hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yehudi Menuhin
Yehudi Menuhin (22. huhtikuuta 1916, New York, Yhdysvallat – 12. maaliskuuta 1999, Berliini, Saksa) oli juutalaissyntyinen yhdysvaltalainen viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari. Menuhin vietti suurimman osan urastaan Englannissa, jossa hän sai kaksi kunniamerkkiä – OM ("Order of Merit") ja KBE ("Knight Commander") – ja myöhemmin vielä paronin arvon. Hänen opettajiaan olivat Louis Persinger, George Enescu ja Adolf Busch.
Menuhin esiintyi viulusolistina jo 7-vuotiaana San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. New Yorkissa hän esiintyi 1926 ja Pariisissa 1927. Ensimmäisen maailmankiertueensa hän teki 1934. Hänen managerinsa vuodesta 1924 oli Philip Ehrman.
Yehudi Menuhin esiintyi liittoutuneiden sotilaille toisen maailmansodan aikana ja matkusti yhdessä säveltäjä Benjamin Brittenin kanssa esiintymään Bergen-Belsenin keskitysleirin vangeille leirin vapauttamisen jälkeen huhtikuussa 1945. Vuonna 1947 hän palasi Saksaan esiintymään kapellimestari Wilhelm Furtwänglerin johdolla hyväntahdon eleenä ollen ensimmäinen holokaustin jälkeen Saksaan matkustanut juutalainen muusikko. Hänen varhainen menestyksensä perustui hyvin romanttisiin ja tonaalisesti rikkaisiin tulkintoihin. Toisen maailmansodan aikana hänellä oli merkittäviä fyysisiä ja taiteellisia vaikeuksia. Huolellinen harjoittelu yhdistettynä meditointiin ja joogaan auttoi voittamaan useimmat vaikeudet ja hän jatkoi esiintymistä hyvin korkeaan ikään asti tullen tunnetuksi erittäin syvällisistä ja pelkistetyistä tulkinnoistaan. Kun hän viimein alkoi levyttää, hänet tunnettiin tavasta harjoitella kappaleita tutkimalla fraaseja aina nuotti kerrallaan.
1952 Menuhin tutustui B. K. S. Iyengariin, vaikutusvaltaiseen joogiin. Menuhin antoi Iyengarille mahdollisuuden opettaa muun muassa Lontoossa, Sveitsissä ja Pariisissa. Tuolloin vielä monikaan länsimaalainen ei ollut kuullutkaan joogasta.
Vuonna 1962 Menuhin perusti Surreyhin, Englantiin nimeään kantavan koulun, Yehudi Menuhin Schoolin. Samoihin aikoihin hän perusti myös Nueva School -koulun Hillsborough'on, Kaliforniaan. Vuonna 1965 hän sai kunniaritarin arvon.
Vuosina 1967, 1968 ja 1977 hän levytti intialaistyylistä musiikkia sitaristi Ravi Shankarin kanssa ja 1980-luvulla jazzia Stéphane Grappellin kanssa. 1985 hän sai Britannian kansalaisuuden ja sen myötä täyden ritarin arvon. 1993 hänelle myönnettiin Surreyn kreivikunnan Stoke D'Abernonin paronin arvo. Lordi Menuhin kuoli Berliinissä lyhyen sairauden jälkeen keuhkokuumeen tuomiin komplikaatioihin.
Hänen kuuluisimpia oppilaitaan ovat viulisti Nigel Kennedy ja unkarilainen alttoviulisti Csaba Erdélyi. Kuuluisin Menuhinin viuluista on epäilemättä 1742 valmistunut Guarneri del Gesù, niin kutsuttu "Lord Wilton". 1990 hän sai arvostetun Glenn Gould -palkinnon tunnustuksena elämäntyöstään.
Pian Menuhinin kuoleman jälkeen Britannian kuninkaallinen musiikkiakatemia ("Royal Academy of Music") sai haltuunsa Yehudi Menuhinin arkiston. Se on yksi arvokkaimmista ja kattavimmista yhden muusikon keräämistä kokoelmista.
SA-2 (Apollo)
SA-2 oli Saturn I -kantoraketin toinen lento ja ensimmäinen lento Korkea vesi -projektissa ("Project High Water") ja osa Apollo-avaruusohjelmaa.
SA-2:n tavoitteet olivat paljolti samat kuin SA-1:ssa, mutta uusien moottorien ja tekniikan testaamisen lisäksi SA-2 oli suunniteltu Korkea vesi -projektia varten. Siinä tarkoituksena oli vapauttaa suuri määrä vettä ilmakehän ylemmissä kerroksissa ja tutkia sen vaikutuksia. Tätä tarkoitusta varten toinen ja kolmas vaihe täytettiin 109 000 litralla vettä (noin 9½ kertaa olympialaisten uima-altaan vesimäärä). Kun raketti saavutti 105 km:n korkeuden, se räjäytettiin kauko-ohjauksella. Tällä pystyttiin tutkimaan vaikutuksia radiolähetyksiin ja paikallisiin sääolosuhteisiin.
Laukaisu tapahtui 25. huhtikuuta 1962 kello 14:00,32 UTC Cape Canaveralista ja 2 minuuttia 2,56 sekuntia myöhemmin raketti räjäytettiin. Se ehti saavuttaa 105 km:n korkeuden.
Larry Ellison
Lawrence "Larry" Joseph Ellison (s. 17. elokuuta 1944) on tietotekniikkayhtiö Oraclen perustaja ja pääjohtaja.
Talouslehti Forbes sijoitti hänet 2009 Yhdysvaltain rikkaimpien ihmisten listauksessa kolmanneksi 27 miljardin dollarin omaisuudellaan. Hänen edellään olivat Bill Gates ja Warren Buffett.
Ellison on opiskellut matematiikkaa, ja hän oli nuorena töissä Ampex-nimisessä yrityksessä. Siellä hän teki CIA:lle tietokantaa projektissa, jonka nimi oli Oracle, oraakkeli.
Luettuaan Edgar F. Coddin artikkelin relaatiotietokannoista "A Relational Model of Data for Large Shared Data Banks" Ellison innostui asiasta. Hän perusti 1977 2000 dollarin investoinnilla oman yhtiön nimeltä "Software Development Laboratories". Firman nimeksi vaihdettiin myöhemmin sen menestystuotteen mukaan Oracle.
Ellison oli kuullut IBM:n R-tietokannasta (Codd työskenteli IBM:lle) ja halusi omansa yhteensopivaksi sen kanssa, mutta IBM esti tämän salaamalla tietokantaohjelmistonsa lähdekielisen koodin. Ensimmäinen markkinoille tuotu Oracle oli Oracle2, vaikka Oracle ykköstä ei ollut koskaan ollut olemassa. Numeroinnin tarkoitus oli vakuuttaa, että kaikki ykkösversion virheet on korjattu.
Larry Ellison on intohimoinen purjehtija. Vuoden 1998 traagisen Sydney-Hobart avomerikilpailun jälkeen hän päätti luopua avomerikilpailuista niiden vaarallisen luonteen takia. Purjehdusinnostus jatkuu kuitenkin edelleen Oracle Team USA -purjehdustiimin parissa. Ryhmä on voittanut America's Cup -kilpailun kahdesti, vuosina 2010 ja 2013.
Ellison osti kesäkuussa 2012 Havaijin Lanai-saaresta 98 % 600 miljoonan dollarin hintaan. Kauppa on historian suurin yksityinen "tonttikauppa". Ellison sai siis kahta prosenttia lukuun ottamatta koko saaren omaan käyttöönsä.
DIN-kisko
DIN-kisko on mm. sähkökeskuksissa ja muissa asennuskoteloissa käytetty standardoitu kisko, johon voidaan kiinnittää helposti johdonsuojakatkaisijoita, kontaktoreja, vikavirtasuojakytkimiä, riviliittimiä ja muita keskuskomponentteja. Teollisuudessa DIN-kiskoon usein kiinnitetään myös erilaisia automaatiojärjestelmiin liittyviä laitteita. Kisko valmistetaan yleensä peltilevystä, johon tehdään neljä taivutusta ja sen yksi standardikoko on 35 mm (tätä kokoa käytetään käytännössä kaikissa pienissä keskuksissa Suomessa).
35 millimetrin kiskoon kiinnitettävien komponenttien leveys voidaan ilmaista moduuleina, jolloin yksi moduuli vastaa 17,5 mm. Esimerkiksi pienjännitteisen yksivaiheisen johdonsuojakatkaisimen leveys on yleensä yhden moduulin ja kolmivaiheisen vastaavasti kolme moduulia.
Oracle (tietokanta)
Oracle on tietokannan hallintajärjestelmä relaatiotietokannoille, jota kehittää Oracle Corporation. Oraclen tietokanta tallettaa datan loogisesti taulualueisiin ("tablespace") ja fyysisesti tiedostoihin. Taulualueilla voi olla erilaisia lohkoja ("segments"), esimerkiksi indeksilohkoja ja datalohkoja. Segmentit puolestaan koostuvat ilmenemistä ("extents"). Ilmenemät ryhmitellään yhtenevien datablokkien perusteella. Datablokki on tiedon talletuksen perusyksikkö. Fyysisellä tasolla tiedostot muodostuvat yhdestä tai useammasta datablokista, missä blokkikoko voi vaihdella. Oracle hallinnoi kaikkea talletettua tietoa sen tiedon avulla, joka on talletettu systeemitaulualueelle.
Tietokantaan voi tallentaa myös funktioita, ja ne voidaan suorittaa tietokantaohjelmiston sisällä. Funktiot kirjoitetaan SQL-, PL/SQL- tai Java-ohjelmointikielellä.
Oracle Database 12c -versiota tuetaan seuraavilla alustoilla:
Aiemmin tuettuina ovat olleet myös muun muassa OpenVMS ja DEC Alpha.
Perinteisesti Oracle-tietokannan esimerkkikäyttäjä on codice_1 ja salasana codice_2. Bruce Scott oli yksi Ellisonin perustajakumppaneista ja Tiger hänen kissansa.
Korroosio
Korroosio on ympäristön vaikutuksesta tapahtuvaa materiaalin muuttumista käyttökelvottomaan muotoon. Vahingoittuva materiaali liukenee tai muuten reagoi ympäristön (ilma, neste, maa jne.) aineiden kanssa. Korroosion taustalla on kemiallinen tai sähkökemiallinen ilmiö, mutta ympäristö voi vaikuttaa myös mekaanisesti korroosioilmiön syntymiseen ja nopeuteen.
Korroosio voidaan jakaa useisiin eri muotoihin ja niiden jaottelu vaihtelee lähteestä riippuen. Eräässä jaottelussa korroosio on jaettu yleiseen ja paikalliseen, joista paikallinen korroosio aiheuttaa usein odottamattomia vaurioita. Erilaisia korroosiomuotoja ovat edellä mainittujen lisäksi esimerkiksi mikrobiologinen korroosio, kavitaatiokorroosio, saostumakorroosio, hitsikorroosio sekä kerroskorroosio.
Yksinkertainen esimerkki korroosiosta on raudan hapettuminen rautaoksideiksi, eli raudan "ruostuminen". Myös jalometallien taipumus muuttaa väriä esimerkiksi käsittelyn jälkeen on korroosiota. Tämän lisäksi muun muassa kuparin vihertäväksi patinoitunut tai tummentunut pinta aiheutuu kuparin korroosiosta.
Erityisesti metallien kohdalla korroosio on yleensä sähkökemiallinen prosessi. Sähkökemialliset ilmiöt edellyttävät varausten kuljetuskanavan (elektrolyytin) olemassaoloa katodin ja anodin välillä. Korrosoituva materiaali muodostaa yleensä katodin ja joskus myös anodin; elektrolyyttinä toimii materiaalin pintaa vasten oleva neste.
Korroosiota aiheuttavat kemialliset reaktiot voidaan jakaa anodilla tapahtuvaan hapettumiseen ja katodilla tapahtuvaan pelkistymiseen. Anodilla metalliatomille M tapahtuvia kemiallisia reaktioita on pääasiassa kolmea tyyppiä:
kun z on siirtyneiden metallin valenssielektroneiden määrä. Tyypillisiä katodilla tapahtuvia reaktioita ovat:
Näistä kaksi ensimmäistä esiintyvät neutraaleissa tai emäksisissä ympäristöissä, kaksi jälkimmäistä happamissa.
Monien materiaalien korroosionkestävyys perustuu kokonaan tai osittain aineen pinnalle hapettumisen myötä syntyvän oksidin suojaavaan vaikutukseen. Eroosiokorroosiossa kaasun tai nesteen nopea virtaus aineen pinnalla pyrkii kuluttamaan suojaavan oksidikerroksen pois ja siten kiihdyttämään korroosiota.
Metallit voivat altistua korroosiolle "herkistymisen" kautta. Ruostumattomalle teräkselle herkistymisen aiheuttaa hidas jäähtyminen lämpötilavälillä 500–900 ºC, mikä voi johtua esimerkiksi hitsauksesta. Sen seurauksena korroosiota estävä seosaine, kromi, muodostaa hiilen kanssa kromikarbideja raerajoille. Toisaalta syntyy kromista köyhtyneitä vyöhykkeitä, jotka ovat alttiita korroosiolle.
Vaishnavismi
Vaishnavismi (joskus vishnulaisuus) eli Vishnun palvonta, on eräs hindulaisuuden pääsuuntauksista. Joidenkin arvioiden mukaan jopa 70% hinduista olisi vaishnavia; tätä arviota on kuitenkin vaikea vahvistaa, sillä tarkkoja tilastoja ei ylläpidetä, ja lisäksi monet hindut ovat omistautuneet useille jumalille. Vaishnavismissa Vishnu ymmärretään korkeimmaksi, alkuperäiseksi jumaluudeksi, kaiken olevaisen alkulähteeksi ja tyyssijaksi.
Vaishnavismin neljä klassista sampradayaa eli opinsuuntausta ovat Ramanujan (1017–1137) pääasiassa etelä-Intiassa vaikuttava Lakshmi-Narayanalle omistautunut perinne, Madhvan (1199–1278) dualistinen Dvaita-perinne, Nimbarkan (noin 1100–) Radhaan ja Krishnaan keskittynyt perinne ja Vishnu-swamin (noin 700–) nykyisin Vallabha-perinteenä Acharya Vallabhan mukaan tunnettu opinsuunta. Näiden lisäksi vaishnavismiin lukeutuu muun muassa Sri Chaitanya Mahaprabhun Dvaita-perinteen juurille perustama Bengalissa sekä Vrajassa vaikuttava Gaudiya Vaishnava -perinne, Swami Haridasan samoilta ajoilta peräisin oleva liike, sekä Hit Harivamsan Radha-Vallabhi -perinne.
Vainovalkea
Vainovalkeat olivat suomalaisen kansanperinteen tuntemia sotiin liittyviä tulia, joista kerrotaan muun muassa kalevalaisessa runoudessa. Snorri Sturlusonin kirjoittamassa Olavi Pyhän saagassa Suomen rannikkoa kutsuttiin nimellä "balagaardssida" - roviorannikko, mikä johtui suomalaisten käyttämistä vartiotulista rannikolla.
Vainovalkeiden taustalla oli käytäntö varoittaa väestöä lähestyvistä vihollisista tuli- ja savumerkein. Perinteisesti on arveltu, että tässä käytännössä on linnavuorilla voinut olla tärkeä asema. Eräissä kertomuksissa vainovalkeat ovat voineet tarkoittaa myös sotajoukkojen leirinuotioita eli sotatulia, tai palavien rakennusten tulta. Kaasat olivat merimerkkejä, joiden päällä saatettiin polttaa tulia, joilla varoitettiin vihollislaivastosta.
Kalevalassa vainovalkeat mainitaan mm. kahdennessakymmenennessä runossa seuraavasti:"Tuop' on äiti Lemminkäisen, aivan aamulla varahin, läksi vettä lähteheltä;""näkevi savun sakean, pohjoisilla maailmoilla. Sanan virkkoi, noin nimesi:"""Nuo onpi soan savuja, varsin vainovalkeita!""Sotilastarkoituksessa käytetty merkkitulijärjestelmä oli käytössä vielä 1800-luvun alussa Kymijoen varrella, joka toimi tuolloin Venäjän keisarikunnan vastaisena rajana. Ketju käsitti yhteensä 45 näköyhteyden etäisyydellä toisistaan ollutta kohoumaa. Signaali välitettiin ketjua pitkin tarvittaessa päivisin savulla ja öisin tulilla.
Kontaktori
Kontaktori on iso sähkömekaaninen kytkin, joka on sähköisesti ohjattava. Kontaktori on toiminnallisesti samanlainen kuin rele.
Releellä ja kontaktorilla on eroa yleensä vain kokoluokassa; kontaktorilla ohjattavat virrat ovat suurempia ja jännitteet korkeampia eli kontaktori on tarkoitettu kytkinlaitteeksi sähkölaitteen päävirtapiiriin, mutta rele ohjausvirtapiiriin.
Esimerkiksi muutaman ampeerin virran kestävää piirilevylle kiinnitettävää 12 voltin relettä kutsutaan nimenomaan releeksi, mutta sadan kilowatin sähkömoottoria ohjaavaa relettä kutsutaan kontaktoriksi.
Kontaktoreihin saa usein myös apukoskettimia, joilla voidaan ilmoittaa esimerkiksi ohjauslogiikalle tai käyttäjälle kontaktorin asennon vaihtumisesta. Suurin osa Suomessa myytävistä kontaktoreista on DIN-kiskoon sopivia.
Rele
Rele on sähköisesti ohjattava sähkömekaaninen kytkin, jonka toiminta perustuu sähkömagneettiin. Releen keksi Joseph Henry vuonna 1835. Releellä ohjataan erillisen ohjausvirran avulla suurempia jännitteitä ja sähkövirtoja. Suuria päävirtapiirin ohjaukseen tarkoitettuja releitä kutsutaan usein kontaktoreiksi.
Kun releen käämiin kytketään virta, se synnyttää magneettikentän, joka vetää releen liikkuvan kärjen kiinni paikallaan olevaan kontaktiin (tai irrottaa sen siitä, riippuen releen rakenteesta). Kun releeltä katkaistaan ohjausjännite, kärki palaa jousivoimalla ns. lepoasentoon (tietyissä releissä se voi myös jäädä paikoilleen).Askelrele (myös sysäysrele, impulssirele tai pulssirele) vaihtaa tilaa aina, kun ohjausvirta kytketään ja säilyttää tilan, vaikka ohjausvirta katkeaa. Askelreleitä käytetään esimerkiksi valaistuksen ohjauksessa, jos käytetään painikemallisia kytkimiä.
Aikareleen toiminta-aikaa voidaan säätää. Ajastus voi toimia esimerkiksi vuorokauden mittaisissa jaksoissa (ulkovalaistus ja auton lämmityspistorasiat) tai alkaa alusta, kun painetaan kytkintä (porrasvaloautomaatti). (Vrt. kellokytkin)
Suurille tehoille tarkoitettuja releitä kutsutaan kontaktoreiksi. Niitä käytetään sähkömoottorien ja isojen valaisinryhmien ohjauksessa.
Lämpörele katkaisee virran ylikuormitustilanteessa. Niitä käytetään yleensä sähkömoottorien ylivirtasuojauksessa.
Puolijohderele ei sisällä liikkuvia osia, joten se on paljon nopeampi ja kestää useampia kytkentäkertoja kuin mekaaninen rele. Kärjet on korvattu transistoreilla tai muilla puolijohdekytkimillä.
Reed-rele (käytetään myös nimitystä kielirele) koostuu ferromagneettisista kosketinkielistä, jotka sijaitsevat kosteudelta suojatussa putkessa, ja putken ympärillä olevasta kelasta, joka synnyttää magneettikentän. Kun kelaan johdetaan sähkövirta, kielet taipuvat yhteen tai erilleen riippuen koskettimien tyypistä. Reed-releet eivät kestä suuria virtoja, mutta ne ovat nopeita ja kestävät useita kytkentäkertoja. Reed-releen tapaan toimii myös magneettinen läheisyyskytkin, jota käytetään murtohälyttimissä: oveen kiinnitetty kestomagneetti magnetoi ovenpieleen kiinnitetyn kielireleen, joka sulkeutuu. Oven avautuessa magneettikenttä poistuu ja kielirele avautuu.
Releessä voi olla yksi tai useampia koskettimia.
Panzerkampfwagen I
Panzerkampfwagen I (lyh. PzKpfw I) eli Sonderkraftfahrzeug 101 (Sd.Kfz. 101) oli Saksassa vuonna 1932 suunniteltu panssarivaunu, jonka sarjavalmistus alkoi 1934. Panzer I oli suunniteltu lähinnä koulutusvaunuksi Saksan uudelleen aseistauduttua Adolf Hitlerin päästyä valtakunnankansleriksi 1933 ja hylättyä vuoden 1919 Versailles’n rauhan aserajoitukset.
Suunnitelma kevyestä viiden tonnin vaunusta tilattiin jo 1932 Rheinmetallilta, Kruppilta, Henschelilta, MANilta ja Daimler-Benziltä. Prototyypit tilattiin 1933 ja Kruppin suunnitelma hyväksyttiin. Vaunu sai huomiota herättämättömän nimen "Landwirtschaftlicher Schlepper", maataloustraktori. Piirustukset perustuivat brittiläiseen Carden-Lloyd Mk. IV:iin, joita oli salaa ostettu kaksi Neuvostoliitosta. Kruppin malliin lisättiin vielä Daimler-Benzin torni.
Panzerkampfwagen IA -mallissa oli 57 hevosvoiman Kruppin M305 4-sylinterinen moottori, joka antoi huippunopeudeksi 37 km/h hyvässä maastossa ja 145 km toimintasäteen. IB-mallissa oli 100 hevosvoiman kuusisylinterinen Maybach NL38TR. Kuten kaikissa saksalaispanssareissa, moottorit olivat bensiinikäyttöisiä. Panzerkampfwagen IA (Sd.Kfz. 101) painoi 5,3 tonnia ja siinä oli 15 mm panssarointi. Aseistuksena oli ainoastaan kaksi 7,92 mm konekivääriä.
Huhtikuussa 1934 valmistettiin 15 vaunua, jotka esiteltiin Hitlerille. Varsinainen tuotanto alkoi heinäkuussa 1934. Parannetun mallin valmistus jatkui elokuussa 1935.
Panzer I toimi esikuvana Panzerkampfwagen II -vaunulle ja alustana monenlaisilla panssarihaupitseille ja ilmatorjunta-ajoneuvoille. Niitä rakennettiin yli 1 500 ennen kuin tuotanto päättyi 1941.
Panzer I:tä kokeiltiin taistelutilanteessa Espanjan sisällissodassa 1936, jossa 106 vaunua palveli Condor-legioonassa. Vaunu osoittautui tehottomaksi ja sen aseistus kehnoksi ja tasavaltaisten neuvostoliittolaisia T-26- ja BT-5-vaunuja huonommaksi. Viimeistään 1938 kävi selväksi, ettei vaunusta olisi taistelukäyttöön, minkä jälkeen siitä aiottiin vaunua jalkaväen tukeen ja tiedusteluun.
Panzer I oli vielä käytössä toisen maailmansodan alkaessa. Vaunu oli tarkoitus korvata Panzerkampfwagen III -vaunulla, mutta tuotannon viivytysten vuoksi Panzer I oli vielä pääkalustona Itävallan ja Tšekkoslovakian miehityksissä. Sitä käytettiin myös Ranskan valtauksessa. Myöhemmin vaunuja käytettiin partiointiin ja koulutukseen. Vuonna 1940 kaikki muunnettiin aseettomiksi ammuskuljetusvaunuiksi.
Suomessa Panzer I -vaunuja käytettiin jatkosodan aikana Uhtualla, jonne saksalainen sotilasjohto oli lähettänyt suomalaisten tueksi kevyen panssarikomppanian, 3./Panzer-Abteilung 40:n.
Unkari käytti myös muutamia vaunuja koulutustarkoituksiin. Kiinan kansalliset joukot ostivat 15 Panzer IA -vaunua, joita käytettiin Kiinan sisällissodassa.
”Ausf” on lyhenne sanasta ”Ausführung”, versio.Panzer I:n rungolle perustuvia vaunuja:
Riviliitin
Riviliittimiä käytetään sähkökeskuksissa ja -kojeissa muun muassa syöttöjen ja lähtöjen sekä kaapin oman johdotuksen välissä, lisäksi niillä voidaan haaroittaa syöttöjä. Riviliittimien kiinnitys tapahtuu usein DIN-kiskoon, mutta on olemassa myös riviliitinmalleja, jotka juotetaan piirilevylle.
Riviliitin on perinteinen ratkaisu johtimien ja kaapeleiden kytkentään. Liitäntätekniikka voi olla ruuviliitäntä, jousivoimaliitäntä, pikajousiliitäntä, johtimen eristyksen leikkaava pikaliitäntä tai pulttiliitäntä.
Panzerkampfwagen II
Panzerkampfwagen II (lyh. PzKpfw II) eli Sonderkraftfahrzeug 121 oli natsi-Saksassa toisen maailmansodan edellä suunniteltu panssarivaunu. Se suunniteltiin Panzerkampfwagen III:n ja Panzerkampfwagen IV:n suunnittelutyön ja valmistuksen viivästyttyä.
Uudempien mallien viipyessä Panzer II:sta tilattiin suunnitelmat vuonna 1934. Kilpailuun osallistuivat Krupp, MAN, Henschel ja Daimler-Benz. Vaunu perustui Panzerkampfwagen I:n piirustuksiin, mutta oli suurempi ja siinä oli 20 mm ilmatorjuntatykki. Valmistus alkoi 1935, mutta ensimmäinen vaunu toimitettiin vasta 18 kuukauden kuluttua.
Panzer II mallit A, B ja C oli panssaroitu 14 mm teräslevyllä edestä, sivuilta ja takaa. Päällä ja alla oli 10 mm panssari. Tämä ei riittänyt pysäyttämään kuin konekiväärin ammuksen. D-mallissa panssarointia lisättiin 30 mm:iin. Malli F:ssa oli 35 mm panssarointi edessä ja 20 mm sivulla.
Aseistuksena kaikissa malleissa oli 20 mm KwK30 L/55 -tykki. Se perustui 20 mm FlaK 30 -ilmatorjuntatykkiin ja pystyi 280 laukauksen tulinopeuteen minuutissa. Lisänä oli kaksi 7,92 mm konekivääriä. Miehistöä oli kolme.
Kaikissa malleissa oli 140 hv kuusisylinterinen bensiinikäyttöinen Maybach HL 62 TRM -moottori ja ZF-vaihteisto. Ensimmäisten mallien huippunopeus oli 40 km/h, D- ja E-mallit varustettiin Christie-tyyppisellä jousituksella ja paremmalla vaihteistolla, joka nosti nopeuden 55 km/h:iin tiellä, mutta maastossa nopeus oli hitaampi, joten F-malli palasi takaisin aikaisempaa lehtijousitukseen. Toimintamatka oli 200 kilometriä.
Pz.Kpfw. II:ta käytettiin laajasti Puolassa ja Ranskassa, mutta se vanheni nopeasti. Vuoteen 1942 mennessä vaunu oli enimmäkseen poistettu etulinjan käytöstä. Myöhemmin vaunua käytettiin menestyksekkäästi tiedusteluvaununa (Ausf. L ”Luchs”). Valmistus päättyi 1943, mutta vaunun rungolle rakennettiin muita ajoneuvoja, tärkeimpänä panssarihaupitsi Wespe.
”Ausf” on lyhenne sanasta ”Ausführung”, versio.Panzerkampfwagen II:n rungolle perustuvia vaunuja
Lisenssi
Lisenssi on ohjelmiston tai muun immateriaalioikeuden alaisen omaisuuden käyttöön oikeuttava sopimus. Tietokoneohjelmiston lisenssiksi ymmärretään yleensä lisenssipaperiin painettu, ohjelmiston rekisteröimiseksi tarvittava sarjanumero (lisenssinumero) ja sen mukana tulevat käyttöehdot.
Alkujaan lisenssi tarkoitti lupaa esimerkiksi kulkea toisen omistaman maa-alueen halki. Nykyään sana viittaa pikemminkin teoksen tai ohjelmiston tekijänoikeuksien haltijan määrittelyyn siitä, miten teosta saa käyttää, muunnella tai kopioida. Niin sanotut avoimen lähdekoodin tai vapaan sisällön lisenssit ovat viime aikoina yleistyneet reaktiona epäoikeudenmukaiseksi koetulle tiukalle lisensoinnille.
Lisenssin käytöstä mahdollisesti suoritettavaa korvausta kutsutaan lisenssimaksuksi tai rojaltiksi.
Raija Oranen
Raija Helena Oranen (s. 2. elokuuta 1948 Hyrynsalmi) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa romaaneja, lastenkirjoja, novelleja sekä elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia.
Oranen (s. Juntunen, ent Laroma) on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän kasvoi metsäteknikko Mikko Juntusen ja yrittäjä Jenny Juntusen perheen neljäntenä, nuorimpana lapsena. Orasella on kaksi täysi-ikäistä poikaa. Hän on ollut naimisissa Jyrki Orasen kanssa vuodesta 1973. Oranen asuu Helsingissä, mutta viettää aikaansa myös Espanjan Aurinkorannikolla.
Oranen on käsikirjoittanut televisiosarjat "Ruusun aika" ja "Puhtaat valkeat lakanat", jotka ovat ilmestyneet myös kirjoina. Orasen romaaneja ovat muun muassa historialliset "Palladium"- ja "Maan aamu" -trilogiat.
Opetus- ja kulttuuriministeriön yhteydessä toimiva tekijänoikeusneuvosto antoi joulukuussa 2015 Oraselle moitteet luvattomasta lainaamisesta historiallisessa romaanissa "Aurora" (2014). Oranen oli lainannut kirjaan otteita Katri Lehdon teoksesta "Kytäjän kreivitär: Marie Linderin elämä" (1985) mainitsematta alkuteosta. Neuvoston mukaan Orasen olisi tullut hankkia suoriin lainauksiin lupa ja mainita käytetyt lähteet. Oranen katsoi hyödyntäneensä Lehdon kirjaa taustamateriaalina.
Valtatie 25
Valtatie 25 on Hangosta Raaseporin, Lohjan ja Vihdin kautta Hyvinkäälle ja sieltä edelleen Mäntsälään johtava valtatie. Yhdessä Porvooseen jatkuvan kantatien 55 kanssa se muodostaa pääkaupunkiseudun kiertävän väylän ja usein niitä sanotaankin Helsingin seudun uloimmaksi kehätieksi tai myös Kehä V:ksi. Valtatien 25 pituus on 171 kilometriä ja kantatien 55 noin 35 kilometriä. Sisemmät kehätiet ovat Kehä III, Kehä II ja Kehä I. Aikaisemmin valtatie 25 oli nimeltään kantatie 53, mutta sen luokkaa nostettiin sen tärkeyden vuoksi. Valtatie 25 on tärkeä varsinkin Hangon sataman rekkakuljetuksille, sen jatke Kantatie 55 taas Porvoon öljykuljetuksille.
Valtatie 25 on moottoritietä Lohjan Lempolasta Muijalaan, jossa tie kulkee yhdessä valtatien 1 kanssa; moottoritieosuuden pituus on seitsemän kilometriä. Muilta osin tie on kaksikaistainen. Hangon lähistöllä sijaitsee yksi Suomen päätieverkon harvoista tasoristeyksistä, jossa tie risteää Dynamiittivaihteen linjavaihteen.
Tie kulkee seuraavien kuntien kautta: Hanko – Raasepori – Inkoo – Raasepori (uudelleen) – Lohja – Vihti – Nurmijärvi – Vihti (uudelleen) – Hyvinkää – Nurmijärvi (uudelleen) – Hyvinkää (uudelleen) – Mäntsälä.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Helsingistä Tammisaaren kautta Hankoon kulkenut tie numeroitiin kantatieksi 51 ja Lohjan maalaiskunnan Nummenkylästä Lohjan kautta Tammisaareen kulkenut tie kantatieksi 53. Sodan jälkeinen Porkkalan vuokra-alueen luovutus siirsi kantatien 51 kulkemaan Lohjan maalaiskunnan Virkkalan kautta, jolloin kantatie 53 lyheni Nummenkylän ja Virkkalan väliseksi tieksi. Myöhemmin kantatie 51 siirrettiin päättymään Karjaalle ja Virkkalan ja Hangon välinen tie numeroitiin uudelleen kantatieksi 53. Vuonna 1968 kantatietä 53 jatkettiin pohjoispäässä Hyvinkäälle asti ja vuonna 1979 edelleen Mäntsälään. Tammisaaren ohikulkutie on valmistunut vuonna 1972 ja Karjaan ohikulkutie vuonna 1983.
Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa kantatie 53 numeroitiin uudelleen valtatieksi 25. Tuuloksen ja Padasjoen välinen maantie 319 muutettiin kantatieksi 53 jo muutamaa kuukautta aiemmin, joten Suomessa oli vähän aikaa kaksi kantatietä 53.
Tammisaaren ja Hangon välinen osuus korjattiin 90-luvun lopulla ja tie valmistui vuonna 2000. Tietä parannettiin mm. oikaisemalla sitä, parantamalla liittymiä ja rakentamalla tievalaistusta.
Lempolan ja Muijalan välinen moottoritie valmistui vuonna 2005.
Robert L. Forward
Robert Lull Forward (15. elokuuta 1932 – 21. syyskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja tieteiskirjailija.
Hän väitteli tohtoriksi Marylandin yliopistossa vuonna 1965 palkkiantennin kehittämisestä gravitaatiosäteilyn havaitsemiseksi. Sen jälkeen hän meni töihin Hughes Aircraftin tutkimuslaboratorioon, missä hän jatkoi tutkimuksiaan painovoiman mittaamisesta ja sai 18 patenttia. Hän perusti oman yrityksen 1987, keskittyen fiktion kirjoittamiseen, ja NASAn ja Yhdysvaltain ilmavoimien konsultoimiseen.
Suuri osa hänen tutkimuksistaan keskittyi teoreettiseen fysiikkaan. Hän tutki eräitä aiheita, joita on käsitelty science fictionissa, kuten antimaterian käyttöä työntövoimana ja aurinkopurjeita. Yli 200 tutkimuksen tai artikkelin lisäksi hän julkaisi 11 romaania. Hänen ensimmäinen romaaninsa, "Lohikäärmeen muna", kuvailee neutronitähden fysiikkaa.
Luettelo Arabiemiirikuntien kaupungeista
Tämä on luettelo Arabiemiirikunnissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Argentiinan kaupungeista
Tämä on luettelo Argentiinassa sijaitsevista kaupungeista. Taulukon ensimmäisessä osassa on Argentiinan yli 50 000 asukkaan kaupungit suuruusjärjestyksessä sekä tätä pienemmät maakuntiensa pääkaupungit. Taulukon toisessa osassa on argentinalaisia kaupunkeja aakkosjärjestyksessä.
Vuonna 2010 järjestetyn väestönlaskennan mukaan Argentiinan väkiluku oli 40 117 096. Heistä kaupunkilaisiksi luokiteltiin 36 517 332 (91,03 %) ja maaseutuasukkaiksi 3 599 764 ihmistä (8,97 %).
Luettelo Armenian kaupungeista
Tämä on luettelo Armeniassa sijaitsevista kaupungeista. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan maassa oli tuolloin 49 kaupunkia.
Oheinen taulukko listaa Armenian kaupungit vuoden 2011 väestönlaskennan mukaisessa suuruusjärjestyksessä (de jure asukasluku). Lisäksi on kerrottu asukasluku kymmenen vuotta varhaisemmassa väestönlaskennassa. Maakuntakeskukset on esitetty vahvennettuna. Armenian aluehallinnon paikallistasolla on yhdeksän kaupunkikuntaa. Kaupunkikunnista on kerrottu keskuskaupungin asukasluku ja suluissa koko kaupukikunnan asukasluku (kylineen). Kaupunkien suomeen translitteroitu nimimuoto on alustava ja saattaa paikoin vaatia korjausta. Alle 10 000 asukkaan kaupunkien tiedoista on kirjattu vasta osa.
Jarmo Koski
Jarmo Koski (s. 2. heinäkuuta 1951 Imatra) on suomalainen näyttelijä. Hänen uransa alkoi jo 1970-luvulla, muun muassa Ahaa Teatterissa, Nukketeatteri Vihreässä omenassa ja 1990-luvulla Teatteri Hevosenkengässä.
Kosken tunnetuin näyttelijäntyö lienee Seppo Taalasmaan rooli saippuasarjassa "Salatut elämät", jossa hän on esiintynyt sarjan alusta eli vuodesta 1999 vuoteen 2013 saakka. Koski lopetti sarjassa työskentelyn kevättalvella 2013, ja hänen roolihahmonsa poistui ruudusta 21. lokakuuta 2013. Koski palasi sarjaan kevään 2017 päätösjaksossa, mutta poistui jälleen ruudusta 17. marraskuuta 2017. Hän on esittänyt myöhemmin Talonmies Nokelaisen roolia Iltalehden julkaisemassa "Kämppikset"-sarjassa, jossa olivat mukana lisäksi Salatut elämät -sarjassa näytelleet Kirsi Ståhlberg ja Mia Ehrnrooth.
Koski on dubannut animaatiosarjoissa, animaatioelokuvissa, televisiomainoksissa ja dokumenteissa. Hän on antanut äänensä muun muassa Disney-piirroselokuvien Nalle Puhille, "Alfred J. Kwak" -sarjan Alfredille, "Nikke Knatterton" -piirrossarjan kertojalle, "Teletappien" Tiivi-Taaville, "Matka maailman ympäri" -piirrosarjan Passepartoutille ja "Muumilaakson tarinoiden" Muumilaakson poliisille.. Häntä kaavailtiin "Muumilaakson tarinoita" -sarjan Yleisradion 1990-luvulla tehtyyn jälkiäänitykseen Muumipeikon esittäjäksi, mutta hän oli sarjan ensiesityksen aikaan monen muun sarjan teossa. Koski itse ehdotti esittäjäksi Rabbe Smedlundia, joka lopulta kyseisen roolin sai. Koski on maininnut mieluisimpien dubbaamiensa lastenpiirrettyjen olleen Nalle Puh -piirretyt. Hän on Nalle Puhin virallinen, Disneyn hyväksymä suomenkielinen ääninäyttelijä. Vuoden 2012 lopulla Koskelle tarjottiin isoa teatteriosaa Porin ja Rauman kaupunginteattereissa. Koski suostui, ja näytteli vuoden 2013 molemmissa kaupungeissa.
Ennen näyttelijän opintojaan Koski on opiskellut opettajaksi.
Luettelo Australian kaupungeista
Tämä on luettelo Australiassa sijaitsevista kaupungeista osavaltioittain. Katso myös: Luettelo Uuden Etelä-Walesin paikallishallintoalueista
Tässä luettelossa on Sydneyn metropolialueella olevat paikallishallintoalueet mutta ei kaupunkeja, jotka on myös hyväksytty maantieteellisten nimien rekisteriin GNR:iin.Entiset paikallishallintoalueet, joille on myönnetty kaupungin asema (sittemmin ne kuitenkin on yhdistetty):
Katso myös: Luettelo Pohjoisterritorion paikallishallintoalueista
Katso myös: Luettelo Queenslandin paikallishallintoalueista
Muita pikkukaupunkeja ja esikaupunkialueita, joiden paikallishallinto on saanut kaupunkiaseman (myös myöhemmin yhdistetyt):
Katso myös: Luettelo Etelä-Australian paikallishallintoalueista
Katso myös: Luettelo Tasmanian paikallishallintoalueistaKatso myös: Luettelo Länsi-Australian paikallishallintoalueista
Paikallishallintoalueet, joilla on kaupunkiasema mutta joita ei ole lueteltu edellä ja jotka ovat Perthin metropolialueella:
Luettelo Azerbaidžanin kaupungeista
Tämä on luettelo Azerbaidžanissa sijaitsevista kaupungeista.
Oheinen taulukko luetteloi Azerbaidžanin suurimmat, yli 30 000 kaupungit vuoden 2014 alun mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Lisäksi pyritään kertomaan kaupunkien asukasluku vuosien 1989, 1999 ja 2009 väestönlaskennoissa.
Alla on lueteltu suuruusluokan 20 000–30 000 asukkaan kaupungit (vuoden 2014 ja vuoden 1989 asukasluvut).
Luettelo Bahaman kaupungeista
Tämä on luettelo Bahamalla sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Bahrainin kaupungeista
Tämä on luettelo Bahrainissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Bangladeshin kaupungeista
Tämä on luettelo Bangladeshissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Barbadoksen kaupungeista
Tämä on luettelo Barbadoksella sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Belgian kaupungeista
Tämä on luettelo Belgiassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Belizen kaupungeista
Tämä on luettelo Belizessä sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Beninin kaupungeista
Sulkeissa väkiluku vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Luettelo Bhutanin kaupungeista
Tämä on luettelo Bhutanissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Bolivian kaupungeista
Tämä on luettelo Boliviassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Bosnia-Hertsegovinan kaupungeista
Tämä on luettelo Bosnia-Hertsegovinassa sijaitsevista kaupungeista.
BČDFGHIJKLMNOPSŠTUVZŽ
Luettelo Botswanan kaupungeista
Tämä on luettelo Botswanassa sijaitsevista kaupungeista.
Jorma Pulkkinen
Jorma Pulkkinen (s. 2. joulukuuta 1939 Viipuri) on suomalainen juontaja ja televisioesiintyjä. Hän on myös tunnettu persoona moottoriurheilun parissa, muun muassa toiminut yli kaksi vuosikymmentä rallin kartanlukijana.
Jorma Pulkkinen on uransa varrella juontanut monenlaisia tapahtumia ja tilaisuuksia. Televisiossa hän on juontanut 1970-luvulla "Tänä keskiviikkona" -makasiiniohjelmaa Tapani Karhun kanssa ja 1980- ja 1990-luvulla Sirpa Viljamaan kanssa "Ruutuysi"-ohjelmaa, jonka nimeksi tuli myöhemmin "Ruutuässä". Ohjelmassa kilpailijat yrittivät arvata, mitä vähitellen paljastettavat kuvat esittävät. Ruutuässän jälkeen Pulkkinen esiintyi vähän samantyyppisessä ohjelmassa kaapelikanava PTV:llä. Hän on toiminut myös urheiluselostajana ja hänellä on ollut myös elokuvarooleja. Pulkkinen toimi juontajana muun muassa Kultainen harmonikka -kisoissa.
Jorma Pulkkisen varsinainen ralliura alkoi Jyväskylän Suurajoissa vuonna 1961, jolloin hän toimi Škoda TS -kuski Aatos ”Atski” Wassmanin kartanlukijana. Suurajoissa Pulkkinen oli myös useita kertoja suomalaisen Trabant-kuskin Wolfgang von Knornin kartturina. Parhaiten lajipiireissä muistetaan kuitenkin vuodet Leo ”Leksa” Kinnusen vieressä. Vuoden 1977 Jyväskylän Suurajoissa Kinnusen ajaman Porschen kaasuvaijeri katkesi, jolloin Pulkkinen joutui ahtautumaan takana sijaitsevan moottoritilan päälle ja kaasuttamaan autoa hiljalleen käsin. Pian kisan jälkeen AKK muutti rallisääntöjään ettei kumpikaan kuskeista saanut olla erikoiskokeiden aikana ohjaamon ulkopuolella. Sääntö sai lajin sisällä lempinimen ”Lex Pulkkinen”.
Pauli Toivosen kanssa Pulkkinen ajoi myös Kreikan Akropolis-rallin ja Venäjän Talvirallin, ja Jyväskylän Suurajoissa Pulkkinen oli vielä mukana Mika Arpiaisen Fordissa vuonna 1982. Tämän jälkeen Pulkkinen siirtyi täysipäiväiseksi kuuluttajaksi ja juontajaksi. Erottuakseen muista samannimisistä kartanlukijoista (kuten linja-autoyrittäjä ja rallikuski Onni Vilkkaan kartanlukija Jorma Pulkkisesta) Pulkkinen käytti välillä nimessään myös nimikirjaimia ”Jp”, viitaten ”Jukan poikaan”. Jorman isä Jukka Pulkkinen oli jo mukana Heikki Korppoon kartanlukijana ensimmäisissä Jyväskylän Suurajoissa vuonna 1951.
Sittemmin eläkkeelle siirtynyt Pulkkinen on asunut suurimman osan vuotta Espanjassa, jossa hän on vetänyt mm. tanssi-iltoja ja muita viihdetapahtumia. Pulkkinen esiintyi Nelosen "Fuengirola"-ohjelmassa heinäkuussa 2011.
Jorma Pulkkinen harrastaa muun muassa kävelyä ja hän kertoo kävelevänsä 10 kilometriä päivässä. Pulkkinen on ollut naimisissa vuodesta 1961. Hänellä on kaksi lasta puolisonsa Anna-Liisan kanssa, pojat Timo ja Tomi.
Pirkka-Pekka Petelius ja Pedro Hietanen ovat kumpikin esittäneet tv- ja radiosketseissään Jorma Pulkkista. Petelius on esittänyt Pulkkista "Yömyöhä"-radio-ohjelmassa, Hietanen taas "Hui helinää" -ja "Neurovisio" -televisiosarjoissa. Petelius puolestaan on esittänyt tv-sarjoissa Pulkkisen avustajaa, Sirpa Viljamaata. Pulkkinen toimi vuosina 1996–2000 Vantaan kaupunginvaltuutettuna edustaen Kokoomusta.
Luettelo Brasilian kaupungeista
Tämä on luettelo Brasiliassa sijaitsevista kaupungeista.
Brasilian väestö on verrattain korkeasti kaupungistunut, kahdeksan kymmenestä brasilialaisesta asuu kaupungeissa (144 miljoonaa 180 miljoonasta)."Kansalliset metropolialueet"
"Alueelliset metropolialueet"
Luettelo Brunein kaupungeista
Tämä on luettelo Bruneissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Bulgarian kaupungeista
Tämä on osittainen luettelo Bulgariassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Burkina Fason kaupungeista
Tämä on luettelo Burkina Fasossa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Burundin kaupungeista
Tämä on luettelo Burundissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Chilen kaupungeista
Tämä on luettelo Chilessä sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Costa Rican kaupungeista
Tämä on luettelo Costa Ricassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Djiboutin kaupungeista
Tämä on luettelo Djiboutissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Dominican kaupungeista
Tämä on luettelo Dominicalla sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Dominikaanisen tasavallan kaupungeista
Tämä on luettelo Dominikaanisessa tasavallassa sijaitsevista kaupungeista.
Joonas Hytönen
Joonas Riku Kullervo Hytönen (s. 12. tammikuuta 1975) on suomalainen juontaja ja televisiotuottaja, joka on tullut tunnetuksi muun muassa televisio-ohjelmista "Jyrki", "Joonas Hytönen Show", "Pelastakaa sotamies Hytönen" ja "Ruben & Joonas". Hän on toiminut myös radiojuontajana ja käsikirjoittajana. Hytönen kilpaili vuoden 2008 "Tanssii tähtien kanssa" -televisiosarjassa. Nuorena hän on harrastanut balettitanssia.
Joonas Hytönen on Mattiesko Hytösen adoptiopoika. Hänet on valittu Suomen turhimmaksi julkkikseksi vuonna 2002.. Hän on opiskellut elokuvaohjausta Moskovassa mutta jätti koulun kesken. Hytönen suoritti 2003–2004 asepalveluksensa, jota seurattiin tosi-tv-sarjassa "Pelastakaa sotamies Hytönen". Sittemmin hänet hyväksyttiin opiskelemaan valtio-oppia Helsingin yliopistoon. Hytönen oli kihloissa vuoden 1997 Miss Suomen Karita Tuomolan kanssa useita vuosia 2000-luvun alkupuolella.
Hytönen on ollut vuodesta 2017 FremantleMedia Finlandin toimitusjohtaja. Hytönen nimitettiin tuotantoyhtiö Banijay Finlandin eli entisen Solar Television Oy:n toimitusjohtajaksi elokuussa 2013. Sitä ennen hän oli työskennellyt vuodesta 2008 tuottajana Moskito Television Oy:ssä. Aiemmin 2000-luvulla hän toimi tuottajana yhdessä Antti ”Pizza” Pekkarisen kanssa perustamassaan tuotantoyhtiö Illusioni Oy:ssä.
Hytönen harrastaa tennistä ja golfia.
Luettelo Ecuadorin kaupungeista
Tämä on luettelo Ecuadorissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Egyptin kaupungeista
Tämä on luettelo Egyptissä sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Espanjan kaupungeista
Tämä on luettelo Espanjan kaupungeista.Suluissa maakunta, jossa kaupunki sijaitsee. Jos maakuntaa ei ole mainittu, kaupunki ja maakunta ovat samannimisiä.
Luettelo El Salvadorin kaupungeista
Tämä on luettelo El Salvadorissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Eritrean kaupungeista
Tämä on luettelo Eritreassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Etelä-Korean kaupungeista
Tämä on luettelo Etelä-Koreassa sijaitsevista kaupungeista.
Etelä-Koreassa oli vuonna 2016 yhteensä 85 kaupunkia (si). Niistä kahdeksan oli Etelä-Korean aluehallinnon ylimmän tason kaupunkia ja 77 aluehallinnon toisen tason kaupunkia.
Merkittävimmät kaupungit ovat ylimmän (1.) aluehallinnon tason yksikköjä; näitä kaupunkeja oli yhteensä kahdeksan (vuonna 2016): yksi erityisasemassa oleva kaupunki (특별시; 特別市; teukbyeolsi), yksi autonominen suurkaupunki (특별 자치시; 特別自治市; teukbyeol-jachisi) ja kuusi suurkaupunkia (metropolia; 광역시; 廣域市; gwangyeoksi). Ylimmän tason kaupungit ovat: Soul; Sejong; Busan, Daegu, Incheon, Gwangju, Daejeon, Ulsan.
Aluehallinnon toisen tason kaupunkeja on Etelä-Koreassa kolmea eri tyyppiä. Vuonna 2014 tavanomaisia kaupunkeja (si) oli 60, erityistyyppisiä kaupunkeja (si (teukjeongsi)) on 15 ja lisäksi on kaksi muuta hallinnollisesti kaupungeiksi luettavaa rakennetta (si (haengjeongsi)). Aluehallinnon toisen tason yksiköistä kaupungeiksi ei tässä katsota piirikuntia (gun), autonomisia piirejä (gu (jachigu)) eikä muita (epäautonomisia) piirejä (gu (ilbangu)). Myöskään alempien aluehallinnon tason kaupunkimaisia asutuksia ei tässä luettelossa lueta kaupungeiksi.
Luettelo Etiopian kaupungeista
Tämä on luettelo Etiopiassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Fidžin kaupungeista
Tämä on luettelo Fidžissä sijaitsevista kaupungeista.
Don
Don () on yksi Venäjän tunnetuimmista ja maan eteläosien suurimmista joista. Se saa alkunsa Tulasta, Moskovan kaakkoispuolelta ja virrattuaan 1 870 kilometrin matkan laskee Asovanmereen.
Don virtaa hyvin hitaasti. Lähellä suuaukkoa vuotuinen keskivirtaama on 900 m/s, ja joesta purkautuu noin 29,5 km vuodessa mereen. Tavallisesti noin 70 % virtaamasta saadaan kevätkaudella. Joki on yläjuoksultaan jäässä marraskuusta huhtikuun puoliväliin, alajuoksulla joulukuusta maaliskuun lopulle. Jokeen rakennettu tekojärvi on muuttanut alajuoksun virtaaman ajallista jakaumaa. Etenkin joen alajuoksua käytetään vesiliikenteessä. Volgogradin lähellä Don ja Kaspianmereen laskeva Volga ovat lähellä toisiaan ja niitä yhdistää vuonna 1952 valmistunut Volgan–Donin kanava.
Suurin Donin varrella sijaitseva kaupunki on Donin Rostov, noin 50 km joen suulta. Donin tärkein sivujoki on Donets. Pohjoinen tärkeä sivujoki on Penzan suunnalta laskeva Hopjor.
Skyytit tunsivat muinoin joen nimellä Tanaïs.
Luettelo Filippiinien kaupungeista
Tämä on luettelo Filippiineillä sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Gabonin kaupungeista
Tämä on luettelo Gabonissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Gambian kaupungeista
Tämä on luettelo Gambiassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Georgian kaupungeista
Tämä on luettelo Georgiassa sijaitsevista kaupungeista. Maan ylivoimaisesti suurin kaupunkikeskittymä on Tbilisin alue, jossa asui vuonna 2018 noin 1 158 700 henkeä, eli lähes kolmannes Georgian väestöstä. Kaikkiaan kaupunkilaisia oli tuolloin 53,3 prosenttia Georgian 3,7 miljoonan ihmisen väestöstä. Tämä väkilukuarvio ei sisältänyt kiistanalaisia Abhasian ja Etelä-Ossetian alueita.
Oheinen taulukko luettelee Georgian kaupungit (2014), niiden nimet translitteroituina ja georgiaksi, alueen tai autonomisen tasavallan, johon kaupunki kuuluu, vuosien 1989 ja 2002 väestönlaskentojen sekä 2014 tilastollisen arvion väkiluvut. Väkiluvut tarkoittavat varsinaisen kaupungin väkilukua (kaupunkiasukkaat) ilman lähiöitä tai kyliä. Monilla piirikunnilla on Georgiassa sama nimi kuin niiden keskuskaupungeilla. Tbilisillä on maan kaupunkien keskuudessa erikoisasema, sillä se ei kuulu mihinkään alueeseen tai autonomiseen tasavaltaan. Kaupunkien sijainti eri piirikunnissa: katso myös Georgian hallinnollinen jako. Georgiasta Venäjän sotilaallisella tuella irrottautumaan pyrkineiden Abhasian ja Etelä-Ossetian kaupunkien väkilukuja on lueteltu alempana toisessa taulukossa.
Kaupunkien väkiluku Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa on pudonnut merkittävästi viimeistään Venäjän-Georgian sodan (2008) ja sitä edeltävien sotatoimien seurauksena. Etniset georgialaiset ovat muuttaneet paljolti pois.
** 
***
Luettelo Ghanan kaupungeista
Tämä on luettelo Ghanassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Grenadan kaupungeista
Tämä on luettelo Grenadalla sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Guatemalan kaupungeista
Tämä on luettelo Guatemalan suurimmista kaupungeista. Vihreällä merkityt ovat departementtien pääkaupunkeja, sinisellä merkitty maan pääkaupunki.
Luettelo Guinean kaupungeista
Tämä on luettelo Guineassa sijaitsevista kaupungeista.
Oheisen talukon kaupunkien väkiluvut ovat Guinean tilastokeskuksen vuosikirjasta (aliprefektuurien väkilukuja, VL 1.3.2014). Luettelo ei välttämättä ole täydellinen.
Luettelo Guinea-Bissaun kaupungeista
Tämä on luettelo Guinea-Bissaussa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Guyanan kaupungeista
Tämä on luettelo Guyanassa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Haitin kaupungeista
Tämä on luettelo Haitilla sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Hondurasin kaupungeista
Tämä on luettelo Hondurasissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Indonesian kaupungeista
Tämä on luettelo Indonesiassa sijaitsevista kaupungeista.
Palma de Mallorca
Palma de Mallorca (vuodesta 2008 vuoteen 2011 Palma) on kunta ja kaupunki Mallorcan saarella Espanjan Baleaareilla. Se sijaitsee saaren eteläosassa, Palmanlahden rannikolla. Palma de Mallorca on Baleaarien itsehallintoalueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 400 000 (2015) ja koko kaupunkialueen 462 000. Lähes puolet Mallorcan väestöstä asuu Palmassa.
Lokakuun alussa vuonna 2008 liite ”de Mallorca” jätettiin pois Palman kaupungin ja kunnan virallisesta nimestä ja se poistettiin Espanjan kuntarekisteristä, kun vuodesta 1998 odottanut hakemus pantiin täytäntöön. Vanhaan nimeen palattiin kuitenkin 16. marraskuuta 2011 kaupunginvaltuuston päätöksellä ja virallinen nimi on jälleen Palma de Mallorca.
Saari ja kaupunki ovat joutuneet vallatuksi monesti historian saatossa. Kukoistuksensa huipulla kaupunki oli ollessaan Mallorcan kuningaskunnan pääkaupunki 1200- ja 1300-luvuilla. Suuri osa kaupungin historiallisista rakennuksista on tältä aikakaudelta ja edustavat luonteenomaista goottilaista tyyliä, kuten La Seun katedraali (rakennettu vuosien 1230 ja 1600 välisenä aikana) ja maurilais-espanjalaistyylinen Palau de l'Almudaina. Nykyaikaisempaa ”valtausta” edustavat saaren massaturismi sekä ulkomaalaiset, erityisesti saksalaiset ja englantilaiset uudisasukkaat, jotka ovat pääosin asettuneet Palma de Mallorcaan ja sen lähiympäristöön.
Myös Cabreran saaristo lasketaan kuuluvaksi kuntaan suhteellisen etäisestä sijainnistaan huolimatta.
Palma (virvoitusjuoma)
Palma oli lahtelaisen Mallasjuoman valmistama viiden eri virvoitusjuoman sarja.
Mallasjuoman kilpailija, 1980-luvulla suuremmaksi panimoksi noussut Hartwall osti suomalaisten panimotalojen kolmossijalle jääneen Mallasjuoman pitkien omistajuuteen liittyvien oikeuskiistojen jälkeen vuonna 1988, ja lopetti myöhemmin Palma-sarjan valmistuksen. Panimotalo Hartwall pyrki vahvoihin brändeihin ja panosti omaan Hartwall Jaffa -tuoteperheeseen.
Vuonna 2012 Hartwall toi markkinoille Jaffa Palma -sitruunalimonadin, joka muistuttaa nimellisesti Mallasjuoman Palma-tuotemerkistä.Sitruuna-Palmaa ei pidä sotkea Mallasjuoman Sitruunasoodaan, joka oli väritöntä.
Luettelo Intian kaupungeista
Tämä on epätäydellinen luettelo Intian kaupungeista. Intiassa sijaitsee noin 4 000 kaupunkia.
Luettelo Irakin kaupungeista
Tämä on luettelo keskeisimmistä Irakissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Iranin kaupungeista
Tämä on luettelo Iranissa sijaitsevista kaupungeista. Artikkeli on kaksiosainen. Ensimmäinen osa esittää Iranin suurimmat kaupungit taulukkomuodossa asukaslukuineen ja provinsseineen. Artikkelin toisessa osassa on luetteloitu Iranin kaupunkeja aakkosjärjestyksessä.
Iranissa oli maan tilastokeskuksen mukaan persialaisen kalenterin vuoden 1390 (2011) väestönlaskennan aikaan yhteensä 1 139 kaupunkia. Näistä vähintään miljoonan asukkaan suurkaupunkeja oli kahdeksan, 250 000–999 999 asukkaan kaupunkeja 21, 100 000–249 999 asukkaan kaupunkeja 57, 50 000–99 999 asukkaan kaupunkeja 81, 25 000–49 999 asukkaan kaupunkeja 103 ja 10 000–24 999 asukkaan kaupunkeja 221 kappaletta. 
Oheinen taulukko listaa Iranin suurimmat kaupungit vuoden 2011 väestönlaskennan mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Kustakin kaupungista on esillä nimi, nimi persiaksi (farsiksi), provinssi, sekä väkiluku vuosien 1996, 2006 ja 2011 väestönlaskennoissa. Taulukkoon on kerätty aluksi Iranin yli 150 000 asukkaan kaupungit. Ne voi järjestää otsikkosarakkeen avulla esimerkiksi aakkosjärjestykseen.
Luettelo Irlannin kaupungeista
Tämä on luettelo Irlannissa sijaitsevista kaupungeista.