Tomás de Torquemada
Tomás de Torquemada (, 1420 – 16. syyskuuta 1498) oli espanjalainen dominikaanimunkki ja Espanjan inkvisition ensimmäinen suurinkvisiittori kuningas Ferdinand Katolisen alaisuudessa. Nykyisin Torquemada on kiistelty hahmo Espanjan ja katolisen kirkon historiasta, ja hänen nimensä on liitetty julmuuteen ja fanatismiin uskon palveluksessa. Kronikoitsija Sebastián de Olmedo kirjoitti hänestä: "kerettiläisten vasara, Espanjan valo, maansa pelastaja, kunnia veljeskunnalleen" (esp. ""el martillo de los herejes, la luz de España, el salvador de su país, el honor de su orden"").
Tomás de Torquemada syntyi vuonna 1420 Torquemadassa Valladolidin maakunnassa Espanjan pohjoisosassa. Hänen kotikylänsä nimi oli peräisin latinan kielen sanasta "turris cremata" eli "palanut torni", minkä seurauksena hänet on tunnettu myös latinalaisella nimellä Thomas de Turrecremata. Hänen aikalaisensa, espanjalainen kirjailija Hernando del Pulgar, on kertonut Torquemadan esi-isän Alvar Fernández de Torquemadan vaimon olleen "converso" eli katolilaiseksi kastettu espanjanjuutalainen.
Torquemada varttui Valladolidissa ja ryhtyi setänsä kardinaali Juan de Torquemadan tavoin dominikaanimunkiksi omistautuen paavin ja katolisen kirkon palvelukseen. Vuodesta 1452 lähtien hän työskenteli Pyhän ristin luostarissa Segovian kaupungissa. Vuonna 1460 Torquemada nimitettiin luostarin prioriksi, kunnes hän vapaaehtoisesti erosi virasta 22 vuotta myöhemmin vuonna 1460.
Torquemada oli nuoren prinsessa Isabellan rippi-isä, mistä hän hyötyi suuresti myöhemmässä elämässään. Kun Isabella avioitui serkkunsa Ferdinand Katolisen kanssa vuonna 1469 ja kruunattiin kuningattareksi vuonna 1474, Torquemada nousi uuden kuningaspariskunnan neuvonantajaksi. Kastilian ja Aragonian yhdistymisen jälkeen Torquemada hankki kuningattaren tuen tehtävässä valvoa katolisten oppien levittämistä uudessa valtakunnassa.
Vuonna 1482 paavi Sixtus IV nimitti Torquemadan jo vuonna 1478 perustetun Espanjan inkvisition neuvoston johtajaksi ja seuraavana vuonna 1483 hän omaksui suurinkvisiittorin arvonimen. Torquemada ilmoittautui paavi Sixtus IV:n edustajaksi, ja inkvisition toiminta rajoittui aluksi heidän pyhään toimistoonsa Segoviassa. Kuningas Ferdinand kuitenkin laillisti hänen toimivaltansa Kastiliassa ja Leónissa, ja myöhemmin toimivalta laajentui myös Aragoniaan, Kataloniaan, Valenciaan ja Mallorcaan. Jokainen espanjalainen yli 12-vuotias tyttö ja 14-vuotias poika oli vastuussa inkvisitiolle, ja tuhansittain kerettiläisyydestä epäiltyjä järjestelmällisesti kuulusteltiin, kidutettiin ja poltettiin roviolla. Inkvisition uhreihin kuului harhaoppisuudesta syytettyjen ohella myös noituudesta, sodomiasta, polygamiasta, haureudesta, rienauksesta, koronkiskonnasta ja muista rikoksista tuomittuja henkilöitä. 1800-luvun alkupuolella historioitsija Juan Antonio Llorente väitti, että Torquemada olisi ollut vastuussa yli 10 000 ihmisen polttamisesta roviolla. Nykyhistorioitsijoiden mukaan inkvisitio määräsi noin 2000:n ihmisen kuoleman autodafeessa. Torquemada oli pelätty hahmo 1400-luvun loppupuolen Espanjassa, ja tarinoiden mukaan hän liikkui ympärillään 50 ratsuväen ja 250 jalkaväen sotilasta.
Vuonna 1485 inkvisiittori Pedro de Arbués murhattiin Zaragozassa, minkä ansiosta Torquemada keksi syyttää kerettiläisiä ja salajuutalaisia. Vuonna 1491 inkvisitio tutki Torquemadan johdolla La Guardian pyhän lapsen tapausta, jossa juutalaisia syytettiin todennäköisesti valheellisesti siitä, että he olisivat murhanneet ja syöneet kristityn pikkulapsen. Torquemada oli vakuuttunut siitä, että juutalaiset ja muslimit olivat oman uskontonsa ja kulttuurinsa takia vakava uhka Espanjalle ja katoliselle seurakunnalle, joten hän julisti heidät katolisen kirkon vihollisiksi ja aloitti molempien väestönryhmien järjestelmälliset vainot. Hänen määräyksestään Talmudeja ja arabiankielisiä kirjoituksia poltettiin kirjarovioilla, ja kirjarovioilla paloi poroksi myös eräitä historiallisesti korvaamattomia tekstejä juutalaisten ja maurien historiasta Espanjassa ennen 1400-luvun alkua. Torquemada kuulusteli inkvisition pidättämiä juutalaisia ja salli heille mahdollisuuden kääntyä katolisuuteen vannomalla uskollisuudenvalan paaville. 31. maaliskuuta 1492 Ferdinand ja Isabella määräsivät Espanjan kaikki juutalaiset karkoitettaviksi koko valtakunnasta, ja Torquemada oli yksi lakiesityksen tärkeimmistä kannattajista.
Kun Torquemadan maine levisi Euroopassa, paavi Sixtus IV katui Torquemadan nimitystä suurinkvisiittoriksi sanomalla, että inkvisition epäoikeudenmukaisesti vangitsemat ja kiduttamat kerettiläisyydestä syytetyt olivat saapuneet Pyhän istuimen luokse ankaruutta pakoon ja vannomaan puhdasoppisuuttaan. Vuoden 1494 uusi paavi Aleksanteri VI nimitti Torquemadan assistenteiksi neljä inkvisiittoria, jotka olivat saaneet salaa paavilta määräykset hillitä suurinkvisiittoria tuomitsemasta kerettiläisiä.
16. syyskuuta 1498 Torquemada menehtyi kuppaan, jota hän oli sairastanut useiden vuosien ajan.