hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Robert Hale Ives Gammell
Robert Hale Ives Gammell (1893–1981) on yhdysvaltalainen Providencessä Rhode Islandissa syntynyt taidemaalari. Hänen aiheensa ovat useimmiten figuratiivisia, ja hänet tunnetaan myös muotokuva- ja seinämaalarina. Gammell piirsi ja maalasi ainoastaan elävästä mallista.
Hän aloitti harjoittelun School of the Boston Museum of Fine Artsissa 1911. Siellä hän tapasi eurooppalaisissa akatemioissa harjoitelleita maalareita. Ja nimenomaan William Paxtonin, joka oli ollut Jean-Léon Gérômen oppilaana École des Beaux-Artsissa Pariisissa. Myöhemmin hän lähti vielä harjoittelemaan Academie Julianiin Baschetiin Pariisiin. Gammell opiskeli myös Edmund Tarbellin, Joseph DeCampin ja Philip Halen ohjauksessa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen palveltuaan Yhdysvaltain asevoimissa hän jatkoi maalaamista Bostonissa tehden tilauksesta muotokuvia ja muita maalauksia, matkustaen myös Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Viimeisen matkan jälkeen 1930 hän alkoi maalata isoja mytologisia ja uskonnollisia teoksia. Kuitenkin pian hän tajusi tekevänsä täysin erilaista taidetta kuin muut. Tämän ja uhkaavan toisen maailmansodan ahdistamana häntä kohtasi hermoromahdus, josta hän kuitenkin alkoi vähitellen toipua sveitsiläisen psykologin Carl Jungin kirjoitusten avulla.
Tämän jälkeen hän alkoi työskennellä kirjansa "The Twilight of Painting" parissa, ja aloitti myös suunnitelman tulevaa elämäntyötään varten, sarjan maalauksia jotka perustuivat Francis Thompsonin runoon "The Hound of Heaven". Työt valmistuivat myöhemmin 1956. 1950 hän perusti Gammell Studios -koulun, varmistaakseen vanhan piirtämisen ja maalaamisen käsityötaidon jatkumisen. Hän kuoli 1981.
Gammell oli yksi viimeisistä yhdysvaltalaisista taiteilijoista, joka sai vanhan klassisen koulutuksen. Hän on ehdottomasti yksi suurista merkkihahmoista amerikkalaisessa realistisessa kuvataiteessa, ei ainoastaan koska hän oli taitava maalari vaan myös siksi että hän opetti taidetta ja kirjoitti taiteesta. Hänen menestyneitä oppilaitaan ovat olleet mm. Allan R. Banks, Charles H. Cecil, Jim Childs, Robert Cormier, Paul DeLorenzo, Robert Scott Jackson, Richard Lack, Ernest Pricipato, Dale Redpath, Carl Joseph Samson ja Wicker Syd.
Melvin Steinberg
Melvin A. Steinberg (s. 4. lokakuuta 1933) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko Marylandin osavaltiosta.
Steinberg toimi Marylandin osavaltionsenaatin puheenjohtajana 1983–1987 ja sen jälkeen osavaltion varakuvernöörinä vuoteen 1995 saakka. Hän on valmistunut Baltimoren yliopistosta.
Katariina de Bragança
Katariina oli Bragançan herttua Juhanan ja Espanjan Medina-Sidonian Luisa de Guzmánin toiseksi vanhin tytär. Kun Portugalin itsenäisyys palautettiin ja hänen isästään tuli kuningas, tytärtä pyrittiin naittamaan useisiin eurooppalaisiin kuningassukuihin. Kun Ranska hylkäsi aiemmin tukemansa Portugalin Pyreneiden sopimuksessa 1659, tyttären naittaminen Englannin kuninkaalle tuli tarpeelliseksi Portugalin ja Englannin välisen liiton vahvistamiseksi. Avioliitosta tehtiin sopimus 23. kesäkuuta 1661.
Katariina meni naimisiin välittäjän välityksellä Lissabonissa 23. huhtikuuta 1662 ja saapui Portsmouthiin 14. toukokuuta, minkä jälkeen aviopari solmi liiton kahdessa seremoniassa, ensin salaa järjestetyssä katolisessa ja sitten anglikaanisessa. Myötäjäisinään Katariina toi kaksi miljoonaa kultacrusadosia ja Tangerin ja Bombayn satamat brittien hallintaan.
Katariina ei ollut suosittu kuningatar, koska hän oli katolilainen, ja hänen uskontonsa esti hänen kruunauksensa, koska katolilaiset eivät saaneet ottaa osaa anglikaanisiin seremonioihin. Katariina ei kyennyt synnyttämään lasta, vaikka olikin raskaana useita kertoja, viimeksi 1669. Hänen uskontonsa johti katolilaisuuden vastaisen mielialan nousuun. Vuonna 1678 hänen palvelijoitaan syytettiin Sir Edmund Godfreyn murhasta. Saman vuoden marraskuussa Titus Oates syytti häntä ”paavillisesta juonesta” myrkyttää kuningas, vaikka Kaarle II ei itse siihen uskonut. Alahuone äänesti kuningattaren häätämisestä Whitehallista, mutta kuningas itse puolusti häntä.
Kaarle II:n kuoleman jälkeen Katariina asui Englannissa Somerset Housessa vielä Jaakko II:n valtakauden aikana. Hän vetosi turhaan Kaarlen aviottoman pojan, Monmouthin herttua James Scottin, hengen puolesta tämän kapinanyrityksen epäonnistumisen jälkeen. Mainion vallankumouksen jälkeen Katariina oli aluksi hyvissä väleissä Vilhelm III:n ja Marian kanssa, mutta katolisen uskonnon harjoitus heikensi hänen asemaansa. Parlamentti sääti lain, joka vähensi Katariinan palvelijoiden määrää ja varoitti häntä toimimasta hallitusta vastaan. Katariina palasi viimein Portugaliin maaliskuussa 1692.
Katariina tuki Methuenin sopimusta Englannin kanssa 1703 ja toimi veljensä Pietari II:n sijaishallitsijana useaan otteeseen. Hän kuoli Bempostan palatsissa Lissabonissa ja haudattiin Jerónimosin luostariin Belémiin.
Cowboy (albumi)
Cowboy on Erasuren kahdeksas studioalbumi. Levyllä Erasure palasi kappalerakenteissa perinteiseen popformaattiin. Albumin tuottajana toimi aiemmin muun muassa The Prodigyn kanssa työskennellyt Neil McLellan.
Bosch
Bosch voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi
Ben Cayetano
Benjamin Jerome ”Ben” Cayetano (s. 14. marraskuuta 1939) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Havaijin varakuvernöörinä vuosina 1986–1994 ja kuvernöörinä 1994–2002. Kuvernöörin virassa häntä seurasi republikaanien Linda Lingle.
Cayetano on syntynyt Honolulussa ja koulutukseltaan juristi. Hän valmistui Loyola Law Schoolista vuonna 1971.
Cowboy (täsmennyssivu)
Cowboy voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Spawn
Spawn on Image Comicsin sarjakuvahahmo, jonka loi Todd McFarlane. Spawnia julkaistaan Yhdysvalloissa samannimisessä sarjakuvalehdessä.
Spawnin ensiesiintyminen tapahtui lehtensä ensimmäisessä numerossa toukokuussa 1992. Al Simmons oli CIA:n agentti, kunnes hänen oma pomonsa tapatti hänet. Al Simmons palasi kuolleista Spawnina, ja huomasi vaimonsa menneen naimisiin parhaan ystävänsä kanssa ja saaneen tämän kanssa yhteisen lapsen.
Spawnista on tehty elokuva ja animaatiosarja televisioon.
Juho Lautasalo
Johannes (Juho) Lautasalo (aik. Åkerbacka, Hietaniemi ja Pihlaja, 28. huhtikuuta 1862 Karvia – 21. helmikuuta 1940 Ikaalinen) oli pienviljelijä ja kansanedustaja. Lautasalo toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1914 ja 1917. Hänet valittiin kansanedustajaksi Satakunnasta.
Lautasalo työskenteli renkinä Kauhajoella, Karviassa ja Honkajoella vuoteen 1885, kunnes sai solmittua torpan vuokrasopimuksen Ikaalisissa. Nimenvaihdosten perusteella hän viljeli useammassa eri paikassa. Torpparivapautuksen myötä hänestä tuli pienviljelijä. Tilaansa hän hoiti kuolemaansa saakka.
Lautasalo vangittiin poliittisista syistä 1918 ja hänet pidettiin vangittuna vuoteen 1923.
Kunnallispolitiikassa Lautasalo oli Ikaalisten kunnanvaltuuston jäsen.
Richard Lack
Richard Lack on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on entinen Atelier Lackin johtaja ja yksi amerikkalaisen 1900-luvun realismin johtavista hahmoista.
Richard Lack on yksi kaikkein taitavimmista Ives Gammellin oppilaista. Hänen taideopintonsa alkoivat Minneapolis School of Artissa, mutta hänen kiinnostuksensa klassiseen traditioon johti hänet pian Robert Hale Ives Gammellin ateljeehen, jossa hän opiskeli viisi vuotta Fenway Studiosissa Bostonissa 1950-1956. Ainoana keskeytyksenä kahden vuoden tauko Yhdysvaltain asevoimien palvelusjakson vuoksi. 1955 hän lähti opiskelemaan vanhojen mestarien tekniikoita, erityisesti Peter Paul Rubensin, jonka tyyli vetosi häneen niin tekniikoiltaan kuin tyylillisestikin.
1957 hän palasi Minneapolisiin vaimonsa Katherinen kanssa. Minneapolisista hän osti talon, jonne hän rakensi Leonardo Da Vincin muistikirjojen ohjeitten mukaisen studion. Siellä hän jatkoi asetelmien, muotokivien, genremaalausten, maisemien ja mielikuvituksellisten maalausten maalaamista, jotka perustuivat myytteihin, historiaan ja Carl Jungin psykologiaan. Hän jäi eläkkeelle 1992 sairauden takia.
Lack maalaa yleensä aina elävästä mallista, poikkeuksen hän tekee, jos malli ei kykene istumaan täysiä sessioita muotokuvia tehtäessä. Hänen töistään noin kolmannes on muotokuvia. Lack toteaakin, että nykyajan muotokuvissa suurin vika on juuri se, että ne on maalattu valokuvista.
Suuremmissa töissään hän yleensä aloittaa tekemällä pieniä hiili- ja väriluonnoksia, ennen kuin siirtyy suurikokoisempaan työhön. Pienemmissä töissä hän aloittaa suoraan luonnostelemalla ohuella maalilla ja pienellä pensselillä raakaa umbraa maalauspohjalle.
Kasvot ja kädet hän maalaa usein suoraan mallista, mutta vaatteet hän tekee puisesta mallinukesta.
Lack perusti oman ei voittoa tekevät koulunsa 1969, jossa hän opetti bostonilaisten impressionistien ja 1800-luvun ranskalaisten akatemioiden mukaan. Atelier Lack on ateljeetyyppinen koulu, jossa luentojen määrä on hyvin vähäinen, pääpaino on elävänmallin, kipsipatsaitten ja asetelmien piirtämisellä ja maalaamisella.
Hänen menestyneimpiin oppilaisiinsa kuuluvat mm. Kurt Anderson, Juliette Aristides, Mark Balma, Peter Bougie, Lisa Bormann, Charles Cecil, Michael Chelich, Chris Cismesia, Paul DeLorenzo, Stephen Gjertson, Linda Glewwe, Daniel Graves, Geroge Herman, Daan Hoekstra, Gary Hoffman, Leesa Hoffman, Kalomas Dean, Brian Lewis, James Prohl, Peggy Rathman, Dale Redpath, Lois Rohmberg, Kirk Richards, James Robinson, Carl Joseph Samson, Bruno Surdo, Ana Van de Mark, Mark Walker ja Cyd Wicker.
Heikki Renvall
Henrik (Heikki) Gabriel Renvall (19. tammikuuta 1872 Turku – 1. kesäkuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen lakimies, toimittaja, vakuutusjohtaja ja senaattori.
Renvallin vanhemmat olivat arkkipiispa Torsten Thure Renvall ja "Amanda Sofia Limnell" (ennen "Rindell"). Renvall pääsi ylioppilaaksi 1890 ja suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1893, lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1897 sekä lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot vuonna 1900.
Renvall oli naimisissa oopperalaulajatar Aino Acktén kanssa vuosina 1901–1917; liitto päättyi eroon ja Renvall meni 1917 uusiin naimisiin "Elli Sofia Palmqvistin" kanssa. Renvallin lapset hänen ensimmäisestä avioliitostaan olivat näyttelijä ja ohjaaja Glory Leppänen ja 1970-luvulla julkaistuista muistelmistaan kuuluisuutta saanut gynekologi Mies Reenkola (1908–1988). Heikki Renvallin veli oli kirkkoherra Uno Mikael Renvall, jonka poika oli historiantutkija, professori ja Helsingin yliopiston kansleri Pentti Renvall.
Renvall oli Länsi-Suomen kansanlehden toimituksen jäsen 1897–1899 ja Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan kansantalouden, finanssiopin ja tilastotieteen vt. apulainen 1900–1903. Hän toimi asianajajana Helsingissä vuosina 1902–1904 ja oli Helsingin Sanomien päätoimittaja 1905–1906. Renvall hoiti Helsingin yliopiston kansantalous- ja tilastotieteen dosentin virkaa 1906–1917 ja hän oli myös Teknillisen korkeakoulun kansantaloustieteen vt. professori 1909–1911 ja Helsingin yliopiston agraaripolitiikan opettaja 1908–1909 ja 1911–1913. Renvall oli Vakuutus Oy Kalevan johtokunnan jäsenenä 1906–1916 ja toimi yhtiön apulaisjohtajana 1916–1925 ja toimitusjohtajana 1925–1946. Renvall oli perustamassa Suomalainen Kansa-lehteä ja oli sen toimittajana 1907–1911; hän oli myös Yhteiskunta-taloudellisen aikakauskirjan toimittaja 
1915–1920.
Politiikassa Renvall oli porvarissäädyn jäsen 1904–1906 säätyvaltiopäivillä ja oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1908 ja 1910–1914 Mikkelin läänin vaalipiiristä. Venäjän vallan aikana Renvall oli Passiivisen vastarinnan keskuskomitean ja Aktiivisen komitean jäsenenä. Hän toimi kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä (senaattorina) Svinhufvudin senaatissa 1917–1918 sekä Paasikiven senaatissa 1918. Renvall oli myös senaatin talousosaston jäsen ja talousosaston varapuheenjohtaja Vaasan senaatissa 1918. Vuosina 1922–1924 Renvall oli kokoomuksen edustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja toimi myös Helsingin kaupunginvaltuutettuna. 
Renvall sai ministerin arvonimen 1918.
Hippolyte
Hippolyte () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri henkilöön.
Hippolyte oli amatsonien kuningatar, soturittareiden sukua, joka polveutui sodanjumala Areesta ja jonka kuolemasta on useita keskenään ristiriitaisia kuvauksia. Theseus sieppasi hänet ja toi mukanaan Ateenaan, minkä johdosta amatsonit hyökkäsivät Ateenaa vastaan. Heidät kuitenkin voitettiin, ja Hippolyte synnytti Theseukselle Hippolytoksen.
Theseus menetti mielenkiintonsa Hippolyteen ja meni naimisiin Faidran kanssa. Hippolyte kuitenkin ilmestyi amatsonien kanssa hääjuhliin tappaakseen vieraat, mutta sai itse surmansa vieraiden sulkiessa salin ovet — hänet surmasi mahdollisesti Theseus. Toisen lähteen mukaan Hippolyte sai surmansa sisarensa Penthesileian keihäästä tämän yritettyä osua hirveen.
Herakles kohtasi Hippolyten yhdeksännessä urotyössään, joka tunnetaan nimellä "Hippolyten vyö". Herakleen piti hakea tämä Areen vyö, jota Hippolyte käytti asemansa merkkinä, Eurystheyksen tyttären Admeten toiveesta. Tavattuaan Herakleen Hippolyte lupasi vyön tälle kuultuaan tämän matkan tarkoituksen, mutta tällöin Hera amatsoniksi naamioituneena levitti huhua, että vieraat olivat saapuneet sieppaamaan Hippolyten. Tällöin amatsonit aseistautuivat ja ryntäsivät Herakleen perään. Tämän nähdessään Herakles surmasi Hippolyten ja otti tämän vyön.
Nimeä Hippolyte käytetään myös Astydameiasta, Akastoksen puolisosta, joka rakastui Peleukseen.
Frans Lehtonen
Frans Lehtonen (aik. Lehtola, 7. lokakuuta 1859 Petäjävesi – 27. kesäkuuta 1920 Rautalampi) oli seppä ja kansanedustaja. Lehtonen toimi eduskunnassa SDP:n ryhmässä vuosina 1908–1914. Hänet valittiin kansanedustajaksi Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Lehtonen työskenteli seppänä Petäjävedellä, Pieksämäellä ja Kemissä vuoteen 1906, jolloin hänet palkattiin SDP:n puhujaksi ja luennoitsijaksi. Kansanedustajaksi hänet valittiin ensimmäisen kerran toisissa eduskuntavaaleissa 1908.
Eduskuntauransa jälkeen Lehtonen toimi puolueen puhujana ja luennoitsijana eri puolilla Itä-Suomea. Hän kuoli Rautalammilla 1920.
TobyMac
Toby McKeehan (syntyjään Kevin Michael McKeehan, 22. lokakuuta 1964 Fairfax, Virginia), taiteilijanimeltään TobyMac, tyyliteltynä tobyMac, on yhdysvaltalainen kristillinen hip hop/pop-artisti, musiikkituottaja, laulaja-lauluntekijä ja kirjailija. Hän tunnetaan kristillisen laulutrio DC Talkin jäsenenä vuodesta 1987 vuoteen 2000, jolloin yhtye ilmoitti jäävänsä tauolle. DC Talkin jälkeen TobyMac aloitti menestyksekkään soolouransa. DC Talkin yli kahdeksan miljoonan albumin myynnin lisäksi hänen neljää julkaistua sooloalbumiaan on tähän mennessä myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta, joista viimeisin, "Tonight" julkaistiin vuonna 2010. TobyMac on myös voittanut vuoden 2008 CD+DVD-julkaisullaan "Alive and Transported" parhaan rap- tai rock-gospelalbumin Grammy-palkinnon ja ollut myös useasti ehdolla eri kategorioissa.
Mary Coughlan
Mary Coughlan (s. 28. toukokuuta 1965, Donegal) on irlantilainen Fianna Fáil -puolueen poliitikko. Coughlan toimi useissa ministerintehtävissä 2000-luvulla. Hän oli Irlannin parlamentin alahuoneen, Dáil Éireannin jäsenenä vuosina 1987–2011. Coughlan menetti paikkansa vuoden 2011 vaaleissa.
Coughlan opiskeli yhteiskuntatieteitä University College Dublinissa. Hänet valittiin Irlannin parlamenttiin vain 21-vuotiaana. Ennen poliittista uraansa Coughlan ehti toimia lyhyesti sosiaalityöalalla. Hän toimi tánaistena, eli varapääministerinä Brian Cowenin hallituksessa 2008–2011.
Coughlan oli naimisissa poliisina työskennelleen David Charltonin kanssa, joka kuoli syöpään syyskuussa 2012. Heillä oli kaksi lasta.
O. W. Louhivuori
Oskar Wilhelm (Oskari Wilho) Louhivuori (vuoteen 1905 Lohtander; 18. syyskuuta 1884 Kuopion maalaiskunta – 1. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen professori, kansleri, vakuutusjohtaja ja senaattori.
Louhivuoren vanhemmat olivat sahanhoitaja Mikael Lohtander ja Anna Karoliina Savolainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1908, lisensiaatin tutkinnon 1915 ja väitteli tohtoriksi 1919. Louhivuori sai Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1950.
Louhivuori oli "Ylioppilaiden raittiusyhdistyksen" sihteeri raittiustyötä varten oppikouluissa 1904–1907, Pohjantähden toimittaja 1906, Kylväjän päätoimittaja 1908, Suomen liikemiesten kauppaopiston opettaja 1909, Helsingin maanviljelyslyseon opettaja 1910–1912, Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Salaman tilastomies ja sihteeri 1911–1915 ja Suomen köyhäinhoidon tarkastaja 1915–1916. Hän toimi henkivakuutusyhtiö Salaman toimitusjohtajana 1916–1917 ja 1918–1936. Louhivuori oli myös Vakuutussanomien toimittajana 1912–1916, Yhteiskuntataloudellisen aikakauskirjan toimittajana 1909–1925, "Nordisk försäkringstidskriftin Suomen" toimittajana 1928–1931 ja "Suomen Vakuutus Oy":n varatoimitusjohtajana 1942–1953.
Akateemisella urallaan Louhivuori oli Helsingin yliopiston sosiaalisen alkoholiopin opettaja 1911–1917, Helsingin yliopiston kansantaloustieteen ja vakuutusopin dosentti 1938–1948 sekä Kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen, finanssiopin ja tilastotieteen professori 1938–1952, Kauppakorkeakoulun rehtori 1945–1952 ja kansleri 1952–1953.
Politiikassa Louhivuori toimi suomalaisen puolueen kansanedustajana 1917–1918 ja kokoomuksen kansanedustajana 1918. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Louhivuori toimi sosiaalitoimituskunnan päällikkönä (senaattorina) Svinhufvudin senaatissa 1917–1918 ja Paasikiven senaatissa 1918.
Louhivuori oli naimisissa Hilja Siviä Soinamon kanssa vuodesta 1909 lähtien. Verneri Louhivuori oli hänen veljensä.
Boiko Borisov
Boiko Metodiev Borisov (, s. 13. kesäkuuta 1959) on bulgarialainen poliitikko ja maan pääministeri 2009–2013, 2014–2017 ja 2017–. Hän oli aiemmin Sofian pormestari marraskuusta 2005 ja johtanut perustamaansa GERB-puoluetta.
Borisov työskenteli sisäministeriössä 1982–1990 ja perusti 1990 yksityisen turvallisuuspalveluyrityksen. Hän työskenteli uudelleen sisäministeriössä 2001–2005 oikeistohallituksen valtakaudella ja kohosi sisäministeriön poliisin kenraaliluutnantiksi.
Syksyn 2005 vaaleissa Borisov valittiin parlamenttiin kahdesta vaalipiiristä, mutta hän luopui paikastaan ja ryhtyi Sofian pormestariksi. Borisov perusti joulukuussa 2006 GERB-puolueen (), joka voitti toukokuun 2007 eurovaalit saaden 21,69 % äänistä ja viisi paikkaa Euroopan parlamentissa.
Heinäkuun 2009 vaaleissa GERB otti maanvyöryvoiton ja presidentti Georgi Părvanov nimitti Borisovin hallituksenmuodostajaksi.
Borisovin GERBin nimitys Barroson komissioon Euroopan kansanpuolueen edustajana, Rumjana Želeva joutui torjutuksi, koska saksalaisen Die Weltin mukaan hänellä oli kytkentöjä Venäjän mafiaan. Jeleva erosi asemastaan ulkoministerinä 19. tammikuuta 2010. Borisov nimitti hänen korvaajakseen ulkoministeriksi entisen puolustusministeri Nikolai Mladenovin.
Kesäkuussa 2010 Borisovin hallitus sanoutui irti vuonna 2007 Venäjän ja Kreikan kanssa rakennettavasta sovitusta Alexandroúpoli–Burgas-öljyputkesta. Samassa yhteydessä uuden Belenen ydinvoimalan rakennus jäädytettiin. Venäjän Rosatomin Atomstroieksport voitti neljän miljardin dollarin arvoisen tarjouskilpailun siitä vuonna 2006. Heinäkuussa 2010 Bulgaria liittyi kuitenkin uudelleen South Stream -projektiin.
Borisovin hallitus erosi helmikuussa 2013. Borisovin mukaan eron taustalla oli sähkön hintojen takia järjestetyt mielenosoitukset ja poliisien käyttämät kovat otteet mielenosoittajia kohtaan. Marraskuussa 2014 hän jatkoi pääministerinä uudessa vähemmistöhallituksessa.
Borisov ilmoitti erostaan loppuvuodesta 2016, kun hänen ehdokkaansa Tsetska Tsatsjeva hävisi presidentinvaalit opposition Rumen Radeville.
Vuoden 2017 vaalien jälkeen presidentti Radev antoi hänelle huhtikuussa 2017 tehtäväksi muodostaa hallituksen kolmannen kerran.
Borisov harrastaa karatea, ja on ollut kansallisen joukkueen valmentajana ja tuomarina kansainvälisissä otteluissa.
Fondmetal
Fondmetal on entinen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa kausina 1991-1992. Se toimitti myös moottoreita Minardille kaudella 2000. Talli osallistui yhteensä 29 kilpailuun, saavuttamatta yhtään pistesijaa. Parhaaksi saavutukseksi jäi kahdesti kymmenes sija.
Talli syntyi, kun Gabriele Rumi osti Osella -tallin vuonna 1990. Fondmetal oli aiemmin toiminut Osellan pääsponsorina.
Samuli Sario
Eeli Samueli (Samuli) Sario (sukunimi aik. "Lindroos", 3. toukokuuta 1874 Tottijärvi – 14. tammikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen aktivisti, valtiosihteeri ja senaattori.
Sarion vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Ananias Lindroos ja Anna Judith Lundgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1896 ja maisteriksi 1897.
Sario oli Uuden Suomettaren toimittajana 1897–1904, tullihallituksen tilastokonttorin esimiehenä 1904–1910 ja Henkivakuutusyhtiö Salaman toimitusjohtajana 1910–1916, Sario kuului jääkäriliikettä tukeneeseen vanhempien poliitikkojen muodostamaan Keskuskomiteaan (Centralkomittén, CK). Hän oli Suomen vapautusliikkeen ulkomaan valtuuskunnan jäsenenä Tukholmassa ja edustajana Berliinissä 1916–1917.
Valkoisessa Vaasan senaatissa senaatin kanslian ulkoasiain valtiosihteerin nimekkeellä toimineen Sarion vastuulla olivat ulkoasiat. 
Suomalaista puoluetta edustanut Sario oli salkuttomana senaattorina Paasikiven senaatissa 1918. Monarkian ja saksalaissuuntauksen kannattajana tunnettu Sario siirtyi pois politiikasta ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Saksan tappioon.
Viimeksi Sario toimi Kansallis-Osake-Pankin Turun konttorin johtajana 1918–1922 ja Vakuutusyhtiö Pohjolan johtajana 1922–1930.
Lehtokorvasieni
Lehtokorvasieni ("Gyromitra gigas") on pääasiassa keväisin, mutta myös alkukesästä kasvava mieto ruokasieni. Toisin kuin tavallinen korvasieni, lehtokorvasieni ei sisällä gyromitriinia, mutta kuitenkin sekoittamisvaaran vuoksi tulee esikäsitellä korvasienen tavoin ennen käyttöä.
Lehtokorvasieni kasvaa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta puuttuu Pohjois-Suomen lajistosta. Sitä tavataan yleisimmin lehtomaisista ja tuoreista metsistä valoisista kohdista, myös kantojen ja maarunkojen lähettyvillä. Kasvaa myös koivusekametsissä ja hakkuuaukeilla.
Lehtokorvasieni muistuttaa erehdyttävästi korvasientä ("Gyromitra esculenta"), mutta on korvasientä suurempi ja vaaleampi. Lehtokorvasieni on väriltään lähinnä rusehtavan keltainen, harmaankeltainen tai likaisenruskea. Sieni on 8-15 cm leveä ja 5-12 cm korkea. Malto on haurasta, ohutta ja vaaleaa, ja itiöpöly valkoista. Jalka on lyhyt, paksu ja väriltään keltaisenvalkoinen. Lakki on ontto ja poimuileva. Lakkiosan reunat ovat irti jalasta, toisin kuin tavallisella korvasienellä.
Magnus Lavonius
Magnus Karl Lavonius (5. marraskuuta 1870 Viipuri – 21. syyskuuta 1948 Ylöjärvi) oli suomalainen tekstiiliteollisuusjohtaja, tamperelainen kunnallispoliitikko ja vuorineuvos, joka toimi Erichin hallituksen kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 1920–1921.
Lavoniuksen vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos, lakitieteen tohtori Wilhelm Lavonius ja Maria Franciska Westzynthius. Hän oli Robert Lavoniuksen veli. Lavonius valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1893 Polyteknillisen opiston konerakennusosastolta. Suoritettuaan jatko-opintoja Saksassa Reutlingenin "Spinn-, Web- und Wirkschule"ssa 1894–1895 hän tuli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n (Tampella) palvelukseen Tampereelle kutomonjohtajaksi 1895. Vuonna 1909 hänestä tuli Tampereen Puuvillateollisuus Oy:n Lapinniemen tehtaan isännöitsijä eli toimitusjohtaja, joka johti tehdasta aina vuoteen 1945 saakka. Lavonius oli myös Kutomateollisuudenharjoittajien liiton johtokunnan jäsen 1911–1945 ja johtokunnan puheenjohtaja vuosina 1927–1945.
Lavonius oli porvarissäädyn edustaja valtiopäivillä vuosina 1905–1906 ja presidentin valitsijamies vuonna 1925. Edistyspuoluetta edustanut Lavonius toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Rafael Erichin hallituksessa vuosina 1920–1921. Jälkimmäisenä vuonna hän yritti muodostaa Kokoomuksen, Maalaisliiton ja Edistyspuolueen yhteishallitusta, mutta hanke epäonnistui, kun kokoomuslaiset eivät halunneet samaan hallitukseen ulkoministeriksi kaavaillun Edistyspuolueen Rudolf Holstin kanssa. Lavonius luopui hallitustunnustelijan tehtävästä ja uuden Edistyspuolueen vähemmistöhallituksen muodosti Juho Vennola.
Tampereen kunnallispolitiikassa Lavonius oli mukana kaupunginhallituksen edeltäjän rahatoimikamarin jäsenenä 1902–1908 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1912–1915 ja 1918 sekä jäsenenä 1907–1918 ja 1922–1928. Tampereen ensimmäisen sekä toisen raitiotiekomitean puheenjohtajana toiminut Lavonius kannatti voimakkasti raitioteiden rakentamista Tampereelle, mutta tämä hanke ei kuitenkaan toteutunut.
Vuorineuvoksen arvon Lavonius sai vuonna 1930. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1901 oli Ester Gabriella Solin, joka kuoli jo seuraavana vuonna eli 1902. Toinen puoliso vuodesta 1908, Olga Erika Simelius (k. 1948), tuli tunnetuksi työstään lastensuojelun parissa. Olga Lavonius vaikutti miehensä tavoin Tampereen kunnallispolitiikassa. Heille syntyi yksi tytär.
Kansalaisfoorumi (järjestö)
Kansalaisfoorumi on yksi Suomen kahdestatoista vapaata sivistystyötä harjoittavasta valtakunnallisesta sivistysjärjestöstä. Kansalaisfoorumi toimii sivistysliittona ja opintokeskuksena, ja toimintaa säätelee laki vapaasta sivistystyöstä.
Kansalaisfoorumin jäsenjärjestöjä ovat Kanteleliitto, Suomen Kansanmusiikkiliitto, Suomen Nuorisoseurat, Suomen Nuorisosirkusliitto, Suomen Puhallinorkesteriliitto, Suomen Harrastajateatteriliitto ja Suomen Senioriliike. Jäseniä näissä järjestöissä on yhteensä noin 120 000.
Kansalaisfoorumin toiminta keskittyy yhteisölliseen ja kulttuuriseen sivistystyöhön. Se opintotoiminnan tavoitteina on luoda edellytyksiä henkiselle kasvulle, elämän hallinnalle, elinikäiselle oppimiselle sekä kansalaisyhteiskunnan aktiivisena jäsenenä toimimiselle. Opintokeskuksen järjestämistä kursseista lähes 90 prosenttia ja opintokerhotoiminnasta lähes 70 prosenttia on eri taidealojen (tanssi, teatteri ja musiikki) ja taiteiden välistä toimintaa.
Kansalaisfoorumilla on 13 päätoimista työntekijää. Keskustoimisto sijaitsee Vantaalla ja aluetoimistot neljällä paikkakunnalla: Lahdessa, Tampereella, Oulussa ja Rovaniemellä. Kansalaisfoorumin pääsihteeri on Aaro Harju ja hallituksen puheenjohtaja Juha Suoranta.
Johan Henrik Zilliacus
Johan "Henrik" Zilliacus (23. tammikuuta 1908 Helsinki – 9. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (filologi). Papyrologiseen aineistoon ja piirtokirjoituksiin erikoistunut Zilliacus oli Helsingin yliopiston Kreikan kirjallisuuden professori 1944–1974 ja toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana vuosina 1956–1959.
Hän meni vuonna 1936 naimisiin Harriet Björkenheimin kanssa. Heillä on neljä lasta, joista yksi on Margherita Zilliacus.
Niilo Solja
Niilo Johannes Solja (sukunimi vuoteen 1907 Sandell) (25. kesäkuuta 1888 Hämeenkyrö – 15. syyskuuta 1967 Pirkkala) oli asianajaja ja tamperelainen kunnallispoliitikko joka oli myös kokoomuksen kansanedustajana ja ministerinä 1930-luvun alussa.
Soljan vanhemmat olivat kauppias "Kaarlo Johannes Sandell" ja "Hilma Helena Kalenius". Hän kävi Tampereen Lyseon ja pääsi ylioppilaaksi 1908 ja suoritti oikeustutkinnon ja ylemmän hallintotutkinnon 1911 ja sai varatuomarin arvon 1913. Solja oli Hauhon, Maskun ja Ruoveden tuomiokuntien tuomari 1912–1914, Turun hovioikeuden ylimääräinen virkamies 1913–1916 ja Turun maaherranviraston ulosottoasiain esittelijä 1914–1915. Suomen sisällissotaan Solja osallistui valkoisten joukoissa Koutan, Vilppulan, Tampereen ja Viipurin taisteluihin sotatuomarina, majoitusmestarina ja esikuntapäällikkönä. Vuonna 1918 hän toimi lisäksi "valtiorikosoikeus 52.":n puheenjohtajana. Solja oli lakiasiaintoimisto "Ahlman & Pulkkisen" osakkaana Tampereella 1916–1937 ja sen jälkeen asianajajana Helsingissä 1938–1967.
Solja oli kokoomuksen kansanedustajana Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä 1930–1933 ja toimi eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan puheenjohtajana 1930–1931. Hän oli apulaissisäasiainministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932. Kokoomuksen oikeistosiipeen kuulunut Solja erosi hallituksesta maaliskuun alussa 1932 vastustettuaan Mäntsälän kapinan johtajille annettua pidätysmääräystä. Solja oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.
Kunnallispolitiikassa Solja oli mukana Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1921–1936 sekä rahatoimikamarin jäsenenä 1921–1923 ja sen seuraajaksi 1928 tulleen kaupunginhallituksen jäsenenä 1928–1929.
Jaakko Suolahti
Jaakko Wilhelm Suolahti (18. tammikuuta 1918 Kulosaari, Helsingin maalaiskunta – 27. tammikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija). Rooman sosiaalihistoriaan erikoistunut Suolahti oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti 1955–1960 ja professori 1960–1981 sekä oli vuodesta 1973 Tampereen yliopisto dosentti. Hän toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 1962–1965.
Jaakko Suolahden isä oli historiantutkija Gunnar Suolahti, ja hänen serkkujaan olivat historioitsija Eino E. Suolahti ja säveltäjä Heikki Suolahti.
Hermann Kauffman
Hermann Karl Heinrich Kauffmann (18. elokuuta 1840, Göteborg, Ruotsi – 12. kesäkuuta 1908, Nurmi, Viipurin lääni) oli insinööri ja Tampereen konepajateollisuuden uranuurtaja joka tunnetaan parhaiten kirjoittamiensa muistelmien ansiosta.
Kauffmanin vanhemmat olivat kotoisin Eutinista Saksasta, ja hänen isänsä "Heinrich Kauffmann" toimi Göteborgin kaupunginarkkitehtina. Kauffamn kävi Göteborgissa kymnaasin ja sen jälkeen hän opiskeli teknistä alaa Chalmersin opistossa. Hän oli aluksi piirtäjänä Nyköpingin konepajalla vuodesta 1857 alkaen. Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajan johtajaksi vuonna 1862 valittu ruotsalainen A. J. Lundahl tarjosi Kauffmanille työtä Tampereelta, ja Kauffman muutti sinne samana vuonna.
Kauffman suunnitteli ensimmäisen Tampereella raudasta rakennetun höyrylaivan Ilmarisen. Alus rakennettiin 1862–1863 ja sitä käytettiin aluksi Näsijärvellä ja myöhemmin Pyhäjärvellä. Ilmarista seurasivat Venäjän hallituksen tilaama kanuunavene "Suuriruhtinas Wladimir", jota rakennettiin vuosina 1863–1864 ja 1864–1866 rakennetut siipirataslaivat Elias Lönnrot ja "Vanaja", jotka otettiin käyttöön Tampereen-Hämeenlinnan laivareitillä. Tampellan konepajalla rakennettiin Kauffmanin johdolla myös höyrykoneita, pumppuja, ventilaattoreita ja puunjalostuskoneita.
Kauffmanista tuli Tampellan konepajan johtaja 1866 A. J. Lundahlin muutettua pois Tampereelta, ja hän johti myös vuosina 1867–1870 Tampellan ostamaa Helsingin laivatelakkaa. Kauffman oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n palveluksessa vuoteen 1880 saakka, jolloin hän siirtyi Pietariin johtamaan Ludvig Nobelin konepajaa. Kauffman palasi myöhemmin Suomeen ja kirjoitti muistelmateoksen Tampereen vuosistaan 1860- ja 1870-luvulla. Tämä teos ilmestyi vuonna 1902 nimellä "Muntra minnen från mellersta Tavastland", ja se käännettiin suomeksi nimellä "Mieluisia muistoja Keski-Hämeestä".
Kauffman oli naimisissa vuodesta 1869 lähtien tamperelaisen tehtaanpatruuna Johan Fredrik Gefwertin tyttären "Hilda Maria Gefwertin" kanssa.
Kauffman kuoli vuonna 1908 Nurmissa lähellä Viipuria. Hänet on haudattu vuonna 1906 kuolleen puolisonsa kanssa Tampereelle.
One More Magic Potion
One More Magic Potion on folk metal -yhtyeen Ensiferumin singlelohkaisu yhtyeen kolmannelta studioalbumilta "Victory Songs". Se nousi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle, jolla se pysytteli kaksi viikkoa.
Ristikiven kirkko
Ristikiven kirkko on erikoinen ulkoilmakirkko Partaharjulla lähellä Pieksämäkeä. Kirkko on Partaharju-säätiön omistama ja sijaitsee Partaharjun toimintakeskuksessa. Kirkko on hirsiseinäinen ja siinä on taivas kattona. Seinien sisällä kasvaa seitsemän puuta.
Kirkko valmistui 1971. Sen on suunnitellut arkkitehti Jussi Lappi-Seppälä. Kirkkoon mahtuu noin 400 henkilöä.
Kirkko on saanut nimiensä paikalta löytyneestä isosta kivestä, jossa on ristikuvio. Ristikiven syntyhistoria ulottuu geologisen arvion mukaan noin 1800 miljoonaa vuotta taaksepäin. Arvion mukaan kivi on ollut löytöpaikassaan noin 10 000 vuotta. Partaharjun leireillä oli pidetty jumalanpalveluksia jo aikaisemminkin tällä paikalla, ja kesällä 1967 jumalanpalveluksen aikana leiripojat löysivät sammaleen alta kivestä ristikuvion. Kivi on nyt kirkon alttarina.
Jack the Stripper
Jack the Stripper eli ”Riisuja-Jack” oli lempinimi tuntemattomalle sarjamurhaajalle, joka muistetaan Lontoossa vuosina 1964–1965 tapahtuneista "alastonmurhista". Nimi on väännös Jack the Ripperistä eli Viiltäjä-Jackistä.
Hänen uhrinsa olivat Viiltäjä-Jackin uhrien tavoin prostituoituja. Hän murhasi kuusi, ehkä jopa kahdeksan prostituoitua ja heitti heidän ruumiinsa Thamesiin. Naisilta oli pyydetty suuseksiä, jonka aikana heidät oli kuristettu. Murhia ei ikinä saatu selvitettyä.
Urbaanilegendan mukaan naiset oli tukehdutettu murhaajan peniksellä, mutta tätä pidetään kuitenkin nykyisin yleisesti satuna. Alfred Hitchcockin elokuva "Frenzy" on ilmeisesti tehty pitkälti tapauksen inspiroimana.
Aquador
Aquador on suomalaisen Bella-Veneet-konsernin omistama tuotemerkki. Bella-veneet-konsernille kuuluvat Aquadorin lisäksi tuotemerkit "Bella" ja "Flipper". Aquadorin mallistoon kuuluu 12 venettä, joista 2 esiteltiin vuonna 2007. Aquadorin myynti kasvoi vuonna 2006 noin 70 %.
Aquador on alun perin Sakari Mattilan luoma venemallisto, jota Bella-veneet valmisti 1990-luvulla alihankintana. Mattila vei tuotannon 1997 Irlantiin, josta Bella osti tappioihin vajonneelta yhtiöltä muotit ja mallioikeudet takaisin Suomeen vuonna 2000.
Aquadorin mallisto:
Aquador 28 ht voitti vuonna 2009 oman kokoluokkansa kilpailun (alle 45 jalkaa) englannin venenäyttelyssä.
Heinäkuun alussa Aquadoria myyvä Vator ilmoitti, että se hakeutuu konkurssiin, mutta myy aquadoreja vielä vähän aikaa. Sen sijaan Astrum Vene, joka myy Aquadoreja, investoi erittäin paljon.
Parantava kosketus
Parantava kosketus () on uskomuslääkinnän muoto, joka perustuu ajatukseen ihmisen sähkömagneettisesta kentästä. Kehon osissa tuntuvien kipujen syynä on uskomuksen mukaan se, ettei näillä alueilla kehon "sähkövirta" kulje.
Henkilön, joka omaa parantavan kosketuksen, väitetään pystyvän tuntemaan kädellään tällaisen "aukon" ihmisen sähkökentässä ja luovuttamaan omaa "energiaansa" laittamalla kätensä tällaisen paikan yläpuolelle. Tällaisessa vaihtoehtoisessa hoitomuodossa olleet ihmiset kuvaavat parantajan kädestä kulkeutuvan energiavirran tuntuvan kuin hiustenkuivaajalla lämmittäisi kipeytynyttä kohtaa.
Quantum touch eli suomeksi kvanttikosketus on amerikkalaisen Bob Rasmuksen ja sittemmin Richard Gordonin reikistä kehittämä hoito. Kvanttikosketushoito muistuttaa ulkoisesti reikihoitoa, mutta sitä markkinoidaan lähinnä kehon virheasentojen korjaamiseen sekä kiputilojen ja tulehduksien lieventämiseen. Virheasentoja korjattaessa luiden ja muiden kiinteinä pidettyjen rakenteiden väitetään ikään kuin "liukuvan" spontaanisti oikeaan asentoonsa.
Kvanttikosketushoito perustuu uskomuksiin "värähtelytaajuuden" kohottamista hoidettavassa kohdassa. Hoidon markkinoijien mukaan kosketuksen myötä kehon omalla paranemisjärjestelmällä on mahdollisuus aktivoitua.
Kosketusterapioiden vaikutusta ei kuitenkaan ole tieteellisesti todistettu. Esimerkiksi "Jounal of the American Medical Association" -lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan satunnaistetuissa kokeissa testatuista 21:stä "parantavan kosketuksen terapeutista" ei kukaan tunnistanut koehenkilön energiakenttää. Isossa-Britanniassa tätä hoitoa kuitenkin annetaan vaihtoehtohoitona (nimellä "therapeutic touch") ainakin joissain yksityissairaaloissa.
Skeptikko-lehden mukaan biofyysinen ja teoreettinen perusta kvanttihoidolle on olematonta.
Neuman
Neuman on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Neumaniin liittyy myös seuraava:
Bundesamt für Verfassungsschutz
Bundesamt für Verfassungsschutz (BfV, ) on Saksan liittotasavallan sisäministeriön kotimaan tiedustelun virasto.
Liittovaltion elimen lisäksi joka osavaltiolla on omat virastonsa, joita ei ole yhdistetty yhden elimen alle maan vahvan liittovaltioluonteen vuoksi. Verfassungsschutzilla on noin 2400 työntekijää ja sen vuosibudjetti on 144 miljoonaa euroa. Sen päämaja on Kölnissä ja johtaja vuodesta 2000 Heinz Fromm.
Verfassungsschutzin päätehtävä on tarkkailla ryhmiä, joita pidetään potentiaalisena uhkana vapaalle ja demokraattiselle järjestelmälle ("Freiheitlich-demokratische Grundordnung"). Se julkaisee vuosittain julkisen virallisen raportin ja ilmeisesti myös hallitukselle salaisia raportteja. Verfassungsschutzilla ei ole lainkäyttövaltaa. Jos se havaitsee rikoksia tapahtuvan tai suunniteltava, se antaa tiedon poliisille.
Verfassungsschutzin tarkkailemiin järjestöihin kuuluvat:
Kristiina Brask
Kristiina Maria Kaarina Brask (s. 2. kesäkuuta 1990 Leppävirta) on vuoden 2007 "Idols"-kilpailussa kolmanneksi sijoittunut laulaja. Brask harrasti nuorena jääkiekkoa. Hän alkoi opiskella vuonna 2006 Kuopion musiikkilukiossa. Sittemmin hän kuitenkin siirtyi jatkamaan lukio-opintojaan Kuopion aikuislukiossa. Hän valmistui ylioppilaaksi keväällä 2010.. Brask valmistuu luokanopettajaksi Itä-Suomen yliopistosta syksyllä 2018 ja on toiminut opiskelunsa ohessa jo luokanopettajana. Hän esiintyy nykyään vain hengellisissä tilaisuuksissa esittäen gospel-musiikkia.
Brask esitti "Idolsin" koelauluissa Nordmanin ruotsinkielisen kappaleen ”Vandraren”, ja sai tuomaristolta kehuja persoonallisesta äänestään. Brask selvitti tiensä finaaleihin semifinaaleista Joan Osbornen kappaleella ”One of Us”, jonka myös levytti Idols-finalistien kokoelmalevylle.
Kristiinan Idolsissa esittämät kappaleet:
Brask solmi levytyssopimuksen Asko Kallosen HMC-levy-yhtiön kanssa toukokuussa 2007. Debyyttialbumin nauhoitukset aloittiin heti kesäkuussa ja ensisingle ”Nyt mä meen” julkaistiin lokakuussa 2007. Debyyttialbumi "Silmät sydämeeni" ilmestyi 7. marraskuuta 2007 ja vähän myöhemmin radioihin lähetettiin toisena singlenä albumin nimeä kantanut kappale.
Braskin toinen albumi "Kuivilla susta" ilmestyi 9. syyskuuta 2009, jota ennakoitiin singlenä julkaistulla albumin nimikkokappaleella.
Alkuvuodesta 2010 Brask johti Kuorosota-ohjelmassa Leppävirran kuoroa, mutta joukkue putosi ohjelman semifinaalissa 14. maaliskuuta. Leppävirran kuoro sijoittui kolmanneksi. Kuorosodan jälkeen Kristiina keikkaili muutaman kuukauden ajan Kuorosota-kuoronsa kanssa heidän iskulauseenaan tutuksi tulleella Tykkee -nimellä. Kristiina esitti tuolloin mm. dueton Leppävirran torilla "Yö Väistyy" -konsertissa yhdessä vuoden 2011 Idolsin finaalikolmikossa olleen Ali Elkharamin kanssa, joka lauloi tuolloin Karjalan Sotilassoittokunnan solistina.
Kesällä 2010 Brask oli mukana Bone5-metalliyhtyeen singlellä ”Erase/Rewind”, joka oli cover-versio The Cardigansin kappaleesta.
Syksyllä 2011 Brask osallistui MTV3-kanavalla 29. lokakuuta esitettyyn Syksyn sävel -kilpailuun, joka järjestettiin uudelleen kymmenen vuoden tauon jälkeen. Kristiina esitti kilpailussa masennuksesta kertovan kappaleensa ”F32”. Kilpailun voitti tuolloin Jari Sillanpää.
Braskin kolmannen levyn äänitys keskeytyi sairastumisen vuoksi, eikä levyä koskaan tehty loppuun.
Brask on laulajanuransa lisäksi työskennellyt ääninäyttelijänä. Häntä on kuultu heinäkuussa 2010 ensi-iltansa saaneessa "Marmaduke" -elokuvassa Isabellan roolissa sekä "Itse ilkimys" -animaatiossa.
Ympäristötekniikka
Ympäristötekniikka on poikkitieteellinen tekniikan laji, jonka tavoitteena on hyödyntää erilaisia teknisiä ratkaisuja ympäristön laadun ja ihmisen hyvinvoinnin turvaamiseksi. Historiallisesti ympäristötekniikka on liittynyt rakennustekniikan koulutussuuntiin, koska sen pääaiheena on ollut vesiensuojelu ja jätevesienkäsittely. Teollistumisen myötä ympäristötekniikka on laajentunut ja siihen kuuluvat ainakin seuraavat alueet:Ympäristötekniikka-nimikkeellä löytyy oppiaine monista yliopistoista ja ammattikorkeakouluista.
Japanin Grand Prix 1991
Japanin Grand Prix 1991 oli 515. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin 20. lokakuuta 1991 Suzuka Circuit -radalla. Kilpailua hallitsi McLaren-talli. Ayrton Senna varmisti kolmannen kuljettajien maailmanmestaruutensa jo kilpailun alussa, kun hänen lähin uhkaajansa Nigel Mansell keskeytti. Viimeisellä kierroksella Senna antoi tallikaverinsa Gerhard Bergerin voittaa päästämällä hänet ohitseen. McLaren nousi myös takaisin valmistajien MM-sarjan kärkeen ohi Williamsin. Éric Bernard kolaroi rajusti ensimmäisissä aika-ajoissa ja oli sen vuoksi poissa formuloista yli kaksi vuotta.
Lähde:
Eero K. Neuvonen
Eero Kalervo Neuvonen (31. heinäkuuta 1904 – 25. elokuuta 1981) oli Turun yliopiston ylikirjastonhoitaja 1941–1969. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1967.
Neuvonen tutki arabian kielen lainasanoja espanjan kielessä. Hänen väitöskirjaansa "Los arabismos en el español del siglo XIII" (1941) pidetään edelleen suomalaisen hispanistiikan merkittävimpänä teoksena.
Professori Kaarlo Neuvonen oli hänen veljensä.
Kerttulin koulu
Kerttulin koulu oli vuoteen 2012 asti toiminut peruskoulun luokkien 1–6 koulu Turun I kaupunginosassa. Nykyisin rakennuksissa toimii Kerttulin lukio.
Kerttulin koulussa toimivat Turun ainoat ruotsin kielikylpyluokat. Koulussa oli viimeisinä vuosina noin 250 oppilasta, joista yli puolet kielikylpyluokilla. Kielikylpyopetus alkoi Kellonsoittajankadun päiväkodissa, 1–6 luokkien opetus Kerttulin koulussa ja 7–9 luokkien opetus Luostarivuoren koulussa. Musiikkia saattoi opiskella painotetusti 2. luokasta lähtien.
Kerttulin koulu perustettiin vuonna 1912. Koulu oli silloin uudenaikainen kansakoulu, jossa sijaitsi myös kylpyläosasto. Koulu toimi sodan aikana sotasairaalana. Kerttulin koulua on käynyt myös presidentti Mauno Koivisto. Rakennuksen on suunnitellut J. Eskil Hindersson, liikuntasalisiiven Abel Sandelin.
Kupittaan ja Aurajoen lukiot yhdistyivät Kerttulin lukioksi ja siirtyivät Kerttulin koulun tiloihin syksyllä 2013.
Kerttulin koulu valmistui Turun suurimmaksi ja uudenaikaiseksi kansakoulurakennukseksi vuonna 1912 J. Eskil Hinderssonn suunnittelemana. Ruotsista, Malmön uudesta kansakoulusta saatujen vaikutteiden myötä kouluun rakennettiin myös kylpyläosasto. Koulun vihkiäisiä vietettiin maaliskuun 19. päivänä 1913.
Kerttulin koulu
Kaarlo Neuvonen
Kaarlo (Kalle) Juhana Neuvonen (28. elokuuta 1918 Viipuri – 7. syyskuuta 2014 Turku) oli suomalainen geologi erikoisalanaan paleomagnetismi. Hän oli Helsingin yliopiston geologian ja mineralogian dosentti 1953–1964 ja Turun yliopiston geologian ja mineralogian professori 1960–1981. Hän oli Suomen Geologisen Seuran kunniajäsen.
Hänen veljensä on Turun yliopiston ylikirjastonhoitaja Eero K. Neuvonen.
Tortilla
Tortilla on nostamaton maissi- tai vehnäjauhosta paistettu ohutleipä. Tämä kansainvälisesti tortillana tunnettu leipä on kotoisin Meksikosta, sitä käytetään paljon myös muissa Väli-Amerikan maissa (Guatemala, El Salvador, Nicaragua ja Honduras). Muualla espanjaksi ”tortilla” tarkoittaa munakasta, esimerkiksi ”tortilla española”.
Meksikossa maissitortilla on ruokavalion perusta ja tärkeä kalsiumin lähde, ja niitä on tarjolla lähes aina ruokailun yhteydessä aamupalasta iltapalaan saakka.
Tunnetuimpia ruokalajeja, joihin käytetään tortilloja:
Taco: Tortilla, jonka täytteenä on yleensä porsaan- tai naudanlihaa, myös lammasta, kanaa ja erilaisia sisäelimiä käytetään, lisukkeena yleensä on sipulia ja tuoretta korianteria ja erilaisia salsa-kastikkeita. Taco on suosittu meksikolaisessa katukeittiössä.
Burrito: Lihalla ja/tai muilla täytteillä kuten riisillä, pavuilla, tomaatilla, salsalla ja guacamolella täytetty tortilla, joka on kääritty rullalle.
Tostada: Paahdettu tai uppopaistettu tortilla, jonka päälle asetetaan lihaa, makkaraa, salaattia, äyriäisiä jne. ja salsoja. Tostadoita tarjoillaan yleensä keittojen kanssa tai pienemmiksi paloiksi (Totopos) leikattuna alkupaloina erilaisten salsojen kera. Alun perin tostadat tehtiin kuivuneista tortilloista uppopaistamalla, jotta tortilloita ei haaskattaisi.
Quesadilla: Taitettu maissitortilla, jonka sisällä on perinteisesti juustoa mutta myös lihaa, kasviksia tai molempia sekä salsoja.
Tortillasta voi tehdä myös keittoa, jota kutsutaan Sopa-aztecaksi tai Sopa de tortillaksi.
GSM-taajuusalueet
GSM-taajuusalueet tai -taajuuskaistat ovat GSM-matkapuhelinjärjestelmän käyttämiä Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n matkapuhelinlaitteille varaamia radiotaajuuksia.
GSM-järjestelmässä tuettavat taajuuskaistat ja kanavanumeroinnit on määritelty 3GPP:n teknisessä spesifikaatiossa 45.005 (3GPP TS 45.005)., joka korvasi ne aiemmin esittäneen 3GPP TS 05.05 -spesifikaation. Tällä hetkellä määritelmä tunnistaa neljätoista eri taajuuskaistaa:
Etuliitteet tulevat sanoista
GSM 900- ja GSM 1800 -järjestelmät ovat pääsääntöisesti käytössä Euroopassa, Lähi-idässä, Afrikassa ja Aasiassa.GSM 850- ja GSM 1900 -järjestelmät ovat pääsääntöisesti käytössä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, joskin myös Australiassa on GSM 850 -verkko.GSM 1800 on matkapuhelinjärjestelmä, joka toimii kuin GSM 900 -matkapuhelinjärjestelmä, mutta sen taajuusalue on 1 800 MHz alueella eikä 900 MHz alueella niin kuin ensimmäisen GSM-matkapuhelinjärjestelmän. Tukiaseman kantavuus alueellisesti on pienempi kuin GSM 900 -järjestelmässä, missä aallonpituus on puolta vähäisemmästä taajuudesta johtuen kaksinkertainen. GSM 1800 -järjestelmäksi mainitun matkapuhelinjärjestelmän oikea alkuperäinen nimi oli Digital Cellular System 1800 eli DCS 1800. Se otettiin käyttöön Yhdistyneissä kuningaskunnissa 1998.
Suomessa GSM 1800 otettiin käyttöön suurehkoissa asutuskeskuksissa ensimmäisenä, koska GSM 900 -verkosta oli tullut ruuhkainen suuren käyttäjämäärän vuoksi. Verkosta puhuttiin tämän vuoksi City-GSM:nä eli kaupunki-GSM:nä.
Kaksitaajuinen matkapuhelinverkko aiheutti myös sen, että matkapuhelimista tuli kaksitaajuusmatkapuhelimia, koska samalla puhelimella piti kyetä puhumaan sekä koko maassa laajoilla alueilla GSM 900 -verkon kautta että tiheimmin asutuissa kaupungeissa, joissa GSM 900 -verkko oli täyttynyt ja tarvittiin rinnakkainen järjestelmä.
Enema of the State
Enema of the State on Blink-182-yhtyeen kolmas ja menestynein studioalbumi. Se julkaistiin 1. kesäkuuta 1999 levy-yhtiöstä MCA Records, ja levyllä on hitit: "What's My Age Again?", "Adam's Song" ja "All the Small Things", jotka julkaistiin myös myöhemmin yhtyeen kokoelmalevylle. Levy oli yhtyeen ensimmäinen, jossa oli mukana rumpalina Travis Barker. Albumi menestyi todella hyvin, ja sitä myytiin maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Tom Delonge ja Mark Hoppus.'†' = Laulajana Tom Delonge
'‡' = Laulajana Mark Hoppus
Carmen Luvana
Carmen Luvana (s. 23. elokuuta 1981 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Luvana syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, mutta kasvoi pääasiassa Puerto Ricolla. Hän muutti myöhemmin Miamiin ja aloitti uransa tanssijana eroottisissa baareissa.
Aikuisviihdealalla Luvana aloitti vuonna 2001. Hänen ensimmäinen hardcore-roolinsa oli elokuvassa "More Dirty Debutantes #211".
Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskus
Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskus – PTK ry on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon varhaisnuorisotyön palvelujärjestö. Se on Suomen suurimpia varhaisnuorisotyöjärjestöjä. PTK tavoittaa jäsenseurakuntiensa kautta yli 72 000 varhaisnuorta ja 7 000 vapaaehtoista varhaisnuorten ohjaajaa poika- ja tyttökerhoissa, tapahtumissa ja leireillä.
PTK:n päätoimipaikka sijaitsee Partaharjun toimintakeskuksessa Pieksämäellä. Siellä toimii myös 1960 perustettu Partaharjun opisto ja 1945 perustettu leirikylä. 
PTK:n jäseninä on 356 seurakuntaa ja seurakuntayhtymää ja kuusi järjestöä.
Järjestö järjestää muun muassa ohjaajakoulutusta, valtakunnallisia ja alueellisia tapahtumia, leirejä ja vaelluksia. Se on myös varhaisnuorten ja heidän perheidensä edunvalvontajärjestö.
PTK kustantaa ja välittää kirjallisuutta sekä lisäksi muuta toimintamateriaalia, kuten ParAs-askartelumateriaalia.
Järjestö omistaa Partaharjun lisäksi Tievatuvan retkeilykeskuksen Saariselällä.
Järjestön toiminnanjohtaja oli pastori Eero Jokela vuodesta 2007 lähtien .
PTK:n julkaisema lehti JiiPee alkoi ilmestyä nimellä Joka Poika vuonna 1938. JP-nimen se sai 1985. Vuoden 2012 alusta JiiPee-lehti siirtyi verkkojulkaisuksi
Poikien ja Tyttöjen Keskus syntyi vuonna 1989 kahdesta järjestöstä, Poikien Keskuksesta ja Tyttöjen keskuksesta. Poikien Keskuksen keskustoimisto oli muuttanut Helsingistä Partaharjulle omiin tiloihin 1987.
Poikien Keskus oli NMKY:n vuonna 1919 perustettu Poikien Liitto vuoteen 1946 asti, jolloin se itsenäistyi.
PTK pitää yllä kansainvälisiä yhteyksiä muun muassa Global Fellowshipin ja sen eurooppalaisen järjestön European Fellowshipin kautta.