hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Darkthrone
Darkthrone on norjalainen vuonna 1986 perustettu black metal -yhtye.
Yhtyeen alkuperäinen nimi oli "Black Death", mutta se muuttui nykyiseen muotoonsa ennen esikoisdemon julkaisua. Muiden norjalaisten 1990-luvun alussa suosioon tulleiden black metal -yhtyeiden joukossa Darkthrone tunnetaan ehkä kaikista pelkistetyimmästä ja karuimmasta soundistaan. Yhtye soitti vielä "Soulside Journey" -levyllä teknistä death metallia, ja hieman samoilla linjoilla aiottiin jatkaa seuraavallakin, vuonna 1991 nauhoitetulla "Goatlord"illa, mutta mielenkiinto alkoi jo suuntautua täysin erilaista ilmaisua kohti. "Goatlord" laitettiin toistaiseksi jäihin ja sen sijaan julkaistiin erittäin primitiivinen ja raaka "A Blaze In The Northern Sky". Kaikkein minimalistisin ja tuotannoltaan karuin lienee erityismaininnan ansaitseva neljäs levy "Transilvanian Hunger", joka nauttii jonkinlaista klassikon asemaa black metal -piireissä Mayhemin "De Mysteriis Dom Sathanas" -levyn tavoin.
Levyjen "Total Death" ja "Plaguewielder" välissä Darkthrone muutti hieman ilmaisuaan, muttei kuitenkaan lähtenyt ...And Oceansin tai Dimmu Borgirin tavoin kokonaan mullistamaan ulosantiaan. Seuraavilla albumeillaan "Hate Them" ja "Sardonic Wrath" Darkthrone muuttui takaisin yksinkertaisempaan suuntaan.
Monia faneja kummaksutti alkuvuodesta 2006 julkaistun EP:n "Too Old Too Cold "in ja sitä seuranneen täyspitkän "The Cult Is Alive"n voimakkaat punk-elementit. Blastbeateja on uudemmilla albumeilla harvakseltaan ja nykyinen Darkthrone muistuttaakin enemmän Venomia ja varhaista Bathorya, kuin muita toisen aallon norjalaisia black metal -yhtyeitä (mm. Mayhem, Emperor ja Immortal).
Nykyisin Darkthrone ei enää keikkaile, vaan keskittyy ainoastaan tekemään levyjä jo siitäkin syystä, että alkuperäinen basisti jätti yhtyeen toisen levyn julkaisun jälkeen ja kitaristi Zephyrous vuonna 1993, minkä jälkeen Darkthrone on ollut virallisesti kaksihenkinen. Yhtyeen jäsenet väittivät lopettaneensa keikkailun alun perin 1990-luvulla siksi, koska heidän esiintymisissään kävi sellaista väkeä, jota he eivät arvostaneet. Fenriz on myös kertonut haastattelussa, että keikoilla ei ollut tarpeeksi "liikettä". Fenriz ja Nocturno Culto pyörittävät myös Peaceville Recordsin kanssa yhteistyötä tekevää levy-yhtiötä nimeltä Tyrant Syndicate Productions.
Tommy Portimo
Tommi Tapani ”Tommy” Portimo (s. 5. syyskuuta 1981 Kemi) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan power metal -yhtye Sonata Arctican rumpalina. Hän on Tony Kakon lisäksi ainoa Sonata Arctican jäsen, joka on soittanut yhtyeen jokaisella albumilla. Portimo käyttää Pearlin rumpuja, Paisteen symbaaleja ja Balbexin kapuloita.
Äimäraution ravirata
Äimäraution ravirata sijaitsee Oulussa Äimäraution kaupunginosassa, noin kolme kilometriä kaupungin keskustan eteläpuolella.
Vuonna 1908 rakennettu Äimärautio on Suomen pisimpään samalla paikalla toiminut ravirata. Sen katsomorakennuksessa on muun muassa 300 paikkainen ravintola. Radalla tehtiin suuri remontti vuonna 2007. Sen yhteydessä korjattiin myös kaviouran profiilia.
Äimäraution vuosittaisia suurkilpailuja ovat vanhemmille lämminverisille tarkoitettu Number One sekä 3-vuotiaiden lämminveristen Oulu Express. Kuninkuusravit radalla on järjestetty vuosina 1954, 1969, 1981, 1994 ja 2010.
Raviradan katsomorakennuksessa syttyi tulipalo tiistain vastaisena yönä 20. helmikuuta 2018. Tulipalossa tuhoutui rakennuksen toisessa kerroksessa olleet toimistotilat ja tuomaritorni, jossa sijaitsivat raviradan selostamo ja tekniikka. Tulipalon syttymissyy oli sähkövika ja palo alkoi rakennuksen ylimmästä kerroksesta.
Herb Elliott
Herbert James ”Herb” Elliott (s. 25. helmikuuta 1938 Perth, Australia) on australialainen maileri ja olympiavoittaja.
Elliott ei koskaan hävinnyt yhtään kilpailua 1 500 metrillä tai maililla. Hän alitti 4 minuutin ajan maililla 17 kertaa. Hän teki 6. elokuuta 1958 mailin maailmanennätyksen 3.54,5 ja juoksi 1 500 metrillä maailmanennätyksen 3.36,0 samana vuonna ja voitti Kansainyhteisön mestaruuden 880 jaardilla ja maililla. Elliott voitti olympiakultaa 1 500 metrillä ME-ajalla 3.35,6 Rooman olympialaisissa vuonna 1960. Hän lopetti urheilu-uransa toukokuussa 1961.
Avaruusasema Alfa
Avaruusasema Alfa () on brittiläisen ITC Entertainment -yhtiön tuottama scifi-sarja, jota tuotettiin vuosina 1975–1977 yhteensä 48 jaksoa.
Avaruusasema Alfa oli Kuussa sijaitseva tukikohta. Kuussa tapahtuneen ydinjätteen räjähdyksen takia Kuu siirtyi 13. syyskuuta 1999 pois kiertoradaltaan ja näin Avaruusasema Alfa siirtyi Kuun mukana tuntemattomaan avaruuteen, jossa sen miehistö kohtasi erilaisia seikkailuja.
Sarja esitettiin Suomessa MTV:llä vuosina 1976 (ensimmäinen tuotantokausi) ja 1978 (toinen tuotantokausi). Molemmilla esityskerroilla sarjan esittäminen Suomessa lopetettiin kesken television ohjelmaneuvoston vaatimuksesta. Muun muassa Suomen lastentarhanopettajat esittivät lopettamista sillä perusteella, että sarja aiheutti lapsissa voimakkaita kauhureaktioita.
Sarja esitettiin uudestaan kokonaisuudessaan Subtv:llä (silloinen "TVTV!") vuonna 2000 ja toisen kerran 2001. TV-Tampere lähetti sarjaa vuosina 1996–1997. MTV3 Scifi -kanavalla sarjaa näytettiin muutamaa vuotta myöhemmin.
Suomessa "Avaruusasema Alfan" 1. tuotantokausi on julkaistu DVD:llä (boksit I ja II erillisinä). Toista tuotantokautta ei ole julkaistu suomenkielisillä teksteillä.
CV90
Combat Vehicle 90 eli CV90 ( eli "Strf 90") on Patria Hägglundsin kehittämä ruotsalainen rynnäkköpanssarivaunun alusta, jonka valmistuksesta vastaa BAE Systems Hägglunds. Vaunumalli määräytyy pääaseen ja käyttötarkoituksen mukaan ja osassa malleissa alkuperäistä alustaa on täytynyt muuttaa. Alustalle on tehty muun muassa Suomen Puolustusvoimien valmiusprikaatikäyttöön hankkima CV9030 FIN, joissa alusta on valmistettu Ruotsissa Örnsköldsvikissä ja torni Suomessa Patrian tehtaalla Hämeenlinnassa.
CV90:n valmistus aloitettiin 1993 ja tähän mennessä eri maat ovat tilanneet yli 1 000 vaunua. Tulenjohto- ja komentopanssarivaunut ovat aseistettu ainoastaan konekiväärillä, mutta ne on mahdollista varustaa jäljitelmätykillä tunnistamisen vaikeuttamiseksi.
CV90 voidaan varustaa myös AMOS-kranaatinheitinjärjestelmällä ("Advanced Mortar System").
Ruotsi suunnitteli alun perin hankkivansa sekä CV9040- ja CV9030-vaunuja, mutta päätyi lopulta vain 40 mm versioon suuremman kaliiperin tuomien etujen vuoksi. Muut ostajamaat näyttävät korostavan suurempaa tulinopeutta ja ammusten määrää, jonka 30 mm konetykki mahdollistaa.
Puolustusvoimien heinäkuussa 2004 tilaamien 45 CV9030-vaunun kokonaishinta oli 120 miljoonaa euroa, joten yhden vaunun hinnaksi tulee näin 2,67 miljoonaa euroa. Suomelle toimitetut noin 100 vaunua on sijoitettu Karjalan prikaatiin.
CV9030 FIN tekniset tiedot, Patria Hägglunds
Taylor Hawkins
Oliver Taylor Hawkins (s. 17. helmikuuta 1972, Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen rock-muusikko, joka on toiminut vuodesta 1997 Foo Fighters -yhtyeen rumpalina. Hawkins liittyi yhtyeeseen The Colour and the Shape -albumin äänityksen jälkeen. Sitä ennen hän soitti kanadalaisen Alanis Morissetten yhtyeessä.
Hawkins laulaa Foo Fightersin "Cold Day in Sun"-kappaleella, joka on julkaistu "In Your Honour" -albumilla. Hawkins osaa soittaa rumpujen lisäksi myös kitaraa ja pianoa. Hänellä on myös oma yhtye nimeltä Taylor Hawkins and the Coattail Riders, jossa hän laulaa ja soittaa rumpuja. Yhtye julkaisi debyyttinsä vuonna 2006.
Elektronikuori
Kvanttimekaniikassa elektronikuori eli pääenergiataso on ryhmä atomiorbitaaleja, joilla on sama pääkvanttiluku "n". Elektronikuorimallilla voidaan kuvata elektronien keskimääräistä sijaintia atomiytimen ympärillä. Elektronikuoret koostuvat alielektronikuorista, joilla on niille ominainen pyörimismäärää eli impulssimomenttia kuvaava kvanttiluku, sivukvanttiluku "l". Yhdessä elektronikuoret muodostavat atomin elektronikonfiguraation.
Elektroneilla ei ole tarkkaa hetkellistä sijaintia elektroniverholla vaan kvanttimekaniikan lakien mukaisesti on vain tietty todennäköisyys löytää niitä tietyltä etäisyydeltä atomiytimestä. Mitä kauempana ytimestä elektronit ovat, sitä helpompi ne on irrottaa atomista. Lähellä ydintä olevien elektronien irrottamiseen vaadittava energia on suurin.
Elektronikuoret on nimetty kirjaimilla historiallisista syistä johtuen. Sisintä kuorta merkitään kirjaimella "K", seuraavaa kuorta kutsutaan kirjaimella "L" ja niin edelleen. Nimeäminen johtuu Charles Barklan ja Henry Moseleyn röntgenabsorptiokokeista. He löysivät "K"- ja "L"-kuoret, mutta eivät olleet varmoja löytyisikö vielä lisää kuoria, joilla olisi korkeampi energia. He halusivat nimetä kuoret aakkosjärjestyksessä, joten jättivät aakkosten alkupäähän tilaa. Samaa notaatiota käytetään edelleen absorptiospektroskopiassa Siegbahnin notaatiossa.
Jokaisella kuorella voi olla korkeintaan 2"n" elektronia, missä "n" on kuoren järjestysnumero (pääkvanttiluku). "K"-kuori on ytimestä katsottuna sisin, joten se on ensimmäinen kuori ("n" = 1). Ensimmäisen kuoren elektronien maksimimäärä on siis kaksi, toisen 8, kolmannen 18 ja niin edelleen.
Atomit pyrkivät pääsemään tilaan, missä niiden elektronikuoret ovat täydet. Tämä selittää, miksi jalokaasut, joiden kuoret ovat täysiä, ovat niin vakaita ja eivät mielellään reagoi muodostaen kemiallisia yhdisteitä. Orgaanisessa kemiassa yleisimmät atomit, happi, typpi, ja hiili, pyrkivät saamaan uloimmalle kuorelle oktetin eli kahdeksan elektronia. Sitoutumalla ja jakamalla elektroneja ne saavat täydet elektronikuoret. "Oktettisääntöä" käytetäänkin ennustamaan yhdisteiden stabiiliutta. Transitiometalleille oktettisääntö ei kuitenkaan päde vaan niille käytetään 18 elektronin sääntöä. Vastaavasti vety ja helium haluavat uloimmalle kuorelleen kaksi elektronia, sillä niiden uloin kuori on "K"-kuori johon ei enempää mahdu.
Mylly (täsmennyssivu)
Mylly voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Reza Kuruš Pahlavi
Vuonna 1978 Reza Pahlavi lähti Iranista opiskelemaan Yhdysvaltoihin hävittäjälentäjäksi Reesen lentotukikohtaan Luddockiin Teksasiin ja Williams Collegen taideakatemiaan Williamstowniin, Massachusettsiin. Hän on saanut hävittäjälentäjän koulutuksen Yhdysvalloissa ja suorittanut valtiotieteen tutkinnon Southern Californian yliopistossa. 
Pahlavi oli Yhdysvalloissa kun Iranin vallankumous tapahtui.
Vuoden 1979 jälkeen Reza Pahlavi on asunut lähinnä Marokossa, Egyptissä ja vuodesta 1984 Yhdysvalloissa, jossa hän asuu edelleen.
Reza Pahlavi asuu Potomacissä, Marylandissa iranilaissyntyisen vaimonsa Yasmine Etemad Aminin kanssa. Heillä on kolme lasta:Reza Pahlavilla on yksi elossa oleva sisar: Farahnaz Pahlavi. Hänen sisarensa Leila kuoli vuonna 2001 lääkkeiden yliannostukseen ja veli Ali Reza Pahlavi teki vuonna 2011 itsemurhan.
Hävittäjälentäjänä Reza Pahlavi halusi palvella lentäjänä vuonna 1980 Iranin ja Irakin välisessä sodassa. Hän kirjoitti Islamilaisen tasavallan puolustusvoimien kenraali Velayatollah Felahielle kirjeen jossa hän tarjoutuu Iranin ilmavoimiin. Tarjous hylättiin.
Reza Pahlavi on puhunut Iranin ihmisoikeuksista ja kritisoinut islamilaista tasavaltaa. Hän on sanonut että muutos Iranissa tulisi olemaan iranilaisten omasta aloitteesta eikä länsivaltojen. Reza Pahlavi ei tavoittele virallisesti Iranin valtaistuinta.
Hän on kirjoittanut kolme kirjaa Iranin valtiollisista asioista.
Ali Reza Pahlavi
Prinssi Ali Reza Pahlavi (28. huhtikuuta 1966 Teheran, Iran – 4. tammikuuta 2011 Boston, Yhdysvallat) oli Mohammad Reza Pahlavin ja Farah Pahlavin nuorin poika. Hän asui Yhdysvalloissa, jossa työskenteli Harvardin yliopistossa. Hän oli erikoistunut Iranin historiaan ja kulttuuriin.
Pahlavi teki itsemurhan 44-vuotiaana tammikuussa 2011.
Farah Pahlavi
Farah Pahlavi (azeriksi: "Fərəh Pəhləvi", persiaksi: "فرح دیبا Faraḥ Dība") (o.s. Diba, s. 14. lokakuuta 1938, Teheran) oli Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavin kolmas vaimo. Farah Pahlavi oli Iranin kuningatar vuosina 1959–1967 ja Iranin keisarinna vuodesta 1967 islamilaiseen vallankumoukseen asti. Hän oli ensimmäinen Iranin keisarinna, joka kruunattiin nykyaikana.
Farah Pahlavi syntyi azerivanhempiensa Sohrab Diban ja Farideh Diban ainoana lapsena. Hänen isänsä Sohrab oli Iranin kuninkaallisen kaartin upseeri. Farah Pahlavin isän suku on kotoisin Iranin Azerbaidžanista, joka sijaitsee Luoteis-Iranissa aivan Azerbaidžanin rajan tuntumassa.
Farah Diba on opiskelut Teheranin ranskalaisessa lukiossa ja École Spéciale d'Architecture'issa Pariisissa. Opiskeluaikana Farah tapasi šaahin pari kertaa.
Farah Pahlaville ja Mohammed Reza Pahlaville syntyi neljä lasta:
Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen 1979 Farah on asunut maanpaossa. Ensin šaahi ja Farah matkustivat Assuaniin, Egyptiin, jossa presidentti Anwar Sadat otti heidät vastaan lämpimästi. Egyptistä he muuttivat Rabatiin Marokkoon, jossa kuningas Hassan II otti heidät vieraakseen. Šaahin syövän takia sairaalahoito oli järjestettävä, joten he saivat hoitopaikan Sveitsistä, mutta Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter antoi šaahin tulla New Yorkiin hoitoon. Yhdysvalloista he muuttivat Bahamalle ja sieltä edelleen Panamaan, jossa he asuivat eräällä saarella. Lopulta he muuttivat Egyptiin, jossa šaahi kuoli 27. heinäkuuta vuonna 1980.
Presidentti Sadat järjesi šaahille valtiolliset hautajaiset. Farah asui šaahin kuoleman jälkeen kaksi vuotta Kairossa. Kun presidentti Anwar Sadatin salamurhattiin vuonna 1981, Farah lähti Egyptistä.
Presidentti Ronald Reagan antoi Farahille luvan tulla Yhdysvaltoihin. Farah asui ensin Williamstownissa, Massachusettsissa, jonka jälkeen hän muutti Greenwichiin, Connecticutiin. Leilan kuoleman jälkeen vuonna 2001 Farah muutti Potomaciin, Marylandiin Washington D.C.:hen lähelle. Farah asuu Washington D.C.:n sekä Pariisin välillä. Farah Pahlavi oli suomalaisen kuvanveistäjä Eila Hiltusen hyvä ystävä.
Farah puhuu sujuvasti englantia, ranskaa sekä azeria.
Leila Pahlavi
Leila Pahlavi (27. maaliskuuta 1970 Teheran – 10. kesäkuuta 2001) oli Iranin shaahin Mohammad Reza Pahlavin nuorin lapsi.
Prinsessa Leila oli 9-vuotias kun perhe ajettiin Iranista maanpakoon Iranin islamilaisen vallankumouksen seurauksena.
Isänsä kuoleman jälkeen perhe muutti Yhdysvaltoihin jossa prinsessa Leila meni kouluun Massachusettsin osavaltiossa.
Prinsessa Leila, joka ei ollut ikinä naimisissa, vietti loppuelämänsä Connecticutissa ja Euroopassa. Hän sairasti anoreksiaa ja masennusta. Leila Pahlavi löydettiin huoneestaan Lontoon Hotel Leonardissa kuolleena. Prinsessan kuolinsyy oli sekobarbitaalin yliannostus. Hänet on haudattu Pariisin Cimetière de Passy -hautausmaalle.
Heikki Hasu
Heikki Vihtori Hasu (s. 21. maaliskuuta 1926 Sippola) on suomalainen kilpauransa päättänyt yhdistetyn hiihdon urheilija, olympiavoittaja ja kansanedustaja.
Hasu voitti St. Moritzin olympialaisissa 1948 yhdistetyn kullan ylivoimaisesti noin 15 pisteen erolla toiseksi tulleeseen Martti Huhtalaan. Hasun voitto oli lähes varma jo toisen hyppykierroksen jälkeen. Hänen kilpailuhyppynsä kantoivat 57, 61,5 ja 64 metriä. Tyylipisteet olivat keskimäärin noin 16 pistettä. Kisojen 18 kilometrin hiihdossa, joka oli samalla yhdistetyn hiihto-osuus, Hasu sijoittui neljänneksi. Yhdistetyn hiihtäjistä hän oli ylivoimaisesti nopein. Toiseksi nopein yhdistetyn kilpailija Martti Huhtala, joka sijoittui 18 kilometrin kilpailussa kymmenenneksi, jäi kahden minuutin ja 45 sekunnin päähän.
Hasu voitti Rumfordin MM-kisoissa 1950 3. helmikuuta yhdistetyssä Suomen kisojen ainoan MM-kullan. Hän oli mukana myös hiihdon viestissä, jossa Suomi voitti MM-hopeaa. Hasu hiihti samana vuonna Holmenkollenin 18 kilometrin hiihdossa toiseksi. Hasu sijoittui seuraavana vuonna Holmenkollenin 18 kilometrillä viidenneksi, mutta kaatui yhdistetyn mäkikilpailussa. Hän voitti samana talvena 18 kilometrin hiihdon Suomen-mestaruuden. Ounasvaaran kisoissa hän voitti 1951 18 kilometrin hiihdon sekä yhdistetyn.
Hasu hiihti arvokisoissa usein myös Suomen maastohiihdon viestijoukkueessa. Seuratasolla hän edusti Myllykosken Kilpa-Veikkoja.
Hasu osallistui jatkosotaan Helsingin ilmatorjuntajoukoissa vuonna 1944 ja joutui sen jälkeen vuonna 1945 vielä normaaliin asepalvelukseen.
Hasu oli Maalaisliiton ja Keskustan kansanedustajana vuosina 1962–1966 ja 1967–1970 (tuli Marja Lahden tilalle huhtikuussa 1967). Varsinaiselta ammatiltaan Hasu oli maanviljelijä Sippolassa.
Hasu valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1950. Hänelle myönnettiin vuonna 2001 Pro Urheilu-tunnustuspalkinto menestyksellisestä urheilu-urasta.
Kampus
Kampus eli korkeakoulualue tarkoittaa yliopiston tai muun korkeakoulun aluetta ja sen rakennuksia. Suomen kieleen sana tulee englannin kautta latinan sanasta "campus", joka on suomeksi ’kenttä’ tai ’tasanko’.
Moderni kampus voi olla myös kokoelma rakennuksia ja maa-alueita, jotka kuuluvat jollekin organisaatiolle. Esimerkkinä tästä Applen, Microsoftin ja Googlen kampukset.
”Kampusyliopistoksi” kutsutaan yliopistoa, jonka tutkimus- ja opetustilat, opiskelija-asunnot ja viheralueet on rakennettu samalle alueelle.
Jorma Lillbacka
Jorma Juhani Lillbacka (s. 1946 Kauhava) on kauhavalainen yrittäjä ja sijoittaja, jolle on myönnetty teollisuusneuvoksen arvonimi. Lillbacka toimii Lillbacka Powerco Oy:n ja Lillbacka Global Oy:n hallitusten puheenjohtajina. Nykyisin Lillbacka omistaa Lillbacka Powerco Oy:n kautta Kauhavan Alahärmässä sijaitsevan PowerPark-monitoimipuiston, johon kuuluu PowerLand-huvipuisto. Hän on itse aktiivisesti mukana suunnittelemassa ja kehittämässä puistoa.
Lillbacka perusti 23-vuotiaana, vuonna 1969 yrityksen toiminimellä "Lillbackan Konepaja" valmistaakseen alihankintana letkuliittimiä pääasiassa Wärtsilälle. Hän kehitteli oman letkuliitinpuristinmallinsa ja vei sen neljän vuoden kuluttua alan messuille Englantiin. Vuonna 1973 markkinoille tulivat ensimmäiset "Finn-Power"-merkkiset puristimet.
Vuonna 1980 Lillbackan yritys oli saavuttanut maailmanlaajuisen markkinajohtajuuden puristinteknologiassa ja sille myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto. Varsinaisen läpimurron yritys teki numeerisesti ohjatulla, hydraulitoimisella levytyökeskuksella vuonna 1985. Vuonna 1988 yrityksen levyntyöstökoneitten valikoimaa laajennettiin ostamalla särmäyspuristimia valmistava vilppulalainen Jaromet Oy. Vuonna 1994 eriytettiin levyntyöstöteknologia (nykyisin Prima Industrie -konserniin kuuluva Finn-Power Oy) ja puristinteknologia (Lillbacka Powerco Oy) eri yhtiöiksi.
Lillbackan yritykset työllistivät vuoden 2001 toimintakertomuksen mukaan noin 1200 henkilöä Suomessa, Belgiassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2002 Lillbacka myi levyntyöstöteknologiayrityksen EQT Northern Europe Ltd -pääomasijoitusyhtiölle. Vuoden 2002 verotuksessa Lillbackalla oli pääomatuloja lähes 95 miljoonaa euroa.
Vuonna 2004 tasavallan presidentti myönsi Jorma Lillbackalle teollisuusneuvoksen arvonimen. Hänelle myönnettiin myös ensimmäinen Seinäjoen teknologiapalkinto vuonna 2005 elämäntyöstä ja ansioista Etelä-Pohjanmaan merkittävimpiin kuuluvan teknologiayrityksen luojana.
Jorma Lillbacka on syntyjään Kauhavan Kettulasta. Hänen äitinsä Ellen (o.s. Talja, 1924–2007) on Viipurin läänin Pyhäjärveltä, isä Kauko (1921–2002) oli kauhavalainen maalari. Jorma on perheen viidestä lapsesta vanhin.
Lillbacka omistaa Lillbacka Powerco Oy:n kautta 142-jalkaisen huvijahdin, joka on charter-käytössä Välimerellä ja ulkopuolisten vuokrattavissa. Vuonna 2009 Lillbacka maksoi veden äärellä Fort Lauderdalessa, Floridassa, Yhdysvalloissa sijaitsevasta loistohuvilasta 3,2 miljoonaa dollaria eli 2,4 miljoonaa euroa. Lillbacka viihtyy vuoden kylmän ajan Yhdysvalloissa. Lillbackalla on mökki Levin hiihtokeskuksessa.
Esko Seppäsen arvion mukaan Jorma Lillbackan nettotulot 1993–2012 ovat olleet yhteensä 169 miljoonaa euroa.
Tasomaa
Tasomaa () on matemaatikko Edwin Abbott Abbottin vuonna 1884 julkaistu yhteiskuntasatiiri. Se sijoittuu kaksiulotteiseen maailmaan, jossa asukkaat ovat monikulmioita. Heidän yhteiskuntaluokkansa määräytyy kulmien määrän mukaan: alimpana ovat naiset, jotka ovat pelkkiä janoja, sitten tulevat kolmiot, neliöt, viisikulmiot ja niin edelleen. Ylimmän luokan, papiston, muodostavat ympyrät. Tasomaassa pojalla on yleensä yksi kulma enemmän kuin isällään, esimerkiksi neliön pojasta tulee viisikulmio.
Kirjan päähenkilö on neliö, nimeltään A. Square, joka pääsee Tasomaahan saapuneen pallon mukana kolmiulotteiseen Avaruusmaahan. Kirjassa tavataan myös nollaulotteinen Pistemaa, yksiulotteinen Suoramaa sekä spekuloidaan 4- ja useampiulotteisilla avaruuksilla.
Hallucinogen
Hallucinogen [] on englantilaisen psytrance-muusikko Simon Posfordin tunnetuin projekti. Sen tunnusmerkeiksi ovat muodostuneet Posfordille ominaiset eriskummalliset äänitehosteet, nopeat rytmikuviot sekä syvät äänimaailmat. Hallucinogenia pidetään yleisesti yhtenä psytrancen merkittävimmistä tuottajista ja vaikuttajista. Posfordin studio sijaitsee Dorsetissa, Englannissa, lähellä kuuluisaa Stonehengea.
Nyttemmin Hallucinogen ei ole enää kovin aktiivinen, vaan Posford on keskittynyt enemmän muihin projekteihinsa.
Vuorentausta
Vuorentausta on kaupunginosa Ylöjärvellä. Vuorentausta sijaitsee lähellä Ylöjärven keskustaa ja rajoittuu Teivaalanharjuun ja Tampereen kaupungin rajaan. Kaupunginosassa on pääasiassa omakoti- ja rivitaloasutusta. Harjun läheisyys tarjoaa hyvät ulkoilumahdollisuudet. Vuorentaustassa on peruskoulun 1–6 luokkien opetusta tarjoava Vuorentaustan koulu ja peruskoulun 7–9 luokkien opetusta tarjoava Soppeenharjun koulu sekä kaksi päiväkotia. Soppeenharjun koulun vieressä on myös tekonurmikenttä. Vuorentaustassa on hyvät kulkumaastot harjulla lenkkeilyyn ja hiihtoon talvella. Palveluita ovat muun muassa viisi parturikampaamoa ja K-Market-kauppa. Vuorentaustasta on hyvät kulkuyhteydet TKL:n busseilla Tampereelle sekä Ylöjärven keskustaan ja muihin kaupunginosiin. Vuorentausta on rauhallinen paikka. Alueella asukkaita on yli 1000. Rivi- ja paritaloja on noin 55% asutuksesta, omakotitaloja loput 45%. Kerrostaloja ei ole lainkaan. Vuorentaustan suurimmat tiet ovat Pohjolantie, Hatolantie ja Käyräkuja. Tampereelta Vuorentaustaan tulevat tiet ovat Vuorentaustantie ja Rauhantie. Vuorentausta on Siivikkalan, Lamminpään ja Haukiluoman naapuri.
Kuuluisin vuorentaustalainen on Suomen naisten maajoukkueessa jääkiekkoa pelaava Saara Tuominen.
Miesten jääkiekon moninkertainen Suomen mestari Ari Vallin on myös Vuorentaustasta.
Vuorentaustasta tulee myös alkoholidrinkki vuorentaustalainen, joka on tunnettu Tampereen baareissa. Kyseiseen juomaan tulee puolet absinttia ja puolet tequilaa.
LabVIEW
Labview (tulee sanoista "Laboratory Virtual Instrument Engineering Workbench") on National Instrumentsin tekemä ohjelmointiympäristö, joka perustuu graafiseen G-kieleen. Siitä on saatavissa versiot Windowsiin, Linuxiin, Maciin, Solarikseen ja joillekin PDA-laitteille. Labview-ohjelmat ovat siirrettävissä eri käyttöjärjestelmien välillä, ottaen huomioon tietyt rajoitukset, kuten vaaditut ActiveX-komponentit. Muista eroista esimerkiksi erilaiset tiedostopolut sovitetaan käsin .ini-tiedoston avulla tai tunnistamalla käyttöjärjestelmän automaattisella työkalulla.
Labview julkaistiin vuonna 1986 Macintosh-alustoille. Vuonna 1992 se sai versiot Sun- ja Windows-alustoille. 1994 julkaistiin versio Windows NT -ympäristöön.
Kieli on suunniteltu yksinkertaisten ja yhtäaikaisten toimintojen suorittamiseen. Käytettävissä ovat muun muassa tapahtumat (events), varmat jonot (semaphores, FIFOs), OpenGL-grafiikka, TCP/IP-tuki ja aihekohtainen aliohjelmakirjasto.
Labviewtä käytetään mittaus- ja testaussovelluksissa, sekä se soveltuu myös yleisohjelmointikieleksi. Haastavien merkkijonojen käsittelyoperaatioihin, hajautustaulujen tai muiden toteuttaminen tekeminen Labviewtä ei ole optimoitu.
Tyypillisiä muita kohteita ovat muun muassa PC-pohjaiset teollisuusautomaatiosovellukset, laajat ja hajautetut tiedonvarastointi- ja analysointisovellukset.
Labview on National Instruments omistama ja kehittämä, joten toisin kuin esim. C-kieli tai Fortran sitä ei valvota ANSI:n tai IEEE:n toimesta.
Itsenäisesti ajavan ohjelman tekeminen vaatii maksullisen "Professional Development System" -version ostamisen. Labview 6.0 ja sitä uudemmilla versioilla luotujen suoritettavien ohjelmien taustalla on ajettava LabVIEW run-time moottoria jokaisella kohdelaitteella.
Agilent Technologies
Agilent Technologies Inc. on maailman suurin mittalaitteiden valmistajayritys. Se eriytettiin Hewlett-Packardista vuonna 1999. Yrityksen viemiseksi pörssiin toteutettiin osakeanti, joka on suurin Piilaaksossa järjestetty listautumisanti. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Kalifornian Palo Altossa.
Agilent myi lääketieteellisiä laitteita valmistavan yksikkönsä Philips Medical Systemsille vuonna 2001. Agilentin puolijohdeyksiköstä muodostettiin vuonna 2005 uusi, sijoitusyhtiöiden omistukseen siirtynyt yhtiö nimeltään Avago Technologies.
2014 Agilentin elektroniikan mittausjärjestelmistä muodostettiin oma yhtiönsä nimeltään Keysight Teghnologies.
Kavitaatio
Kavitaatio on ilmiö, jossa neste, yleensä vesi, alkaa kiehua paineen laskun johdosta. Yleensä kavitaatio yhdistetään laivojen potkurien aikaansaamaan paikalliseen alipaineeseen.
Kavitaatio kuluttaa potkureita ja on havaittavissa mm. äänenä. Kavitaatiokuplat kuluttavat potkuria mekaanisesti ja kavitaatioäänet haittaavat erityisesti sukellusveneissä.
Jos hydraulinesteen paine laskee alle 0,7 bar on vaarana nesteen höyrystyminen. Höyrystyminen aiheuttaa komponenteissa kavitaatioeroosiota eli romahtavat höyrykuplat irrottavat metallia komponenteista.
Kavitaation ilmetessä koko hydrauliikkajärjestelmä saattaa vaurioitua.
Kavitaatiota käytetään hyödyksi ultraäänipuhdistuksessa. Suomen ainoa ultraäänipesulaitteiden valmistaja on Lahdessa toimiva FinnSonic. Ultraäänipuhdistuksessa veteen johdettu ultraääni muodostaa pieniä kavitaatiokuplia, jotka irrottavat likaa.
Kavitaatiota käytetään hyödyksi myös lääketieteessä. Esimerkiksi ESWL-hoidoissa (Extracorporeal Shock Wave Lithotripsy = kehon ulkopuolinen painesysäysaaltohoito), jossa munuaiskiviä murskataan fokusoiduilla paineaaltoiskuilla jotka murentavat virtsateissä olevat kiteytymät. Vaikutus perustuu akustisen impedanssin eroon pehmytkudoksen ja "kiven" välillä. Energia purkautuu kiveen ja murentaa sen. Toinen vaikutusmekanismi on kavitaatio. Kiven pinnalle syntyy kavitaatiokuplia nopeiden paineenmuutosten ansiosta. Kuplat luhistuvat ja murentavat kiven pintaa. Syntyvät murut huuhtoutuvat virtsan mukana ulos. Hoidot suoritetaan erityisesti siihen suunnitelluilla ESWL-laitteilla, useimmiten päiväkirurgisesti. Hoito on munuaiskivien hoitamisessa ns. "gold standard", eli yleisin ja turvallisin hoitomuoto.
Ympäristötekniikassa kavitaatiolla tapetaan haitallisia mikrobeja.
Jyväskylän ammattikorkeakoulu
Jyväskylän ammattikorkeakoulu (JAMK, engl. "JAMK University of Applied Sciences") on vuonna 1994 perustettu korkeakoulu, jossa opiskelee noin 8 000 opiskelijaa ja henkilöstöä on noin 700. JAMKissa annetaan korkeakoulututkintoon johtavaa koulutusta, avoimia ammattikorkeakouluopintoja, täydennyskoulutusta ja ammatillista opettajakoulutusta. Sen vuonna 2016 uudistettuja vahvuusaloja ovat biotalous, koulutusosaaminen ja -liiketoiminta, monialainen kuntoutus, sovellettu kyberturvallisuus ja nousevana alana automaatio ja robotiikka.
Oppilaitoksen omistaa Jyväskylän Ammattikorkeakoulu Oy, jonka omistajia puolestaan ovat Jyväskylän kaupunki, Äänekosken ammatillisen koulutuksen kuntayhtymä ja Jämsän kaupunki.
Monialaiseen ammattikorkeakouluun kuuluu useita koulutusta tuottavia yksikköitä: ammatillinen opettajakorkeakoulu, hyvinvointiyksikkö, liiketoimintayksikkö ja teknologiayksikkö. Jyväskylän lisäksi JAMKilla on toimipaikka myös Saarijärven Tarvaalassa, missä sijaitsee Biotalousinstituutti sekä Pitkäkadulla toimiva Suomalainen musiikkikampus, joka on Jyväskylän yliopiston, Jyväskylän ammattikorkeakoulun ja Jyväskylän ammattiopiston muodostama musiikkikoulutuksen ja -tutkimuksen osaamiskeskittymä.
JAMK järjestää koulutusta seitsemällä koulutusalalla. Kokonaan englanninkielisiä ohjelmia ovat International Business, Logistics Engineering ja Nursing.
Paavo Lonkila
Paavo Lonkila (alk. Lång, 11. tammikuuta 1923 Kiuruvesi – 22. syyskuuta 2017 Kiuruvesi) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja.
Lonkila, joka 157-senttisenä on Suomen maastohiihtohistorian lyhyin olympiamitalimies, saavutti Oslon talviolympialaisissa 1952 ensin 18 kilometrillä pronssia ja sitten 4×10 kilometrin viestin toisen osuuden hiihtäjänä kultaa. Rumfordin MM-kisoissa 1950 Lonkila sai viestissä hopeaa ja sijoittui 18 kilometrillä viidenneksi. Uran arvokkaimpia saavutuksia on myös Holmenkollenin kisojen 18 kilometrin voitto vuonna 1951.
Lonkila edusti Kiuruveden Jännettä. Suomen mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan.
Ammatiltaan Lonkila oli maanviljelijä. Hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2001.
Mikkelin ammattikorkeakoulu
Mikkelin ammattikorkeakoulu (lyh. Mamk) oli Etelä-Savon maakunnassa toimiva ammattikorkeakoulu, jolla oli toimipisteet Mikkelissä ja Savonlinnassa. Mikkelin ammattikorkeakoulu perustettiin 1992 ja sen toiminta päättyi vuoden 2016 lopussa, kun se yhdistyi Kymenlaakson ammattikorkeakoulun kanssa muodostaen Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulun eli Xamkin.
Mikkelin ammattikorkeakoulussa oli tarjolla
Urpo Korhonen
Urpo Pentti Korhonen (8. helmikuuta 1923 Rautalampi – 10. elokuuta 2009 Lahti) oli suomalainen maastohiihdon olympiavoittaja ja sotakirjailija. Korhonen oli myös kansallisen tason kestävyysjuoksija.
Oslon talviolympialaisissa 1952 Korhonen joutui karsimaan paikastaan viestijoukkueessa. Karsintahiihdossa hän voitti Veini Kontisen kahdella sekunnilla ja pääsi hiihtämään viestin kolmannen osuuden. Suomi voitti viestissä kultaa.
Korhonen voitti 1951 ylivoimaisesti Bodenin kisojen 18 kilometrin kilpailun.
Korhonen edusti Kerkonkosken Ketterää, Rautalammin Urheilijoita, Evon Metsäpoikia ja Jämsänkosken Ilvestä. Hiihdossa hän voitti kaksi viestin Suomen mestaruutta, ja kestävyysjuoksijana hän sijoittui vuoden 1952 Kalevan kisoissa 10 000 metrillä viidenneksi.
Ammatiltaan Korhonen oli metsätyönjohtaja ja koulutukseltaan metsäteknikko. Vuonna 2001 hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.
Urpo Korhosen isä oli kirjailija ja toimittaja Veikko Matias Korhonen (1888–1942)
Finglish
Finglish (engl. "Finnish" + "English") eli amerikansuomi tarkoittaa suomen kielen variantteja, joihin englannin kieli on voimakkaasti vaikuttanut, erityisesti Kanadaan ja Yhdysvaltoihin muuttaneiden suomalaisten siirtolaisten puhumaa kieltä. Amerikansuomi ei ole varsinainen pidgin eli sekakieli, niin kuin joskus näkee väitettävän, vaan amerikansuomalaisten keskinäiseen käyttöön syntynyt suomen kielen muoto.
Amerikansuomelle tyypillisiä ovat runsaat englannin kielestä tulleet lainat, jotka yleensä on mukautettu suomen kielen rakenteeseen ("haussi" ’talo’ < engl. "house", "rapoli" < engl. "trouble", "äpyli" ’omena’ < apple) mutta joissa voi esiintyä myös melkoista äänteellistä vaihtelua ("panaana, pinaana, punaanus, plataatti" ’banaani’). Englannista on tullut myös käännöslainoja ("ota huolen" < engl. "take care", "vapaatie" < engl. "freeway", "annettu nimi" < engl. "given name"). Finglish poikkeaa suomen yleiskielestä paitsi amerikanenglannin vaikutuksen vuoksi myös siksi, että sen perustana ei ole nykysuomen yleiskieli vaan Amerikan-siirtolaisten pääjoukon puhuma 1800-luvun lopun suomalainen kansankieli. Siksi siinä voi olla myös suomen länsimurteille tyypillistä ruotsalaisperäistä sanastoa ("hantuuki" ’pyyheliina’) tai omia uudissanoja, joiden vastinetta ei Suomesta tuodussa kotikielessä vielä ollut olemassa ("ilmapiika" ’lentoemäntä’). Amerikansuomea on kerännyt ja tutkinut mm. akateemikko Pertti Virtaranta.
Pohjois-Amerikan suomalaisten finglish syntyi Amerikan-siirtolaisuuden kultakaudella 1800-luvun loppupuolelta alkaen ja katoaa sitä mukaa kuin amerikansuomalaisten jälkeläiset unohtavat suomen kielen - yleensä tämä tapahtuu viimeistään kolmannessa sukupolvessa. Perinteinen Amerikan finglish on siis kuolemassa sukupuuttoon, mutta vastaavantapaisia voimakkaasti englanninvaikutteisia suomen kielen muotoja voi, ainakin pienemmissä piireissä, syntyä vastakin. ”Fingliskaksi” näkeekin joskus nimitettävän esimerkiksi tietokonealan ja nuorison kielenkäyttöä, jossa vilisee englannin kielestä lainattua sanastoa.
Sijoituskoira
Koiran sijoittaminen on koirankasvatuksessa käytetty termi, jolla tarkoitetaan koiran kauppaa, jossa omistajuus siirtyy kasvattajalta ostajalle vasta koiran pennutuksen jälkeen tai sovittujen ehtojen mukaisesti. Koiran sijoituksessa jalostusoikeus jää koiran luovuttajalle ja koiran hallintaoikeus siirtyy vastaanottajalle. Koiran omistusoikeus on luovuttajalla tai vaihtoehtoisesti luovuttajalla ja vastaanottajalla yhteisesti, ja se siirtyy vastaanottajalle sopimusehtojen mukaisesti.
Luovuttaja voi vaatia koirasta vakuusmaksun, jonka hän palauttaa vastaanottajalle, jos koiraa käytetään jalostukseen. Suomen Kennelliiton sääntöjen mukaan vakuusmaksu saa olla korkeintaan puolet pennun hinnasta.
Narttu sijoitetaan yleensä yhtä pentuetta vastaan, mutta myös kahdesta pentueesta voidaan sopia. Sijoitussopimus päättyy, kun sovittu määrä pentueita on syntynyt tai koira saavuttaa sopimuksessa määritellyn yläikärajan. Yläikäraja on yleensä 3 tai 4 vuotta ja siihen perustuvassa sopimuksen päättymisessä luovuttaja saa pitää vakuusmaksun. Pentueeksi lasketaan yhdestä tiineydestä syntyvät pennut määrästä ja elinkelpoisuudesta riippumatta.
Vastaanottajalla on velvollisuus ilmoittaa nartun kiiman alkamisesta ja terveyteen liittyvistä asioista. Luovuttaja maksaa kaikki jalostukseen ja pennuttamiseen liittyvät kulut (jalostustarkastukset, lisäruoka- ja madotuskulut) ja vastaanottaja normaalit koiranpitoon liittyvät kulut (ruoka, rokotukset, koiravero).
Urosten sijoituksessa sopimusehdot voivat erota narttujen sijoitukseen nähden pentueiden lukumäärässä ja yläikärajassa.
Tapio Mäkelä
Tapio Valfrid Mäkelä (12. lokakuuta 1926 Nastola – 12. toukokuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja. Hän oli hyvää kansallista tasoa myös kestävyysjuoksussa.
Mäkelä voitti kultaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa ja hopeaa 18 kilometrin hiihdossa Oslon 1952 olympialaisissa. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden. Pikamatkalla hän hävisi Norjan Hallgeir Brendenille 35 sekuntia.
MM-kilpailuihin Mäkelä osallistui kahdesti. Rumfordissa 1950 hän sijoittui 18 kilometrillä 12:nneksi. Falunissa 1954 hän voitti kultaa viestissä – tällä kertaa toisen osuuden hiihtäjänä – ja sijoittui 15 kilometrillä viidenneksi.
Suomen mestaruuden Mäkelä voitti 18 kilometrillä 1952 ja 3 × 10 kilometrin viestissä 1948. Talvella 1951 hän voitti Falunin ja Puijon kisoissa 18 kilometrin kilpailun. Salpausselän pikamatkalla hän oli toinen vuonna 1950.
Mäkelä sijoittui Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 10. tammikuuta 1954 30 kilometrillä seitsemänneksitoista ja kaksi päivää myöhemmin 15 kilometrillä kolmanneksikymmenenneksitoiseksi.
Siviiliammatiltaan Mäkelä oli toimistonhoitaja. Seuratasolla hän on edustanut Kaipolan Virettä, Pyhännön Urheilijoita, Lahden Hiihtoseuraa, Lahden Ahkeraa ja Jämsänkosken Ilvestä. Kaipolan Vireen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1965–1970.
Decimus Junius Brutus Albinus
Decimus Junius Brutus Albinus (kuoli 43 eaa.) oli roomalainen kenraali ja eräs Julius Caesarin murhaajista.
Brutus toimi Caesarin legaattina Gallian sodan aikana, mutta Caesarin noustessa diktaattoriksi Brutus liittyi Caesarin murhaa suunnittelevien joukkoon. Caesar kuitenkin luotti Brutukseen ja hänet valittiinkin preetoriksi vuonna 44 eaa. Brutus pysytteli poissa Roomasta murhan jälkeisenä aikana. Vuonna 43 eaa. hän matkusti propreetoriksi Italian puoleiseen Galliaan, joka oli aikaisemmin määrätty hänen provinssikseen. Sieltä hän yritti paeta Makedoniaan, jossa Marcus Brutus ja Gaius Cassius Longinus, hekin Caesarin murhaajia, aikoivat vastustaa Marcus Antoniusta ja Octavianusta. Brutus kuitenkin tapettiin ennen kuin hän ehti Makedoniaan. Brutus ei koskaan pitänyt itseään sankarina, vaikka antoikin Caesarille tappavan iskun.
Antti Hyvärinen (mäkihyppääjä)
Antti Abram Hyvärinen (21. kesäkuuta 1932 Rovaniemi – 13. tammikuuta 2000 Bad Nauheim, Saksa) oli suomalainen mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja mäkihyppyvalmentaja.
Hyvärinen oli ensimmäinen suomalainen mäkihypyn olympiavoittaja, voitettuaan kultaa talvikisoissa Cortina d'Ampezzossa 1956. Siihen asti norjalaiset olivat voittaneet kaikki olympiakisojen mäkihyppykilpailut. Cortinassa Hyvärinen oli ensimmäisellä kierroksella vasta neljäs 81 metrin mittaisella hypyllään, toisella kierroksella hän teki pisimmän 84 metrin hypyn alemmalta lähtölavalta. Hopeaa sai Hyvärisestä kaksi pistettä taakse jäänyt Suomen Aulis Kallakorpi ja pronssia Itä-Saksan Harry Glaß.
Rovaniemellä syntynyt Hyvärinen hyppäsi ensimmäisiä kertoja Ounasvaaran mäestä jatkosodan talvina. Vuonna 1951 hän sai hopeaa nuorten sarjassa Suomen mestaruuskipailussa. Vuoden 1952 olympialaisissa Hyvärinen oli seitsemäs ja Falunin MM-kisoissa 1954 yhdeksäs. Lahden MM-hiihtoihin 1958 hän ei päässyt kaaduttuaan marraskuussa 1957 Ounasvaaran mäessä ja jouduttuaan lonkkamurtuman vuoksi jättämään koko talven kilpailut väliin. Myös Keski-Euroopan mäkiviikolla Hyvärinen koki kovia: Oberstdorfin kisassa joulukuussa 1955 hän kaatui menettäen tajuntansa, mutta talvi jatkui paremmissa merkeissä, sillä olympiavoiton lisäksi Hyvärinen nappasi ykkössijan Holmenkollenin mäkikisassa. Helmikuussa 1955 hän voitti Cortinan olympialaisten esikisat.
Hyvärinen valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1956. Helmikuussa 2017 hänet nimettiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.
Seuratasolla Hyvärinen edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa, jonka puheenjohtajanakin hän myöhemmin toimi. Ainoan Suomen mestaruutensa hän saavutti vuonna 1954. Samana vuonna hän hyppäsi Planicassa koko uransa pisimmän hypyn, 105 metriä. Vuosina 1960–1964 hän oli Suomen Hiihtoliiton mäkivalmentajana.
Antti Hyvärisen veljenpoika Pekka Hyvärinen voitti mäkihypyn Suomen mestaruuden vuonna 1977.
Pipin Heristalilainen
Pipin Heristalilainen (Pipin II eli Pipin Keskimmäinen) (640/650–16. joulukuuta 714) oli Austrasian major domus 680–714 sekä Neustrian ja Burgundin major domus 687–695.
Pipinistä tuli Austrasian major domus Dagobert II:n kuoltua vuonna 679. Pipin onnistui säilyttämään Austrasian itsenäisyyden, vaikka Neustrian kuningas Teoderik III ja hänen major domuksensa Ebroin yrittivät alistaa Austrasian valtansa alle. Ebroin voitti Pipinin Laffauxissa vuonna 680, mutta Ebroin kuoli jo samana vuonna, ja vuonna 687 Pipin puolestaan löi Teoderik III:n ja silloisen Neustrian major domuksen Bertharin Tertryssä. Siitä eteenpäin Pipin oli kaikkien frankkien tosiasiallinen hallitsija.. Pipin Heristalilaisen voidaan katsoa luoneen perustan karolingien valtakunnalle. Hän kuitenkin antoi merovingikuninkaiden jäädä nukkehallitsijoiksi.
Pipinin vaimon Plektrudiksen perilliset eivät pystyneet säilyttämään major domuksen arvonimeä ja valtaa itsellään. Pipin Heristalilaisen seuraajaksi ja Austrasian major domukseksi kohosi lopulta hänen avioton poikansa Kaarle Martel, joka oli saavuttanut suosiota menestyksekkäänä sotapäällikkönä.
Anna-Maija Raittila
Anna-Maija Raittila (vuodesta 1961 Nieminen; 23. heinäkuuta 1928 Joensuu – 25. elokuuta 2012 Helsinki) oli evankelisluterilaisen kirkon piirissä tunnettu kirjailija ja virsien sanoittaja. Hän kirjoitti, suomensi ja toimitti yli 300 teosta.
Raittilan vanhemmat olivat rakennusmestari Viljo Raittila (1890–1950) ja Kaisa o.s. Jokinen (1895–1955), puoliso vuodesta 1961 suomentaja Taisto Nieminen (1940–2000).
Koulutukseltaan Raittila oli teologian kandidaatti (1952). Hän toimi uskonnon ja psykologian opettajana, vuodesta 1967 vapaana kirjailijana ja suomentajana sekä vuodesta 1982 retriittien ohjaajana ja kouluttajana.
Päätyönsä Raittila teki vapaana kirjailijana – runoilijana – ja hänet tunnettin erityisesti virsistä. Nykyisessä virsikirjassa on useita hänen kirjoittamiaan virsiä. Hän oli mukana myös vuoden 1986 virsikirjauudistuksessa. Hän työskenteli vuosina 1973–1984 virsikirjakomiteassa. Hän oli jäsenenä Ruotsin kirkon virsikirjan käännöstyöryhmässä vuosina 1994-2001. Hän sai evankelisluterilaisen kirkon Mikael Agricolan ristin vuonna 2007, kun merkki myönnettiin ensi kertaa. Tämän lisäksi hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kunniatohtorin ("honoris causa") arvo vuonna 1980 ja valtion kääntäjäpalkinto 1971.
Raittilan juuret olivat vanhoillislestadiolaisuudessa, mutta hän erosi siitä 1960-luvun kiistojen yhteydessä elämänsanalaisuuden haarautuessa erilleen. Hän palasi 2000-luvulla takaisin entiseen uskonyhteisöönsä.
Raittilalla oli keskeinen rooli ekumeenisen Taizé-liikkeen ajatusten levittämisessä Suomeen 1970-luvulta lähtien. Hän toimi Sinapinsiemen-yhdistyksessä ja oli perustamassa Omenapuukylää Halikon Vartsalaan 1979. Morbackan yhteisö oli Omenapuukylän toiminnan jatkaja.
Raittila asui vuodesta 1984 vuoteen 2008 Kaarinassa Morbackan hiljaisuuden yhteisöss, josta muutti helsinkiläiseen palvelutaloon asumaan 2008.
Mari Teinilä on kirjoittanut elämäkerran "Anna-Maija Raittila: Luottamuksen pyhiinvaeltaja" (Kirjapaja 2001).
JavaScript
JavaScript on alun perin Netscapen kehittämä pääasiassa Web-ympäristössä käytettävä dynaaminen komentosarjakieli. JavaScriptin tärkein sovellus on mahdollisuus lisätä Web-sivuille dynaamista toiminnallisuutta. Sitä käytetään tavallisimmin osana verkkoselaimia, joiden toteutukset sallivat asiakaspuolen skriptien interaktion käyttäjän kanssa, selaimen rajoitetun hallinnan, asynkronisen kommunikaation ja käyttäjälle näytettävän dokumenttisisällön muokkaamisen. JavaScriptiä käytetään myös palvelinten verkko-ohjelmoinnissa (esimerkiksi Node.js -ajoympäristössä), pelien kehityksessä ja työpöytä- sekä mobiilisovellusten luomisessa.
JavaScriptiä ei tule sekoittaa Java-kieleen.
JavaScriptin nykymuoto on dynaamisesti tyypitetty, tulkattava oliopohjainen komentosarjakieli, jonka syntaksi perustuu löyhästi C-ohjelmointikieleen. Kielen semantiikka ja suunnittelu on saanut vaikutteita Self- ja Scheme-ohjelmointikielistä.
Viimeisin kielen määrittely on JavaScript 1.8.5, joka pohjautuu EcmaScript-standardiin ECMA-262 Edition 3. Standardoitua JavaScriptiä kutsutaan nimellä ECMAScript. JavaScriptiä kehittää standardin mukaiseksi Netscape yhdessä ECMA-standardointiorganisaation kanssa.
Useat selaimet tukevat standardin lisäksi lisätoiminnallisuuksia, kuten Mozilla-selainten E4X, joka on XML:n käsittelyyn erikoistunut kielen laajennus (standardi ECMA-357).
JavaScriptin kehitti alun perin Netscapen Brendan Eich nimellä "Mocha". Nimi muutettiin "LiveScriptiksi" ja viimein markkinointisyistä "JavaScriptiksi" Netscapen liittouduttua Java-kielen kehittäneen Sun Microsystemsin kanssa. JavaScript on kuitenkin Java-ohjelmointikielestä eroava tekniikka. JavaScript tuli käyttöön Netscape Navigator 2.0 -selaimessa maaliskuussa 1996.
JavaScriptin suosion ansiosta Microsoft kehitti siitä yhteensopivan version, jolla se antoi tavaramerkkisyistä nimen JScript. Tämä toiminallisuus lisättiin Internet Explorerin versioon 3.0, joka julkaistiin elokuussa 1996. Microsoft aloitti JScriptin standardoinnin ECMA-järjestössä. Standardin ensimmäinen versio ECMA-262 hyväksyttiin kesäkuussa 1997.
Standardoidusta Javascript-kielestä käytetään nimeä ECMAScript.
Javascriptin oliomallin perusyksikköjä ovat object- ja function-oliot. Oliomalli ja sen enkapsulaatio ja periytyvyys pohjautuu prototyyppeihin, ei luokkiin kuten useimmissa olio-ohjelmointikielissä (esim. Smalltalk, C++, Java, Ruby).
JavaScriptille ei ole yksittäistä ohjelmointityyliä tai syntaksia sanelevaa ohjetta. Yleensä mainitaan Crockfordin, Googlen tai Yahoon tyylioppaat.
Javascript-tiedostojen tiedostoliite on yleensä codice_1.
Javascript-tiedostojen mime-tyyppi on codice_2 tai vanhentunut codice_3.. Jälkimmäistä käytetään kuitenkin yhä laajasti, sillä Internet Explorer ei tue virallista mime-tyyppiä.
Super Furry Animals
Super Furry Animals on walesilainen rock-yhtye, joka on tehnyt tunnetuksi joitakin kymrinkielisiä kappaleita. Yhtyeen musiikissa kuuluvat vaikutteet konemusiikista ja David Bowiesta Marvin Gayeen ja The Beatlesiin.
Yhtyeen jäsenet ovat: Gruff Rhys (laulu, kitara), Huw Bunford (kitara, laulu), Guto Pryce (basso), Cian Ciaran (kosketinsoittimet, syntetisaattorit, satunnainen kitara, laulu) ja Dafydd Ieuan (rummut, laulu).
1990-luvun keskivaiheilla maineeseen nousseen yhtyeen tunnetuin levy lienee "Rings Around The World", jonka moni rock-lehti valitsi yhdeksi vuoden 2001 parhaista albumeista.
Polikarpov Po-2
Polikarpov U-2 (vuodesta 1944 lähtien Polikarpov Po-2) oli neuvostoliittolainen yleiskäyttöinen kaksitasoinen ja yksimoottorinen lentokone. Sen kutsumanimi oli Kukuruznik (). Konetta valmistettiin vuodesta 1928 1950-luvun alkuun asti ilmeisesti 20 000-30 000 kappaletta. Se on maailman eniten valmistettu kaksitasolentokonetyyppi.
Nikolai Polikarpov suunnitteli U-2-lentokoneen vuonna 1927. Sen ensilento tapahtui tammikuussa 1928. Kone oli helppo ja vakaa lennettävä.
Kone oli Neuvostoliiton ilmavoimien alkeiskoulukone. Lisäksi U-2-lentokonetta käytettiin maataloudessa peltojen lannoitukseen ja myrkkyjen levitykseen.
Toisessa maailmansodassa konetta käytettiin yöpommittajana; saksalaiset kutsuivat konetta "ompelukoneeksi" sen äänen perusteella. Myös nimitys "hermosaha" oli käytössä.
Erityisen kuuluisaksi konetyyppi tuli Neuvostoliiton vain naisista koostuvan 588. yöpommituslentorykmentin käytössä. Rykmentti teki häirintäpommituslentoja aivan rintaman läheisyydessä olevilta kentiltä. Pienen pommikuorman vuoksi lentoja tehtiin mahdollisimman monta - jopa 18 lentoa yhden yön aikana lentokonetta ja miehistöä kohti.
Yöpommituksissa kone lennettiin matalalennossa muutaman metrin korkeudessa. Kohdetta lähestyttäessä kone vedettiin ylös, moottori pysäytettiin ja kohdetta lähestyttiin äänettömästi liitäen yön pimeydessä. Jotkut yksikön lentäjät tekivät yli 1 000 taistelulentoa sodan aikana.
Vihollishävittäjille kone oli hankala alasammuttava; yleisimpien hävittäjätyyppien sakkausnopeus oli suurempi kuin U-2:n lentonopeus. Ketterä ja hidas kone onnistui usein väistämään nopeasti ohi lentävän hävittäjän tulen. Hävittäjän puolestaan piti tehdä laaja kaarto uutta lähestymistä ja hyökkäystä varten.
Suomen ilmavoimat sai sotasaaliskoneina neljä U-2-konetta, joita käytettiin yhteyskoneina 1942-1945.
Keski-Suomen ilmailumuseolla Tikkakoskella on yksi Polikarpov Po-2 varastoituna, mutta se ei ole osa näyttelyä.
Pohjois-Korea käytti konetta vielä hyökkäyksessään Etelä-Koreaan 1950. Konetta oli hankala ampua alas, sillä puurunkoisena ja kangaspintaisena sen tutkaheijastus oli heikko.
Julma-Ölkky
Julma-Ölkky (myös "Julma Ölkky" tai "Julmaölkky") on syvä kanjonijärvi Kuusamossa Suomussalmen kunnanrajan läheisyydessä Pohjois-Pohjanmaalla, noin 47 kilometriä etelään Kuusamon keskustasta. Järven pinta on 243,8 metriä merenpinnan yläpuolella.
Julma-Ölkky on muodostunut noin 100 metrin syvyisen kanjonin täyttyessä vedellä siten, että nykyisen järven suurin syvyys on 42 metriä. Kapeassa kanjonissa sijaitsevan järven pituus on yli kolme kilometriä, ja sen jyrkät, lähes pystysuorat kanjonirannat kohoavat korkeimmillaan Ölökynärjässä 45 metrin korkeuteen järven pinnasta. Järvi laskee etelään Ala-Ölkky-nimiseen järveen, jonka korkeus merenpinnasta on 234,5 metriä.
Julma-Ölkky kuuluu Hossan kansallispuistoon, joka on perustettu 17.6.2017.
Järvelle pääsee autolla tai Hossasta veneillen tai kävelyreittiä pitkin. Sinne järjestetään kesäaikana veneajeluja, voi tutustua Julma-Ölkyn kalliomaalaukseen. Järven eteläpäässä silloin myös on kioski.
Kuolio
Kuolio (nekroosi, necrosis) tarkoittaa jonkin kudoksen tai raajan kuolemista niin, että muut ruumiinosat eivät kuole. Yleensä se on valtimokovettumataudin, diabeteksen, tulehduksen, myrkytyksen, palovamman, paleltuman, verenkierron tukoksen, luunmurtuman tai muun vakavan vaurion seuraus. Kuolioon ei ole parannuskeinoa, vaan kuollut osa joudutaan poistamaan eli amputoimaan. Jos amputaatiota ei tehdä, kuolio jatkaa leviämistä, mistä on lopulta seurauksena kuolema. Verimyrkyt aiheuttavat yleensä nopeasti kuolioita. Kaasukuolio on tyypillisesti "Clostridium perfringens" -bakteerin aiheuttama nopeasti leviävä kuolio.
Suomessa vuonna 1995 raajan amputaation johtavista kuolioista 50 % johtui diabeteksesta ja 30 % valtimokovettumataudista. Tämän jälkeen seuraavaksi yleisin syy oli vamma, josta johtui noin 4 % amputaatioista. Amputaatiopotilaiden keski-ikä oli 71 vuotta.