hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Röyhtäily
Röyhtäily ("Eructatio") on kaasun päästämistä pois ruoansulatuselimistä - lähinnä vatsasta ja ruokatorvesta - suun kautta. Röyhtäilystä kuuluu usein kovakin ääni.
Syödessä tai juodessa ihminen nielee jonkin verran ilmaa. Kun paine vatsassa kasvaa riittävästi, kaasu purkautuu suun ja nenän kautta ja tapahtuu röyhtäys. Tässä tapauksessa vapautettu kaasu on typen ja hapen yhdistelmä. Röyhtäykset voivat myös johtua karbonaattia sisältävien juomien, kuten virvoitusjuomien, oluen tai samppanjan juomisesta. Tällöin vapautuva kaasu on itse juomassa ollutta hiilidioksidia. Myös jotkut sairaudet voivat aiheuttaa tahatonta röyhtäilyä. Jotkut tutkimukset väittävät, että röyhtäily olisi enemmän opittua sosiaalista käyttäytymistä kuin biologis-mekaaninen prosessi.
Röyhtäilemisen ääni johtuu mahansuun värähtelystä kaasun kulkiessa sen läpi. Maailmanennätys röyhtäyksen äänen voimakkuudessa on 107,1 desibeliä, jonka sai aikaan lontoolainen Paul Hunn vuonna 2008.
Länsimaissa kuuluvaa röyhtäilyä pidetään epäkohteliaana, joskin pierua pidetään vielä paljon epäkohteliaampana. Jotkut ihmiset peittävät suunsa röyhtäillessään samoin kuin haukotellessa usein tehdään. Nuorten lasten parissa röyhtäily nähdään sen sijaan hauskana. Usein lapset leikkivät keskenään röyhtäilemällä. Monissa maissa, kuten Saudi-Arabiassa, röyhtäilyä pidetään ruoan jälkeen kohteliaana. Tytöt ja naiset eivät yleensä röyhtäile, koska se on epäkohteliasta.
On mahdollista tehdä röyhtäilyä tahallaan nielemällä ilmaa ja vapauttamalla se. Tällöin on mahdollista myös puhua röyhtäysäänellä liikuttelemalla suuta röyhtäyksen yhteydessä. Tätä käytetään usein kun kurkunpää on poistettu kurkunpään syövän takia. Myös hauskuutusmielessä sitä voidaan tehdä. Tahallista röyhtäilyä voi kuulla esimerkiksi M. A. Nummisen kappaleessa "Eleitä kolmelle röyhtäilijälle" (1967).
Myös muut nisäkkäät, kuten lehmät ja lampaat röyhtäilevät. Näiden kohdalla vapautettu kaasu on metaania, joka on eläimen ruoansulatusprosessin sivutuote. Tällöin on kyse anaerooppisten organismien toiminnasta. Nämä metaanipäästöt ovat lehmien kohdalla merkittävä kasvihuoneilmiön voimistumisen kannalta. Suurin osa niistä tulee nimenomaan röyhtäilyn kautta. Keskimäärin yksi lehmä röyhtäilee päivässä 540-600 litraa metaania (riippuen siitä, onko se ulko- vai sisätiloissa).
Monet eläimet, kuten hevoset ja rotat, eivät voi rakenteellisista syistä röyhtäillä eivätkä oksentaa.
Otavan yksiosainen tietosanakirja
Otavan yksiosainen tietosanakirja on vuonna 1960 julkaistu suomenkielinen, suomalaisnäkökulmainen tietosanakirja.
Tietosanakirjan päätoimittaja oli Kalle Vaarna, toimitussihteeri Anja Hurme ja julkaisija Otava. Toimittajia oli kaiken kaikkiaan yksitoista: J. E. Aalto-Setälä, Ilmari Havu, Terttu-Liisa Jalas, Jouko Kaisila, Matti Laamanen, Lauri Lehtinen, Olavi Perilä, Harras Porkka, Salme Wartiovaara, Yrjö Vasari sekä Keijo Virtamo. Teoksen kuvittajia olivat Anja Ylönen ja Raija Petäjäinen, kartanpiirtäjinä toimivat Jussi Kosonen, Airi Miettinen, Markku Reunanen ja Meri Streng.
Teoksen artikkeleissa mainittujen henkilöiden ja asioiden viittauksissa hyödynnetään niistä mahdollisesti laadittuja erillisiä artikkeleita (nuoli tai vrt. -viittaus) eli sisäistä linkitystä. Kokooma-artikkelit jäsentävät laajan asian taulukkona tai teemoina kuten elokuvan: elokuvatekniikka ja sen kehitys, elokuvateollisuus, -tuotanto, -teatterit ja -taide. Kokooma-artikkelit helpottavat myös tiettyyn teemaan liittyvän artikkelin löytämistä, kuten emmental kokooma-artikkelin juusto yhteydessä.
Ulkomaisille sanoille on esitetty ääntämisohjeet, käytetyt lyhenteet selitetään ja kuvaliitteet, monivärikartat ja kaksiväriset tekstikartat listataan. Teoksen lopussa on täydennysosa koskien varsinkin painamisen aikana tapahtuneita muutoksia kuten Rooman vuoden 1960 kesäolympialaisten tulosluettelo. Kaiken kaikkiaan teoksessa on 3 540 tekstikuvaa, 366 syväpainokuvaa, 16 värikuvaliitettä, 23 monivärikarttaa ja 170 karttaa tai kartaketta. Jokaisesta Suomen kaupungista on sitä koskevan artikkelin yhteydessä yleispiirteinen kartta. Etukannen sisällä on kartanpidike, jossa on Suomen kartta 1:1 500 000 ja sen taustapuolella mm. keskilämpötiloihin ja lentoreitteihin liittyviä karttoja Suomesta ja maapallolta. Takakannen vastaavanlaisessa pidikkeessä on kaksi karttaa, Helsingin kartta ja sen taustapuolella pääkaupunkiseudun kartta sekä eri maanosia esittävä kartta.
Kirjassa ei ole sivunumeroita, vaan palstanumerot. Kukin sivu on kolmipalstainen, ensimmäisen palstan ensimmäinen artikkeli koskee A-kirjainta ja viimeisen ennen täydennysosaa olevan sivun viimeisen palstan 4242 artikkeli Öölantia, viimeisen sivun palstoja ei tosin ole numeroitu. Täydennysosan palstat ovat 4249-4266. Palstanumerot on painettu sivun alamarginaaliin, ylämarginaalissa on sivun ensimmäisen kokonaisen ja viimeisen alkavan artikkelin nimi, esimerkiksi sarvijaakko ja Satakunta palstojen 3250, 3251 ja 3252 sivulla.
Şirəli Müslümov
Şirəli Müslümov (väitetään syntyneen 1805 – 2. syyskuuta 1973) oli talyšien etniseen ryhmään kuulunut azerbaidžanilainen lammaspaimen, jonka kerrottiin eläneen 168-vuotiaaksi. Müslümovin syntymäaikaa ei ole pystytty todistamaan, koska hänellä ei ollut esittää syntymätodistusta – vain neuvostoliittolainen passi. Haalistuneiden paperien mukaan hän oli syntynyt vuonna 1805. Useat tiedemiehet haastattelivat Mislimovia hänen elämänsä aikana. Mislimov kertoi menneensä naimisiin ensimmäistä kertaa 65-vuotiaana.
Müslümov eli Lerikin piirin Barzavun kylässä. Alueella on epätavallisen suuri keskittymä erittäin vanhaksi eläneitä ihmisiä, joiden eliniän salaisuus on arveluiden mukaan paikallisessa ruokavaliossa kuten jogurtissa ja vuoristoilmastossa.
Thomas Parr
Thomas Parr oli englantilainen mies, jonka tunnettu legenda väittää eläneen 152-vuotiaaksi. Viskimerkki "Old Parr" on nimetty hänen mukaansa.
Parrin kerrotaan syntyneen vuonna 1483 lähellä Shrewsburya ja menneen naimisiin ensimmäistä kertaa 80-vuotiaana. Väitetään, että Parr sai noin 100-vuotiaana aviottoman lapsen. Hänen väitetään menneen uusiin naimisiin 122 vuoden iässä, jossa virallisesti kaikkien aikojen vanhimmaksi ihmiseksi tunnustettu Jeanne Calment jo kuoli.
Thomas Parr haudattiin 15. marraskuuta 1635.
Runoilija John Taylor kirjoitti Parrin kuoltua hänestä runon "The Old, Old, Very Old Man or the Age and Long Life of Thomas Parr". Uskottaviksi luonnehdittujen lähteiden mukaan Parr oli elämänsä viimeiset vuosikymmenet sokea ja huonokuntoinen.
On myös esitetty Parrin pitkäikäisyyden johtuvan sekaannuksesta hänen samannimisen isoisänsä kanssa. Legendaa on tutkittu, ja on käynyt ilmi, että samassa talossa olivat itse asiassa aikojen kuluessa eläneet sekä isä, poika että pojanpoika, joiden kaikkien nimi oli Thomas Parr.
Hieman samankaltainen legenda on brittiläisen Henry Jenkinsin tarina. Miehen väitettiin syntyneen vuonna 1501 ja kuolleen joulukuussa 1670, jolloin hän olisi ollut 169-vuotias.
Aitta
Aitta on piharakennus, jota on käytetty varastointiin sekä nukkumiseen.
Talossa on tarvittu useita aittoja, yleensä niitä on ollut vähintään kolme. Vilja-aitta eli "riistaitta" oli tarpeen viljan säilyttämiseksi. Siellä pidettiin siemen- ja rehuviljaa, herneitä, papuja ja ryynejä. Ruoka-aitta, jossa pidettiin lihaa ja jauhoja sekä joskus kalaa ja harvakseltaan maitotuotteita. Yleensä maidon säilytykseen oli oma tilansa. Kolmas tarpeellinen aitta on vaateaitta, jota käytettiin ja käytetään vaatteiden säilytykseen. Kesällä vaateaittaa käytettiin nukkumispaikkana.
Rakenteellisesti aitta edustaa hirsirakennuksen perusmuotoa. Se on neliön muotoinen, siinä on nurkkasalvokset, sen päädyssä on ovi, ikkuna puuttuu tai on hyvin pieni. Rakennus on tilkitsemätön eli sitä ei ole eristetty, mikä takaa tuuletuksen. Tilkityissä aitoissa tavara homehtuu helposti. Alin hirsikerta on tavallisesti nurkkakivien päällä niin, että tuuli puhaltaa aitan lattian alta – näin aitta pysyi kuivana. Länsi-Suomessa aitat perustettiin toisinaan puisten tolppien (jalkojen) päälle ja ne olivat korkeammalla kuin idässä, pohjoisen niliaitta taas rakennettiin yhden tukevan puunrungon varaan ruokatarpeiden säilytykseen. Aitta saatettiin rakentaa myös seinistä erilliselle hirsikehikolle tai kahden perustushirren varaan.
Aitoissa on aina ollut puulattia, aluksi halkaistuista pölkyistä, myöhemmin lankuista ja nyttemmin laudoista. Aitassa on paikkakunnittain ollut välikatto ("laipio", "laki") tai se on puuttunut. Aitoissa oli useimmiten myös pitkä eturäystäs tai ulkoneva ullakko eli lakka taikka toinen kerros sekä rappuset eli portaat, mutta monesti rapuista kävi oviseinälle asettu leveä lankku tai kolottu tukki. Räystään tai lakan alla pidettiin työkaluja, ja sateella aitan rappusilla tehtiin monenlaisia töitä. Rannikolla ja järvialueilla aitan räystään suojassa kuivattiin kalaa.
Aitta on kylmänä ja tilkitsemättömänä rakennuksena hyvin kestävä, eivätkä 300–400 vuoden ikäiset aitat ole kovinkaan harvinaisia. Tämänkin vuoksi aittoja on koristeltu enemmän kuin muita rakennuksia. Salvaimenpäät räystäiden alla veistettiin monesti viistoon tai kaareviksi, nurkkasalvokset saatettiin laudoittaa. Jos perinteisessä aitassa oli pitkälle ulkoneva eturäystäs, sitä kannattavat pylväät usein koristeltiin. Oviin kiinnitettiin erityistä huomiota. Niiden piti olla vahvat ja niitä alettiin ensimmäisinä lukita. Makuuaittojen ovia myös koristeltiin muutenkin mielellään. Aitan seinään saatettiin kaivertaa sen valmistumisvuosi.
Aitan sisustus on niukka. Vaateaitassa ainoa kiinteä sisustus ovat orret eli vankat, pyöreät riu’ut, joille ripustetaan vaatteet. Orret kulkevat kahtena parina, samalla tasolla, oviseinästä peräseinään noin 1,6–1,7 metrin korkeudella lattiasta. Makuuaitassa on orsien lisäksi kiinteä tai liikuteltava sänky. Vilja-aitassa oli usein kiinteät laarit eli karsinat sekä erilaisia pyttyjä ja tynnyreitä siemenviljan, papujen ja herneiden säilytykseen. Ruoka-aitassa ei ollut juuri mitään kiinteää sisustusta, vaan lihaa, jauhoja ja muita ruokatarpeita pidettiin tynnyreissä, tiinuissa ja pytyissä.
Andreas Felder
Andreas Felder (s. 6. maaliskuuta 1962 Hall, Tirol, Itävalta) on itävaltalainen mäkihypyn kolminkertainen maailmanmestari. Hän oli maailman parhaita mäkihyppääjiä 1980-luvun puolivälistä 1990-luvun alkupuolelle.
Mäkihypyn maailmancupissa Felder kilpaili ensimmäisen kerran kaudella 1980–81. 1982 Oslon MM-kisoista hän voitti Itävallan mäkijoukkueessa hopeaa. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän saavutti 8. joulukuuta 1984 Kanadan Thunder Bayn normaalimäen kilpailusta. Samalla kaudella hän voitti viisi muutakin osakilpailua ja sijoittui yhteispisteissä toiseksi Matti Nykäsen jälkeen. 1985 Seefeldin MM-kisoissa hän saavutti kaksi hopeaa, normaali- ja joukkuemäessä.
Sittemmin Felder vakiinnutti paikkansa mäkihyppymaailman huipulla. Lentomäen maailmanmestaruuden hän voitti Kulmissa vuonna 1986. Hän sijoittui kolmesti peräkkäin maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmen parhaan joukkoon. 1987 Oberstdorfin MM-kisoissa hän voitti suurmäen kilpailun ja joukkuemäessä Itävallan joukkueessa pronssia. Välissä Felderillä oli pari heikommin sujunutta kautta, mutta kaudella 1990–91 hän viimein voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. 1991 Val di Fiemmen MM-kisoissa hän voitti joukkuemäen kultaa Heinz Kuttinin, Ernst Vettorin ja Stefan Horngacherin kanssa, ja vielä 1992 Albertvillen olympiakisoissa joukkuemäen hopeaa. Samana keväänä hän lopetti uransa voittoon Planicassa.
Uusi tietosanakirja (1960)
Uusi tietosanakirja on vuosina 1960–1972 julkaistu 26-osainen suomenkielinen, suomalaisnäkökulmainen tietosanakirja.
"Uuden tietosanakirjan" päätoimittaja oli Veli Valpola ja julkaisija Tietosanakirja Oy. Osat 1–24 julkaistiin vuosina 1960–1966 ja täydennysosat 1 ja 2 1972. Niissä on yhteensä 130 000 artikkelia ja "Uusi tietosanakirja" on siten laajin suomenkielinen tietosanakirja. Sitä myytiin 30 000 sarjaa.
Tiina Pihlajamäki
Tiina Pihlajamäki (s. 2. tammikuuta 1966 Turku) on suomalainen opettaja ja kirjailija.
Pihlajamäen esikoisteokselle "Siitä ei voi kertoa" myönnettiin Olvi-palkinto vuonna 2003. Kirja kertoo nuoresta tytöstä, joka päätyy vankileirikokemuksiensa jälkeen todistajaksi sotarikostuomioistuimeen. Pihlajamäen toinen kirja "Rant. Ta. Li." (2006) kuvaa erilaisten lasten asemaa yhteiskunnassa lapsen silmien kautta.
Vuonna 2015 Pihlajamäki kehitti liikuntakerho Temppukerhon lapsille, joilla on motorisia, oppimis- tai keskittymisvaikeuksia tai sosiaalisia ongelmia.
Clark’s Point
Clark's Point on kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 75. Näistä 90,67 % edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Pitkärannan piiri
Pitkärannan piiri () on hallinnollinen alue Laatokan rannalla Karjalan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Pitkärannan piiri rajoittuu lännessä Sortavalan kaupunkialueeseen, pohjoisessa Suojärven piiriin, koillisessa Prääsän piiriin, idässä Aunuksen piiriin ja etelässä Laatokkaan. Pitkärannan piirin hallintokeskus on Pitkärannan kaupunki. Piirin pinta-ala on noin 2 253 neliökilometriä ja asukasluku noin 26 200.
Piirissä on yksi kaupunkikunta ja neljä maalaiskuntaa:
Pitkärannan piiri sijaitsee Suomen tasavallan vuonna 1940 ja uudelleen vuonna 1944 luovuttamalla alueella. Piiri perustettiin 9. heinäkuuta 1940. Se muodostettiin suunnilleen entisten Harlun, Impilahden ja Salmin kuntien alueista. Vuosina 1957–1966 Pitkärannan piiri oli lakkautettuna ja sen alue kuului Sortavalan ja Aunuksen piireihin.
Schweizerpsalm
Schweizerpsalm, joka saksalaisten alkusanojensa mukaan tunnetaan myös nimellä ”Tritts im Morgenrot daher”, on Sveitsin kansallislaulu. Laulun sävelsi 1841 Alberich Zwyssig, sisterssiläismunkki Wettingenin luostarista, Leonhard Widmerin kirjoittamaan isänmaalliseen runoon. 1961 Sveitsin liittoneuvosto (Bundesrat) päätti ottaa Schweizerpsalmin Sveitsin väliaikaiseksi kansallislauluksi. Virallisen kansallishymnin aseman laulu sai vasta vuonna 1981. Tätä ennen Sveitsin kansallislauluna laulettiin hymniä ”Rufst Du mein Vaterland”, jossa on sama melodia kuin Ison-Britannian kansallishymnillä God Save the Queen.
Schweizerpsalm on Sveitsissä verrattain vähän tunnettu, ennen kaikkea laulun sanat osaavat vain harvat. Tämän takia valtiollisissa tilaisuuksissa, kuten kansallispäivän juhlassa 1. elokuuta, on tullut tavaksi jakaa yleisölle laulun sanat sisältäviä lappusia, jotta he voisivat laulaa mukana edes ensimmäisen säkeistön.
Schweizerpsalmin alkuperäiskieli on saksa, mutta laulusta on olemassa viralliset käännökset myös muille Sveitsin kansalliskielille, siis ranskaksi, italiaksi ja retoromaaniksi.
Saksaksi
"Schweizer Nationalhymne – Schweizerpsalm"
Ranskaksi
"Cantique Suisse"
Italiaksi
"Inno Nazionale Svizzero (Salmo svizzero)"
Retoromaaniksi
"Imni naziunal Svizzer (Psalm svizzer Rumantsch Grischun)"
Epävirallinen suomalainen käännös
Linkki Schweizerpsalmia käsittelevälle sivulle Schweizerpsalm
Rami Saari
Rami Saari (s. 1963 Petah Tikva, Israel) on israelilainen runoilija, kääntäjä, kielitieteilijä ja kirjallisuuskriitikko. Saari, joka on ollut Suomen kansalainen vuodesta 1988 lähtien, on opiskellut ja opettanut hepreaa, seemiläisiä kieliä ja suomalais-ugrilaista kielentutkimusta muun muassa Helsingin, Budapestin ja Jerusalemin yliopistoissa. Hänen väitöskirjansa maltan kielen prepositioista julkaistiin Jerusalemissa vuonna 2003.
Vuoden 2016 alkuun mennessä Saarelta on julkaistu kymmenen omaa runokirjaa. Hän on kääntänyt hepreaksi kymmeniä kirjoja – sekä runoutta että proosaa – suomen, albanian, espanjan, katalaanin, kreikan, portugalin, turkin, unkarin ja viron kielistä.
Suomesta hän on hepreantanut seuraavat kaksikymmentäkolme kirjaa:Kaikkiin yllä mainittuihin käännöksiinsä Saari on kirjoittanut kääntämiensä kirjailijoiden ja teosten esittävät johdannot tai jälkisanat. Varsinaisten kirjojen lisäksi Saari on kääntänyt sanoma- ja aikakauslehtiin myös seuraavien suomalaisten kirjailijoiden tuotantoa: Juhani Ahvenjärvi, Paavo Haavikko, Pentti Holappa, Antti Hyry, Helvi Juvonen, Riina Katajavuori, Aleksis Kivi, Kai Laitinen, Eeva-Liisa Manner, Hannu Mäkelä, Lauri Otonkoski, Tommi Parkko, Toivo Pekkanen, Pentti Saarikoski, Frans Eemil Sillanpää, Helena Sinervo, Eira Stenberg, Anni Sumari, Eino Säisä, Antti Tuuri, Johanna Venho, Jukka Viikilä, Lauri Viita ja Merja Virolainen.
Vuodesta 2002 lähtien Saari on toimittanut Israelin osastoa internetin kansainvälisellä runoussivustolla osoitteessa www.poetryinternational.org, ja vuodesta 2005 lähtien hän on toimittanut Ha-kibbutz ha-meuchadin kustantamossa kirjasarjaa, joka on julkaissut lähinnä Pohjoismaiden ja Baltian maiden kirjallisuutta. Työstään kirjallisuuden saralla hän on saanut vuosina 1996 ja 2003 Israelin valtion tunnustuspalkinnon ja vuonna 2006 Tchernikhovskyn palkinnon käännöksistään. Vuonna 2010 hän sai Heprean kielen akatemian palkinnon heprean kieltä ja kirjallisuutta rikastuttaneista runoistaan ja käännöksistään.
Vuonna 2010 Saari sai Suomessa valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon. Vuonna 2014 hän toimi Helsingin yliopistossa Lähi-idän tutkimuksen lehtorin sijaisena ja vuonna 2015 hän vietti Suomessa kevätlukukauden Helsinki Collegium for Advanced Studies-yksikön vierailevana kirjailijana. Saari on toiminut monina vuosina Helsingin seudun kesäyliopiston nykyheprean opettajana.
Formula ADAC BMW
Formula ADAC BMW -sarja oli kilpa-autoilusarja, jota ajettiin pääosin Saksassa. Kysessä oli formulaluokka tuleville kuljettajatähdille, ja kuljettajat olivatkin vain noin 20-vuotiaita. Luokassa ajettiin kaudessa 20 osakilpailua, kaksi kisaa jokaisena kilpailuviikonloppuna.
Formula ADAC BMW -sarjan kaikki autot olivat Mygalen valmistamia ja lähes täysin identtisiä runkoa, moottoria ja renkaita myöten. Sarjan moottorit valmisti BMW.
Sarjassa oli mukana kaudella 2005 ennätykselliset kolme suomalaiskuljettajaa; Markus Niemelä, Henri Karjalainen ja Mika Mäki, joista kaksi ensimmäistä kilpaili Keke Rosbergin tallin, Team Rosbergin väreissä. Myös Keke Rosbergin poika, F1-sopimuksenkin saanut Nico Rosberg on ajanut ADAC BMW -sarjassa.
Kausi 2007 oli sarjan viimeinen kausi. Saksan ADAC BMW ja vastaavalla kalustolla ajettu Ison-Britannian Formula BMW -sarja lopetettiin ja yhdistettiin kaudeksi 2008 F1-kilpailuiden yhteydessä ajettavaksi Formula BMW Euro cupiksi.
Saksassa Formula BMW:n korvasi 2008 ADAC Formel Masters, jossa kilpaillaan Dallara-Volkswagen-merkkisillä autoilla.
Jukka Tammi (jääkiekkoilija)
Jukka Viljo Tapani Tammi (s. 10. huhtikuuta 1962 Tampere) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Tammen pelaajaura oli pitkä ja ansiokas. Hän pelasi SM-liigassa 15 kautta Ilveksessä ja yhden TuTo:ssa, minkä jälkeen hän siirtyi keväällä 1996 Saksaan. Hän torjui Frankfurt Lionsissa kevääseen 1999 saakka. Jukka Tammi oli aktiiviaikoinaan 180 senttimetriä pitkä ja 78 kiloa painava. Hän piti räpylää vasemmassa kädessä ja mailaa oikeassa.
Tammi voitti maajoukkueessa yhden MM-kullan ja yhden MM-hopean, yhden olympiahopean ja kaksi olympiapronssia sekä Kanada-cupin pronssia. SM-liigasta Tammella on tilillään kulta, hopea ja kaksi pronssia.
Jukka Tammi torjui Suomen ensimmäisen arvokisamitalin, kun Suomi otti hopeaa Calgaryn olympiakisoissa vuonna 1988.
Tammi oli mukana myös maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa Ruotsin Tukholmassa vuonna 1995. Hän ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan, mutta hänen roolinsa luukkuvahtina ja kopissa hengenluojana on mainitsemisen arvoinen. Hänet muistetaan myös ilmakitaroinnista mestaruuspatsaan kanssa finaalin jälkeen, eritoten siksi, ettei hän muistanut ”Den glider in” -kappaleen sanoja.
Vielä vanhoilla päivilläänkin talvella 1998 hänet valittiin Suomen olympiajoukkueeseen, joka voitti Japanin Naganossa käydyissä kisoissa pronssia. Tammi ei tosin saanut Naganossakaan peliaikaa.
Pelaajauransa jälkeen Jukka Tammi on ollut muun muassa Ilveksen jääkiekkojoukkueen maalivahtivalmentaja (1999–2002), toiminut markkinointipäällikkönä ja pyöritti omaa lastentarvikeliikettä, joka kuitenkin ajautui konkurssiin. Nykyään (syksy 2018) hän toimii sijoitusalalla. Talvella 2005–2006 hänet nähtiin myös MTV3:n "Elixir"-liikuntaohjelmassa valmentamassa julkkiskokki Harri Syrjästä maalivahdiksi.
Jukka Tammi on toiminut Kokoomuksen valtuutettuna Pirkkalan kunnanvaltuustossa vuodesta 2009. Hän tuli valituksi toiselle kaudelle vuoden 2012 kunnallisvaaleissa ja on kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja sekä kunnanhallituksen jäsen.
Syksyllä 2011 Jukka Tammi osallistui "Tanssii tähtien kanssa" -tv-ohjelmaan. Tanssiopettajana hänellä oli Saana Akiola. Vuonna 2012 Tammi osallistui Energiaperhe-kilpailuun.
Jerrykannu
Jerrykannu () on yleensä polttoaineen tai juomaveden säilytykseen ja kuljettamiseen tarkoitettu 10 tai 20 litran peltinen kanisteri. Yhdysvaltain armeijan jerrykannun malli on peräisin saksalaisilta, mistä saatiin myös nimi (engl. armeijaslangi: jerry < german). Alkuperäinen saksankielinen nimitys "Wehrmacht-Einheitskanister" kertoo sekin mallin alkuperästä.
Malli on peräisin vuodelta 1936, ja sen suunnitteli Eisenwerk Müller & Co:n suunnittelija Vinzenz Grünvogel Westfalenissa. Erilaisten nesteiden kuljetukseen kannuille on määrätty väri- ja kirjainkoodeja.
Jerrykannua luonnehtii mm. kuljetuksen ja varastoinnin kannalta käytännöllinen suorakulmaisen särmiön muoto ja toisaalta kylkeen puristetun kuvion ansiosta kestävämpi rakenne verrattuna edeltäjiinsä.
Jerrykannuilla oli tärkeä rooli esimerkiksi Pohjois-Afrikan operaatioissa 1940–42, missä britit havaitsivat sen ylivertaisuuden omiin säiliöihinsä, sekä Normandian maihinnousuun osallistuvien joukkojen polttoainehuollossa 1944 ennen kuin polttoaineen siirto turvattiin Englannin kanaalin poikki lasketuilla öljyputkilla (Operaatio Pluto).
Jerrykannuja käytetään edelleen sellaisinaan esimerkiksi Suomen puolustusvoimissa. Polttoaineen säilytykseen käytettävä jerrykannu on vihreä, kun taas juomaveden säilytykseen käytettävässä on kummassakin kyljessä suuri valkoinen risti.
Jerrykannut valmistetaan perinteisesti metallipellistä, mutta muovi on vallannut alaa niiden materiaalina. Suomessa muotoilija Eero Rislakki suunnitteli turkulaisen Pyrkijä Oy:n pyynnöstä muovisen jerrykannun, jonka takasivulle ylös sijoitti myös ilman sisäänottoaukon tasaisen kaatamisen helpottamiseksi. Rislakin muotoilemia kannuja valmistettiin 1970-luvun alusta vuoteen 1993 saakka.
Toyotomi Hideyoshi
Toyotomi Hideyoshi (, 1536 tai 1537–18. syyskuuta 1598), oli Japanin sotilasdiktaattori vuosina 1591–1598. Hän ei kuitenkaan ottanut "shōgunin" arvonimeä, vaan tyytyi titteliin "kampaku" (korkein kansleri). Hän oli yksi Japanin kolmesta suuresta yhdistäjästä.
Hideyoshi aloitti uransa tavallisena jalkaväensotilaana, mutta kohosi lopulta menestyksekkään sotapäällikön Oda Nobunagan parhaaksi sotilaaksi. Nobunaga pyrki yhdistämään Japanin kukistamalla riitelevät daimiot, mutta menehtyi kenraalinsa Akechi Mitsuhiden käännyttyä häntä vastaan Honnō-jin temppelissä 1582.
Onnekkaan sattuman kautta Hideyoshi sai ensimmäisenä tiedon Nobunagan kuolemasta. Hän solmi heti rauhan senhetkisen vastustajansa Mori-klaanin kanssa ja hyökkäsi Akechi Mitsuhiden kimppuun murskaten tämän joukot. Tämän jälkeen Hideyoshi otti entiset Nobunagan joukot komentoonsa syrjäyttäen asetoverinsa ja Nobunagan pojat. Nobunagan taistelutoveri Shibata Katsuie nousi vuonna 1583 avoimeen vastarintaan Hideyoshia vastaan, mutta kukistui ja teki seppukun.
Vuoteen 1584 mennessä Hideyoshilla oli hallussaan kaikki ne alueet, jotka Nobunaga oli aiemmin vallannut. Tällöin hän ryhtyi alistamaan loppua maasta kukistaen daimiot yksi kerrallaan. Vuoteen 1591 mennessä koko Japani oli yhdistetty, ja Hideyoshilla oli komennuksessaan liki 250 000 samurain armeija. Näin hänestä tuli maan tosiasiallinen johtaja, ja keisari antoi hänelle aristokraattisen sukunimen Toyotomi (samurailuokkaan alun perin kuulumattomana hänellä ei ollut sukunimeä).
Hideyoshi vakiinnutti yhteiskuntaluokkien rajat ja takavarikoi aseita kaikilta, jotka eivät kuuluneet samurailuokkaan. Hän otti kaiken maan hallintaansa ja luovutti sitä myöhemmin takaisin daimioille saatuaan näiltä uskollisuuden valan. Valtakautensa aikana Hideyoshi ryhtyi epäonnistuneeseen Korean valtaukseen tarkoituksenaan jatkaa valloitusta Kiinaan ja Intiaan. Suuruudenhullusta hankkeesta luovuttiin vasta hänen kuoltuaan vuonna 1598.
Kaulin
Kaulin on keittiöväline, jota käytetään yleensä taikinan ohuemmaksi ja sileämmäksi saamiseen.
Tunnetuin kaulintyyppi on sellainen, jossa on kahvat välineen molemmissa päissä, mutta kaulimia valmistetaan myös ilman kahvoja. Kaulinten malli vaihtelee kuitenkin hieman maittain ja käyttötarkoituksen mukaan. Virossa kädensijaton malli on yleinen, ja sitä pyöritetään päältä painaen. Italiassa puolestaan käytetään myös pitkiä ja kapeita pastakaulimia ja Karjalassa molemmista päistä suippenevaa piirakkapulikkaa.
Kaulimet valmisestaan tavallisesti puusta, ja sopiva kaulinpuu on mieluiten kovaa ja tiivistä. Suomessa käytetään esimerkiksi koivuja ja pyökkejä. Yhdysvalloissa suosittuja kaulinmateriaaleja ovat vaahterat ja saarnet. Kaulimia valmistetaan kuitenkin myös esimerkiksi muovista ja marmorista. Muoviset kaulimet täytetään usein vedellä, sillä ne olisivat muuten liian kevyitä.
Kaulinta voi käyttää myös lyömäaseena astalon tapaan. Tätä on vanhastaan käytetty vitsinä sarja- ja elokuvissa (esim. Kissalan Pojat, Pekka Puupää jne.).
Minerva (yhtye)
Minerva oli vuosina 1995–2005 toiminut suomalainen rock-yhtye.
Strapping Young Lad
Strapping Young Lad (lyh. SYL) oli Devin Townsendin vuonna 1994 perustama kanadalainen metalliyhtye. Yhtyeen genreä on kuvailtu industrial-vaikutteiseksi death/thrash metaliksi. Toukokuussa 2007 Devin Townsend ilmoitti yhtyeen olevan määrittämättömän mittaisella tauolla, koska Townsend haluaa keskittyä omaan soolotuotantoonsa.Strapping Young Lad käyttää joka kiertueella vaihtelevia kosketinsoittajia. Viime aikoina kosketinsoittajana on toiminut Will Campagna, joka on hoitanut kosketinosuuksia myös aiemmin. Campagnaa edeltäviä soittajia ovat olleet Munesh Sami ja John Paul Morgan.
Strapping Young Lad alkoi Devin Townsendin sooloprojektina. Kun Townsend oli tehnyt työnsä loppuun Steve Vain "Sex & Religionilla" ja kyseistä albumia seuranneella kiertueella, hän kirjoitti rumpuja ja kitaroita lukuun ottamatta lähes kaikki soittimet SYL:n debyyttialbumille, "Heavy as a Really Heavy Thing:lle".
Yhtyeeseen liittyi lisää jäseniä ja "City"-albumilla yhtye hankki itselleen nykyisen kokoonpanonsa. "Kerrang!" -lehti luokitteli albumin kaikkien aikojen raskaimpien albumeiden joukkoon.
Townsendin äänitettyä useita varsin menestyksekkäitä albumeita soolourallaan, SYL:iä nimitettiin hetken The Devin Townsend Bandiksi, joka soitti keikkaillessaan kappaleita niin SYL:ltä kuin myös Townsendin soolouralta.
Tämä asia muuttui SYL:n kolmannen julkaisun "Strapping Young Ladin" yhteydessä. Sittemmin SYL on soittanut omia kappaleitaan ja The Devin Townsend Band (lyh. DTB) omiaan, kun siihen liittyi uusia jäseniä ja muodostui eri yhtyeeksi. Tämä albumi oli myös ensimmäinen Strapping Young Ladin albumi Townsendin omalla levy-yhtiöllä, HevyDevy Recordsilla. Townsend perusti kyseisen yhtiön heti "City"-julkaisun jälkeen ja hän pyörittää yhtiötä vaimonsa Tracyn avustuksella.
SYL keikkaili runsaasti vuosina 2003–2004 Yhdysvalloissa, Euroopassa, Japanissa sekä Australiassa. Vuoden 2004 alussa Townsend kehotti faneja yhtyeen virallisella keskustelupalstalla tulemaan mukaan ilmaiselle SYL:n keikalle Vancouverin Commodoreen. Kyseinen keikka kuvattiin ja julkaistiin Strapping Young Ladin ensimmäisellä DVD:llä: "".
Strapping Young Ladin neljäs albumi "Alien" vuoti Internetiin tammikuussa 2005. Virallisesti "Alien" julkaistiin 22. maaliskuuta 2005 ja albumi vastaanotettiin arvosteluissa eroavin mielipitein. Suurin osa kuitenkin piti Townsendin tavasta tuoda progressiivisia elementtejä extreme metalliin, jolla termillä yhtyettä on myös kuvailtu. SYL vietti huomattavan osan vuodesta 2005 "Alien"-kiertueella Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa.
Maaliskuussa 2006 yhtye siirtyi studioon nauhoittamaan viidettä albumiaan "The New Black". Levy julkaistiin 11. heinäkuuta 2006, jonka jälkeen yhtye teki lyhyen kiertueen Euroopassa ja Yhdysvalloissa Ozzfestissä. Tämän jälkeen yhtyeen keulahahmo Townsend ilmoitti olevansa kyllästynyt yhtyeeseen ja lopettavansa yhtyeen toiminnan. Hän on kuitenkin tämän jälkeen ilmoittanut olevansa vielä epävarma yhtyeen tulevaisuudesta. The New Black valittiin Suomessa musiikkilehti Suen vuoden ulkomaiseksi albumiksi vuonna 2006.
Studioalbumit
EP:t
Livealbumit
Kokoelma-albumit
Luettelo dinosauruksista
Tämä on luettelo dinosauruksiksi luetuista eläinlajeista. Osa luettelon lajeista on sittemmin uudelleenluokiteltu tekodontteihin, krokotiilieläimiin tai muihin eläinryhmiin kuuluviksi.
Erikstad
Erikstad on pientaajama Dalslandin historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Se kuuluu nykyään Länsi-Götanmaan lääniin ja Mellerudin kuntaan. Erikstad sijaitsee Eurooppatie E45:n varrella. Vuoden 2010 lopussa pientaajamassa oli 64 asukasta.
Aikaisemmin Erikstad on ollut myös itsenäinen kunta.
Erikstadin keskiaikainen kirkko on raunioina. Lähistöllä oleva uusi kirkko on rakennettu 1870-luvulla.
Coffman Cove
Coffman Cove on kaupunki Alaskassa Walesin prinssin saarella. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 199.
Aalen
Aalen on kaupunki Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa ja sijaitsee 70 km Stuttgartista itään ja 48 km Ulmista pohjoiseen. Kaupungin asukasluku on n. 67 000 (2005).
Aalenin juuret ovat roomalaisten sotilaiden leiripaikassa noin vuodelta 150, mutta varsinainen nykyinen kaupunki on noin tuhat vuotta nuorempi.
Vuosina 1360–1802 Aalen tunnettiin vapaakaupunkina.
Kaupungin keskustassa on muutamia hyvin säilyneitä kiltataloja sekä vuodelta 1636 peräisin oleva raatihuone.
Kaupungin elinkeinoelämän rungon muodostaa metalliteollisuus, lisäksi on mm. paperi- ja tekstiilituotantoa. Aalenissa on myös terveyskylpylä ja entiseen kaivokseen rakennettu ilmastohoitola astmapotilaille.
Cold Bay
Cold Bay on pieni kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 88. Näistä 71,59% edusti etnisesti valkoisia ("whites").
Metallin sulatus
Sulatuksella tarkoitetaan tapahtumaa, missä kappaleeseen on tuotu riittävästi energiaa jotta:
Perinteisissä valmistusprosesseissa metalli sulatetaan vähintään kahteen otteeseen. Ensimmäinen sulaprosessi tehdään prosessimetallurgisessa vaiheessa, kun malmista tehdään metallia. Jälkimmäinen sulatus tehdään, kun valmistus metalliseksi puolituotteeksi alkaa.
Uudet prosessi- ja jauhemetallurgiset innovaatiot ovat tehneet ainakin teoriassa mahdolliseksi ohittaa metallin sulatusprosessit.
Sulatusmenetelmiä ovat:
Ane
Ane eli lievitys on katolisen uskon mukaan "syyllisyyden puolesta jo poispyyhittyjen syntien ajallisesta rangaistuksesta Jumalan edessä saatu vapautus, jonka oikein asennoitunut kristitty saa määrätyillä ehdoilla kirkon avulla, joka lunastuksen palvelijattarena on valtuutettu hoitamaan ja jakamaan Kristuksen ja pyhien hyvitystöiden aarretta".
"Yleensä aneiden saaminen edellyttää tiettyjen ennalta määrättyjen ehtojen täyttymistä (ks. kohdat 3 ja 4) ja tiettyjen ennalta määrättyjen tekojen suorittamista. Täydellisen tai osittaisen aneen saamiseksi on välttämätöntä, että uskova on armon tilassa vähintäänkin silloin, kun aneeseen liittyvä teko suoritetaan."
"Täydellinen ane voidaan saada vain kerran päivässä. Sen saamiseksi uskovan täytyy olla armon tilassa, minkä lisäksi edellytetään, että:"Aneita voi aina käyttää itsensä hyväksi tai kuolleiden ihmisten sielujen hyväksi. Niitä ei kuitenkaan voi käyttää toisten maan päällä elävien ihmisten hyväksi."
Varhaiskirkko ei tuntenut anekäytäntöä, vaan se kehittyi 500–900-luvulla ja ainoastaan latinalaisessa kirkossa siirryttäessä julkisesta sovittamisesta yksityisen ripin sakramenttiin. Ane tarkoittaa vapautumista syntiä seuraavasta maallisesta rangaistuksesta, kuten esimerkiksi jalkapuusta. Syntien aiheuttama syyllisyys on jo synninpäästön sakramentissa pyyhitty pois. Myös kirkon määräämän katumuksen, esimerkiksi tilapäisen ehtoolliskiellon, pystyi korvaamaan katumustöillä, kuten almuilla tai pyhiinvaelluksilla.
Keskiajalla aneita myytiin rahaa vastaan helpotuksiksi katumusharjoituksiin ja lyhentämään kiirastulessa vietettävää aikaa. Aneita oli mahdollista ostaa myös kuolleiden omaisten puolesta. "Anekauppa" sai alkunsa ajatuksesta, että hyvillä teoilla saattoi sovittaa pahoja tekoja. Myöhemmin katumustöitä alettiin korvata maksamalla tarpeeksi rahaa – aneiden esikuva oli syntynyt. Myöhäiskeskiajalla katumuksen suorittaminen rahana oli jo hyvin yleistä. 1500-luvulla aneiden myynti alkoi kuitenkin olla yhä selvemmin kirkon liiketoimintaa: vuonna 1517 paavi Leo X antoi määräyksen markkinoida aneita aktiivisesti Pietarinkirkon rakennustöiden rahoittamiseksi. Pohjoismaissa anekauppaa johti Johannes Angelus Arcimboldus, joka toimi samalla kirkkopoliittisena rauhansovittelijana. Erityisen aggressiivisena anekauppiaana tunnettiin Johann Tetzel. Martti Luther sai kampanjasta kimmokkeen kuuluisien 95 teesinsä kirjoittamiseen.
Uskonpuhdistajat John Wycliffe, Jan Hus ja Martti Luther tuomitsivat aneen julkeana Jumalan armon kaupallistamisena. Uskonpuhdistuksen jälkeen anekauppa tyrehtyi, mutta se jatkui vastauskopuhdistuksen aikaan; aneilla ei enää suoritettu katumusta, vaan ihmiset saivat osallistua Pietarinkirkon rakennuskuluihin ostamalla aneita.
Luettelo eteläamerikkalaisista säveltäjistä
Tämä on luettelo eteläamerikkalaisista säveltäjistä.
Héctor Ayala
Héctor Ayala (11. huhtikuuta 1914 – 12. maaliskuuta 1990) oli argentiinalainen kitaristi ja säveltäjä. Hän debytoi kitaristina Buenos Airesissa vuonna 1936, jolloin hän esiintyi yhdessä Roberto Grelan kanssa. Suurin osa Ayalan sävellyksistä on kitaramusiikkia.
Luettelo aasialaisista säveltäjistä
Tämä on luettelo aasialaisista säveltäjistä.
Cordova
Cordova on kaupunki Alaskassa Copperjoen suun lähellä Orca Inletin päässä Prince William Soundin itäpuolella.
Vuoden väestönlaskennassa Cordovan asukasluku oli 2 454. Näistä oli etnisesti 71,11 % valkoisia ("white"), 10,35 % Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia ja 10,07 % aasialaisia ("Asian").
Noin 80 kilometrin päässä Cordovasta on silta, joka tunnetaan nimellä Million Dollar Bridge. Tämä silta romahti vuoden 1964 maanjäristyksessä.
Cordovan alue on vanhastaan tyynenmerenjuppikien (alutiiqit) asuinaluetta. Don Salvador Fidalgo nimesi Orcan salmen vuonna 1790 Puerto Córdovaksi Espanjan Cordoban mukaan. Kullanetsijät perustivat sinne 1884 kaupungin, joka on nykyisin nimeltään Cordova. Nimen Cordova antoi sille Copper River and Northwestern Railwayn rakentaja Michael Heney Puerto Córdovan salmen mukaan.
Yksi Alaskan ensimmäisistä öljykentistä löydettiin 1902 Katallasta 76 kilometriä Cordovasta kaakkoon. Kun Katalla todettiin huonoksi satamapaikaksi, Cordovasta tuli rautatien pääteasema ja satama, jonka kautta Kennicottista louhittu kuparimalmi oli tarkoitus kuljettaa muualle. Ensimmäinen kuparimalmilasti lastattiin höyrylaiva Northwesterniin ja kuljetettiin Tacomaan huhtikuussa 1911. Kuparikaivokset olivat toiminnassa vuoteen 1938 ja tuottivat yli 200 miljoonan dollarin edestä kuparia, kultaa ja hopeaa. Katallan öljykenttä tuotti vuoteen 1933, jolloin se tuhoutui tulipalossa.
Cordovan talous perustuu nykyisin kalastukseen ja kalasäilyketeollisuuteen sekä jonkin verran turismiin. Cordovassa on suuri kalastuslaivasto, joka toimii Prince William Soundilla, sekä kalankäsittelylaitoksia.
Apatiitti (kaupunki)
Apatiitti () on Murmanskin alueen toiseksi suurin kaupunki Luoteis-Venäjällä. Noin 63 000 asukkaan kaupunki sijaitsee Kuolan niemimaan länsiosassa Imandrajärven itäpäässä, Hiipinätuntureiden eteläpuolella.
Apatiitti on kaivosteollisuuskaupunki, jonka apatiittikaivokset avattiin vuonna 1929. Kaivosten ympärille kehittyi taajama, josta tuli kaupunki vuonna 1966. Fosfaattilannoitteissa käytettävän apatiitin tuotanto on aiheuttanut pahoja ympäristötuhoja kaupungin ympäristössä. Muurmannin rata kulkee Apatiitin kautta, jossa siitä erkanee haararata Hiipinään. Kaupungin itäpuolella on lentokenttä.
Suurten kaivosteollisuusyksiköiden lisäksi kaupungissa on muun muassa useita Venäjän tiedeakatemian Kuolan tiedekeskuksen laitoksia.
Apatiitin suomalainen ystävyyskunta on Keminmaa.
Apatiitin kaupunki on Apatiitin kaupunkipiirikunnan () hallinnollinen keskus. Kaupunkipiiri käsittää seuraavat asutuskeskukset:
Vanukas
Vanukas on yleensä jälkiruokana nautittava maitopohjainen ruokalaji. Siitä on kaksi versiota: puuromainen ja vaahdotettu. Puuromaisen version aineksina on maidon lisäksi jotakin viljaa esimerkiksi riisiä tai mannasuurimoita, sokeria, kiinteyttävää kananmunaa ja jotakin makua antavaa ainetta kuten kaakaota, kinuskia, rusinoita, sitruunaa tai vanilliinia. Vaahdotetun version perusaineksena on kerma tai maitorahka ja muina ainesosina hapate, kananmuna, sokeri, tärkkelys sekä makua antamassa marjoja tai hedelmiä.
Vanukkaalle saadaan kiinteä, hyytelömäinen rakenne. Erityisen kiinteät vanukkaat voidaan tarjota lautaselle kumottuina. Muilla ainesosilla vanukkaista saadaan eri makuisia: perinteisiä vanukkaita ovat muun muassa paahtovanukas, suklaavanukas, vaniljavanukas ja luumuvanukas. Nykyään vanukkaita myydään elintarvikeliikkeissä valmiissa annoksissa sekä jauheena, johon lisätään maito.
Arild Midthun
Arild Midthun (s. 6. toukokuuta 1964 Bergen) on norjalainen Disney-sarjakuvien tekijä.
Arild Midthun aloitti sarjakuvapiirtäjän uransa 13-vuotiaana bergeniläisessä sanomalehdessä Tormod Løklingin käsikirjoittamalla stripillä. Sen jälkeen hän on avustanut norjalaista Mad-lehteä, "Pytonia", ja Mustanaamiota. Lisäksi Midthun on piirtänyt paljon kotimaassansa perinteisiä joulualbumeja ja päivästrippiä "Poppa & Pestus". Hänen ensimmäinen Suomessa ilmestynyt Ankka-sarja on "Ei perheen pienimmille", joka julkaistiin Aku Ankka -lehdessä vuonna 2005. Hän on luonnostellut myös kaikki norjalaisen Aku Ankan kannet yli vuoden ajan. Midthun on piirtänyt paljon Pohjola-aiheisia sarjoja: mm. Hansa-tarinasarjan, jossa ankat poikkesivat jokaisessa Hansaliiton kaupungissa, myös Turussa sekä Pohjan sota- tarinasarjan, jossa Ankat etsivät esi-isänsä aarretta pohjoismaissa. Lisäksi monissa hänen tarinoissaan seikkailee Pohjolan jumalia.
Midthun asuu nykyisin Sonissa Oslon eteläpuolella vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa. Norjalaisen Aku Ankka -lehden Donald Duckin toimittaja on hänen vanha ystävänsä Tormod Løkling.
PPT
Power Point Table on Microsoftin esitysgrafiikkaa varten kehittämä tiedostomuoto, jota käytetään Microsoft Power Point -ohjelmassa, joka sisältyy Microsoft Office -toimisto-ohjelmakokonaisuuteen.
Tiedostomuoto tarjoaa mahdollisuuden nopeaan esityksen rungon laadintaan avainsanoineen ja niihin liittyvine kuvineen.
Microsoft Power Point -taulukkoja kykenee lukemaan myös maksuton Open Office -toimisto-ohjelmakokonaisuuteen kuuluva Open Office Impress -ohjelma. Myös Microsoftilla on olemassa lukuohjelma, Microsoft Power Point 2003 Reader, jonka avulla voi lukea Power Point -taulukoita, mutta jolla ei pysty tekemään niitä, kuten Microsoft Power Point 2003:lla tai Open Office 2.0 Impressillä.
Grand Rapids (Kanada)
Grand Rapids on kaupunki Manitoban provinssin keskiosassa Kanadassa. Kaupunki sijaitsee Winnipegjärven länsirannalla sen pohjoisosassa, paikassa jossa Saskatchewanjoki laskee Cedarjärven kautta Winnipegjärveen. Joen etelärannalla sijaitsee Grand Rapids First Nation –intiaanireservaatti. Nimi Grand Rapids, "suuret kosket", on peräisin kaupungin paikalla ennen virranneesta vuolaasta koskesta, joka sittemmin on padottu.
Kaupungin ja intiaanireservaatin yhteenlaskettu asukasluku on noin 987.
Grand Rapidsin historia kauppapaikkana alkoi vuonna 1741, kun Pierre La Vérendrye perusti nykyisen keskustan itäpuolelle, Saskatchewanjoen pohjoisrannalle Fort Bourbonin linnoituksen.
Grand Rapidsin kaupunki kehittyi Saskatchewanjoen suulle turkiskaupan myötä. Kun liikenne Winnipegjärvellä ja Saskatchewanjoella lisääntyi 1800–1900-lukujen vaihteessa, Grand Rapidsin asema kauppapaikkana vahvistui hieman. Alusten lasti ja matkustajat oli siirrettävä maitse koskien ohitse Winnipegjärven ja Cedarjärven välillä. Myötävirtaan kuorma laskettiin veneissä, mutta raskaiden kuormien nostaminen vastavirtaan vaati runsaasti ihmis- tai hevosvoimaa.
Kaupunki sijaitsi kahden tärkeän Winnipegjärven turkiskauppareitin varrella, sillä se oli sekä Hudson's Bay Companyn että North West Companyn suosimien luontaisten kauppareittien varrella. Alueella on käyty yhtiöiden keskinäisiä valtataisteluja aina turkiskaupan monopolin purkaantumisesta lähtien.
Kosken rannalle rakennettiin vuonna 1877 viiden ja puolen kilometrin mittainen hevosraitiotie, Grand Rapids Tramway, jonka tarkoitus oli helpottaa purjeveneillä ja kanooteilla saapuneiden tavaroiden ja matkustajien siirtämistä kosken ohitse. Raitiotien kiskotus hankittiin Yhdysvalloista ja kuljetettiin höyryvene SS Colvilella Grand Rapidsiin. Raitiotie oli käytössä vain lyhyen aikaa 1870–1890-luvuilla, kun rautateiden rakentaminen toisaalle käytännössä lopetti Winnipegjärveltä Saskatchewanjoelle kulkevan liikenteen. Grand Rapidsin satamassa riehui tulipalo vuonna 1894, ja tämän yhteydessä tuhoutui useiden satamarakennusten lisäksi myös Hudson's Bay Companyn omistama höyryalus "SS Colvile". Jo vuonna 1900 tämän lyhyen raitiotien liikennöinti oli satunnaista turistiliikennettä lukuun ottamatta päättynyt. Viimeinen maininta raitiotien toiminnasta on vuodelta 1932: tällöin raitiotien on täytynyt olla jo erittäin huonossa kunnossa. Nykyisin kaksi kolmasosaa ratalinjasta on 1960-luvulla rakennetun tekojärven valtaamalla alueella.
Kun rahtiliikenne pikkuhiljaa siirtyi maanteille, Grand Rapidsin kaupunki on saanut viettää hiljaiseloa. Vielä 1960-luvulle tuo Winnipegjärven luoteiskulman ainoa rantakaupunki sai toimia SS Keenoran välietappina, mutta Keenoran poistuttua liikenteestä ovat pienen sataman ainoat käyttäjät olleet kalastusalukset.
Tim Commerford
Timothy Robert "Tim" Commerford (s. 26. helmikuuta 1968) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Rage Against the Machine, Audioslave ja Prophets of Rage -yhtyeiden basistina. Commerford on käyttänyt urallaan muun muassa taiteilijanimiä ”Timmy C” ja ”Y.tim.K”.
Commerford syntyi 26. helmikuuta 1968 Kaliforniassa. Hän oli perheensä lapsista nuorin. Hänen isänsä oli ilmailu-insinööri ja hänen äitinsä oli matemaatikko. Hänellä on irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Commerford meni vuonna 2001 naimisiin Aleece Dimasin kanssa, joka on AIDS-aktivisti. Commerfordilla ja Dimasilla on kaksi poikaa, ja perhe asuu Malibussa. Commerford pitää maastopyöräilystä.
Commerford tapasi Zack de la Rochan kouluikäisenä. Commerford ja de la Rocha perustivat kitaristi Tom Morellon ja rumpali Brad Wilkin kanssa Rage Against the Machine -yhtyeen vuonna 1991. Yhtyeen debyyttialbumi ilmestyi vuonna 1992.
7. syyskuuta 2000 Commerford kiipesi MTV:n Video Music Awards -palkintogaalassa palmulavasteeseen ja kieltäytyi tulemasta alas, kun Rage Against the Machinen kappale Sleep Now in the Fire hävisi parhaan rock-videon palkinnon Limp Bizkitin Break Stuff -kappaleelle. Commerford pidätettiin ja hän joutui viettämään yön putkassa. Muistellessaan tapahtumaa Loudwire-musiikkisivuston haastattelussa vuonna 2015, Commerford kutsui Limp Bizkitiä "yhdeksi musiikin historian typerimmistä bändeistä".
Rage Against the Machine hajosi vuoden 2000 loppupuolella.
Commerford perusti Morellon, Wilkin sekä Soundgarden-yhtyeestä tunnetun Chris Cornellin kanssa Audioslave-yhtyeen vuonna 2001. Audioslave julkaisi kaiken kaikkiaan kolme albumia ennen vuoden 2007 hajoamistaan.
Rage Against the Machine yhdistyi uudestaan vuonna 2007 ja soitti vuoteen 2011 asti konsertteja ympäri maailmaa.
Commerford perusti yhtyeen Future User vuonna 2014 sekä yhtyeen Wakrat vuonna 2015. Commerford toimii molempien yhtyeiden basistina sekä vokalistina.
Commerford perusti Tom Morellon, Brad Wilkin, Public Enemy-yhtyeen Chuck D:n sekä Cypress Hill-yhtyeen B-Realin kanssa superyhtyeen Prophets of Rage. Yhtye soittaa alkuperäisen materiaalin lisäksi kovereita mm. Rage Against the Machinelta, Public Enemyltä sekä Cypress Hilliltä.
Commerford on sanonut itseään "salaliittoteoristiksi". Vuonna 2015 Commerford väitti "Rolling Stone-"aikakauslehden haastattelussa, että Apollo-kuukävely väärennettiin, ja että uskoo ISIS-järjestön olevan fiktiota. Commerford on kuulunut Rage Against the Machine ja Prophets of Rage -yhtyeisiin, joiden kappaleiden sanoitukset ovat kantaa ottavia.
Worms 4: Mayhem
Worms 4: Mayhem on Team 17:n kehittämä ja Codemastersin julkaisema vuoropohjainen strategiapeli, ja Worms-pelisarjan 13. osa. Peli on julkaistu 2005 PC:lle, PS2:lle ja Xboxille. Pelissä pelaajat yrittävät tappaa vastustajan matoja vaihtelevissa ja kolmiulotteisissa kentissä mielikuvituksellisilla aseilla. Peli etenee vuoropohjaisesti. Pelissä on yksin- ja moninpeli, joista moninpeli saattaa toimia paremmin sosiaalisen puolensa ansiosta.
Tässä Worms-pelissä on ensimmäistä kertaa mahdollisuus muokata matoa miten haluaa. Lisäksi pelissä pystyy tekemään oman aseen Weapon Factorylla. Näiden uudistusten vuoksi pelissä ei voi tehdä omia kenttiä kuten Worms 3D:ssä.
Aseita on lisätty entiseen todella paljon ja esimerkiksi ilmaiskujen tehot ovat aikaisempaa voimakkaampia.
Moninpelissä nähdään jo Worms World Partystä tuttu Wormpot. Yksinpelin puolelta löytyy erilaisia aseharjoituksia
sekä harjoitustehtäviä. Kentät ovat yleensä värikkäitä ja hyvin suuria. Usein kentissä on joku rakennus, jonka ympärille kenttä sijoittuu. Moninpelissä on erilaisia pelimuotoja. Tarjolla on lisäksi verkkopeli ja sen mukana chat.
Craig
Craig on kaupunki Itä-Alaskassa San Alberto Bayn rannalla. Vuoden väestönlaskennassa sen asukasluku oli 1 397. Näistä oli etnisesti 67,07% valkoisia ("white") ja 21,69% Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Cabernet Sauvignon
Cabernet Sauvignon on yleisin viinin valmistukseen käytettävä punainen rypälelajike. Lajike muodostaa pienistä, sitkeäkuorisista, sinipunaisista rypäleistä hyvin kiinteän tertun. Myöhään kypsyvänä lajikkeena Carbernet Sauvignonia voidaan viljellä vain suhteellisen lämpimässä ilmastossa, eikä se aina ehdi kypsyä kunnolla edes kotiseudullaan Ranskan Bordeaux'n Medocissa ja Gravesissa.
Caberbet Sauvignonin rypäle sisältää paljon siemeniä suhteessa hedelmälihaan, mistä syystä siitä tehdyt viinit ovat yleensä hyvin tanniinisia. Tanniinisuuden pehmentämiseksi viinejä yleensä kypsytetään tammitynnyreissä ja pulloissa ennen myyntiä. Cabernet Sauvignonista valmistetut viinit ovat yleensä pitkäikäisiä ja aromikkaimpia viinejä. Rypäleen tunnistaa viineissä voimakkaan mustaherukkaisesta tuoksusta.
Cabernet Sauvignonin levinneisyyden selittää sen kasvattamisen ja sadonkorjuun helppous. Se soveltuu myös hyvin monenlaiseen maanperään, kunhan vain sen kasvukautena saama lämpömäärä on riittävä. Hyvin lämpimässä ilmastossa, kuten Australiassa, Cabernet Sauvignon tuottaa hedelmäisempää ja vähemmän hapokasta viiniä.
Bordeaux'n punaviineissä Cabernet Sauvignon rypäleen osuus on korkea, Medocin alueella jopa 80 %. Muina rypäleinä viinissä käytetään Merlotia, Cabernet Francia, Petit Verdotia ja Malbecia, jotka varmemmin kypsyvinä tasoittavat Cabernet Sauvignonin aiheuttamaa epävarmuutta viinin valmistuksessa.
Rypäleiden murskaamisen ja rankojen poiston jälkeen viinin käyminen alkaa luontaisten hiivakantojen ansiosta 2-3 päivässä. Viinin käymislämpötilan annetaan kohota 29-30 asteeseen mutta ei sen yli. Lämpötilan nousua hillitään sekoittamalla käymistilassa olevaa viiniä pumppaamalla käymissammion pohjalta viiniä kuorten muodostaman keton päälle tai painamalla kettoa viinin sekaan useita kertoja päivässä. Sekoittaminen pidentää myös viinin käymistä muutamalla päivällä aina 5-6 päivään. Käymisen jälkeen viinin annetaan maseroitua viikosta kolmeen viikkoon, jolloin viiniin liukenee väriaineita ja tanniineja kuorista ja siemenistä.
Käymisen ja maseroinnin jälkeen tapahtuu bakteeripohjainen malolaktinen käyminen, joka laskee viinin happoisuutta ja parantaa viinin makua. Malolaktinen käyminen voi tapahtua luontaisten tai kasvatettujen bakteerien avulla.
Cabernet Sauvignonista tehty viini tarvitsee kypsytyksen tammitynnyrissä, jossa viinin tanniinit pehmenevät ja viini saa aromaattista ilmeikkyyttä. Hyvin tehty viini kypsytetään tammitynnyreissä, joista yleensä noin kolmasosa on uusia. Vain harvojen huipputilojen viini on riittävän hedelmäistä, että viinin kypsytykseen kannattaa käyttää kokonaan uusia tynnyreitä, sillä uudet tynnyrit ovat kallis investointi. Uudet tynnyrit luovuttavat enemmän aromeja viiniin ja vaikuttavat sitä kautta viinin laatuun ja tyyliin.
Tynnyrikypsytys kestää yleensä 12-18 kuukautta. Kypsytyksen aikana viinieriä sekoitetaan tynnyristä toiseen, aluksi kerran kuukaudessa mutta kypsytyksen jatkuessa harvemmin. Tynnyrikypsytyksen loppuvaiheessa viini kirkastetaan bentoniitilla tai kananmunan valkuaisella. Ennen pullotusta viini yleensä vielä suodatetaan.
Heikki Remeksen viinikoulu Reseptitaivaassa: Cabernet Sauvignon