Hoitotyö
Hoitotyö on terveyden- ja sairaanhoidon työtä. Hoitotyön tieto- ja taitoperusta ovat keskeisiä muun muassa ensihoitajan, sairaanhoitajan, lähihoitajan, perushoitajan (vuoteen 2008) ja terveydenhoitajan työssä. Hoitotyötä säätelevät Suomessa muun muassa terveydenhuoltolaki, laki terveydenhuollon ammattihenkilöistä sekä laki potilaan asemasta ja oikeuksista sekä eettiset ohjeet.
Lain mukaan esimerkiksi diagnoosi eli taudinmääritys kuuluu lääkärin vastuualueelle, mutta pätevän sairaanhoitajan osallisuutta taudinmääritykseen ei ole laissa kielletty. Myös lääkereseptin kirjoittamisoikeutta on viime vuosina eräissä tapauksissa siirretty sairaanhoitajalle.
Suomessa hoitotyötä voi opiskella ammattikorkeakoulussa. Ammattikorkeakoulusta valmistuvien tutkintonimikkeitä ovat:Muista sosiaali-ja terveysalan AMK koulutusohjelmista valmistuvien nimikkeitä: Toisen asteen ( vanha "kouluaste") perustutkinnosta valmistuvat lähihoitajat, jotka suuntaavat opinnoissaan viimeisen vuoden joihinkin seuraavista: Poistuneita vanhoja kouluasteen tutkintonimikkeitä ovat:
Hoitotyötä voidaan organisoida monella tavalla. Näitä voivat olla tehtäväkeskeinen malli, ryhmätyömalli, modulaarinen malli, yhteisöllinen, malli yksilövastuinen malli tai sovellettu sekamalli. Useissa hoitotyön toimintayksiköissä toimintamallina on yksilövastuinen hoitotyö, jossa olennaisena käsitteenä on omahoitaja. Modulaarista mallia pidetään yhtenä yksilövastuisen mallin muodoista.
Hoitotyön kehityksen kuluessa ovat ammattinimikkeet vaihtuneet. Esimerkiksi terveydenhuollon nimikkeistä ovat poistuneet alilääkäri, apuhoitaja ja sairaala-apulainen. Tilalle on tullut nimikkeitä muun muassa erikoistumisaloittain.
Hoitotyön opetus ei ole uusi alue. Vuodesta 1944 alkaen toiminut Venny Snellmanille nimetty Sairaanhoitajien koulutussäätiö SHKS julkaisi tasokasta oppikirjamateriaalia. Jo sitä ennen WSOY julkaisi Suomen sairaanhoitajataryhdistyksen toimittamaa toistakymmenosaista "Sairaanhoitajattarien oppikirjaa". Professori Harald(?) Fabritiuksen kirjoittama ensimmäinen osa käsitteli ihmisruumiin anatomiaa ja fysiologiaa ja apteekkari Ella Erikssonin laatima toinen osa lääkeaineoppia. Kolmas osa, jonka kirjoittivat Sophie Mannerheim ja Ellen Nylander ja jonka Nylander ja Olga Lackström osittain uudistivat vuonna 1930, käsitteli laajasti itse hoitotyötä ja sairaanhoitajan roolia. Karolina Eskelinin neljäs osa käsitteli gynekologista sairaanhoitoa, professori Birger Runebergin viides osa kirurgiaa ja Gösta Beckerin kuudes osa sisätautioppia sekä seitsemäs Oskar von Hellensin kirjoittama osa terveydenhoito-oppia, kaikkia sairaanhoitajan näkökulmasta.
Sophie Mannerheimin aikana ei ollut vielä vakiintunutta hoitotiedettä metodologisine oppeineen, mutta hygieniaan perustuva pohja oli luotu. Sairaanhoitajattarien oppikirjan osassa III "Käytännöllisiä ohjeita ja sairashoidollisia toimenpiteitä" on seikkaperäisesti ja selkeästi esitetty esitetty muun muassa sairaanhoitajan käyttämät otteet, potilaan hyvinvointia edistävät toimenpiteet, taudinoireiden tarkkaaminen ja havaintojen teko, erilaisten lääkemuotojen annostelu ja runsaasti hoitoon ja tutkimukseen liittyviä toimenpiteitä. Erikseen on luku kirurgisesta sairaanhoidosta ja myös kuvitettu osio sidoksista sekä kuolevien hyvästä hoidosta. Nylanderin ja Lackmanin uudistetussa painoksessa vuodelta 1930 on uutena sairaalaterveydenhuolto; toisaalta osio "Kylvyt, kieteet ja pyyhkeet" on jätetty pois. Mielenkiintoinen on myös osio "Sairaanhoitajaksi aikovalle asetettavat vaatimukset" hoitajan henkilökohtaista hygieniaa myöten: Esimerkiksi "Hiukset ... on pestävä ainakin kerran, mutta mieluiten kahdesti kuussa" ja "Hampaat pestään aamuin illoin mieluimmin käyttäen hammastahnaa tai pulveria. Monet käyttävät tavallista liitujauhetta; se tekee hampaat valkoisiksi ja on sitä paitsi halpaa." Käsienhoito-osio on lähellä nykyaikaista. Lisäksi kehotetaan hoitajatarta kääntymään suhteellisen herkästi lääkärin puoleen, mikäli epäilee olevansa sairaana, vaikka hoitajattarelle itselleen sairaana olo onkin "usein vastenmielistä". Osiossa on myös tarkat kaluston ja eri astioiden puhdistusohjeet. Tahranpoistosta on myös pari sivua.
Alun perin Yhdysvaltojen Michiganissa, mutta myös joissakin muissakin sairaaloissa sairaanhoitajilta on vaadittu juhlallinen Florence Nightingale -lupaus, joka vastannee jossain määrin lääkärien Hippokrateen valaa.