hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sirppi
Sirppi on alun perin viljan leikkuuseen eli elonkorjuuseen suunniteltu käsityökalu.
Siinä on lyhyt kahva, johon on kiinnitetty leikkuuterä. Terä on yleensä kaareva, mutta myös suorateräisiä sirppejä tunnetaan. Olennaista sirpille on, että terä ei jatku suoraan kahvan suuntaisesti vaan kaartuu eteenpäin. Nykyaikaiset eurooppalaiset sirpit ovat kaarevateräisiä, itämaiset sirpit, esimerkiksi japanilainen kama, viikatteen tapaan suorateräisiä.
Suomalaiset sirppimallit jaetaan itäsuomalaiseen (itäeurooppalaiseen) eli kaarevateräiseen sirppiin ja läntiseen eli lounaissuomalaiseen kamppiin, jota kutsutaan myös pivosirpiksi. Kamppi muistuttaa väärävartista viikatetta, ja sen terä on vain vähän kaareva. Sirpillä leikataan viiltämällä, kampilla työskentely muistuttaa enemmän viikatteella niittämistä. Sirpinmuotoisia työkaluja tehtiin jo kivikaudella. Kivikautiset sirpit olivat hammasteräisiä, ja sama perinne jatkuu monissa metallisissa sirppityypeissä. Kuparisirpit olivat eräitä ensimmäisiä metalliesineitä Suomessa.
Sirppi teroitetaan viistoksi yläpuolelta, alapuoli terää jää tasaiseksi. Sirpillä leikataan etukumarassa asennossa. Leikatessa kootaan vasempaan käteen suuri kourallinen korsia, ja tietystä määrästä kourallisia tulee kunkin viljalajin mukainen lyhde. Ruislyhteeseen pannaan viisi kourallista, toukolyhteisiin tavan, sidetarpeiden ja sään mukaan vaihteleva määrä. Rukiinleikkuussa jokainen kourallinen nostetaan lyhteelle pystyyn nousten; vasemmalla kädellä pidetään leikattua kourallista tyvestä, ja oikeassa kädessä olevalla sirpillä kannatetaan tähkiä. Näin tehdään, jotta korret pysyisivät järjestyksessä ja jotta selkää voisi kumarassa työssä oikaista. Leikatessa kertyvää kourallista kuljetetaan painamalla sitä vasemmalla kädellä pitkin pystyn viljaa reunaa, sirpillä taas kannatellaan siirrettävää kourallista altapäin. Näin suurikin nippu olkia pysyy koossa. Sirppiä käytellään mahdollisimman pienin liikkein, jottei ranne kipeydy. Korret katkaistaan pienellä kiertävällä vetoliikkeellä. eli ne viilletään poikki, ei repäistä.
Elonleikkuuaikana tavallinen yhden ihmisen päivässä leikkaamien lyhteiden määrä on 50-70 kpl. Enempää ei kannata leikata, jottei tule kipeäksi. Kiireisenä päivänä tai talkoissa tottunut sirpinkäyttäjä pystyy leikkaamaan hyvinkin 200 lyhdettä ruista, nopeimmat enemmänkin.
Kaareva sirppi on tunnettu symboli, jolla on useita merkityksiä. Uskotaan, että kuunsirppi on yhdistetty kasvuun ja naiseuteen. Kuunsirpin muotoinen "hedelmällinen puolikuu" oli alue Lähi-idässä, jolla maanviljely paikallisesti syntyi. Islamin tunnuksia on kuunsirppi.
Kommunismi on myös käyttänyt sirppiä tärkeimmässä tunnuksessaan yhdessä vasaran kanssa. Se on symboloinut maatalousväestön osuutta uudessa yhteiskunnassa, vasara tehdastyöväestön.
Victorinus
Marcus Piav(v)onius Victorinus (k. kevät 271) oli lyhytikäisen Gallian keisarikunnan keisari vuosina 269–271.
Victorinuksen taustasta ei tiedetä paljoakaan. Hänen nimensä viittaa Rooman valtakunnan läntisiin provinsseihin, Hispaniaan, Galliaan ja Britanniaan, joista hän saattoi olla kotoisin. Hänen nomeninsa oikeinkirjoitustakaan ei tiedetä varmasti. Joissakin kolikoissa se on Piavonius tai Piavvonius. Augusta Treverorumista löydetystä mosaiikissa se taas on muodossa Piaonius.
Victorinuksen äidin Victorian toimet hänen kuolemansa jälkeen viittavat perheen varakkuuteen. Victorinus palveli ansiokkaasti ensimmäisen Gallian keisarin Postumuksen alaisena. Noin vuonna 266 tai 267 hän oli pretoriaanikaartin tribuuni ("tribunus praetorianorum") ja vuonna 267 tai 268 hän oli konsulina Postumuksen kanssa. Mariuksen kuoleman jälkeen syksyllä 269, sotilaat julistivat Victorinuksen keisariksi Augusta Treverorumissa. Hänet tunnustettiin Galliassa ja Britanniassa muttei Hispaniassa, joka siirtyikin pian takaisin Rooman keskushallinnon alaisuuteen. Myös Augustodonum Haeduorumin kaupunki Galliassa kapinoi Victorinusta vastaan ja siirtyi Rooman puolelle. Victorinus piiritti joukkoineen kaupungin ja valtasi sekä ryösti sen kesällä 270, seitsemän kuukauden piirityksen jälkeen.
Myös eräs Domitianus julisti itsensä keisariksi Galliassa vuoden 271 paikkeilla, mutta hänestä ei tiedetä paljon mitään.
Tämän jälkeen Victorinus palasi Colonia Agrippinaan viettämään voitonjuhlia. Huoltopäällikkö Attianus kuitenkin murhasi hänet keväällä 271. Syy saattoi olla henkilökohtainen, sillä Victorinus oli tunnetusti kova naistenmies, ja antiikin historioitsijoiden mukaan Attianus sai hänet kiinni itse teosta vaimonsa kanssa. Tätä teoriaa tukee myös se, että murhan jälkeen Victorinuksen äiti Victoria sai lahjottua sotilaat julistamaan Victorinuksen jumalaksi ja huutamaan Gallia Aquitanian maaherran Gaius Pius Esuvius Tetricuksen keisariksi.
Riemukupla
Riemukupla-elokuvat kertovat Herbiestä, Volkswagenin Kupla-mallin autosta, joka joutuu erilaisiin kommelluksiin. Elokuvat on tuottanut Disney.Lisäksi Riemukuplasta on tehty televisioelokuva vuonna 1997 sekä viiden jakson pituinen televisiosarja vuonna 1982.
Pepsiini
Pepsiini (EC 3.4.23.1) on mahalaukun aktiivinen valkuaisaineita hajottava entsyymi eli proteaasi. Sitä muodostuu maharauhasten pääsolujen erittämästä pepsinogeenista, joka aktivoituu maharauhasten katesolujen erittämän suolahapon luomassa happamassa ympäristössä ja jo olemassa olevan pepsiinin vaikutuksesta. Pepsinogeeni aktivoituu pepsiiniksi alle 5 pH:ssa hitaasti, mutta alle 3 pH:ssa varsin nopeasti. Aktivoituessaan pepsiiniksi pepsinogeenistä irtoaa 42 aminohappotähteen pituinen pätkä.
Pepsiini pilkkoo mahalaukkuun saapuneen ruoan proteiineja peptideiksi ja aminohapoiksi. Nämä stimuloivat mahalaukun limakalvon G-soluja erittämään gastriinia, joka vuorostaan saa mahalaukun parietaalisolut erittämään suolahappoa.
Elimistö valmistaa pepsiinin epäaktiivisen välivaiheen kautta, koska jos pepsiini pääsisi toimimaan solun sisällä, pilkkoisi se solun elintärkeitä proteiineja aiheuttaen solun toiminnan lakkaamisen tai solukuoleman.
Templo de Debod
Templo de Debod on Espanjan pääkaupungissa Madridissa sijaitseva muinaisegyptiläinen temppeli.
Temppeli rakennettiin alun perin eteläiseen Egyptiin lähelle Niilin ensimmäistä putousta ja Isis-jumalattarelle omistettua uskonnollista keskusta. Rakennustyöt aloitti vuoden 200 eaa. tienoilla Meroën kuningas Adijalami rakentamalla pienen Amonille ja Isikselle omistetun kappelin. Myöhemmin Ptolemaioksen hallitsijasuvun kuninkaat rakensivat uusia osia alkuperäisen ympärille. Rooman keisarit Augustus ja Tiberius saattoivat rakennustyöt loppuun.
Vuonna 1960 useita monumentteja oli vaarassa jäädä veden alle Assuanin padon rakennustöiden vuoksi ja UNESCO pyysi apua kansainväliseltä yhteisöltä näiden historiallisesti arvokkaiden kohteiden pelastamiseksi. Kiitokseksi Espanjan tarjoamasta avusta Abu Simbelin temppelien siirtämisessä, Egypti lahjoitti Debodin temppelin Espanjalle vuonna 1968.
Temppeli purettiin ja siirrettiin kivi kiveltä Madridiin, jossa se koottiin uudelleen yhteen kaupungin kauneimmista puistoista, "Parque del Oesteen". Yleisölle se avattiin heinäkuussa 1972. Se on yksi ainoita muinaisegyptiläisen arkkitehtuurin teoksia Egyptin ulkopuolella ja ainoa laatuaan Espanjassa.
Sydney Camm
Sir Sidney Camm (1893 – 12. maaliskuuta 1966) oli brittiläinen lentokonesuunnittelija, jonka kuuluisin suunnitelma oli Hawker Hurricane -hävittäjä.
Sidney Camm kiinnostui lentokoneista teini-ikäisenä liittyen Windsor Model Aeroplane Club -lennokkikerhoon. Kerho rakensi oman liitokoneen 1912. Sidney Camm pääsi töihin Hawker Aircraft Company-lentokonetehtaaseen vuonna 1925 piirtäjänä. Pian hän oli sen pääsuunnittelija (1926?), jossa tehtävässä hän jatkoi kuolemaansa asti. Hawker Hurricanesta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien ensimmäinen yksitasoinen hävittäjäkone. Se oli taistelun Britanniasta voittaja, kun Supermarine Spitfire taisteli saksalaisia hävittäjiä vastaan ja Hurricane ampui sillä aikaa saksalaiset pommikoneet alas. Sitä seurasi tehokkaammat hävittäjät Typhoon ja Tempest, joiden rooli oli rynnäköinti maamaaleja vastaan. Typhoonia vaivasi pitkään korkeusperäsimen flutteri ja buffeting-ilmiö suurilla nopeuksilla. Molemmat ongelmat ratkaistiin vaikkei suurten nopeuksien ilman kokoonpuristuvuutta ymmärretty tuohon aikaan.
Camm oli työorientoitunut henkilö ja pyrki työssään erinomaisiin tuloksiin ja vaati samaa alaisiltaan. Suunnittelutiimin koko oli vain sata ihmistä ja Cammia pidettiin hyvin vaikena johtajana.
Toisen maailmansodan jälkeen Camm suunnitteli muun muassa Hawker Hunter -hävittäjän, Hawker P.1127:n, josta tuli pystysuoraan nouseva Hawker Siddeley Harrier -hävittäjä. Hänet aateloitiin 1953. Hän suunnitteli BAC TSR-2-konetta ja myöhemmin Panavia Tornadoa. Hän esisuunnitteli 1960-luvun alussa Mach 4 nopeuteen yltävää lentokonetta.
Underground
Underground () on nimitys, jolla kuvataan vaihtoehtoista, valtavirran vastaista, poliittisesti tai kulttuurisesti arveluttavana pidettyä ajattelua ja toimintaa. Underground-ajattelu tai -toiminta ei ole saanut yleistä hyväksyntää ja tunnustusta.
Underground on sikäli kuvaava termi, että tavallinen yleisö joutuu harvoin kosketuksiin sen kanssa, ellei ihminen nimenomaan tietoisesti hakeudu sen piiriin ("maan alle"), koska valtamedia ei ole undergroundista juurikaan kiinnostunut. Underground on usein myös synonyymi ilmaisulle "vastakulttuuri".
Okakuusi
Okakuusi ("Picea pungens") on pohjoisamerikkalainen kuusten ("Picea") sukuun ja mäntykasvien ("Pinaceae") heimoon kuuluva havupuu. Laji kasvaa luonnonvaraisena Kalliovuorten eteläosissa 1 800–3 000 metrin korkeudella mutta ei kasva puurajalle saakka kuten vastaavalla alueella kasvava engelmanninkuusi ("Picea engelmannii"). Okakuusi kasvaa yleisemmin vuoristojen laaksoissa jokien varsilla missä kosteutta on enemmän.
Okakuusi kasvaa yleensä 25–30 metriä pitkäksi. Neulaset ovat väriltään harmaanvihreästä vaalean sinivihreään, vaihdellen paljon luonnonvaraisissakin kannoissa. Neulasiltaan erityisen sinisistä tai hopeanhohtoisista kannoista on jalostettu lajikkeita koristekasvikäyttöön. Näitä myydään "sinikuusina" tai "hopeakuusina". Myös pallomaisia lajikkeita on olemassa.
Luettelo Havaijin paikannimistä
Luettelo Havaijin paikannimistä.
Mauna Loa
Mauna Loa on toimiva kilpitulivuori Havaijilla. Sen nimi tarkoittaa havaijin kielellä "pitkää vuorta". Tulivuori on purkautunut ainakin 33 kertaa. Viimeisin purkaus tapahtui maaliskuussa 1984.
Mauna Loa on maailman suurin aktiivinen tulivuori, laaja ja loivarinteinen kilpitulivuori. Sen tilavuus on 42 500 km³, josta 84,2% on merenpinnan alapuolella. Vuoren huippu on merenpinnasta 4170 metrin korkeudella ja merenpohjasta 9 km. Tulivuori on syntynyt maanalaisen ns. kuuman kohdan (ts. kuuman pisteen) laavasta.
Kuumat pisteet ovat litosfäärilaattojen keskiosissa sijaitsevia pylväsmäisiä, paikallaan pysyviä vulkaanisia pisteitä. Tyynenmeren litosfäärilaatta liikkuu kuuman pisteen kohdalta, ja uusi tulivuori tai tulivuorisaari syntyy.
Mauna Loan syöksemä laava on erittäin kuumaa, juoksevaa ja emäksistä basalttilaavaa. Riskiluokittelussa basalttilaavaa purkavat tulivuoret luetaan ympäristölle vaarattomiksi: basalttinen laava ei tuki purkausaukkoja ja näin ei aiheuta räjähdysvaaraa. Basalttisten tulivuorten alueet ovatkin yleensä matkailijoiden suosiossa (esim. Hekla Islannissa).
Mauna Loan lähellä sijaitsee toinen tulivuori, Mauna Kea. Havaijin saari koostuu yhteensä viidestä tulivuoresta.
Domitianus (usurpaattori)
Domitianus oli roomalainen sotilas, joka julisti itsensä keisariksi Gallian keisarikunnan aikana. Hän hallitsi lyhyen ajan vuonna 271. Domitianuksen mainitsevat Zosimos ja "Historia Augusta". Muita todisteita Domitianuksesta ovat kaksi kolikkoa joista ensimmäinen löydettiin Loiren alueelta Ranskasta vuonna 1900. Sitä pidettiin pitkän aikaa väärennöksenä, mutta vuonna 2003 löydettiin Oxfordshirestä Englannista toinen Domitianuksen lyöttämä kolikko. Kolikon aitoudesta ei ole epäilystä koska se löydettiin ruukusta jossa oli 5 000 muuta kolikkoa vuosilta 250–275.
Domitianuksen arvellaan hallinneen vain muutaman päivän ajan. Keisari Aurelianus ilmeisesti teloitutti hänet, koska hän oli lyöttänyt rahaa omissa nimissään.
Mauna Kea
Mauna Kea on levossa oleva tulivuori Havaijin eteläisimmällä ja suurimmalla Havaijin saarella. Sen nimi tarkoittaa havaijin kielellä "valkoista vuorta". Mauna Kean ja samalla koko saaren korkein kohta on Pu'u Wēkiu, joka sijaitsee 4 207 metriä merenpinnan yläpuolella. Mauna Kean lähellä sijaitsee toimiva tulivuori Mauna Loa.
Erinomaisen seeingin takia vuori on nykyään tärkeä tähtitieteilijöiden havainnointipaikka, ja sen huipulla sijaitsee useita observatorioita. Näistä merkittävimpinä yhdysvaltalaiset Keck-teleskoopit, toinen kansainvälisistä Gemini-teleskoopeista, kansainvälinen James Clerk Maxwell -teleskooppi sekä japanilainen Subaru-teleskooppi.
Mauna Kea purkautui viimeksi noin 3 500 – 4 500 vuotta sitten. Vuoren alla tapahtuvat heikot maanjäristykset voivat olla merkki purkauksesta lähitulevaisuudessa. Vuoren laella olevat herkät tähtitieteelliset havaintolaitteet reagoisivat kuitenkin vuoren pinnan nousuun ennen mahdollista purkausta. Vuoren iäksi arvioidaan noin miljoona vuotta.
Mauna Kea on maapallon korkein vuori, jos korkeus mitataan vuoren juurelta huipulle. Vuoren rinne laskeutuu meren alla vielä viisi kilometriä, joten koko vuoren korkeus merenalaiset osiot huomioon ottaen on yli kymmenen kilometriä. Vuori on kilpitulivuorelle tyypillisesti hyvin leveä verrattuna korkeuteen, ollen merenpinnan yläpuolella noin 80 kilometriä pitkä ja 40 kilometriä leveä.
Malaijinkielinen Wikipedia
Malaijinkielinen Wikipedia on Wikipedian malaijinkielinen versio. Koska malaijin kieli on indonesian kanssa keskenään ymmärrettävää, malaijin- ja indonesiankielisten Wikipedioiden yhdistämistä on ehdotettu. Malaijinkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia.
Malaijinkielinen Wikipedia aloitettiin loppuvuodesta 2002. 5 000 artikkelin raja meni rikki 29. kesäkuuta 2004. Syyskuussa 2005 siellä oli yli 6 800 artikkelia. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 140 645 artikkelia.
Gozo
Gozo () on saari Maltalla Välimerellä. Se on kooltaan Maltan toiseksi suurin saari Maltan pääsaaren jälkeen. 
Saaren pinta-ala on 67 neliökilometriä. Saarella on noin 31 000 asukasta, joista noin 6 000 asuu Victorian kaupungissa.
Martti Peltonen
Martti Peltonen (s. 1943) on pitkän uran tehnyt suomalainen lehtikuvaaja. Hän aloitti TPSL:n äänenkannattaja Päivän Sanomissa 1959, siirtyi 1966 Helsingin Sanomiin ja lopulta 1973 Ilta-Sanomiin, jonka kuvatoimituksen esimiehenä työskentelee.
Peltosen tunnetuin otos esittää lentokentällä YK-matkaltaan palanneita presidentti Urho Kekkosta ja tämän takana muovikassi kädessä seisovaa Väinö Leskistä. Yleisesti uskottiin kassin sisältävän viinaa, kun siellä tosiasiassa oli suklaata lapsille.
Martti Peltosen kuvista julkaistiin 2005 kuvateos "Viisi vuosikymmentä".
Rabat (Malta)
Rabat (maltaksi yleensä artikkelin kanssa Ir-Rabat) on kunta Maltalla. Se sijaitsee Maltan pääsaarella. Rabatissa on runsaat 11 000 asukasta, ja sen tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat muun muassa katakombit ja St. Paulin katedraali. Naapurisaari Għawdexilla on myös kaupunki, jonka maltankielinen nimi on Rabat ja joka tunnetaan englanniksi nimellä Victoria.
Makakit
Makakit ("Macaca") on suku häntäapinoiden ("Cercopithecidae") heimossa. Makakit ovat laajimmalle levinnyt kädellisten ("Primates") suku lukuun ottamatta ihmisten sukua. Nykyään tunnetaan 22 makakilajia, joiden esiintymisalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Japaniin. Vaikka useilta lajeilta puuttuu häntä, makakit eivät ole sen läheisempää sukua ihmisapinoille kuin muutkaan häntäapinat.
Puskuriliuos
Puskuriliuos on liuos, jonka pH-arvo ei muutu huomattavasti happoa tai emästä lisättäessä tai liuosta laimennettaessa.
Puskuriliuos valmistetaan heikosta haposta ja sen suolasta, tai heikosta emäksestä ja sen suolasta. Puskuriliuos on tehokkaimmillaan, kun liuoksen pH on yhtä suuri kuin sen valmistukseen käytetyn yhdisteen pK-arvo ("pK = -logK"). Puskuriliuos vaikuttaa parhaiten, kun sen pH on korkeintaan yhden yksikön päässä halutun puskuroitavan liuoksen pK-arvosta.
Luonnollisia puskuriliuoksia ovat mm. veri, jonka pH pysyy hyvin vakaana fysiologisessa pH:ssa 7,4.
Emäs hajoaa liuetessaan konjugaattihapoksi muodostaen samalla veden kanssa hydroksidi-ionin (OH). Hydroksidi-ioni reagoi puskuriliuoksen hapon HA kanssa muodostaen emästä A. Jos lisättävän hydroksidi-ionin määrä on pieni, on myös [HA]:n ja [A]:n suhteen muutos pieni. Reaktioyhtälö:
formula_1
Happo dissosioituu vesiliuoksessa konjugaattiemäkseksi ja protoniksi, joka reagoi veden kanssa muodostaen oksoniumionin HO. Oksoniumioni reagoi puskuriliuoksessa olevan emäksen A kanssa muodostaen happoa HA, mutta tässäkään tapauksessa pieni oksoniumionikonsentraation lisäys ei vaikuta [HA]:n ja [A]:n suhteeseen merkittävästi. Reaktioyhtälö:
formula_2
Puskuriliuoksen pH voidaan laskea Henderson–Hasselbalchin yhtälöllä:
formula_3, jossa K
käytetyn hapon happovakio, [A] emäksen konsentraatio ja [HA] hapon konsentraatio.
Puskuriliuoksen pH riippuu valituista aineista ja niiden suhteellisista konsentraatioista, mutta liuoksen varsinainen kyky puskuroida happoja ja emäksiä, puskurikapasiteetti, määräytyy aineiden absoluuttisesta määrästä puskuriliuoksessa.
Albaniankielinen Wikipedia
Albaniankielinen Wikipedia on Wikipedian albaniankielinen versio. Albaniankielisen Wikipedian ensimmäinen etusivu luotiin lokakuussa 2003. 2000 artikkelin raja meni rikki 20. syyskuuta 2005. Rajan rikkonut artikkeli oli . Joulukuussa 2010 albaniankielisessä Wikipediassa oli yli 29 000 artikkelia.
Syyskuussa 2016 albaniankielisessä Wikipediassa oli jo yli 56 000 artikkelia. Nykyään artikkeleita on noin .
Sabrina Salerno
Sabrina Salerno (s. 15. maaliskuuta 1968 Genova) on italialainen laulaja, musiikkituottaja, malli ja näyttelijä, joka uransa huipulla tunnettiin taiteilijanimellä Sabrina. Hän oli kansainvälisesti suosituimmillaan 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. Hänen levyjään on myyty kansainvälisesti yli 20 miljoonaa kappaletta.
Sabrinan läpimurtohitti oli ”Boys (Summertime Love)”, jonka musiikkivideo on varsin kuuluisa siitä, että laulajan nänni vilahtaa siinä useaan otteeseen. Hänen muita menestyneitä singlejään ovat olleet ”Like a Yo-Yo”, ”All of Me” ja ”My Chico”. ”All of Me” oli brittiläisen tuottajakolmikko Stock-Aitken-Watermanin sävellys.
Suosionsa huipulla Sabrina julkaisi kaksi englanniksi laulettua albumia, "Sabrina" (1987) ja "Super Sabrina" (1988). Suomessa julkaistiin myös remix-levy "Something Special" (1988) sekä "Single Hits" -singlekokoelma.
Sabrinan imagoa on usein verrattu brittiläiseen Samantha Foxiin – molemmat käyttivät vartaloaan sekä mainettaan topless-malleina hyväkseen esiintymisissään. Kummankin takana oli oman maansa merkittäviä tanssimusiikin tuottajia ja DJ:itä, Sabrinan musiikin taustalla kuuluu vahva italodisco-tyyli konebiitteineen.
Monet Sabrinan musiikkivideot herättivät paljon huomiota laulajan suosion huippuaikoina, sillä ne esittelivät varsin auliisti paitsi italialaisten kaupunkien nähtävyyksiä ja hiekkarantoja, myös laulajan vartalonmuotoja, minkä takia monet vanhemmat pitivät Sabrinan musiikkia sopimattomina teini-ikäisille lapsilleen. Myös laulujen tekstit olivat provosoivia ja jopa eroottishenkisiä. Sabrina oli uransa alkuvaiheessa myös malli ja poseerasi usein myös yläosattomissa.
Sabrina ryhtyi käyttämään tuotannossaan sukunimeään 1990-luvun puolivälin jälkeen ja julkaisi myös italiaksi laulettua musiikkia.
Markko Märtin
Markko Märtin (s. 10. marraskuuta 1975 Tartto) on virolainen entinen rallikuljettaja.
Märtinin paras saavutus on MM-sarjan kolmostila kaudella 2004. Hän on urallaan voittanut viisi MM-osakilpailua. Neste-rallin Suomessa hän on voittanut kerran, kaudella 2003.
Märtinin kartanlukija oli vuoteen 2000 asti Toomas Kitsing, jonka jälkeen kuolemaansa asti Michael Park.
18. syyskuuta 2005 Märtin ajoi Walesin rallissa rajusti ulos, jolloin hänen kartanlukijansa Michael Park sai surmansa. Märtin lopetti uransa MM-tasolla välittömästi, mutta ajoi jonkin aikaa satunnaisesti Subarun, Fordin ja Minin testikuljettajana, ja vuonna 2010 osallistui Rally Estoniaan, jonka hän voitti. Seuraavana vuonna Märtin tuli toiseksi Kristo Kraagin kanssa Ford Focus RS WRC 03 -autolla.
Märtin kertoi myöhemmin haastattelussa suomalaiselle Vauhdin Maailma -moottoriurheilulehdelle, että oli jo uransa alussa päättänyt lopettaa MM-tasolla 30-vuotiaana.
Ralliuransa jälkeen Märtin ajoi kolme kilpailua Tanskan rata-autosarjassa Danish Touringcar Championshipissä, mutta lopetti ajanpuutteen vuoksi. Hän on myöhemmin pyörittänyt Tallinnassa omaa rallitalliaan, ja toiminut maanmiehensä Ott Tänakin managerina.
Märtin on saanut Viron Punaisen Ristin ritarikunnan IV luokan kunniamerkin.
Sotarovasti
Sotarovasti on aiemmin käytössä ollut sotilaspapiston arvonimi. Latinaksi "praepositus castrensis" tai "praepositus campestris".
Ruotsissa sotarovasti (ruotsiksi "fältprost") oli viran nimikkeenä jo vuonna 1627. Ansioituneiden sotilaspappien arvonimi siitä tuli 1800-luvulla.
Preussissa oli kaksi sotarovastia (saksaksi "Feldpropst"), toinen luterilainen ja toinen katolinen. He toimivat armeijan papiston esimiehinä. Saksan Wehrmacht muutti vuonna 1935 tämän virkanimikkeen kenttäpiispaksi ("Feldbischof").
Suomessa Venäjän vallan aikana ensimmäisen sotarovastin arvonimen myönsi keisari vuonna 1820 ansioituneelle sotilaspapille. Suomen itsenäisyyden aikana tämä arvonimi myönnettiin vuonna 1919 kahdelle kirkkoherralle. Sotarovastista tuli sittemmin sotalaitoksen (myöhemmin puolustuslaitoksen) kirkollisen työn johtajan virkanimike. Sotarovasti johti sotilaspappien toimintaa sotaväen päällikön alaisena .
Sotarovastin virka muutettiin vuonna 1943 kenttäpiispan viraksi .
"Sotarovastin nimi ja arvo" oli Suomessa valtionhoitajan myöntämä arvonimi, joka on myönnetty vain kaksi kertaa vuonna 1919 ja jota ei ole nykyisessä arvonimien luettelossa.
Embraer 170/190
Embraer 170 eli ERJ-170 ja Embraer 190 eli ERJ-190 ovat kapearunkoisia, kaksimoottorisia, lyhyen ja keskipitkän kantaman matkustajalentokoneita. Koneen valmistaja on brasilialainen Embraer. Embraer 170 aloitti liikennöinnin vuonna 2002.
ERJ-170 ja ERJ-190 julkaistiin Pariisin ilmailunäytöksessä 14. kesäkuuta 1999. ERJ-170:n ensilento oli 19. helmikuuta 2002 ja se aloitti liikennöinnin samana vuonna. Sen ensimmäisiä käyttäjiä olivat LOT (Puola), US Airways (Yhdysvallat) ja Alitalia Express (Italia). Suomessa Nordic Regional Airlinesilla on käytössä 12 ERJ-190 -konetta.
ERJ-170:stä on kehitetty myös 1,77 metriä pidempi versio ERJ-175, jonka ensilento oli 14. kesäkuuta 2003.
ERJ-190 on 6,25 metriä pitempi versio ERJ-170:stä. Sen ensilento oli maaliskuussa 2004. Myös ERJ-190:stä on 2,41 metriä pitempi versio ERJ-195, jonka ensilento tapahtui joulukuussa 2004.
Kaikkia koneita saa sekä normaaliversiona että pitkän kantaman versiona.
ERJ 170-195 -koneet ovat kahden hengen ohjaamomiehistöllä (kapteeni ja perämies) lennettäviä. Koneiden suurin matkanopeus on 0,82 machia. Koneissa on moderni ohjaamo elektronisine näyttöineen, eli niin sanottu lasiohjaamo.
Koneissa on esiintynyt joitakin ’lastentauteja’, jotka tosin on osin jo saatu korjattua. Ongelmia on aiheuttanut muun muassa lukuisat tekniset viat koneiden avioniikassa.
Kääpiövirtahepo
Kääpiövirtahepo ("Hexaprotodon liberiensis", joskus "Choeropsis liberiensis") on toinen virtahepojen heimon elossa olevista lajeista. Se on vaarantunut, koska sen asuttamia metsiä hakataan kaiken aikaa. Myös sen lihasta kiinnostuneet metsästäjät ovat sille uhka.
Kääpiövirtahepo on samannäköinen kuin sukulaisensa virtahepo, mutta on sitä huomattavasti pienempi. Ruumiin pituus on vain 1,7–1,9 metriä ja hännän pituus 15–21 cm. Korkeus on noin 75 cm ja paino 180–250 kg, puolet virtahevon korkeudesta ja alle 1/10 painosta. Keskimääräinen elinikä on vankeudessa 35 vuotta. Kääpiövirtahevon iho on musta tai ruskea, niiden iho kuivuu nopeasti mistä syystä ne viettävät paljon aikaa vedessä.
Kääpiövirtahepoa tavataan vain alankojen sademetsissä osassa Länsi-Afrikkaa. Lajin levinneisyysalueeseen kuuluvat Sierra Leone, Norsunluurannikko, Guinea ja Liberia. Kannan pääosa asustaa nykyään Liberiassa. Luonnossa elää luultavasti noin 3 000 yksilöä. Kääpiövirtahevon alalaji "Hexaprotodon liberiensis heslopi" eli Nigeriassa vielä 1900-luvulla, mutta alalajia ei päästy koskaan tutkimaan.
Kääpiövirtahevon elinympäristöä ovat virrat, joet, järvet ja suot.
Kääpiövirtahevon ravintoa ovat vesikasvit, ruohot, nuoret versot ja lehdet. Kääpiövirtahepo laiduntaa virtahevon tavoin hämärän tullessa. Eläin käyttää kuusi tuntia vuorokaudesta laiduntamiseen.
Dietyylieetteri
Dietyylieetteri kuuluu eettereiden aineryhmään, sillä yhdisteessä on happisilta eli -O- kahden tyydyttyneen hiilen välissä. Dietyylieetteristä käytetään myös nimityksiä "etyylieetteri" tai "etyylioksidi". Puhekielessä "eetterillä" viitataan usein juuri dietyylieetteriin.
Dietyylieetteri oli ensimmäinen merkittävä nukutusaine jota käytettiin laajasti 1850–1950-luvuilla, kunnes sen syrjäyttivät paremmat ja vähemmän tulenarat nukutteet. Dietyylieetteriä voidaan käyttää myös Tonic-veden sisältämän kiniinin uuttamiseen emäksisissä olosuhteissa.
Sisään hengitetystä dietyylieetteristä arviolta noin 8–10 % metabolisoituu etanoliksi ja edelleen asetaldehydiksi. Loppu dietyylieetteri poistuu uloshengityksessä.
Dietyylieetterin rakennekaava on CH-CH-O-CH-CH. Se on normaaliolosuhteissa haihtuva, erittäin helposti syttyvä, kirkas neste, jonka leimahduspiste on -45 °C ja itsesyttymislämpötila 160–180 °C.
Kihlakunnanposti
Kihlakunnanposti oli aikanaan virkamiesten kirjeitä välittävä järjestelmä Suomessa. Sitä pääasiassa vain silloin, kun postilaitoksen kuljetusta ei voitu käyttää esimerkiksi virkamiehen asuessa kaukana postireitistä. Kihlakunnanpostin avulla kirje kulki silloinkin turvallisesti ja säännöllisesti perille. Järjestelmän toiminta alkoi 1700-luvulla ja päättyi 1880-luvulla, kun postikonttorien määrän kasvaessa postilaitos alkoi kuljettaa kaikki virkakirjeet.
Kestikievariluettelossa olevista taloista osa vapautettiin hollikyytivelvollisuudesta, jotta ne voivat kuljettaa yleensä kerran viikossa virkapostia. Kihlakunnanpostia käytettiin maaherran kirjeiden toimittamisessa kruununvoudeille, kihlakunnantuomareille, nimismiehille ja kirkonkuulutusten toimittamisessa papeille sekä tietenkin myös vastakkaiseen suuntaan kulkeviin kirjeisiin. Myös hovioikeuksien kirjeet kulkivat järjestelmässä.
Lähetettävä kirje suljettiin laukkuun, jonka lähin kihlakunnanpostinkuljettaja nouti ja vei seuraavalle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Jos tarvittiin ylimääräinen kuljetus, niin lähetti vei laukun ensimmäiselle kihlakunnanpostinkuljettajalle. Kiireellisen postin vei lääninlähetti yksin kulkien kievarikyydillä määränpäähän. Yleisen postin eli kruununpostin kuljetus ja kihlakunnanpostin kuljetus olivat erillisiä järjestelmiä. Maaherra järjesti läänissään kihlakunnanpostin kuljetuksen ja postilaitos järjesti yleisen postin kuljetuksen.
Uncyclopedia
Uncyclopedia on Wikipediasta tehtynä parodiana alkanut wiki-hanke, jonka artikkelit satirisoivat kohteitaan, Wikipediaa, ajankohtaisia asioita tai muuta.
Uncyclopedian perusti Jonathan Huang, joka tunnetaan internetissä nimillä ”Chronarion” ja ”stillwaters” 5. tammikuuta 2005. Uncyclopedia ilmoittaa etusivulla olevansa ”sisältövapaa” ("content-free") tietosanakirja siinä missä Wikipedia on ”vapaa” ("free") tai ”vapaasisältöinen” ("free-content") tietosanakirja. Suomenkielinen versio "Hikipedia" kuvailee itseään ”älyvapaaksi luulosanakirjaksi” ja ”vangituksi tietosanakirjaksi”. Uncyclopedian käyttäjiä kehotetaan kirjoittamaan hauskoja artikkeleita. Jotkin sivut ovat puhtaasti huumoria, eikä niiden aiheilla ei ole käytännössä mitään vastinetta todellisessa maailmassa.
Englanninkielinen Uncyclopedia perustettiin tammikuussa 2005. Tähän mennessä sinne on kirjoitettu lähes 32 000 artikkelia. Uncyclopedia on saatavilla tällä hetkellä 36 kielellä, muiden muassa englanniksi, ranskaksi, saksaksi, puolaksi, italiaksi, ruotsiksi, suomeksi, norjaksi, japaniksi, espanjaksi, katalaaniksi, kreikaksi, venäjäksi, hepreaksi, arabiaksi, viroksi ja latinaksi. Eri kielisten Uncyclopedioiden nimet ovat hyvinkin erilaisia, esimerkiksi suomenkielinen versio on nimeltään Hikipedia ja ruotsinkielinen versio Psyklopedin. Hikipedia perustettiin vuoden 2005 huhtikuussa. Hikipedian ei alun perin pitänyt olla Uncyclopedian suomenkielinen vastine. Vuoden 2011 lopussa Hikipediassa oli artikkeleita yli 7 000 ja sivuja yli 38 000. Nyt Hikipediassa on lähes 7 300 artikkelia. Hikipedian etusivulla ollaan käyty yli 4,6 miljoonaa kertaa.
Englanninkielisessä Uncyclopediassa on yli 7 000 000 rekisteröitynyttä käyttäjää.
Hyrsylä
Hyrsylä () on kylä Karjalan tasavallan Suojärven piirin Veskelyksen kunnassa, ennen sotia Suomelle kuuluneessa Raja-Karjalassa. 
Suomelle kuuluessaan Hyrsylä kuului Suojärven kuntaan ja se sijaitsi valtion muusta alueesta lähes kuroutuneella Venäjän puolelle työntyvällä alueella nk. Hyrsylän mutkassa. Erikoinen rajalinjaus oli alun perin muodostunut 1600-luvun alussa Stolbovan rauhan rajankäynnin yhteydessä.
Hyrsylän mutkan alueella oli kolme kylää, Hyrsylä, Ignoila ja Hautavaara. Ne ovat edelleen 2000-luvulla Venäjällä asuttuja kyliä, mutta palveluja niissä ei ole.
Hyrsylän kylä kuului Suomen itsenäisyyden alussa Salmin pitäjään, josta se liitettiin vuonna 1931 Suojärveen. Maantie Suojärvelle oli valmistunut 1926; Suuruhtinaskunnan aikana yhteydet olivat olleet hyvät vain Venäjän suuntaan. Aikojen mittaan Hyrsylän kylä on kuulunut moneen valtioon: Venäjän Karjalaan, Ruotsiin, jälleen Venäjään, Suomen suuriruhtinaskuntaan, Suomeen, Neuvostoliittoon, Venäjän federaatioon.
Hyrsylästä on kotoisin Aira Samulin, joka on perustanut yleisölle avoimen karjalaistaloa muistuttavan Hyrsylän Mutka -nimisen kodin Lohjalle.
Talvisodan sytyttyä jäi Hyrsylästä ja muista Suojärven pitäjän kylistä siviiliväestöä hyökkäävien neuvostojoukkojen vangiksi. Nämä kylien siviiliasukkaat vietiin keskitysleirille Interposolkan kylään Petroskoin eteläpuolelle ja Kaimaojan leirille Kontupohjan länsipuolelle. Yhteensä Suojärven rajakylistä jäi runsaat 1700 siviilivankia, joista vajaa puolet Hyrsylän mutkan kylistä. Tarkat luvut löytyvät kirjasta "Tasavallan panttivangit". Usein puhutaan virheellisesti vain Hyrsylän mutkan alueelta jääneistä siviilisotavangeista, vaikka muista Suojärven kylistä jäi siviilisotavankeja enemmän.
Moskovan rauhan ehtojen mukaisen vankienpalautuksen jälkeen 25. toukokuuta 1940 voitiin todeta, että siviilisotavangeista oli kuollut leiriaikana 102 henkeä. Nämä siviiliuhrit on luetteloitu Nurmeksen Bomban talon yhteydessä olevan tsasounan edustalla olevaan kivipaateen. Nuorimmat uhrit olivat ainoastaan muutaman viikon ikäisiä, vanhimmat 
yli 80-vuotiaita.
Kokoontumisvapaus
Kokoontumisvapaus on yksilön vapaus ja ihmisoikeus keneltäkään lupaa kysymättä osallistua julkisiin kokouksiin ja mielenosoituksiin. Hänellä on myös oikeus itse järjestää vastaavia tilaisuuksia. Kokoontumisvapaus on tyypillisesti vapausoikeus eli negatiivinen vapaus. Kokoontumisvapautta pidetään myös poliittisena oikeutena, koska se mahdollistaa poliittisen vaikuttamisen.
Suomen valtio ja monet muut tunnustavat melko laajan kokoontumisvapauden. Kokoontumisvapauteen ei yleensä kuitenkaan katsota kuuluvan oikeus kokoontua yksityisen maanomistajan maalla ilman omistajan lupaa. Myöskään äänenvahvistimien käyttöä toisten omistamissa tiloissa ilman omistajan lupaa ja toisten omistaman kulkutien käyttöä mielenosoitukseen ilman omistajan lupaa ei pidetä kokoontumisvapauteen kuuluvina. Monet valtiot kuten Suomi kuitenkin sallivat kokoontumisen monilla julkisyhteisöjen omistamilla mailla. Suomessa mielenosoituksesta pitää etukäteen ilmoittaa poliisille. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on päättänyt, että poliisilla on velvollisuus taata mielenosoittajien turvallisuus. Kokoontumisvapaus on lähellä yhdistymisvapautta.
Monissa autoritaarisissa ja totalitaarisissa maissa kokoontumisvapautta rajoitetaan rajusti. Esimerkiksi mielenosoitukset, toisinajattelijoiden kuten oppositiopuolueiden tai vapaiden ammattiyhdistysten ja kiellettyjen uskontojen kokoontumiset ovat näissä maissa laittomia.
Eräät libertaarit kritisoivat kokoontumisvapauden käsitettä siitä, että se edellyttää julkisyhteisöjen omistamia tiloja, ja kannattavat kaikkien julkisyhteisöjen omistamien kiinteistöjen yksityistämistä. Libertarismin mukaan kaikilla yksilöillä pitää olla vapaus kokoontua yksityisissä kiinteistöissä yksityisen omistajan luvalla.
Luettelo linnuista
Tämä on epätäydellinen luettelo maailman lintulajeista.
Katso myös:
Mikronesian lippu
Mikronesian lippu otettiin käyttöön 10. marraskuuta 1979. Sininen tausta kuvaa Tyyntä valtamerta, jolla Mikronesia sijaitsee. Siinä olevat neljä valkoista tähteä kuvaavat valtion neljää saariryhmää: Chuukia, Pohnpeita, Kosraeta ja Yapia.
Vuoteen 1965 saakka oli käytössä samankaltainen lippu, jossa oli kuitenkin kuusi tähteä. Tähdet kuvasivat Mikronesian neljää saariryhmää, Palauta, Marshallinsaaria sekä Pohjois-Mariaaneja. Mikronesian liittovaltion itsenäistyttyä Palau, Marshallinsaaret ja Pohjois-Mariaanit eivät kuitenkaan päättäneet liittyä siihen. Niinpä kaksi ylimääräistä tähteä poistettiin lipusta.
Karhunpalvelus
Karhunpalvelus on toisen hyvää tarkoittavaa auttamista, joka kuitenkin jotain muuta kautta tai muusta syystä kääntyy autettavaa vastaan. Siis autettava on avun jälkeen samanlaisessa tai pahemmassa pinteessä kuin ennen apua.
Sana juontaa juurensa Jean de La Fontainen runomuotoisesta eläinsadusta, jossa kesy karhu halusi auttaa nukkuvaa miestä tappamalla kärpäsen hänen otsaltaan. Karhu kuitenkin tuli lyöneeksi niin kovaa, että mies sai surmansa.
Mentawaisaaret
Mentawai-saaret ovat saariryhmä Sumatran saaresta länteen, Indonesiassa. 4030 neliökilometrin kokoinen Siberut on saariryhmän suurin saari. Muut merkittvät saaret ovat Sipura, Pagai Utara ja Pagai Selatan. Saaret sijaitsevat noin 150 kilometrin päässä Sumatran rannikolta.
Mentawai-saaret luetaan osaksi Länsi-Sumatran provinssia, ja muodostavat yhden provinssin hallintoalueista. Hallintoalueen pääkaupunki on Tua Pejat. Suurin osa saarten asukkaista puhuu mentawain kieltä.
Lokakuussa 2010 saarille iski tsunami, joka tuhosi kokonaisia kyliä.
Mentawain kieli
Mentawai on Mentawaisaarilla, Indonesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 58 000 ihmistä (2000). Kieli jakautuu yhdeksään murteeseen, jotka ovat simalegi, sakalagan, silabu, taikaku, saumanganja, pohjoissiberut, eteläsiberut, sipura ja pagai.
Keith Moon
Keith John Moon (23. elokuuta 1946 Lontoo, Iso-Britannia – 7. syyskuuta 1978 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen rockmuusikko, joka tuli tunnetuksi The Who -yhtyeen rumpalina. Moonia pidetään ja arvostetaan yhtenä rockhistorian merkittävimmistä rumpaleista.
Moonin soittotyyli oli omalaatuinen, rönsyilevä, arvaamaton ja jopa maaninen. Häntä oli opettanut soittamaan Carlo Little, joka oli soittanut satunnaisesti muun muassa The Rolling Stonesin kanssa. Moon on tunnettu erityisesti siitä, että hän ei juurikaan käyttänyt hi-hatia soittaessaan.
The Whon uran alkuvuosina Moonilla oli tapana rikkoa rumpusetti aina show’n päätteeksi. Onkin sanottu että Keith Moon ”hajotti enemmän settejä kuin kukaan muu pääsee koskaan edes soittamaan”. Hän käytti myös tuplabassorumpuja ensimmäisten rockrumpaleiden joukossa. Yhtyeen kitaristille ja lauluntekijälle Pete Townshendille Moon oli ainoa oikea rumpali. Vuonna 1975 Moon julkaisi pääasiassa coverkappaleita sisältäneen ainoan sooloalbuminsa "Two Sides Of The Moon".
Luonteeltaan Moon oli villi ja omalaatuinen keppostelija. Hän koetteli yhtyeensä jäsenten ja suuren yleisön hermoja kuuluisilla tempauksillaan, joista pahamaineisimpia oli lontoolaiseen juutalaisravintolaan marssiminen natsiunivormussa. Moonin riehaannuttua The Who poistettiin usein hotelleista. Jälkikäteen on päätelty, että hyvin todennäköisesti Keith Moonilla oli tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriö eli ADHD.
Väkivaltainen, itsetuhoinen ja raskas elämäntyyli, hallitsematon juopottelu ja huumeiden käyttö tuhosivat Moonin. Hän kuoli Harry Nilssonin asunnossa Lontoossa alkoholiongelman hoitoon ja ennaltaehkäisyyn määrätyn rauhoittavan klometiatsoli-lääkkeen yliannostukseen 32-vuotiaana.
Klometiatsolin kauppanimi oli Heminevrin, ja lääkärin määräyksen mukaan hänen olisi tullut ottaa yksi tabletti aina kun hänelle tuli himo juoda alkoholia, mutta kuitenkin korkeintaan kolme tablettia vuorokaudessa. Moonin kohtaloksi koitui se, että hän oli ottanut lyhyen aikavälin sisällä yhteensä 32 tablettia Heminevriniä.
Lääkäri joka määräsi hänelle Heminevriniä, Moonin pyynnöstä (koska hän itse halusi päästä eroon alkoholista), ei ollut tietoinen tämän taustasta ja huumeongelmasta. Moonin kuoleman jälkeen eräs alkoholiongelmien asiantuntija oli kirjoittanut lehteen, ja kertonut että Moonille ei olisi ikinä pitänyt määrätä kyseistä lääkettä. Moonin vieroitus alkoholista olisi pitänyt tapahtua laitoshoidossa, mutta Moonin sairaalakammon vuoksi hän halusi yrittää vieroitushoitoa kotonaan lääkityksen avulla.
Sattumoisin muutamaa vuotta aikaisemmin samassa asunnossa ja samassa sängyssä oli kuollut toinen rocksuuruus, The Mamas & the Papas -yhtyeen Cass Elliot. Nilsson myi asunnon pian Moonin kuoleman jälkeen Pete Townshendille.
Museo Reina Sofía
Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía (MNCARS) eli lyhyemmin Museo Reina Sofía on lähinnä 1900-luvun taiteeseen keskittyvä taidemuseo Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se avattiin virallisesti 10. syyskuuta 1992 ja on nimetty Espanjan silloisen kuninkaan Juan Carlosin puolison, kuningatar Sofían mukaan. Se toimii itsenäisesti Espanjan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Museo sijaitsee Madridin keskustassa lähellä Atochan rautatieasemaa ja niin sanotussa taiteen kultaisessa kolmiossa, jossa sijaitsevat myös Prado ja Thyssen-Bornemisza.
Museo Reina Sofían merkittävimmät työt ovat Pablo Picasson ja Salvador Dalín teokset. Tunnetuin on epäilemättä Picasson "Guernica". Museossa on myös hieno kokoelma muun muassa Juan Grisin, Joan Mirón, Julio Gonzálezin, Eduardo Chillidan, Pablo Palazuelon, Antoni Tàpiesin, Pablo Gargallon, Lucio Muñozin, Luis Gordillon, Jorge Oteizan ja José Luis Gutiérrez Solanan teoksista. Museon lisäksi tiloissa toimii vapaasti käytettävä taidekirjasto, jossa on yli 100 000 kirjaa, yli 3 500 äänitettä ja lähes 1 000 videota.
Museon päärakennuksessa oli 1700-luvulla sairaala. Mittavat kunnostustoimet aloitettiin vuonna 1980, ja osa uudesta museosta avattiin tilapäisesti vuonna 1988. Samana vuonna siitä tehtiin kansallismuseo. Ranskalaisen arkkitehdin Jean Nouvelin suunnitteleman laajennusosan rakennustyöt valmistuivat syyskuussa 2005. Kolme lisärakennusta kattava, 92 miljoonaa maksanut laajennus kasvatti museon lattiapinta-alan 84 000 neliömetriin.
Anne-Sophie Mutter
Anne-Sophie Mutter, (s. 29. kesäkuuta 1963 Rheinfelden, Baden-Württemberg, Saksa) (joskus myös esiintyy nimen muoto Ann-Sophie Mutter) on saksalainen viulisti.
Anne-Sophie Mutter aloitti pianonsoiton viisivuotiaana. Pian sen jälkeen hän aloitti viulunsoiton Erna Honigbergerin ja Aida Stuckin oppilaana. Hän oli lapsitähti, joka voitti useita kilpailuja ja vapautettiin koulunkäynnistä. Herbert von Karajan kutsui hänet esiintymään Berliinin filharmonikkojen kanssa 13-vuotiaana. 1977 Mutter debytoi Salzburgin musiikkijuhlilla English Chamber Orchestran solistina Daniel Barenboimin johdolla. Hän levytti ensimmäisen kerran 15-vuotiaana, Mozartin kolmannen ja viidennen viulukonserton. Anne-Sophie Mutter debytoi Yhdysvalloissa 1980 New Yorkin filharmonikkojen solistina Zubin Mehtan johdolla.
Myöhemmin Mutter on keskittynyt soittamaan modernia musiikkia. Hänelle on omistettu useita nykymusiikkiteoksia, muun muassa Henri Dutilleux'n "Sur le Même Accord", Witold Lutosławskin "Partita", Krzysztof Pendereckin toinen viulukonsertto ja Wolfgang Rihmin "Gesungene Zeit". Mutter on voittanut useita palkintoja, muun muassa vuoden taiteilijan arvonimen Saksassa ja kaksi Grammyä.
Hänet vihittiin ensimmäisen aviomiehensä Detlef Wunderlichin kanssa 1989, ja pariskunta sai kaksi lasta. Wunderlich kuoli 1995. Vuonna 2002 Anne-Sophie Mutter meni uusiin naimisiin pianisti ja kapellimestari André Previnin kanssa. Hän asui Münchenissä Previnin ja lastensa kanssa. Vuonna 2006 Mutterin toimisto tiedotti, että hän ja Previn olivat eronneet.
Anne-Sophie Mutterilla on omistuksessaan kaksi Stradivariusta, 1703 rakennettu ”Emiliani” ja 1710 rakennettu ”Lord Dunn-Raven”.
Deutsche Grammophon:
EMI Classics:
Erato:
Serge Klarsfeld
Serge Klarsfeld (s. 17. syyskuuta 1935 Bukarest, Romania) on asianajaja, historioitsija ja natsirikollisten metsästäjä. Hän toimii yhdessä vaimonsa Beate Klarsfeldin kanssa. Heidät tunnetaan muun muassa Gestapon hauptsturmführerin Klaus Barbien vangitsemisesta. Barbie asui Boliviassa 1955–1983.
Serge Klarsfeld on juutalainen, ja hänen isänsä Arno Klarsfeld kuoli Auschwitzin keskitysleirissä. Serge pakeni Romaniasta Ranskaan, missä hän välttyi nipin napin Gestapon pidätykseltä Nizzassa. Serge ja Beate Klarsfeld menivät naimisiin vuonna 1963. Klarsfeldit kampanjoivat Itävallan presidentiksi pyrkivää Kurt Waldheimia vastaan, joka oli SA-upseeri toisen maailmansodan aikana.
Klarsfeldit pommi-iskun kohteeksi 9. heinäkuuta 1979, jolloin heidän autossaan Pariisissa räjähti autopommi. Pommin asettajaksi väitetään ODESSA-nimistä salaista natsijärjestöä, joka halusi estää natsien vastaiset oikeudenkäynnit. Järjestön olemassaolosta on kiistelty.
Myös heidän poikansa Arno Klarsfeld on mukana työssä, jossa etsitään natsirikollisia tuomittaviksi.
Beate Klarsfeldin toiminnasta on vuonna 1986 valmistunut elokuva "Natsirikollinen" ("Nazi Hunter: The Beate Klarsfeld Story").
Meripelastus
Meripelastus (kansainvälinen lyhenne SAR) on vedessä, usein merellä tapahtuvaa merihätään joutuneiden ihmisten, eläinten tai alusten pelastamista vedestä. Meripelastusta antaa maasta riippuen esimerkiksi armeija, rannikkovartiostot ja vapaaehtoisjärjestöt. Pelastaminen voi tapahtua esimerkiksi veneillä tai helikoptereilla.
Kaikki merellä tapahtuva avustustoiminta ei suinkaan ole meripelastusta. Esimerkiksi konerikkoisen veneen hinaaminen on kaupallinen suorite, saaripalon sammuttaminen pelastustoimen tehtävä ja sairaankuljetus saaresta ei ole meripelastusta vaan ensihoidollinen tehtävä, jonka suorittamisesta aiheutuvista kuluista vastaa kunnan terveyskeskus. Ihmishenkien pelastaminen merellä ja sairaankuljetus alukselta ovat meripelastusta.
Meripelastus on Suomessa rajavartiolaitoksen vastuulla. Käytännön meripelastustyötä hoitavat rajavartiolaitoksen alaiset Länsi-Suomen merivartiosto (Saaristomerellä ja Pohjanlahdella) ja Suomenlahden merivartiosto (Suomenlahdella) sekä vartiolentolaivue. Merivoimien, Merenkulkulaitoksen ja Suomen Meripelastusseuran yksiköt osallistuvat meripelastustyöhön merivartioston määräysten mukaan. Meripelastuskeskus ( MRCC) Turussa (MRCC Turku) johtaa meripelastustoimintaa, apunaan lohkokeskus (, MRSC) Helsingissä (MRSC Helsinki).
Meripelastuksen valtakunnallinen hälytysnumero on 0294 1000. Vapaaehtoista meripelastusta harjoittaa Suomen Meripelastusseura (SMPS).
Skagerrak
Skagerrak on Pohjanmeren salmi, joka muodostaa yhdessä Kattegatin kanssa laivareitin Pohjanmereltä Itämerelle. Se on noin 240 kilometriä pitkä ja 80–140 kilometriä leveä. Skagerrakin eteläpuolella sijaitsee Tanska ja pohjoispuolella Norja. Skagerrak vaihtuu Kattegatiksi Tanskan pohjoisimmassa kärjessä Skagenin majakan kohdalla.
Molemmissa maailmansodissa Skagerrakilla on ollut merkittävä strateginen merkitys Saksalle.
John Carmack
John D. Carmack II (s. 20. elokuuta 1970 Roeland Park, Kansas) on yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija, ohjelmoija, sekä Oculus VR:n teknologiajohtaja. Hän perusti vuonna 1991 John Romeron, Tom Hallin ja Adrian Carmackin (ei sukua) kanssa alan keskeisiin yrityksiin kuuluvan id Softwaren. Carmack tunnetaan erityisesti ensimmäisen persoonan ammuntapelien pelimoottorien kehittäjänä ja erittäin ansioituneena grafiikkaohjelmoijana. Carmack on naimisissa Katherine Anna Kangin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Joitain tunnettuja pelejä joiden kehitystyöhön John Carmack on merkittävästi osallistunut, ovat "Commander Keen", "Wolfenstein 3D", "Doom"-pelisarja, "Quake"-pelisarja ja "Rage". Sen lisäksi hän oli id Softwaren id Tech -pelimoottorien tekninen päävastuuhenkilö ja ohjelmoija moottorin viidenteen sukupolveen asti. Uusi id Tech -versio tuotetaan yleensä tarjoamaan pohja id Softwaren uusimmalle kehitteillä olevalle pelille. Moottoria on myös tapana lisensoida muille videopeliyhtiöille.
Carmack tunnetaan avoimen lähdekoodin puolustajana eikä hän lämpene ohjelmistopatenteille. Vuonna 1995 John Carmack julkaisi "Wolfenstein 3D":n lähdekoodin kaikkien saataville, ja siitä lähtien id Softwarelle tuotetut pelit ovat perinteikkäästi nähneet GNU GPL-lisensoidun lähdekoodijulkaisun aina muutaman vuoden kuluttua pelin kaupallisesta julkaisemisesta. Näitä tekoja on pidetty jaloina ja myös poikkeuksellisina siksi, että kaupallisten pelien lähdekoodi paljastetaan suurelle yleisölle erittäin harvoin.
7. elokuuta 2013 John Carmack liittyi Oculus VR:n palvelukseen teknologiajohtajana. Yhtiön päätuote on Oculus Rift -virtuaalilasit. Päätöksestä huolimatta Johnin tavoitteena oli pitää roolinsa id Softwarella entisellään. 22. marraskuuta 2013 Carmack kuitenkin ilmoitti ettei kahden yhtiön välillä tasapainoilu ole mahdollista ja että hän jättää id Softwaren.
Noin vuoden 2000 paikkeilla Carmack herätti uudestaan henkiin lapsuutensa kiinnostuksen raketteihin. Tuloksena syntyi avaruustutkimusyhtiö Armadillo Aerospace, jonka kunnianhimoisena lähtötavoitteena oli kehittää avaruusturismiin soveltuva miehitetty avaruusalus. Yhtiö teki useita rakettikokeiluja ja muun muassa osallistui Lunar Lander Challenge -kilpailuun Wirefly X-Prize Cup 2007 -tapahtumassa. Vuonna 2013 Carmack asetti Armadillo Aerospacen horrostilaan, joka tarkoitti että yhtiö jäi etsimään mielenkiintoisia yhteistyökumppaneita, mutta keskeytti resurssien käyttämisen tutkimus- ja kehitystyöhön. Vuonna 2015 Armadillo Aerospacen omaisuus päätettiin myydä EXOS Aerospace Systems & Technologies, Inc. -yhtiölle, jonka jälkeen Armadillo Aerospacen tarinan voidaan katsoa päättyneen.
Pe (kirjain)
Pe on monen seemiläisen kielen aakkoston 17. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen piin, latinalaisen P:n ja kyrillisen П:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee suuta tarkoittavasta sanasta.
Heprean kielessä pe-kirjain ääntyy /p/, jos sen sisällä on piste (dageš kal). Kirjaimella on myös pisteetön muoto, jolloin se ääntyy /f/. Heprealaisessa numerojärjestelmässä kirjaimella on lukuarvo 80.
Pe on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on "sofit"- eli loppumuoto pe sofit. Pe sofitin lukuarvo on 500.
Esimerkkejä:
KFOR
KFOR (Kosovo Force) on NATOn johtama ja YK:n valtuuttama monikansallinen rauhanturvaoperaatio Kosovon tasavallassa.
Operaation tehtävänä on sotilaallisella läsnäololla estää vihamielisyydet sekä taata rauha Kosovossa, jossa asuu monia etnisiä ryhmiä. Operaatio aloitettiin 12. kesäkuuta 1999 ja siihen osallistui enimmillään noin 17 000 henkilöä 35 maasta. Alueella oli tällöin viisi taisteluosastoa. Vuonna 2013 KFOR-joukkoja oli 4 000.
Suomalaisia rauhanturvaajia KFOR:ssa palveli enimmillään 800. Kosovossa ollut Suomen kriisinhallintajoukko lakkautettiin vuoden 2010 lopussa.
Siviilihallinnosta Kosovossa on vuodesta 1999 vastannut YK:n UNMIK-operaatio ja vuodesta 2009 alkaen Euroopan unionin EULEX-operaatio.