Klovni
Klovni tai pelle on pantomiimissa tai sirkuksessa esiintyvä koominen hahmo, joka ilmehtii ja esittää fyysistä, sanatonta komiikkaa yksin tai klovnien ryhmässä. Ilmeiden ja liikkeiden näkymiseksi yleisölle suuressakin sirkusteltassa klovnin kasvot on maalattu silmiä, nenää ja suuta tehostaen. Klovnin puku on liioitellun värikäs. Sirkuksen ja pantomiimiteatterin lisäksi klovnit voivat esiintyä erilaisissa lastentapahtumissa tai karnevaaliesityksissä. Sairaaloissa lapsipotilaita viihdyttävät huoneesta toiseen kiertävät sairaalaklovnit, jotka yleensä myös puhuvat, soittavat ja laulavat. Klovnina esiintymisen taitoa kutsutaan nimellä "klovneria".
Klovninumerot laukaisevat sirkusesityksen katsojissa jännittävien trapetsi- ja muiden numeroiden aiheuttamia jännitystiloja tarjoamalla komiikan avulla mahdollisuutta nauraa ja rentoutua. Klovniesityksiä tarvitaan myös antamaan aikaa lavasteiden vaihtoa varten siirryttäessä esityksestä toiseen. Lasten eläytyessä klovnien temppuihin ilo tartuu aikuisiinkin. Vahingonilolta näyttävä ilo klovnien epäonnistumisista voikin olla samastumisen kautta naurua itselle: katsojasta on hauskaa kun joku kompuroi hänen puolestaan.
Brittiläisen ja manner-Euroopan sirkusten klovniesityksissä keskeistä roolia esittää yleensä "Valkoinen klovni", valkokasvoinen, kartiohattuinen, älykäs ja huolitellusti puettu hahmo. Hänen apunaan esiintyy yksi tai useampia "Aukusteja" ("Auguste"), koomisen kömpelöä hahmoa punaisine pallonenineen, pussimaisine vaatteineen ja ylisuurine kenkineen. Esitysten dramaturgiassa Valkoinen klovni yrittää saada hölmöjä Aukusteja tekemään erilaisia tehtäviä, joissa he tietenkin epäonnistuvat koomisilla tavoilla. Joskus Aukusti-klovnit kuitenkin maksavat samalla mitalla Valkoiselle klovnille ja nolaavat vuorostaan tämän. Välillä Aukusti-klovnit voivat epäonnistumistensa lomassa paljastuakin osaaviksi sirkustemppujen tekijöiksi tai taitaviksi muusikoiksi erilaisine instrumentteineen. Sirkusten klovnit ovatkin usein ikääntyneitä akrobaatteja, jonglöörejä tai muita esiintyjiä, jotka eivät enää suoriudu vaativista sirkusesityksistä.
Klovnien perinteinen kasvonaamio maalataan sinkkioksidin ja glyseriinin sekoituksella ja lisäksi väriaineilla. Valkoisen klovnin kasvot maalataan kokonaan valkoisiksi, poskiin laitetaan usein punaiset läiskät ja suuta ja silmiä korostetaan mustalla tai punaisella rajauksella. Aukusti-klovnin naamion pohja on valkoinen tai vaaleanpunainen, silmien ja suun ympäristö maalataan leveän liioitellusti ja nenään kiinnitetään punainen pallo.
Klassinen sirkuksen klovnihahmo on myös Aukusti-muunnelma, usein yksin esiintyvä "kulkuriklovni", jonka tunnetuin edustaja on mykkäelokuvista tuttu Charlie Chaplinin kulkurihahmo. Muita "karaktääriklovneja", eri ihmistyypeiltä hahmonsa lainaavia hassuttelijoita, ovat muun muassa koulupoika tai isoäiti.
Harlekiini on commedia dell’artesta periytyvä klovnihahmo, jolla on salmiakkiruutukuvioiset (kirjavat) vaatteet ja kasvoilla joko musta naamio tai valkoinen kasvomaali. Miimikko on hahmo, joka viestii sanattomasti elehtimällä ja jonka kasvot on yleensä maalattu valkoisiksi. Tunnetuin miimikko oli Marcel Marceau. Hovinarri oli historiassa kuninkaallisen hovin jäsen, joka yleensä pukeutui kolmisakaraiseen päähineeseen, pienten kellojen somistamiin asuihin ja kirkkaisiin väreihin, ja jonka tehtävä oli huvittaa kuningasta ja muuta hoviväkeä.
Klovneria juontaa juurensa monien alkuperäiskansojien kulttuurissa esiintyvään "ilveilijään", joilla on lupa tehdä pilaa yhteisön pyhistäkin rituaaleista esimerkiksi ratsastamalla väärinpäin hevosen selässä, juoksemalla takaperin tai kävelemällä käsin. Antiikin Kreikan ja Rooman aikana ilveily ja komiikka kehittyivät teatteritaiteen muun kehityksen ohella ja saivat uusia ilmaisumuotoja.
Nykypäivän klovneriassa näkyy vahvimmin italialainen, farssimainen ja meluisa ja improvisaatiota hyödyntävä teatterityyli commedia dell’arte, joka oli vahvimmillaan 1400-luvulta aina 1800-luvun alkuun asti. Sirkuksen ohjelmanumeroksi klovneria tuli vasta 1800-luvulla, kun tarvittiin koomista helpotusta vaarallisten ja jännittävien ohjelmanumeroiden jälkeen. Klovnin rooliin sirkuksessa kuuluu myös yhteyden synnyttäminen katsomon ja esiintymismaneesin välille.
Klovneriassa Valkoista klovniakin tärkeimmäksi hahmoksi muotoutui vähitellen Augustiklovni. Sen sanotaan syntyneen vuonna 1869 berliiniläisessä Renz-sirkuksessa, kun taitoratsastaja Tom Bellinger laittoi peruukin päähänsä, käänsi takkinsa nurinpäin ja hyppäsi hevosen selkään ratsastamaan. Naurava yleisö huusi esiintyjälle ”Auguste!”, joka silloisella saksalaismurteella tarkoitti hölmöä tai tomppelia.Vuonna 2007 Sheffieldin yliopiston tutkijat kysyivät 250 lapselta mielipiteitä seinään maalatuista jättikokoisista klovninaamoista tarkoituksenaan tutkia vaihtoehtoja sairaaloiden ilmapiirin parantamiselle. Kaikki kyselyyn osallistuneet 4–16-vuotiaat lapset pitivät maalauksia sairaalassa pelottavina ja epäsopivina sinne. Brittiläinen taide- ja musiikkifestivaalitapahtuma Bestival luopui vuoden 2006 klovni-teemastaan, koska monet tapahtumaan osallistuneet aikuiset pelkäsivät klovneja. John G. Robertson on kirjassaan ”"An Excess of Phobias and Manias"” nimennyt klovnien pelon koulrofobiaksi.
Klovneja on käytetty pelottelukeinona muun muassa elokuvissa, joista yksi suosituimpia on Stephen Kingin kirjaan pohjautuva "Se" (1990). Tosielämän sarjamurhaajan John Wayne Gacyn kutsumanimi oli "Killer Clown", koska hän kävi vapaa-aikanaan viihdyttämässä sairaalan lastenosaston potilaita klovniksi pukeutuneena.
Vuonna 2016 Yhdysvalloissa klovneiksi pukeutuneet ihmiset alkoivat pelotella ihmisiä. Pelottelun motiivina on ollut pilailu tai kiusanteko. Monet pelottelijat ovat käyttäytyneet uhkaavasti ja jahdanneet kohtaamiaan ihmisiä. Jotkin pelottelijat ovat myös varustautuneet pesäpallomailoilla tai teräaseilla ja vahingoittaneet kohtaamiaan henkilöitä. Klovni-ilmiö levisi Yhdysvalloista nopeasti ympäri maailmaa ja rantautui lokakuussa myös Suomeen. Suomessa poliisi voi tuomita pelottelijoita esimerkiksi järjestyslain 2. luvun 3. pykälän (yleisen järjestyksen häiritseminen ja turvallisuuden vaarantaminen) rikkomisesta, järjestyslain 3. luvun 10. pykälän (toisen vahingoittamiseen soveltuvien esineiden ja aineiden hallussapito) rikkomisena tai laittomasta uhkauksesta.