Trisykliset masennuslääkkeet
Trisyklisiä masennuslääkkeitä käytetään masennuksen hoitoon. Niitä voidaan käyttää myös pieninä annoksia lievittämään kroonisia kipuja. Trisyklisiä masennuslääkkeitä käytetään myös ennenaikaisen siemensyöksyn hoitoon.
Trisykliset masennuslääkkeet on vanhin masennuslääkkeiden ryhmä joka otettiin käyttöön maailmalla 1950-luvulla ja Suomessa 1960-luvun lopulla. Trisyklisillä masennuslääkkeillä on lievää masennusta lievittävää vaikutusta, jonka uskotaan perustuvan serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinoton estämiseen. Trisyklisistä masennuslääkkeistä Suomessa käytetään ainakin amitriptyliinia, doksepiinia, nortriptyliinia, trimipramiinia ja klomipramiinia.
Trisyklisten masennuslääkkeiden käyttöä on vähennetty sillä SSRI- ja MAOI-lääkkeillä on jonkin verran vähemmän sivuvaikutuksia. Lisäksi trisykliset masennuslääkkeet voivat aiheuttaa hermosto- tai verenkierto-ongelmia kuten suun kuivumista ja sydämen rytmihäiriöitä. Niillä on SSRI-lääkkeitä useammin lihottavaa sivuvaikutusta, ne väsyttävät enemmän ja voimistavat enemmän alkoholin vaikutuksia. Lisäksi niiden yliannostus on vaarallisempi kuin modernien lääkkeiden. On kuitenkin masennustiloja ja -potilaita, joille trisykliset lääkkeet tuovat enemmän apua.
Kun trisyklistä masennuslääkettä annetaan depressiosta kärsivälle potilaalle, mielialan kohoaminen ja depressiivisten ajatusten väistyminen ei ala heti vaan yleensä vasta 2-3 viikon kuluttua. Hoitovaikutus ilmenee viiveellä myös uudemmissa masennuslääkkeissä, eikä viiveen syytä tarkkaan tiedetä. Terveelle ihmiselle trisyklinen masennuslääke ei aiheuta mielialan kohoamista vaan lähinnä sivuvaikutusten kaltaisia oireita.
Trisyklisiä masennuslääkeitä käytetään myös kroonisen kivun lievitykseen ja migreenin ennaltaehkäisyyn.
Trisyklisten masennuslääkkeiden nimi juontuu niiden kemiallisesta rakenteesta. Kaikkien trisyklisten lääkkeiden rakenteessa on kaksi bentseenirengasta, joiden väliin jäävä kolmas rengas koostuu etyleenisillasta ja propyyliamiinisivuketjusta. Ensimmäinen trisyklinen masennuslääke oli imipramiini. Myöhemmin kehitetyt trisykliset masennuslääkkeet ovat rakenteeltaan imipramiinin kaltaisia ja ne eroavat toisistaan sivuketjun osalta.
Noin joka 20. aikuisella trisykliset masennuslääkkeet hajoavat tavallista hitaammin. Nämä potilaat eivät siedä tavanomaisia annoksia. Tämä perinnöllinen ominaisuus voidaan selvittää farmakogeneettisellä testillä.
Trisykliset masennuslääkkeet estävät serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinottoa aivoissa. Trisyklisillä masennuslääkkeillä on lisäksi voimakas muskariinireseptoreita salpaava antikolinerginen vaikutus, mikä johtaa parasympaattisista hermopäätteistä
vapautuvan asetyylikoliinin vaikutusten vähenemiseen.
Pitkään jatkunut trisyklisten masennuslääkkeiden käyttö puolitoistakertaistaa riskin sairastua alzheimerin tautiin.
Trisyklisten masennuslääkkeiden antikolinerginen vaikutus saattaa aiheuttaa lisäksi häiriöitä potilaan verenkierrossa, rauhastoiminnoissa kuten hormonien erityksessä, ruoansulatuksessa, virtsaelinten toiminnoissa sekä unen- ja lämmönsäätelyssä. Trisyklisten masennuslääkkeiden käyttöön liittyy usein myös lihomista. Trisyklisten masennuslääkkeiden käyttöön liittyy myös riski saada sydän- ja verenkiertoelimistöön kohdistuvia haittavaikutuksia.
Muita antikolinergisiä haittavaikutuksia ovat esimerkiksi muistin ja ajatustoimintojen heikkeneminen, kiihtyneisyys, sekavuus, näköhäiriöt ja hallusinaatiot. Trisyklisten masennuslääkkeiden käyttö lisää myös luunmurtumien riskiä.
Joillain trisyksilillä masennuslääkkeillä on myös yleistä kipuaistia turruttavaa vaikutusta. Näiden lääkkeiden käyttäjille pitäisi järjestää säännöllinen hammaslääketieteellinen seuranta, koska lääkitys voi johtaa siihen, että hammasmätä vaurioittaa hampaita ilman että hampaat oireilevat. Myös syljeneritystä vähentävä vaikutus ja verenkiertoa heikentävä vaikutus lisäävät osaltaan hammasvaurioiden riskiä.
Eräät trisykliset masennuslääkkeet, kuten "Surmontil" (trimipramiini), saattavat aiheuttaa masennusta sekä itsemurhia tai itsemurhayrityksiä myös silloin, kun lääke määrättiin muuhun kuin masennuksen hoitoon, eikä potilas ollut masentunut ennen lääkehoidon alkua. Tämä riski on suurin alle 25-vuotiailla potilailla.
Yhdessä ns. MAO-estäjien eli inhibiittorien (MAOI) kanssa ei saa mitään trisyklistä antidepressanttista lääkeainetta käyttää. Siitä saattaa aiheutua hengenvaarallinen tila nimeltä serotoniinioireyhtymä.
Trisykliset masennuslääkkeet voivat aiheuttaa äkillisesti lopetettaessa voimakkaan kolinergisen reaktion elimistössä. Kolinergisia vieroitusoireita ovat esimerkiksi syljen erityksen lisääntyminen, virtsaamispakko, ripuli, vatsakrampit ja hikoilu. Lisäksi potilaat voivat kokea unihäiriöitä ja jopa maanisia oireita. Myös liikehäiriöitä kuten ataksiaa ja parkinsonismia on kuvattu. Vieroitusoireiden vähentämiseksi trisyklisten masennuslääkkeiden käytön lopettaminen on hyvä tehdä annosta asteittain pienentäen.
Trisykliset masennuslääkkeet saattavat voimistaa alkoholin ja sedatiivisesti vaikuttavien lääkeaineiden vaikutusta.