hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Patti
Patti (italian "patto", "[rauhan]sopimus") on shakkipelin tilanne, jossa vuorossa olevan pelaajan millään nappulalla ei ole laillista siirtoa, mutta jossa pelaajan kuningas ei ole kuitenkaan uhattuna. Patti esiintyy useimmiten loppupelissä yksinäiselle kuninkaalle, kun sen sijaintiruutu ei ole uhattuna, mutta kaikki sen viereiset ruudut ovat. Tällöin pelaaja ei voi tehdä mitään siirtoa, koska kuningasta ei sääntöjen mukaan saa siirtää uhattuna olevaan ruutuun.
Patti merkitsee pelin päättymistä tasapeliin, mutta näin ei ole aina ollut. 1000-luvun Arabiassa sitä pidettiin patin aiheuttajan voittona, 1700-1900 lukujen Venäjällä ja Isossa-Britanniassa se oli patitetun voitto. Aina pattia aiheuttavaa siirtoa ei ole edes pidetty laillisena. Nykyinen tasapelinä pitäminen on lähtöisin 1400-luvun Italiasta, ja 1900-luvulla siitä tuli kansainvälisesti hyväksytty sääntö. Kaikissa shakkivariaatioissa patti ei nykyäänkään välttämättä ole tasapeli. Näin on esimerkiksi syöttöshakissa.
Williamsin ja Harrwitzin pelissä vuonna 1846 musta oli ratsun ja sotilaan voitolla loppupelissä. Normaalisti tämä olisi riittävä materiaalietu, mutta musta ei voinut edetä millään saattamatta valkeaa pattiin. Peli jatkui seuraavasti:
Nyt pelaajat sopivat tasapelin, koska 84...Kxb3 tai 84...Txb3 olisi patti ja 84...Ta8 seuraisi 85. Txc3+! Kxc3 patti.
Joissain shakkiongelmissa vaaditaan valkeaa siirtämään ja saavuttamaan patin "n" siirrossa normaalin "matti "n" siirrossa" sijaan. Monet ovat myös yrittäneet kehittää nopeimman patin alkuasemasta alkaen. Tähän saakka lyhyimmän patin on löytänyt Sam Loyd, se on vain kymmenen siirtoa pitkä:
Loyd keksi myös pattiaseman, jossa kaikki nappulat ovat vielä laudalla.
Tuplapatiksi kutsutaan tilannetta, jossa kummallakaan osapuolella ei ole yhtään laillista siirtoa. Tuplapattia ei ole tavattu oikeassa pelissä, vaan sitä nähdäänkin vain shakkitehtävissä. Nopein tunnettu tuplapattiasema saavutetaan 18 siirtoparissa. Tämän löysi italialainen Enzo Minerva ja se julkaistiin ensimmäisenä italialaisessa sanomalehdessä 2007.
Sanaa pattitilanne käytetään yleisesti puhuttaessa lukkiutuneesta tilanteesta (esimerkiksi sodan tai piiritystilanteen aikana). Pattitilanteessa yleensä toisella, joskus molemmilla osapuolilla, ei ole mitään järkevää toimintoa, joten tilanne muodostuu usein päivien mittaiseksi odotukseksi.
Cancún
Cancún on rannikkokaupunki Meksikon itäisimmässä osavaltiossa Quintana Roossa. Se on maailmankuulu turistikohde.
1950-luvun alussa Cancún oli lähes asumaton ja kehittymätön alue. Meksikon hallitus päätti tehdä siitä turistikohteen ja rakennutti muun muassa lentokentän ja tien saarelta mantereelle. Huolimatta alun epäilyistä, Cancún herätti nopeasti kansainvälisten sijoittajien kiinnostuksen ja sen kehitys alkoi 1970-luvulla. Nykyisin alueella käy noin kolme miljoonaa kävijää vuosittain.
Kaupunki on kasvanut nopeasti viimeisten 30 vuoden aikana. Vuonna 2000 asukkaita oli 397 191, vuonna 2010 siellä arvioitiin asuvan lähes 750 000 henkeä. Suurin osa alueen väestöstä on meksikolaisia ja loput muualta Amerikasta ja Euroopasta. Johtuen nopeasta kasvustaan kaupungissa asuu harvoja syntyperäisiä cancúnilaisia.
Kaupungissa puhutaan pääosin espanjaa ja turistialueella myös englantia. Mayan murteita alueella puhuvat eräät työntekijät ja Jukatanin niemimaalla syntyneet.
Cancún sijaitsee Meksikon ja Kuuban välisen Jukatanin salmen rannalla. Trooppiset hirmumyrskyt kulkevat tällä seudulla säännöllisesti. Hurrikaani Wilma aiheutti suuria tuhoja vuonna 2005, samoin vuoden 1988 hurrikaani Gilbert. Sen sijaan vuonna 2007 Dean ja 2008 Gustav kääntyivät pois ja ohittivat Cancunin joidenkin satojen kilometrien päästä.
Jaakkima
Jaakkima () on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliittoon 1940 liitetyllä alueella. Kunnan pinta-ala oli 501,9 km², ja sen asukasluku vuonna 1939 oli 8 503. Lahdenpohjan kauppala sijaitsi kunnan sisällä. Sodan jälkeen pääosa jaakkimalaisista sijoitettiin Seinäjoen ympäristöön. Jaakkiman kunnalla ja Lahdenpohjan kauppalalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta.
Harvia, Huhtervu, Ihalanoja, Iijärvi, Kalksalo, Kesvalahti, Kokonniemi, Korteela, Kostamojärvi, Kuhkaa, Kumola, Kurenranta, Lahdenpohja (Kirkonkylä, 'Lopotti'), Meriä, Metsämikli, Miinala, Mikli, Oinaanvaara, Oppola, Paikjärvi, Pajasyrjä, Parkonmäki, Reuskula, Rukola, Sorola, Tervajärvi.
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin.
Suurin kello on valmistunut 1876, ja se on ollut käytössä Teuvan uuden kirkon tornissa vuodesta 1953 asti. Toisen kellon valmistumisvuosi ei ole tiedossa, ja myöhemmin kelloon on tullut halkeama. Kello on pystytetty Teuvan palaneen vanhan kirkon raunioiden viereen Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkille. Kahden pienen kellon valmistumisvuosi ei myöskään ole tiedossa, ja kellot ovat olleet käytössä Kesälahdella kyläkirkossa Väärämäessä vuodesta 1955 lähtien.
Alttaritaulu on käytössä Kesälahden pääkirkossa, joka on valmistunut 1950. Taulun on maalannut Carl Erik Löfgrenin, ja sen aihe on Kristus Öljymäellä.
Kattokruunut ovat käytössä Närpiön kirkossa. Lumivaaran kirkon kattokruunut (kolme kpl) ovat olleet käytössä Teuvan uudessa kirkossa vuodesta 1953 lähtien.
Jaakkiman srk:n papin matkaehtoolliskaluston luovutus tapahtui 17.3.2011 Vanajan kirkossa. Rovasti Veli-Pekka Toiviainen luovutti 1800-luvulta peräisin olevan, arvokkaan matkaehtoolliskaluston Suur-Jaakkimalaisten käyttöön. Töölön kirkkoherra Auvo Naukkarinen vastaanotti papin matkaehtoolliskaluston.
Jepua
Jepua () oli Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Jepuan kunta liitettiin 1975 Uuteenkaarlepyyhyn. Jepualla on vuonna 1861 valmistunut Jepuan puukirkko. Kunta oli kaksikielinen: asukkaista 84,5 % oli ruotsinkielisiä ja 15,4 % suomenkielisiä vuonna 1970. Syy suomenkielisten suurehkoon osuuteen löytyi silloisista kuntarajoista Alahärmän kanssa: ne eivät noudattaneet selkeitä rajoja suomen- ja ruotsinkielisen asutuksen välillä, vaan osa suomenkielisestä asutuksesta "jäi" Jepuan puolelle. Myöhemmin kuntarajat on oikaistu noudattamaan kieliolosuhteita.
Jepuan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Alahärmä, Kortesjärvi, Munsala, Purmo ja Uudenkaarlepyyn maalaiskunta. 
Jepuan rautatieasema on Suomen rautateiden liikennepaikka.
Jepuan kautta kulkevat valtatiet 8 ja 19, jotka risteävät Ytterjeppossa, sekä Suomen pääratoihin kuuluva Seinäjoki–Oulu-rata.Alajepua (Ytterjeppo), Jepua (Jeppo), Jungar, Kepoo (Keppo), Lassila, Ylijepua (Överjeppo)
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Jepuan ainoa taajama oli asemanseutu, jossa oli 616 asukasta vuonna 1960 ja 674 asukasta vuonna 1970.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Jepuan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Johannes
Johannes on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa "Jahve on armollinen" (Yochanan). Se on ollut 1800-luvun lopusta lähtien toiseksi käytetyin miehen etunimi Suomessa, ja toukokuun 2017 loppuun mennessä se on annettu 251 985 miehelle sekä alle 36 naiselle. Suomessa se on yleisessä käytössä sekä tässä latinalaisperäisessä muodossaan että monina muunnoksina, kuten Juhani, Juha, Juhana, Juho, Jukka, Jussi, Janne, Hannes ja Hannu, joista jotkut ovat almanakassa Johannes Kastajan perinteisenä muistopäivänä eli vanhana juhannuspäivänä 24. kesäkuuta, toiset taas apostoli ja evankelista Johanneksen päivänä 27. joulukuuta. Johanneksesta ovat kehittyneet myös slaavilainen nimi "Ivan" ja siitä suomalainen "Iivana". Eri maissa siitä on käytössä monia muitakin, alkuperäisestä usein huomattavasti poikkeavia muunnoksia.
Useimmista kuninkaista, joiden nimi on ollut jokin Johannes-nimen muunnelma kuten "John", "Johan", "Johann" tai "Jean", on suomen kielessä perinteisesti käytetty nimeä Juhana. Vastedes kruunun saavien nimet kuitenkin on päätetty säilyttää suomen kielessäkin alkuperäisessä muodossa. Nimeä Johannes käytetään kuitenkin Suomessa paaveista ja Bysantin keisareista.
Johanneksen sisarnimi on Johanna.
Himene tarava
Himene tarava on eräs oseanialaisen musiikin tyylilaji. Sitä lauletaan kuorossa useimmiten ilman soitinsäestystä. Himene tarava on lähtöisin Tahitista ja se on yleistä ympäri Ranskan Polynesiaa ja Cookinsaaria. Muun muassa The Tahitian Choir -yhtye on levyttänyt himene taravaa.
Kristillinen mytologia
Kristillinen mytologia eli kristillinen tarusto on suppeassa merkityksessä kokoelma taruja, jotka ovat muodostuneet Uuden testamentin ympärille, tai jotka kertovat pyhimysten elämästä. Kristinopin mukaan nämä tarinat eivät suoraan puutu kristinuskon tärkeimpiin kysymyksiin vaan selittävät uskontoa vertauskuvallisesti. Esimerkkejä kristillisestä tarustosta ovat Pontius Pilatuksen urasta kertovat legendat, suomalainen legenda Savilinnut, joka kertoo Jeesuksen luoneen linnut savesta (peräisin "Tuomaan lapsuusevankeliumista"), tai osa Kuningas Arthurin tarinoista ja Graalin maljan etsinnästä (alun perin nämä kertomukset kuuluivat muun muassa kelttiläiseen tarustoon).
Tuvalun musiikki
Oseaniassa sijaitsevan saarivaltio Tuvalun musiikki koostuu pääasiassa tanssimusiikista. Perinteisiin tansseihin kuuluvat muun muassa fakanau sekä fakaseasea. Tuvalussa yleinen musiikin tyylilaji on myös kupu, joka on usein hautajaisissa laulettava laulu.
Kalmo
Kalmo on kuollut ihmisen ruumis.
Termi "kalmo" on uudissana. Jo Agricolan aikana sana "ruumis" merkitsi sekä elävää että kuollutta ihmisen ruumista. Vuonna 1945 lääkäripiireissä haluttiin muodostaa lääketieteeseen käsite, joka erottelisi nämä kaksi, erityisesti koska vasta lääketieteen sanastoon kehitetty tekosana "keho" oli laajentunut yleiskieleen ja aiheuttanut sen, että osuvamman sanan puutteessa "ruumis" alkoi tarkentua merkitsemään "kuollutta ruumista". Vuonna 1948 vasta perustettu Kielitoimisto kehitti uuden sanan "kalmo", merkitsemään kuollutta ruumista.
Kalmo on luotu vanhasta sanasta kalma, joka tarkoittaa sekin kuollutta ruumista, mutta myös kuolemaa, ja lisäksi kansanperinteissa useita kuolemaan liittyviä yliluonnollisia ilmiöitä.
Elia Kazan
Elia Kazan ("Elia Kasanioglou"; 7. syyskuuta 1909 Istanbul – 28. syyskuuta 2003 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja. Kazan syntyi entisessä Osmanien valtakunnassa, joka nykyään on Turkki.
Kazan sai kaksi parhaan ohjauksen Oscar-palkintoa, vuonna 1947 elokuvasta "Hiljainen sopimus" ja 1955 "Alastomasta satamasta". Lisäksi hän oli ehdolla elokuvista "Viettelyksen vaunu", "Eedenistä itään" ja "America, America!", josta hän sai lisäksi ehdokkuuden parhaasta elokuvasta (tuottajana) ja parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Hän työskenteli useiden aikansa huippunäyttelijöiden kanssa: muun muassa Marlon Brandon ja Vivien Leighin kanssa elokuvassa "Viettelyksen vaunu" ja James Deanin kanssa elokuvassa "Eedenistä itään".
Kazan kuuluu yhdessä Cheryl Crawfordin ja Robert Lewisin kanssa New Yorkin maineikkaan Actors Studion perustajiin. Studio aloitti toimintansa 1947.
Kazan menetti monien ihmisten kunnioituksen ilmiantamalla vasemmistosuuntautuneita entisiä työtovereitaan sodanjälkeisten kommunistivainojen aikana. Vielä vuonna 1999, kun hän sai Oscarin elämäntyöstään, osa gaalayleisöstä protestoi.
Rapanuin kieli
Rapanui on austronesialainen kieli, jota puhutaan Pääsiäissaarella rapanuiden keskuudessa. Vuonna 2000 sillä oli noin 2 500 puhujaa.
Rapanuilla on ollut oma kirjoitusjärjestelmä mahdollisesti jo eurooppalaisten saapumista. Sitä kirjoitettiin rongorongo-kirjoitusjärjestelmällä, jota ei ole kyetty tulkitsemaan. Myös kirjoituksen alkuperän ajoituksesta ei ole varmuutta. Nykyisin puhuttu rapanui poikkeaa merkittävästi ennen 1860-lukua käytetystä rapanuista ja näin myös rongorongon kielestä. Vaikutteita nykyiseen rapanuihin tullut etenkin tahitista, espanjasta ja ranskasta.
Vuonna 2016 tehdyn tutkimuksen mukaan yli 65-vuotiaista rapanuista yli 70 % puhui rapanuita, mutta tutkimuksen nuorimmasta ikäluokasta 8-12 –vuotiaista sitä puhui sujuvasti vain 16,7 %. Vuonna 2000 kielen puhujia oli yhteensä arviolta 2 500.
Rapanuissa on kymmenen konsonanttia /p t k m n ŋ h r v ' / sekä viisi lyhyttä vokaalia /i e a o u/ ja viisi pitkää vokaalia /i: e: a: o: u:/. ' tarkoittaa glottaaliklusiilia ja ŋ äng-äännettä, joka kirjoitetaan "ng". Paino on yleensä toiseksi viimeisellä tavulla. Poikkeuksena mikäli viimeisellä tavulla on pitkä vokaali, paino on sillä tavulla.
Pronominit: "ko au" minä, "ko koe" sinä, "ko ia" hän / se, "ko tāua" me (minä ja sinä), "ko maua" me (me ja muut), "ko korua" te, "ko rāua" he. Rapanuissa on kaksi me-sanaa, toinen inklusiivinen (sisältää kuulijan) ja toinen eksklusiivinen, jolloin kuulija ei kuulu joukkoon.
Äänikortti
Äänikortti on tietokoneen lisäkortti, joka on tarkoitettu äänisignaalin tuottamiseen ja usein myös lukemiseen äänisisääntulon kautta.
Äänikortit ovat olleet suosittuja etenkin IBM PC -yhteensopivissa koneissa, joiden ääniominaisuudet ilman korttia ovat yleensä olleet käytännössä olemattomat. Nykyään hyvät ääniominaisuudet ovat myös PC-maailmassa itsestäänselvyys, ja monilla PC-emolevyillä onkin valmiina äänipiiri, jota historiallisista syistä on ruvettu kutsumaan "integroiduksi äänikortiksi".
Tavallisten PC-tietokoneiden ääniominaisuudet rajoittuivat pitkän aikaa sisäiseen kaiuttimeen ("PC-speaker", suomeksi usein "PC-piipperi", "piipperi"), joka pystyy normaalisti tuottamaan vain eritaajuisia piippauksia. Tätä kummempia ääniominaisuuksia ei tosin perinteisissä työkoneissa edes tarvittu. Äänikorteille alkoi kuitenkin tulla tarvetta PC:n yleistyessä pelikoneena, jolloin sen piti kilpailla muun muassa Amigan ja Atari ST:n kaltaisten koneiden ominaisuuksien kanssa.
PC:llä merkittäviä äänikortteja ovat olleet:
Vladimir Vysotski
Vladimir Semjonovitš Vysotski (, 25. tammikuuta 1938 Moskova – 25. heinäkuuta 1980 Moskova) oli neuvostoliittolainen runoilija, laulaja ja näyttelijä. Hän ei saanut elinaikanaan juuri virallista tunnustusta, mutta oli silti aikansa kuuluisimpia venäläisiä trubaduureja. Suomessa hänen tunnetuin kappaleensa on Juha Vainion suomennoksena laulettu ”Ystävän laulu”, jonka Arja Saijonmaa levytti vuonna 1983.
Vysotski lauloi omia tekstejään säestäen itseään kitaralla. Balladit kertovat rakkaudesta, sodasta, rauhasta ja jokapäiväisestä neuvostoelämästä. Hän jatkoi roolissa, jonka Jevgeni Jevtušenko oli luonut. Vysotski itse määritteli paikkansa yhteiskunnassa: ”Olen ihminen, jonka kaikki tuntevat, minua ei pidetä virallisena henkilönä saatikka virallisena runoilijana, eikä minulla ole mitään tarvetta harjoittaa itsesensuuria”.
Ollessaan naimisissa ranskalaisen näyttelijän Marina Vladyn kanssa Vysotski saattoi matkustella ulkomailla vapaammin kuin moni muu neuvostolaulaja. Neuvostoliitossa Vysotski oli kuitenkin ”kielletty artisti”, ja niinpä hänen nauhoituksensakin on tehty melko alkeellisilla välineillä. Äänenlaatu on näin ollen suhteellisen heikko, mutta se ei juurikaan hälvennä laulujen voimallista paatosta.
Vysotski kuoli 42-vuotiaana sydänkohtaukseen, jota olivat edesauttaneet vuosia jatkunut raju alkoholin ja morfiinin käyttö.
Neuvostoliiton olojen vapauduttua Vysotskin syntymän 50-vuotispäivän kunniaksi järjestettiin hänen muistokseen Moskovassa suuri gaalakonsertti vuonna 1988.
Mika ja Turkka Mali ovat suomentaneet ja levyttäneet kymmeniä Vysotskin lauluja 1980- ja 1990-luvuilla. Kokonaisia albumeita Vysotskin laulujen suomennoksia ovat levyttäneet myös Lassi Mettälä levylleen "eriParia" (Musiikkiteatteri eriParia), Arto Rintamäki levylleen "Katkennut laulu" (1994, useimmat Rintamäen omia suomennoksia) sekä viimeisimmäksi näyttelijät Heidi Vaarna ja Esko Rissanen levylleen "Vysotskin lauluja" (Rocket Records, 2008).
Vuonna 2011 ensi iltansa sai Vysotskista kertova elokuva "Vysotski, kiitos, että elät" (Высоцкий. спасибо что живой). Elokuvaa kuvattiin viisi vuotta ja se saavutti suuren suosion.
Natalie Merchant
Natalie Anne Merchant (s. 26. lokakuuta 1963 Jamestown, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän aloitti uransa 10,000 Maniacs -yhtyeessä, joka nousi suosituksi 1980-luvun puolivälissä. Merchant lähti soolouralle vuonna 1994.
Natalie Anne Merchant syntyi 26. lokakuuta 1963 Jamestownissa New Yorkissa. Hän liittyi folkrockia soittavaan 10,000 Maniacsiin laulajaksi 17-vuotiaana. Yhtyeestä tuli suosittu vaihtoehtorockyhtye 1980-luvun puolivälissä. Merchant jätti yhtyeen vuonna 1994 ja siirtyi soolouralle.
"Tigerlily" (1995) on Merchantin menestynein sooloalbumi. Se nousi Yhdysvaltain levylistan sijalle 13 ja myi yli viisi miljoonaa kappaletta.
Merchantin laulut ovat usein kantaa ottavia, ja hän on kampanjoinut esimerkiksi eläinten oikeuksista, kotiväkivallasta ja kodittomuudesta. Merchant on asunut New Yorkin maaseudulla koko ikänsä. Hänellä on tytär päättyneestä avioliitostaan.
Jevgeni Jevtušenko
Jevgeni Aleksandrovitš Jevtušenko (ven. Евгений Александрович Евтушенко; 18. heinäkuuta 1932 Irkutsk, Neuvostoliitto – 1. huhtikuuta 2017 Tulsa, Yhdysvallat) oli venäläinen runoilija, joka arvosteli teoksissaan Venäjän Stalinin ajoilta periytyvää virkavaltaisuutta.
Runoissaan Jevtušenko tunnustaa perintövelkansa sellaisille Venäjän runouden merkkihenkilöille kuin Vladimir Majakovski, Sergei Jesenin ja Anna Ahmatova. Heidän muistokseen Jevtušenko omisti muutamia runojaan, samoin kuin Espanjan sisällissodan aikana murhatulle Federico García Lorcalle. Hänellä oli tuotannossaan oma jäljittelemätön ja suorasukainen runouden tyyli. Jevtušenkoa voidaan runotekstiensä kirjoituspaikkojen perusteella pitää kosmopoliittina.
Jevtušenkon tunnetuin runoelma on "Babi Jar". Dmitri Šostakovitš sävelsi 13. sinfoniansa Babi Jarin ja joidenkin muiden Jevtušenkon runojen säkeisiin. Neuvostoliitto oli suhtautunut välinpitämättömästi juutalaisten joukkomurhaan, jonka natsi-Saksan armeijan Einsatzgruppen pani toimeen Babyn Jarissa Kiovassa vuonna 1941. Jevtušenkon runoelma julkaistiin Venäjällä virallisesti vasta vuonna 1984.
Crécyn taistelu
Crécyn taistelu (26. elokuuta 1346) oli satavuotisen sodan ensimmäisiä suuria taisteluita. Se päättyi englantilaisten voittoon ranskalaisista. Taistelu käytiin Pohjois-Ranskassa Sommen hallintoalueella lähellä "Crécy-en-Ponthieu"ta. Taistelussa käytettyjen uusien aseiden ja taktiikoiden johdosta sitä on pidetty yhtenä ensimmäisistä ritarilaitoksen lopun enteistä.
Englantilaisten paljon pienempi armeija (n. 12 000 miestä) voitti Crécyssä ranskalaisten 30 000–40 000 miestä uusien taktiikoiden ja aseiden avulla. Taistelussa walesilainen pitkäjousi osoitti tehonsa haarniskoituja ritareita vastaan. Jousimiehet kaatoivat ranskalaisia ritareita kasapäin näiden yrittäessä vallata englantilaisten kukkulalla sijainneita asemia. Taistelussa kuoli huomattava osa Ranskan ylhäisaatelistosta, joidenkin arvioiden mukaan jopa kolmannes.
Taistelun on katsottu edustaneen ritarilaitoksen lopun alkua. Siinä ei enää noudatettu ritarien kunniakoodistoa, vaan haavoittuneita ja vangiksi saatuja surmattiin. Lisäksi englantilaiset eivät piitanneet taistelutapojen "urheudesta", vaan ritareita ammuttiin piilojen ja esteiden takaa ja sitten vetäydyttiin, mikä herätti ranskalaisissa suurta katkeruutta. Ritarit osoittautuivat myös ylhäissyntyisyydestään huolimatta haavoittuviksi tavallisesta kansasta kerättyjen harjoitettujen jousimiesten edessä, mikä murensi käsitystä ylhäisen syntyperän tärkeydestä sotilaille.
Pašša
Pašša () oli korkea asemaa osoittava arvonimi osmanien valtakunnan poliittisessa järjestelmässä. Arvonimi myönnettiin yleensä suurvisiireille, ministereille, kenraaleille tai kuvernööreille (esimerkiksi Ali pašša). Pašša jäi kiinteäksi osaksi kantajansa nimeä kuten monet muutkin osmanien myöntämät arvo- tai lisänimet.
Osmanien armeijassa pašša myönnettiin kenraalimajuria vastaavaan mirlivan arvoon ylennetyille upseereille.
Arvonimi oli käytössä tasavallaksi muuttuneessa Turkissa vuoteen 1934. Viimeisenä se poistettiin käytöstä Egyptissä vuonna 1953.
Pimeä tähti
Pimeä tähti ("Dark Star") on John Carpenterin ensimmäinen pitkä elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1974. Se on musta science fiction -komedia, jota ohjaaja itse on kuvaillut lauseella ”"Huomenna hän tulee" avaruudessa”. Käsikirjoituksen elokuvaan Carpenter teki Dan O’Bannonin kanssa. Elokuva oli alun perin kengännauhabudjetilla tehty kouluprojekti, johon kuvattiin lisämateriaalia sen saattamiseksi kokoillan elokuvan mittaiseksi. "Pimeä tähti" on nykyisin kulttielokuvan maineessa.
Aluksen päätarkoitus on suojella Maata tuhoamalla mahdollisia epävakailla radoilla olevia planeettoja, jotka saattaisivat syöksyä tähteen seuraavan 10 000 kierroksen aikana ja aiheuttaa novan. Aluksen laitteisto on vuosien kuluessa vähitellen vaurioitunut ja WC-paperi on loppunut. Budjettileikkausten takia Maasta ei voida lähettää huoltoalusta. Alus on 18 parsekin etäisyydellä Maasta, päätellen 10 vuoden signaaliviipeestä. Aluksen kapteeni on kuollut, mutta häntä säilytetään pakastettuna, ja hänen kanssaan voi keskustella.
Aluksen lemmikki, rantapalloa muistuttava avaruusolento, aiheuttaa ruokkijalleen melkein hengenlähdön hissikuilussa. Planeetat räjäytetään keinotekoisella älyllä varustetuilla lämpöydin-laitteilla. Yksi niistä ei kuitenkaan putoa laukaisulaitteen rikkouduttua, ja yhden miehistön jäsenen on mentävä ulos keskustelemaan sen kanssa fenomenologiasta, jotta pommi ei räjähtäisi.
Aluksen miehistön jäsenet kuluttavat luppoaikaansa eri tavoin. Yksi haaveilee surffauksesta, ja hän on rakentanut pulloista soittimen. Yksi on eristäytynyt muista observaatiokupuun. Yksi ei ole astronautti ensinkään vaan polttoaineteknikko, ja hän harrastaa kepposia. Aluksen ääni–kuva-tallennin (joka muistuttaa 8-raitaista kasettia) poistaa automaattisesti kaikki rivoudet:
Collarbone
Collarbone on vuonna 2000 perustettu helsinkiläinen rockyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita alternative rockista ja hard rockista. Yhtye on julkaissut kaksi täyspitkää albumia.
Neljä alkuperäisjäsentä Thomas Kirjonen, Janne Suominen, Matti Piipponen ja Janne Sivunen perustivat Collarbonen syksyllä 2000. Yhtye teki kolme demoa ja omakustanne-EP:n "Devil in Miss Verril", joka julkaistiin 2004. Yhtye solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa voitettuaan Ääni ja vimma -bändikilpailun keväällä 2005.
Debyyttilevy "The Back of Beyond" julkaistiin keväällä 2007. Jonas Olssonin tuottamalta, Jens Bogrenin miksaamalta ja Ue Nastasin masteroimalta levyltä julkaistiin single ”The Last Call”, joka sai runsaasti soittoaikaa Radio Rockilla ja oli myöhemmin muun muassa SubTV:n "Äijät"-ohjelman soundtrackilla.
Loppuvuodesta 2008 Collarbone otti riveihinsä viidennen jäsenen, muun muassa April-yhtyeessä vaikuttaneen kitaristi Mikko Merilinnan. Toinen albumi "Pretty Dirty" äänitettiin kesällä 2009 Jonas Olssonin toimiessa jälleen tuottajana. Risto Hemmi miksasi levyn alkuvuodesta 2010 Finnvox-studiolla Helsingissä.
"Pretty Dirtyn" ensimmäinen single ”The Machine” julkistettiin 1. maaliskuuta 2010. The Machine valikoitui YleX:n X-Ryhmän tehobiisiksi viikolla 10 ja se pysyi pitkään Himotuimmat-listalla ollen muutamia viikkoja listaykkösenä. Levy julkaistiin Universal Music Oy:n kautta 28. huhtikuuta 2010. Laulaja Thomas Kirjonen jätti yhtyeen kesällä 2011 keskittyäkseen soolouraansa.
Solusykli
Solukierto eli solusykli on aitotumaisensolun elämänvaihe, jonka aikana solu jakautuu kahdeksi uudeksi soluksi. Se koostuu kasvuvaiheesta eli interfaasista ja suvuttomasta tuman jakautumisesta eli mitoosista. Solukierron säätelystä vastaavat sykliinit ja sykliineistä riippuvaiset kinaasit.
Solukierto alkaa jakautumisvaiheen jälkeen G-vaiheella. G on yleensä pitkäkestoisin vaihe ja sen aikana solun tilavuus ja sen sisältämien valkuaisaineiden ja RNA:n määrä kasvaa. G-vaiheessa solun kromosomisto on kaksinkertainen.
G-vaiheen kesto riippuu solun tilasta. Ennen siirtymistä S-vaiheeseen solun on kerättävä riittävästi tilavuutta ja sen DNA:n tulee olla ehjää (DNA:n eheydestä tarkastamisesta huolehtii eläimillä p53-valkuaisaine). Vaiheen pituuteen vaikuttaa myös solun ulkopuolinen säätely. Kun solu ohittaa tarkastuspisteen () se voi jatkaa kohti S-vaihetta.
S-vaihe () määritellään alkavaksi DNA:n kahdentumisen alusta ja kestävän siihen asti, kunnes koko DNA on kahdentunut. Kun solu G-vaiheessa on ohittanut tarkastuspisteen, se etenee vääjämättömästi kohti S-vaihetta, jonka alkuun vaaditaan "S. pombe" -hiivassa cdc18-valkuaisainetta. Cdc-18 voi olla aktiivinen ainoastaan Rum1-valkuaisaineen läsnä ollessa, joka estää Cdc2/Cdc13-kompleksia fosforyloimasta Cdc18:aa epäaktiiviseen muotoon. S-vaiheen lopussa solun kromosomisto on nelinkertainen. (Eläimillä Cdc13:a vastaa sykliini.)G kestää S-vaiheen lopusta mitoosin alkuun. Sen aikana solu tarkistaa DNA:n eheyden, mikä eläinsoluissa tapahtuu ATM-valkuaisaineen avulla.
M-vaiheeksi kutsutun mitoosin eli jakautumisen käynnistää M-vaihetta edistävän tekijän (MPF, M-phase promoting factor) aktivoituminen. MPF on kaksiosainen molekyyli, joka koostuu Cdc2- ja sykliinivalkuaisaineesta ("S. pombe"lla Cdc13), ja sen aktivoituminen perustuu Cdc2-valkuaisaineen fosforyloinnin säätelyyn. Jakautumisvaihe päättyy, kun valkuaisen hajotuslaitteet hajottavat sykliinit.
G-vaiheessa olevat solut ovat irtautuneet solukierrosta.
Hauta
Hauta on kuolleen ruumiin sijoituspaikka. Hauta voi olla maahan kaivettu kuoppa tai kammio. Tavallisesti haudalle asetetaan muistomerkki, tavallisimmin hautakivi jossa on usein vainajan nimi sekä syntymä- ja kuolinaika. Myös meri on ollut hautapaikka, kuin joissain tapauksissa myös joki, joka on vienyt ruumiin pois. Polttohautauksen jälkeen ruumiin tuhka sirotellaan erikseen sille määrätyyn paikkaan, maahan tai merelle. Tuhkansirottelupaikalla voi myös olla muistomerkki.
Muinaisessa Egyptissä faaraot palsamoitiin ja haudattiin mastabaan, pyramidiin tai kalliohautaan. Zarathustralaisuudessa on poikkeava hautaustapa: ruumis viedään korkean zikkurat-tornin päälle, jossa se jää lintujen syötäväksi.
Poitiers’n taistelu
Poitiers'n taistelu voi tarkoittaa seuraavia:
Uranos
Uranos () on kreikkalaisessa mytologiassa taivaan jumala sekä Gaian, Äiti maan, poika ja puoliso. Uranos ja Gaia olivat useimpien kreikkalaisen mytologian hahmojen ja maailman olentojen esivanhempia tai luojia tavalla tai toisella, mutta eivät kuitenkaan kaikkien (esimerkiksi Nyksin, yön, ja Ereboksen, pimeyden, synnytti Khaos).
Aluksi Uranoksen ja Gaian liitosta syntyivät kykloopit ja titaanit, tämän jälkeen muun muassa merenjumalatar Tethys, muistin jumalatar Mnemosyne ja Kronos, Aika. Uranos ei päästänyt jälkeläisiään ulos maan povesta eli Gaian kohdusta, mistä suuttuneena Gaia antoi pojalleen Kronokselle sirpin, jolla Kronos leikkasi irti isänsä peniksen. Mereen heitetyn siittimen ympärille muodostuneesta vaahdosta syntyi rakkauden jumalatar Afrodite ja siitä pudonneista veripisaroista syntyivät gigantit, meliadit ja erinykset.
Taivas
Taivas on avaruus sellaisena kuin se Maasta näkyy eli taivaankansi tai korkealla maan yllä oleva ilmatila.
Taivaankappaleista taivaalla näkyvät selkeimmin Aurinko, Kuu ja tähdet sekä joitain planeettoja. Pilvet ovat tiivistynyttä vettä. Muita taivaalla nähtäviä ilmiöitä ovat muun muassa sateenkaaret, halot, salamat, revontulet ja tähdenlennot.
Yöllä pimeän aikaan taivas on musta. Päivisin taivaan tyypillinen sininen väri johtuu Auringon säteilyn sironnasta ilmakehässä. Kun Auringon valo osuu Maan ilmakehän hiukkasiin, se siroaa eli hajaantuu eri suuntiin. Maan ilmakehä sirottaa valon sinisiä aallonpituuksia voimakkaimmin, minkä vuoksi sinistä valoa tulee katsojan silmään joka puolelta taivasta. Auringonnousun tai -laskun aikana valo joutuu kulkemaan ilmakehässä pidemmän matkan ja suurin osa sinisistä aallonpituuksista ehtii sirota kokonaan pois: taivas näyttää tällöin punaiselta.
Nestehengitys
Nestehengitys tarkoittaa hengittämistä hapella rikastetun (yleensä perfluorihiilivetypohjaisen) nesteen avulla. Lääketieteellisesti nestehengitystä voidaan käyttää esimerkiksi ennenaikaisesti syntyneiden lasten hoidossa tai jos ihmisen keuhkoihin on tullut palovammoja.
Ensimmäiset nestehengityskokeet teki Johannes Kylstra vuonna 1962 upottamalla hiiriä ja rottia hapetettuun suolaliuokseen. Sen jälkeen kokeita on tehty niin sioilla, koirilla kuin ihmisilläkin. Nestehengitystä ollaan kehitetty pitkään syväsukeltamisen puolella ja sen soveltamisesta avaruusmatkailuun on myös spekuloitu. Nestehengityksen ongelmat liittyvät lähinnä nesteiden aiheuttamiin keuhko- ja kudosvaurioihin, sekä nesteen hengittämisen raskauteen.
Science fictionin puolella nestehengitystä on käytetty ainakin James Cameronin elokuvassa "Abyss – syvyys". Elokuvassa nähtävä rotta hengittää nestettä oikeasti.
Korat
Korat on ikivanha kissarotu Thaimaasta. Koratilla on ystävällinen ja ihmisrakas luonne, ja se on hyvin älykäs kissa. Koratin huomiotaherättävimmät ominaisuudet ovat sen suuret loistavan vihreät silmät, sydämenmuotoiset kasvot ja hopeanhohtoinen siniharmaa turkki.
Thaimaassa koratin nimenä on si-sawat, joka tarkoittaa vaurauden väriä tai onnentuojaa. Siellä koratin uskotaan tuottavan onnea, eikä sitä perinteisesti ole myyty, vaan lahjoitettu kunnian ja arvonannon osoituksena. Häälahjana korat on ollut arvostettu, sillä sen uskotaan takaavan avio-onnea ja hedelmällisyyttä.
Korat on alkuperäinen luonnonrotu, eikä sen kasvatuksessa käytetä muita rotuja, vaan sen molempien vanhempien on oltava korateja. Lisäksi korateiksi voidaan rekisteröidä vain ne kissat, joiden esivanhemmat pystytään jäljittämään Thaimaahan.
Koratit ovat aktiivisia, hellyydenkipeitä, ystävällisiä ja lempeitä ja kiintyvät omistajaansa. Usein ne ovat vastassa kotiovella ja seuraavat arjen askareissa. Koska koratit ovat seurallisia ja ne kaipaavat seuraa, kissakaveri on hyvä olla, jos kissa joutuu olemaan monta tuntia päivässä yksin. Korat on leikkisä myös aikuisena. Osa korateista saattaa pitää vedestä tai esim. veneessä olosta, mutta kissaa ei kannata pakottaa veteen, sillä pakottaminen tuo traumaattisia kokemuksia, mikä ei auta veteen totuttamisessa vaan päinvastoin.
Koratin turkki on lyhyt tai keskipitkä, silkkinen, vartalonmyötäinen, hopeapintainen ja kiiltävä, eikä sillä ole aluskarvaa.
Silmät koratilla ovat sen ensimmäisten elinviikkojen ajan siniset, ja nuorella kissalla ne voivat olla keltaiset, kunnes muuttuvat vihreiksi. Joillakin poikkeuksilla ne saattavat jäädä keltaoransseiksi. Silmät ovat suuret, pyöreät, loistavat ja ulkonevat, suljettuina hieman vinot. Koska koratilla on suuret ja hieman ulkonevat silmät, täytyy niiden kanssa olla varovainen, ettei käy vahinkoja. Koratien silmät myös vuotavat usein, koska suuriin silmiin menee helposti roskia.
Korat on notkea ja lihaksikas, keskikokoinen kissa, naaras sirompi kuin uros. Se kuuluu sinisten kissojen ryhmään, joista perinteisimpiä ovat kartusiaani, venäjänsininen, sininen persialainen ja sininen itämainen lyhytkarva. Rotu onkin monesti sekoitettu venäjänsiniseen ja kartusiaaniin.
Koska koratilla ei ole aluskarvaa, siitä sanotaan, että se olisi vähemmän allergisoiva ja että se saattaisi sopia myös kissa-allergisille.
Thaimaassa korat on tunnettu jo satoja vuosia. Länsimaissa järjestelmällinen kasvatus aloitettiin 1960-luvulla. Euroopassa koratin kasvatus on alkanut Norjassa 1970-luvulla, ja myös Suomen ensimmäinen korat on Norjasta kotoisin. Suomeen korat on saapunut vuonna 1987, mutta ensimmäinen Suomessa rekisteröity pentue on syntynyt vuonna 1988.
Vainaja
Vainaja tarkoittaa kuollutta ihmistä. Vainajalla tarkoitetaan joko kuollutta ihmisruumista eli kalmoa tai kuolleen sielua, henkilöä, persoonaa tai elämänkaarta. Varsinkin viimeksi mainitussa merkityksessä vainajiin liittyy paljon uskomuksia, jotka liittyvät kuolemanjälkeiseen elämään. Vainaja-nimitystä käytetään myös, kun puhutaan kuolleesta henkilöstä sellaisena kuin hän oli ollut eläessään ("äitivainaa", "isävainaa").
Vainajan sielun tai hengen on useissa kulttuureissa uskottu jäävän eloon ruumiin kuoltua. Tällöin vainajia on usein palvottu. Toisaalta vainajan on saatettu myös uskoa olevan pelätty kummitus tai muuttuvan muuksikin olennoksi kuten eläimeksi.
Vainajien kohtalo on eri uskomuksissa erilainen. Monissa vainaja joutuu vainajalaan, vainajien kotiin tai maahan. Vainajaloita on ollut erilaisia: toiset hyviä paikkoja, toiset taas pahoja, ja jotkin eivät kumpaakaan. Joskus vainajan olosuhteet on ajateltu tulokseksi hänen elämästään.
Maria Stuart
Maria I (Maria Stuart) (8. joulukuuta 1542 – 8. helmikuuta 1587) oli Stuart-sukuinen Skotlannin kuningatar, joka hallitsi vuosina 1542–1567. Hänen isänsä oli Skotlannin kuningas Jaakko V ja äiti ranskalainen Marie de Guise. Maria on eräs tunnetuimpia Skotlannin hallitsijoita osaksi elämänsä traagisten käänteiden takia.
Maria Stuartista tuli kuningatar vain kuuden päivän ikäisenä, kun Jaakko V menehtyi. Jaakko V:n äiti, Margareeta Tudor, oli Englannin kuninkaan, Henrik VIII:n, sisar, mikä määräsi Maria Stuartin kohtalon. Elettiin uskonpuhdistuksen aikaa, ja Englannin katolisten mielestä Henrik VIII:n tytär Elisabet I oli avioton lapsi, koska hänen isänsä avioero edellisestä vaimosta ei ollut paavin vahvistama. Näin ollen Maria Stuart oli Henrik VIII:n lähin perijä ja nostettiin Englannin kuningattareksi.
Maria oli Ranskan kuninkaan Frans II vaimo hän lähti Skotlannista Ranskaan miehensä luokse mutta palasi muutaman vuoden kuluttua.Kun Maria 18-vuotiaana palasi takaisin kotimaahansa Skotlantiin ranskalaisen aviomiehensä kuoltua, protestanttisuus oli tullut maan vallitsevaksi uskonnoksi, ja kuningatar itse oli katolinen. Skotlannin hallinto oli ollut Maria Stuartin velipuolen, Morayn kreivin James Stewartin hoidossa, mutta kun Maria vuonna 1565 avioitui yllättäen serkkunsa Henry Stuartin kanssa, syntyi maassa valtapoliittinen epätasapainotila.
Protestanttien kannattama Morayn kreivi lietsoi kansan Maria Stuartia vastaan ja syttyi sisällissota. Maria Stuart hävisi ja anoi turvapaikkaa Englannista. Englannin Elisabet I tiesi katolisten tukevan Maria Stuartia, ei vain Skotlannin vaan myös Englannin kuningattareksi. Turvapaikka evättiin ja Maria pakotettiin luovuttamaan kruununsa kaksivuotiaalle pojalleen Jaakolle. Hänet teljettiin vankeuteen, missä hän vietti 20 vuotta ennen teloitustaan vuonna 1587.
Maria I sekoitetaan helposti hänen isänsä serkkuun Maria Veriseen eli Maria Tudoriin, joka eli samoihin aikoihin.
Etäläsnäolo
Etäläsnäolo, myös telemaattinen läsnäolo (), tarkoittaa läsnäoloa toisessa paikassa viestintäteknologian kautta, vaikka fyysinen keho pysyykin paikallaan. Mitä tahansa viestintäteknologiaa voidaan käyttää etäläsnäolon saavuttamiseksi, esimerkiksi puhelin- tai videoteknologiaa, ja myös tietokoneen avulla luodussa virtuaalimaailmassa voidaan kokea etäläsnäolo. Käytännössä etäläsnäolo toteutuu esimerkiksi erilaisina etätoimintoina, joita voivat olla esimerkiksi etätyö, etälääketiede, etäopetus tai erilaiset etänä suoritetut asioinnit.
Nykyisissä etäläsnäolon sovelluksissa mm. kirurgit voivat suorittaa leikkauksia potilaille kauko-ohjattujen robottikäsivarsien avulla toiselta puolen maapalloa. Yksinkertaisimmillaan etäläsnäolo voi olla vaikkapa kameroiden ja monitoreiden avulla toteutettua opiskelua, työtä, viihdettä tai valvontaa. Se voi olla myös tutkimusta paikoissa, jotka ovat ihmiselle liian vaarallisia tai hankalia, kuten merenpohjassa tai avaruudessa.
Pisimmälle vietynä etäläsnäolo voi tarkoittaa sitä, että ihminen pystyy tuntemaan ja toimimaan kaukaisessa ympäristössä telerobotin avulla aivan kuin olisi itse paikalla. Science fictionissa esimerkkejä tällaisista systeemeistä on nähty pitkään, alkaen Robert A. Heinleinin tarinasta "Waldo" (1940). Etärobotteja kutsutaankin joskus "waldoiksi".
Etäläsnäolo voidaan viime kädessä määritellä tunteeksi, tunteeksi toisen tai toisten toimijoiden läsnäolosta telemaattisesti välitetyssä tai keinotekoisessa tilassa tai ympäristössä. Läsnäolon kokemus näyttää perustuvan useisiin erityyppisiin ympäristön ulottuvuuksiin.
Kakskerta
Kakskerta on entinen Suomen kunta, joka kuuluu nykyisin Turun kaupunkiin. Ennen liitosta Kakskerta kuului hallinnollisesti Turun ja Porin lääniin ja Varsinais-Suomen maakuntaan. Naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Kaarina, Parainen, Rymättylä ja Turku. Kakskerran vanha ja jo pois käytöstä jäänyt ruotsinkielinen nimi oli "Kaxbyrita ö". Kunta oli yksikielisesti suomenkielinen.
Kakskerranjärvi sijaitsee Kakskerran saaren keskellä. Satavan ja Kulhon saaret kuuluivat Kakskerran kuntaan ennen liitosta.
Kakskerta erotettiin omaksi kunnakseen Kaarinasta vuonna 1936. Kunnan pohjoispuolella sijainnut Hirvensalon saari kuului aiemmin Maarian kuntaan, mutta liitettiin Turkuun vuonna 1944. Valtioneuvosto liitti myös Kakskerran kunnan Turkuun vuonna 1968.
Kakskerran seurakunta itsenäistyi Kaarinasta vuonna 1904, jolloin siihen tuli kuulumaan myös Maarian kuntaan kuulunut Hirvensalo. Seurakunta liitettiin Turun Martinseurakuntaan jo vuonna 1959 eli yhdeksän vuotta ennen itse kunnan liittämistä Turkuun.
Hirvensalo ja entinen Kakskerran kunta muodostavat nykyään Hirvensalo-Kakskerran suuralueen. Entinen Kakskerran kunta jakautuu Kakskerran ja Satavan kaupunginosiin. Eteläisempi Kakskerran kaupunginosa käsittää Kakskerran saaren ja joitakin pienempiä lähisaaria. Pohjoisempi Satavan kaupunginosa puolestaan koostuu Satavan saaresta sekä pienemmästä Kulhon saaresta Hirvensalon ja Kakskerran kirkon välisessä salmessa.
Kakskerran asukasluku on 646 (2014), ja saaren pinta-ala on noin 21 neliökilometriä. Satavan kaupunginosassa on jonkin verran enemmän asukkaita, joten kuntaliitosajankohtaan nähden saarten väkiluku on noussut selvästi.
Merenrannalla sijaitseva Kakskerran kivikirkko on yksilaivainen ja rakennettu vuosina 1765–1769. Kakskerrassa toimii Kansallista kokoomusta lähellä oleva Paasikivi-opisto, jonka vieressä on Harjattulan golfkenttä. Kakskerrassa sijaitsevassa Brinkhallin kartanossa kuvattiin TV2:n draamasarjaa Hovimäki.
Kakskerran kuntaan kuului seitsemän kylää, joista kolme oli Kakskerran ja neljä Satavan saarella.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Kakskerrassa ei ollut lainkaan taajamia.
AaltoAlvari
AaltoAlvari, ennen laajentumistaan nimellä Jyväskylän uimahalli, on uimahalli Jyväskylässä Mattilanpellon kaupunginosassa osoitteessa Pitkäkatu 2. Uinti-, hyppy- ja lastenaltaiden lisäksi uimahallissa on kylpyläosasto, jossa on aaltoallas vesilukumäkineen, poreallas ja koskiallas.
Jyväskylän uimahalli valmistui vuonna 1955 ja sen suunnitteli Alvar Aalto. Se oli valmistuessaan vasta Suomen viides uimahalli. Pesu- ja pukuhuonekokonaisuuksia oli aluksi vain yksi. Halliin on myöhemmin lisätty mm. lasten opetusallas (1964), kuntosali (1968) ja 50 metrin allas (1975). Vuonna 1983 uimahalliin rakennettiin Suomen ensimmäinen sisätiloihin rakennettu vesiliukumäki. Vuonna 1991 valmistui AaltoAlvarin kylpyläosasto. AaltoAlvarin viimeisin uudistus, jossa remontoitiin mm. 50 metrin allas sekä pukuhuonetiloja, saatiin valmiiksi vuonna 2013.
Normaalien uimapalvelujen lisäksi AaltoAlvari tarjoaa uimakoulua ja ohjattuja liikuntapalveluja. Uimahallissa on lisäksi käytössä kuntosali, takkahuone ja kahviopalvelut. Naisten ja miesten sähkösaunojen lisäksi on miesten vastasauna, jossa käynti edellyttää lisämaksua.
AaltoAlvari toimii myös uimaseura Swimming Jyväskylän, Kampuksen Plaanin ja vesipalloseura Jyväskylän Saukkojen kotiareenana.
Kanneljärvi
Kanneljärvi on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Kanneljärven pinta-ala oli 246,3 km² ja asukasluku 3 552 (1939).
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 8 koulupiiriin.
Kanneljärvi erotettiin Uudestakirkosta omaksi kunnakseen vuonna 1925. Kanneljärven luterilaisen kirkon lisäksi Kanneljärvellä sijaitsi ortodoksinen Mustamäen Kristuksen kirkastumisen kirkko eli Mustamäen kirkko. Mustamäen kirkko tuhoutui jatkosodassa, mutta luterilainen kirkko säästyi. Se paloi 1984, mutta runko on edelleen pystyssä.
Kanneljärven väestöä sijoitettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Kiikala, Kisko, Kuusjoki, Muurla, Pertteli, Salo, Suomusjärvi ja Uskela.
Kanneljärven kirkonkylän venäjänkielinen nimi on ollut Pobeda (Победа) vuodesta 1948 lähtien, ja se on nykyisin Leningradin alueen Raivolan kuntaan kuuluva taajama.
Kanneljärven nimi on Venäjällä säilynyt Kanneljärven aseman ja asemakylän nimenä ().
Karunki (Suomi)
Karunki () oli Peräpohjolassa sijainnut Suomen kunta. Karungin kunta liitettiin 1973 Tornioon. Karungin puukirkon on suunnitellut A. W. Arppe, ja se on valmistunut vuonna 1817.
Karungin naapurikunnat olivat Alatornio ja Ylitornio sekä Ruotsin-puoleinen Karunki eli "Karl Gustav", josta Suomen-puoleinen Karunki erotettiin valtakunnanrajan siirryttyä Tornionjokeen.
Aapajoki, Aapajärvi, Karunki, Korpikylä, Kukkola.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Karungin taajamat olivat kirkonkylä (562 asukasta) ja Kukkola (242 asukasta). Vuonna 1960 kirkonkylässä oli 620 asukasta ja Kukkolassa 250 asukasta.
Kylien lapset käyvät pääasiassa Karungin koulua ennen siirtymistä ylemmille luokille Raumon- ja Putaan kouluihin.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Karungin väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
U.S. Bank Tower
U.S. Bank Tower on pilvenpiirtäjä Los Angelesissa Yhdysvalloissa. Rakennus sijaitsee osoitteessa "633 West Fifth Street downtown Los Angeles". Pilvenpiirtäjän korkeus on 310 m, ja se on kahdenneksitoista korkein rakennus Yhdysvalloissa.
U.S. Bank Tower sijaitsee seismisesti aktiivisella alueella ja sen mukaisesti se on rakennettu kestämään maanjäristys, joka on voimakkuudeltaan 8,3.
Rakennuksessa on 73 kerrosta maan päällä ja kaksi pysäköintitasoa maan alla. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1987, ja se valmistui vuonna 1990. U.S. Bank Towerin suunnitteli arkkitehtitoimisto "Pei Cobb Freed & Partners". Sen rakentaminen maksoi 350 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
pelissä näkyy torni joka on matkittu täysin U.S. Bank Towerista.
Epica
Epica on alankomaalainen sinfonista metallia soittava yhtye.
Kitaristi Mark Jansen perusti Epican vuonna 2002 lähdettyään After Foreveristä, jonka tyyliä Epicankin musiikki muistuttaa. Ominaisia piirteitä ovat laulusolisti Simone Simonsin mezzoääni, sahaavat riffit sekä vaihtelevat kappalerakenteet. Alun perin yhtyeen nimi oli Sahara Dust, mutta se uudelleennimettiin Kamelotin "Epica"-nimisen albumin mukaan. Yhtyeiden laulusolistit tekivätkin vierailun toistensa vuonna 2005 ilmestyneille levyille, minkä jälkeen seurasi yhteinen kiertue.
Epicalta on ilmestynyt kahdeksan albumia, joista yksi on elokuvan soundtrack. Huhtikuussa 2007 yhtye siirtyi Transmission-levy-yhtiöltä suuremman Nuclear Blastin alaisuuteen. Ariën van Weesenbeek valittiin Epican uudeksi rumpaliksi Jeroen Simonsin jätettyä yhtyeen. Myös kitaristi Ad Sluijter jätti yhtyeen joulukuussa 2008. Tammikuussa 2009 hänen seuraajakseen valittiin Isaac Delahaye.
Epica ilmoitti Facebook-sivuillaan 5. helmikuuta 2014 tulevan albuminsa olevan nimeltään "The Quantum Enigma" ja että se julkaistaan toukokuun alkupuolella.
Iaito
Iaito on harjoitusmiekka, jota käytetään iaidon harjoittelussa. Iaito on tarkoituksenmukaisesti jätetty teroittamatta ja on japanilaisesta miekasta, katanasta tehty jäljitelmä, joka eroaa katanasta terävyytensä, painonsa ja ulkonäkönsä takia. Suurin osa iaitoista on tehty sinkki-alumiini-seoksisesta metallista, joka on terästä pehmeämpää, joten se on suunniteltu vain harjoitusta varten eikä käyttöön niin kuin terävää hiiliteräksistä miekkaa.
Iaitoja valmistetaan tätä nykyään ympäri maailmaa, mutta suurin osa niistä valmistetaan Japanissa. Iaiton voi tehdä itselleen sopivaksi, koska siinä olevat sovitukset, koristeet ja materiaalit ovat vaihdettavissa ja myös terän pituus valitaan harjoittelijan pituuden mukaan, jotta se soveltuisi parhaiten harjoitteluun. Myös iaitojen painot vaihtelevat miekan pituuden ja miekkaan liittyvien sovitepalojen mukaan. Iaito painaa on noin 800g - 1100 grammaa. Jokainen voi valita oman rahapussinsa koon mukaan käytettävät materiaalit ja koristukset. Suurin osa iaitoista (Japanissa) maksavat 200 - 1000 euron välillä, riippuen täysin niitä myyvistä kaupoista, hyvän iaiton saa noin 500 eurolla ja se kestää oikein käytettynä hyvin pitkäaikaisen harjoittelun.
Iaitoa käytetään harjoittelussa vasta kun perusosaaminen miekan käsittelyssä on opeteltu puumiekalla (bokken), jotta vältyttäisiin turhilta vahingoilta, koska tylsäkin miekka on vaarallinen väline ja voi vaurioituakin osaamattomissa käsissä. Edistyneimmät harjoittelijat voivat käyttää terävää miekkaa (katana, shinken) harjoituksissa, mikäli harjoitteluseura sen sallii.
Hautaesine
Hautaesine eli hautalahja on vainajan ruumiin eli kalmon mukana haudattu esine, joka on katsottu jotenkin tarpeelliseksi vainajalle. Esine on saattanut olla vainajan käyttämä tai omistama. Hautaesineiden laittaminen hautaan osoittaa, että vainajien on uskottu elävän jokseenkin entisenlaista elämää myös kuoltuaan. Erityisen kalliit ja hienot hautalahjat on usein laitettu suurten valtakuntien hallitsijoille tai rikkaille henkilöille, esimerkiksi Egyptin faaraoiden hautoihin.
Hautalahjoina on annettu myös eläimiä, joskus jopa ihmisiä. Esimerkiksi joidenkin hallitsijoiden hautaamisen yhteydessä on tapettu runsaasti palvelusväkeä tai kotieläimiä, jotka on laitettu hautaan mukaan.
Joskus hautaesineet on tarkoituksella rikottu hautaamisen yhteydessä, esimerkiksi miekat on väännetty pilalle tai katkaistu. Tällä on ehkä haluttu estää hautojen ryöstöä. Vainajan ei ole uskottu tarvitsevan näitä esineitä ainakaan maallisessa muodossaan, joka on turmeltu. Ehkä vainajien on uskottu saavan ikään kuin esineen "sielun" mukaansa tuonpuoleiseen, ja tämän vuoksi esineet on täytynyt ensin "tappaa". Myös suomalaisista muinaishaudoista löytyy toisinaan jo hautaamisen yhteydessä turmeltuja esineitä.
Eräänlaisena hautalahjan rinnakkaismuotona voidaan pitää viikinkiajan skandinaavien "Odinin laki"a, jonka mukaan maahan eläessään hautaamansa aarteet saa kuoltuaan mukanaan tuonpuoleiseen.
Kristityt eivät yleensä anna vainajan mukaan hautaesineitä, sillä kaiken maallisen omaisuuden uskotaan katoavan ja olevan lisäksi turhamaista, jopa syntistä. Aikaisemmin kristinuskossa hautalahjat oli jopa kielletty, mutta nykyisin niitä toisinaan taas annetaan, lähinnä vertauskuvallisessa mielessä.
Onageri
Onageri (, eli ) oli roomalainen piirityskone. Laite sai nimensä laukaisun yhteydessä purkautuneen energian aiheuttamasta rekyylistä, joka muistutti villiaasin eli onagerin potkua. Tämä katapultin tyyppinen ase käytti köysiä kiertämällä jännitettyä energiaa linkoamaan kiven kohteeseensa.
Onageri rakentui puukehikosta, johon oli kiertyvillä köysillä kiinnitetty akseli. Akseliin oli kiinnitetty suorassa kulmassa varsi, jonka päässä oli ammuskiven sisältävä linko.
Onageri viritettiin vetämällä vartta taakse (alas) päin jännittäen samalla sitä vastaan kiertyviä köysiä. Laukaisu suoritettiin vapauttamalla varsi ammuksineen eteen (ylös) päin akselin ympäri suuntautuvaan liikkeeseen. Ammuksen laukaisukulman määräsi varren liikkeen pysäyttävän pehmustetun tason kulma.
Roomalaiset käyttivät onageria lähinnä elävää voimaa vastaan linnoitusten piirityksissä, sillä sen teho ei riittänyt murtamaan vahvoja maa- tai kivivalleja. Ammuskivet saatettiin laukaista myös palavan aineen päällystäminä.
Carl Friedrich Zelter
Carl Friedrich Zelter (Berliini, 11. lokakuuta 1758 – 15. toukokuuta 1832) oli saksalainen säveltäjä, joka uransa aikana sävelsi 200 liediä, kantaatteja, alttoviulukonserton ja paljon pianomusiikkia.
Carl Friedrich Zelter syntyi vuonna 1758 Berliinissä ja kouluttautui jatkamaan muurari-isänsä työtä. Pian hänen musiikkillinen lahjakkuutensa kuitenkin huomattiin, ja hän opiskeli sävellystä muun muassa Carl Faschin johdolla ja liittyi "Singakademieen" vuonna 1791. Fachin kuoltua vuonna 1800 Zelteristä tuli akatemian johtaja. Hän perusti vuonna 1808 Singakademieta säestämään orkesterin, joka nimettiin "Ripienschuleksi". Vuonna 1809 hän pääsi Berliinin kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi, ja vuonna 1822 hän perusti kuninkaallisen kirkkomusiikki-instituutin. Zelter oli Johann Wolfgang von Goethen läheinen ystävä, ja monet teoksensa hän on säveltänyt Goethen runoihin.
Zelter tunnetaan myös Felix Mendelssohnin ja Giacomo Meyerbeerin opettajana. Hän tutustutti nuoren Mendelssohnin Johann Sebastian Bachin musiikkiin. Sen seurauksena h-mollimessua ja Matteus-passiota alettiin esittää ja Bachin musiikki elpyi sata vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen.
Cantus firmus
Cantus firmus (c.f.) on musiikissa käytettävä termi polyfonisen sävellyksen pohjana uudelleenkäytetylle melodialle. Sitä korostetaan usein esittämällä se pitkäkestoisilla nuoteilla. Termiä käytti tiettävästi ensimmäisenä Hieronymous de Moravia 1270-luvulla kuvaamaan aikansa motettien sävellyksessä käytettyä tekniikkaa.
Barokin säveltäjät, erityisesti Bach, käyttivät koraalimelodioita cantus firmuksina. Tuoreempi suomalainen esimerkki cantus firmuksen päälle sävelletystä teoksesta on Oskar Merikannon laulu "Oi muistatko vielä sen virren", jonka säestyksenä on virsi "Sun haltuus, rakas Isäni" puolessa tempossa.
Belait
Belait on austronesialainen kieli, jota puhutaan Bruneissa. Kielellä on noin 700 sitä äidinkielenään puhuvaa (1995).