutta korostanut pystyneensä "Levyraadin" avulla tähdentämään päättäjille musiikkikoulutuksen merkitystä.
"Levyraadin" jäsenenä Järvinen on muistettu usein melko purevista arvosteluista. Eräässä lähetyksessä Järvinen arvioi Juice Leskisen tekevän hyviä sanoituksia, mutta olevan jokseenkin laulutaidoton. Järvinen ei oman kertomansa mukaan saanut tätä arviotaan Leskiseltä koskaan anteeksi. Toisen kerran Järvinen joutui kesäpaikkakunnallaan Mäntyharjulla pakenemaan nuorisojoukkoa, joka uhkasi antaa hänelle selkäsaunan sen vuoksi, että paikkakunnalta kotoisin olleen Kake Randelinin eräs kappale oli saanut Levyraadissa Järviseltä huonon arvion.
Klaus Järvinen avioitui Seija Järvisen (ent. Saarikko) kanssa vuonna 1970 ja heillä on yksi tytär. Seija Järvisellä on aikaisemmasta avioliitostaan kaksi tytärtä ja kaksi poikaa.
Nesara
Nesara (National Economic Security And Reformation Act, Laki kansantalouden turvasta ja uudistuksesta) on presidentti Bill Clintonin ja Yhdysvaltain kongressin salassa laatimaksi väitetty laki.
Shaini Goodwinin ylläpitämän Internet-sivun mukaan Nesara sisältää seuraavat muutokset:WorldNetDailyn artikkeli
Jere Laukkanen
Jere Laukkanen (s. 20. marraskuuta 1963 Helsinki) on säveltäjä, sovittaja, kapellimestari, musiikinopettaja ja basisti.
Musiikin maisteriksi hän on valmistunut Sibelius-Akatemian Jazzmusiikin osastolta 2005, pääaineenaan jazzsävellys. Aikaisemmin hän on opiskellut Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa muusikoksi pääaineenaan sähköbasso ja myöhemmin myös musiikinopettajaksi. Opettajana Laukkanen on toiminut Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa ja Pop & Jazz Konservatoriossa.
Sävellystä ja orkesterinjohtoa Laukkanen on opiskellut alan eri ammattilaisten kanssa. Hän on tehnyt lukuisia sävellyksiä ja sovituksia erityyppisille kokoonpanoille duosta big bandiin, kuorosta suureen viihdeorkesteriin, tilaajina mm. eri televisiokanavat, Vantaan viihdeorkesteri, UMO Jazz Orchestra, Jyväskylän kamariorkesteri ja Helsingin poliisisoittokunta. Hän on toiminut useiden ryhmittymien, lähinnä big bandien kapellimestarina. Myös ulkomailla esiintymisiä on ollut.
Jere Laukkanen Afro-Cuban Jazz Orchestran (per. 1996) säveltäjä, sovittaja ja kapellimestari on Laukkanen itse. Tämän 21-henkisen ammattimuusikoista koostuvan jazz-orkesterin ensiesiintyminen oli marraskuussa 1997 Helsingissä ja konserttiesiintymisiä oli vuosina 1997–2003. Orkesterin ensilevytys Jere Laukkanen’s Finnish Afro-Cuban Jazz Orchestra julkaistiin lokakuussa 2000 maailmanlaajuisesti kansainvälisellä Naxos Jazz -levymerkillä.
Jakke Leivo
Jakke Leivo on suomalainen basisti ja musiikkipedagogi. 
Hän on bassonsoitonopetuksen uranuurtaja Suomessa ja toimi bassonsoiton yliopettajana Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa, Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osastolla sekä Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa. Jakke Leivo on soittanut mm. Islanders, Matthews, T.T. Oksala, kokeileva yhtye Taju ja Kaamos -yhtyeissä. Lisäksi hän on uransa aikana säestänyt pidempiaikaisesti monia solisteja mm. Kirkaa ja Hectoria sekä soittanut myös heidän levyillään.
Sierra Nevada
Sierra Nevada on kolmen vuorijonon nimi:
Hero (vuoden 2002 elokuva)
Hero () on kiinalaisen Zhang Yimoun vuonna 2002 ohjaama wuxia-genreen kuuluva elokuva. Se voitti palkintoja useilla elokuvajuhlilla.
Muinaisina aikoina Kiina oli jakautuneena seitsemäksi valtakunnaksi. Pohjoisen provinssin Qinin kuningas pyrkii yhdistämään valtakunnat sotimalla ja on joutunut tämän vuoksi salamurhayrityksen kohteeksi. Eräänä päivänä yksi Qinin maanomistajista ilmestyy palatsiin ja kertoo surmanneensa kuulut salamurhaajat, Lentävän Lumen, Murtuneen Miekan ja Tuulen. Qin haluaa tietää kuinka. Nimettömäksi itseään kutsuva soturi kertoo, kuinka peittosi Tuulen taistelussa ja sotki rakastuneiden Murtuneen Miekan ja Lentävän Lumen elämät juonittelullaan. Kuningas kuitenkin vaistoaa Nimettömän valehtelevan.
Nikeforos Bryennios
Nikeforos Bryennios oli kahden kuuluisan Bysantin valtakunnan sotapäällikön nimi:
Juhla
Juhla on jonkin kunniaksi tai muistoksi vietettävä aika eli merkkipäivä tai muusta syystä arkisesta poikkeava tilaisuus eli juhlatilaisuus. Suomen kielessä juhla tarkoittaa toisaalta virallisia ja perinteisiä kalenterivuoden juhlia, mutta toisaalta myös satunnaisempaa hauskanpitoa. Etymologisesti sana juhla on germaanista juurta.
Vokooderi
Vokooderi (, nimi peräisin englannin kielen sanoista "voice coder") on puheen analysoija ja syntetisaattori. Se kehitettiin alun perin 1930-luvulla televiestintälaitteiden puheenkoodauslaitteeksi puheen siirtoa varten. Sen pääasiallinen käyttötapana tässä tarkoituksessa on ollut radioviestinnän suojaaminen, jossa puhe täytyy digitoida, salakoodata ja lähettää se kapeaa kaistanleveyttä käyttävää kanavaa pitkin.
Nykyään vokooderia käytetään erityisen paljon elektronisen musiikin luonnissa. Tässä tarkoituksessa sitä yleensä käytetään prosessoimaan kitaroiden ja syntetisaattoreiden ääniä, jotka vokooderi saa kuulostamaan "puhuvalta" kitaralta ja syntetisaattorilta. Vokoodereita käytetään myös robottimaisten puheäänten luontiin.
Ihmisen ääni koostuu äänijänteiden liikuttaman ääniraon avautumisesta ja sulkeutumisesta syntyvistä äänistä. Näin syntyy ajoittaisia ääniaaltoja. Tämän jälkeen nenä ja kurkku vielä suodattavat ääntä tuottaen kontrolloidulla tavalla eroavaisuuksia sen harmoniseen sisältöön luoden näin erilaisia puheessa käytettyjä äänteitä. (On myös olemassa soinnittomaksi kutsuttuja äänteitä, joita ei pysty muokkaamaan suulla.)
Vokooderi analysoi puheäänen spektriä ja jakaa sen elektronisten kaistanpäästösuotimien avulla joukkoon ennalta määrättyjä taajuuskaistoja, joihin kuhunkin osuvan tehon se mittaa. Näiden tulosten avulla ääni voidaan kuvata sarjana numeroita, jotka esittävät kunkin kaistan sisältämää tehoa eri ajan hetkillä. Tässä numeroiksi muokkaamisen prosessissa vokooderi pakkaa hyvin tehokkaasti puheesta tallentuvan tiedon. Tämän jälkeen vokooderi tekee saman prosessin käänteisesti eli generoi kohinageneraattorin ja kaistanpäästösuodattimien avulla signaalin, jonka spektrin voimakkuudet kullakin taajuuskaistalla vastaavat alkuperäistä signaalia. Koska alkuperäisestä puheinformaatiosta kuitenkin on tallennettu suhteellisen vähän tietoa näin rekonstruoitu puhesignaali ei kovinkaan tarkkaan vastaa alkuperäistä vaan pikemminkin muistuttaa sitä.
Elektronisen musiikin pioneerit Wendy Carlos ja Robert Moog loivat 1970-luvulla kenties ensimmäisen muusikoille suunnatun vokooderin. 10-kaistaista laitetta kutsuttiin aluksi spektrikoodaaja-purkajaksi ja myöhemmin se sai nimensä vokooderi. Perustaajuudet tulivat Carlosin Moog-syntetisaattorista, jota ohjattiin mikrofonin signaalilla. 10-kaistaisen laitteen ulosanti oli jotakuinkin ymmärrettävää, mutta vain, jos puhetta painotettiin selvästi.
Talkbox- l. voicebox-laitteella muokattu soitinääni kuulostaa melko samanlaiselta kuin vocoderilla tuotettu ääni, mutta kyseessä on eri toimintaperiaate. Muun muassa Zapp-yhtyeen vocoder-lauluosuuksilta kuulostavat äänet on tuotettu talkboxilla.
Autechre
Autechre on brittiläinen, Warp Recordsille levyttävä elektronisen musiikin yhtye, jonka perustivat vuonna 1987 kaksi ystävystä, Rob Brown ja Sean Booth. Heidän musiikkinsa katsotaan ottavan vaikutteita IDM:stä ja ambientista, mutta he eivät itse myönnä kuuluvansa mihinkään tiettyihin genreihin.
Morihei Ueshiba
Morihei Ueshiba (, 14. joulukuuta 1883, Tanabe, Japani – 26. huhtikuuta 1969) oli japanilainen taistelulajien opettaja ja kehittäjä.
Ueshiba harrasti useita eri taistelulajeja jo nuoresta iästä lähtien. Näihin kuuluivat mm. jujutsu-tyylit tenjin shin’yō -ryū ja Gotō-ha Yagyū shingan -ryū, judo sekä daitō-ryū aikijūjutsu. Näistä jälkimmäistä Ueshiba harjoitteli pisimpään, ja hänen opettajansa lajissa oli Sōkaku Takeda. Daitō-ryūn harjoittelu kesti vuodesta 1915 aina 1930-luvulle. Ueshiba oli yksi Takedan etevimmistä oppilaista.
Morihei Ueshiba toimi aluksi daitō-ryū-opettajana ja vasta myöhemmin perusti oman lajinsa, aikidon, ja etääntyi omasta opettajastaan. Aikidon suurimmat vaikutteet ovat tulleet teknisesti daitō-ryū aikijūjutsusta ja elämänkatsomuksen puolella ōmoto-kyō-šintolaisuudesta. Vuosien varrella Ueshiba opetti useita tuhansia oppilaita. Myöhemmässä vaiheessa hän opetti etenkin Tokiossa sijaitsevalla Kōbukan–dojolla (myöh. Aikikai honbu dōjō) ja Iwamassa, jossa hän vietti vanhuutensa vuodet yhä aktiivisesti harjoitellen ja opettaen.
Morihei Ueshiba ei juurikaan matkustellut Japanin ulkopuolella. Eräänä poikkeuksena tähän oli vierailu Havaijille vuonna 1961. Morihei Ueshiba kuoli maksasyöpään 26. huhtikuuta 1969. Ueshiban perintönä on aikidon humaani filosofia, jossa taistelutaitoa ei nähdä vastustajan nujertamisen vaan henkilökohtaisen kasvun ja rauhan edistämisen välineenä.
Moriteru Ueshiba
Moriteru Ueshiba (, s. 1951) on Kisshōmaru Ueshiban toinen poika ja Aikikai-aikidon nykyinen johtohahmo. Moriteru Ueshiba on harjoitellut useiden aikido-opettajien alaisuudessa, mutta etenkin hänen isänsä vaikutus on ollut vahva. Hänet nimitettiin vuonna 1986 Aikikai Hombu Dōjōn dōjō-chōksi eli johtajaksi. Isänsä kuoleman jälkeen hänet nimitettiin aikidon kolmanneksi dōshuksi eli ’tien vartijaksi’ tammikuussa 1999.
Moriteru Ueshiba kiertää eri puolilla maailmaa pitämässä harjoitusleirejä sekä pitämässä näytöksiä. Muutoin hän opettaa Aikikai Honbu Dōjōlla ja ohjaa sieltä käsin lajin kehitystä eri puolilla maailmaa. Moriteru Ueshiba on opiskellut taloutta Meijin yliopistossa, Tokiossa.
Roska päivässä -liike
Roska päivässä -liike () on vapaan toimittajan, sosiaalipsykologi Tuula-Maria Ahosen perustama arkipäiväisen aktiivisuuden muoto. Jäsenet pyrkivät keräämään päivittäin ainakin yhden roskan, yleensä omasta arkiympäristöstään. Lisäksi toivotaan, että jäsen rekrytoisi mukaan ainakin yhden uuden kannattajan. Psykologisena perusteluna toiminnalle on havainto, että siistiä ympäristöä ei roskata niin herkästi kuin valmiiksi sotkuista.
Vuonna 2000 Helsingissä perustettu liike toimii kaikkialla Suomessa ja on saanut seuraajia ulkomailtakin. Jäsenmaksuja kevytrakenteinen liike ei kanna: toiminta on pitkälti kotisivujen, postituslistan ja julkisuuden varassa. Vapaaehtoisvoimin liikkeen kotisivut oli käännetty alkuvuonna 2008 jo 20 kielelle.
Roska päivässä -liike on valittu Vuoden Visioksi 2001. Liike on hyväksytty kansainväliseen ideapankkiin, johon on koottu sosiaalisia innovaatioita. Tulevaisuuden tutkimuksen seura on myöntänyt Roska päivässä -liikkeelle ja Tuula-Maria Ahoselle historiansa ensimmäisen Huomionosoitus-tunnustuksen. 
Helsingin kaupungin vapaaehtoistyön neuvottelukunta myönsi Roska päivässä -liikkeelle myös vuoden 2007 vapaaehtoistyön kunniamaininnan.
Liike haastoi äitienpäivän alla vuosina 2007 ja 2008 äidit, myös tulevat äidit ja isoäidit, keräämään äitienpäivän kunniaksi ainakin yhden roskan. Useat tunnetut vaikuttajaäidit ottivat haasteen vastaan.
Kisshōmaru Ueshiba
Kisshōmaru Ueshiba (, 27. kesäkuuta 1921 – 4. tammikuuta 1999) oli aikidon perustajan Morihei Ueshiban poika ja hänen työnsä jatkaja lajin johdossa.
Kisshōmaru Ueshiba opiskeli taloustiedettä Wasedan yliopistossa ja aloitti vakavamielisen aikidon harjoittelun teini-ikäisenä. Vuonna 1942 hänestä tuli Kōbukan-dojon johtaja, kun hänen isänsä siirsi toimintansa painopisteen Iwamaan. Vuonna 1955 hän alkoi toimia päätoimisesti pelkästään aikidon parissa. Hän on myös kirjoittanut lukuisia suosittuja kirjoja aikidosta.
Vuodesta 1964 alkaen Kisshōmaru Ueshiba matkusti aktiivisesti eri puolille maailmaa opettamassa aikidoa ja pitämässä näytöksiä. Hänen merkityksensä aikidon maailmanlaajuiseen leviämiseen sekä nykyiseen tekniikkarepertuaariin on erittäin suuri. Kisshōmarun katsotaan luoneen perustan nykyisenmuotoiselle tekniikkavalikoimalle. Lisäksi hänen korostamansa "ki no nagare" (virtaava tekniikka) -harjoittelutapa on lähes standardi useimmissa maailman aikidosaleissa.
Morihei Ueshiban kuoltua 1969 Kisshōmaru nimettiin aikidon toiseksi dōshuksi eli ’tien vartijaksi’. Tässä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti. Hänen poikansa Moriteru Ueshiba jatkaa isänsä tehtäviä ja on lajin nykyinen dōshu.
Retrovirukset
Retrovirukset ovat kuorellisia viruksia, joiden genomi koostuu kahdesta yksijuosteisesta RNA-molekyylistä. Kun retrovirus infektoi isäntäsolun, viruksen oma käänteiskopioijaentsyymi valmistaa solussa viruksen RNA-koodia vastaavaa DNA:ta, joka kiinnittyy isäntäsolun perimään muuttuen provirukseksi.
Retroviruksien nimi ( ’takaperin’) johtuu juuri niiden omalaatuisesta kyvystä muodostaa DNA:ta RNA:n perusteella, kun yleisemmin eliökunnassa RNA syntyy transkriptiossa DNA-koodin perusteella. Käänteiskopioijaentsyymin löytämisestä myönnettiin Nobelin lääketieteen palkinto vuonna 1975.
Käänteiseen transkriptioon ei sisälly samaa oikaisulukua kuin normaaliin transkriptioon. Siksi retroviruksiin syntyy usein mutaatioita, minkä takia niitä vastaan on vaikeaa kehittää rokotteita. Esimerkiksi HIV on retrovirus.
Retrovirukset ovat eläinkunnassa varsin kauan tunnettuja ja laajalle levinneitä viruksia, jotka aiheuttavat monissa eläimissä kasvaimia. Kanoissa ja kissoissa niiden on todettu aiheuttavan leukemiaa, hiirissä rintasyöpää.
Ihmisiin tarttuvia retroviruksia ovat mm. kaksi eri leukemioihin liittyvää tyyppiä, HTLV-1 ja -2, sekä HIV.
Endogeenisten retrovirusten (ERV) perusteella voidaan nykyään päätellä eliöiden sukulaisuussuhteita. Simpanssilla ja ihmisellä on useita samoja endogeenisia retroviruksia.
Theodoros II Laskaris
Theodoros II Laskaris (1221–1258) oli Nikaian keisarikunnan hallitsija ja Bysantin keisari maanpaossa vuosina 1254–1258.
Hänet tunnetaan parhaiten kahdesta sotaretkestä, joiden yhteydessä hän valtasi Traakian bulgarialaisilta (1255–1256). Hän kuoli vuonna 1258 ja hänen 8-vuotiaasta pojastaan Johanneksesta tuli uusi keisari.
Dieselöljy
Dieselöljy, lyhyemmin pelkästään diesel, joskus myös nafta, on kevyttä polttoöljyä eli kaasuöljyä, jota käytetään dieselmoottorien polttoaineena. Sitä on jalostettu hieman pidemmälle kuin lämmityspolttoöljyä rikki- ja hiukkaspäästöjen vähentämiseksi. Dieselin käytöstä syntyy hiilidioksidipäästöjä 2,6 kg/litra. 
Moottorikäyttöön tarkoitetun dieselöljyn standardi on EN590, tiheys 0,80 kg/l (15 °C:ssa) ja sitä käytetään mm. raskaissa ajoneuvoissa.
Dieselöljyä on markkinoilla sekä kesä- että talvilaatuina. Talvilaatuisen dieselöljyn samepiste on alempi. Samepiste tarkoittaa lämpötilaa, jonka alittuessa dieselöljy muuttuu väriltään kirkkaasta sameaksi. Sameneminen johtuu dieselöljyn sisältämän parafiinin kiteytymisestä. Samepisteen alapuolella dieselöljy jäykistyy, jolloin se ei enää kulje polttoaineputkistossa.
Dieselöljyn biologinen korvike on biodiesel, jota voidaan valmistaa muun muassa rypsi-, rapsi- ja sinappiöljystä.
Dieselöljyyn sekoitetaan toisinaan petrolia, minkä väitetään aiheuttavan moottoririkkoja. Petrolia väitetään myös ilmastovaikutuksiltaan dieselöljyä saastuttavamaksi. On kehitteillä optisia laitteita, joilla jatkettu diesel paljastuu.
Laadut (samepiste / suodatettavuus):Suomessa dieseliä myyvät eniten seuraavat huoltoasemat:
Gnetales
Gnetales eli Gnetophytina on paljassiemenisten kasvien ryhmä, johon kuuluu kolme ulkomuodoltaan varsin vaihtelevaa kasviheimoa. Ryhmän kasvit eroavat kaikista muista paljassiemenisistä kasveista sisältämällä puuosassaan putkiloita. Putkilot ovat ominaisia koppisiemenisille, ja ryhmien on arveltu olevan läheistä sukua toisilleen.
Kasvien luokittelua kehittänyt Angiosperm Phylogeny Group luokittelee ryhmän lahkoksi Gnetales.
Perinteisemmissä luokituksissa ryhmä on muodostanut kokonaisen alakaaren Gnetophytina ja sen sisältämän luokan Gnetopsida, joka on jaettu kolmeen lahkoon. Kukin lahko sisältää vain yhden heimon ja jokainen heimo vain yhden suvun. Lajittelu ei ole täysin selvää, sillä lajit elävät hyvin eri puolilla maapalloa ja niiden keskinäisistä suhteista ei olla aivan varmoja.
Luumiokasvien (Gnetaceae) heimo sisältää vain luumioiden ("Gnetum") suvun. Luumiot ovat pääosin tropiikissa kasvavia puuvartisia köynnöksiä; tunnetuin laji malesianluumio ("Gnetum gnemon") on kuitenkin puu. Kasvien lehdet muistuttavat monien koppisiemenisten kasvien, kuten limoviikunan lehtiä.
Ikilehtikasvien (Welwitschiaceae) heimoon kuuluu vain ikilehtien ("Welwitschia") suku, johon kuuluu ainoastaan yksi laji ikilehti ("Welwitschia mirabilis"). Ikilehti kasvaa Namibin aavikolla. Se kasvattaa elinaikanaan vain kaksi suurta lehteä, jotka vähitellen kuolevat kärjistään ja muuttuvat liuskaisiksi.
Efedrakasvien (Ephedraceae) heimossa on vain yksi suku efedrat ("Ephedra"). Efedroilla on suomumaiset pienet lehdet pitkissä ja hennoissa varsissa. Niitä esiintyy monilla kuivilla seuduilla Välimeren ympäristössä, Keski- ja Kaakkois-Aasiassa, Pohjois-Amerikan lounaisosassa ja Etelä-Amerikassa aina Patagoniaan asti. Efedroja on käytetty yrtteinä, ja niiden vaikuttavalla ainesosalla, efedriinillä, on todettu suorituskykyä parantavia vaikutuksia.
Johannes IV Laskaris
Johannes IV Laskaris (1250–1305) oli Nikaian keisarikunnan hallitsija ja Bysantin keisari maanpaossa vuosina 1258–1261.
Hän oli vain 8-vuotias kun hänen isänsä Theodoros II Laskaris kuoli vuonna 1258. Hänen holhoojakseen valittiin Mikael Palaiologos joka myöhemmin antoi tehdä itsestään hallitsijakumppanin.
Kun Mikael valtasi takaisin Konstantinopolin vuonna 1261, käski hän sokaista Johanneksen jottei hän enää pystyisi hallitsemaan. Johannes vangittiin linnaan joka sijaitsi Marmaranmeren rannalla. Hän kuoli vuonna 1305. Johannes IV Laskaris oli viimeinen Laskaris-suvun keisareista.
Diaari
Diaari eli diaario tarkoittaa luetteloa, johon merkitään aikajärjestyksessä virastoon tai laitokseen saapuneet tai sieltä lähteneet asiakirjat. Sana pohjautuu latinan sanaan "diarium", joka tarkoittaa päiväkirjaa.
Diaari on sidottu kirja, kortisto tai atk-järjestelmä. Siihen merkitään asiakirjalle sen saapuessa annettava oma diaarinumero, saapumispäivä, lähettäjän nimi ja lähettäjän asiakirjamerkinnät sekä lyhyesti asian sisältö. Näiden lisäksi kirjataan kaikki asian vuoksi tehdyt välitoimet eli kirjeenvaihto ja välipäätökset sekä lopullinen toimi tai päätös. Myös viraston omista aloitteista tehdään vastaavat merkinnät. Diaarinumero merkitään kaikkiin asiaa koskeviin asiakirjoihin. Diaarimerkintä on yleensä julkinen ja se vahvistaa asiakirjan saapuneen viranomaiselle.
Julkisuuslaki edellyttää viranomaisilta hyvää tiedonhallintatapaa, minkä takia diaarijärjestelmät ovat viranomaisille käytännössä pakollisia.
Sanaa diaari on aikoinaan käytetty myös ajantapahtumista kertovista muistiinpanoista, joita laadittiin erityisesti luostareissa.
Heikki Sarmanto
Heikki Veli Uolevi Sarmanto (s. 22. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen jazzpianisti ja -säveltäjä.
Sarmanto opiskeli aluksi Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Martti Paavolan ja musiikin teoriaa Joonas Kokkosen johdolla, ja myöhemmin Berkleen musiikkikoulussa Bostonissa. Hän on tuottelias ja Suomen musiikin raja-aitoja rikkova säveltäjä ja pianisti.
Vuonna 1973 Sarmanto sai johdettavakseen Sibelius-Akatemian vasta perustetun jazzstudion (sittemmin jazzmusiikin osasto). Sarmanto oli UMO:n perustajajäsen ja toimi sen taiteellisena johtajana 1998–1999. Sarmannon saama tilaustyö suomalaisen musiikin päiville Lontooseen oli alkusysäys ammattimaisen big bandin UMO Jazz Orchestran syntyyn.
Säveltäjä Sarmannon teoksissa jazziin yhdistyy aineksia klassisesta musiikista ja avantgardesta. Hän on kirjoittanut jazzia klassisen koulutuksen saaneille laulajille ensimmäisenä Suomessa. Hänen musiikkiaan on levyttänyt Maija Hapuoja levyille "Like a Fragonard", "Onnen aika" ja "The Voice/Maija" ja Taru Valjakka levylle "Everything Is It". Runous, etenkin kotimainen, on innoittanut Sarmantoa: albumi "Onnen aika" perustui Pentti Saarikosken runoihin ja albumilla "Syksy ja muita lauluja" kuullaan muun muassa Aaro Hellaakosken ja Eino Leinon runoihin sävellettyjä lauluja.
Vuonna 1970 Sarmanto sai Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinnon. Vuonna 1971 Sarmanto voitti Montreux’n jazzfestivaalien pianistisarjan ja hänen yhtyeensä yhtyesarjan. Vuonna 2009 Sarmanto palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä. Sarmannon tuotanto käsittää kolmisenkymmentä omaa levyä, joista ensimmäinen oli "Flowers in the Water."
Sarmanto on tehnyt elokuvamusiikkia muun muassa Matti Kassilan elokuvaan "Jäähyväiset presidentille" (1987).
Heikki Sarmannon veli Pekka Sarmanto on rock- ja jazzbasisti.
Mikael VIII Palaiologos
Mikael VIII Palaiologos (, 1225 – 11. joulukuuta 1282) oli Bysantin keisari 1261–1282. Hän oli Palaiologos-hallitsijasuvun perustaja.
Mikael Palaiologos oli etäistä sukua monille entisille hallitsijasuvuille. Hän kunnostautui sotilaana jo nuorella iällä ja sai suuria vastuita keisari Johannes III Dukasin armeijassa.
Keisari Theodoros II Laskariksen kuollessa Johannes IV Laskaris oli kuusivuotias. Mikael VIII Palaiologos oli aluksi nuoren Johannes IV Laskariksen holhooja, mutta teki itsestään pian Johanneksen hallitsijakumppanin.
Mikaelin aikakaudella vallattiin takaisin Konstantinopoli joka oli ollut latinalaisen keisarikunnan hallussa neljännestä ristiretkestä saakka. Itse valtauksessa sattumalla oli suuri osa, yksi Mikaelin kenraaleista oli lähistöllä kun varuskunta oli tyhjillään ja valtaus kävi äkkiä 15. heinäkuuta 1261. Heti kun kaupunki saatiin vallattua Mikael antoi sokaista Johanneksen ja teki itsestään yksinvaltiaan.
Mikael aloitti Konstantinopolin jälleenrakennuksen, avasi yliopiston uudelleen ja edisti muutenkin oppineisuutta, mikä johti Bysantin "renessanssiin" 1300- ja 1400-luvuilla.
Anjoun ja Sisilian kuningas Kaarle I oli tuohon aikaan lännen kyvykkäin diplomaatti. Hän pyrki valloittamaan Konstantinopolin uudelleen, mutta monimutkaisten liittolaissuteidensa avulla Mikael onnistui torjumaan valtauksen. Osana tätä valtapeliä Mikael yritti neuvotella paavi Martinus IV:n kanssa kirkkojen yhdistämisestä (jotta suuri skisma päättyisi). Lyonin kirkolliskokous teki tämänsuuntaisen päätöksen vuonna 1274, mutta heti Mikaelin kuoltua ortodoksikirkko julisti päätöksen pätemättömäksi.
Partiarkka Arsenios Autoreianos oli aluksi Mikaelin kannattaja, mutta kun tämä sokaisi Johanneksen, Arsenios julisti Mikaelin kirkonkiroukseen. Kiistat kirkon kanssa jatkuivat, ja kun Mikael kuoli, kirkko ei sallinut hänelle kiristillisiä hautajaisia.
Nottingham
Nottingham on kaupunki Nottinghamshiren kreivikunnan alueella Keski-Englannissa Isossa-Britanniassa. Kaupunki on ollut hallinnoltaan yhden tason hallintoyksikkö vuodesta 1998. Varsinaisen kaupungin asukasluku on noin 288 700, mutta Nottinghamin metropolialueen asukasluku on noin 1,5 miljoonaa ihmistä.
Saksit perustivat Trentjoen varressa sijaitsevan kaupungin 600-luvulla. 800-luvulla alueen valloittivat tanskalaiset viikingit. Aluetta kutsuttiin muun muassa nimillä Tigguo Cobauc ("House of Caves") ja Snottingaham. Vilhelm Valloittaja määräsi Hastingsin taistelun jälkeen jokivarteen rakennettavaksi linnoituksen, jonka ympärille asutus edelleen laajentui.
Legenda Robin Hoodista, 1100-luvulla eläneestä lainsuojattomasta, yhdistetään kiinteästi Nottinghamiin ja sen ympäristöön, etenkin kaupungista pohjoiseen sijaitsevaan Sherwoodin metsään.
Englannin sisällissota alkoi kaupungista 1642, kun Kaarle I valitsi Nottinghamin linnan taisteluiden näyttämöksi.
Nottingham kasvoi etenkin 1700-luvulla teollisen kasvun myötä. Kaupungin pääartikkeliksi muodostui pitsi, jota valmistettiin paikallisten suunnittelijoiden kehittämillä koneilla. Nottinghamin pitsistä tuli ennen pitkää maailmanlaajuisestikin tunnettu käsite.
Nottinghamista ovat kotoisin jalkapalloseurat Nottingham Forest, joka pelaa tällä hetkellä Englannin mestaruussarjassa, ja Notts County, joka pelaa tällä hetkellä kakkosliigassa.
Nottinghamissa toimii kaksi yliopistoa: University of Nottingham ja Nottingham Trent University. Niissä opiskelee vuosittain yhteensä noin 40 000 täysipäiväistä opiskelijaa.
Plaid
Plaid on brittiläinen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye koostuu kahdesta miehestä, Andy Turnerista ja Ed Handleystä. Duo on ottanut nimensä tavallisesta vaatteiden ruutukuviosta (englanniksi "plaid"). Plaid on tehnyt yhteistyötä tunnettujen naislaulajien Nicoletten ja Björkin kanssa ja julkaisseet levyjä Clear, Warner, Black Dog Productions ja Warp Records -levy-yhtiöille. Plaid on yksi tunnetuimmista IDM-yhtyeistä.
Venetian Snares
Venetian Snares eli Aaron Funk (11. tammikuuta 1975 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen muusikko ja kokeellisen elektronisen musiikin tuottaja. Venetian Snaresin musiikkia on luonnehdittu tyylilajiltaan muun muassa IDM:ksi ja breakcoreksi.
Venetian Snaresin tuotantoa ovat julkaisseet lukuisat levy-yhtiöt, kuten Planet Mu, Sublight, History of the Future, Isolate, Addict, Zod, Distort, Low-Res ja Hymen.
Venetian Snares on esiintynyt muutamia kertoja Suomessa. Vuonna 2008 Venetian Snares esiintyi Ilosaarirockissa ja 2009 huhtikuussa Tavastialla.
Yrjö Juhani Renvall
Yrjö Juhani Renvall (s. 23. toukokuuta 1946, Tampere) on professori ja teatterivaikuttaja. Hän toimii teatterityön professorina Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella. Renvall on myös työskennellyt sekä näyttelijänä, ohjaajana, käsikirjoittajana että dramaturgina. Vuosina 1990–1993 Renvall toimi Oulun kaupunginteatterin johtajana. Professorina Renvall on painottanut etenkin opetuksen, tutkimuksen ja taiteellisen toiminnan yhteyttä.
1980-luvun alussa Renvall teki yhteistyötä elokuvaohjaaja Tapio Suomisen kanssa. Yhdessä he kirjoittivat Suomisen ohjaamat elokuvat "Täältä tullaan elämä!" (1980) sekä "Syöksykierre" (1981). Näistä ensiksi mainittu oli elokuvateattereissa vuoden 1980 katsotuin kotimainen elokuva. Dramaturgina hän on toiminut muun muassa Markus Nummen esikoiselokuvassa "Hyvän tekijät" (1997). Hän on myös näytellyt pikkuosia eri elokuvissa, kuten "Mona ja palavan rakkauden aika" (1983) sekä "Talvisota" (1989). Renvall toimi Lahden Kansanopiston teatterilinjan vetäjänä ja ohjaajana ja oli teatterilinjan ideoitsija ja isä usean vuoden ajan, vuodesta 1983 alkaen.
Robert Moog
Tri. Robert A. Moog (23. toukokuuta 1934 New York, New York, Yhdysvallat – 21. elokuuta 2005 Asheville, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli elektronisen musiikin pioneeri, joka tunnetaan parhaiten Moog-syntetisaattorin kehittäjänä. Moog itse äänsi sukunimensä ”moug”.
Moog aloitti soitinvalmistuksen jo teini-iässä kokoamalla thereminejä. Sittemmin fysiikkaa ja sähkötekniikkaa opiskellut Moog teki ensimmäisen modulaarisen syntetisaattorinsa vuonna 1963. Helpommin kuljetettava Minimoog ilmestyi vuonna 1971. Varhaiset Moogit vakiinnuttivat syntetisaattorin käyttöliittymäksi pianon kaltaisen koskettimiston.
Myöhemmin enemmän populaarimusiikissa käytetyn Moog-syntetisaattorin läpimurto tapahtui alun perin klassisen musiikin kautta. Wendy Carlosin albumi "Switched-On Bach" (1968) osoitti, että syntetisaattoria voi käyttää musiikin teossa, eikä sitä pidetty enää pelkkänä efektilaitteena. Carlos loi päällekkäisäänityksillä Moogin yksiäänisillä soittimilla monimutkaisia äänimaisemia.
1970-luvulla Moogit vakiintuivat monien rock-yhtyeiden kalustoon, ja kokeellisemmat yhtyeet, kuten Emerson, Lake & Palmer ja Kraftwerk, käyttivät niitä koko soundinsa kulmakivenä. Ensimmäinen Moogia sisältävä rock-äänite oli The Doors -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1967. Myös esimerkiksi Uriah Heepin vuoden 1972 ”Sweet Lorraine” -kappaleessa Moog-syntetisaattori on tärkeässä osassa.
1980-luvulla digitaaliset syntetisaattorit kuten Yamaha DX7 syrjäyttivät analogiset laitteet ja Moogitkin jäivät pienen piirin harrastukseksi. 1990-luvulla analogiset syntetisaattorit kuitenkin löydettiin uudelleen ”lämpimän” sointinsa ja ”inhimillisyytensä” vuoksi, ja Moog-syntetisaattoritkin nousivat uuteen suosioon erityisesti lukuisien analogisten ja ns. virtuaalianalogisten jäljitelmien muodossa.
Moogin yritys Moog Music päätyi vuonna 1975 erinäisten vaiheiden kautta Norlin-nimisen yhtiön omistukseen, ja Moog jätti yrityksen pari vuotta myöhemmin. Norlinin valmistamat Moog-tuotteet eivät olleet yhtä menestyksekkäitä kuin Moogin itse suunnittelemat, joten Moog Music lopetti toimintansa vuonna 1987. Moogin uusi yritys Big Briar osti oikeudet Moog Music -nimeen vuonna 2002 ja toi markkinoille uudistetun version Minimoogista, Minimoog Voyagerin.
Kolmas ristiretki Suomeen
Kolmas ristiretki Suomeen on Eerikinkronikassa kuvattu uplantilaisten sotaretki karjalaisia vastaan. Sotaretki tehtiin Karjalaan vuonna 1293.
Sotaretkestä kertovan Eerikinkronikan mukaan upplantilaiset valtasivat retken alussa karjalaisten neljätoista kihlakuntaa ja valloittivat Käkisalmen pakanoilta sekä perustivat Viipurin linnan tuhotun karjalaisten linnoituksen paikalle. Heidän myös kerrottiin vapauttaneen monia vankeja. Kronikan kuvauksen mukaan upplantilaiset kuitenkin menettivät Käkisalmen saman retken aikana Novgorodilaisille.
Eerikinkronikka kertoo sotaretken syyksi pakanoiden tunkeutumisen kristittyjen alueelle. Birger Maununpojan 4. maaliskuuta 1295 antama lupakirje Lyypekille ja muille Itämeren kauppaa käyville kaupungeille mainitsee karjalaisten käännyttämisen motiiviksi karjalaisten kauan harjoittaman rosvouksen ja ryöstelyn sekä ruotsalaisten ja muiden itämeren kävijöiden vangiksi ottamisen ja kiduttamisen. Historiallisissa lähteissä mainitaan karjalaisten tehneet sotaretken Ruotsiin vuonna 1257. Tämän lisäksi Karjalaiset ja hämäläiset olivat myös hyökkäilleet jatkuvasti toistensa alueille. Hämäläisiä oli käännytetty kristinuskoon väkivaltaisesti toisen ristiretken aikana karjalaisten säilyttäen yhä suomalaisen muinaisuskon. Karjalan kautta kulki tärkeä hansakauppiaiden kauppaväylä Novgorodin ja lännen välillä. Saksalaiset hansakauppiaat halusivat turvatakuut idän kauppareitille, sillä Karjalassa oli turvatonta, mutta kumpikaan hallitsija ei taannut turvallista kulkua.
Ruotsalaiset halusivat valloittaa Karjalan, ja päästä verottamaan kaupankäyntiä. Perinteisen Eerikinkronikkaan ja Novgorodin kronikkaan perustuvan näkemyksen mukaan vuonna 1293 kuninkaan sotavoimien komentaja, marski Tyrgils Knuutinpoika, varusti suuren laivaston ja sotajoukon, joka purjehti Karjalaan asti. Birger Maununpoika mainitsee sotaretkelle osallistuneen sotajoukon olleen suuri ja retken kallis.
Kysymys retken johtajasta on nykyään yleisimmän näkemyksen mukaan avoin. Koska Tyrgils Knuutinpoika todistettavasti oleskeli touko- ja heinäkuussa 1293 Ruotsissa, ei hän ainakaan pitkään saattanut oleskella itäisillä alueilla. Lisäksi arkeologisissa tutkimuksissa on paljastunut, että linnan rakenteita edeltää aikaisempi, palanut kerrostuma. Ruotsalaiset olisivat siis valloittaneet olemassa olevan keskuksen, eivätkä niinkään perustaneet uutta. Varhaisin asutus on ajoitettu jo 1000-luvulle.
Karjalan ristiretken jälkeen kahakat Ruotsin, suomalaisten ja Novgorodin välillä jatkuivat. Novgorod hyökkäsi Hämeeseen vuonna 1311 polttaen Vanain kaupungin ja tämä jälkeen Turkuun vuonna 1318 ja polttaen myös sen maan tasalle. Jatkuvat hävitysretket ja toisistaan irralliset kahakat alkoivat kuitenkin käydä molempien voimille, ja vuonna 1323 solmittiin Pähkinäsaaressa rauhansopimus. Pähkinäsaaren rauhaan päättyi Suomen ristiretkikausi.