Suomen rautateiden opastinjärjestelmä
Suomen rautateiden opastinjärjestelmä käsittää turvalaitteisiin kytketyt visuaaliset opastimet sekä kiinteät merkit, joilla ohjataan rautatieliikennettä. Opastimet toimivat optisena osana rautateiden turvalaitteita, ja niillä välitetään veturinkuljettajalle liikenteenohjauksen käskyjä. 1990-luvulla Suomessa otettiin käyttöön uusi opastinjärjestelmä. Nykyään ainoastaan Helsingin liikennepaikalla on käytössä vanhan opastinjärjestelmän opastimia.
Rautateiden opastimet eivät toimi samalla tavoin kuin tieliikenteen liikennevalot. Liikennevalot toimivat "syklisesti", kun taas rautateillä liikenteenohjaajat antavat opastimilla junille lupia liikkua asetinlaitteen välityksellä. Toisin kuin tieliikenteessä, suurten junapainojen ja pitkien jarrutusmatkojen vuoksi junia ei kuljeteta pelkästään kuljettajan näkemän varassa. Junaliikenne edellyttää aina toimivaa liikenteenohjausta. Veturinkuljettajat eivät itse valitse käyttämäänsä raidetta, vaan junien käyttämät kulkutiet asettaa ja turvaa liikenneohjaaja. Veturinkuljettaja ei myöskään saa itsenäisesti päättää, milloin hän "saa" lähteä liikkeelle.
Opastimien perusopaste on yleensä "seis". Tämä opaste on aina ehdoton, eikä sitä saa ohittaa ilman liikenteenohjauksen antamaa lupaa. Tärkeimmät opastimet Suomessa ovat pääopastin, esiopastin, suojastusopastin ja raideopastin.
Pääopastinta käytetään junaliikenteen turvaamisessa, ja sen opasteet koskevat kaikkea liikennettä. Liikenneohjaaja asettaa pääopastimiin ajon sallivat opasteet. Opastimet asettuvat näyttämään ajon sallivaa opastetta vasta, kun kaikki turvalaitetoiminnot asetinlaitteessa ovat toteutuneet onnistuneesti. Jotta opastin voisi näyttää muuta opastetta kuin "seis", täytyy seuraavien perusedellytysten toteutua:Pääopastin voi näyttää seuraavia opasteita:
Esiopastin on pääopastimen tai suojastusopastimen opasteista ennakolta ilmoittava opastin. Se sijaitsee vähintään nopeusrajoituksen määräämän matkan päässä ennen sen tarkoittamaa opastinta. Esiopastin ilmaisee seuraavan opastimen opasteen ennakkotietona. Esiopastin itsessään ei ohjaa liikennettä, eikä se voi näyttää "seis"-opastetta.
Esiopastin voidaan myös sijoittaa pääopastimen kanssa samaan mastoon. Tällöin esiopastin on pimeänä, kun pääopastin näyttää seis-opastetta.
Vanhassa opastinjärjestelmässä esiopastimia oli kahta tyyppiä, ns. kaksitoiminen ja kolmitoiminen esiopastin.
Kaksitoimisen esiopastimen opastinkäsitteet olivat aina vilkkuvia, ja kaksitoimiset olivat ensimmäisiä käyttöön otettuja valoesiopastimia. Ensimmäisten vuosikymmenten aikana kaksitoimiset valoesiopastimet olivat yhdellä vaihtovärillisellä kaasukäyttöisillä valoyksiköllä varustettuja, jolloin vilkkuvan kaasukäyttöisen valon väriä vaihdettiin valkoisesta vihreäksi erityisen vihreän värilinssin avulla.
Kolmitoiminen esiopastin tuli käyttöön Jt-1969:n myötä. Kolmitoimisen esiopastimen "odota seis" -käsite ilmaistiin aina vilkkuvalla valkoisella valolla, "odota aja 35" -käsite vilkkuvalla vihreällä valolla ja "odota aja" kiinteällä vihreällä valolla.
Esiopastimet olivat kaksitoimisia, kun ne sijaitsivat pääopastimen alapuolella samassa mastossa sekä yleensä mekaanisten asetinlaitteiden ja varmistuslukko- ja opastinturvalaitosten yhteydessä siipi- tai pääopastimen esiopastimena. Kolmitoimisia esiopastimia käytettiin yleensä kauko-ohjattujen releasetinlaitteiden yhteydessä pääopastimen esiopastimena. Paikallisesti ohjatuilla releasetinlaitteilla oli tapauskohtaista, oliko esiopastin kaksi- vai kolmitoiminen.
Nykyään vanhan järjestelmän esiopastimia on käytössä ainoastaan samassa mastossa olevien pääopastimien kanssa Helsingin liikennepaikalla. Niiden vilkkulaitteet on kytketty pois käytöstä vuonna 2003, joten ne näyttävät kiinteää vihreää (seuraava opastin näyttää jotain ajon sallivaa opastetta) tai kiinteää valkoista (seuraava opastin näyttää seis-opastetta) valoa silloin, kun yläpuolella olevassa pääopastimessa on jokin ajon salliva opastinkäsite.
Esiopastin voi näyttää seuraavia opasteita:
Suojastusopastin on suojastukseen liittyvä itsetoiminen, liikennepaikkojen välillä sijaitseva opastin. Suojastusopastimia käytetään jakamaan liikennepaikkojen välinen osuus "suojaväleihin". Suojastusopastimien käyttö nostaa radan kapasiteettia, koska useampia junia voidaan ajaa peräkkäin. Suojastusopastimia on korvattu turvalaitteiden uusimistöiden yhteydessä pää- ja esiopastimen yhdistelmillä. Uusia suojastusopastimia ei enää asenneta.
Suojastusopastin näyttää seis-opastetta, kun sen suojaamalla suojavälillä on juna tai muu yksikkö. Ajon salliva opaste asettuu opastimeen automaattisesti suojavälillä olevan junan sivuutettua seuraavan opastimen eli sen poistuttua suojastusopastimen tarkoittavalta suojaväliltä. Suojastusopastimen opasteet myös ilmoittavat, näyttääkö seuraava opastin seis-opastetta vai jotain ajon sallivaa opastetta. Molempiin suuntiin suojastetun rataosan suojastusopastimien ajon sallivat opasteet ovat riippuvaisia asetetusta liikennesuunnasta. Liikennesuunnan vastaiset opastimet näyttävät aina seis-opastetta.
Suojastusopastin voi näyttää kolmea erilaista opastetta:
Raideopastin on pienikokoinen opastin, jota käytetään pääasiallisesti vaihtotyön ohjaamisessa. Raideopastimella annetaan tiettyjen turvalaite- ja kulkutie-ehtojen täytyttyä opaste "aja varovasti", joka oikeuttaa veturinkuljettajan sivuuttamaan opastimen. Raiteella kuitenkin voi olla jokin este, esimerkiksi vaunuja tai toinen juna. Raideopastimen ohittamisen jälkeen kuljettaja tai vaihtotyönjohtaja on vastuussa siitä, että yksikkö liikkuu turvallisesti ja riittävän alhaisella nopeudella.
Raideopastin voidaan sijoittaa myös pääopastimen yhteyteen. Tällöin raideopastin näyttää opastetta "aja varovasti", mikäli pääopastin näyttää jotain ajon sallivaa opastetta. Raideopastimella voidaan tällöin myös antaa opaste "aja varovasti", vaikka pääopastin näyttäisi opastetta "seis". Tällä tavoin annetaan vaihtotyöyksikölle lupa ohittaa punaista näyttävä pääopastin.
Nykyiset raideopastimet ovat kaikki valo-opastimia. Aiemmin käytössä on ollut myös mekaanisia lyhtyraideopastimia. Uuden opastinjärjestelmän raideopastimella voidaan antaa opasteet "seis", "aja varovasti" sekä "ei opasteita", sekä vanhan opastinjärjestelmän raideopastimella voidaan antaa opasteet "seis", "aja varovasti", "aja" sekä "ei opasteita":
Lukitusopastin on pienikokoinen opastin, jota käytetään ilmaisemaan avattavan sillan lukituksen tilaa, raiteen liikennöinnin estävän portin, puomin tai oven asentoa, raiteen liikennöinnin estävän kuormaus- tai purkulaitteen tilaa, ja kääntöpöydän liikennöitävyyttä. Lukitusopastimen termi on avattavilla silloilla aiemmin ollut siltaopastin. Lukitusopastimen Aja-käsite muutettiin Ei opasteita -käsitteeksi 2000-luvun loppupuolella johtuen Rautatieviraston määrityksestä, ettei lukitusopastin saa antaa ajon sallivaa opastetta. Lukitusopastimella annetaan seuraavat opasteet:
Joidenkin teollisuus- tai sivuraiteiden varoituslaitoksellisten tasoristeysten kannen molemmin puolin on sijoitettu tasoristeysopastimet. Nämä tasoristeysopastimet ilmoittavat milloin varoituslaitos on hälyttänyt riittävästi, jolloin rautatiekalusto voi ylittää varoituslaitoksella varustetun tasoristeyksen. Tasoristeysopastimia käytetään vain tasoristeysten yhteydessä, joiden yli liikennöidään vain vaihtotyönä, ja joille ei voida varmistaa kulkutietä. Tasoristeysopastimia ei käytetä pääraiteilla, raiteilla joille voidaan varmistaa kulkutie, tai raiteilla joiden suurin sallittu nopeus on yli 35 km/h.
Joissakin kaksi- tai useampiraiteisissa varoituslaitoksillisissa tasoristeyksissä voi olla sekä junaliikenteeseen käytettävä pääraide että sivuraide, jolla liikennöidään ainoastaan vaihtotyönä, jolloin tasoristeyksen sivuraiteella on tasoristeysopastimet, mutta tasoristeyksen pääraiteella niitä ei ole.
Toisto-opastin, nk. Kertaaja on opastinjärjestelmää täydentävä laite, joka toistaa lähtösuunnan pääopastimen opasteen. Toisto-opastimia, nk. kertaajia on käytetty täydentämään lähtösuunnan pääopastimen ajon sallivan opasteen näkyvyyttä matkustajalaitureiden lähellä paikoilla, joilla näkyvyys pääopastimille on ollut rajoitettu esimerkiksi ratageometrian kaarteiden tai pitkän laiturirakenteen vuoksi, ja lähtösuunnan pääopastimen opaste on haluttu kerrata matkustajalaiturilta lähtevälle junalle. Kertaajat ovat pääosin poistuneet käytöstä Suonenjoen junaonnettomuuden jälkeen Onnettomuustutkintakeskuksen suosituksesta johtuen ja nykyisin niitä on käytössä enää Helsingin päärautatieasemalla.
Järjestelyopastimella annetaan opasteita vaihtotyössä. (Jt1987, Jt1996) Opasteet voidaan toistaa veturissa olevalla järjestelyopastimen kertaajalla. (Jt1996)
Järjestelyopastimen opasteet:
Työntönopeuksista määrätään laskumäen käyttösäännössä. (Jt1996)
Opastin on sammuksissa, kun opasteita ei anneta. (Jt1987, Jt1996)
Laskumäen järjestelyopastimen yhteydessä voi olla opastin, jolla vastakkaiseen suuntaan annetaan "laskumäkityö käynnissä" -opaste. (Jt1987, Jt1996)
Junanlähetysopastimen opasteet (Jt1987). Jt1996:sta oli junanlähetysopastin kokonaan poistettu, sillä lähtömääräys oli alettu antaa junalle pääasiassa raidekohtaisella pääopastimella tai radiolla, eikä kohtaamisistakaan enää niin usein ilmoitettu. (Resiina 3/2005)
Joillakin junanlähetysopastimilla voitiin antaa myös seuraavat opasteet (Jt1987):
Vaihdonkielto-opastin on rakenteeltaan palkki- tai valo-opastin. (Jt1987)
Vaihdonkielto-opastimen opasteet:
Jos valo-opastin on sammuksissa, vaihtotyö ja ratatyöliikenne on kielletty.
Turvalaitoksen käyttösäännössä määritellään, mitä raiteita ja vaihtoliikkeitä vaihdonkielto-opastimien opasteet tarkoittavat.
Vaunuvaa'an opastimena käytetään levyä tai valo-opastinta riippuen siitä, millainen vaaka on kysymyksessä. (Jt1987)
Vaunuvaa'an opastimien opasteet:
Vaunuvaa'an opastimena käytetään valo-opastinta, levyä tai nopeusmerkkiä, jossa on lisäkilpi "vaaka". (Jt1996)
Liikennepaikkakohtaisissa lisämääräyksissä annetaan tarkemmat ohjeet vaunuvaa'an opastimien opasteiden käytöstä. (Jt1996)