Teemu Sippo
Teemu Jyrki Juhani Sippo SCJ (s. 20. toukokuuta 1947 Lahti) on suomalainen katolinen pappi ja Suomessa toimivan katolisen kirkon piispa. Hänestä tuli 5. syyskuuta 2009 ensimmäinen suomalaissyntyinen katolisen kirkon johtaja Suomessa Arvid Kurjen (1464–1522) jälkeen.
Teemu Sippo syntyi luterilaiseen perheeseen, mutta kiinnostui jo koululaisena katolisesta kirkosta ja katsoi, että hänen on lähdettävä ”sille tielle”. Sippo liittyi katoliseen kirkkoon 1966 ollessaan 19-vuotias. Sippo on opiskellut teologiaa Freiburgissa Saksassa ja on suorittanut diplomiteologin perustutkinnon. Papiksi hänet vihittiin vuonna 1977. Sippo on työskennellyt muun muassa kappalaisena Jyväskylässä Pyhän Olavin seurakunnassa, Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana sekä Helsingissä Pyhän Marian seurakunnassa ja Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnassa, jälkimmäisessä pitkään myös kirkkoherrana. Hän toimi Helsingin katolisen hiippakunnan asiainhoitajana, kun piispa Józef Wróbel siirrettiin 2008 Helsingistä Puolaan Lublinin arkkihiippakunnan apulaispiispaksi. Piispa Wróbelin aikana Sippo toimi piispanvikaarina ekumeenisia asioita varten. Hän on myös ollut mukana Suomen Ekumeenisen Neuvoston hallituksessa, ja Sippo on valittu kahdesti Suomen Ekumeenisen Neuvoston puheenjohtajaksi vuosina 2010 ja 2013.
Vuonna 2015 Sippo osallistui Pohjoismaiden piispainkokouksen ainoana edustajana Vatikaanissa pidettyyn perhettä käsitelleeseen piispainsynodiin. Samana syksynä hänet nimitettiin myös piispainkokouksen pysyvän neuvoston jäseneksi.
Tapaninpäivänä 2018 Sippo loukkaantui vakavasti liukastuttuaan kadulla Helsingissä ja lyötyään päänsä. Parin viikkoa myöhemmin hänen kerrottiin edelleen olevan sairaalahoidossa, mutta toipumisen ajankohdasta ei ollut tietoa. Kirkko ilmoitti jatkossa tiedottavansa asiasta vain kun Sipon tilassa tapahtuu merkittävää muutosta.
Sippo tunnetaan vapaamielisenä katolilaisena, vaikka hän määrittelee itsensä ”keskitien kulkijaksi”. Hänen nimityksensä piispaksi on ärsyttänyt eräitä konservatiivisia katolilaisia myös Suomen ulkopuolella. Toisaalta Sippo otti maaliskuussa 2009 hiippakunnan asiainhoitajana kantaa perinteisen perhekäsityksen puolesta, kun Suomen evankelis-luterilaisen kirkon työryhmän muistio samaa sukupuolta olevien parisuhteiden vihkimisestä oli julkaistu. Samoin liturgisesti Teemu Sippo on joskus ottanut varovaisen konservatiivisia kantoja.
Piispana Teemu Sippo on jatkanut perinteisen avioliittokäsityksen puolustamista sekä yhteiskunnassa että Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kaavailtuja muutoksia vastaan. Hänen kaudellaan Suomessa toimiva katolinen kirkko on jatkanut kasvuaan useiden prosenttien vuosivauhdilla. Samoin hän on kuudessa vuodessa ehtinyt vihkiä jo yhdeksän pappia. Sippo on edistänyt myös Katolisen rukouskirjan ja hiippakunnan Cantemus-laulukirjan valmistumista samoin kuin monien liturgisten tekstien valmistumiseen tähtääviä hankkeita.
Piispana Sippoa on katolilaisten taholta arvosteltu julkisuudessa muun muassa saamattomuudesta sekä liiallisesta ajankäytöstä ekumenian parissa. Sippo on saanut kovaa arvostelua osakseen myös huonosta hallintokulttuurista ja hengellisen johtajuuden puuttumisesta. Hän ryhtyi katolisen hiippakunnan ainoan "Stella Maris" -leirikeskuksen myyntiin vain vähän sen jälkeen, kun hän oli elokuussa 2011 julkisesti kiistänyt myyntihankkeiden olemassaolon.
Teemu Sippo on suomentanut M. Angela Toigon teoksen "Erään hiiren rukouksia" ja Terhi Kiiskisen kanssa Bernhard Welten teoksen "Olemattomuuden valo".