hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suomalais-permiläiset kielet
Suomalais-permiläiset kielet on uralilaisten kielten perinteisessä sukupuuluokittelussa ugrilaisten kielten ohella toinen suomalais-ugrilaisten kielten kahdesta alaryhmästä.
Vaikka nykyisen tutkimuksen perusteella suomalais-ugrilaiset kielet kieliryhmänä uralilaisten kielten sisällä ja näin ollen myös suomalais-ugrilainen välikantakieli kantakielenä on asetettu kyseenalaiseksi ja kantaugrinkin olemassaolo on kiistanalainen, niin suomalais-permiläiset kielet kieliryhmänä ja suomalais-permiläinen kantakieli välikantakielenä näyttäisivät saavan sekä sanastollista että äännetason tukea myös nykyisestä tutkimuksesta.
Suomalais-permiläisiä kieliä puhutaan laajalla alueella Skandinaviasta aina Uralille saakka ja niillä on yhteensä noin 10 miljoonaa puhujaa.
Suomalais-permiläiset kielet on perinteisessä luokittelussa jaettu suomalais-volgalaisiin ja permiläisiin kieliin. Näistä kuitenkaan suomalais-volgalaisia kieliä ei nykyisessä tutkimuksessa enää pidetä ryhmänä, jolla olisi yhteinen välikantakieli, vaikka nimitystä suomalais-volgalaiset kielet voidaankin tarvittaessa käyttää alueellisena käsitteenä.
Permiläiset kielet
Permiläiset kielet on yksi uralilaisten kielten nykyisen tutkimuksen määrittelemistä seitsemästä tai yhdeksästä päähaarasta.
Uralilaisten kielten vanhemmassa, nykyisen tutkimuksen jo osaksi kyseenalaistamassa binäärisessä sukupuuluokittelussa permiläiset kielet luettiin suomalais-volgalaisten kielten ohella toiseksi suomalais-permiläisten kielten kahdesta kieliryhmästä. Näistä kuitenkin suomalais-volgalaisia kieliä ei enää nykytutkimuksen valossa pidetä ryhmänä, jolla olisi oma välikantakieli, kun taas permiläiset kielet ovat myös nykyisen käsityksen mukaan oma kieliryhmänsä.
Permiläisiä kieliä puhutaan Pohjois-Venäjällä Uralin tienoilla ja niillä on yhteensä vajaat miljoona puhujaa.
Permiläisiä kieliä on kolme:
Suomalais-volgalaiset kielet
Suomalais-volgalaiset kielet on yksi uralilaisen kielikunnan sisäistä kielten polveutumista kuvaavaan perinteiseen, monilta osin nykyisin jo vanhentuneeksi katsottuun binääriseen sukupuumalliin kuuluvista kieliryhmistä. Tässä mallissa se on suomalais-ugrilaisiin kieliin kuuluvien permiläisten kielten ohella toinen suomalais-permiläisten kielten kahdesta kieliryhmästä.
Nykyisessä tutkimuksessa suomalais-volgalainen välikantakieli (joka olisi saamen, itämerensuomen, mordvan ja marin yhteinen kantakieli) on yleisesti hylätty ainakin suomalaisten tutkijoiden keskuudessa. Sen sijaan itämerensuomalaisten kielten, saamelaiskielten ja mordvalaisten kielten yhteistä kantakieltä on eräissä hiljattaisissa esityksissä kannatettu.
Edelleen voidaan kuitenkin käyttää vanhaa nimitystä viittaamaan maantieteellisesti määriteltyihin kieliryhmiin, ilman että oletetaan näille yhteistä kantakieltä. Niinpä voidaan puhua suomalais-volgalaisista kielistä silloin kun on tarpeen erottaa nämä kielikunnan kokonaisuudesta vain alueellisessa mielessä.
Suomalais-volgalaisia kieliä puhutaan laajalla alueella Skandinavista aina Keski-Venäjälle saakka ja niillä on yhteensä vajaat 10 miljoona puhujaa.
Suomalais-volgalaisten kielten volgalaiset kielet ovat
Suomalais-volgalaisten kielten oletetun suomalais-saamelaisen välikantakielitason muodostavat itämerensuomalaiset kielet (suomi, viro, karjala, vepsä, liivi, jne.) ja saamelaiskielet.
Suomalais-saamelaiset kielet
Suomalais-saamelaiset kielet on uralilaiseen kielikuntaan kuuluva kieliryhmä. Sitä vastaavan suomalais-saamelaisen välikantakielen asema välikantakielenä uralilaisten kielten polveutumisessa on nykyisessä tutkimuksessa kiistanalainen.
Yhdessä volgalaiskielten kanssa ryhmä on muodostanut uralilaisten kielten perinteisessä binäärisessä sukupuuluokittelussa suomalais-volgalaisten kielten ryhmän, mutta nykyinen tutkimus ei enää pidä sen paremmin volgalaisia kuin suomalais-volgalaisiakaan kieliä yhteisen kantakielen muodostaneena kieliryhminä vaikka käsitteitä voidaankin käyttää alueellisina nimityksinä. Itämerensuomalaisten kielten yhteyden volgalaiskieliin arvellaan katkenneen viimeistään vuoden 1000 paikkeilla, kun venäläisasutus levittäytyi pohjoiseen.
Suomalais-saamelaiset kielet jaetaan itämerensuomalaisiin ja saamelaisiin kieliin.
Itämerensuomalaiset kielet
Saamelaiskielet
Volgalaiset kielet
Volgalaiset kielet on yksi uralilaisen kielikunnan sisäistä kielten polveutumista kuvaavaan perinteiseen, monilta osin nykyisin jo vanhentuneeksi katsottuun binääriseen sukupuumalliin kuuluneista kieliryhmistä. Yhdessä suomalais-saamelaisten kielten kanssa niiden katsottiin tässä mallissa muodostavan suomalais-volgalaisten kielten ryhmän.
Nykyisessä tutkimuksessa volgalainen välikantakieli (joka olisi mordvan ja marin yhteinen kantakieli) ja suomalais-volgalainen välikantakieli (joka olisi saamen, itämerensuomen, mordvan ja marin yhteinen kantakieli) ovat yleisesti hylättyjä ainakin suomalaisten tutkijoiden keskuudessa.
Edelleen voidaan kuitenkin käyttää vanhoja nimityksiä viittaamaan maantieteellisesti määriteltyihin kieliryhmiin, ilman että oletetaan näille yhteistä kantakieltä. Niinpä voidaan puhua suomalais-ugrilaisista, suomalais-permiläisistä ja suomalais-volgalaisista kielistä silloin kun on tarpeen erottaa nämä kielikunnan kokonaisuudesta muuten kuin geneettisinä yksikköinä.
Volgalaisia kieliä on kaksi, joista kumpikin jakautuu kahteen päämurteeseen, joita usein pidetään myös itsenäisinä kielinä. Volgalaiset kielet luokitellaan seuraavasti:Mari ja mordva eivät ole keskenään kovin läheistä sukua. Kielten luokittelu volgalaisiksi kieliksi onkin siten enemmän maantieteellinen kuin kielitieteellinen jako. Mordvassa on enemmän yhteisiä piirteitä suomalais-saamelaisiin kieliin kuin mariin verrattuna.
Volgalaisten kielten puhujamäärät ja kielialueet ovat seuraavassa taulukossa:
Ähtärinjärven Uutisnuotta
Ähtärinjärven Uutisnuotta on Ähtärin, Alajärveen kuuluvan Lehtimäen sekä Soinin puolueeton paikallislehti, jonka pääkonttori on Ähtärissä. Mainitut kolme kuntaa ympäröivät Ähtärinjärveä, ja ne myös ovat lehden pääasiallinen levikkialue.
Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin. Näkövammaisia varten Ähtärin seurakunta lukee Uutisnuottaa äänikirjoiksi.
Ähtärinjärven Uutisnuotta perustettiin syksyllä 1986 ja se alkoi ilmestyä marraskuussa 1986. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Heikki Ahopelto. Kustantajana toimii Suomenselän Sanomat Oy.
Uutisnuotan ohella saman alueen paikallislehtiä ovat "Suomenselän Sanomat" ja "Viiskunta" sekä "Ykköset"-ilmaisjakelulehti.
Sampoo
Sampoo, myös shampoo tai šampoo, on hiusten pesuun tarkoitettu pesuaine. Sampoita valmistetaan muun muassa normaaleille, värjätyille ja hilseileville hiuksille. Myös lemmikkieläimille on omat erikoissampoonsa.
Alun perin sampoo oli intialainen hierontaöljy. Sana "sampoo" onkin peräisin hindin sanasta "champna" (चम्पु), joka merkitsee hieromista.
Sampoo toimii poistamalla hiuksista karvatupen tuottamaa talia. Rikkoutumaton hius on itsessään vettähylkivä, joten pelkällä vedellä suoritettava pesu ei ole kovin tehokasta. Sampoon anioniset tensidit pienentävät hiuksen pinnan ja pesuaineen välistä pintajännitystä, mikä mahdollistaa talin poistamisen.
Sampoon tiheän käytön seurauksena päänahan luonnolliset öljyt huuhtoutuvat pois ja hiuksista voi tulla heikot ja kiillottomat. Sampoon kemikaalit voivat ärsyttää silmiä ja ihoa sekä aiheuttaa hiustenlähtöä. Sampoon kemikaalit myös saastuttavat ympäristöä. Joidenkin iholääkärien mukaan tiheä sampoopesu saa talirauhaset tuottamaan liikaa öljyä, minkä seurauksena hiukset rasvoittuvat pesun jälkeen nopeasti, jolloin ne täytyy pestä pian uudelleen. Sampoon käytön vähentämisen seurauksena rauhaset alkavat tuottaa vähemmän öljyä, jolloin hiukset säilyvät rasvoittumattomina pidempään.
Herpesvirukset
Herpesvirukset eli Herpesviridae on virusheimo, johon kuuluvat useat DNA:ta sisältävät herpesvirukset.
Herpesvirukset jäävät ensi-infektion jälkeen pysyvästi isäntäänsä. Yleensä ne ovat piileviä, mutta aktivoituvat aika ajoin aiheuttaen oireiltaan vaihtelevia tauteja. Herpesvirukset voivat tarttua.
Kaposin sarkooma
Kaposin sarkooman leesiot ovat iholla olevia verisuonikasvaimia. Yleensä potilaat kuvaavat niitä selittämättömästi tulleiksi sitkeiksi mustelmiksi. Kaposin sarkoomat aiheuttaa herpesviruksiin kuuluva syöpävirus HHV-8, joka ei kuitenkaan aiheuta tautia immuunipuolustukseltaan normaalille ihmiselle. Sairautta tavataankin erityisesti AIDSia sairastavilla.
Kaposin sarkooman kuvasi vuonna 1872 Moritz Kaposi, jolta sairaus myös sai nimensä.
Salmonelloosi
Salmonelloosi tarkoittaa "Salmonella"-bakteerin aiheuttamaa tautia. Salmonelloosi on tavallisimmin ruuansulatuskanavan tartunta, ja sen oireena on ripuli. Salmonellan aiheuttamia tartuntoja ei yleensä suositella hoidettavaksi antibiooteilla. Oireisen salmonellatartunnan antibioottihoidosta päätetään potilaan taudinkuvan ja perusterveydentilan mukaan.
"Salmonella typhi" aiheuttaa lavantautia (hiirilavantautia) levitessään ruuansulatuskanavasta muualle elimistöön. "Salmonella paratyphi" aiheuttaa samankaltaisen mutta lievemmän taudin pikkulavantaudin. Salmonella leviää etupäässä lintujen ja matelijoiden ulosteiden kautta tai niitä kosketettaessa. Salmonellan oireita ovat ripuli, kova kuume ja oksentelu. Salmonellatesti tehdään ulostenäytteellä.
Suomessa salmonellaa esiintyy ihmisillä 2 200–2 700 tapausta vuosittain. Määrä on merkittävästi suurempi kuin muissa EU-maissa keskimäärin. Suomesta on ilmoitettu noin 52 tapausta 100 000 asukasta kohden, kun EU-maiden keskiarvo on noin 31 tapausta. Suomessa useimmat tapaukset saadaan tartuntoina ulkomailta, yleensä Thaimaasta. Muissa Euroopan maissa tartuntalähteitä ei aina tilastoida. Myös raa'asta lihasta voi saada salmonellan.
Donegalin kreivikunta
Donegalin kreivikunta () on Irlannin tasavallan kreivikunta Ulsterin historiallisessa provinssissa Irlannin saaren pohjoisosassa. Se on tasavallan kreivikunnista pohjoisin ja sieltä on yhteys muualle maahan vain kapean maakaistaleen kautta; kaakossa sillä on pitkä raja Pohjois-Irlannin kanssa. Kreivikunnassa on arviolta 158 755 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 764,39 neliökilometriä. Se on nimetty Donegalin kaupungin mukaan.
Donegalin iirinkielisillä alueilla puhutaan kielen ulsterilaista murretta, joka poikkeaa huomattavasti standardi-iiristä. Iirin opetusta on tarjolla Gaoth Dobhairissa ja Glencolumbkillen ("Gleann Cholm Cille") kylässä sijaitsevassa Oideas Gaelin kielikeskuksessa. Alueella on myös gaelin kielen puhujia.
Mayon kreivikunta
Mayon kreivikunta () on Irlannin tasavallan kreivikunta Connachtin historiallisen provinssin alueella Irlannin saaren länsiosassa. Se rajoittuu Sligon, Roscommonin ja Galwayn kreivikuntiin. Mayon kreivikunnassa on 130 425 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5 350,57 neliökilometriä.
Kuten Galwayn kreivikunta, myös Mayo on heti rannikolta sisäänpäin päästäessä vuoristoista seutua. Kreivikunnan eteläosassa sijaitsevat Partryvuoret ("Partraí"), hieman pohjoisempana Nephin Begin ("Néifinn Beag") vuorijono. Mayon kreivikunnan korkein kohta on Mount Nephin, joka ulottuu hieman yli 800 metrin.
Irlannin suuri nälänhätä koetteli Mayoa niin ankarasti, että vielä 1950-luvulla, kun Heinrich Böll oleskeli maassa kirjoittamassa matkakirjaansa "Päiväkirja vihreältä saarelta", tuskin kukaan edes lausui kreivikunnan nimeä lisäämättä siihen sanoja "God help us". Aiemmilta ajoilta Mayo tunnetaan merirosvojen kuningatar Grace O'Malleyn eli Granuailen, iiriksi "Gráinne Mhaol Ní Mháille", kotiseutuna.
Kreivikunnan etelärajalla Tourmakeadyssa ("Tuar Mhic Éadaigh") ja pohjoisosissa on vanhastaan puhuttu iiriä — eteläosien iiri on lähinnä Connemaran ja Aran-saarten murteen pohjoinen jatke, pohjoisosien murre on kokonaan omanlaisensa ja sisältää piirteitä sekä Connemaran että Donegalin iiristä. Yleisesti ottaen missään päin kreivikuntaa kieli ei kuitenkaan nykyään ole edes suhteellisen elinvoimainen.
Mayon pohjoismurteen häviämistä on pidettävä sikäli valitettavana, että se olisi luultavasti kompromissina soveltunut kirjakielen pohjaksi parhaiten, koska sen avulla olisi voitu ylittää iirin syvin murreraja Ulsterin ja Connemaran välillä. Vaikka maakunnasta onkin kerätty talteen merkittäviä määriä kansanperinnettä iiriksi ja sen murre tunnetaan hyvin, kirjailijoita sieltä ei juurikaan ole tullut lukuun ottamatta Seán Ó Ruadháinia (k. 1966), joka tunnetaan lähinnä villin pikkupojan seikkailuja kuvaavasta romaanistaan "Pádhraic Mháire Bhán" sekä Charles Dickensin romaanin "David Copperfield" iirinnöksestä.
Kreivikunnassa on kansainvälinen lentokenttä, joka on nimetty Knockin mukaan, mutta sijaitsee parikymmentä kilometriä Knockista koilliseen.
Hurskaat katoliset pyhiinvaeltavat Mayon Knockiin ("Cnoc Mhuire") siellä 1800-luvulla nähtyä ihmenäkyä muistelemaan. Pyhiinvaelluskohde on myös Croagh Patrick ("Cruach Pádraig"), Pyhän Patrikin vuori, jonka huipulla Patrikin kerrotaan muinoin seisseen ja ajaneen Irlannista käärmeet mereen – saarella ei elä ollenkaan myrkkykäärmeitä. Céide Fieldsissä ("Achadh Chéide") taas on kivikautisen asutuksen jäänteitä, jotka nyttemmin ovat avoimina yleisölle.
WinNuke
WinNuke on ensimmäinen Internetissä levinnyt ohjelma, jolla pystyi "kaatamaan" minkä tahansa Internet-verkossa olleen Windows-käyttöjärjestelmää käyttävän tietokoneen. "_eci"-niminen käyttäjä julkaisi ohjelman Internet-keskusteluryhmään kesäkuun 7. päivä 1997. Microsoftilta kesti kaksi viikkoa saada julkaistua korjaus, minkä ajan kaikki Internet-verkkoon kytketyt Windows-käyttöjärjestelmää käyttävät tietokoneet voitiin saattaa toimimattomiksi mistä tahansa verkkoon kytketyltä työasemalta, sillä palomuurit eivät vielä silloin olleet yleisiä.
Ohjelma, jolla hyökkäys tehtiin, oli vain muutaman C-koodirivin mittainen, ja sitä voitiin käyttää sekä Windows- että esimerkiksi Unix- ja Linux-tietokoneissa. Myöhemmin ohjelmasta tehtiin myös erilaisia Windows-versioita, mikä lisäsi sen suosiota mm. IRC-käyttäjien keskinäisissä välienselvittelyissä.
Ohjelma lähetti kohdekoneelle kiireisempää "out-of-band"-tietoa. Microsoft ei ollut toteuttanut tämän ominaisuuden käsittelykoodia oikein missään käyttöjärjestelmäversiossaan (tähän aikaan lähinnä Windows 95 ja Windows NT), ja ne kaikki joutuivat toimimattomaan tilaan saatuaan tällaisen paketin. Kuitenkin myös Windows-tietokoneet osasivat lähettää tällaisia paketteja socket-rajapinnan komennolla (OOB = "out-of-band")
WinNuke aukaisi yhteyden NetBIOS-porttiin 139, koska se oli todennäköisimmin auki, mutta hyökkäys toimi kaikkiin portteihin.
Myöhemmin julkaistiin samantapaisia ohjelmia käyttäen erilaisia hyökkäystapoja, esimerkiksi lähettämällä osapaketteja (fragmentteja) sopivasti väärin (Ping of Death, Teardrop).
Kupittaa
Kupittaa () on kaupunginosa Turun itäisessä keskustassa. Se kuuluu keskustan suuralueeseen. Kupittaa on yksi nopeiten kehittyviä alueita rakennuspinta-alaltaan Turussa ja alueelle on kaavoitettu paljon mm. toimisto-, asuin- ja sairaalatilaa.
Kupittaa sijaitsee Suomen vanhimman ja laajimman kaupunkipuiston Kupittaanpuiston ympärillä. Kupittaanpuistossa ja sen liepeillä sijaitsevat Seikkailupuisto (lasten ilmainen puuhamaa), Kupittaan maauimala, Kupittaan paviljonkiravintola ja lintupuisto. Kupittaanpuiston välittömässä läheisyydessä on Kupittaan siirtolapuutarha, Kupittaan liikunta- ja keilailuhalli, jalkapallostadion (Veritas Stadion), velodromi (Turun velodromi), useita jalkapallo- ja pesäpallokenttiä sekä vasta avattu rullalautailualue ja bmx-rata.
Kupittaan aluetta kehitetään edelleen monipuolisemmaksi urheilukeskukseksi. Kupittaan vanha jäähalli, oikeammin ulkojääradan kate, purettiin syksyllä 2005. Sen tilalle valmistui uusi jäähalli (monitoimihalli) vuoden 2006 marraskuussa. Vuoden 2017 loppupuolella alueelle valmistui palloiluhalli.
Kupittaalle on kaavoitettu uudisrakennuksia entisen HKScanin makkaratehtaan alueelle noin 750 asukkaalle.
Kupittaalla sijaitsi vuosina 1902–1973 Turun Hippodromin nimellä tunnettu kaupungin ensimmäinen ravirata. Hippodromista on jäljellä vielä ns. "totokioski", joka on vuonna 1948 rakennettu arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema suojeltu puurakennus.
Kupittaalla sijaitsee Kupittaan rautatieasema, jolla pysähtyvät kaikki Helsingin ja Turun väliset junat.
Alueelta on hyvät liikenneyhteydet. Turun ja Helsingin välinen valtatie 1 kulkee Kupittaan vierestä, ja siltä on yhteys myös valtateille 8, 9 ja 10.
Kupittaan rautatieaseman ympärille on viime vuosina perustettu tiede- ja teknologiakeskus Turku Science Park. Alueelle on rakennettu jo useita toimistorakennuksia, kuten BioCity, DataCity, ElectroCity ja PharmaCity. Rakenteilla ovat myös suuret toimistotilat ElectroCityn toiselle puolelle, Kupittaan aseman yhteyteen, sekä läheisen ammattikorkeakoulun suuri rakennus ElectroCityn viereen. Uusin tulokas Kupittaan rakennuskantaan on ICT-talo, jossa opiskelevat kaikki alueen korkeakoulujen ICT-opiskelijat.
Kaupunginosan nimelle on kaksi vaihtoehtoista selitystä. Toisen mukaan taustalla on venäjän kielen kauppiasta tarkoittava sana "kupets". Toisen selityksen mukaan nimi liittyy johonkin vanhaan rajaan, sillä "kupitsa" on rajamerkin nimitys.
Perimätiedon mukaan piispa Henrik kastoi ensimmäiset pakanalliset suomalaiset kristinuskoon Kupittaanpuiston lähteellä. Kupittaan lähteellä on uhrattu vanhoille jumalille vielä 1600-luvulla. 1700-luvun alkupuolella Kupittaan lähdettä ryhdyttiin käyttämään terveyslähteenä, ja Kupittaalla oli jo 1700-luvulla kylpylaitosrakennelmia.
Boris Becker
Boris Franz Becker (s. 22. marraskuuta 1967 Leimen, Länsi-Saksa) on saksalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1984. Beckeristä tuli vuonna 1985 nuorin Wimbledonin voittanut miespelaaja. Hän voitti uudelleen 1986 ja 1989. Hän on voittanut myös Yhdysvaltain avoimet 1989 ja Australian avoimet 1991 ja 1996. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1989. Becker oli maailmanlistan kärjessä kaksinpelissä, ja nelinpelissä hän oli parhaimmillaan 6. sijalla. Hän voitti urallaan kaksinpelissä 49 turnausta ja nelinpelissä 15 turnausta. Barcelonan 1992 kesäolympialaisissa Becker voitti Michael Stichin parina kultaa nelinpelissä.
Becker julkaisin omaelämäkertansa: "Boris Becker – The Player: The Autobiography" vuonna 2003.
Becker palkattiin marraskuussa 2007 maailman suurimman pokerisivuston PokerStarsin joukkueeseen.
Vuonna 1993 hän meni naimisiin Barbara Feltusin kanssa. He saivat kaksi poikaa: Noah Gabrielin (s. 1994) ja Elias Balthasarin (s. 1999). Pari erosi 2001, jolloin vaimo sai 14,4 miljoonan dollarin erorahat ja lasten huoltajuus määrättiin vain äidille. Vajaa kuukausi myöhemmin paljastui, että Beckerillä oli tytär Anna (s. 2000) venäläisen mallin Angela Ermakovan kanssa. Becker maksoi nyt noin viisi miljoonaa dollaria. Vuonna 2007 hän sai yhteishuoltajuuden tyttäreensä. Vuonna 2002 Becker tuomittiin veropetoksesta kahdeksi vuodeksi ehdonalaiseen vankeuteen ja puolen miljoonan korvauksiin.
Becker avioitui toistamiseen vuonna 2009 hollantilaisen mallin Sharlely "Lilly" Beckerin (o.s. de Kerssenberg) kanssa, heille syntyi vuonna 2010 Amadeus-niminen poika ja pari on eroamassa vuonna 2018.
Becker ajautui konkurssiin vuonna 2017, jolloin hän oli velkaa kolmen miljoonan puntaa brittipankille ja sveitsiläiselle liikemiehelle 37 miljoonaa euroa. Hän on velkojensa maksamiseksi suunnitellut kauppaavansa jopa mestaruuspokaalejaan ja hikinauhojaankin.
Becker väitti että hänellä on diplomaattinen koskemattomuus ja Keski-Afrikan tasavallan diplomaattinen passi, minkä ansiosta hän yritti välttää konkurssioikeudenkäynnin, mutta Keski-Afrikan tasavallan ulkoministeriön mukaan passi on väärennös.
Rautatieasema
Rautatieasema on paikka, jossa junat pysähtyvät matkustajien ottamista ja poistumista sekä kuorman lastausta tai sen purkamista varten. Termillä tarkoitetaan yleensä rautateiden liikennepaikkaa, jolta liikennöidään matkustajaliikennettä ja jolla on vähintään yksi sivuraide. Liikennöintiä varten asemalla on asemalaiturit.
Aseman yhteyteen kuuluu usein myös asemarakennus, jossa voi sijaita matkustajien odotustiloja, lipunmyyntipalveluja, liikeyrityksiä tai muuta matkustajia palvelevaa toimintaa, kuten ravintoloita ja majoitusta. Rautatieasemat sijaitsevat yleensä kaupunkien tai muiden asutuskeskusten läheisyydessä, joissa on parhaat edellytykset henkilöliikenteelle.
Asemalla voi olla mahdollista järjestää myös liikenteenhoidon vaatimia toimintoja, kuten junien kohtaamisia ja ohituksia, sekä tavaran kuormaamista tai purkamista.
Suurten kaupunkien rautatieasemien välillä kulkevat yleensä kaukojunat, kuten VR:n intercityt ja Pendolinot, kun pienempiä asemia palvelevat paikallisjunat (taajamajunat tai lähijunat). Rautatieaseman yhteydessä voi olla myös linja-autoasema matkustajapalveluineen, jolloin sitä kutsutaan matkakeskukseksi.
Rautatieasema ei kuulu nykyään liikennepaikkojen viralliseen luokitukseen, mutta se on suomen kielessä ja rautatieliikenteessä edelleen yleisesti käytetty. Sillä tarkoitetaan rautateiden liikennepaikkaa, joka koostuu vähintään asemarakennuksesta ja sivuraiteesta. Aiemmin rautatieaseman määritelmään kuului myös miehitys mutta siitä on luovuttu, koska moni merkittäväkin rautatieasema on jäänyt vaille miehitystä.
Suomen rautatiellä asemaa pienempiä rautatieliikennepaikkoja ovat seisakkeet ja pelkällä vaihteella varustetut liikennepaikat, linjavaihteet. Aikaisemmin rautatieasema oli yksi seitsemästä luokasta, joihin liikennepaikat jaettiin, mutta tästä monimutkaisesta luokituksesta luovuttiin 1.3.1969.
Museovirasto yhteistyössä Valtionrautateiden kanssa aloitti vanhojen asemarakennusten suojelutyön jo vuonna 1983. Tuolloin perustettiin nk. Asemarakennustyöryhmän. Vuonna 1985 Asemarakennustyöryhmä valmisteli 107 kohdetta sisältävän luettelon suojeltavista asema-alueista ja asemarakennuksista. Asemarakennustyöryhmän julkaisu oli pohjana luotaessa Rautatiesopimusta. Vuonna 1998 allekirjoitetun valtakunnallisia rautatieasema-alueita koskevan menettelytapasopimuksen (eli Rautatiesopimuksen) tavoitteena on ollut koota eri aikakausia ja niiden rakennuskulttuuria edustava valikoima asema-alueita, joissa on läsnä rautatien liikennehistorian, toiminnan ja arkkitehtuurin (mukaan lukien puistokulttuurin) koko kirjo..
Pyörremyrsky
Pyörremyrsky on voimakas myrsky, johon liittyy maanpinnasta korkealle pilviin ulottuva ilmavirtaus. Pyörteen halkaisija saattaa vaihdella muutamasta kymmenestä metristä jopa kilometriin. Tornadossa tuulen nopeus saattaa olla jopa 480 km/h.
Suomen yleiskielen sanalla pyörremyrsky tarkoitetaan joskus satojen kilometrien kokoista trooppista hirmumyrskyä, joka elää päiväkausia, joskus alle kilometrin kokoista tornadoa, joka syntyy ja kuolee yleensä yhden tunnin sisällä.
Suuria, satojen kilometrien läpimittaisia pyörremyrskyjä kutsutaan Atlantilla hurrikaaneiksi, Intian valtamerellä trooppisiksi sykloneiksi ja Tyynellämerellä taifuuneiksi. Ne syntyvät trooppisilla merialueilla, joissa haihtuminen on suurta ja pintaveden lämpötila on vähintään 26 celsiusastetta. Otollisinta aluetta pyörremyrskyjen syntyyn on 6-12 asteen leveyspiirit pohjoisella ja eteläisellä pallonpuoliskolla, koska niissä coriolisvoima saa ilmamassat pyörivään liikkeeseen. Päiväntasaajalla pyörremyrskyjä ei voi syntyä, koska coriolisvoima on siellä nollassa ja se kasvaa aina lähestyttäessä napoja. Voimakas auringonsäteily lämmittää pintavettä ja haihduttaa kosteutta ilmaan. Ilman lämmetessä se kohoaa ylös ja syntyy paikallinen matalapaine, sykloni. Ympärillä olevasta korkeamman paineen alueesta alkaa virrata ilmaa kohti syklonia, ja coriolisvoima saa sen kiertämään myötäpäivään matalapaineen ympärille. Kostean ilman noustessa korkeammalle kosteus tiivistyy ja syntyy rankkoja sateita ja kumpupilviä. Kosteuden tiivistyessä ilmakehään vapautuu piilevää lämpöä, joka antaa pyörremyrskylle voimaa. Niin kauan kuin pyörremyrsky pysyttelee lämpimän meren yläpuolella se vain voimistuu ja kasvaa. Lopulta se kuitenkin saavuttaa joko mantereen tai kylmemmän merialueen ja alkaa hiipua. Pyörremyrskyn keskelle muodostuu myrskyn silmä, jossa tapahtuu voimakasta ilman ja sen kuljettaman kosteuden ylösvirtausta. Myrskyn silmä saattaa olla useita, jopa kymmeniä, kilometrejä leveä. Myrskyn silmässä tuulen voimakkuus on heikko.
Pyörremyrskyt aiheuttavat mantereelle päästyään suuria tuhoja, ja ne ovat jokavuotinen laaja hasardiryhmä. Atlantilla pyörremyrskyt iskevät loppukesästä ja alkusyksystä, Tyynellämerellä tammi-maaliskuussa. Pyörremyrskyt osataan siis helposti ennakoida tarkkojen säähavainnointilaitteiden avulla. Laajemmilta henkilöturmilta usein vältytäänkin, mutta laajat taloudelliset ja kiinteistölliset tuhot ovat väistämättömiä, koska pyörremyrskyjen yleisimmät tuhoalueet ovat lähes poikkeuksetta tiheään asutettuja alueita.
Tornado syntyy, kun meren lämpötila ensin nopeasti nousee ja sen yläpuolella oleva ilma alkaa lämmenneenä kohota. Lämmennyt ilma nousee nopeasti kuin suppilossa kiertäen ukkospilveä kohti.
Pohjois-Amerikassa tornadoja syntyy, kun kylmä ja kuiva Kalliovuorilta peräisin oleva ilma törmää Meksikonlahdelta pohjoiseen virtaavan lämpimään ja kosteaan ilmamassaan.
Sota-alus
Sota-alus on sotatoimiin tarkoitettu laiva, vene tai muu vesillä liikkuva kulkuväline. Sotalaivat ovat yleensä panssaroituja ja varustettuja tarkoituksestaan riippuen eri asejärjestelmin. Sota-aluksella ymmärretään valtion asevoimille kuuluvaa sotilaallisin kansallisuustunnuksin varustettua alusta, joka on valtion tehtävään määräämän sotilaan komennossa ja jonka miehistö on sotilaskurin alainen. Ennen höyrykoneen keksimistä laivat kulkivat pääasiassa purjein. Suurimmat sotalaivat olivat jopa yli 100 tykkisiä linjalaivoja. Myös nimitykset fregatti (noin 20 tykkiä) ja korvetti periytyvät tältä ajalta. Kaleerit olivat yleisiä vielä 1700-luvulla, ennen kuin tykkien kehittyminen antoi purjein kulkeville aluksille mahdollisuuden puolustautua valtaukselta.
Kaikki tykein aseistetut alukset siirtyivät historiaan toisen maailmansodan lopussa ilmavoimien kehittymisen myötä. Taistelulaivat ja panssarilaivat ovat hävinneet, nykyisin suurimmat alukset ovat nimellisesti risteilijöitä, joiden koko on samalla kasvanut.
Kaiken kaikkiaan merenkävijöiden slangi tuntee satoja nimityksiä eri laivatyypeille.
Porin Karhunvartijat
Porin Karhunvartijat on porilainen tähtitieteen harrastajain yhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 1974, ja sen tavoitteena edistää tähtitieteen harrastusta Satakunnassa. Yhdistyksen jäsenmäärä on n. 80. Porin Karhunvartijoiden tähtitorni sijaitsee Ulvilan Vanhakylän Krapistossa, n. 10 km Porista kaakkoon. Tähtitorni sijaitsee vuonna 1990 rakennetun vesitornin huipulla. Tähtitornin varustukseen kuuluu kaikkiaan kolme kaukoputkea; vuodesta 2005 lähtien tähtitornin pääasiallinen havaintoväline on ollut 28 cm:n pääpeilillä varustettu katadioptrinen kaukoputki. Tämän lisäksi tornissa on 9 cm linssiputki sekä siirrettävä Newton -tyyppinen peilikaukoputki, jonka pääpeilin halkaisija on 25 cm.
Yhdistyksen toiminta on keskittynyt tähtitornille, jossa järjestetään kerhoiltoja ja tähtinäytäntöjä. Tämän lisäksi yhdistys järjestää jäsenilleen yleisöluentoja ja ekskursioita. Yhdistyksellä on myös pitkät perinteet kaukoputkien- ja muiden harrastuslaitteiden rakentelussa: esimerkiksi 25 cm siirrettävä Newton peiliputki on yhdistyksen jäsenten rakentama. Vuonna 2003 Porin Karhunvartijat järjesti yhdessä Ursan kanssa Cygnus -tapahtuman Porin Reposaaressa. Yhdistyksellä on myös oma lehti, Karhunvartija, jonka viimeisin numero ilmestyi vuonna 1999, jolloin yhdistys täytti 25 vuotta.
Vuodesta 2005 lähtien Porin Karhunvartijat on osallistunut Karhukamera -sekvenssikuvausprojektiin, jonka tiimoilta on kertynyt tähän päivään mennessä n. 8,3 miljoonaa kuvaa. Projektiin kuuluu kaikkiaan kymmenen eri kameraa, joista kaksi sijaitsee Ulvilan tähtitornin huipulla. Näiden lisäksi projektiin kuuluu kaksi liikuteltavaa kameraa.
Matorin kieli
Matori ("motori") on uralilainen kieli. Se kuuluu samojedikielten eteläsamojedilaiseen ryhmään. Muita eteläsamojedilaisia kieliä ovat kamassi ja selkuppi.
Matori sammui 1840-luvulla. Sitä puhuttiin Siperiassa Sajanvuorten pohjoisosassa lähellä Mongolian pohjoisrajaa. Matorin puhujat olivat levittäytyneet laajalle alueelle Jenisein varrella sijaitsevan Minusinskin (Минусиннк) alueen itäosista aina Baikaljärven seudulle asti. Toisinaan omina kielinä pidettävät taigi ja karagassi ovat matorin murteita. Karagassia puhuttiin erityisesti alueen itäosissa Baikaljärven seudulla. Matorin puhujat ovat sulautuneet ympärillä asuviin altailaisia kieliä puhuviin kansoihin, erityisesti hakassin- ja tuvankielisiin, ja näin heidän oma äidinkielensä on sammunut.
Avomarkkinaoperaatio
Avomarkkinaoperaatio on keskuspankin tapa kontrolloida rahavarannon määrää ja siten saavuttaa rahapoliittisia tavoitteita.
Keskuspankki laskee liikkeelle rahaa ja ostaa sillä vapailta markkinoilta joitain muita varantoja, kuten kultaa, jonkun toisen maan valuuttaa tai valtion obligaatioita. Vaihtoehtoisesti se voi tarkoittaa myös näiden varantojen myymistä valtion valuutan takaisinsaamiseksi.
Avomarkkinaoperaatiot lisäävät tai vähentävät rahan likviditeettiä, ja pienentävät tai suurentavat liikkeellä olevaa käteisvarantoa. Käteisvarantoa kutsutaan myös M0:ksi.
Taloustieteilijä Robert Mundell on huomauttanut, että avomarkkinaoperaatioilla voidaan tähdätä vain yhteen rahapoliittiseen tavoitteeseen kerralla.
Galwayn kreivikunta
Galwayn kreivikunta (, ) on Irlannin tasavallan kreivikunta Connachtin historiallisessa provinssissa Irlannin saaren länsirannikolla. Se ympäröi Galwayn kaupunkia, joka toimii sen hallinnollisena pääkaupunkina. Kreivikunnassa on 179 048 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5 796,09 neliökilometriä.
Connemara on rannikkoaluetta Galwayn kaupungin länsipuolella; sisämaan puolella, lähellä kreivikunnan Mayon-vastaista pohjoisrajaa, sijaitsevat Maamturk-vuoret ("Sléibhte Mhám Tuirc").
Koska Galwayn kreivikunta sijaitsee Irlannin länsirannikolla, Golfvirta vaikuttaa sen ilmastoon keskeisellä tavalla. Lämpöasteiden poikkeavuudet ja ääritilat ovat harvinaisia ja lyhytaikaisia, vaikka sisämaassa onkin tehty useita Irlannin kesän lämpöennätyksiä (joskus jopa 30 °C). Tällainen hetkellinen lämpöilmiö johtuu maan lämmittämästä itätuulesta, vastakkainen sääilmiö saatetaan kokea alueella talvisin. Kuitenkin Galwayn säätä kontrolloivat pääasiassa atlanttiset tuulet, jotka tuovat pääasiassa sadetta. Kreivikunnassa esiintyy voimakkaita matalapaineita, jotka aiheuttavat kovia tuulia myöhään syksyllä, talvella ja varhain keväällä. Galwayn keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 1 150 mm.
Galwayn kreivikunnassa sijaitsee Irlannin suurin ja merkittävin Gaeltacht-alue, jossa iiriä puhutaan äidinkielenä: Connemara ja Aransaaret. Pääkaupungin Galwayn jälkeen suurin asutuskeskus kreivikunnassa lienee Connemaran pääkaupungiksi mainittu Clifden ("An Clochán"), joka sijaitsee 80 kilometriä länteen Galwayn kaupungista.
Galway on monen merkittävän ja vanhan suvun koti. Sukuihin lukeutuu muun muassa Connolly, Coyne, Curley, Egan, Ford, Hession (O'hOisin), Kelly, Lohan, Lydon, Madden, Manion, O'Connor, O'Flaherty, O'Shaughnessy ja Tierney. Myös monet normanni-irlantilaiset suvut ovat lähtöisin Galwaysta, näihin lukeutuvat muun muassa Barrett, Browne, Burke, Joyce, Lynch ja Skerrett.
Galwayn kreivikunta on Irlannin suosituimpia matkailukohteita ennen muuta kreivikunnan vuoristoisen pohjoisosan tarjoamien retkeilymahdollisuuksien ja suurenmoisten maisemien ansiosta. Myös iirin kieli ja sen puhujien omintakeinen kulttuuri musiikkiperinteineen houkuttelevat seudulle kävijöitä sekä Irlannista että ulkomailta. Alueella on myös gaelin kielen puhujia.
Iirinkieliset alueet elävät pitkälti ruokkimalla ja majoittamalla turisteja sekä myymällä heille rihkamaa; varsinainen käsityöalan tavaratalo löytyy Spiddalista ("An Spidéal"). Inverinissä ("Indreabhán") taas toimii iirinkielinen kirja- ja musiikkikustantamo Cló Iar-Chonnachta. Costello ("Casla") ylpeilee iirinkielisen radioaseman antennimastolla. Carraroessa ("An Cheathrú Rua") toimivat iirinkielinen viikkosanomalehti "Foinse" sekä Galwayn yliopiston iirin kielen koulutuskeskus.
Galwayn jälkeen suurin paikkakunta Clifden ei ole enää iirinkielinen; Gaeltacht loppuu juuri ennen Roundstonen ("Cloch na Rón") kalastajakylää. Clifdenissä on näyttäviä kirkkoja. Clifdenin pohjoispuolella sijaitsee Kylemoren luostari ("Mainistir na Coille Móire").
Rahavaranto
Rahavaranto on makrotaloudellinen käsite, joka viittaa rahan määrään taloudessa. Koska raha on periaatteessa mitä tahansa mitä voidaan käyttää velan kuittaamiseen, rahavarannolle on useita määritelmiä.
Esimerkiksi Euroalueen määritellyt rahavarannot, joita Euroopan keskuspankki seuraa ovat:Näistä vain M1 on täysin likvidejä varoja, mutta M3 on puolestaan keskeisin rahavarannon mittari.
Usein käytetään myös käsitettä M0, joka tarkoittaa yleisön hallussa olevia seteleitä ja kolikoita sekä muiden pankkien talletuksia keskuspankissa.
Rahavarannon määrä ja inflaatio ovat läheisesti riippuvaisia toisistaan. Teoriaa kausaalisesta suhteesta rahamäärän, rahan kiertonopeuden, BKT:n ja hintatason välillä kutsutaan rahan kvantiteettiteoriaksi.
Rahavarannon määrään vaikuttaa oleellisesti myös ns. likviditeettiaste kertoimella 1/L (kerroin johdettavissa suoraan suppenevan geometrisen sarjan summasta), jossa L on siis likviditeettiaste.
Rahan kvantiteettiteoria
Rahan kvantiteettiteoria on alun perin David Humen kehittämä ja myöhemmin klassisen taloustieteen ydinteeseihin kuulunut teoria, jonka mukaan markkinoilla olevan rahan määrä verrattuna markkinoilla tarjolla olevien hyödykkeiden määrään, määrää yleisen kuluttajahintatason, eli kääntäen sanottuna rahan hinnan suhteessa hyödykkeisiin. Milton Friedman ja muut monetaristit herättivät unohtuneen ajatuksen henkiin.
Rahan kvantiteettiteorian perustana on Fisherin yhtälö:
formula_1,
missä
Yhtälö on saanut nimensä yhdysvaltalaisen taloustieteilijä Irving Fisherin mukaan.
Yhtälöä voidaan pitää rahan kiertonopeuden määritelmänä, ja sellaisena se on yleispätevä. Kvantiteettiteoriassa kuitenkin oletetaan lisäksi, että rahan kierto­nopeus ("V") on käytännössä vakio ja että keskuspankki pystyy säätelemään liikkeessä olevan rahan määrää ("M"), mutta ei vaikuttamaan liike­toiminnan kokonais­volyymiin ("T"). Täten yleinen hintataso määräytyy ennen kaikkea liikkeessä olevan rahan määrän mukaan. Kausaliteetti kulkee teorian mukaan vasemmalta oikealle.
Rahan kvantiteettiteoria liittyy täten monetaristiseen neutraliteettiin, jonka mukaan vaikkapa rahavarannon tuplaus tuplaa hintatason ceteris paribus, muttei vaikuta mitenkään tavaroiden ja palveluiden reaaliseen kokonaistuotantoon, reaalikorkoihin tai työttömyyteen.
Rahan kvantiteettiteorian mukaan rahalla ei siis itsellään ole arvoa, vaan sillä on pelkkä vaihtoarvo tai välinearvo. Rahaa ei haluta sen itsensä takia, vaan niiden tuotteiden takia joita sillä voi ostaa.
Teoriaa ovat kritisoineet erityisesti keynesiläisen taloustieteen kannattajat. Heidän mukaansa rahan kvantiteettiteoria pätee ainoastaan täystyöllisyystilanteessa.
Takinkääntö
Takinkääntö on nimitys, jolla tarkoitetaan henkilön – yleensä poliitikon – poliittisen mielipiteen tai toimintalinjan äkillistä tai muuten dramaattista muutosta, erityisesti periaatteellisessa kysymyksessä.
Usein takinkääntö-sanaa käytetään negatiivisessa sävyssä vihjaamalla, että mielipiteen muutos ei ole vilpitön vaan taktinen (opportunistinen). Takinkääntämisessä onkin tuomitseva sävy. Poliitikkojen väitetään harrastavan takinkääntämistä erityisesti vaalien jälkeen käydessään lehmänkauppaa tekemillään vaalilupauksilla.
Takinkääntö on moniselitteinen käsite. Kun poliitikko muuttaa linjaansa, hänet leimataan takinkääntäjäksi. Helsingin Sanomissa kirjoitettiin huhtikuussa 2015 kirjoittaessaan Serbian uudesta pääministeristä: ”Euroopassa pohditaankin kuumeisesti, onko Vučić taitava takinkääntäjä, valehtelija vai ennennäkemättömän taipuisa opportunisti”, kun hän oli muuttunut aiemmasta Euroopan unionin vastustajasta sen puolestapuhujaksi.
Suomessa sanaa käytetään paljon niistä taistolaiseen nuorisoliikkeeseen 1970-luvulla osallistuneista, jotka ovat sittemmin muuttaneet mielipidettään. Mielipiteen vaihtaminen on kuitenkin takinkääntämistä vain silloin, kun se on vilpillistä. Poliitikonkin mielipiteen muuttuminen voi olla hyväksyttävää, kunhan vaalilupaus ei ole ollut valehtelua.
Yhdysvalloissa käytetään myös termiä "flip-flop", joka tarkoittaa alun perin lipokkaita tai rantasandaaleja. Britanniassa samaa ilmiötä kutsutaan U-käännökseksi.
Makuuhuone
Makuuhuone on asuinhuone, joka on tarkoitettu nukkumiseen ja lepoon. Yleensä sitä käytetään myös jonkun perheenjäsenen yksityisenä tilana, jota hän käyttää oleskeluun, työskentelyyn ja harrastuksiin. Piirustusmerkintänä käytetään lyhennettä MH, joskus yleisempää AH (asuinhuone).
Pienissä asunnoissa, kuten yksiöissä, ei ole erillistä makuuhuonetta. Asunnon yhteydessä voi olla alkovi eli makuusyvennys, vuoteelle tarkoitettu pieni tila, joka aukeaa asuinhuoneeseen. Makuukomeron edessä voi olla verho, liuku- tai paljeovi. Piirustusmerkintänä käytetään tekstiä ALKOVI, vakiintunutta lyhennemerkintää ei ole.
Makuuhuone on varsin uusi keksintö niin Suomessa kuin koko Euroopassakin. Historiallisella ajalla makuuhuoneita ei tunnettu, vaan nukkumiseen käytettiin samaa tilaa kuin muuhunkin toimintaan. Maaseudulla rakennusten tärkein tila oli tupa, jossa valmistettiin ruoka, tehtiin puhdetöitä, ruokailtiin ja nukuttiin. Rakennusten kehittyessä rakennettiin tuvan yhteyteen yksi tai useampi kamari, mutta yleensä osa asukkaista joutui nukkumaan vielä tuvassa. Vasta 1900-luvulla erilliset makuuhuoneet alkoivat yleistyä tavallisissa kodeissa.
Ennen vuoteen keksimistä ihmiset nukkuivat pehmeitten luonnonmateriaalien, esimerkiksi olkien tai eläinten taljojen, päällä. Vuoteiden käyttö yleistyi vasta keskiajalla ja levisi aateliston ja muiden varakkaiden ihmisten kautta koko kansan käyttöön.
Makuuhuoneen kalustukseen kuuluu yleensä vuode ja yöpöytä, usein myös jonkinlainen työskentelypiste eli pöytä ja kirjahylly tarpeen mukaan. Lähes poikkeuksetta makuuhuoneessa on vaatesäilytystiloja joko erillisinä kaappeina tai huoneeseen liittyvänä vaatehuoneena.
Makuuhuoneen lämpötilaksi suositellaan pari astetta normaalia huonelämpöä viileämpää lämpötilaa. Makuuhuoneen ilmanvaihtoon tulee kiinnittää huomiota: öisin korkea hiilidioksiditaso voi heikentää makuuhuoneiden ilmanlaatua.
Valaistuksessa on hyvä ottaa huomioon yleisvalaistuksen lisäksi kohdevalon tarve vuoteessa lukemista ja työpöydän ääressä työskentelyä varten.
Olohuone
Olohuone on asunnon huone, joka on tarkoitettu vapaa-ajan viettoon, esimerkiksi oleskeluun, rentoutumiseen ja oman perheen tai vieraiden kanssa seurusteluun.
Olohuoneen tyypilliseen kalustukseen kuuluu istuimia kuten tuolit, penkit ja sohvat sekä erilaisia pöytiä kuten kirjoituspöytä ja sohvapöytä. Kodin viihde-elektroniikkaa kuten televisio on tavallisesti sijoitettu olohuoneeseen. Myös kirjahylly kirjoineen ja koriste-esineineen on tavallinen olohuoneen kaluste.
Olohuoneen yhteydessä esimerkiksi omana nurkkauksenaan on usein myös ruokailutila ruokapöytineen ja tuoleineen. Se voi olla myös arkikäytössä, ellei keittiössä tai sen lähellä ole erillistä arkiruokailutilaa.
Historiallisesti nykyaikainen olohuone voi olla entisaikojen salin, ruokasalin, vierashuoneen, isännänhuoneen ja kirjaston yhdistelmä, jolla on päivittäistä käyttöä sekä arkena että juhlapäivinä.
Tupa on perinteinen nimitys suomalaisen maalaistalon nykyistä olohuonetta vastaavalle tilalle. Tupakeittiö on tästä periytynyt nimitys olohuoneen ja keittiön yhdistelmälle, sillä perinteisessä maalaistalossa ei ole keittiötä vaan ruoka on laitettu tuvassa. Tupakeittiö on 2000-luvulla tullut muotiin uudessa muodossa, olohuoneeseen avautuvana näyttävänä keittiönä.
Alajakso
Alajakso (), on eliöiden taksonomisen luokittelun hierarkiataso pääjakson ja luokan välissä. Alajakso-nimitystä käytetään vain eläintieteessä. Vastaava hierarkiataso on kasvi- ja sienitieteessä alakaari.
Montgolfierin veljekset
Montgolfierin veljekset olivat ranskalaiset Joseph-Michel Montgolfier, usein Joseph Montgolfier, ja Jacques-Étienne Montgolfier, usein Étienne Mongolfier, jotka rakensivat vuonna 1783 ensimmäisen kuumailmapallon. Ilmapallo sai heidän mukaansa nimekseen "Montgolfière". Pallo oli kangaspäällysteinen ja kori oli tehty rottingista.
Ensimmäisen julkisen lentonsa pallolla he tekivät 4. kesäkuuta 1783 saadakseen keksinnön nimiinsä. Lennon pituus oli 2 km ja se kesti 10 minuuttia. Arvioitu korkeus oli 1 600-2 000 m. Yhteistyössä tapettitehtailija Jean-Baptiste Réveillonin kanssa he rakensivat uuden pallon, jolla tehtiin ensilento 19. syyskuuta 1783, ja lentäjinä olivat lammas, hanhi ja kukko. Lento tehtiin Versaillesin palatsin pihalla, ja läsnä olivat Ranskan kuningas Ludvig XVI ja kuningatar Marie Antoinette. Pallo laskeutui kahdeksan minuutin kuluttua kolmen kilometrin päähän. Lentokorkeus oli maksimissaan 450 m.
Nike
Nike (, "Voitto") oli kreikkalaisessa mytologiassa voiton jumalatar tai henkilöitymä. Siivekkään naishahmon käteen kuvattiin palmunoksa tai seppele. Nike oli suosittu aihe kreikkalaisessa taiteessa. Tunnetuin Niken temppeli on Ateenan Akropoliilla sijaitseva Athene Niken temppeli.
Niken vanhemmiksi mainitaan yleensä Pallas ja Styks, kun taas homeerisissa hymneissä hänen isäkseen mainitaan Ares. Niken sisaruksia olivat Kratos ("Voima"), Bia ("Väkivalta") ja Zelos ("Innokkuus"). Nike osallistui olympolaisten jumalten rinnalla taisteluun titaaneja vastaan. Niken voimat eivät kuitenkaan rajoittuneet pelkästään sotilaallisiin asioihin.
Tunnettuna Nikeä esittäviä veistoksia ovat Samothraken Nike ja Paionioksen Nike.
Roomalaisten vastine Nikelle oli Victoria.
Olympolaiset jumalat
Olympolaiset jumalat (, "Kaksitoista jumalaa") olivat kreikkalaisen mytologian pääjumaluudet. Olympolaisia jumalia mainitaan eri taruissa yhteensä 14, muttei koskaan kerrallaan enempää kuin 12. He saivat maan hallintaansa voitettuaan Zeuksen johdolla titaanit, jumalten aiemman sukupolven, titaanien ja olympolaisten taistelussa.
Olympolaisten jumalien nimitys tulee Olympos-vuoresta, jossa jumalten ajateltiin asuvan. Olympolaisten jumalien lisäksi antiikin kreikkalaiseen uskontoon kuului lukuisia muita jumalia. Olympolaiset jumalat muodostivat yhdessä näiden muiden jumalhahmojen kanssa kreikkalaisen pantheonin.
Homeerisen eli Homeroksen teosten kuvaaman jumalhierarkian olympolaiset jumalat olivat:Lisäksi joukkoon voidaan lukea seuraavat tärkeät vanhemmat jumaluudet, jotka jäävät homeerisessa jumalhierarkiassa vähemmälle huomiolle:Zeus, Poseidon ja Haades olivat kolme pääjumalaa.
Pysyviä olympolaisia jumalia olivat Zeus, Hera, Athene, Hefaistos, Ares, Afrodite, Apollon, Artemis, Poseidon ja Hermes. Vaihtuvia ovat Hestia (tai Hebe), Demeter, Dionysos ja Haades. Hestia luovutti paikkansa Dionysokselle elääkseen ihmisten keskuudessa, ja maan alla Tartaroksessa elänyt Haades puolestaan liittyy olympolaiseen perheeseen satunnaisesti.
Zeus, Hera, Poseidon, Demeter, Hestia ja Haades olivat titaanien Kronos ja Rhea lapsia, jotka Zeus vapautti Kronoksen vatsasta tämän nieltyä heidät. Loput Olympoksen jumalat olivat Zeuksen lapsia eri vaimojen kanssa, lukuun ottamatta Afroditea, joka syntyi Uranoksen mereen heitetyn siittimen ympärille muodostuneesta vaahdosta.
Osa olympolaisista jumalista esiintyy jo mykeneläisessä uskonnossa ja mahdollisesti jopa minolaisen kulttuurin uskonnossa. Osa on mahdollisesti itäistä lainaa. Homeros ja Hesiodos ottivat eepostensa jumalille nimet erilaisista vanhoista kulteista. Näistä jumalista tuli vähitellen, erityisesti Homeroksen ansiosta, yleiskreikkalaisia jumalia, jotka suureksi osaksi syrjäyttivät paikalliset jumalat, tai joiden kanssa paikalliset jumalat kietoutuivat tarustoissa yhteen.
Virtsarakko
Virtsarakko () on häpyluun takana sijaitseva sidekudoksen, limakalvon ja sileän lihaksen muodostama, virtsaamisten väliaikoina virtsaa säilyttävä pussimainen elin.
Virtsa tulee rakkoon munuaisten konsentroimana virtsanjohtimia pitkin. Virtsa poistuu rakosta virtsaputkea pitkin.
Virtsarakon tyhjentäminen, virtsaaminen, perustuu virtsaamisheijasteeseen. Heijaste syntyy, kun virtsarakon seinämiin kohdistuu virtsan aiheuttama venytys. Tieto täydestä rakosta kulkee hermoston välityksellä virtsaamiskeskukseen, joka taas lähettää parasympaattista hermostoa pitkin supistumiskäskyn virtsaputken sulkijalihaksiin.
Pienillä lapsilla heijasteen aiheuttama virtsaamisrefleksi on automaattinen toiminto, jota ihminen oppii säätelemään tietoisesti noin kahden tai kolmen vuoden iässä. Kuitenkin kuivaksi opettelu vaatii lapselta aikaa, ja erityisesti nukkuessa virtsanpidätys voi olla vaikeaa. Tällöin puhutaan yökastelusta.
Virtsarakon erikoispiirre on sen sisäpuolta verhoava uroepiteeli, joka voi venyä huomattavastikin tarvittaessa. Virtsaamistarve voi syntyä jo noin 250 ml:sta virtsaa, mutta jos syntyvä heijaste torjutaan, rakko voi laajentua jopa yli 500 ml vetoiseksi. Jos tarve edelleen torjutaan, rakko tyhjentyy automaattisesti, sillä seinämien sileät lihakset kestävät venytystä vain tiettyyn rajaan asti.
Mikäli virtsaaminen ei syystä tai toisesta onnistu, voi asentaa joko katetrin virtsaputken kautta tai ulkoisen virtsankeruulaitteen ihon läpi.
Tiputtelu voi olla myös ongelma, jolloin puhutaan virtsan pidätyskyvyn häiriöstä eli virtsainkontinenssista. Tämän vaivan hoitoon on saatavissa lääkehoitoa, ja lantionpohjan lihasten harjoittelulla voi myös apua vaivaan.
Virtsarakossa voi olla myös tulehduksia ja kasvaimia. Virtsarakkotulehdus on varsinkin naisilla yleinen ja kivulias sairaus, joka aiheuttaa mm. tihentynyttä virtsanerityksen tarvetta.
Yliaktiivinen virtsarakko on idiopaattinen eli muista sairauksista riippumaton oireyhtymä, jossa virtsarakon detrusor-lihas on yliherkkä ja toimii yliaktiivisesti. Yliaktiivisen virtsarakon lääkehoidossa on mirabegronin lisäksi käytetty muun muassa muskariinireseptoreja salpaavia, antikolinergisiä lääkeaineita. Suomessa käytössä ovat olleet darifenasiini, fesoterodiini, solifenasiini, oksibutiniini, tolterodiini ja trospiumkloridi.
Tiedustelusatelliitti
Tiedustelusatelliitit ovat satelliitteja, joilla pyritään tarkkailemaan toimintaa toisten valtioiden alueella. (esim. joukkojen sijoituksia ja liikkeitä tai ohjustukikohtien ja teollisuuslaitosten rakentamista.) Tiedustelusatelliitit voivat ottaa tarkkoja valokuvia (eri aallonpituuksilla) tai ne voivat kuunnella tietoliikennettä. Ne voivat valvoa ydinkoekieltoa tai havaita ohjusten laukaisut.
Uusimpien tiedustelusatelliittien arvioidaan erottavan 4-10 cm suuruiset kohteet. 1970-luvulla ja vielä osin 1980-luvulla satelliitit ottivat valokuvia, jotka ne sitten pudottivat pienissä säiliöissä laskuvarjolla alas. Nykyisin kuvat voidaan lähettää radioteitse.
Maapallon kaarevuuden ansiosta satelliitit voivat kuunnella suunnattuja radiolinkkejä.
Ennen tiedustelusatelliitteja vastaava tiedustelu tehtiin ylilennoilla lentokoneilla. Yhdysvallat menetti erään tiedon mukaan 150 vakoilulentokoneiden miehistön jäsentä vuoden 1945 ja satelliittien käyttöönoton välisenä aikana.
Tunnetuin ylilento oli CIA:n tiedustelukone U-2:n lento Neuvostoliiton yli 1. toukokuuta 1960. Neuvostoliiton ilmatorjunta ampui alas koneen, jota lensi Gary Powers.
Eräs kuvausyritys tehtiin ilmapalloilla. Vuonna 1956 Euroopasta lähetettiin yli 500 kuvaavaa ilmapalloa poikki Neuvostoliiton, joista 19 saapui vastaanottoalueelle ja 16 napattiin kiinni C-119F-koneilla. Venäjän tiedustelusatelliitteihin luetaan alla myös Neuvostoliiton tiedustelusatelliitit.Kiinan kansantasavalta on rakentanut useita tiedustelusatelliitteja 1980-luvulta lähtien
Turkki