hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Andrea Caracciolo
Andrea Caracciolo (s. 18. syyskuuta 1981 Milano, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Caracciolo edustaa tällä hetkellä Serie A:n Bresciaa.
Caracciolo aloitti uransa amatööriseurassa Sancolombanossa, jossa hän pelasi yhteensä 53 ottelua ja teki 11 maalia. Ensimmäiset ammattilaisseurat olivat Serie C -tason Pro Vercelli ja Como.
Ensiesiintymisensä Serie A:ssa Caracciolo teki Brescian paidassa tammikuussa 2002 Bolognaa vastaan. Serie A:n tulokaskaudella Caracciolo teki 2 maalia 7 ottelussa, jonka seurauksena hänet lainattiin Perugiaan kaudeksi 2002-2003. Maaleja Caracciolo ei tehnyt kahta enempää ja lainasopimuksen päätyttyä hän palasi takaisin Bresciaan. Kaudet 2003-2004 ja 2004-2005 ovat olleet Caracciolon parhaita kausia tähän astiseen uraansa nähden, kun hän teki 12 maalia kautta kohti Serie A:ssa.
US Palermon kiinnitettyä huomionsa Caraccioloon, siirtyi Caracciolo seuraavaksi kaudeksi uuteen seuraansa ja oli saman tien joukkueensa paras maalintekijä 9 osumalla. Kausi 2006-2007 ei mennyt kovin vakuuttavasti Caracciololla, sillä hän teki vain 5 maalia 27 ottelussa. Kaudeksi 2007-2008 Caracciolo siirtyi lainasopimuksella UC Sampdoriaan. Tammikuussa 2008 hän teki sopimuksen entisen seuransa Brescian kanssa.
Maajoukkueessa Caracciolo pelasi ensi kerran marraskuussa 2004 Suomea vastaan.
Erkki Tuuli
Erkki Viktor Tuuli (25. heinäkuuta 1914 Johannes – 19. tammikuuta 1994 Vantaa) oli suomalainen juristi, varatuomari. Hän oli patentti- ja rekisterihallituksen pääjohtaja 1963–1978. Hänelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi 1981. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana 1954–1966.
Hänen vanhempansa olivat laivuri Joel Viktor Tuuli ja Hilja Maria Kaukiainen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1941 Eeva Lyylikki Alonen.
Herbert S. Goldstein
Herbert S. Goldstein (1890–1970) oli tunnettu yhdysvaltalainen rabbi ja juutalaisjohtaja. Goldstein valmistui Jewish Theological Seminary of America -korkeakoulusta. Goldstein tunnettiin aktiivisena juutalaisten oikeuksien puolustajana.
Oskari Jalava
Juha Oskar (Oskari) Jalava (e. Alm, e. Varpenniittu, 7. heinäkuuta 1876 Huittinen – 10. maaliskuuta 1950 Helsinki) oli peltiseppä ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Jalava toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1909, 1911–1914 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Työuransa Jalava aloitti paimenpoikana Huittisissa. Peltiseppänä hän toimi vuodesta 1896 alkaen Turussa siirtyen 1907 Helsinkiin.
Jalava joutui vankilaan poliittisista syistä vuonna 1918. Hän vapautui 1923, mutta joutui pian takaisin vankilaan.
Jalava oli Suomen metallityöväen liiton liittotoimikunnan ja osuusliike Elannon edustajiston jäsen.
Suomen työväen vasemmistoryhmää kannattanut Jalava valittiin Suomen sosialististen työväenyhdistysten keskuskomiteaan keväällä 1930.
Georg W. Johansson
Georg Wiktor (Georg W.) Johansson (6. heinäkuuta 1877 Helsinki – 9. toukokuuta 1918 Helsinki) oli maalari ja kansanedustaja. Johansson toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Johansson syntyi maalarimestari David Johanssonin ja Emilia Sofia Lindholmin pojaksi. Isänsä jalanjälkiä seuraten pojastakin tuli maalari. Helsingissä maalarina toiminut Johansson oli vuosina 1904–1906 Suomen ruotsalaisen työväenliiton sihteerinä.
Johansson oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen, Suomen ruotsalaisen työväenliiton hallituksen ja Suurlakkokomitean jäsen.
Johansson teki itsemurhan kansalaissodan loppuvaiheissa toukokuun alussa 1918.
Rosemary Sutcliff
Rosemary Sutcliff (14. joulukuuta 1920 – 23. kesäkuuta 1992) oli brittiläinen romaanikirjailija, joka muistetaan parhaiten historiallisesta fiktiostaan. Hänen tuotantonsa on suunnattu etupäässä lapsille.
Vuonna 2008 The Times asetti Sutcliffin sijalle 49 listatessaan Britannian merkittävimpiä sodanjälkeisiä kirjailijoita.
Sutcliff syntyi Surreyssä, mutta merivoimien upseerina toimineen isän työn vuoksi perhe kiersi tukikohdissa eri puolilla maailmaa, kunnes tytär oli kymmenvuotias. Sutcliff sairastui kaksivuotiaana Stillin tautiin, vaikeaan niveltulehdukseen, joka rajoitti olennaisesti hänen liikkumiskykyään ja pakotti hänet lopulta pyörätuoliin.
Sutcliff sai varhaisen koulutuksen äidiltään mennen kouluun vasta yhdeksänvuotiaana. Äiti opetti häntä suurelta osin ääneen lukien, ja Sutcliff oli erityisen kiinnostunut legendoista ja muinaishistoriasta. Kirjallisuudesta hänen suosikkejaan olivat muun muassa H. C. Andersenin sadut sekä Nalle Puh ja "Kaislikossa suhisee". Toisaalta hän kuunteli innolla myös isänsä ja tämän kollegoiden tosikertomuksia.
14-vuotiaana Sutcliff siirtyi taidekouluun opiskelemaan maalariksi. Toisen maailmansodan aikana hän ansaitsi elantoaan maalaamalla miniatyyrikuvia sotapalveluksessa olevista miehistä heidän perheilleen tai puolisoilleen. Hänen vammansa vuoksi hänen ei katsottu voivan maalata suurempia maalauksia, joten hän kääntyi kirjoittamisen pariin – siitä huolimatta, että koulutodistuksissa häntä pidettiin käytännössä lukutaidottomana.
Sutcliff kirjoitti versioita brittiläisistä legendoista, ja hänen tietämättään eräs ystävä näytti käsikirjoitusta Oxford University Pressin edustajille. Sitä ei kelpuutettu, mutta Sutcliffiä kehotettiin kirjoittamaan Robin Hoodista ja hänelle tarjottiin 50 punnan etukäteismaksu. Sutcliffin esikoisteos, perinteisiin balladeihin pohjautuva "The Chronicles of Robin Hood", ilmestyi vuonna 1950.
Vuonna 1960 Sutcliff palkittiin Carnegie-mitalilla edellisenä vuonna ilmestyneestä kirjastaan "The Lantern Bearers". Se on kolmas osa sarjasta, joka sijoittuu roomalaisvallan alaisille Britteinsaarille. Sarjan ensimmäinen osa "The Eagle of the Ninth" ilmestyi vuonna 1954. Vuonna 1975 Sutcliffille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimi työstä lastenkirjallisuuden eteen.
Sutcliff asui suuren osan aikuisiästään Arundelissa, Sussexissa. Hän voitti vuonna 1985 Phoenix-palkinnon. Hän ei mennyt koskaan naimisiin ja kuoli Arundelissa 1992.
Maria Goeppert-Mayer
Maria Goeppert-Mayer (28. kesäkuuta 1906 – 20. helmikuuta 1972) oli saksalais-yhdysvaltalainen fyysikko. Goeppert-Mayer on Marie Curien lisäksi ainoa nainen, joka on saanut Nobelin fysiikanpalkinnon. Goeppert-Mayer sai palkintonsa vuonna 1963 atomin kuorirakenteen tutkimisesta.
Maria Goeppert syntyi Saksan Kattowitzissä (nykyisin Puolan Katowice) 1906. Vuonna 1910 hänen isänsä sai lastenlääketieteen professuurin Göttingenistä, missä Maria kävi koulunsa ja asui naimisiinmenoonsa asti. Hän väitteli teoreettisesta fysiikasta Göttingenissä 1930. Hiukan aikaisemmin hän tapasi amerikkalaisen Joseph Edward Mayerin joka oli Göttingenissä stipediaattina. He menivät naimisiin ja muuttivat Yhdysvaltoihin 1930.
Lama-aikana professorin rouva ei saanut omaa työtä, mutta hänelle osoitettiin erilaisia avustavia puuhia. Vasta vuonna 1946 Chicagon yliopistossa hän sai koulutustaan ja taitojaan vastaavia töitä. Hänestä tuli pian fysiikan professori ydintutkimuksen laitoksella. Keskustelut Enrico Fermin kanssa olivat hedelmällisiä.
Vuonna 1948 Marie Goeppert-Mayer alkoi tutkia maagisia lukuja. Häneltä meni vuosi niiden selityksen löytämiseen ja toinen vuosi sen seurausten ymmärtämiseen. Hänestä oli rohkaisevaa, että Jensen, Haxel ja Suess päätyivät samaan selitykseen riippumattomasti. Goeppert-Mayer tapasi Hans D. Jensenin, ja joitakin vuosia myöhemmin nämä kilpailijat eri puolilta Atlanttia päättivät julkaista yhteisen kirjan. Teos "Elementary Theory of Nuclear Shell Structure" ilmestyi vuonna 1955, ja vakiinnutti Goeppert-Mayerin aseman ydinfysiikan johtavana asiantuntijana. Hans D. Jensen sai Nobelin yhdessä Goeppert-Mayerin kanssa.
Goeppert-Mayer on ensimmäinen nainen joka sai Nobelin teoreettisesta fysiikasta. Hänet kutsuttiin Heidelbergin tiedeakatemian jäseneksi 1950 ja Yhdysvaltojen kansalliseen tiedeakatemiaan 1956. American Physical Society jakaa vuosittain hänen mukaansa nimetyn palkinnon huomattavalle naispuoliselle fyysikolle.
Tuulten torni
Tuulten torni ( tai Αέρηδες, "Aérides") eli Horologion () on antiikin aikainen torni, joka toimi sekä tuuliviirinä, aurinkokellona että vesikellona. Torni sijaitsee Roomalaisella agoralla siitä nimen saaneessa Aérideen kaupunginosassa Ateenassa, Kreikassa.
Tuulten torni on rakennettu todennäköisesti hellenistisellä ajalla 100-luvun jälkimmäisellä puoliskolla eaa. Aiemmin torni ajoitettiin usein ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Tornin rakennutti Syyrian Kyrrhoksesta kotoisin ollut kreikkalainen tähtitieteilijä Andronikos. Siksi sitä kutsutaan myös Andronikos Kyrrhoslaisen horologioniksi.
Varhaiskristillisenä aikana torni toimi kirkon kellotornina. Osmanivallan aikana sitä käytettiin puolestaan suufilaisena mietiskelypaikkana ("tekke"). Tämän vuoksi torni on säilynyt nykyaikaan varsin hyvin. Torni hautautui vähitellen osittain maahan, mutta Ateenan arkeologinen seura kaivoi sen esiin vuosina 1837–1845.
Tuulten torni on kahdeksankulmainen ja sen korkeus on 12,8 metriä ja halkaisija kahdeksan metriä. Rakennuksen ulkopuoli edustaa korinttilaista ja sisäpuoli doorilaista tyyliä. Tornin kahdella sivulla oli pienet pylväikkökatokset ja takapuolella eli etelän puolella sen kyljessä oli pienempi pyöreä torni. Torni on rakennettu Pentelikon-vuoren valkoisesta marmorista.
Antiikin aikana tornin katolla oli Triton-hahmoinen tuuliviiri, joka osoitti tuulen suunnan, sillä kahdeksan sivua olivat tarkasti pää- ja väli-ilmansuuntia kohti. Tornin huipulla olevassa friisissä on kuvattuna kahdeksan kreikkalaisen mytologian tuulen jumaluutta, anemosta. Tornissa neljä niistä on kuvattu mieshahmoisina ja neljä naishahmoisina. Anemokset ovat:
Tornin sisällä oli vesikello, joka toimi Akropoliilta tulleen veden voimalla ja näytti kellonajan, päivämäärän ja vuodenajan. Lisäksi torni toimi aurinkokellona, sillä sen jokaisella kahdeksalla sivulla oli aurinkokellon osoitin ja pyöreän tornin huipulla yhdeksäs.
Oscar Johansson
Oscar Wilhelm (Oscar, O.W.) Johansson (22. helmikuuta 1882 Pernaja – 31. toukokuuta 1947 Turku) oli varatuomari, tullinhoitaja ja yksi Suomen ensimmäisistä kansanedustajista. Johansson toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1907–1908. Hänet valittiin kansanedustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Johansson syntyi maanviljelijä Johan Karlssonin ja Eva Stina Jungströmin pojaksi. Ylioppilaaksi Johansson pääsi 1903. Opinnot jatkuivat ylemmällä hallintotutkinnolla 1910, varatuomarin arvon hän sai 1925.
Työura eteni tullihallituksen kamarikirjurina 1910–1915, Maarianhaminan tullikamarin konttorikirjurina 1915–1917 ja Pietarsaaren tullikamarissa 1917–1925. Pietarsaaressa Johansson perusti oman lakiasiaintoimiston, jota hän hoiti Vaasaan muuttoon 1925 saakka.
Vaasassa Johansson oli tullikamarin apulaistullitarkastaja 1925–1926 ja tullitarkastaja 1926–1932. Vaasasta perhe siirtyi Helsinkiin, jossa Oscar toimi tullikamarin apulaistullitarkastajana 1932–1936. Ura jatkui Turun tullikamarin tullinhoitajana 1936–1947 kuolemaan saakka.
Kunnallispolitiikassa Johansson oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston ja Helsingin kaupunginhallituksen jäsen.
Nereus
Nereus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pontoksen ja Gaian, meren ja maan, vanhin poika. Nereus asui Aigeianmerellä Doriksen kanssa saamiensa tyttäriensä, nereidien, kanssa.
Nereus, kuten myös Proteus, oli yksi "Meren vanhuksen", meren jumalan, ilmentymistä, jonka Poseidon syrjäytti Zeuksen suistettua Kronoksen vallasta. Iliaassa kerrotaan Meren vanhuksen olevan nereidien isä, joskaan Nereusta ei koskaan mainita nimeltä. Kuten muillakin meren jumalilla, myös Nereuksella mainitaan olevan kyky vaihtaa hahmoansa. Vergilius mainitsee hänen kantavan kolmikärkeä.
Nereus oli kuuluisa myös kyvystään tietää mennyt ja tuleva. Herakleen tarussa mainitaan Nereuksen auttavan tätä kertomalla Hesperidien omenan sijainnin, kun Herakles on ensin saanut pidettyä Nereuksen tiukasti otteessaan, vaikka tämä vaihtaa muotoansa jatkuvasti.
Alma Jokinen
Alma Eufrosyne Jokinen (o.s. Malander, 28. huhtikuuta 1882 Tampere – kesällä 1939 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli puhuja ja kansanedustaja. Jokinen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1914 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Alma Jokinen syntyi Tampereella kirjanpitäjä Emanuel Malanderin ja Anna Serafian tyttäreksi. Jo 1902 hän aloitti Suomen sosialidemokraattisen puolueen puhujana, jossa toimessa hän jakoi aina vuoteen 1918. Alma Jokinen oli naimisissa toimittaja ja kansanedustaja Väinö Jokisen kanssa.
Jokinen muutti kansalaissodan aikaan Neuvosto-Venäjälle, jossa hän asui Petroskoissa 1932–1936. Jokisen myöhemmistä vaiheista ei ole paljoa tietoa, hän kuoli ilmeisesti vähän ennen toisen maailmansodan puhkeamista keuhkotuberkuloosiin Petroskoissa.
Monsanto Park
Monsanto Park oli 5,440 kilometriä pitkä maantierata Portugalissa lähellä Lissabonia. Rata isännöi Formula 1 -sarjan Portugalin Grand Prix'ta kaudella 1959.
Radalla ajamista pidettiin vaikeana, koska radan pinta oli vaihtelevaa. Yhdessä kohdassa rataa jouduttiin jopa ylittämään rautatiekiskot. Rata isännöi useita kilpailuja vuodesta 1954 vuoteen 1959, mutta sillä ajettiin vain yksi Formula 1 -sarjan Grand Prix, Portugalin Grand Prix 1959. Kilpailun voitti Stirling Moss.
Tusculum
Tusculum oli kaupunki Latiumissa noin 20 km Rooman kaupungista luoteeseen. Seutu oli roomalaisten suosimaa huvila-aluetta, missä Cicerolla oli huvila Tusculanum. Kaupunki hävitettiin 1191, ja siitä on jäljellä muutamia raunioita. Kuvaannollisesti Tusculum merkitsee paikkaa, jossa tieteen tai taiteen harjoittaja voi työskennellä häiriintymättä.
Kaarlo Rantanen
Kaarlo Verneri Rantanen (s. 14. joulukuuta 1988 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Vuoden 2007 alussa FC Lahden riveihin siirtyneen Rantasen kasvattiseuroina ovat toimineet Tampereen Ilves, Orimattilan Pedot sekä Lahden Reipas Reipas. Rantanen debytoi Veikkausliigassa 11.toukokuuta 2007 FC Lahti–HJK-ottelussa, ja oli voittamassa SM-pronssia kaudella 2008. Kaudella 2010 Rantanen vietti puoli vuotta Slovakiassa MFK Topvar Topoľčanyn riveissä ja siirtyi syksyllä Tampereen Ilvekseen. Rantanen ehti edustaa Ilvestä kolmessa Kakkosen ottelussa, nousukarsinnoissa sekä muutamassa Suomen Cupin ottelussa, joissa hän saavutti muun muassa pikkufinaalin hopean.
Rantanen oli Valkeakosken Hakan testissä joulukuussa 2010. Hän siirtyi Meistriliigassa pelaavaan JK Nõmme Kaljuun helmikuussa 2011, mutta palasi Ilvekseen jälleen kaudeksi 2013.
Jeepers Creepers
Jeepers Creepers on vuonna 2001 tehty kauhuelokuva. Elokuvan nimi tulee kappaleesta Jeepers Creepers. Elokuva sai jatko-osan, Jeepers Creepers 2, vuonna 2003. Elokuvan on ohjannut Victor Salva.
Elokuva kertoo kahdesta opiskelijasta, Trishistä ja Darrystä, jotka ovat matkalla kotiin collegesta. Heidän ohitseen ajaa ylinopeutta auto, joka melkein suistaa kaksikon auton ojaan. Vähän ajan päästä he pääsevät vanhan kirkon luokse ja sitä ohittaessaan he huomaavat saman auton ja kuinka auton kuljettaja heittää verisen säkin kaivoon. Tutkiessaan kaivoa he saavat tietää helvetillisestä pedosta Creeperistä ja nuoret ovat seuraavia hänen ruokalistallaan.
Creeper on demoni, joka tulee suoraan helvetistä maan päälle. Joka 23. vuosi se tulee tappamaan ihmisiä syödäkseen heidän ruumiinosiaan. Creeper on 23 päivää maan päällä, jonka jälkeen hänen täytyy palata takaisin helvettiin.
Ihmeköynnökset
Ihmeköynnökset ("Bougainvillea") on kasvien suku, jonka jäseniä kasvaa tropiikin ja subtropiikin alueilla sekä Aasiassa että Etelä-Amerikassa. Suku on saanut nimensä ranskalaisesta amiraali Louis Antoine de Bougainvillestä, joka löysi ihmeköynnöksiä Brasiliassa vuonna 1768.
Ihmeköynnökset ovat puuvartisia piikikkäitä köynnöksiä, jotka kasvavat 1-12 metriä pitkiksi ja kiipeävät rakennusten tai muiden kasvien päälle tarttuen piikeillään mihin tahansa. Jos kosteutta riittää, ihmeköynnös on ainavihanta, mutta sellaisilla alueilla, joilla on kuiva kausi, ihmeköynnös pudottaa lehtensä sen ajaksi. Kukka on pieni ja vaatimaton, mutta kukinnon ympärillä on suuret kirkasväriset suojalehdet, jotka säilyvät pitkään.
Ihmeköynnöksiä kasvatetaan koriste- ja huonekasveina.
Kansainvälinen maatalousrahasto
Kansainvälinen maatalousrahasto eli IFAD (International Fund for Agricultural Development) on YK:n erityisjärjestö, joka perustettiin vuonna 1977 yhtenä Maailman ruokakonferenssin saavutuksista. Järjestö pyrkii vähentämään köyhyyttä kehitysmaiden maaseuduilla. 75 prosenttia maailman köyhimmistä ihmisistä asuu maaseudulla ja on riippuvaisia maataloudesta. IFADin perustamiselle antoivat sysäyksen 1970-luvulla Sahelin aluetta vaivanneet kuivuus ja nälänhätä.
Väinö Jokinen
Väinö Jokinen (31. maaliskuuta 1879 Suoniemi – 31. elokuuta 1920 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja kansanedustaja. Jokinen toimi eduskunnassa Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen ryhmässä vuosina 1908–1914 ja 1917. Jokinen oli myös punaisen Suomen kansanedustaja (Työväen pääneuvoston jäsen) ja Kansanvaltuuskunnan sihteeri.
Pehtori Efraim Jokisen ja Fanny Wilhelmiina Tamlanderin poika kirjoitti ylioppilaaksi 1899. Suomennostöitä hän teki jo koulu- ja opiskeluaikoina, Hämeenlinnalaisen "Kanerva"-lehden toimittajana hän työskenteli 1904–1905, "Kansan lehden" toimittajana Tampereella 1906–1908, "Työmiehen" toimittajana ja toimitussihteerinä Helsingissä 1906–1908, "Hämeen voiman" vastaavana toimittajana Hämeenlinnassa 1908–1912 ja "Sosialistin" päätoimittajana Turussa 1912–1917.
Jokinen oli SDP:n kansanedustajana 1908–1914 ja 1917 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan II varapuhemies 1917 ja toimi myös eduskunnan suuren valiokunnan ja toimitusvaliokunnan puheenjohtajana. Vuonna 1917 Jokinen toimi Suomen Ammattijärjestön sihteerinä ja Suomen sisällissodan aikana hän oli Työväen pääneuvoston sihteeri ja Kansanvaltuuskunnan lainvalmistelukunnan jäsen.
Sodan loppuvaiheessa Jokinen siirtyi Venäjälle, jossa hän oli Permin neuvoston palveluksessa 1918, "Kumous"-lehden ja suomalaisten kommunistijulkaisujen toimittajana sekä teki suomennostöitä. Jokinen oli SKP:n keskuskomitean jäsen ja Venäjän kommunistisen puolueen suomalaisten järjestöjen keskustoimiston puheenjohtaja. Jokinen kuoli 31. elokuuta 1920 Pietarissa yhtenä Kuusisen klubin murhien uhreista. Hänet on haudattu Pietarin Mars-kentälle.
Väinö Jokinen oli naimisissa SDP:n kansanedustaja Alma Jokisen kanssa.
Sabrina (portugalilainen laulaja)
Teresa Villa-Lobos, taiteilijanimeltään Sabrina (s. 1983) on portugalilainen pop-laulajatar, joka edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2007 Helsingissä. Hän on kotoisin Setúbalista.
Sabrina aloitti laulamisen koulussa ja perhejuhlissa, ja 16-vuotiaana hän oli jo voittanut karaokekilpailuja. Futsal oli hänen tärkeä harrastuksensa.
Sabrina oli vuoteen 2006 jäsenenä portugalilaisessa "Teenagers"-tyttöbändissä, mutta lähti soolouralle. Hän voitti Festival da Canção 2007 -kilpailun 8 874 pisteellä ja pääsi siten maansa euroviisuedustajaksi. Hänen kilpailukappaleensa on "Dança Comigo (Vem Ser Feliz)".
Sabrina työskentelee esikoisalbuminsa parissa. Hän on naimisissa jalkapalloilija Nandinhon kanssa.
Jeepers Creepers 2
Jeepers Creepers 2 on vuonna 2003 tehty kauhuelokuva. Se on jatko-osa vuoden 2001 elokuvalle "Jeepers Creepers". Elokuvan ohjasi Victor Salva, joka ohjasi myös ensimmäisen osan.
Elokuva kertoo maanviljelijästä nimeltä Jack, joka asuu maatilallaan kahden poikansa, Billyn ja Jack Jr:n kanssa. Eräänä päivänä Jack kuulee poikansa Billyn avunhuutoja pellolta. Jack juoksee toisen poikansa kanssa ääniä kohti niin kovaa kuin he vain pystyvät, mutta on jo liian myöhäistä, sillä silloin keskeltä peltoa nousee siivekäs olento, joka lentää pois kiljuva Billy mukanaan. Jack jää katsomaan avuttomana tätä...
Samaan aikaan koulubussi kuljettaa joukkueellista poikia takaisin kotiin voitetun ottelun jälkeen. Matka kuitenkin keskeytyy siihen, kun bussin rengas puhkeaa ja renkaasta löytyy outo esine, jossa on neljä terävää kynttä. Kuljettaja vaihtaa renkaan ja matka voi jatkua, mutta he eivät pääse pitkällekään, kun rengas puhkeaa uudelleen ja siitä löytyy taas samanlainen outo esine. Toista vararengasta ei enää ole eikä auta muu kuin odotella seuraavaa paikalle tulevaa autoa. Illan pimetessä taivaalta lentää sama siivekäs olento, joka vei Billyn, ja tällä kertaa hän nappaa mukaansa joukkueen valmentajan ja kuljettajan. Nuoret jäävät yksin bussiin ja alkavat vähitellen tajuta tilanteen vakavuuden ja sen mikä peto heitä ajaa takaa.
Creeper on demoni, joka tulee suoraan helvetistä maan päälle. Joka 23. vuosi se tulee tappamaan ihmisiä syödäkseen heidän ruumiinosiaan. Creeper on 23 päivää maan päällä, jonka jälkeen hänen täytyy palata takaisin helvettiin.
Marija Šestić
Marija Šestić (s. 5. toukokuuta 1987, Banja Luka) on bosniahertsegovinalainen laulaja ja muusikko. Hänen isänsä Dušan Šestić sävelsi Bosnia ja Hertsegovinan kansallislaulun "Intermecon".
Hän edusti Bosniaa ja Hertsegovinaa Eurovision laulukilpailussa 2007 Helsingissä. Euroviisu oli Bosnia ja Hertsegovinalle kolmastoista sekä kaikkien aikojen 52. Šestićin kilpailukappale oli "Rijeka bez imena".
Oulun Energia
Oulun Energia on Oulun kaupungin omistama osakeyhtiö. Pohjois-Suomen suurimman energiakonsernin toiminta kattaa polttoaineiden tuotannon, sähkön ja kaukolämmön tuotannon, myynnin ja jakelun sekä erilaiset palvelut, kuten älykkäät energiapalvelut, sähköverkkopalvelut, urakoinnin ja ylläpidon.
Oulun Energian toiminta alkoi kaupungin sähkölaitoksena vuonna 1889, kun Kiikelin saareen rakennettiin 35 hevosvoiman höyryvoimalaitos, joka syötti sähköä katuvaloille. Oulu sai sähköllä toimivat katulamput toisena Suomen kaupungeista. Tampereella sähkövalot olivat käytössä vuotta aiemmin.
Ensimmäinen vesivoimalaitos rakennettiin Myllytulliin Oulujoen Lasareetinväylään vuonna 1903. Arkkitehti Viktor J. Sucksdorffin suunnittelema Myllytullin voimalaitos paloi kesällä 2006.
Merikosken voimalaitosta alettiin suunnitella jo 1930-luvun lopulla, mutta sotien vuoksi rakentaminen viivästyi ja voimala päästiin kytkemään sähköverkkoon vasta vuonna 1948.
Kaukolämpötoiminta aloitettiin Myllytullin voimalaitoksella, jonne rakennettiin lämpökeskus 1969. Kaukolämmön käyttö laajeni nopeasti ja jo vuonna 1972 Oulun kaupunginvaltuusto päätti Toppilan voimalaitoksen rakentamisesta. Toppilan sähkön ja lämmön yhteistuotantolaitos otettiin käyttöön 1977. "Oulun kaupungin sähkölaitoksen" nimi muutettiin seuraavan vuonna "Oulun kaupungin energialaitokseksi".
Imatran Voiman ja Oulun kaupungin energialaitoksen yhteistyönä Toppilaan rakennettiin 1990-luvun alkupuoliskolla toinen voimalaitosyksikkö, joka otettiin käyttöön 1995.
Oulun Energian Laanilan jätteenpolttolaitos otettiin käyttöön 2012. Ekovoimalaitos käyttää polttoaineenaan noin 150 000 tonnia syntypaikkalajiteltua yhdyskunta- ja teollisuusjätettä vuodessa. Puolet tästä jätemäärästä tulee Oulun Jätehuollon alueelta ja puolet muualta Pohjois-Suomesta.
Nykyisen nimensä Oulun Energia sai 1. tammikuuta 1996. Voimalaitosten lisäksi yritys tuottaa energiaa myös Ruskon kaatopaikalta kerättävällä biokaasulla. Tuulivoiman tuotantoon yhtiö osallistuu EPV Energia Oy:n osakkaana. Lisäksi yhtiöllä on osuuksia myös muista voimayhtiöistä.
Oulun Energia -liikelaitos yhtiöityi Oulun Energia Oy:ksi vuoden 2014 lopussa. Oulun Energia Oy:n tytäryhtiöitä ovat sähkönmyyntiliiketoiminnasta ja asiakaspalvelusta vastaava Oulun Sähkönmyynti Oy, sähköverkkopalveluista vastaava Oulun Energia Siirto ja Jakelu Oy, alan erilaisista palveluista, kuten verkonhallinnasta, urakoinnista ja ylläpidosta vastaava Oulun Energia Urakointi Oy sekä polttoainehankinnasta vastaava Turveruukki Oy.
Olga Jokisalo
Olga Karoliina Jokisalo (vuoteen 1908 Koskinen, 12. syyskuuta 1879 Tammela – 17. maaliskuuta 1916 Tampere) oli tehdastyöläinen ja kansanedustaja. Jokisalo toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1909. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Renki Josef Koskisen ja Vilhelmiina Johanintyttären lapsi Olga kävi kiertokoulun ja aloitti työelämän palvelijana. Tampereella hän pääsi villakutomoon, jossa hän sai aatteellisen herätyksen. Jokisalo työskenteli myös sosialidemokraattisen Tampereen piirijärjestön puhujana.
Jokisalo kuoli 1916 Tampereella.
World Wide Live
World Wide Live on Scorpionsin vuonna 1985 julkaisema live-albumi. Kappaleet on nauhoitettu eri keikoilta kiertueen aikana.
Inger-Mari Aikio-Arianaick
Inger-Mari "Ima" Aikio (s. 14. tammikuuta 1961 Utsjoki) on saamelainen kirjailija, toimittaja ja elokuvantekijä. Hän kirjoittaa pohjoissaameksi.
Aikio kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1980. Hän opiskeli saamen ja suomen kieltä Oulun yliopistossa 1980–1982 ja suoritti virallisen kääntäjän saame-suomi/suomi-saame-tutkinnot vuonna 1992. Aikio teki vuosina 1982–1988 töitä toimittajana, kuvaajana ja kielenhuoltajana "Sámi Áigi" -lehdelle. Hän työskenteli radiotoimittajana Yle-Saamen radiossa Inarissa ja Utsjoella 1988–2008. Sivutoiminaan Aikio on tehnyt käännöstöitä ja kielentarkistusta sekä toimittanut "Mánáid Bláđđi" -lastenlehteä 1980-luvulla.
Aikio on julkaissut kuusi runokirjaa. "Máimmis dása" (2001) oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston ja Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Hän vieraili Göteborgin kirjamessuilla 2004. Hän sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon 2016.
Myös Aikion isä Niilo Aikio on kirjailija.
Lastenkulttuurin valtionpalkinto 2016.
Christianus-kuoro
Christianus-kuoro aloitti toimintansa Salossa syksyllä 1973 kymmenen henkilön lauluryhmänä. Nykyään Christianus on noin 25 laulajan kamarikuoro, jonka vakituisena säestysryhmänä on piano ja kontrabasso. Kuoroa on johtanut alusta lähtien dir. mus. Arto Tinell.
Kuoro esiintyy omissa konserteissaan sekä enimmäkseen seurakunnallisissa tilaisuuksissa. Kuoro on harrastanut yhteistyötä kotiseutunsa muiden kuorojen kanssa sekä vieraillut kotimaassa ja naapurimaissamme.
Ensimmäinen levy julkaistiin vuonna 1975, minkä jälkeen on julkaistu viisi albumia, joista viimeinen vuonna 2007.
Christianus-kuoron ohjelmisto on käsittänyt tyyliltään monipuolisen valikoiman hengellisiä lauluja perinteisestä kuorolaulusta negro-spirituaaleihin ja gospel-sävelmiin. Konsertinomaisia tilaisuuksia varten mukaan on otettu myös musiikillisesti haastavampia teoksia.
Luettelo televisiosarjan Prätkähiiret pahoista sivuhenkilöistä
Tämä on luettelo Prätkähiiret -sarjan pahoista sivuhenkilöistä.
Oiva Arvola
Oiva Väinö Arvola (s. 1. heinäkuuta 1935 Kolari) on suomalainen kirjailija ja opettaja. Keskeisiä teemoja hänen kirjallisuudessaan ovat Lapin luonto ja ihminen.
Kolarissa syntynyt Arvola valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1958 Kemijärveltä ja asuu nykyään Rovaniemellä. Opettajana ja koulunjohtajana Arvola ehti toimia Ylitorniolla, Kittilässä, Rovaniemen maalaiskunnassa ja Rovaniemellä. Hän perusti 1985 Nivankylään niin sanotun Kampsuherran valtakunnan.
Romaanien ohella Arvola on kirjoittanut näytelmiä, kuunnelmia, runoja, saagoja, novelleja ja televisionäytelmiä. Arvola on tullut tunnetuksi etenkin saagoistaan ja "sagaismeistaan", joita on käännetty yli kymmenelle kielelle ja joita hän itse esittää. Hän on toiminut myös "Kalevan" ja "Lapin Kansan" teatteri- ja kirjallisuuskriitikkona sekä "Lapin Kansan" pakinoitsijana.
Vuonna 2009 Oiva Arvola on julkaisi koko saagatuotantonsa viiden levyn kokonaisuutena. Tallenne sisältää 262 saagaa, ja tallenteen kesto on yhteensä 20 tuntia.
Gabry Ponte (albumi)
Gabry Ponte on vuonna 2002 julkaistu Gabry Ponten debyyttialbumi.
Prince George Circuit
Prince George Circuit on 3,920 metriä pitkä kilparata East Londonissa, Etelä-Afrikassa.
Rata avattiin 1930-luvulla. Se isännöi Etelä-Afrikan Grand Prix'ta 1934 ja 1936–1939. Radasta rakennettiin Formula 1 -säännöksiä vastaava versio vuonna 1959. Radalla järjestettiin kolme kertaa Formula 1 -sarjan Etelä-Afrikan Grand Prix 1960-luvulla, mutta koska rata oli liian pieni F1-autoille, siirrettiin kilpailu Kyalamin radalle.
F1-sarjan kilpailuista ainoastaan brittiläisiä kuljettajia on yltänyt voittoon. Eniten voittoja on Jim Clarkilla, jolla voittoja on kaksi.
"(Punataustaiset eivät kuuluneet Formula 1 -sarjaan)"
Midsomerin murhat
Midsomerin murhat () on brittiläinen television draamasarja. Se käsittelee kuvitteellisessa Midsomerin kreivikunnassa tapahtuvia murhia. Sarja pohjautuu Caroline Grahamin rikosromaaneihin. Käsikirjoitukset on alkuun sovittanut Anthony Horowitz. Ensimmäinen jakso esitettiin Britanniassa 23. maaliskuuta 1997. Sittemmin on sarjaa esitetty monissa muissakin maissa. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1.
Sarjan tunnusmusiikin melodian esittää Celia Sheen harvinaisella Theremin-antennisoittimella.
Sarjan päähenkilönä oli John Nettlesin vuosina 1997–2011 esittämä rikosylikomisario Tom Barnaby. Nettlesin jäätyä 2011 eläkkeelle tuli päähenkilöksi tuotantokaudesta 14 lähtien Tom Barnabyn serkku rikosylikomisario John Barnaby, jota esittää Neil Dudgeon. Barnabyn apuna on nuorempi ylikonstaapeli, joka vaihtui useita kertoja sarjan aikana. Viimeksi tehtävässä oli ylikonstaapeli Ben Jones (Jason Hughes), jonka tilalle tulee 2013 kuvatuista 16. tuotantokauden jaksoista alkaen Charlie Nelson (Gwilym Lee).
Sarja joutui kohun keskelle vuonna 2011, kun tuottaja Brian True-May sanoi Radio Times -lehden haastattelussa sarjan menestyksen perustuvan idylliseen perusenglantilaisuuteen. Sarjassa on kielletty kiroilu, väkivalta ja seksikohtaukset, mutta se ei estä haastavien juonten luomista. ”Etnisiä vähemmistöjä ei ole, koska se ei sopisi englantilaiseen kylään. Pian oltaisiin Sloughissa (jota Causton, yksi sarjan pääpaikoista, esittää). Ja siellä ei näe yhtään valkoista naamaa.” Haastattelun julkaisun jälkeen tuottajayhtiö hyllytti True-Mayn tehtävästään.
Tinneri (yhtye)
Tinneri on Tampereella vuonna 1977 perustettu punk-yhtye. Se levytti Kimmo Miettisen Hilselp- ja Hilse II -kokoelma-albumeille viisi kappaletta vuonna 1979 ja kaksi kappaletta Johannan "3 vuotta myöhemmin" -kokoelmalle vuonna 1980. Propaganda records julkaisi yhtyeen debyyttisinglen "Kotikaupungin katupöly" vuonna 2013. Yhtyeen todennäköisesti tunnetuin kappale on "Hilselp"-kokoelmalta (1979) löytyvä "Mustavalkoinen maailma".
Tinnerin debyyttikappale "Kotikaupungin katupöly" syntyi "Hilselp"-kokoelmalle 1979. Yhtye keikkaili suhteellisen paljon Tampereen seudulla ja teki kappaleita myös "Hilse II" -levylle, jolta löytyy "Mustavalkoinen maailma" -kappaleen lisäksi myös kolme muuta levytystä: "Elämää valheiden keskellä", "Takaisin sähkötuoliin" ja "Sulla on se fiilis". Tämän jälkeen yhtye siirtyi Atte Blomin Johanna-levy-yhtiön Numerot-alamerkille. Vuonna 1980 julkaistulla "3 vuotta myöhemmin" kokoelma-LP:llä Tinneriltä kuultiin kappaleet "Selkä menosuuntaan" sekä "Suakin tarvitaan". Pian näiden äänitysten jälkeen yhtye kuitenkin hajosi musiikillisiin ristiriitoihin. Tinneri soitti kymmenkunta sovittua keikkaa tilapäisillä kokoonpanoilla, minkä jälkeen laulaja Seppo Seppälä lopetti yhtyeen.
Tinneri soitti ensimmäisen comeback-keikkansa Kuljun työväentalolla Kulju Kytee" -punkfestivaaleilla Lempäälässä 22.1.2011. Tämän jälkeen yhtye on keikkaillut Tampereen seudun lisäksi esimerkiksi Porissa ravintola Montussa keväällä 2012 ja Hämeenlinnan Suisto-klubilla. Yhtyeen kokoonpano oli aluksi Seppo Seppälä (laulu ja kitara), Jyrki Miettinen (kitara ja laulu), Pantse Haapio (basso ja laulu), Manu Ojanen (rummut), Kari Seppälä (kitara), mutta vuoden 2013 alussa Haapio vaihdettiin Dead Bobrikov -nimisessä Dead Kennedys tribuuttibändissä soittaneeseen ja laulaneeseen Arne Sjöstediin. Sjösted lähti kuitenkin bändistä pian "Epikriisi"-albumin julkaisukeikan jälkeen. Lopulta uudeksi bastistiksi vakiintui kesällä 2014 Pekka Ruissalo. Kari Seppälä lopetti Tinnerissä keväällä 2015.
Vuonna 2015 Tinnerin rumpali Manu Ojanen katkaisi jalkansa, minkä seurauksena yhtye keikkaili muutaman kerran myös akustisena. Uuden Tinnerin ensimmäinen levy, single "Kotikaupungin katupöly / Musta laatikko", julkaistiin 9. tammikuuta 2013. Seuraavaksi Tinneri julkaisi CD-singlen "Se on ihan sama / Eläintarina". Albumi nimeltä "Epikriisi" julkaistiin 28.2.2014.
Kokoelma-albumeilla
Singlet
Ife
Ife eli Ile-Ife on ikivanha joruboiden kaupunki Nigerian lounaisosassa. Sieltä on löytynyt jäänteitä asutuksesta vuodesta 500 eaa. alkaen. Nykyisin se on keskikokoinen yliopistokaupunki, jossa on noin 490 000 asukasta (2015 arvio). Obafemi Awolowon yliopisto on Jyväskylän yliopiston yhteistyökumppani.
Ife on ollut jorubien kulttuurin keskeinen paikka, jossa myyttien mukaan jumalat aloittivat maailman luomisen. 600–900-luvulla siellä kehittyi upeaa realistista kuvanveistotaidetta; säilyneet veistokset esittävät ihmisiä, eläimiä ja muita arkipäivän asioita.
Danielle Judovits
Danielle Nicole Judovits (s. 12. tammikuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Ääninäyttelijänä tunnettu Judovits tuli tunnetuksi ollessaan tähän mennessä nuorin ääninäyttelijä, joka on dubannut Naruto-hahmoa. Hän aloitti näyttelemisen musikaalisessa teatterissa, jonka myötä Judovits siirtyi ääninäyttelijäksi. Hän teki uransa alku vaiheessa pieniä rooleja televisiosarjoihin Full House, Love & War ja Rooman sheriffi. Näiden jälkeen Judovits on tehnyt pelkästään äänirooleja, joista hänen ensimmäinen merkittävärooli oli vuoden 2004 Batman -animaatiosarjassa, jossa Judovits toimi Batgirlin äänenä. Hän myös ollut mukana radio-ohjelmassa Adventures In Odyssey, jossa Judovits ääninäytteli Aubrey Shephardia. Lisäksi hän on animaatiosarjassa Wolverine and the X-Men Varjokissan äänenä.
Alligaattori (elokuva)
Alligaattori on vuonna 1980 tehty kauhuelokuva. Elokuva pohjautuu löyhästi amerikkalaiseen kaupunkitarinaan, jonka mukaan Yhdysvaltojen viemäriverkoissa olisi albiino alligaattori. Elokuvan on ohjannut Lewis Teague.
Kendallin perheen ollessa lomamatkalla Floridassa perheen tyttö Marisa anelee vanhemmiltaan pientä alligaattorin poikasta, jonka lopulta saakin. Mutta pian isä kyllästyy poikaseen ja huuhtoo sen WC:stä. Kaksitoista vuotta myöhemmin viemäreistä löytyy raadeltuja ihmisruumita ja kaupungissa liikkuu huhu, jonka mukaan liikkeellä olisi sarjamurhaaja. Rikosetsivä Madison kuitenkin asiaa tutkiessaan tulee toisiin ajatuksiin ja uskoo, että viemäreissä asustelee alligaattori. Ainoa joka uskoo Madisonia on nuori tunnettu matelijatutkija Marisa. Pieni alligaattorin poikanen on saanut kaikki nämä vuodet ravintoa koiranraadoista, joihin kokeiltiin kasvuhormoneja. Vuosien saatossa tuo otus on kasvanut yli 11-metriseksi ja painaa 600 kg. Lopulta alligaattori kyllästyy koiriin ja päättää nousta viemäristä hankkimaan ravintonsa ihmisistä.
Kaupunkilehti Tori
Kaupunkilehti Tori oli helmikuusta 2006 heinäkuuhun 2012 ilmestynyt Tampereen seudun kaupunkilehti. Lehden julkaisija oli Kustannus Oy Otsikko, joka on Kustannus Oy Aamulehden tytäryhtiö.
Tori jaettiin lähes jokaiseen talouteen Tampereella, Kangasalla, Lempäälässä, Nokialla, Pirkkalassa sekä Ylöjärvellä. Lehteä jakoi Tampereen Ykkösjakelu keskiviikkoisin Tamperelaisen välissä. Kaupunkilehti Torin toimitus sijaitsi erillään Aamulehdestä, Kauppahallin virastotalon toisessa kerroksessa Hämeenkadulla.
Lehdessä oli normaalisti noin 20 sivua ja se sisälsi paljon paikallisia mainoksia. Ensimmäisellä sivulla oli lähes poikkeuksetta yleisönosastokirjoituksia ja kolumni. Vakiona lehden numeroissa oli ylikonstaapeli Esa Vuorisen "Lain koura" -artikkeli, gallup, menovinkkejä, paikallista asiaa, "Kuminaama" sekä tehtäviä ja sarjakuvia. Bonuksena lehden alussa oli myös Forecan säätiedote neljälle seuraavalle päivälle.
Dr. Jekyll and Mr. DJ
Dr. Jekyll and Mr. DJ on vuonna 2004 julkaistu Gabry Ponten toinen albumi.
Tinneri
Tinneri () on liuotin, jota käytetään öljypohjaisten maalien ohenteena ja puhdistusaineena. Tinneriä käsiteltäessä on syytä käyttää suojakäsineitä, koska se kuivattaa ihoa ja imeytyy elimistöön suoraan ihon läpi. Tinnerin vähittäismyynnissä noudatetaan lain mukaisia myyntirajoituksia.
Tinneriä käytetään joskus imppaamiseen. Tämä voi kuitenkin olla jopa hengenvaarallista, sillä se saattaa johtaa hengityskeskuksen lamautumiseen tai aiheuttaa sydämen rytmihäiriön.
Eri valmistajilla on omat sekoituksensa tinnerin aineosista. Yleensä ne sisältävät joitakin seuraavista:
Love Songs in the Digital Age According to Gabry Ponte
Love Songs in the Digital Age on vuonna 2007 julkaistu Gabry Ponten kolmas albumi.
Nuukin lentoasema
Nuukin lentoasema (IATA GOH, ICAO BGGH) on Nuukin, Grönlannin pääkaupungin, lentoasema. Se sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen. Kentällä on yksi kiitotie, joka on vain 950 metriä pitkä. Sen takia pääosan Grönlannin kansainvälisestä liikenteestä hoidetaan Kangerlussuaqin lentoasemalta ja Narsarsuaqin lentoasemalta. Kesällä 2008 Air Iceland aloitti kuitenkin lennot Reykjavíkiin. Lentoasema on Air Greenlandin päämaja. Sieltä liikennöi de Havilland Canada Dash 7 -lentokoneita. Lentoasema on suljettu sunnuntaisin.
Pyhäiibis
Pyhäiibis ("Threskiornis aethiopicus") on iibislintujen lämpimillä alueilla elävä laji, jota pidettiin muinaisessa Egyptissä Thot-jumalan symbolina.
Pyhäiibiksen pituus on 65–75 cm ja sen siipien kärkiväli on noin 115 cm. Höyhenpeite on muualta valkoinen, mutta siipisulkien kärjissä on mustaa. Kalju pää ja voimakkaat jalat ovat myös mustat.
Pyhäiibiksiä elää Afrikassa Saharan eteläpuolella ja Irakin kaakkoisosassa. Lajia on istutettu Ranskaan, Italiaan, Espanjaan ja Australiaan. Egyptistä se on hävinnyt.
Pyhäiibikset pesivät ryhminä puissa, usein muiden suurten kahlaajien kuten haikaroiden kanssa. Risuista koottu pesä tehdään usein baobabin eli apinanleipäpuun latvaan.
Jäitä hattuun!
Jäitä hattuun! on MTV3-kanavalla vuosina 1994–1995 esitetty 32-osainen sketsisarja, jonka käsikirjoittajana toimi Pertti Reponen ja ohjaajina Hannu Seikkula, Vesa Nuotio, Anitta Pankkonen ja Ilkka Linnasalmi. DVD-julkaisun kansissa on ohjaajaksi mainittu ainoastaan Hannu Seikkula.
Ohjelman mainostekstejä olivat ”Viikonlopun kuumaperuna”, ”Terveen kansan terveitä ongelmia” ja ”Jäitä hattuun, mutta nuukasti niitäkin”. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 10. syyskuuta 1994 ja viimeinen 6. toukokuuta 1995. Sarjaa esitettiin kerran viikossa, lauantaisin kello 20.00–20.30.
Scanbox ja MTV3 julkaisivat sarjan DVD:nä 13. helmikuuta 2013.
The Mutants
The Mutants on suomalainen instrumentaalista rockia soittava yhtye. He yhdistelevät musiikissaan paljon erilaisia musiikkityylejä. Itse he kutsuvat musiikkiaan nimellä Afro-Garage-Mambo. The Mutants palkittiin Vuoden Tulokkaana Femmagaalassa vuonna 2004. The Mutants on keikkaillut Suomen lisäksi Saksassa, Sveitsissä, Ruotsissa, Tanskassa (Roskilde 2003), Virossa, Venäjällä, Belgiassa, Hollannissa, Italiassa, Itävallassa, Brasiliassa ja Argentiinassa.
Susan Eisenberg
Susan Eisenberg on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Ihmenaisena "Justice Leaguessa".
Eisenberg opiskeli teatterin parissa Washington DC:ssä ja ääninäyttelemistä Academy of Dramatic Artsissa, New Yorkissa, sekä Los Angelesissa.
Eisenberg teki aluksi pienimuotoisia rooleja 1990-luvun alussa televisiosarjassa sekä elokuvassa "" ja "Class of '96". Ääninäyttelyn animaatioissa ja videopeleissä hän aloitti 1990-luvun lopulla ja teki vuonna 2001 uransa merkittävimmän ääniroolin Ihmenaisena "Justice League" -animaatiosarjassa, jonka roolissa Eisenberg oli viisi vuotta. Suurimmaksi osaksi uraansa hän on antanut äänensä eri videopeleille ja televisioiden mainoksille. Eisenberg uusi roolinsa Ihmenaisena vuoden 2010 animaatioelokuvassa .
Kolmannen korvapuusti
Kolmannen korvapuusti oli sketsisarja, jota esitettiin MTV3:lla vuosina 1993–1994.
Sarjan käsikirjoitti Pertti Reponen. Ohjauksesta vastasi Hannu Seikkula.
Ohjelmaa mainostettiin lauseella ""Viikon tuorein viihdepulla"". Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 2. tammikuuta 1993 ja viimeinen 7. toukokuuta 1994. Sarjaa esitettiin kerran viikossa lauantai-iltaisin.
Toinen ohjelman mainosteksti oli muodossa ""Kahden kauppa. Kolmannen korvapuusti. Neljännen nenävärkki. Vitosesta viinapotti. Viinapotista kaatokänni. Kaatokännistä krapula. Krapulasta... sitäpä kannattaa varoa"".
Tuulikannel
Tuulikannel on vanha kielisoitin, jonka suunnikkaanmuotoisen kaikupohjan päälle on viritetty kieliä. Sitä kutsutaan joskus myös aioloksenharpuksi, koska Aiolos on kreikkalaisessa mytologiassa tuulten haltija. Se ripustettiin paikkaan, jossa ilmavirta sai kielet soimaan. Sitä on keskiajalla sanottu noituuden välikappaleeksi.
Tuulikanteleen kielet alkavat värähdellä Kármánin pyörreratana tunnetun ilmiön takia. Tuulen liike kielten yli aiheuttaa peräkkäisiä pyörteitä tuulen alle ja nämä saavat kielet värähtelemään.
Cuauhtémoc
Cuauhtémoc (myös "Cuauhtemotzin", "Quauhtemoc"; 1502–1525; nahuatlin kielestä: ‏Cuāuhtemōc, ”laskeutuva kotka”) oli Montezuma II:n vävy ja sisarenpoika sekä asteekkivaltakunnan viimeinen hallitsija 1520–1521. Cuauhtémoc nousi asteekkien johtajaksi hieman yli 20-vuotiaana Montezuman lyhytaikaisen seuraajan, Cuitláhuacin, kuoltua espanjalaisten tuomaan isorokkoon. Jo valtaan noustessaan Cuauhtémocilla oli kansan tuki takanaan, sillä he tunsivat miehen suurena soturina ja pätevänä johtajana. Tämä oli eräs seikoista, jotka erottivat hänet monista edeltäjistään.
Cuauhtémocin valtakausi kesti vain muutaman kuukauden. Vaikka hän onnistui ajamaan espanjalaiset valloittajat ulos Tenochtitlánista (niin sanottu La Noche Triste), nääntyneet ja tautien riivaamat atsteekit eivät pystyneet pysäyttämään espanjalaisten ja alueen kostonhimoisten intiaaniheimojen muodostamaa hyökkäystä ja kolmen kuukauden piirityksen jälkeen Tenochtitlánin ja samalla koko asteekkivaltion oli annettava periksi vuonna 1521.
Espanjalaisten johtaja Hernán Cortés antoi kuninkaallisen rahastonhoitajansa Aldreten kiduttaa Cuauhtémocia tulella monen päivän ajan toivoen tämän paljastavan asteekkien uskotut salaiset kultavarastot. Kidutus ei kuitenkaan tuottanut minkäänlaista tulosta ja Cuauhtémoc kiisti itsepintaisesti kultavarastojen olemassaolon. Tajuttuaan miehen järkkymättömyyden Cortés otti hänet muun asteekkiaatelin ohella omiin joukkoihinsa peläten espanjalaisten lähdön jälkeistä atsteekkien kansannousua. Myöhemmin Cortés teloitutti Cuauhtémocin muinaisen mayakaupungin temppeliaukiolla nykypäivän Hondurasissa vuonna 1525.
Nykypäivän Meksikossa Cuauhtémoc on loppuaikojen asteekkikeisareista arvostetuin pitkälti hänen periksiantamattomuutensa ja järkkymättömän rehellisyytensä takia. Huomattavaa on myös se, että siinä missä Cuauhtémocille on pystytetty Meksikoon lukuisia patsaita, ei valloittaja Hernán Cortésille ole pystytetty ainuttakaan.
Eugène Lanti
Eugene Lanti (oik. Eugene Adam, 19. heinäkuuta 1879 Normandia, Ranska – 17. tammikuuta 1947 Meksiko) oli sosialisti ja Sennacieca Asocio Tutmonda -lehden perustaja. Lanti oli myös stalinismin kriitikko. Hänet tunnetaan anationalismin kannattajana ja pioneerina.
Lanti oli maalaisperheestä ja oli itseoppinut. Hän oppi esperantoa palvellessaan ensimmäisessä maailmansodassa Länsirintamalla ambulanssikuskina. Jäätyään eläkkeelle 1937 hän vieraili muiden esperantistien luona Espanjassa, Portugalissa, Pohjois-Afrikassa, Japanissa, Australiassa, Uudessa Seelannissa ja Etelä-Amerikassa. Sairastuttuaan parantumattomaan sairauteen hän hirttäytyi asunnossaan 17. tammikuuta 1947.
Lanti oli alun perin kiintynyt anarkismiin, mutta hylkäsi ideologian vuonna 1920, ja hänestä tuli Ranskan kommunistisen puolueen perustajajäsen. Hän oli Sennacio Asocio Tutmondan alullepanija, tosiasiallinen johtaja ja keskuskomitean puheenjohtaja vuodesta 1921, mutta hän luopui virasta vuonna 1933 kritiikin ja henkilökohtaisten hyökkäyksien vuoksi.
Arthur Hailey
Arthur Hailey (1920–2004) oli englantilais-kanadalainen kirjailija. Haileyn teoksista tunnettu on erityisesti "Hotelli", jonka pohjalta on tehty myös elokuva "Hotelli" ja televisiosarja "Hotelli". Hänen muistakin romaaneistaan ja näytelmistään on tehty elokuvia ja televisioelokuvia.
Hailey syntyi Englannin Lutonissa. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Ilmavoimissa vuosina 1939–1947. Vuonna 1947 hän muutti Kanadaan, missä teki sekalaisia töitä ja kirjoitti osa-aikaisena. Vuonna 1956 hän jättäytyi kokoaikaiseksi kirjoittajaksi televisiosarjansa menestyksen innoittamana. Vuonna 1965 hän muutti Kaliforniaan, ja 1969 Bahamasaarille välttääkseen Yhdysvaltojen ja Kanadan huimat verot.
Haileyn kirjoittamiselle oli tyypillistä perusteellinen paneutuminen aiheeseen. Hänen kerrotaan lukeneen kymmeniä hotellinjohdon oppikirjoja ennen menestysteoksensa "Hotellin" (1965) kirjoittamista. Monet teokset noudattelevat samantyyppistä rakennetta: tavallinen ihminen joutuu epätavalliseen kriisiin ja kerronta hyppelee useiden rinnakkaisten juonten välillä.
Romaani "In High Places" joutui sensuurin kohteeksi, kun se ilmestyi Englannissa. Siitä poistettiin kohta jossa kerrottiin, kuinka kuningatar tarjosi teekutsuilla Kanadan pääministerille jaarlin arvoa, jotta Kanada pysyisi Kansainyhteisössä.
Takaisin kotiin
Takaisin kotiin on MTV3:n vuonna 1995 esittämä 10-osainen komediasarja.
Sarjan käsikirjoittivat Pirkka-Pekka Petelius ja Juha Siltanen. Ohjauksesta vastasi Anitta Pankkonen.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 11. syyskuuta ja viimeinen 13. marraskuuta 1995. Sarjaa esitettiin kerran viikossa, maanantaisin klo 19.30–20.00.
Chris Elliott
Christopher N. ”Chris” Elliott (s. 31. toukokuuta 1960 New York) on yhdysvaltalainen koomikko. Hänen isänsä oli koomikko Bob Elliott.
Elliott tuli 1980-luvun alussa televisiosta tutuksi "Late Night with David Letterman" -talk show’sta. Hän perusti vuonna 1990 oman tilannekomediansa, "Get a Lifen", jota näytettiin vuoteen 1992.
Nyttemmin Elliott on esiintynyt muun muassa kahdessa Scary Movie -sarjan elokuvassa. "Scary Movie 2:ssa" (2001) hän esitti talonmies Hansonia ja "Scary Movie 4:ssa" (2006) Ezekiel-nimistä ”vinksahtanutta” kyläläistä. Hänellä oli vuonna 1998 rooli elokuvassa "Sekaisin Marista".
Elliott on julkaissut kaksi kirjaa. Hän meni 8. maaliskuuta 1986 naimisiin Paula Niedertin kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Chris Elliott näytteli myös aikoinaan huippusuositussa sarjassa "Kaikki rakastavat Raymondia" Robert Baronen (Brad Garrett) rakastetun Amy MacDougallin (Monica Horan) veljeä.
Valio Sverige
Valio Sverige AB on Valion Tukholmassa sijaitseva ruotsalainen tytäryhtiö. Henkilöstöä yhtiössä on 43, ja liikevaihto on 42 miljoonaa euroa. Valio Sverigen kautta Ruotsissa markkinoidaan tuoretuotteita, kuten ruoanvalmistustuotteita, mehuja, jogurtteja, raejuustoa ja viiliä. Tunnetuimmat brändit ovat "Valio", "HYLA", "Gefilus", "Laktosfri", "YO-ghurt", "Vanilj", "Frukti" ja "Mild". "Valio HYLA" -tuoteperhe on laajin Ruotsin markkinoilla oleva vähälaktoosisten tuotteiden valikoima.
Valio Sverige AB on perustettu vuonna 1994. Aluksi yhtiö aloitti juustojen myynnin, ja seuraavana vuonna se alkoi myydä myös tuoretuotteita. Marraskuussa 2002 Valio Sverige toi Ruotsin markkinoille laktoosittoman maitojuoman, jonka myynti ylitti odotukset. Syksyllä 2003 yhtiö taas toi markkinoille laktoosittoman ruoanvalmistuskerman. Vuonna 2005 laktoosittomien tuotteiden valikoima laajeni jälleen. Laktoosittomat tuotteet muodostavat jo noin 30 % yhtiön myynnistä.
Vuonna 2006 Valio yritti yhdessä kahden ruotsalaismeijerin, Skånemejerierin ja Milkon, kanssa muodostaa yhteisen myynti- ja markkinointiyrityksen. Hanke kaatui Valion mukaan, kun Skånemejerier ja Milko eivät päässeet yksimielisyyteen yrityksen perustamisen ehdoista, ja myös yritystensä arvosta Skånemejerierillä ja Milkolla oli näkemyseroja.
Wajir
Wajir on pikkukaupunki ja piirikuntakeskus Kenian koillisosan kuivassa 661 941 asukkaan ja 56 686 neliökilometrin (2009) Wajirin piirikunnassa. Kaupungin asukasluku oli 16 838 (2009).
Plaza Mayor (Madrid)
Plaza Mayor () on aukio Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee muutaman korttelin päässä Puerta del Solin aukiosta. Aukio on muodoltaan suorakulmainen, ja sen on rakennuttanut Espanjan kuningas Filip III. Aukion rakennustyöt aloitettiin vuonna 1617, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1619. Vuonna 1790 tulipalo kuitenkin tuhosi lähes täydellisesti koko aukion. Jälleenrakennustyöt uskottiin arkkitehti Juan de Villanuevalle.
Aukion keskelle on sijoitettu Filip III:n patsas, jonka suunnittelusta ovat vastanneet Juan de Bolonia ja Pietro Tacca. Aukiota reunustavat rakennukset edustavat suurimmaksi osaksi renessanssia. Rakennuksista vanhin on Casa de la Panadería. Se sijaitsee aukion pohjoislaidalla, ja siellä sijaitsee nykyään Madridin kunnan toimitiloja.