Salman Rushdie
Sir Ahmed Salman Rushdie (kašmiriksi: अहमद सलमान रुशदी (devanagari), احمد سلمان رشدی , s. 19. kesäkuuta 1947 Bombay, Brittiläinen Intia), on brittiläistynyt intialaissyntyinen kirjailija. Hän asuu Lontoossa ja New Yorkissa.
Rushdie syntyi keskiluokkaiseen kašmirilaiseen muslimiperheeseen Bombayssa. Rushdien isä oli Cambridgessä opiskellut lakimies Anis Ahmed Rushdie ja äiti Negin Bhatt oli opettaja.
Rushdie muutti 14-vuotiaana Britanniaan, jossa hän opiskeli ensin Rugbyn koulussa Warwickshiressä ja sen jälkeen Cambridgen yliopiston King's Collegessa josta Rushdie valmistui vuonna 1968 historian maisteriksi.
Rushdien ollessa Englannissa hänen perheensä muutti Intiasta Pakistaniin vuonna 1964.
Maailmanmaineeseen Salman Rushdie nousi Intiaan sijoittuvalla allegorisella romaanillaan "Keskiyön lapset", joka ilmestyi 1981. Kirja aiheutti kiistelyä Intiassa kuvatessaan epäkunnioittavasti Indira Gandhia ja tämän poikaa Sanjayta, joka oli osallisena kiisteltyyn sterilointiohjelmaan. Rushdie sai romaanistaan Booker-palkinnon samana vuonna. Romaani julistettiin vuonna 1993 Booker-palkinnon neljännesvuosisataisen historian parhaimmaksi romaaniksi. Seuraava romaani "Häpeä" ("Shame") kuvasi ironisesti diktaattori Muhammad Zia ul-Haqin aikaista Pakistania.
Rushdien tunnetuin teos lienee kuitenkin 1988 ilmestynyt "Saatanalliset säkeet", joka on satiirinen kuvaus Intiasta, islamista ja maahanmuuttajien osasta Ison-Britannian välillä rasistisessa maailmassa. Kirja sisältää väitetysti islamia halventavia kohtia, vaikka ne ovat mukana vain sivujuonteena. Kirjan brutaaliudessaan huomiota herättävin kohtaus esittää brittiläisten poliisien väkivaltaista hyökkäystä muslimisiirtolaisen kimppuun. Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Ruhollah Khomeini tulkitsi Rushdien syyllistyneen kirjassa jumalanpilkkaan ja antoi helmikuussa 1989 fatwan, jolla hän käytännössä tuomitsi kirjailijan kuolemaan. Tuomion julistamisen jälkeen muslimit polttivat Rushdien kirjoja julkisesti eri puolilla maailmaa ja monissa muslimimaissa syntyi väkivaltaisia mellakoita.
Länsimaissa tapaus herätti vastalausemyrskyn ja mm. Euroopan yhteisön jäsenmaat kutsuivat suurlähettiläänsä kotiin Iranista. Monet länsimaiset islamilaisyhteisöt sanoutuivat irti tappokäskystä, vaikka paheksuivatkin Rushdien teosta. Suomen silloinen ulkoministeri Pertti Paasio esitti Iranin Helsingin-suurlähettiläälle Suomen virallisen vastalauseen Rushdielle langetetun tuomion johdosta.
Monissa maissa tapaus tulkittiin merkiksi Iranin sisäisestä valtataistelusta ja Iranin pyrkimyksestä korostaa arvovaltaansa islamilaisessa maailmassa. Brittiläisen kirjailijan Martin Amisin mukaan Rushdie "katosi etusivulle": lehdet kirjoittivat Rushdiesta päivittäin, mutta piileskelevää kirjailijaa itseään ei näkynyt missään. Khomeinin seuraaja Ali Khamenei uudisti Rushdien kuolemantuomion helmikuussa 1990.
Rushdie on julkaissut romaaneja, kuten "Maurin viimeinen huokaus" ("The Moor's Last Sigh") ja "Maa hänen jalkojensa alla" ("The Ground Beneath Her Feet") myös Khomeinin fatwan jälkeen. Rushdie joutui piileskelemään maan alla koko 1990-luvun eikä hän vieläkään ole täysin turvassa. Iranin valtio ei kuitenkaan enää ole valmis tukemaan mahdollisia murhaajia, ja 1999 kirjailija pääsi käymään synnyinmaassaan Intiassa yhdessä poikansa Zafarin kanssa, mistä hän kirjoitti esseekokoelmaan "Step Across This Line" sisältyvän artikkelin "The Dream of Glorious Return" (”Loistokkaan paluun unelma”).
V. S. Naipaulin osoittama tuki ja ymmärrys Intian muslimivihamielisiä hindunationalisteja kohtaan on saanut Rushdielta tuomion.
Syyskuussa 2012 ilmoitettiin, että eräs iranilainen ääri-islamilainen järjestö oli uudistanut Rushdielle langetetun kuolemantuomion ja korottanut hänen tappamisestaan maksettavan palkkion 3,3 miljoonaan dollariin. Hieman aiemmin Internetissä oli alkanut levitä yhdysvaltalaista alkuperää ollut ja islamilaisissa maissa vakavia levottomuuksia nostattanut elokuva "Innocence of Muslims (Muslimien viattomuus)", jonka katsottiin yleisesti häpäisevän islamia ja profeetta Muhammedia. Järjestön mukaan elokuvaa ei olisi koskaan tehty, jos Rushdie olisi tapettu aiemmin, eikä islamin pilkkaaminen lopu niin kauan kuin Rushdie on elossa.
Rushdien oli tarkoitus tammikuussa 2012 osallistua Jaipurin kansainväliseen kirjallisuustapahtumaan, mutta perui osallistumisensa, kun paikalliset turvallisuusviranomaiset ilmoittivat tiedustelutietona, että muslimien äärijärjestöllä on suunnitelmat hänen murhaamisekseen. Hänen piti sitten osallistua tilaisuuteen videon kautta, mutta sekin estettiin. Myöhemmin paljastui, että kyse oli intialaisesta valtapolitiikasta, eikä Rushdieta kohtaan ollut todellisuudessa esitetty uhkauksia.
Rushdien kirjalliselle tuotannolle on ominaista maaginen realismi monenlaisine modernistisine muotokokeiluineen. Hänen teostensa keskeisiin teemoihin kuuluu kulttuurien kohtaaminen ja sekoittuminen, ja hän onkin monissa yhteyksissä äänekkäästi paheksunut kaikenlaisia puhtaus- ja eheysvaatimuksia fasismille ominaisina ilmauksina: ihmisen kuuluukin hänen mielestään olla sekarotuinen ja monikulttuurinen.
Romaanien lisäksi Rushdie on kirjoittanut esseitä ja kirjallisuusarvosteluja, jotka on koottu niteisiin "Imaginary Homelands" (1992) ja "Step Across This Line" (2002).
Rushdie julkaisi Joseph Anton -nimiset muistelmansa vuonna 2012. Muistelmat suomennettiin vuonna 2013.
"Keskiyön lapset" Booker-palkinto (1981)
Kuningatar Elisabet II myönsi 2007 Rushdielle aatelisarvon tämän kirjallisista ansioista
Salman Rushdie vieraili Suomessa vuonna 1983 Mukkulan kirjailijakokouksessa ja Hanasaaren kulttuurikeskuksessa vuonna 1992 Pohjoismaiden neuvoston kutsusta .
Kaikki suomennetut Rushdien teokset ovat Arto Häilän kääntämiä.