hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sega Mega-CD
Sega Mega-CD (, Etelä-Koreassa , Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä "Sega CD") on Sega Mega Driveen liitettävä laajennusosa. Laitteella pystyy toistamaan sekä tavallisia CD-levyjä että erityisesti laitetta varten suunniteltuja peli-CD:itä.
Laite sisältää myös laajennussuorittimen ja lisää RAM-muistia. Laitetta voi käyttää Sega 32X-laajennuksen kanssa, jolloin voi pelata jotain kuudesta "Sega Mega-CD 32X" -yhdistelmälle julkaistusta pelistä.
Laitetta kehitettiin salassa, edes peliohjelmoijat eivät tienneet mille laitteelle suunnittelivat pelejä, ennen kuin Mega-CD julkistettiin Tokyo Toy Show'ssa. Segan aikomuksena oli kamppailla juuri julkaistun PC Enginen erillisen CD-ROM-aseman kanssa Japanin pelimarkkinoista.
Sega Mega-CD:tä ei tarkoitettu Super Famicomin (Super Nintendo Japanin ulkopuolella) haastajaksi. Tämä tiesi Segalle vaikeuksia Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla, sillä siellä PC Engine oli verrattain tuntematon laite ja Mega-CD asettuisi kilpailemaan Nintendon tuotteiden kanssa.
Mega-CD julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 1991, Euroopan markkinoille laite ilmestyi vasta huhtikuussa 1993. Laite oli ilmestyessään verrattain kallis eikä myynyt odotetulla tavalla.
Sega Mega-CD:n ensimmäinen versio asettui konsolin alle, mutta seuraava versio, "Sega Mega-CD II", oli pienempi ja se liitettiin konsolin sivuun. Teknisesti laite oli hiukan tehokkaampi kuin alkuperäinen Mega Drive, varsinaiset muutokset keskittyivät grafiikan ja äänen ulostuloon.
"Sega Mega-CD 32X" -yhdistelmälle julkaistut pelit:
Tonnikalat
Tonnikalat ("Thunnini") ovat ryhmä makrillien ("Scombridae") heimoon kuuluvia meressä eläviä kalalajeja. Useimmat niistä kuuluvat aitotonnikalojen sukuun ("Thunnus"). Suurin lajeista, varsinainen tonnikala, voi kasvaa yli 4-metriseksi ja painaa lähes 700 kiloa.
Tonnikalat ovat erittäin nopeita uimareita (on mitattu 77 km/h nopeuksia). Useat tonnikalalajit pystyvät ylläpitämään useita asteita korkeampaa ruumiinlämpöä kuin ympäröivän veden lämpötila. Ne voivat kohottaa verensä lämpötilaa meren lämpötilaa korkeammaksi lihastoiminnoilla. Tästä syystä ne voivat elää viileämmissä vesissä ja laajemmilla alueilla. Tonnikalojen lihan väri poikkeaa kalojen yleisestä lihan väristä valkoisesta, väri vaihtelee vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen. Tonnikalojen lihaskudos sisältää normaalia suurempia määriä happea sitovia myoglobiini-molekyylejä.
Tonnikalojen kaupallinen merkitys on suuri. Eräitä tonnikalalajeja kuten varsinaista tonnikalaa, sinievätonnikalaa ja isosilmätonnikalaa kalastetaan liikaa. Kalastus on vähentänyt dramaattisesti tonnikalakantoja Atlantilla, Tyynellä valtamerellä ja Välimerellä. Eräät muut tonnikalalajit eivät sen sijaan ole välittömässä vaarassa.
Markkinoille on tulossa enenevässä määrin tonnikalaa, jota on kasvatettu verkkoaltaissa. Tonnikalafarmeilla kasvatetaan varsinaista tonnikalaa ("Thunnus thynnus") Välimeren alueella, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa sekä sinievätonnikalaa ("Thunnus maccoyii") Australiassa.
Tonnikalat ovat luonnon ravintoketjussa korkealla tasolla ja niiden elimistöön kertyy sen takia ympäristömyrkkyjä kuten raskasmetalleja. Elohopean pitoisuudet voivat joillakin lajeilla kasvaa varsin suuriksi, kuten varsinaisella tonnikalalla ja valkotonnikalalla. Tämän takia Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA antoi vuonna 2004 ohjeet raskaana olevien ja imettävien naisten ja pikkulasten tonnikalan käytön rajoittamiseksi. Suurin osa purkitetusta tonnikalasta on kuitenkin boniittia, jonka elohopeapitoisuus on pieni.
Suomessa käytettävä tonnikala on yleensä boniittia ja sitä saa esimerkiksi purkitettuna öljyyn, veteen tai johonkin mausteliemeen säilöttynä.
Tonnikalaa käytetään esimerkiksi pizzoissa, salaateissa ja pastan kanssa sekä sushissa.
Tonnikalaa saa joistain isommista elintarvikeliikkeistä pakasteena ja myös tuoreena kalatiskiltä.Suku "Thunnus" (aitotonnikalat):
Aviation Specialties
Aviation Specialties on lentoyhtiö, jonka epäillään tuottaneen CIA:lle vankilentokuljetuspalveluita. Yhtiöllä on kahdeksan lentokonetta omistuksessaan:
Jokerien SM-liigakausi 2005–2006
Jokerien SM-liigakausi 2005–2006 kertoo jääkiekkojoukkue Jokerien menestyksestä SM-liigakaudella 2005–2006. Jokerit oli saavuttanut edellisellä kaudella SM-hopeaa. Kausi 2005–2006 tunnetaan Jokerien historiassa ns. katastrofikautena, sillä joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle 11 jääden pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäisen kerran sitten kauden 1990–1991.
Ensimmäinen takaisku tapahtui vain päivää ennen sarjan alkua, kun edelliskaudella joukkueessa loistanut yhdysvaltalaismaalivahti Tim Thomas siirtyi NHL:n Boston Bruinsiin. Tarjous tuli Thomasille itselleenkin yllätyksenä, eikä hän ollut enää muutamaan viikkoon miettinyt mahdollista NHL-paikkaa. Thomasilla oli kuitenkin sopimuksessaan pykälä, joka mahdollisti siirron näinkin myöhäisessä vaiheessa. Joukkueen omistaja Hjallis Harkimo otti tapahtuneen omaan piikkiinsä. Ensimmäinen ottelu oli torstaina 15. syyskuuta kotona HIFK:ta vastaan, ja maalissa pelasi A-junioreista edustusjoukkueeseen nostettu Joonas Hallikainen.
Joukkueen jättänyt Tim Thomas auttoi toimitusjohtaja Matti Virmasta uuden maalivahdin hankkimisessa. Virmasella oli kahdeksan maalivahdin lista, joista hän oli kiinnostunut. Thomas totesi yhdysvaltalaisen Karl Goehringin olevan listan selkeä ykkösnimi.
Urallaan 151 AHL-ottelua pelanneen Goehringin kanssa tehtiin 16. syyskuuta loppukauden mittainen sopimus ja hän myös peri Tim Thomasin pelinumeron 73. Virmasen kahdeksan nimen listaan olisi sisältynyt myös muun muassa latvialaisveteraani Artūrs Irbe.
Jokerien päävalmentajana aloitti useita vuosia seuran kakkosluotsina toiminut Waltteri Immonen. Heikon alkukauden seurauksena Immonen sekä apuvalmentajat Jouko Lukkarila ja Vesa Surenki erotettiin tehtävistään maanantaina 7. marraskuuta 2005. Uudeksi päävalmentajaksi nimettiin loppukauden ajaksi 64-vuotias ruotsalainen Curt Lindström. Lindström tunnetaan parhaiten Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuosilta 1993–1997. Uudeksi apuvalmentajaksi tuli yllättäen Jokerien toimitusjohtaja Matti Virmanen. Samana päivänä joukkueeseen hankittiin uudeksi maalivahdiksi Mikko Rämö kilpailemaan ykkösvahdin paikasta Karl Goehringin kanssa. Hän siirtyi Jokereihin venäläisestä Vitjaz Tšehov -seurasta.7. maaliskuuta 2005 lähtien:
Ajax (ohjelmointi)
Ajax (akronyymi sanoista Asynchronous JavaScript And XML) on joukko web-sovelluskehityksen tekniikoita, joiden avulla web-sovelluksista voi tehdä vuorovaikutteisempia. Alkuperäisessä merkityksessään AJAX:lla on alun perin viitattu tekniikkaan, jossa verkkosivulla JavaScript:llä asynkronisesti tehtävistä HTTP-pyynnöistä palautetaan XML-merkkausta, mutta nykyään käytetään laajasti yksinkertaisempaa JSON-merkkausta. Nykyisin Ajax-tekniikoilla viitataan yleisesti samankaltaiseen toimintatapaan: Ajaxissa selainohjelma vaihtaa pieniä määriä dataa palvelimen kanssa taustalla niin, ettei koko verkkosivua tarvitse ladata uudelleen joka kerta käyttäjän tehdessä muutoksen . Tekniikan päämääränä on siis lisätä verkkopalvelun vuorovaikutteisuutta, nopeutta ja käytettävyyttä.
Ajax koostuu seuraavien tekniikoiden yhdistelmästä:
Kuten DHTML, LAMP tai SPA, Ajax ei ole itsenäinen teknologia, vaan termi viittaa useiden teknologioiden käyttöön yhdessä.
Ajaxin käyttö vaatii selaimelta tukea XMLHttpRequest DOM-ohjelmointirajapinnalle. Kaikissa yleisimmissä työpöytäselaimissa on olemassa tälle tuki seuraavasti: Huomaa, että tämä on yleinen lista ja yksityiskohtainen tuki riippuu selaimen itsensä tukemista ominaisuuksista.
Zeid ibn Husain
Prinssi Zeid ibn Husain (28. helmikuuta 1898–18. lokakuuta 1970) oli Irakin kuninkaan Feisal II:n seuraaja, jota ei koskaan kruunattu, koska Feisal II syrjäytettiin vuonna 1958 verisessä vallankaappauksessa, jonka jälkeen maasta tuli tasavalta. Zeidin perhe asui vallankaappauksen aikana Lontoossa, jossa Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä.
Zeid syntyi 28. helmikuuta vuonna 1898 Stinian palatsissa Turkissa Husain ibn Alin, Mekan emiirin ja Hijazin kuninkaan poikana. Zeid opiskeli Ghalata Serai collegessa ja Oxfordin yliopistossa.
Marraskuussa vuonna 1933 hän avioitui Fahrelnissa Zeidin kanssa Ateenassa. Heillä oli yksi poika, Raad ibn Zeid. Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä Berliinissä ja Ankarassa 1930-luvulla ja Lontoossa 1950-luvulla.
Zeid kuoli 18. lokakuuta vuonna 1970 Pariisissa. Hänet on haudattu kuninkaalliseen mausoleumiin Raghdanin palatsissa Ammanissa Jordaniassa.
Pirjo Wilmi-Rokkanen
Airi Pirjo Maritta Wilmi-Rokkanen (o.s. Wilmi, ent. Häggman, s. 8. kesäkuuta 1951 Sotkamo) on suomalainen pikajuoksija ja urheiluvaikuttaja, ammatiltaan liikunnanopettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970 ja liikunnanopettajaksi Jyväskylän yliopistosta 1973. Wilmi-Rokkanen hallitsi suomalaista naisten pikajuoksua 1970-luvulla yhdessä Riitta Salinin ja Mona-Lisa Pursiaisen kanssa.
Wilmi-Rokkanen voitti EM-hopeaa 4 × 400 metrin viestissä Roomassa 1974. 400 metrillä hän oli Montrealin olympialaisissa 1976 neljäs (aika 50,56, häviten pronssimitalin sadasosasekunnilla), EM-kisoissa Prahassa 1978 seitsemäs (52,46) ja Moskovan olympialaisissa 1980 myös seitsemäs (51,35). Pitkässä viestissä hän oli mukana Rooman lisäksi 1969 EM-kisoissa (sijoitus kahdeksas), Münchenin olympialaisissa 1972 (seitsemäs) ja Montrealin olympialaisissa 1976 (kuudes).
Wilmi-Rokkanen voitti 200 metrillä viisi (1972, 1976–1978 ja 1980) ja 400 metrillä viisi (1972, 1973, 1978–1980) Suomen-mestaruutta. Viestissä hän keräsi neljä mestaruutta. Kaikkiaan viestit ja juniorisarjat mukaan lukien Wilmi-Rokkanen voitti urallaan 51 SM-mitalia.
Urheilu-uransa jälkeen Wilmi-Rokkanen valittiin ensimmäisenä naisena vuonna 1981 Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäseneksi. Hän erosi KOK:n jäsenyydestä tammikuussa 1999 laajan lahjusskandaalin yhteydessä, kun The New York Times -lehti oli uutisoinut, että hänen entinen aviomiehensä oli työskennellyt vuoden 2002 talviolympialaisten kisaisännyyden saaneelle Salt Lake Cityn hakukomitealle. Wilmi-Rokkanen itse kiisti tienneensä entisen puolisonsa työsuhteesta tai rikkoneensa KOK:n sääntöjä.
Urheilu-uran jälkeen pääasiallisena työnään Wilmi-Rokkanen on toiminut vuodesta 1991 alkaen Olarin lukion liikunnan- ja terveystiedon opettajana. Vuonna 2011 hän hankki myös terveystiedon opettajan pätevyyden. Ylipäätään liikunnanopettajana hän on toiminut vuodesta 1974 alkaen. Lisäksi hän on toiminut Espoossa liikunnan ohjaavana opettajana. Pitkän uransa ansiosta hän sai OAJ:n kultaisen ansiomitalin vuonna 2014.
Seuratasolla Wilmi-Rokkanen edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja Sotkamon Jymyä.
Pirkko Helenius
Pirkko Kaarina Helenius (s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen entinen yleisurheilija. Heleniuksen päälajina oli pituushyppy, mutta hän menestyi myös pikajuoksijana ja viisiottelijana.
Helenius voitti EM-pronssia pituushypyssä Roomassa 1974. Hänen tuloksensa 659 jäi sentin Tuula Rautasen Suomen ennätyksestä ja oli hänen uransa paras tulos.
Pirkko Helenius voitti Suomen mestaruuden pituudessa 1969, 1970, 1974 ja 1977. Viisiottelun mestari hän oli vuosina 1969 ja 1970. 400 metrillä hän voitti hallimestaruuden vuonna 1972.
Kanadanpuupiikkisika
Kanadanpuupiikkisika eli urso ("Erethizon dorsatum") on puupiikkisikojen heimoon kuuluva jyrsijälaji.
Kanadanpuupiikkisika on väritykseltään tummanruskea. Sillä on pieni pää, lyhyet jalat ja lyhyt, paksu häntä. Sen piikit poikkeavat varsinaisten piikkisikojen piikeistä. Noin 3 cm pitkät piikit ovat piilossa eläimen pitkän karkean turkin seassa. Piikit ovat kiinnittyneet urson ihoon hyvin heikosti, joten hyökkääjä saa usein suuhunsa pelkkiä karvoja ja piikkejä. Kipua lisäävät piikkien päiden pienet väkäset. Kanadanpuupiikisialla on jaloissaan isot kynnet ja karvattomat anturat helpottamassa oksiin tarttumista.
Kanadanpuupiikkisikaa tavataan Kanadan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosien metsissä. Se voi myös elää pensasmailla tai aavikoilla niinkin etelässä kuin pohjoisessa Meksikossa.
Kanadanpuupiikkisika syö talvella männynneulasia, lehtiä ja puunkuorta. Erityisesti se pitää punakuusesta ja sokerivaahterasta. Kesäisin se syö ruohoa, juuria, marjoja ja kukkia metsän pohjalta.
Kanadanpuupiikkisika on yöeläin. Päivisin se yleensä nukkuu puissa sinne tekemässään pesässä. Kanadanpuupiikkisika naaras saa keväällä yhdestä kahteen poikasta. Sen kantoaika on noin 210 vuorokautta. Sen luontaisia vihollisia ovat näätäeläimet, ahmat ja kojootit.
Enguerrand de Marigny
Enguerrand de Marigny (noin 1275 – 30. huhtikuuta 1315) oli ranskalainen kamariherra ja kuningas Filip IV Kauniin ministeri.
De Marigny syntyi Lyons-la-Forêt’ssa Normandiassa vaatimattomaan vapaaherralliseen perheeseen, joka käytti nimeä Le Portier. De Marigny -nimen suku otti käyttönsä vastä noin vuonna 1200, kun Hugues Le Portier avioitui Mahout de Marignyn kanssa. Enguerrand avioitui kummityttärensä Jeanne de Saint-Martin’n kanssa.
Enguerrand astui Hugues de Bouvillen palvelukseen kamariherrana ja myöhemmin kuningas Filip IV Kauniin palvelukseen hoviherrana ja sihteerinä. Sittemmin hän oli kiinnitettynä Navarran kuningattaren Johanna I:n, Filip IV:n puolison, palvelukseen. Kuningatar toteutti toiveensa hänen välityksellään. Vuonna 1298 hän sai huolehdittavakseen Issoudun linnan.
Pierre Floten ja Hugues de Bouvillen Mons-en-Pévèlen taistelussa tapahtuneiden kuolemien jälkeen de Marigny nimitettiin vuonna 1304 Filip IV Kauniin ylihoviherraksi ja ministerin päälliköksi. Vuonna 1306 hänet lähetettiin johtamaan Normandian verotusta. Hän sai palveluksistaan lukuisia lahjoja ja palkkaa Filip IV Kauniilta, mutta hän myös sai eläkettä Englannin kuninkaalta Edvard II:lta. 
Kun valta siirtyi kuningas Ludvig X Itsepäiselle, uuden kuninkaan setä Valois’n kreivi Kaarle käytti tilaisuutta hyväkseen ja hyökkäsi voimakkaasti de Marignytä vastaan. Kaarle Valois peri voiton taistelussa ja intensiivisen toimien tarkkailun jälkeen de Marigny tuomittiin muun muassa kavalluksesta, rahan arvon huonontamisesta, kuninkaallisten metsien hakkauttamisesta, kirkon varojen kavaltamisesta ja myös noituudesta. De Marigny tuomittiin epäilyttävien olosuhteiden hallitsemassa oikeudenkäynnissä ja hänet hirtettiin 1315.
Maurice Druon kertoo kirjassaan "Kuristettu kuningatar", että Marignya vastaan todistivat kummallisen näköiset syrjäkaupungilta haetut ihmiset – jotka olivat vilpittömän hämmästyneitä siitä, että kun he olivat hankkineet tuomion Marignylle todistamalla hänen syyllistyneen noituuteen ja paholaisenpalvontaan, niin heidät itsensä tuomittiinkin roviolle.
Marignyn ruumis, tai mitä siitä oli jäljellä, riippui kahden vuoden ajan julkisesti nähtävänä, kunnes vuonna 1317 pidettiin uusi oikeudenkäynti, jossa hänet todettiin syyttömäksi.
De Marigny haudattiin Chartreux’n kirkkoon, kunnes hänet myöhemmin siirrettiin Écouisäin luostariin, jonka hän oli perustanut.
De Marigny sai veljilleen erinomaisen tärkeitä ja tuottoisia piispanvirkoja. Philippesta tuli ensiksi Cambrain piispa vuonna 1301 ja Sens’n arkkipiispa 1309 ja Jeanista Senlins’n piispa ja myöhemmin vuonna 1312 Beauvais’n piispa ja sittemmin Rouenin arkkipiispa sekä kuningas Filip VI:n kansleri. Muista sukulaisista esimerkiksi Nicolas de Frauvillestä tuli kuninkaan rippi-isä ja kardinaali.
Treeball
Treeball on viisihenkinen vaihtoehtoista englanninkielistä rockia soittava yhtye, jonka keulahahmona toimii tuottaja ja Radio Helsingin toimittaja Nick Triani yhdessä myös soolouralla kunnostautuneen Astrid Swanin kanssa.
Orkesterin perustivat Nick Triani (soittanut aiemmin mm. Supermodel-yhtyeessä) ja Janne Lehtinen (tunnetaan myös Mummypowder-orkesterista sekä Astrid Swanin soolokokoonpanosta) vuonna 2000 Helsingissä ja se on tähän mennessä julkaissut kolme albumia, jotka huolimatta maltillisesta myynnistään ovat olleet arvostelumenestyksiä ja saavuttaneet orkesterille kulttimaineen niin kotimaisissa kuin paikoin ulkomaisissakin alternative rock -piireissä.
Vuonna 2004 orkesteri teki kiertueen Kanadassa sikäläisen Aaron Booth -nimisen sooloartistin kanssa. Treeball ja Booth julkaisivat split-EP:n "Intercontinental Pop Exchange No. 4" kanadalaisella Endearing Records -levymerkillä.
Orkesterin muut nykyiset jäsenet ovat Michael McDonald (Montevideo) sekä Aleksi Mänttäri (Jonna Tervomaa, The Krispies).
Folkpunk
Folkpunk on musiikkigenre, jossa yhdistyvät folk- ja punk-musiikki. Tyylilaji liittää yhteen folk-musiikista vaikutteensa saaneet soinnutukset sekä punk-musiikille tyypillisen nopeuden ja asenteen. Folkpunkin sanoitukset viittaavat usein perinteisen folkmusiikin tapaan työväen solidaarisuuteen ja modernin kapitalismin ja teollistumisen vastustamiseen. Yhtyeet ja niiden sanoitukset edustavatkin usein äärivasemmistoa tai anarkismia. Folkpunk sisältää folkille ominaisia soittimia, kuten viulua, banjoa tai mandoliinia. Soittimia lukuun ottamatta musiikki ei välttämättä lainkaan muistuta perinteistä folkia. Kappaleet soitetaan usein akustisena.
Kuuluisimmat folkpunk-yhtyeet ovat usein peräisin Floridasta tai Georgiasta, Yhdysvalloista, jonne musiikin lajin harrastus on keskittynyt. Suosittuja folkpunk-yhtyeitä ovat muun muassa Flogging Molly, Dropkick Murphys, Against Me!, This Bike Is A Pipe Bomb, Defiance, Ohio, Ghost Mice, Spoonboy
Inkeri Anttila
Sylvi Inkeri Anttila (o.s. Metsämies; 29. marraskuuta 1916 Viipuri – 6. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, jolla on ollut merkittävä rooli Suomen vankeinhoitojärjestelmän kehittämisessä. Hänen tutkimuksillaan kriminologian ja kriminaalipolitiikan alalta on ollut myös kansainvälistä merkitystä. Hän ei uskonut, että rikollisuutta voidaan lopettaa mutta kriminaalipolitiikan keinoin voitaisiin vaikuttaa rikollisuuden laatuun ja määrään.
Anttila väitteli vuonna 1946 loukatun suostumusta koskevalla väitöskirjalla oikeustieteen tohtoriksi. Hän on ensimmäinen oikeustieteen tohtoriksi väitellyt nainen Suomessa. Anttila on kertonut ryhtyneensä juristiksi ilahduttaakseen isäänsä, joka myös oli juristi. Hänen ajatuksissaan oli ollut myös laulajan tai pianistin ura.
Anttila oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori 1961–1980, oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtaja 1974–1979 ja Liinamaan virkamieshallituksen oikeusministeri 13.6.1975–30.11.1975. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1976. Hän oli ensimmäinen nainen oi­keus­tie­teen pro­fes­so­ri­na ja en­sim­mäi­nen nai­nen oi­keus­mi­nis­te­ri­nä. Hän oli mer­kit­tä­vin uudenlaisen kri­mi­naa­li­po­li­tii­kan ke­hit­tä­jä: seuraamusten tuli olla ra­tio­naa­li­sia, hu­maa­neja ja hy­vin­voin­ti­val­tion ar­voil­le ra­ken­tu­via. Linjaukset perustuivat Anttilan kokoamaan tut­kimustie­toon. Ri­kos­ten tor­jun­nas­sa alettiin käyttää so­siaa­li- ja yh­teis­kun­ta­po­li­tii­kan kei­no­ja, mut­ta myös konk­reet­ti­sia toi­mia ri­kosksente­ko­mah­dol­li­suuk­sien sään­te­le­mi­sek­si. Helsingin kaupunginvaltuustossa Anttila edusti Liberaalista Kansanpuoluetta.
Anttila oli Helsingin, Turun ja Uppsalan yliopistojen kunniatohtori. Lisäksi hän on saanut lukuisia tunnustuspalkintoja tieteellisistä ansioistaan, muun muassa Euroopan Kriminologiyhdistyksen elämäntyöpalkinnon vuonna 2011. Monet hänen saavutuksistaan perustuivat hä­nen hen­ki­lö­koh­tai­siin omi­nai­suuk­siin­sa, ku­ten te­rä­vään älyk­kyy­teen, il­mai­sun kirk­kau­teen ja val­loit­ta­van seu­ra­ih­mi­sen sosiaalisuuteen.
Anttilan puoliso vuodesta 1934 oli keuhkosairauksien erikoislääkäri Sulo Valter Anttila (1909–2001). Perheeseen syntyi kolme lasta.
Kattosortuma
Kattosortuma on suunnittelematon katon kantavien rakenteiden tai katemateriaalin pettäminen. Se saattaa esiintyä pienellä alueella painumana ja murtumana, josta vesi pääsee sisätiloihin, tai laajojen alueiden putoamisena sisätiloihin. Usein välittömänä syynä on runsas lumi, jota ei ole poistettu. Todellisena syynä on yleensä joko suunnittelu- tai toteutusvirhe.
Sortumiset eivät välttämättä johdu virheellisestä suunnittelusta tai suunnittelemattomasta kiinteistön käytöstä, vaan siitä, että vesimäärä tai vettynyt lumimäärä on erityisen suuri.
Kattosortumia tapahtui peräkkäin Suomessa useita huhtikuussa 2006. Syiksi on epäilty riittämätöntä mitoitusta, joissain ostospaikoissa liian matalaa palkkia. Myös liimapalkkien murtumia esiintyy julkisissa rakennuksissa. Monissa tapauksissa kattorakenteiden vauriot huomataan jo ennen katon romahtamista.
Sisäasiainministeriö on velvoittanut palo- ja pelastuslaitokset tarkkailemaan lumisia kattoja, mitkä saattavat rasittua vettyneen lumen painosta liikaa. Rakennuslaissa vastuu siirtyy rakennuttajalle. Vastuuta on myös suunnittelijalla. Rakennusalan kilpailun uskotaan vaikuttavan siihen, ettei kaikkia varmistuksia rakenteisiin välttämättä tehdä.
Onnettomuustutkintakeskus tutkii Pihtiputaan, Laukaan, Karjaan, Keiteleen, Haapajärven, Jyväskylän ja Vetelin katto- ja rakennevauriot. Ympäristöministeriön rakennusneuvoksen ja sisäasiainministeriön pelastusosaston apulaispäällikön mukaan lujuuslaskelmiin luotetaan liiaksi.
Markku Tuokko
Markku Martti Tuokko (24. kesäkuuta 1951 Nurmo – 20. helmikuuta 2015 Lohja) oli suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä.
Tuokko voitti EM-hopeaa kiekonheitossa Prahassa 1978 tuloksella 64,90. Moskovan olympialaisissa 1980 hän oli yhdeksäs; Montrealissa 1976 hän ei selvinnyt karsinnoista. EM-hallikisoissa Wienissä 1979 Tuokko oli kuulantyönnössä neljäs.
Kiekon Suomen mestaruuden Markku Tuokko voitti viisi kertaa (1977 ja 1979–1982). Hän heitti kiekossa ennätyksensä 68,12 Fresnossa 5. toukokuuta 1979. Se säilyi Suomen ennätyksenä aina vuoteen 2001, jolloin Timo Tompuri heitti 69,62. Kuulantyönnössä Tuokon paras tulos oli 18. elokuuta 1979 työnnetty 20,03.
Tuokko jäi kiinni dopingin käytöstä Eurooppa-cupin yhteydessä 1977. Samoissa kisoissa kärähtivät myös Asko Pesonen ja Seppo Hovinen. He saivat IAAF:lta elinikäisen kilpailukiellon, mutta SUL:n anomuksesta kilpailukielto päättyi 13.8.1978.
Seuratasolla Tuokko edusti Lohjan Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä ja Kangasalan Kisaa.
Elintasosairaus
Elintasosairaudet ovat sairauksia, joita esiintyy erityisesti korkean elintason maissa. Elintasosairauksien yleisyyteen vaikuttavat tällaisissa maissa noudatettavat elintavat. Korkean elintason maissa varakkailla henkilöillä on kuitenkin parempi terveys ja varakkaat henkilöt siis kärsivät elintasosairauksista vähemmän, vaikka heillä on muita korkeampi elintaso.
Yleisimpiä elintasosairauksiin luettavia sairauksia ovat muun muassa sydänsairaudet, liikalihavuus, kakkostyypin diabetes, metabolinen oireyhtymä, Crohnin tauti, verenpainetauti, allergiat, kihti, osteoporoosi, aivohalvaus, syöpä, syömishäiriöt ja maksakirroosi. Toisinaan myös masennus luetaan elintasosairauksiin, mutta on todettu että masennusta esiintyy kuitenkin piilevänä kehittyvissäkin maissa.
vaikka tartuntataudit ovat kehitysmaissakin suurin ongelma, elintasosairaudet lisääntyvät länsimaisen elämäntyylin ja ravintotottumusten saadessa suosiota.
Elintasosairauksien tärkeimpiin syihin kuuluvat:
Monté
Monté (suom. raviratsastus) on ravikilpailumuoto, jossa ohjastaja istuu kärryjen sijaan satulassa hevosen selässä. Laji on kotoisin Ranskasta, jossa se on hyvin arvostettu raviurheilun muoto. Suomessa ensimmäinen virallinen monté-lähtö ajettiin vuonna 1979 Vermossa. Montén SM-kilpailuissa (lämminveriset) on 12 osakilpailua.
Useimmat suomalaiset montéohjastajat ovat naisia, koska he ovat tavallisesti miehiä kevyempiä. Lähdöissä hevosen selässä on oltava painoa satula mukaan lukien vähintään 52 kiloa. Ohjastajalla on oltava c-ajolupakortti, jonka voi suorittaa aikaisintaan 16-vuotiaana. Aikaisemmin oikeaoppisessa montéistunnassa ohjastaja seisoi jalustimilla jalat suorina tai kevensi. Nykyisin Suomessakin suositaan Ranskasta lähtenyttä montéistuntaa, jossa ohjastaja käyttää hyvin lyhyitä jalustimia laukkakilpailuista tutun jockeyistunnan tapaan. Ohjastajalla tulee olla hyvä kunto ja tasapaino, jotta hän ei häiritse hevosen juoksua. Ohjastajan jalkalihasten on myös oltava erittäin vahvat, jotta hän jaksaa pysyä pitkän matkan kevyessä istunnassa.
Montéssa sallitaan samat kuolaimet kuin normaaleissa ravilähdöissäkin ja lisäksi olympia-, kanki- ja pelhamkuolaimet. Kielletyt ja tarkkailtavat varusteet ovat samat kuin muissakin ravilähdöissä. Ohjina voidaan käyttää ratsastusohjia tai montéohjia, joissa on lenkit helpottamaan hevosen hallintaa. Montéssa käytetään kevyitä monté- tai laukkasatuloita, joissa on myös helpompi istua jockeyistunnassa kuin esimerkiksi yleissatulassa. Ajovitsa saa olla korkeintaan 75 cm pitkä, eikä ohjastaja saa käyttää kannuksia. Lisäksi ratsukolla on oltava yllään omat ajovärinsä, aivan kuten muissakin ravilähdöissä.
Ranska on tunnettu ravimaa, jossa noin 25-30 % ravilähdöistä on montélähtöjä.
Montéssa kilpaillaan yleensä lämminveriravureilla, erityisesti kookkailla ranskanravureilla. Suomessa myös suomenhevoset ovat suosittuja montéhevosia, ja montélähtöjä järjestetään myös poniraveissa.
Hasan ibn Talal
Prinssi Hasan ibn Talal (, s. 20. marraskuuta 1947 Amman, Jordania) on kuningas Talalin poika ja Husseinin veli ja Abdullah II:n setä. Hän oli Jordanian kruununprinssi vuosina 1965–1999.
Husseinin vanhin poika Abdullah nousi kruununprinssiksi vuonna 1999 korvaten setänsä Hasanin. Päätös ei ollut välttämättä suosittu, koska Abdullahin äiti, Antoinette Avril Gardiner (Muna al-Hussein) oli englantilaissyntyinen. Monet pitivät ihmisläheisen naisen poikaa sopimattomana hašimidien valtaistuimelle, jonka lasketaan periytyvän suoraan Muhammadista (kuningas Abdullahin väitetään olevan hänen jälkeläisensä 43. polvessa).
Vuonna 1968 Hasan nai pakistanilaissyntyisen Sarvath Ikramullahin. He tapasivat Oxfordin yliopistossa.
Hasan on koulutettu Ammanissa ja Britanniassa. Englannissa Hasan oli Summerfieldsin koulussa ja Harrow collegessa ja Oxfordin yliopistossa. Hän puhuu sujuvasti arabiaa, englantia, ranskaa ja saksaa. Hän opiskelee turkkia ja espanjaa. Hasan suoritti yliopisto-opintonsa hepreaksi.
Prinssi Hassan ibn Talal on kiinnostunut ympäristöasioista ja on muun muassa toiminut Rooman Klubin puheenjohtajana. Vuoden 2008 alussa hän sai juutalaisen Abraham Geiger -palkinnon työstään globaalin kestävän kehityksen ja uskontojen välisen dialogin ylläpitämisestä.
Prestige Records
Prestige Records on Bob Weinstockin vuonna 1949 perustama levy-yhtiö, jonka alkuperäinen nimi oli New Jazz, joka vaihdettiin Prestige Recordsiksi jo vuonna 1950. Levy-yhtiö keskittyi jazz-musiikin julkaisemiseen ja sille ovat levyttäneet monet merkittävät muusikot, kuten Miles Davis, John Coltrane, Sonny Rollins ja Thelonious Monk. Levy-yhtiössä työskenteli 1950- ja 60-luvuilla ääniteknikko Rudy Van Gelder ja monien levyjen tuottajana toimi Ira Gitler. Vuonna 1971 levymerkin osti Fantasy Records, joka on uudelleenjulkaissut monia Prestigen levyjä "Original Jazz Classics" -sarjassaan.
Frank Moberg
Frank Moberg (s. 27. maaliskuuta 1940 Turku) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja. Hänet yhdistetään Idrottsföreningen Kamraterna i Helsingforsiin siinä määrin, että hän on saanut lempinimen "Mr. IFK". Moberg istuu HIFK:n liigayhdistyksen hallituksessa, joka omistaa enemmistön HIFK-Hockeyn osakkeista. Kiekkouran ohella hän on työskennellyt pitkään perheyrityksessä.
Moberg toimi HIFK:ssa rahastonhoitajana vuodet 1968–1976. Seuran puheenjohtajana hän palveli vuosina 1976-1990. Seuran toimitusjohtajana hän työskenteli vuodet 1987–2001.
A-maajoukkueessa Moberg toimi kolmeen eri otteeseen joukkueenjohtajana 1974–1975, 1977–1980 ja 1988–1989.
SM-liigassa Moberg on ollut taustahahmona sen alusta saakka. Vuodet 1975–1991 hän oli SM-liigan liittohallituksen jäsen ja vuodesta 1992 Moberg on ollut liigan johtoportaassa. Moberg oli myös NHL-seura Quebec Nordiquesin palkkalistoilla kykyjenetsijänä kaudet 1989–1993. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Mobergin vuonna 2000 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 125.
Marraskuussa 2006 Moberg ilmoitti asettautuvansa Ruotsalaisen kansanpuolueen sitoutumattomaksi ehdokkaaksi kevään 2007 eduskuntavaaleihin.
Moberg tuli aikanaan tunnetuksi Hotelli Hesperian yökerhosta. Jääkiekkoilija Toni Mäkiaho on hänen vävynsä.
Terttu Arajärvi
Terttu Marjatta Arajärvi (o.s. Hanhilammi; 2. kesäkuuta 1922 Hausjärvi – 22. tammikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen lastentautien erikoislääkäri, professori, lastenpsykiatrian kehittäjä ja Suomen tunnetuimpia lastenpsykiatreja.
Arajärvi syntyi opettajaperheeseen, hänen vanhempansa olivat opettaja Ilmari Aleksi Hanhilammi ja Impi Hellen Bergman. Arajärvi aloitti kansakoulun viisivuotiaana Perniössä, jossa hän kävi myös keskikoulun. Lukion Arajärvi suoritti Turussa, hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1940. Sotien aikana Arajärvi toimi lääkintälottana.
Arajärvi valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Arajärvi väitteli Helsingin yliopistossa 1953. Lastentauteihin Arajärvi erikoistui 1957, lastenpsykiatriaan 1960 ja nuorisopsykiatriaan 1979. Hän oli perustamassa Lastenpsykiatrian tutkimussäätiötä vuonna 1984 ja toimi Lastenlinnan sairaalan johtavana lääkärinä 1973–1985 ja Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian ensimmäisenä professorina 1974–1987.
Terttu Arajärvi avioitui varatuomari Tauno Ilkka Yrjänä Arajärven (1920–2003) kanssa vuonna 1947. Heidän neljästä lapsestaan vanhin on oikeustieteen tohtori Pentti Arajärvi, presidentti Tarja Halosen puoliso.
Ismo Toukonen
Ismo Tenho Tapio Toukonen (s. 25. huhtikuuta 1954 Hollola) on suomalainen entinen este- ja kestävyysjuoksija.
Toukonen voitti EM-pronssia 3 000 metrin esteissä Prahassa 1978 ennätysajallaan 8.18,29. Toukonen on ajallaan kaikkien aikojen kolmanneksi nopein suomalainen estejuoksija Tapio Kantasen ja Jukka Keskisalon jälkeen . Aika oli vuoden 1978 maailmantilaston neljänneksi nopein . 10 000 metrillä Toukonen juoksi Kouvolassa vuonna 1982 ajan 28.35,61 .
Toukonen voitti Suomen mestaruuden 3 000 metrin esteissä vuosina 1978 ja 1983 sekä 10 000 metrin juoksussa vuonna 1985 . Hän osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin vuonna 1976 .
Seuratasolla Toukonen edusti Lahden Ahkeraa.
Jorma Salmi
Jorma Pertti Salmi (6. toukokuuta 1933 Kotka – 24. toukokuuta 2016 Seattle) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän oli ensimmäinen suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi Ruotsissa, ja ensimmäinen suomalainen ammattilaisjääkiekkoilija.
Salmi tuli SM-sarjaan hieman erikoista tietä, sillä hän lähti vuonna 1953 Englantiin ensimmäisenä suomalaisena ammattikiekkoilijana ja pääsi mukaan ammattilaisjoukkue Nottingham Panthersiin. Hän pelasi Englannissa yhteensä kaksi kautta Nottinghamissa, Brightonissa ja Southamptonissa.
Vuonna 1955 Salmi siirtyi Englannista Ilvekseen. Hän pelasi viisi kautta Ilveksessä ja voitti kolme Suomen mestaruutta ennen siirtymistään HIFK:hon, jossa pelasi kauden. Vuonna 1961 Salmesta tuli ensimmäinen suomalaiskiekkoilija Ruotsissa. Neljän kauden aikana Salmi pelasi pääsarjassa AIK:ssa ja Västra Frölundassa, jossa voitti mestaruudenkin, sekä I divisioonassa Sundbybergs IK:ssa. Suomessa Salmi pelasi ennen lopettamistaan vielä kauden 1965–1966 HJK:ssa. Salmi pelasi yhteensä sata SM-sarjan ottelua tehoin 98+66.
Suomen jääkiekkomaajoukkueessa Salmi pelasi 48 ottelussa, joissa teki pisteet 17+13. Hän edusti Suomea kolmissa MM-kilpailuissa ja talviolympialaisissa Squaw Valleyssa.
Salmi toimi valmentajana muun muassa Töölön Vesassa 1966–1967 ja Jokereissa 1967–1968.
Salmi asui Yhdysvaltojen Seattlessa vuodesta 1968, mutta vietti vuosittain pari kuukautta Suomessa. Hän työskenteli Yhdysvalloissa Finnairin palveluksessa myyntitehtävissä. Vancouverin olympialaisissa Salmi työskenteli vapaaehtoisena Suomen joukkueen apuna.
Daniel Craig
Daniel Wroughton Craig (s. 2. maaliskuuta 1968 Chester, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa James Bond -elokuvien päähahmona. Craig on näytellyt niin elokuvissa kuin teatterissakin.
Daniel Craig valittiin Pierce Brosnanin seuraajaksi James Bondin rooliin vuonna 2005. Bond-elokuva "Casino Royale" tuli ensi-iltaan marraskuussa 2006. Craig on Roger Mooren jälkeen toinen englantilainen näyttelijä, joka esittää James Bondia. Craigin toinen Bond-elokuva, "007 Quantum of Solace", sai ensi-iltansa marraskuussa 2008 ja kolmas, "007 Skyfall", lokakuussa 2012. Marraskuussa 2015 ensi-iltansa sai Craigin neljäs Bond-elokuva "007 Spectre".
Kuten Bondia aiemmin vuosina 1986–1994 näytellyt Timothy Dalton, Craig toi Bondin rooliin vakavuutta ja syvyyttä. Huumori jäi vähemmälle toiminnan lisääntyessä ja Bondin esiintyessä haavoittuvampana. Craigia ja Daltonia yhdistää lisäksi lordi Asrielin rooli: kumpikin on esittänyt Philip Pullmanin "Universumien tomu" -trilogian hahmoa, Craig vuoden 2007 elokuvaproduktiossa "Kultainen kompassi" ja Dalton Royal National Theatren näytelmäsovituksessa vuonna 2003.
"Casino Royale" on tähän asti parhaiten menestynyt Bond-elokuva. Elokuvan ensi-iltaa edeltäneiden kritiikkivyöryjen laannuttua ne ovat muuttuneet kehuiksi. Osa kansainvälisestä lehdistöstä pitää Craigia jopa parhaana Bondina. Miehen toinenkin Bond-tähditys "007 Quantum of Solace" menestyi ja paikoin jopa rikkoi "Casino Royalen" saavuttamia ennätyksiä. "007 Skyfall" tuotti lipputuloillaan yli miljardi dollaria ja on yksi eniten tuottaneista elokuvista.
Daniel Craigin ilmoitettiin tehneen sopimuksen seuraavasta neljästä Bondista lokakuussa 2007. Craig kuitenkin ilmoitti pian, ettei väite pidä paikkaansa ja että hänellä on sopimus vain seuraavasta Bondista. Craig kertoi aiemmin, ettei aio näytellä viidessä James Bond -elokuvassa, mutta on sittemmin muuttanut lausuntojaan ja kertonut haluavansa esittää kuuluisaa agenttia niin pitkään kuin mahdollista. "007 Skyfall" -elokuvan jälkeen on todettu, että Craigilla on sopimus esittää Bondia vielä kahdesti. Vuonna 2015 näyttelijä on kuitenkin todennut toivovansa "007 Spectren" jäävän hänen viimeiseksi Bond-elokuvakseen.
Daniel Craig on parhaiten palkattu Bond-näyttelijä kautta aikojen.
Daniel Craig esiintyi Bondina myös kesäolympialaisten 2012 avajaisissa.
Craig oli naimisissa näyttelijä Fiona Loudonin kanssa ja parilla on yksi lapsi, vuonna 1992 syntynyt Ella. Kesäkuussa 2011 Craig avioitui näyttelijä Rachel Weiszin kanssa, ja he saivat tyttären elokuussa 2018.
Craig on näyttelijä Mark Strongin esikoispojan kummisetä.
Timothy Dalton
Timothy Peter Dalton (s. 21. maaliskuuta 1946 Colwyn Bay, Wales, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten James Bondin roolista, jota hän esitti Bond-elokuvissa "007 vaaran vyöhykkeellä" ("The Living Daylights", 1987) ja "007 ja lupa tappaa" ("Licence to Kill", 1989).
Dalton on näytellyt myös teatterissa ja on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Daltonia oli pyydetty näyttelemään James Bondia jo heti Sean Conneryn vetäytymisen jälkeen. Tällöin hän olisi tehnyt Bond-debyyttinsä jo 23-vuotiaana elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" (1969). Nuori näyttelijä kuitenkin kieltäytyi ikäänsä vedoten ja rooli meni lopulta George Lazenbylle. Daltonin James Bondin on nähty olevan lähellä Ian Flemingin kirjojen agenttisankaria. Toisaalta etenkin Roger Mooren esittämän Bondin kannattajat eivät omaksuneet Daltonin tapaa esittää brittiagenttia.
"007 vaaran vyöhykkeellä" taloudellinen menestys oli samassa linjassa aiempiin Bond-elokuviin nähden ja se tuotti yli 191 miljoonaa dollaria 40 miljoonan dollarin budjetilla. Dalton ansaitsi elokuvasta "007 vaaran vyöhykkeellä" kolme miljoonaa dollaria.
Daltonin toisen elokuvan, "007 ja lupa tappaa", menestys jäi hieman vaatimattomammaksi 156 miljoonan tuloksella. Dalton ansaitsi elokuvasta viisi miljoonaa dollaria. Heikompaan menestykseen vaikutti elokuvien "Batman" sekä "Indiana Jones ja viimeinen ristiretki" ilmestyminen samaan aikaan "007 ja lupa tappaa" -elokuvan kanssa. Elokuvan englanninkielinen nimi aiheutti ongelmia Yhdysvalloissa, jossa sitä ei täydellisesti ymmärretty. Elokuvan nimeksi ehdotettiinkin aikoinaan ”"007 – License Revoked"”.
Timothy Daltonin kolmas James Bond -elokuva jätettiin kokonaan tekemättä tuotanto-, sopimus- ja talousongelmien vuoksi. Omien sanojensa mukaan Dalton oli väsynyt usean vuoden sopimuskiistoihin ja toisaalta hänen edellisestä Bondistaan oli kulunut jo liikaa aikaa. Virallisesti Dalton irtautui Bond-roolistaan vuonna 1994 ja "007 ja kultainen silmä" suunniteltiin uudelleen Pierce Brosnanille.
Pentti Matikainen
Pentti Teuvo Pellervo Matikainen (s. 5. lokakuuta 1950 Pielisensuu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Matikainen oli Suomen päävalmentaja jääkiekkomaajoukkueen voittaessa ensimmäisen kerran mitalin olympialaisissa ja MM-kisoissa. Matikaisen tavaramerkkejä ovat hänen viiksensä, takatukkansa ja purukumin jauhaminen.
Matikainen tunnetaan paremmin valmentajana, mutta hän on pelannut SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa SaiPassa ja JoKP:issa 47 ottelua, joissa teki pisteet 10+6. Kumpaakin joukkuetta hän edusti myös I-divisioonassa. Lisäksi Matikainen ehti edustaa I-divisioonassa Mikkelin Jukureita. Matikainen lopetti pelaajauransa 1981.
Valmentajana Matikainen aloitti syksyllä 1981 SaiPassa. Hän valmensi SaiPaa kahden ja Kärppiä neljän kauden verran ennen siirtymistään A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Matikainen valmensi maajoukkueen ohella HIFK:ta kaudet 1987–1990. Suomi voitti Matikaisen valmennusaikana hopeaa Calgaryn olympialaisista ja vuoden 1992 MM-kilpailuista ja oli kolmas vuoden 1991 Kanada Cupissa. Nämä olivat ensimmäiset mitalit maajoukkueen historiassa. Matikainen sai potkut vuoden 1993 MM-kisojen seitsemännen sijan jälkeen. Sijoitus oli Suomen huonoin sitten vuoden 1983. Matikainen valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 186 ottelussa. Matikaisen korvasi maajoukkueen päävalmentajana Curt Lindström. Saatuaan maajoukkueesta potkut Matikainen valmensi vuoden verran HPK:ta, Lukkoa ja Saksan pääsarjan Frankfurt Lionsia. Matikainen toimi HIFK:n toimitusjohtajana vuodesta 2001 helmikuuhun 2008.
Matikainen toimi Porin Ässien pelaajakoordinaattorina vuoden 2008 loppuun asti.
Matikainen aloitti työt Joensuun Jokipoikien hallituksen puheenjohtajana vuonna 2011.
Elokuun lopussa 2016 Matikainen valittiin Lahden Pelicans Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi.
Minervanpöllö
Minervanpöllö ("Athene noctua") on minervanpöllöihin ("Athene") kuuluva lintu, joka on saanut suomenkielisen nimensä roomalaisten viisauden ja sodankäynnin jumalattarelta, kreikkalaista Athenea vastaavalta Minervalta.
Minervanpöllöllä on suuri pää, pitkät jalat ja keltaiset silmät. Sen pituus on 21–27 cm, siipien kärkiväli noin 60 cm ja paino 140–200 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi. Laji on usein aktiivinen myös päivällä, ja se liikkuu paljon maassa. Lentää tikkamaisesti syvään aaltoillen, ja lennossa havaitaan leveät ja pyöreäpäiset siivet. Laulu on matalahko, loppua kohden nouseva vihellys. Muita ääniä ovat äkäinen varoittelu ”kii-kii-kii…” sekä kimeä ”kiio”.
Lajista tunnetaan noin 13 alalajia, joista Euroopassa esiintyvä "vidalii" on tummin, ja Lähi-idässä pesivä "lilith" vaalein.
Minervanpöllö saalistaa pikkujyrsijöitä ja -lintuja, mutta lähes puolet sen ruokavaliosta koostuu hyönteisistä, etenkin kovakuoriaisista. Hyönteisiä se saalistaa erikoiseen tapaansa maassa pomppien.
Minervanpöllö elää metsissä, viljelysmailla, ruohomailla ja puoliaavikoilla.
Minervanpöllöä tavataan Espanjasta Venäjälle ulottuvalla alueella, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa Kiinaa, Koreaa ja Mongoliaa myöten sekä Pohjois-Afrikassa. Maailman populaatio on kooltaan ainakin ½–1 miljoonaa yksilöä. Euroopassa arvioidaan pesivän 216 000–330 000 paria. Laji pesii yleisenä Englannissa, jonne se istutettiin 1800–luvulla. Suomessa minervanpöllö on havaittu rariteettikomitean hyväksymästi kahdesti, 15. syyskuuta 1901 Muuramessa ja 26. toukokuuta 1983 Siikajoella.
Minervanpöllö tekee puun- tai kivenkoloon pesän, johon se munii 3–6 munaa. Naaras hautoo munia 28–29 päivää. Kuoriutumisen jälkeen poikaset pysyvät pesässä ruokittavina n. 25 vuorokautta. Minervanpöllö on yksiavioinen.
Ginger Fish
Ginger Fish (oik. Kenneth Franklin Robert Wilson, jonka muutti myöhemmin Kenny Wilsoniksi, s. 28. syyskuuta 1966, Framingham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, joka soitti Marilyn Manson -yhtyeessä vuosina 1995-2011. Hän on soittanut useissa lasvegaslaisissa underground-yhtyeissä ja myös Paul Ankan sekä Barry Manilow'n kanssa. Pseudonyymi Ginger Fish tulee tanssija Ginger Rogersista ja sarjamurhaaja Albert Fishistä. Fish on soittanut Marilyn Mansonissa vuodesta 1995, jolloin hän tuli Sara Lee Lucasin tilalle. Vuonna 2011 Wilson ilmoitti jättävänsä Marilyn Mansonin. Ginger Fish toimii nykyään yhtyeen Rob Zombie rumpalina.
Fish on joutunut usein muun bändin ja itsensä takia onnettomuuksiin ja loukkaantumisiin. "Mechanical Animals" -kiertueella häneltä murtui lapaluu ja käsi, kun yhtye rikkoi lavan konsertin lopuksi, mutta hän soitti kiertueen loppuun yksikätisenä. Chris Vrenna oli Fishin sijalla tilapäisesti vuonna 2005, kun Fish kärsi päävammasta eikä pystynyt lähtemään kiertueelle. Fish loukkaantui 2004 Viva Comet Awards -palkintojenjakotilaisuudessa, kun hän kaatui lavan ja takahuoneen välissä olevaan kuiluun kappaleen "Personal Jesus" esityksen jälkeen.
Fish seurusteli näyttelijä Alyson Hanniganin kanssa 1999–2000, mutta lopetti suhteen, koska Hanniganilla oli salasuhde nykyisen aviomiehensä kanssa.
Kleombrotos I
Kleombrotos I (, kuoli 371 eaa.) oli Spartan kuningas 380 eaa. – 371 eaa. Vuonna 380 eaa. hän seurasi veljeään Agisipolis I:a valtaistuimella. Hänen aikaisemmasta elämästään ei tiedetä mitään. Vuonna 371 eaa. hän johti Spartan ja sen liittolaisten armeijaa Thebaa vastaan. Kleombrotos kuoli Leuktran taistelussa, jossa Epameinondaan johtamat thebalaiset kukistivat spartalaiset. Taistelussa kuoli yhteensä 700 spartalaista.
Tarmo Uusivirta
Tarmo Tapani Uusivirta (5. helmikuuta 1957 Säynätsalo – 13. joulukuuta 1999 Jyväskylä) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Amatööriurallaan Uusivirta saavutti kaksi MM-hopeaa keskisarjassa (75 kg) vuosina 1978 ja 1982. Vuonna 1979 hän voitti EM-kultaa. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1982 sekä Suomen mestaruuden viidesti (1977–1979, 1981, 1982). Hän osallistui myös Moskovan olympialaisiin 1980, mutta karsiutui silmäkulmavamman seurauksena toisella kierroksella ottelussa Puolan Jerzy Rybickiä vastaan. Yhteensä hän otteli amatööriuransa aikana 171 ottelua, joista voitti 150.
Uusivirta aloitti nyrkkeilyn ammattilaisuransa vuonna 1982. Ammattilaisura alkoi hyvin Uusivirran voittaessa neljä ensimmäistä otteluaan. Vuosina 1983–1984 hän kärsi kolme tappiota, mutta tämän jälkeen ura kääntyi parempaan suuntaan. 23. maaliskuuta 1986 hän taisteli tasapelin alankomaalaista hallitsevaa Euroopan mestaria Alex Blanchardia vastaan. Uusivirta jatkoi hyviä otteita voittaen tulevan Euroopan mestarin James Cookin ja taisteli jälleen tasapelin 12. joulukuuta 1988 Euroopan mestaria Alex Blachardia vastaan, mutta maaliskuussa 1989 hän ei astunut kehään ottelussa Yhdysvaltojen Vincent Boulwarea vastaan. Uusivirta lopetti nyrkkeilyn tähän puoleksitoista vuodeksi. Uusivirta sanoikin parissakin haastattelussa, että nyt sai riittää – hän sammuttaisi tulipaloja lopun ikäänsä eli aikoi vakavissaan palata alkuperäiseen siviiliammattiinsa palomieheksi.
Uusi manageri Simo Rantalainen sai palautettua Uusivirran motivaation. Ensimmäisessä ottelussaan 20. elokuuta 1990 hän tyrmäsi Yhdysvaltojen William Claytonin ensimmäisessä erässä. Vuonna 1991 järjestettiin EM-ottelu Uusivirran ja hänen kerran voittamansa James Cookin välillä. Uusivirta joutui luovuttamaan ottelun seitsemännessä erässä. Tämän jälkeen hän otteli enää kerran, kunnes lopetti uransa vuonna 1992. Hänen ammattilaisuransa saldo oli 31 ottelua, joista hän voitti 24 ja kolme päättyi ratkaisemattomaan.
Uransa jälkeen Uusivirta pysytteli nyrkkeilyn parissa. Hän oli kuitenkin katkeroitunut ja mainitsi haastattelussa, että jos saisi päättää uudelleen, ei hän ryhtyisi enää ammattinyrkkeilijäksi. Hän teki itsemurhan 42-vuotiaana.
Alkuperäiseltä siviiliammatiltaan Uusivirta oli palomies. Hänen lempinimensä oli Tare.
Arto Halosen elokuva "Ringside" (1992) on dramatisoitu dokumentti nyrkkeilijä Tarmo Uusivirrasta.
Simo Rantalainen kirjoitti nyrkkeilijä Uusivirrasta Tare – mestarinyrkkeilijän muotokuva -nimisen kirjan, joka julkaistiin helmikuussa 2017.
Blue System
Blue System on saksalaisen Dieter Bohlenin vuonna 1987 perustama yhtye.
Menestyksekkään saksalaisen Modern Talking -yhtyeen kautta maailmanmaineeseen nousseen säveltäjä-tuottaja Dieter Bohlenin tiet erkanivat yhtyeen laulusolistin Thomas Andersin kanssa vuonna 1987. Samalla hän aloitti oman sooloprojektinsa Blue System, jossa ei ollut muita vakituisia virallisia jäseniä kuin Bohlen itse. Kyseinen vuosi oli hänelle erittäin tuottelias, sillä samana vuonna hän tuotti kaksi Modern Talkingin albumia, "Romantic Warriors" ja "In the Garden of Venus", sekä C. C. Catchin albumin, "Like a Hurricane". Bohlen kirjoitti ja sanoitti näille albumeille kappaleet, ja lisäksi ensimmäinen Blue System -single ”Sorry Little Sarah” ilmestyi saman vuoden keväällä ja pian sen jälkeen ensimmäinen albumi "Walking on a Rainbow".
Blue System jatkoi osaksi tyylillisesti siitä mihin Modern Talking jäi viimeisellä albumillaan, mutta musiikissa oli jo projektin alkutaipaleella paljon vaikutteita uudenlaisesta soundista. Dieter tuotti myös musiikkityylilleen epätyypillisiä ja kokeellisia kappaleita, ja vaikutti näin omalta osaltaan muiden tyylisuuntauksien kehitykseen. Esimerkkeinä tästä voidaan mainita kappaleet "Titanic 650604" "Body Heat" -albumilta, sekä "Save Me" albumilta "Twilight". Kuten muukin eurooppalainen diskomusiikki, myös Blue System oli suositumpi Euroopassa kuin Yhdysvalloissa. Varsinkin Itä-Euroopan diskoissa Blue Systeminkin musiikki oli suosittua. Yhtye oli myös kovassa huudossa silloisessa Neuvostoliitossa, missä Blue System esiintyi vuoden 1990 syksyllä.
Kymmenessä vuodessa Bohlen tuotti Blue Systemin nimellä 13 albumia ja lukuisia hittisinglejä. Suurin musiikillinen muutos tapahtui kuitenkin vuonna 1994, Blue Systemin siirtyessä tuolloin kovassa suosiossa olleeseen eurodance musiikkiin. Tällä linjalla jatkettiin vuoteen 1997 asti, jolloin ilmestyi Blue Systemin viimeinen albumi, "Here I Am". Levy oli Blue Systemin albumeista vähiten suosittu, ja samana vuonna Blue System alkoikin kuihtumaan vähitellen, hänen ottaessaan Thomas Andersiin yhteyttä. Tuloksena tästä seuraavana vuonna Modern Talking herätettiin uudelleen menestyksekkäästi henkiin, ja Bohlen lopetti Blue Systemin.
Rauli Pudas
Rauli Antero Pudas (s. 13. syyskuuta 1954 Alavieska) on suomalainen entinen seiväshyppääjä. Seuratasolla hän edusti Alavieskan Viriä.
Pudas voitti Prahassa 1978 seiväshypyssä pronssia tuloksella 545. Samassa kisassa Suomen Antti Kalliomäki otti hopeaa. Suomen-mestaruuden Pudas voitti Kalevan kisoissa 1980, hallimestaruuden puolestaan vuosina 1978 ja 1982. Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisissa hän oli kahdestoista.
6. heinäkuuta 1978 Pudas hyppäsi Nivalassa tuloksen 556, jolla hän oli sen vuoden maailmantilaston seitsemäs. Pudaksen ennätys on Raahessa 13. heinäkuuta 1980 hypätty 560. Samassa kisassa Antti Kalliomäki hyppäsi Suomen ennätyksen 566.