hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jyvitetty pinta-ala
Jyvitetty pinta-ala on laskennallinen ala, jota on käytetty useimmissa ennen vuotta 1992 rakennetuissa asunto-osakeyhtiöissä tasoittamaan samankokoisten asuntojen laadullisia eroja, esimerkiksi sijaintia, tai rakennuskustannusten eroja. Jyvitystä käytetään yhä määritettäessä yhtiön perustamisvaiheessa huoneistojen osakkeiden jakosuhdetta.
Jyvitettyä pinta-alaa voidaan käyttää asunto-osakeyhtiön vastikkeiden, huoneiston vuokran tai asumisoikeusasunnon käyttövastikkeen perustana. Asuntoyhtiöissä se on yleensä merkitty yhtiöjärjestykseen. Vuoden 1992 jälkeen rakennetuissa asuntoyhtiöissä yhtiöjärjestyksessä on merkittävä varsinainen huoneistoala, ja mahdollinen jyvitys asuntojen välillä näkyy esimerkiksi eri kerroksissa olevien samankokoisten asuntojen vaihtelevassa osakemäärässä. Yhtiövastike maksetaan pinta-alan tai osakemäärän mukaan, tavan määrittää yhtiöjärjestys.
Huoneiston jyvitetty pinta-ala on todellinen huoneistoala neliömetreissä kerrottuna huoneistokohtaisella kertoimella. "Jyvityskerroin" määräytyy asunnon koon ja sijainnin mukaan.. Jyvitys perustuu yhtiön perustamisvaiheessa arvioituun kysyntään ja tarjontaan, ei lainsäädäntöön. Kaikki asuinhuoneistoiden hallintaan oikeuttavat osakkeet ovat samanarvoisessa asemassa asunto-osakeyhtiössä, yhtiön perustamisvaiheessa päätetty jyvitys vaikuttaa vain niiden lukumäärään kussakin huoneistossa.
Asunnon koon kasvaessa neliömetriä kohti lasketut rakennuskustannukset pienenevät. Jyvityskertoimella saadaan yhtiön kulut jaettua paremmin rakennuskustannuksia vastaavasti. Pienissä asunnoissa jyvitetty pinta-ala on suurempi kuin todellinen pinta-ala. Vastaavasti suuremmissa asunnoissa jyvitetty ala on pienempi.
Jyvityksellä korjataan myös rakennettavien asuntojen laadullisia eroja. Alimpien kerrosten huoneistoihin kantautuu yleensä enemmän ääniä yläkerroksista ja porrashuoneesta. Maisemat ovat ylhäältä yleensä paremmat. Ylemmissä kerroksissa tarvitaan hissiä enemmän kuin alemmissa, jolloin hissin käyttökustannukset vaikuttavat jyvityksessä. Jyvityskertoimilla saadaan ylempien kerrosten pinta-ala suuremmaksi, alempien pienemmiksi. Laadullisesti hieman paremman asunnon omistaja maksaa hivenen suuremman osuuden yhtiön kuluista.
Useimmat asunto-osakeyhtiön kustannukset jaetaan asuntojen välille jyvitetyn pinta-alan tai jyvityksellä korjatun osakemäärän mukaan. Toisaalta myös kunkin asunnon äänivalta yhtiön asioista päätettäessä määräytyy saman jyvityksen mukaan. Tyypillisesti uudemmissa yhtiöissä jokaisella huoneistolla on jyvityksen mukainen määrä yhtiön osakkeita, ja niiden mukainen äänivalta yhtiökokouksessa.
Termi "jyvitys" pohjautuu maatalousyhteiskunnan aikaiseen käytäntöön, jossa viljelysmaan arvoa esimerkiksi verotusta tai tilusten jakamista varten arvioitaessa otetaan huomioon maa-alueen pinta-alan lisäksi sen suhteellinen tuottavuus, eli se kuinka monta jyvää se keskimäärin tuotti yhtä kylvettyä jyvää kohti (jyväluku). Jyvitys on siis keino tasata samaa suuretta olevia eriarvoisia määriä.
Djurgården
Djurgården on vuonna 1926 perustettu Ruotsin pääkaupungin, Tukholman, kaupunginosa sekä puistoalue. Se sijaitsee Östermalmin kaupunginosa-alueella kaupungin keskustassa. Kaupunginosa on pinta-alaltaan 4,62 neliökilometriä, josta maa-alaa on 2,79 neliökilometriä. Asukkaita siellä on noin 830. Djurgården sijaitsee suurimmaksi osaksi saarella, jota myös yleisesti kutsutaan nimellä Djurgården, mutta jonka virallinen nimi on Valdemarsön.
Djurgårdenin puistoalue on yksi Tukholman suosituimpia matkailukohteita, siellä vierailee vuosittain yli kymmenen miljoonaa vierasta. Siellä sijaitsevat muun muassa:
Jun’ichi Inamoto
Jun’ichi Inamoto (, s. 18. syyskuuta 1979) on japanilainen jalkapalloilija.
Viimeisenä lukiovuotenaan Inamoto pelasi japanilaisessa Gamba Osakassa, johon hän liittyi vuonna 1998. Myöhemmin hän siirtyi Eurooppaan pelaamaan Arsenaliin, mutta hän ei päässyt ensimmäiseen FA Premier League -joukkueeseen, vaan pelasi vain Carling Cupissa. Inamoto teki kaksi maalia Japanin joukkueessa vuoden 2002 jalkapallon MM-kisoissa. Tämän jälkeen hän teki pitkäaikaisen sopimuksen Fulhamin kanssa, missä eurooppalainen joukkue lainasi pelaajaa Gamba Osakalta. Hän sopi hyvin lontoolaiseen joukkueeseen. Kansainvälisessä ystävyyspelissä Englantia vastaan Inamoto mursi sääriluunsa ja palasi Gamba Osakaan tekemään promootiotyötä. Fulham halusi tehdä hänen kanssaan vielä yhden sopimuksen, mutta loukkaantuminen herätti epäilyksiä, eikä sopimusta syntynyt.
Inamoto teki lopulta sopimuksen West Bromwich Albionin kanssa 200 000 punnan siirtomaksusta, joka maksettaisiin vasta, kun hän pelaisi Midlandsissa. Pian tämän jälkeen Gary Megson erosi West Bromwich Albionista, eikä hänen seuraajansa Bryan Robson ollut varma japanilaisen taidoista. Inamoto lainattiin Cardiff City FC:hen vuosien 2004–05 loppujaksoksi. Joukkueessa tekemänsä vaikutuksen vuoksi hänet kutsuttiin pelaamaan takaisin West Bromwich Albioniin Premiershipiin. Vuosina 2005–2006 hän pelasi usein WBA:ssa, ja hänet kutsuttiin vuoden 2006 MM-kilpailuihin, joissa hän pelasi kahdessa ottelussa. Inamoto oli näin ensimmäinen West Bromwichin pelaaja MM-kisoissa 20 vuoteen. Vuoden 2006 elokuussa hän siirtyi Galatasaray SK:hon.
Ura Turkissa jäi yhteen kauteen ja kesällä 2007 Inamoto siirtyi Eintracht Frankfurtiin. Saksan Bundesliigassa japanilainen pelasi hienon debyyttikauden tehden viisi maalia, mutta kaudella 2008/09 paikka avauksessa oli tiukassa. Kesällä 2009 Inamoto jätti Eintrachtin ja siirtyi kahden vuoden sopimuksella Stade Rennaisiin. Siirron taustalla oli Gamba Osakasta tuttu päävalmentaja Frédéric Antonetti. Pesti Ranskassa jäi kuitenkin lyhyeksi ja Inamoto pelasi syyskaudella vain viidessä ottelussa. Tammikuussa 2010 hän palasikin kotimaahansa Kawasaki Frontalen joukkueeseen.
Hjorthagen
Hjorthagen (lempinimeltään "Hjortis") on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Hjorthagen on maa-alaltaan 1,16 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita sillä on noin 2 200.
Hjorthagen tunnetaan vanhana teollisuusalueena. Kaupunginosan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Hjorthagenin kirkko, joka edustaa esimerkillisesti jugend-tyyliä.
Hjorthagenissa sijaitsee myös Tukholman metron linjan 13 pääteasema Ropsten, samasta paikasta alkaa myös Lidingön kuntaan johtava Lidingöbanan-pikaraitiotie. Silja Linen terminaali Värtanhamnissa on myös kävelyetäisyydellä.
Amir Peretz
Amir Peretz (, s. 9. maaliskuuta 1952 Boujad, Marokko) on israelilainen poliitikko. Hän oli apulaispääministeri ja puolustusministeri vuoteen 2007 sekä ympäristönsuojeluministeri vuoteen 2014. Hän oli Israelin työväenpuolueen johtaja vuodesta 2005.
Amir Peretz (syntyjään Armand Peretz) syntyi Boujadin kaupungissa Marokossa. Hänen isänsä omisti Boujadissa huoltoaseman jaoli paikallisen juutalaisyhteisön päämies. Vuonna 1956 Peretzin perhe muutti Israeliin Sderotin kaupunkiin.
Vuonna 1973 Peretz liittyi Israelin puolustusvoimien palvelukseen, jossa hän yleni aina kapteeniksi saakka. Jom kippur -sodan aikana hän haavoittui pahasti ja joutui toipumaan vuoden sairaalassa. Sairaalasta päästyään hän osti maatilan ja tapasin tulevan vaimonsa Ahlaman, jonka kanssa hän meni naimisiin. Nykyisin heillä on neljä lasta.
Peretz voitti 9. marraskuuta 2005 järjestetyn työväenpuolueen vaalit ja syrjäytti sen johdosta edeltäjänsä Shimon Peresin. Hänen johtamansa työväenpuolue sai toiseksi eniten paikkoja 28. maaliskuuta 2006 järjestetyissä vaaleissa. Hänet valittiin Israelin uudeksi puolustusministeriksi pääministeri Ehud Olmertin johtamaan hallitukseen 4. toukokuuta 2006. Kesäkuussa 2007 Ehud Barak voitti työväenpuolueen johtajavaalin, jolloin Peretz jätti myös ministerinasemansa.
Peretzin ministerinkaudella Israel kävi toisen Libanonin sodan, jonka hoidosta Olmert ja Peretz saivat vakavia moitteita Winogradin tutkimuskomissiolta.
Norra Djurgården
Norra Djurgården on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on maa-alaltaan 6,3 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 6 500.
Norra Djurgården on entistä kuninkaallista metsästysseutua. Nykyisin siellä sijaitsee muun muassa Tukholman yliopisto sekä Tukholman olympiastadion.
Royal Exhibition Building
Royal Exhibition Building () on rakennus Melbournessa, Australiassa. Se sijaitsee Carlton Gardens -puistossa keskustan liikekaupunginosan koilliskulmassa. Rakennuksen on suunnitellut Joseph Reed ja se valmistui vuonna 1880.
Merkittävin rakennuksessa pidetty tapahtuma on ollut Australian parlamentin ensimmäinen istunto 9. toukokuuta 1901. Virallisen avajaisen jälkeen parlamentti muutti Victorian osavaltion parlamenttitaloon, ja osavaltiohallitus vielä silloin nimellä Exhibition Building tunnettuun rakennukseen.
Kuningatar Elisabet II antoi rakennukselle lisänimen "Royal" ("Kuninkaallinen") vierailullaan vuonna 1984.
Rakennusta käytetään edelleen näyttelyihin, mutta se ei ole Melbournen suurin tai vilkkain. Melbournen yliopisto käyttää myös sitä luentojensa pitämiseen.
Royal Exhibition Building ja sitä ympäröivä Carlton Gardens listattiin UNESCOn maailmanperintölistalle vuonna 2004. Rakennus on viimeisiä 1800-luvulta säilyneitä suuria näyttelyrakennuksia.
Ladugårdsgärdet
Ladugårdsgärdet, tunnetaan yleisesti myös nimellä Gärdet, on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Östermalmin kaupunginosa-alueella. Kaupunginosa on maa-alaltaan 5,12 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 17 100 ihmistä. Tukholman metron asema, Gärdet, sijaitsee kaupunginosassa.
Ladugårdsgärdetissä sijaitsee muun muassa Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia sekä 155 metrin korkeuteen yltävä TV-torni "Kaknästornet".
Monterrey
Monterrey on Nuevo Leónin osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Kaupungissa väkiluku vuonna 2014 oli noin 1,2 miljoonaa, koko metropolialueella 4,4 miljoonaa.
Monterrey sijaitsee Meksikon luoteisosassa 538 metrin korkeudessa Santa Catarina -joen tulvatasangolla. Kaupungin itäpuolella kohoaa 1 700 metriä korkea Cerro de la Silla -vuori.
Vuoden kuuminta aikaa on heinä-elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on 34 astetta. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 21 astetta ja yölämpötilat käyvät 10 asteen alapuolella. Sadetta saadaan ainakin vähän ympäri vuoden, eniten syyskuussa.
Nykyisen Monterreyn paikalla ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta ennen espanjalaisten tuloa. Alueella liikkuvat nomadit ovat kuitenkin jättäneet sinne luolamaalauksia ja kalliopiirroksia. Espanjalaiset j aportugalilaiset kiinnostuivat seudun mineraalivaroista 1530-luvulta alkaen.
Kaupunki perustettiin 20. syyskuuta 1596. Paikan valintaan vaikutti sieltä löytynyt lähde.
Vuonna 1846 kenraali Zachary Taylorin yhdysvaltalaiset joukot valtasivat Monterreyn Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.
Eräs Meksikon ja koko Latinalaisen Amerikan tärkeimmistä ja arvostetuimmista yliopistoista on Monterreyssä pääpaikkaansa pitävä yksityinen Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey (Tecnológico de Monterrey, TEC, ITESM)-yliopisto. Yliopisto on perustettu 1943 ja sillä on useita kampuksia eri puolilla Meksikoa. The Economist -lehden arvioinnissa vuonna 2010 TEC:in MBA-ohjelma oli Latinalaisen Amerikan paras, koko vertailussa sijalla 88. Useilla suomalaisilla yliopistoilla on vaihto-oppilassopimuksia TECin kanssa.
Monterrey on teollisuuskaupunki ja siellä on toimintaa useilla globaaleilla teollisuusyrityksillä. Esimerkiksi suomalaistaustaisella Elcoteq SE:llä on kaupungissa tuotantoyksikkö. Monterreyssä toimivat myös Grupo Avante, Lanix Electronics, Ocresa, CEMEX, Vitro, Mercedes-Benz Mexico, OXXO, BMW de Mexico, Grupo Bimbo, DINA S.A., Cuauhtémoc Moctezuma Brewery ja Heineken.
Harpo
Jan Svensson eli Harpo (s. 5. huhtikuuta 1950 Bandhagen, Tukholma) on ruotsalainen pop-muusikko. Hän lainasi taiteilijanimensä Harpo Marxilta. Peruskoulun jälkeen Harpo aloitti teatteriopinnot Tukholmassa 16-vuotiaana. Ensisinglensä hän julkaisi vuonna 1973.
Vuonna 1976 "Moviestar" pääsi Harpon ainoana kappaleena Yhdistyneen kuningaskunnan viralliselle singlelistalle. Muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Horoscope" ja "Motorcycle Mama". Harpo on yhä suosittu muun muassa Saksassa, jossa hän teki kiertueen vuonna 2007.
Lojax levytti "Moviestarin" vuonna 1976 suomeksi nimellä "Suuri Star" (suomeksi sanoittanut Irina Englund, joka tunnetaan paremmin esiintyjänimellään Irina Milan) ja tyttöviisikko Sitruunapippuri vuonna 1997 nimellä "Kahdestaan" (suomeksi sanoittanut Pekka Eronen).
Harpo esiintyi Ruisrockissa vuonna 1978. Eläkeläiset-yhtye julkaisi albumillaan "Pahvische" (2002) oman versionsa "Moviestarista" nimellä "Humppastara".
Harpo on tunnettu myös pitkäaikaisena ravihevosten kasvattajana ja valmentajana. Nykyään hän pitää omaa tallia Halmstadin lähistöllä Ruotsin lounaisosassa. Vuonna 1980 Harpo joutui harjoituslenkillä ollessaan hevosen potkaisemaksi. Onnettomuuden seurauksena hän menetti hajuaistinsa ja näön oikeasta silmästään.
Carlton Gardens
Carlton Gardens on 26 hehtaarin laajuinen puisto Melbournessa, Australiassa. Yhdessä Royal Exhibition Buildingin kanssa se muodostaa UNESCOn maailmanperintökohteen.
Puisto on hyvä esimerkki viktoriaanisen ajan puutarhanhoidosta laajoine nurmikkoineen. Puistossa kasvaa monia eurooppalaisia ja australialaisia puulajeja, kuten metsätammea, turkintammea, hopeapoppelia, jalavaa, setriä ja araukariaa. Lisäksi alueella on kukkaistutuksia ja pensaita. Puiden reunustamat polut muodostavat puistokatuja, jotka korostavat suihkulähteitä ja Royal Exhibition Buildingin arkkitehtuuria. Kaksi pientä järveä koristavat puiston eteläosaa ja pohjoispuolella on mm. Melbournen museo, kaksi tenniskenttää ja lasten leikkikenttä.
Luettelo televisiosarjan Frendit jaksoista
David Cranen ja Marta Kauffmanin luoman tilannekomediasarjan "Frendit" esitys alkoi Yhdysvalloissa NBC:llä 22. syyskuuta 1994 ja Suomessa MTV3:lla 9. huhtikuuta 1996. Sarjan päähenkilöinä on kuusi New Yorkissa asuvaa ystävystä – Rachel Green (Jennifer Aniston), Monica Geller (Courteney Cox), Phoebe Buffay (Lisa Kudrow), Joey Tribbiani (Matt LeBlanc), Chandler Bing (Matthew Perry) ja Ross Geller (David Schwimmer) – ja sarjan keskeisinä tapahtumapaikkoina ovat Central Perk -kahvila ja kattohuoneisto, jossa sarjan päähenkilö Monica Geller asuu.
Kymmenen tuotantokauden jälkeen sarjan kaksiosainen päätösjakso, järjestyksessään 236. jakso, esitettiin Yhdysvalloissa 6. toukokuuta 2004. Se on Yhdysvaltojen kaikkien aikojen neljänneksi katsotuin televisiosarjan päätösjakso, sillä se keräsi 52,5 miljoonaa katsojaa, ja sen aikana esitetyn 30 sekuntia kestäneen mainoksen keskimääräinen hinta oli ennätyksellisesti kaksi miljoonaa dollaria. Suomessa jakso esitettiin samana päivänä kuin "Sinkkuelämää"-televisiosarjan päätösjakso eli 23. marraskuuta 2004. Jakso keräsi 840 000 katsojaa.
Suomessa sarjan jaksoille on annettu eri nimet televisio- ja DVD-levitystä varten.
"Pääartikkeli: Frendit (1. tuotantokausi)"
"Pääartikkeli: Frendit (2. tuotantokausi)"
"Pääartikkeli: Frendit (3. tuotantokausi)"
"Pääartikkeli: Frendit (4. tuotantokausi)"
"Pääartikkeli: Frendit (5. tuotantokausi)"
"Pääartikkeli: Frendit (6. tuotantokausi)"
Riccardo Drigo
Riccardo Eugenio Drigo (30. kesäkuuta 1846 Padova – 1. lokakuuta 1930 Padova) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari, joka työskenteli useita vuosikymmeniä Venäjällä.
Drigo opiskeli musiikkia kotikaupunkinsa Padovan lisäksi Venetsiassa. Vuonna 1878 hän muutti Venäjälle, jossa hän loi elämäntyönsä. Drigo vietti useita vuosia työskennellen Pietarin keisarilliselle baletille ja oopperalle. 1910- ja 1920-luvuilla hän toimi balettitanssija Anna Pavlovan kiertueiden musiikillisena johtajana. Drigo palasi vuonna 1927 Padovaan, jossa hän kuoli vuonna 1930.
Drigo johti muiden muassa Pjotr Tšaikovskin "Prinsessa Ruususen", "Pähkinänsärkijän", "Patarouvan" ja "Iolanthen" sekä Aleksandr Glazunovin "Raymondan" ensiesityksiä. Hän myös sävelsi itse useita baletteja ja oopperoita.
Laplacen demoni
Laplacen demoni on ranskalaisen matemaatikon ja tähtitieteilijän Pierre Simon de Laplacen (1749–1827) kuvailema hypoteettinen olento, johon hän kiteytti mekanistisen luonnonfilosofian maailmankuvan. Mekaniikan mukaan maailmaa voitiin tarkastella jättiläismäisenä, ehdottoman lainalaisena kellokoneistona, jonka kaikkien osasten tarkat paikat ja nopeudet voitiin täsmällisesti tietää ja määritellä.
Laplacen demoni pystyisi ennustamaan tulevaisuuden yhtä hyvin kuin kertoa menneisyydenkin, jos se tuntisi maailmankaikkeudessa vaikuttavat voimat ja kappaleiden sijainnin tietyllä ajanhetkellä.
Tämä maailmankuva on etenkin deterministien omaksuma, toisaalta esimerkiksi Heisenbergin epätarkkuusperiaate kritisoi näkemystä.
Armfelt
Armfelt (Armfeldt) on ruotsalaisperäinen aatelissuku, jonka jäseniä asuu myös Suomessa.
Suku polveutuu talonpoika Lars Erikssonista, joka asui Frösönissä Norjan Jämtlandissa. Hänen poikansa Erich Larsson (k. 1659), joka toimi Inkerinmaalla ensin luutnanttina, myöhemmin kapteeniluutnanttina ja komendanttina, aateloitiin vuonna 1648 nimellä Armfält, ja vuonna 1650 suku introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 458. Hänen pojanpoikansa, kenraali Carl Gustaf Armfelt, ylennettiin vuonna 1731 vapaaherraksi, minkä vuoksi hänen jälkeläisensä introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 213. Vuodesta 1818 lähtien suku on ollut myös Suomen ritarihuoneessa. Suomessa suvusta on myös kreivillinen haara, sillä keisari Aleksanteri I korotti Gustaf Mauritz Armfeltin kreivin arvoon vuonna 1812.
Ruotsin aatelinen sukuhaara sammui vuonna 1868, Suomen vapaaherrallinen sukuhaara jo vuonna 1839. Elossa ovat yhä Ruotsin vapaaherrallinen sekä Suomen aatelinen ja kreivillinen haara.
Modest Tšaikovski
Modest Iljitš Tšaikovski (ven. Модест Ильич Чайковский; 13. toukokuuta 1850 Alapajevsk – 15. tammikuuta 1916 Moskova) oli venäläinen näytelmäkirjailija, libretisti ja kielenkääntäjä. Hänen veljensä oli säveltäjä Pjotr Tšaikovski.
Tšaikovski käänsi useita William Shakespearen sonetteja venäjäksi. Osa hänen oopperalibretoistaan syntyi hänen veljensä oopperoihin. Hän antoi veljensä kuudennelle sinfonialle lisänimen "Pateettinen", jolla se nykyään tunnetaan.
Pjotr Tšaikovskin kuoleman jälkeen (1893) Modest Tšaikovskista tuli hänen ensimmäinen elämäkerturinsa. Hän myös perusti veljelleen museon Kliniin.
Vasili Mišin
Vasili Pavlovitš Mišin (, 18. tammikuuta 1917 – 10. lokakuuta 2001) oli venäläinen raketti-insinööri.
Vasili Mišin oli vielä opiskeluikäinen Stalinin puhdistusten iskiessä vuonna 1937 moniin muihin raketti-insinööreihin.
Vasili Mišin toimi Neuvostoliiton aseteollisuudessa rakettitekniikan parissa toisen maailmansodan aikana. Hän oli ensimmäisten joukossa tutkimassa Saksan V2-ohjuksia sodan loputtua. Tällöin hän toimi suoraan Sergei Koroljovin alaisuudessa yhtenä R-7-ohjuksen, Sputnikin ja Vostok-aluksen pääsuunnittelijoista.
Mišinistä tuli OKB-1:n johtaja, kun Koroljov kuoli äkillisesti vuonna 1966. Hän joutui johtamaan Neuvostoliiton miehitettyä kuulentoa varten suunniteltavan N1-raketin kehitystyötä. Tämä hanke, 5- tai 6-vaiheinen kantoraketti, jossa oli satoja rakettimoottoreita, perustui yleensä väärään ajatukseen, että kantoraketin nostokykyä voi kasvattaa samalla teknologialla skaalaamalla laitetta suuremmaksi. Kaksi koelaukaisua (tai muuta testiä laukaisualustalla) päätyi räjähdyksiin 1960-luvun lopussa tai 1970-luvun alussa. Eräs syy oli, ettei Mišinillä ollut samanlaista kykyä vaatia ja saada lisärahoitusta suurhankkeelle. Hän ei myöskään ollut intuitiivinen insinöörijohtaja, joka löytää oikean kehityssuunnan rajallisen tiedon varassakin.
Valentin Gluško pystyi syrjäyttämään Mišinin vuonna 1974.
Mišin siirtyi opettajaksi ja tutkijaksi toimien Moskovan ilmailuinstituutin rakettiosaston johtajana.
Vasili Mišin sai "Neuvostoliiton sankari" -kunniamerkin työstään avaruusohjelman hyväksi.
Suvanto (kylä)
Suvanto on noin kolmenkymmenen asukkaan kylä Kemijokeen laskevan Kitisen varressa Pelkosenniemen kunnassa, noin 11 kilometriä sen kirkonkylästä luoteeseen. Suvanto on yksi harvoja Lapin kyliä, joita saksalaiset eivät polttaneet Lapin sodassa, ja sen kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennuskanta onkin Museoviraston suojeluksessa. Suvanto valittiin Lapin kauneimmaksi kyläksi 1987, ja vuonna 1991 sille myönnettiin Europa Nostra -palkinto tunnustuksena ainutlaatuisen kulttuuri- ja rakennusympäristön säilyttämisestä ja sen eteen tehdystä arvokkaasta työstä.
Pianokonsertto nro 1 (Tšaikovski)
Pjotr Tšaikovskin pianokonsertto nro 1 b-molli op. 23 on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista pianokonsertoista. Se kantaesitettiin vuonna 1875.
Tšaikovski sävelsi konserton marraskuun 1874 ja helmikuun 1875 välisenä aikana. Teoksen säveltämistä oli pyytänyt pianovirtuoosi ja säveltäjän hyvä ystävä Nikolai Rubinstein. Rubinsteinin oli tarkoitus olla myös sen ensimmäinen esittäjä ja Tšaikovski omisti konserttonsa hänelle. Kun säveltäjä ylpeästi esitteli luomistaan Rubinsteinille jouluna 1874, tämä haukkui pianokonserttoa kömpelöksi sävellykseksi ja mahdottomaksi soittaa.
Kritiikki oli kova isku Tšaikovskille, joka ei kuitenkaan suostunut säveltämään nuottiakaan uusiksi, vaan lähetti konserton saksalaiselle Hans von Bülowille. Tämä suostui opettelemaan teoksen ja näin pianokonsertto sai ensiesityksensä 25. lokakuuta 1875 Bostonissa. Teos esitettiin Pietarissa viikkoa myöhemmin.
Tšaikovski uudisti konserttoaan vielä kesällä 1879 ja joulukuussa 1888. Rubinsteinkin muutti mielensä ja esitti konserton Pariisissa vuonna 1887. Siitä lähtien konsertto on yksi esitetyimmistä ja levytetyimmistä soolokonsertoista.
Tšaikovskin ensimmäistä pianokonserttoa pidetään yhtenä romanttisimmista konsertoista. Sen juhlava koko orkesterin aloitus on yksi maailman kuuluisimmista melodioista, jota säestävät pianon kaikki 7½ oktaavia käsittävät mahtipontiset soinnut. Aloitus johtaa viuluteemaan, joka on kepeän rauhallinen. Toinen osa alkaa huilusoololla, jota säestävät pizzicatojouset. Kolmas osa, joka saattaa konserton loppuun, on rondo, jonka sävel pohjautuu ukrainalaiseen kansanmusiikkiin.
Osien tempomerkinnät ovat
Soolopianoa säestää suuri orkesteri, jonka kokoonpano on seuraava:
Kijevo (Kroatia)
Kijevon kunta sijaitsee Kroatiassa Dalmatian alueella Kninin kaupungista kaakkoon Šibenik-Kninin maakunnassa. Kylä on Dinaravuoren lähellä Cetinajoen rinteillä. Siellä asui 429 asukasta vuonna 2011. Serbit puhdistivat kylän etnisesti Kroatian sodassa 1991, koska silloin kylä oli kroaattisaareke serbialueen keskellä.
Urby Emanuelson
Urby Emanuelson (s. 16. kesäkuuta 1986, Amsterdam, Pohjois-Hollanti, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa italialaista AC Milania. Hän pelaa vasempana puolustajana ja laiturina. 176 senttimetriä pitkällä Emanuelsonilla on myös Surinamen kansalaisuus.
Ajaxin omista junioreista edustusjoukkueeseen nostettu Emanuelson pelasi ensimmäiset liigaottelunsa kaudella 2004–2005, jonka aikana hän pelasi kolme ottelua. Seuraavalla kaudella hän nousi Ajaxin runkopelaajiin, ja pelasi 26 ottelua, joissa teki myös yhden maalin. Seurajoukkueurallaan hän on voittanut sekä Alankomaiden cupin (2005) että Alankomaiden supercupin (2006).
Hän siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavaan AC Milaniin 23. tammikuuta 2011 kolmen ja puolen vuoden sopimuksella. Milan maksoi hänestä 1,7 miljoonaa euroa. Hän teki debyyttinsä seurassa 26. tammikuuta pelatussa Italian cupin 2–1-voitossa Sampdoriaa vastaan. Hän teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 29. tammikuuta pelatussa ottelussa Cataniaa vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa seuralle Italian cupin ottelussa Palermoa vastaan tasoittaen ottelun loppulukemiksi 2–2.
Emanuelson pelaa kevään 2013 lainalla Englannin Valioliigan Fulhamissa.
Emanuelson on voittanut maajoukkuetasolla alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2006. Hän oli myös lähellä paikkaa A-maajoukkueessa MM-kilpailuissa 2006, mutta putosi lopullisesta ryhmästä. 16. elokuuta 2006 hän teki debyyttinsä A-maajoukkueessa ystävyysottelussa Irlantia vastaan.
Risto Mäkelä
Risto Väinö Kalevi Mäkelä (14. tammikuuta 1924 Raahe – 19. maaliskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Mäkelän elokuvauran merkittävimmät roolit ajoittuvat 1960-luvun alkupuolelle.
Mäkelä näytteli vuodesta 1945 alkaen teatterissa. Hän tuli tunnetuksi Pyynikin kesäteatterista, jossa hän näytteli jo 1940-luvulla, paljon ennen elokuvauransa alkua. Siellä hänen bravuuriroolejaan oli 1960-luvun keskivälillä Tuntemattoman sotilaan eversti Karjula. Mäkelä näytteli Porin ja Tampereen teattereissa, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa sekä hän vieraili useasti Radioteatterissa.
Mäkelän ensimmäinen elokuvarooli oli Matti Kassilan ohjaamassa elokuvassa "Komisario Palmun erehdys" (1960). Hän tuli tunnetuksi esittäessään pikkukonna Villeä Aarne Tarkaksen elokuvissa "Opettajatar seikkailee" (1960), "Oksat pois..." (1961) ja "Turkasen tenava!" (1963). Ainoat pääroolinsa Mäkelä näytteli draamassa "Me" (1961) sekä Aarne Tarkaksen mustalla huumorilla maustetussa jännityselokuvassa "Hän varasti elämän" (1962). Hänet muistetaan kuitenkin parhaiten sivurooleistaan, kuten saarnaaja Mustapään roolista elokuvassa "Kaasua, komisario Palmu!" (1961), vanhana Turkin sodan veteraanina Metsäpirtin Tanelina elokuvassa "Pikku suorasuu" (1962) ja Yrjö Granberg -nimisenä roistona elokuvassa "Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin" (1971). Hänet tunnettiin sujuvasta lauluäänestään, joka kuului monessa elokuvassa, esimerkiksi elokuvissa "Miljoonavaillinki" (1961) sekä "Akseli ja Elina" (1970). Mäkelä esiintyi lisäksi useassa TV-sarjassa sekä lyhyt- ja mainoselokuvissa. Hän oli myös arvostettu lausuja.
Mäkelän poika Martti Mäkelä on jatkanut isänsä näyttelijäperinnettä. Myös Mäkelän vaimo oli näyttelijä, lausuntataiteilija Ritva Ahonen. Samasta sukunimestään huolimatta Risto Mäkelä ja näyttelijä Toivo Mäkelä eivät olleet sukua toisilleen.
Risto Mäkelä sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1990. Hän kuoli keväällä 1992 lyhyen sairauden jälkeen 68 vuoden iässä.
Milan Martić
Milan Martić (s. 18. marraskuuta 1954) on Kroatiassa syntynyt serbipoliitikko ja sotilasjohtaja, joka johti Krajinan serbialuetta Kroatian sodassa. Martic oli alkujaan paikallinen poliisipäällikkö Kninissä. Hänellä oli erilaisia huippuvirkoja Kroatian serbialue Krajinassa välillä 4. tammikuuta 1991 – elokuu 1995. Martić oli Krajinan serbitasavallan presidentti, puolustusministeri ja sisäministeri eri aikoina. Jugoslavian sotarikoksia tutkinut kansainvälinen tuomioistuin etsintäkuulutti Martićin, joka lopulta antautui 15. maaliskuuta 2005.
Martićia syytetään kroaattien murhista, väestön ajamisesta pois kodeistaan, kidutuksista ja epäinhimillisestä kohtelusta, omaisuuden ryöstöstä ja kylien ja kaupunkien tuhoamisista. Hän johti Kroatian pääkaupungin Zagrebin tulitusta tykistöllä. Hänet tuomittiin 12. kesäkuuta 2007 kolmenkymmenen viiden vuoden vankeuteen.
Hans von Bülow
Vapaaherra Hans Guido von Bülow [fon by:lo:] (8. tammikuuta 1830 Dresden – 12. helmikuuta 1894 Kairo) oli saksalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Hans von Bülow syntyi Dresdenissä ja pääsi 9-vuotiaana Friedrich Wieckin piano-oppilaaksi. Bülow'n vanhemmat kuitenkin lähettivät hänet Leipzigiin lukemaan lakia. Leipzigissa hän tutustui Franz Lisztiin ja kuuli Richard Wagnerin "Lohengrinin" ensiesityksen, mikä sai hänet siirtymään musiikkialalle. Hän sai kapellimestarin viran Zürichistä vuonna 1850.
Vuonna 1851 Bülow'sta tuli Franz Lisztin oppilas. Vuonna 1857 Bülow meni naimisiin Lisztin tyttären Cosima Wagnerin kanssa. Hän nousi vuonna 1864 Münchenin hovioopperan kapellimestariksi ja johti muiden muassa Richard Wagnerin "Tristanin ja Isolden" (1865) ja "Nürnbergin mestarilaulajien" (1868) kantaesitykset. 1880-luvun lopulla Bülow asettui Hampuriin. Hän kuoli Kairossa 1894.
Abrahamsberg
Abrahamsberg on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin läntisessä osassa, ja kuuluu Bromman kaupunginosa-alueeseen. Abrahamsbergissä asuu noin 2 800 henkilöä. Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1938.
Abrahamsbergissä sijaitsee myös samanniminen Tunnelbanan-asema, joka on osa metroverkoston "vihreä linjaa".
Kansas (täsmennyssivu)
Kansas voi tarkoittaa:
Alvik (Tukholma)
Alvik on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin läntisellä puoliskolla ja on osa Bromman kaupunginosa-aluetta. Alvik toimii Bromman ja Länsi-Tukholman liikenteen solmukohtana, ja siellä sijaitsee myös merkittävä metron vaihtoasema, joka on osa metroverkoston vihreää linjaa. Alvik on myös pääteasema Nockebybanan- ja Poikittaisrata-pikaraitiotielinjoille.
Merivoimien koulutuskeskus
Merivoimien Koulutuskeskus (MerivKoulK) oli Kirkkonummen Upinniemessä sijainnut Suomen merivoimien joukkoyksikkö, joka oli osa Suomenlahden Meripuolustusaluetta. Koulutuskeskus antoi peruskoulutuksen pääosalle merivoimien suomenkielisistä alokkaista mukaan lukien kaikki merivoimien aluspalvelukseen siirtyvät varusmiehet.
Merivoimien koulutuskeskus lakkautettiin joukkoyksikkönä 31. joulukuuta 2011. Lähes kaikki varusmieskoulutusta antavat yksiköt siirrettiin Suomenlinnan Rannikkorykmentin alaisuuteen . Poikkeuksena 3. komppania muutti nimensä Huolto- ja Kuljetuskomppaniaksi ja se liitettiin Porkkalan Rannikkopataljoonaan.
Merivoimien koulutuskeskus sisälsi seuraavat yksiköt:Kaikki koulutuskeskuksen yksiköt kouluttivat alokaskaudella varusmiehille sotilaan perustaitoja. Alokas- eli P-kauden jälkeen yksiköt kouluttivat varusmiehiä seuraavasti:
1. Komppania koulutti rannikkoviestimiehiä, aliupseerikoulusta valmistuneita rannikkoviestilinjan käyneitä aliupseereita sekä Merisotakoulusta valmistuneita upseerikokelaita.
2. Komppania toimenpani muun muassa erikoiskursseja rannikkojalkaväkilinjan aliupseereille, sekä toteutti matruusien joukkokoulutuskauden ennen matruusien siirtymistä aluspalvelukseen.
3. Komppania koulutti muun muassa huoltojoukkoja.
4. Komppania liitettiin aliupseerikouluun aliupseerikurssin ajaksi.
Aliupseerikoulu koulutti reserviin aliupseereita rannikkojalkaväki-, rannikkoviesti-, laivaradio- ja laivastolinjoilla. Laivastolinja siirtyi aluspalvelukseen jo viiden viikon yhteinäiskoulutuskauden jälkeen ja muut linjat jatkoivat koulutustaan aliupseerikoululla valmistumiseen asti.
Merivoimien Koulutuskeskuksen perinteet nousivat Turun Laivastoaseman Laivaston Koulun ja Suomelinnan Rannikkorykmentin II Patteriston ja Porkkalan Rannikkopatteriston perinteistä.
Beckomberga
Beckomberga on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin läntisellä puoliskolla, ja on osa Bromman kaupunginosa-aluetta. Vuonna 2004 kaupunginosassa asui 2 594 ihmistä, ja se on maa-alaltaan 0,42 neliökilometrin suuruinen.
Beckombergassa sijaitsi ennen mielisairaala, joka oli aikanaan Ruotsin suurin. Se avattiin sinne vuonna 1935, mutta ajettiin alas vuonna 1995. Kaupunginosa tunnetaan sairaalasta vielä nykypäivänäkin.
Maailma on sana
Maailma on sana on kirjailija Samuli Parosen yhteiskuntakriittinen aforismikokoelma. Sen kustansi Otava vuonna 1974. Kirja ilmestyi postuumisti Parosen kuolinvuonna.
Mietelmät pohtivat muun muassa sivistystä, työnjakoa, hyvinvoinnin muuttumista pahoinvoinniksi, pelkästään talouteen perustuvaa politiikkaa, terveyden tuhoutumista ”vaurastuvassa” yhteiskunnassa, turhuuden voittoa välttämättömästä, kilpailua ja kiirettä, köyhien ”auttamista”, käskyttämistä ja demokratiaa, tilastoja, sodanuhkaa, lain luonnetta sekä uskontoa.
Kirjan nimi on osa kirjan yhtä aforismia: ”Mietittyäni asiaa viisikymmentä vuotta voin nyt sanoa että maailma on sana.” Parosen kokoelmaa pidetään yhtenä suomalaisen aforistiikan parhaimmista. Se jäi Parosen ainoaksi aforismikokoelmaksi. Lisäksi hänen jälkeenjääneitä mietteitään on koottu Hannu Mäkelän toimittamaan teokseen Testamentti (1999, Otava).
Blackeberg
Blackeberg on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin läntisellä puoliskolla, ja kuuluu Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosassa asuu noin 6 000 ihmistä.
Vuonna 1952 Blackebergiin avattiin tunnelbanan-asema, joka on osa metroverkoston vihreää linjaa.
Blackeberg rakennettiin 1950-luvun alussa ja sitä pidetään luonnonläheisenä asuinalueena.
John Ajvide Lindqvistin kauhuromaani "Ystävät hämärän jälkeen" sijoittuu Blackebergin lähiöön.
Kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu
Kansainvälinen Tšaikovski-kilpailu on Moskovassa neljän vuoden välein järjestettävä musiikkikilpailu, jossa kilpaillaan pianon-, viulun- ja sellonsoitossa sekä laulussa. Kilpailu on nimetty säveltäjä Pjotr Tšaikovskin mukaan, ja on järjestetty vuodesta 1958 lähtien. Vuonna 2006 kilpailua lykättiin vuodella, koska Moskovan konservatorion konserttisalia kunnostettiin ja samalla päästiin eroon päällekkäisyydestä jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen kanssa.
Tšaikovski-kilpailu perustettiin kylmän sodan aikana pönkittämään Neuvostoliiton mainetta huippumuusikoiden kasvattajana. Alun perin kilpailu oli vain pianisteille ja viulisteille, ja ensimmäisen pianokilpailun Neuvostoliiton pettymykseksi voitti Yhdysvaltain Van Cliburn. Kun tuomaristo kysyi Nikita Hruštšovilta, voidaanko amerikkalainen palkita, hän vastasi kysymällä: "Onko hän paras?"
Nykyään Tšaikovski-kilpailussa kilpaillaan myös sellonsoitossa (vuodesta 1962 alkaen) ja laulussa (vuodesta 1966).
Kilpailu on toiminut ponnahduslautana kansainväliselle huippu-uralle Van Cliburnin lisäksi mm. Vladimir Aškenazille, Viktoria Mullovalle ja Jevgeni Nesterenkolle.
Tason ylläpitämiseksi kilpailun luonnetta on muutettu merkittävästi vuoden 2007 kilpailua varten. Kilpailutoimikunta sitoutuu auttamaan voittajia järjestämään konsertteja niin Venäjällä kuin maailmallakin kahden vuoden ajan kilpailun päätyttyä. Lisäksi tuomarikäytäntö on muutettu suljetusta äänestyksestä avoimeksi. Samalla kilpailun budjettia on kasvatettu rajusti (vuoden 2007 pääsponsori oli Toyota) ja osallistujien määrää on karsittu entisestään. Kuhunkin sarjaan valitaan vain kolmisenkymmentä esiintyjää.
Kilpailun esikarsinta on tammikuussa. Loppukilpailu järjestetään kesäkuussa. Kunkin sarjan (piano, viulu, laulu: naiset, laulu: miehet, sello) kuusi parasta palkitaan. Joskin tuomaristo voi päättää olla jakamatta palkintoja, tai jakaa palkintosijan (1. sijaa lukuun ottamatta) useamman kilpailijan kesken.
Jerome Dillon
Jerome Dillon (s. 16. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Nine Inch Nails -yhtyeen kiertuerumpalina vuosina 1999-2005. Hän soittaa myös kitaraa.
Dillon työskenteli Nine inch nailsin Trent Reznorin kanssa studiossa albumeiden "Things Falling Apart", "And All That Could Have Been", "Still" ja "With Teeth" tekovaiheissa. Hän soittaa myös rumpuja "The Fragile" -albumin "We're In This Together" -kappaleessa.
Dillon soitti rumpuja Fragility -kiertueilla (1999-2000) sekä With Teeth -kiertueella (2005-2006) lokakuuhun 2005 asti. 16. syyskuuta 2005 Nine Inch Nailsin esiintyminen keskeytettiin, koska Dillonilla oli rintakipuja ja epäsäännöllisiä sydämen iskuja. Hän soitti vielä seuraavassa konsertissa, mutta kivut jatkuivat, joten hänet korvattiin Alex Carapetiksella ja myöhemmin Josh Freesellä. 28. lokakuuta 2005 Dillon ilmoitti, ettei enää palaa Nine Inch Nailsiin. Syy ei ollut ainoastaan terveysongelmat vaan myös muut erimielisyydet yhtyeen kanssa. Dillonilla on tällä hetkellä sooloprojekti nearLY, joka on julkaissut yhden albumin.
Tennessiini
Tennessiini () on järjestysluvultaan 117. alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Ts. Aikaisemmin alkuaineen tilapäinen nimi oli ununseptium () ja tilapäinen kemiallinen merkki Uus. Venäläis-yhdysvaltalainen tutkijaryhmä ilmoitti vuoden 2010 tammikuussa onnistuneensa synnyttämään Dubnassa kuusi atomia tätä alkuainetta hiukkaskiihdyttimen avulla. Tässä kokeessa Juri Oganesjanin johdolla tutkijat pommittivat berkeliumista valmistettua kohdetta kalsiumioneilla. IUPAC vahvisti virallisesti alkuaineen löytämisen joulukuussa 2015. Tennessiinin puoliintumisaika on vain sekunnin murto-osia. Vuoteen 2016 mennessä tätä alkuainetta on tuotettu vain muutamia atomeja, joten sen ominaisuuksista ei tiedetä paljoa. Alkuaine kuuluu 17. ryhmään eli on siis halogeeni. Aineesta on käytetty myös nimitystä eka-astatiini, koska sen arvellaan muistuttavan kemiallisilta ominaisuuksiltaan astatiinia.
Alkuaineen löytyminen antaa viitteitä mahdollisuuksista tuottaa vielä raskaampien, niin sanotulla stabiilisuuden saarella esiintyvien alkuaineiden ytimiä.
Tennessiinin sulamispisteeksi on vanhemmassa kirjallisuudessa ennustettu 623–823 K ja kiehumispisteeksi 883 K. Uudempi tutkimuspaperi ennustaa kiehumispisteeksi vain 618 K.
Tennessiinin kemiaa ei ole voitu tutkia kokeellisesti, koska sitä on tuotettu vain muutamia atomeja. Ennusteiden mukaan tennessiinin pysyvin hapetusluku kaasumaisessa olomuodossa olisi +3 kun taas liuoksissa +1. Hapetusluku -1 olisi kaikista epätodennäköisin, joten tennessiini ei voisi helposti saada oktettia vastaanottamalla elektronin mistä johtuen sen kemialliset ominaisuudet saattavat poiketa kaikista muista halogeeneistä. Ennustettu redoxpotentiaali -0,25 V on negatiivinen, joten tennessiinin ei pitäisi pelkistyä -1 hapetusluvulle normaaliolosuhteissa.
Tennessiini mahdollisesti muodostaa kaksiatomisia Ts-molekyylejä kovalenttisellä sidoksella, vastaavasti kuten kaikki muutkin halogeenit.
Tennessiinille on syntetisoitu kaksi isotooppia, joiden massaluvut ovat 293 ja 294. Lisäksi isotoopista Ts on maininta kirjallisuudessa, mutta sen olemassaolo on epävarmaa. Isotoopeista pitkäikäisin on Ts, jonka puoliintumisaika on noin 70 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden moskovium-290:ksi kun taas Ts hajoaa vastaavasti moskovium-289:ksi.
Tennessiinin tunnetut isotoopit tuotettiin seuraavilla ydinreaktioilla:
Tennessiinin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Huikku
Huikku on niemi Hailuodon saaren itäisimmässä osassa Perämerellä. Niemen itäisimpään kärkeen Santosenmatalan matalikolle on rakennettu noin puolen kilometrin mittainen tiepenger seututietä 816 varten. Pengerryksen itäpäässä sijaitsevat Huikun lauttasatama, kalasatama sekä tuulivoimala. Huikun lauttasatamasta on lauttayhteys Oulunsalon Riutunkariin.
Ajokki
Ajokki Oy oli vuosina 1942–1989 Tampereella toiminut valtion autokoritehdas, jolla oli omia korimalleja. Ajokin perustaminen tapahtui jatkosodan aikaan 1942, jolloin muun muassa liikennöitsijä Väinö Paunu ja Tampereen Liikenne Oy perustivat yhteisyrityksen huoltamaan autonkoreja. Muut perustajaosakkaat olivat Lauttakylän Auto, Satakunnan Liikenne ja Savonlinja. Vuonna 1943 osakkaaksi liittyi vielä Turun Matka-Autot. Edellisten lisäksi porilainen Väinö Keto-Seppälä oli halukas tulemaan mukaan yhtiöön, mutta käytettävissä olevista lähteistä ei ilmene, miksi häntä ei hyväksytty osakkaaksi. 
Alkuun toiminta oli puukaasutinten valmistamista ja sodan vaatimaa kuorma-autojen lavojen kunnostustyötä. Ensimmäisenä toimitusjohtajana yrityksellä oli puuseppä Niilo Lomma, joka oli toiminut autokorialalla jo 1920-luvulta lähtien. Yritys toimi aluksi vanhassa Kämmenniemen meijerissä Teiskossa. Sodan jälkeen aloitettiin omissa tiloissa Nekalassa linja-autojen korituotanto, vaikka maassa oli aluksi pulaa metallista, myöhemmin autonalustoista. Tehtaan tiloihin mahtui samalla kerralla työn alle 12 autonkoria. Vuonna 1950 valmistui 67 uutta linja-auton koria ja tällä tuotantomäärällä Ajokki oli Suomen suurin alan yritys. Elokuun lopussa 1951 tehdas paloi kokonaan, mutta tuotantokatkos ei muodostunut pitkäksi, sillä tilat saatiin nopeasti rakennetuiksi uudelleen ja jo helmikuussa 1952 oli rakenteilla kuusi uutta linja-autoa.
Perustajaosakkaiden tarvitessa yhtiöön sitomaansa pääomaa oman toimintansa kehittämiseen päädyttiin 1950-luvun alkupuolella Ajokki Oy:n myyntiin valtiolle. Työntekijöitä Ajokilla oli enimmillään yli 200. Vuonna 1956 Ajokki oli Suomen suurin autokorivalmistaja 111 uuden korin ja kuuden täyskorjauksen tuotantomäärällä. Suurimmiksi tilaajiksi muodostuivat julkisyhteisöt kuten Posti- ja lennätinlaitos, Helsingin kaupungin liikennelaitos ja Tampereen kaupunki. Näiden haltuun yhtiö siirtyikin liikennöitsijöiden myytyä osakkeensa. Tehdaskiinteistöä laajennettiin vuonna 1965 valmistuneella Lempääläntien suuntaisella lisäsiivellä, joka peitti tehtaan vanhan julkisivun. Ajokki-korien vienti ulkomaille – aluksi Ruotsiin – käynnistyi vuonna 1972 ja vuonna 1983 Ajokki oli ensimmäisen kerran Suomen suurin linja-autokorien viejä.
Vuonna 1982 Ajokki osti Liedossa toimineen Delta Plan Oy:n ja iisalmelaisen Erikoiskori Oy:n. Syntynyt yhtymä oli Pohjoismaiden suurin linja-auton korien valmistaja, jossa työskenteli lähes 500 henkilöä. Vuonna 1984 vielä Kausalassa toiminut Kiitokori Oy siirtyi Ajokin omistukseen. Koritehdas muutti vuonna 1985 uusiin tiloihin Ruskon teollisuusalueelle. Suurista investoinneista ja yrityskaupoista seurasi kuitenkin Ajokin velkaantuminen. Vuonna 1987 Ajokki siirtyi vantaalaisen koritehdas Wiiman omistukseen. Ajokki-nimi siirtyi historiaan vuonna 1989.
Ajokin perinnettä jatkoi Ruskossa Carrus, joka siirtyi vuonna 1998 Volvon omistukseen. Volvo lopetti vuonna 2008 Ruskon koritehtaan ja siirsi korivalmistukseen Puolan Wroclawiin jolloin 200 työntekijää menetti työpaikkansa. Ruskon tehdas myytiin konepajateollisuuden alihankintaa ja kunnossapitoa harjoittavalle TP-yhtiöt Oy:lle.
Tianmen
Tianmen (, pinyin: Tiānmén Shì) on aliprefektuuritason kaupunki Hubein maakunnassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä vajaa 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länteen. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 1 418 913 ja pinta-ala 2 622 neliökilometriä.
Kaupungin naapureina ovat etelässä Xiantaon ja Qianjiangin aliprefektuurit, lännessä ja pohjoisessa Jingmenin, sekä idässä Xiaoganin prefektuuritason kaupunki.
Seudulta on löydetty muinaisia, 7000–8000 vuotta vanhoja ihmisasutuksia sekä esihistoriallisen ajan jade-esineitä, saviastioita, luita ja pronssiesineitä. Kaupungin vanha nimi oli Jingling, ja sieltä oli kotoisin Liu Yan, joka kuului Kolme kuningaskunnan aikaiseen Han-dynastiaan. Toiseen maailmansotaan liittyvä Tianmenin taistelu käytiin 17. elokuuta 1945 – 27. elokuuta 1945.
Vuoden kaupunginosa
Vuoden kaupunginosa on Suomen Kotiseutuliiton vuosittain myöntämä tunnustus, joka jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Vuonna 2014 linjattiin, että tunnustus myönnetään vain kaupunkimaisille alueille. Tätä ennen vuonna 2011 vuoden kaupunginosaksi oli valittu somerolainen maaseutukylä Häntälä.
Palkinto julkistetaan heinä-elokuun taitteessa Valtakunnallisilla kotiseutupäivillä. Voittajan nimeää Kotiseutuliiton hallitus eri alojen asiantuntijoista koostuvan raadin esityksen pohjalta. Valinnassa painotetaan kaupunginosan aktiivisuutta ja kansalaistoimintaa.
David Geringas
David Geringas (s. 1946, Vilna) on liettualainen sellisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Mstislav Rostropovitšin johdolla ja on soittanut muiden muassa Lontoon filharmonikkojen, Chicagon sinfoniaorkesterin, NHK Symphony Tokyon ja Israelin filharmonikkojen kanssa.
Geringas pääsi Moskovan konservatorioon vuonna 1963. Hän voitti vuonna 1970 Moskovassa järjestetyn Kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun. Vuonna 1975 hän muutti Saksaan. Hän toimii nykyään professorina Lyypekin musiikkikorkeakoulussa.
Geringas soittaa 1700-luvun guadagninillä. Hän on tehnyt yli 30 levytystä.
Mustion linna
Mustion linna (myös "Mustion kartano", ) on Mustiolla Raaseporissa sijaitseva kartano, jonka rakennukset on rakennettu vuosina 1783–1792. Kartanon nykyisen päärakennuksen rakennutti ruukinpatruuna Magnus Linder (1751–1801), ja sen suunnittelivat Erik Palmstedt ja Christoffer Friedrich Schröder. Sisustus mukailee kustavilaista tyyliä. Itse kartano on sijainnut alueella jo 1600-luvulta, mutta vanhemmat rakennukset purettiin uuden päärakennuksen valmistuttua. Linnan ympärillä on laaja puisto ja vanha ruukki. Nykyään kartano toimii hotellina ja museona. Sen on kunnostanut nykyinen omistaja. Vuoteen 1968 kartano sijaitsi Karjaan maalaiskunnan ja vuosina 1969–2008 Karjaan kauppalan/kaupungin alueella.
Linnan lähistöllä on entisen tehtaanseurakunnan kirkko Mustion kirkko.
Intel Core Duo
Intel Core Duo (koodinimeltään "Yonah") on Intelin kannettaviin tietokoneisiin tarkoitettu 32-bittinen kaksoisydinsuoritin. Core Duo -suoritinta myydään myös nimellä Intel Core Solo, tällöin toinen suoritinydin on kytketty pois päältä.
Core Duo on efektiivisesti kaksi Intel Pentium M -suoritinta integroituna samalle piirille pienin muutoksin. Core Duo on valmistettu 65 nm:n valmistustekniikalla, ja sisältää 2 megatavua jaettua L2-välimuistia.
Uudistukset Pentium M:ään verrattuna:Core Duo ja Solo -suorittimet olivat käytössä ensimmäisissä Intel-pohjaisissa Macintosh-tietokoneissa Applen siirryttyä käyttämään Intelin suorittimia aiempien PowerPC-suorittimien sijaan.
Sekaannusta Core Duo ja Core Solo -suorittimien nimeämisessä aiheuttaa se, että Intel kutsuu seuraavan sukupolven suoritinarkkitehtuuriaan nimellä "Intel Core", vaikka Core Duo- ja Core Solo -suorittimet eivät pohjaa tähän arkkitehtuuriin, vaan vanhempaan P6-arkkitehtuuriin.
Pierre Monteux
Pierre Monteux (4. huhtikuuta 1875 – 1. heinäkuuta 1964) oli syntyjään ranskalainen, mutta sittemmin Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut kapellimestari.
Monteux syntyi Pariisissa ja pääsi opiskelemaan viulunsoittoa Pariisin konservatorioon yhdeksänvuotiaana. Myöhemmin hän aloitti myös alttoviulunsoiton ja pääsi soittamaan Opéra-Comiqueen. Hän soitti alttoviulua muun muassa Claude Debussyn "Pélleasin ja Mélisanden" ensiesityksessä vuonna 1902.
Monteuxin kapellimestarinura alkoi, kun hän pääsi vuonna 1911 johtamaan Sergei Djagilevin Ballets russesia. Hän johti esimerkiksi Igor Stravinskyn "Petruškan" (1911) ja "Kevätuhrin" (1913), Claude Debussyn "Jeuxin" (1913) sekä Maurice Ravelin "Daphnis et Chloén" (1914) ensiesitykset. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän siirtyi Yhdysvaltoihin, missä hän johti Nikolai Rimski-Korsakovin oopperan "Kultainen kukko" Yhdysvaltain-ensiesityksen Metropolitan-oopperassa. Vuosina 1919-1924 hän toimi Bostonin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Tämän jälkeen hän palasi Eurooppaan ja johti vuosina 1924-1934 Amsterdamin Concertgebouw-orkesteria. Vuosina 1935-1954 hän toimi San Franciscon sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuodesta 1961 kuolemaansa saakka hän johti Lontoon sinfoniaorkesteria.
Monteux kuoli Hancockissa, Mainen osavaltiossa. Hänen pojastaan Claude Monteuxista tuli huilisti ja kapellimestari.
Stephen Gately
Stephen Patrick David Gately (17. maaliskuuta 1976 Dublin, Irlanti – 10. lokakuuta 2009 Mallorca, Espanja) oli irlantilainen poplaulaja, joka muistetaan parhaiten urastaan Boyzone-yhtyeessä.
Stephen valittiin Boyzoneen marraskuussa 1993. Sitä ennen hänen ansioihinsa voi luetella vain pienen roolin elokuvassa "The Commitments". Vuonna 1997 Stephen esitti laulun ”Shooting Star” elokuvasta "Hercules".
Boyzonen jäsenten lähdettyä eri teille vuonna 2000 hän yritti soolouraa albumilla "New Beginning", joka julkaistiin kesäkuussa samana vuonna. Ensimmäinen, albumin nimeä kantava single sijoittui kolmanneksi, toinen (”I Believe” elokuvasta "Billy Elliot") sijalle 11 ja kolmas ”Stay” sijalle 13. Top 10 -sijoituksesta huolimatta albumin myyntiluvut jäivät alhaisiksi ja siksi levy-yhtiö päätti lopettaa yhteistyön.
Lyhyen soolouran jälkeen Stephen siirtyi West End -musikaalien pariin ja on esiintynyt seuraavissa: "Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat", "Chitty Chitty Bang Bang!" ja "Cinderella", jossa hänen roolinsa oli ensimmäistä kertaa äänetön. Huhtikuussa 2006 hän sai roolin linnunpelättimenä "Ihmemaa Oz" -musikaalissa Canterburyssa.
16. kesäkuuta 1999 Stephen oli esillä Britannian mediassa aiempaa suuremmassa mittakaavassa ilmoittaessaan julkisesti homoseksuaalisuudestaan. Samalla hän kertoi seurustelleensa hollantilaisen Caught In The Act -bändin jäsenen Eloy De Jongin kanssa marraskuusta 1998. Pari erosi alkuvuodesta 2002.
Stephen meni naimisiin 19. maaliskuuta 2006 Lontoossa internet-yrittäjä Andy Cowlesin kanssa. Pari oli seurustellut keväästä 2003 alkaen, jolloin huhujen mukaan Elton John oli esitellyt heidät toisilleen.
Gately löydettiin kuolleena loma-asunnostaan Mallorcalta lokakuussa 2009. Kuolinsyyksi ilmoitettiin myöhemmin keuhkopöhö.