San Marinon Grand Prix 1994
San Marinon Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan kauden osakilpailu, joka ajettiin 1. toukokuuta 1994 Autodromo Enzo e Dino Ferrari -radalla Imolassa Italiassa. Michael Schumacher voitti kilpailun, ja toiseksi ajoi Nicola Larini, joka saavutti uransa ensimmäisen palkinto- ja pistesijan. Mika Häkkinen oli kolmas.
Samana viikonloppuna sattui useita ulosajoja ja onnettomuuksia, joissa kuoli kaksi kuljettajaa: itävaltalainen tulokaskuljettaja Roland Ratzenberger ja brasilialainen kolminkertainen maailmanmestari Ayrton Senna. Traagisten tapahtumiensa johdosta kilpailusta käytetään monesti myös nimitystä Imolan musta viikonloppu.
Kilpailun jälkeen kuljettajien turvallisuuteen alettiin kiinnittää enemmän huomiota.
Perjantaina ensimmäisissä aika-ajoissa Jordan-kuljettaja Rubens Barrichello menetti autonsa hallinnan Variante Bassa -shikaanissa. Barrichello mursi nenänsä ja nielaisi kielensä ollen vähällä tukehtua, mutta lääkäri sai hänen kielensä pois kurkusta. Pahemminkin olisi voinut käydä, sillä ellei radan ja katsomon välissä olisi ollut normaalia korkeampaa turva-aitaa, auto olisi sinkoutunut katsomoon asti.
Lauantain aika-ajossa Simtek-tallin Roland Ratzenberger kuoli kallo- ja niskavammoihin, kun auton etusiivekkeen päätylevy irtosi aiemman radalta suistumisen seurauksena ja auto iskeytyi ratavalliin Villeneuve-mutkassa.
Sunnuntaina kisa alkoi rajulla kolarilla, kun Pedro Lamy törmäsi lähtöruudukkoon pysähtyneen JJ Lehdon Benettoniin. Autoista yleisöön lentäneet osat haavoittivat yhdeksää katsojaa.
Kisaa päätettiin jatkaa turva-auton johtaessa joukkoa. Kuudennen kierroksen alussa Formula 1:n kolminkertainen maailmanmestari, Williams-tallin Ayrton Senna, menetti autonsa hallinnan ja ajautui nopean Tamburello-mutkan betoniseinään. Senna sai surmansa, kun kolarissa irronneen etupyörän ripustukset lävistivät hänen kypäränsä visiirin.
Myöhemmin kisassa loukkaantui myös Lotus-tallin mekaanikko, kun Minardi-kuljettaja Michele Alboreton oikea takarengas sinkoutui varikkosuoralla hänen päälleen. Toinen Lotus-mekaanikko ja kaksi Ferrari-tallin mekaanikkoa loukkaantuivat samalla lievemmin. Michael Schumacher hoiti kisan 34 viimeistä kierrosta ja voiton kotiin, vaikkei hän antanutkaan sille mitään arvoa. Palkintokorokkella Schumacher ja Mika Häkkinen vielä hymyilivät, mutta lehdistötilaisuudessa oltiin jo itkun rajoilla. Varikolla monet itkivät avoimesti.
Senna ja Ratzenberger olivat ensimmäiset F1:ssä kuolleet kuljettajat sitten Elio de Angeliksen testionnettomuuden vuonna 1986. Turvallisuuteen kiinnitettiin jälleen entistä tiukempaa huomiota mm. autojen sääntömuutoksilla (puinen pohjalevy ja rajoituksia siivekkeiden kokoon), ja Imolan rataa muutettiin selvästi hitaammaksi: muun muassa Sennan ja Ratzenbergerin turmaksi koituneet Tamburello-mutka ja Villeneuve-mutka muutettiin shikaaneiksi. Myös muihin ratoihin, esimerkiksi Barcelonaan ja Montrealiin, tehtiin kiireellisesti hidastusshikaaneja. Imolan mustan viikonlopun jälkeen F1-kilpailussa ei kuollut kuljettajia yli 20 vuoteen, kunnes Japanin Grand Prixissa 2014 Jules Bianchi joutui kisassa vakavaan onnettomuuteen ja kuoli saamiinsa vammoihin heinäkuussa 2015. Tällä välillä F1-kilpailuissa kuitenkin kuoli kolme ratavirkailijaa. Lisäksi kuljettaja María de Villota kuoli F1-testeissä tapahtuneessa onnettomuudessa saamiinsa vammoihin vuonna 2013.