Ulan Bator
Ulan Bator
tai Ulaanbaatar (, ᠤᠯᠠᠭᠠᠨ ᠪᠠᠭᠠᠲᠤᠷ, "punainen sankari") on Mongolian tasavallan pääkaupunki. Se sijaitsee keskellä Mongoliaa, Tuul-joen rannalla ja 2 261 metriä korkean Bogd Khan -vuoren juurella. Kaupungissa on arviolta 1 345 086 asukasta (2013). Ulan Bator on maailman kylmin pääkaupunki.
Kaupungin rakenne on erikoinen; kaupungissa on paljon neuvostoaikaista rakennuskantaa, mutta toisaalta uudemmat rakennukset ovat tyypiltään länsimaisia. Lisäksi esikaupunkialueilla on perinteistä jurtta-asustusta. Kaupungin keskusaukio on nimeltään Sühbataar, jolla sijaitsevat Mongolian tärkeimmät rakennukset, kuten Mongolian parlamenttitalo ja Mongolian ooppera. Aukion keskellä on Damdin Sühbatarin patsas.
Kaupunki perustettiin nimellä "Urga" buddhalaisen luostarin paikalle () vuonna 1649 400 kilometrin päähän nykyisestä Ulan Batorista Arkhangain provinssiin. Kaupunkia siirrettiin useisiin paikkoihin ennen nykyistä sijaintia, joka valittiin 1700-luvun lopulla. Kaupungista kehittyi 1800-luvun puoliväliin tultaessa kukoistava kauppapaikka Kiinan ja Venäjän välisen teereitin varrella. Mongolia julistautui itsenäiseksi Qing-dynastian romahdettua vuonna 1911 ja Ulan Batorista tuli uuden Mongolian kansantasavallan pääkaupunki vuonna 1924.
Ulan Batorilla on ollut useita nimiä historiansa aikana. Vuosina 1639–1706 se tunnettiin nimellä Örgöö ( ’palatsijurtta’) ja 1706–1911 nimellä Hüree (mongoliksi Хүрээ, ’leiri’) ja myöhemmin Ih Huree (, ’suuri leiri’).
Mongolian itsenäistymisen yhteydessä nimi vaihdettiin vastaamaan kaupungin asemaa: Vuonna 1911 siitä tuli Niislel Hüree ( ’pääkaupunki’).
Kun Niislel Hüreestä tuli Mongolian kansantasavallan pääkaupunki vuonna 1924, se nimettiin Ulan Batoriksi (’punainen sankari’) Mongolian kansallissankarin Sühbaatarin kunniaksi. Sühbaatar vapautti maansa Venäjältä vetäytyneiden valkoisten Roman von Ungern-Sternbergin johtamien joukkojen miehitykseltä ja samalla pitkäaikaisesta kiinalaisvallasta. Hän kutsui Mongoliaan Neuvostoliiton puna-armeijan, joka suojasi Mongoliaa Japanin hyökkäyksiltä. Sühbaatarin patsas sijaitsee Ulan Batorin keskusaukiolla.
Ulan Batoria palvelee Chinggis Khaanin kansainvälinen lentoasema ja rautatie yhdistää sen Kiinaan ja Siperian rataan. Muihin Mongolian kaupunkeihin johtavat tiet ovat suurimmaksi osaksi päällystämättömiä.
Kaupungissa on laaja bussiverkosto – suuri osa busseista on neuvostovalmisteisia, mutta viime aikoina Japani ja Etelä-Korea ovat myyneet kaupunkiin myös uusia busseja. Laillisen bussiverkoston rinnalla kilpailee pikkubusseja. Viime vuosina kaupunki on antanut yhä enemmän virallisia liikennelupia, mutta suurin osa kaupungin autoilijoista tarjoaa myös satunnaisia kyytejä.
Ulan Bator kärsii ilman saastumisesta. Hiilen ja puun polttaminen lämmöntuotantoon ja ruoanlaittoon, markkinatalouden kasvu ja talvien kylmyys ovat aiheuttaneet pienhiukkasten määrän kasvun 13-kertaiseksi Maailman terveysjärjestön maksimisuositukseen nähden. Ilmansaasteiden aiheuttama savusumu estää ajoittain lentokoneiden laskeutumisen kaupungin lentokentälle.
Ulan Batorissa on yhdeksän valtion yliopistoa, mm. Mongolian kansallinen yliopisto, Mongolian tekninen yliopisto, Lääketieteellinen yliopisto, Pedagoginen yliopisto ja Taide- ja kulttuuriyliopisto. Lisäksi kaupungissa on kahdeksan yksityistä yliopistoa. Kaupungin historiallisessa kirjastossa on runsaasti vanhoja mongolialaisia, kiinalaisia ja tiibetiläisiä käsikirjoituksia.