Ehkäisypilleri
Ehkäisypilleri (e-pilleri, ehkäisytabletti) on pillerimuotoinen lääke, jota käytetään raskauden ehkäisyyn.
Ehkäisypillereitä on ollut tähän asti vain naisille. Perinteisten ehkäisypillereiden toiminta perustuu naisen luontaista estrogeenia eli estradiolia jäljitteleviin estrogeeninmatkijoihin, jotka saavat naisen aivot luulemaan, että veressä olisi runsaasti estrogeeniä. Tämä aiheuttaa elimistön oman estrogeenintuotannon loppumisen, mikä estää ovulaation ja raskaaksi tulemisen. Markkinoilla on nykyisin myös luonnollista estrogeenia eli estradiolia sisältäviä yhdistelmäehkäisypillereitä.
Ehkäisypilleri on länsimaisten naisten käytetyin ehkäisymenetelmä. Myös miehille on yritetty kehittää ehkäisypilleriä, mutta hankkeet ovat kaatuneet hankalien sivuvaikutusten vuoksi. Vuonna 2017 ennustettiin, että miesten ehkäisypillerit tulisivat markkinoille viiden vuoden sisällä. The Economist -lehti valitsi ehkäisypillerin 1900-luvun tärkeimmäksi keksinnöksi. Toisin kuin kondomit, ehkäisypillerit eivät suojaa sukupuolitaudeilta.
Perinteisten ehkäisypillereiden toiminta perustuu estrogeenia jäljitteleviin estrogeeninmatkijoihin, jotka saavat aivot luulemaan, että veressä on runsaasti estrogeeniä. Tämä johtaa elimistön estrogeenintuotannon loppumiseen ja ovulaation estymiseen. Perinteiset yhdistelmäehkäisypillerit sisältävät luontaista estrogeenihormonia jäljittelevää etinyyliestradiolia sekä luontaista keltarauhashormonia jäljittelevää progestiinia. Nämä synteettiset yhdisteet toimivat luonnollisia hormoneja tehokkaammin.
Nykyisin markkinoilla on myös luonnollista estrogeenia eli estradiolia sisältäviä yhdistelmäehkäisypillereitä, joita suositellaan etenkin yli 40-vuotiaille tai niille yli 35-vuotiaille, joille etinyyliestradioli ei sovi. Nykykäsityksen mukaan terveiden, tupakoimattomien naisten ei tarvitse vaihtaa luonnon estrogeenia sisältävään ehkäisyvalmisteeseen, vaan he voivat jatkaa normaalien matalahormonisten ehkäisyvalmisteiden käyttöä vaihdevuosi-ikään asti.
Ehkäisypilleri vaikuttaa vähentämällä aivolisäkkeen FSH- ja LH-hormonien erittymistä, josta seuraa elimistön oman hormonintuotannon loppuminen ja munarakkulan kypsymisen ja ovulaation estyminen. Ehkäisypillerit ovat luotettavia, jos ne muistaa ottaa säännöllisesti: oikein käytettynä menetelmän pettämisen todennäköisyys on vain 0,1 prosenttia vuodessa eli pienempi kuin esimerkiksi kondomilla tai kuparikierukalla.
Ehkäisypillereitä syödään tavallisesti 21 päivää peräkkäin joka päivä samaan aikaan. Pillerin otto voi myöhästyä alle 12 tuntia normaalista ottoajasta, jolloin myöhästyminen ei vaikuta ehkäisytehoon. 21 päivän syömisen jälkeen pidetään seitsemän päivän tauko. Tästä on kuitenkin merkkikohtaisia poikkeuksia. Seitsemän päivän tauon aikana alkaa kuukautisvuodon tapainen tyhjennysvuoto.
Ehkäisypillerien teho säilyy myös tauon aikana. Ei ole mitään terveydellistä syytä, miksi tauko pitäisi pitää joka kuukausi. Kiinteäannoksisia pillereitä, renkaita ja laastareita voidaan käyttää yhtäjaksoisesti jopa kuukausia ja vasta sitten pitää tauko, jolloin tyhjennysvuoto tulee. Näin voidaan vähentää kuukautisvuodon määrää ja vuotoon liittyviä oireita kuten kipua tai päänsärkyä.
Yhdistelmäpillereitä on kiinteäannoksisia (kaikissa tableteissa on sama määrä hormonia) ja vaihtuva-annoksisia (hormonien määrä vaihtuu kierron aikana). Se kumman tyyppinen yhdistelmäpilleri valitaan, riippuu pitkälti naisen kokemista hyödyistä tai haitoista. Kiinteäannoksinen pilleri saattaa vähentää kiertoon liittyviä mielialavaihteluita joillain naisilla, mutta osa taas kokee tasaisen hormonipitoisuuden liiankin tasaiseksi. Vaihtuva-annoksinen yhdistelmäpilleri voi estää paremmin läpivuotoa, etenkin jos estrogeenina on estradioli. Myös progestiiniosaa vaihtamalla voidaan vaikuttaa sivuvaikutusriskeihin sekä koettuihin hyötyihin ja haittoihin. Esimerkiksi antiandrogeeniset progestiinit kuten drospirenoni vähentävät ihon rasvoittumista ja karvankasvua, kun taas levonorgestreeli taas lisää ihon rasvoittumista ja voi lisätä aknea.
Eräät ehkäisypillerit, niin kutsutut minipillerit, sisältävät vain progestiinia. 15 prosentilla käyttäjistä ne estävät ovulaation ja osalla häiritsevät sitä. Muilla minipillerin teho perustuu sen aiheuttamiin kohdun limakalvon ja kohdunsuun liman muutoksiin, jotka vaikeuttavat siittiöiden etenemistä, ja mikäli hedelmöitys silti tapahtuu, limakalvon muutokset estävät alkion kiinnittymisen. Minipillereitä otetaan päivittäin ilman taukoja.
Minipillereiden ehkäisyteho on alhaisempi kuin yhdistelmäpillerien. Toisin kuin yhdistelmäpillereitä, minipillereitä voi käyttää raskauden ehkäisyyn myös imetyksen aikana.
Ehkäisypillereitä saa Suomessa vain lääkärin määräyksestä. Jälkiehkäisypillereitä voi nykyään ostaa myös alle 15-vuotiaat ilman reseptiä apteekista. Vielä vuonna 2014 alle 15-vuotiaat saivat ne lääkärin luvalla.
Ehkäisypillereitä voidaan käyttää myös aknen, hirsutismin, runsaiden ja/tai epäsäännöllisten kuukautisvuotojen ja kuukautiskipujen sekä endometrioosin hoitoon. Ovulaation ehkäisevät yhdistelmäehkäisypillerit vähentävät toiminnallisten munasarjakystien ilmaantumista, ja suojaavat myös kohdunulkoiselta raskaudelta.
Hormonien käyttö ehkäisyyn on kiistelty asia kuten hormonihoito vaihdevuosienkin aikana. Ulkoa annosteltujen hormonien on todettu liittyvän toisaalta joidenkin syöpien vähenemiseen ja joidenkin lisääntymiseen. Yhdistelmäpillereiden käytön tiedetään vähentävän kohdunrungon syövän, paksusuolisyövän ja munasarjasyövän riskiä - etenkin viimeksi mainitussa suojavaikutus ilmenee jo alle vuoden käytöllä. Käyttö ennen ensimmäistä raskautta vähentää munasarjasyövän elinikäistä riskiä 9 % vuodessa. Toisaalta ne lisäävät hiukan rintasyövän ja kohdunkaulasyövän riskiä. Nykyiset ehkäisypillerit sisältävät kuitenkin huomattavasti pienempiä hormonimääriä kuin ensimmäiset pillerit 1960-luvulla.
On pieni riski, että estrogeenia sisältävät ehkäisypillerit aiheuttavat naiselle syvän laskimoveritulpan, joka saattaa johtaa keuhkoemboliaan ja jopa kuolemaan. On muistettava, että ei-toivotun raskauden aiheuttama veritulppariski on moninkertainen verrattuna yhdistelmäehkäisypillereiden käytön aiheuttamaan riskiin. Veritulpan riski on suurin muutaman kuukauden sisällä pillereiden käytön aloittamisesta ja laskee vuoden sisällä. Tämän takia taukojen pitäminen e-pilleriehkäisyssä esimerkiksi vuosittain ei ole järkevää. Yhdistelmäpillereitä ei pitäisi määrätä naiselle, jolla on kohonnut riski laskimoveritulppiin (esim. sairastettu laskimoveritulppa tai perinnöllinen alttius). Tupakointi lisää laskimoveritulppien riskiä eikä yli 35-vuotiaalle tupakoivalle naiselle sen takia yleensä määrätä synteettistä estrogeenia sisältäviä pillereitä. Myös ylipaino lisää yhdistelmäpillereiden käytön aikaista laskimoveritulppariskiä. Aurallinen migreeni lisää aivotapahtumien riskiä, ja on myös yhdistelmäehkäisyn ehdoton vasta-aihe. Myös pillerin progestiiniosa vaikuttaa veritulppariskiin. Turvallisimpia keltahormoneja ovat levonorgestreeli, norgestimaatti ja noretisteroni. Korkein riski on gestodeenillä, desogestreelillä ja drospirenonilla.
Minipillereiden käyttö ei lisää laskimoveritulpan riskiä.
Ajatus ehkäisypillerin kaltaisesta lääkkeestä lähti yhdysvaltalaiselta sairaanhoitajalta Margaret Sangerilta. Ehkäisypillerin ”isiksi” on nimetty Carl Djerassi ja Gregory Pincus. Ensimmäiset ehkäisypillerit saivat Yhdysvalloissa myyntiluvan 1960, tosin vain kuukautiskipujen hoitoon.