hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Morris
Maurice de Bevere (1. joulukuuta 1923 Kortrijk, Belgia – 16. heinäkuuta 2001 Bryssel), joka tunnetaan paremmin nimellä Morris, oli belgialainen sarjakuvantekijä ja Lucky Luken luoja. Hänen taiteilijanimensä on johdettu etunimestä, joka lausutaan ”moris”.
Morris aloitti piirtäjänuransa pienellä ja lyhytikäisellä CBA-animaatiostudiolla, missä hän tapasi Peyon ja André Franquinin.
Vuonna 1947 Morris loi Lucky Luken "Spirou"-sarjakuvalehteen. Spiroussa Morris, Jijé, André Franquin ja Will tunnettiin ”neljän koplana”. Heidän kehittämäänsä tyyliä alettiin myöhemmin kutsua Marcinellen koulukunnaksi, sillä Spiroun kustantajan Dupuis’n toimitilat sijaitsivat tuolloin Marcinellessa lähellä Charleroita.
Lucky Luke on yksinäinen cowboy, joka kiertelee villissä lännessä auttaen hädänalaisia apunaan uskollinen ratsunsa Jolly Jumper. Lucky Luken hahmon esikuvana väitetään olleen Morrisin vuokraemännän, joka poltti tupakkaa ja hyräili laulua ”I’m Lonely Tonight”. Sankarin nimen Morris halusi amerikkalaishenkisen sointuvaksi Donald Duckin (Aku Ankka) tapaan. Lucky Lukea uskollisesti seuraavan Rantanplan-koiran nimi taas muistuttaa Rin Tin Tinin nimeä.
Ensimmäiset 31 Lucky Luke -seikkailua julkaistiin Dupuis-kustantamon Spiroussa, mutta vuonna 1968 tarinoiden "Postivaunut" ja "Arkajalka" välillä Morris jätti Dupuis’n ja siirtyi Dargaudin "Pilote"-lehteen.
Morris matkusteli Yhdysvalloissa työtovereidensa Jijén ja André Franquinin kanssa asuen siellä kuusi vuotta, jolloin hän keräsi lisää aineistoa sankarinsa seikkailuja varten. Siellä hän kohtasi myös Jack Davisin ja Harvey Kurtzmanin, Mad-lehden perustajat. Tuona aikana hän tapasi myös René Goscinnyn, Asterixista tunnetun ranskalaisen sarjakuvakirjoittajan, joka kirjoitti monet parhaista Lucky Luke -tarinoista ennen kuolemaansa 1977.
Toisin kuin monet kollegansa, Morris ei tehnyt useita eri sarjoja, vaikka hän tekikin paljon tarinakuvituksia 1940- ja 1950-luvulla. 1990-luvulla hän irrotti Lucky Lukesta omaksi sarjakseen Rantanplanin, lännen tyhmimmän koiran.
Myllyoja (Heinola)
Myllyoja on pientalovaltainen kaupunginosa Heinolassa keskustasta noin viisi kilometriä etelään.
Lahti–Heinola-rata kulkee Myllyojan kautta. Radalta on pistoraide viereiselle Kuusakoski Oy:n romuautojen, kierrätysmetallien ja muun materiaalin käsittelylaitokselle.
Myllyojalla oli aiemmin peruskoulun ala-aste, mutta koulu jouduttiin sulkemaan homeongelman vuoksi.
Koulu toimii edelleen entisen koulurakennuksen tontilla väistötiloissa.
Myllyoja kuului ennen kuntaliitosta Heinolan maalaiskuntaan.
Tenavatähden kilpailija Ella Lahtinen on kotoisin Myllyojalta.
Halloween II – tappajan paluu
Halloween II – tappajan paluu (engl. "Halloween II") on vuonna 1981 tehty yhdysvaltalainen kauhuelokuva ja ensimmäinen jatko-osa elokuvalle "Halloween - naamioiden yö". Elokuvan on ohjannut Rick Rosenthal, ja sen pääosissa jatkavat Donald Pleasence ja Jamie Lee Curtis.
"Halloween 2" on alkuperäiselokuvan jatko-osista ainoa John Carpenterin ja Debra Hillin käsikirjoittama.
Elokuva alkaa siitä mihin ensimmäinen osa päättyi. Sarjamurhaaja Michael Myersia on ammuttu kuusi kertaa, mutta hän on yhä elossa ja vapaalla jalalla. Laurie Strode kiidätetään loukkaantuneena sairaalaan, ja samaan aikaan tohtori Loomis yrittää löytää kadonnutta Myersia. Tämä on kuitenkin päättänyt saada Laurien hengiltä ja suuntaa kulkunsa Haddonfieldin sairaalaan.
Myersin tappaessa sairaalan henkilökuntaa tohtori Loomis saa selville, että Laurie on Myersin sisko. Loomis saapuu Haddonfieldin sairaalaan ja löytää sieltä Myersin ja Laurien. Myersia ammutaan taas useamman kerran, mutta mies ei pysähdy vaan puukottaa Loomisia. Laurie ampuu Myersia silmiin kaksi kertaa ja saa tämän sokeutumaan. Myersin huitoessa veitsellä Loomis täyttää huoneen kaasulla ja käskee Laurien paeta. Hän sytyttää tupakansytyttimen, ja huoneessa oleva kaasu räjähtää. Vähän matkan päässä suojassa oleva Laurie katsoo palavaan käytävään, jossa ilmiliekeissä oleva Myers kävelee häntä kohti, mutta lopulta tuupertuu maahan. Viranomaiset saapuvat paikalle ja Laurie lähtee ambulanssin kyydissä toiseen sairaalaan.
Valtion elokuvatarkastamo määräsi elokuvalle ennakkotarkastuksessa 18.2.1982 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten sitä ei ollut laillista Suomessa esittää eikä levittää. Syyskuussa 1982 tarkastamo kuitenkin salli elokuvasta noin 50 sekuntia lyhennetyn version ikärajalla K18. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen arvioi elokuvan Suomen markkinoille sensuroitua VHS-versiota ja pitää sen ikävimpänä piirteenä koomista psykologisointia, kuten ”me kaikki pelkäämme pahaa sisimmässämme”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kabaree
Kabaree on viihteen muoto, joka yhdistää laulua, tanssia, komediaa ja teatteria. Tyypillisesti kabareeta esitetään ravintoloissa ja yökerhoissa, joissa yleisö istuu pöytien ääressä nauttien samalla drinkkejä. Tunnetuimpia kabareeravintoloita lienevät Moulin Rouge sekä Lido de Paris.
Kabaree sai alkunsa Pariisissa Belle Époque -aikakaudella 1800-luvun loppupuolella. Ihmiset viihtyivät kabareissa, sillä siellä saattoi syödä, tupakoida ja jutella ottamatta hattua pois päästä, eikä tarvinnut noudattaa kaikkia yhteiskunnan sääntöjä. Hinnat olivat halpoja, ja kabareissa kävivät niin rikkaat kuin työväenluokkakin. 1900-luvulla ensimmäisen maailmansodan lähestyessä hinnat nousivat, ja kabaree muuttui vain rikkaiden huviksi.
Ensimmäinen kabareeravintola, Rodolphe Salis’n ”cabaret artistique”, avattiin Montmartreen vuonna 1881. Sille annettiin pian uusi nimi Le Chat Noir (Musta kissa). Siitä tuli paikka, jossa aloittelevat kabaree-esiintyjät kokeilivat uusia esityksiään.
Moulin Rouge rakennettiin vuonna 1889 Pigallen punaisten lyhtyjen alueelle lähelle Montmartrea. Se on kuuluisa katollaan olevasta suuresta punaisesta tuulimyllystä.
Folies Bergère houkutteli suuria väkijoukkoja, vaikka se oli kalliimpi kuin muut kabareeravintolat. Se oli suosionsa huipulla 1890-luvulta 1920-luvulle. Siellä esiintyi muun muassa Joséphine Baker.
Champs-Élysées-kadulla sijaitseva Le Lido perustettiin vuonna 1946. Siellä on esiintynyt useita kuuluisia henkilöitä kuten Édith Piaf, Laurel & Hardy, Shirley MacLaine, Elton John, Marlene Dietrich, Maurice Chevalier ja Noël Coward.
Imettäjä
Imettäjä on nainen, joka imettää vauvaa tämän äidin puolesta.
Imettäjä täydentää tai korvaa vauvan oman äidin suorittamaa imettämistä vauvan rintaruokinnan aikana. Syitä tähän voi olla vähäinen rintamaidon eritys, äidin sairaus tai haluttomuus imettää - toisinaan jopa imetyspelko. Äidin päihdeongelmat saattavat myös olla este imetykselle.
Äidin synnyttäessä useamman lapsen kerralla voi imettäjän käyttö olla perusteltua riittävän maitomäärän takaamiseksi kaikille lapsille.
Imettäjän käyttö on nykyään harvinaista teollisuusmaissa. Suomessa on lisäksi kattava sairaaloiden ja sairaanhoitopiirien äidinmaitokeskusten verkosto. Imettäjiä esiintyy sitä vastoin edelleen kehitysmaissa. Kätilön avustaessa kotisynnytyksessä, hän voi toimia samalla myös imettäjänä.
Yleinen käsitys on, ettei nainen pysty imettämään ilman raskauden läpikäyntiä. Naisella maidon eritys on toisinaan mahdollista käynnistää säännöllisellä nännipihan ja nännin hierontakäsittelyllä. Samalla periaatteella aikaisemmin synnyttänyt nainen saattaa pystyä aktivoimaan maidon erityksen.
Imettäjinä toimineita naisia mainitaan jo muinaisissa egyptiläisissä ja heprealaisissa kirjallisissa lähteissä, kuten myös Raamatussa. Aikojen saatossa imettäjän käyttöön on usein liittynyt käsitys imettämisen sopimattomuudesta henkilön arvolle. Imettäjän käyttö on saattanut toimia osoituksena perheen vauraudesta. Myös tietoisuus imetyksen raskautta ehkäisevästä vaikutuksesta on saattanut olla syy imettäjän käyttöön.
Carlos Lopes
Carlos Alberto de Sousa Lopes (s. 18. helmikuuta 1947 Vildemoinhos) on portugalilainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja. Lopesista tuli Portugalin ensimmäinen olympiakultamitalisti voittaessaan maratonjuoksun Los Angelesin kisoissa vuonna 1984.
Lopes nousi huipulle vasta kypsässä iässä. Hän oli 24-vuotiaana mukana Helsingin EM-kisoissa vuonna 1971 jääden 10 000 metrillä viimeiseksi. Münchenin olympialaisissa 1972 hän karsiutui alkuerissä ja kaksi vuotta myöhemmin Rooman EM-kisoissa matka päättyi keskeytykseen.
Vuonna 1976 Lopes aloitti juoksukauden voittamalla maastojuoksun maailmanmestaruuden Walesissa. Ennen kautta hän oli menestynyt varsin keskinkertaisesti. Montrealin olympialaisten 10 000 metrin juoksussa hän lähti johtamaan neljästä kilometristä eteenpäin ja ainoa joka pystyi seuraamaan häntä oli puolustava mestari Lasse Virén. Kierros jäljellä Virén ohitti Lopesin ja voitti kultaa, Lopes oli selvä kakkonen.
Vuonna 1977 Lopes oli maastojuoksun MM-kisoissa kakkonen. Sen jälkeen hän palasi huipulle vasta vuonna 1982, jolloin hän teki Oslossa uuden 10 000 metrin juoksun Euroopan ennätyksen. Hänen aikansa 27.24,39 rikkoi hänen maanmiehensä Fernando Mameden tekemän ennätysajan. Vuonna 1983 hän voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden Gatesheadissa.
Lopes osallistui ensi kertaa maratonille vuoden 1982 lopussa (New York), mutta ei päässyt maaliin törmättyään katselijaan. Seuraavassa maratonissaan Rotterdamissa hän sijoittui toiseksi Australian Rob de Castellalle kaksi sekuntia hävinneenä. Lopesin aika 2.08.39 oli uusi Euroopan ennätys. Yleisurheilun MM-kisoissa Helsingissä Lopes oli 10 000 metrillä kuudes.
Vuosi 1984 oli Lopesin paras. Hän uusi maastojuoksun mestaruutensa New Jerseyssä tuhansien portugalilaisten siirtolaisten edessä. Tukholmassa hän auttoi Mamedea voittamaan ja rikkomaan 10 000 metrin maailmanennätyksen (27.13,81). Lopes itse oli toinen.
Juuri ennen Los Angelesin kisoja auto törmäsi Lopesiin Lissabonissa. Juoksijan onneksi hän ei loukkaantunut pahemmin. Erittäin kuumissa ja kosteissa oloissa juostulla olympiamaratonilla 37-vuotias Lopes aloitti kiihdyttää vauhtiaan 34,5 kilometrin kohdalla. Seuraaviin viiteen kilometriin hän käytti ainoastaan 14 minuuttia 35 sekuntia. Lopulta hän voitti 35 sekunnin erolla olympiakultaa silloisella olympiaennätyksellä 2.09.21.
Vuonna 1985 Lopes voitti 1. tammikuuta São Paulon 12,64 kilometrin uudenvuodenjuoksun. Hän voitti samana vuonna kolmannen maastojuoksun maailmanmestaruutensa Lissabonissa käydyissä kisoissa. Vuoden 1985 Rotterdamin maratonilla hän voitti uudella maailmanennätysajalla 2.07.12. Se oli 54 sekuntia alle entisen ennätyksen ja ensimmäinen kerta kun 42,195 kilometriä juostiin alle 2 tunnin 8 minuutin. Tämä on toistaiseksi viimeinen kerta, kun eurooppalainen on pitänyt hallussaan miesten maratonin maailmanennätystä.
Richmond Hill (Georgia)
Richmond Hill on kaupunki Yhdysvaltain kaakkoisosassa Georgian osavaltiossa. Sen pinta-ala on 26,4 km² (vettä 0,1 km²) ja asukasluku 6 959 (). Asukkaista 81 % on valkoisia, 14 % mustia ja 4 % latinoja. Kaupunki tunnetaan Henry Fordin kesäasunnon paikkana, ja hän on myös rakennuttanut kaupunkiin useita rakennuksia.
Lotfi Nasib
Lotfi Nasib (Nasibullen) (13. toukokuuta 1926 Kotka, Suomi – 28. maaliskuuta 2011) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Nasib edusti kymmenen kauden ajan Tampereen Ilvestä. Nasib voitti kuusi Suomen mestaruutta ja pelasi 24 maaottelua. Hän edusti Suomea kaksissa MM-kisoissa. Nasib toimi Ilveksen jääkiekkojoukkueen kapteenina kaudella 1950–1951. Tuolloin hän sai myös ammattilaistarjouksen saksalaiselta Krefeldin joukkueelta, mutta ei hyväksynyt sitä.
Nasib valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi vuonna 1985. Hän kuoli vuonna 2011.
Piper PA-32R
Piper Saratoga tyyppimerkinnältään PA32R-301T on amerikkalaisvalmisteinen yksimoottorinen tyyppihyväksytty turboahdettu kuusipaikkainen mäntämoottorilentokone. Piper Saratogasta on useita malleja. Yhteistä kaikille on runko, siivet, korkeus- ja sivuvakaaja. Moottori on kaikissa kuusisylinterinen ruiskutusmoottori ja kone on varustettu säätölapapotkurilla. Laskutelineet ovat joko kiinteät tai sisäänvedettävät. Moottorivaihtoehtoja ovat vapaastihengittävä ja turboahdettu malli. Potkuri on 2- tai 3 lapainen.
Tämä PA32R-301T-malli on varustettu sisäänvedettävillä laskutelineillä (R-kirjain tyypimerkinnässä) ja turboahtimella (T-kirjain tyypimerkinnän lopussa). Turboahtimen tehtävä on lentokoneissa erilainen verrattuna autoon. Sillä ei haeta lisää tehoa merenpinnan tasolla vaan turboahtimen tehtävä on mahdollistaa moottorin teho myös suuremmissa lentokorkeuksissa, jossa hapen osapaineen aleneminen muuten pienentäisi moottorista saatavaa tehoa. Näin tämän lentokoneen nousukyky ei pienene noustessa ja lentämisen on mahdollista korkeammalla, säiden yläpuolella. Piper Saratoga onkin yksi suorituskykyisimmistä kuusipaikkaista yksimoottorisista mäntämoottorilentokoneista. Sen lento-ominaisuudet ovat vakaat ja yllätyksettömät ja kone soveltuu hyvin mittarilentoon. Konetyyppi on suosittu USA:ssa. Suomessa tätä konetyppiä on vain muutama yksilö.
Lentosuunnitelmassa käytetty lyhenne P32R
Tohninmäen ristiraunio
Tohninmäen ristiraunio on Töysän Tohnin kylällä sijaitseva vanha muinaisjäännösalue, joka on vuosina 2004–2005 kunnostettu ja merkitty matkailunähtävyydeksi. Alavuden kaupungin vaakuna perustuu ristiraunioon.
Paikallisten kertomusten mukaan ristinraunion luona on ollut puinen jumalankuva, jolla on rautaiset korvarenkaat. Paikalla on mahdollisesti uhrattu.
Jukka Wuolio
Jukka Sakari Wuolio (5. maaliskuuta 1927 Tampere - 27. kesäkuuta 2001 Jyväskylä) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Wuolio pelasi koko 1940-luvulla alkaneen uransa Tampereen Ilveksessä. Hänen viimeiseksi kaudekseen jäi 1955–1956. Wuolio voitti urallaan viisi Suomen mestaruutta ja kaksi SM-hopeaa.
Maajoukkueessa Wuolio pelasi 30 kertaa. Arvokisoissa hän esiintyi kahdesti: MM-kisoissa 1951 ja olympialaisissa 1952.
Mummypowder
Mummypowder on nelihenkinen vaihtoehtoista englanninkielistä kitararockia soittava yhtye, jonka keulahahmo ja sen ainoa alkuperäisjäsen on laulaja, kitaristi ja laulunkirjoittaja Janne Lehtinen. Mummypowderia on sen historian aikana verrattu lukuisiin yhtyeisiin, kuten 60-luvun orkesterit The Beatles ja The Zombies, mutta myös sellaisiin nykybändeihin kuten The Flaming Lips ja Sunny Day Real Estate.
Mummypowder perustettiin Helsingissä vuonna 1996. Yhtye solmi levytyssopimuksen Straightedge Recordsin kanssa vuonna 1997. Mummypowder soitti kymmenennen konserttinsa New Yorkin CBGB's-klubilla ja heti seuraavan South By Southwest -rockfestivaaleilla Austinissa, Yhdysvalloissa.
Vuonna 1999 Mummypowder julkaisi debyyttialbuminsa "The Heavyweight Champions", joka oli arvostelumenestys. Se ei kuitenkaan "Blackout-Day" -singleä lukuun ottamatta vieraillut listoilla. Yhtye kutistui yksimiehiseksi vuonna 2001, ja toinen albumi "V. Strange" (2003) oli kansitaidetta myöten miltei kokonaan Janne Lehtisen tuotos. Levy oli niin ikään arvostelumenestys joidenkin kriitikoiden nimetessä sen jopa vuoden levyksi, vaikka suurelta yleisöltä tämäkin levy jäi pääosin huomaamatta.
Yhtyeen "Consternation! Uproar!"-albumilta (2004) ensimmäisenä julkaistun singlen "Don't Hold Your Breath" videolla yhtye liittyi vihdoin suomalaisten MTV-orkestereiden joukkoon. Pääosin animaation keinoin toteutettu video oli Onni Tappolan ja Janne Lehtisen yhteistyötä. "Don't Hold Your Breath" soi vuoden 2004 loppupuoliskolla radioissa ja televisiossa liki kuusisataa kertaa.
Toukokuussa 2006 Mummypowderin "Consternation! Uproar!" -albumi julkaistiin Japanissa Super-Sonic -levy-yhtiöllä. Yhtye teki albumin julkaisun yhteydessä pienimuotoisen kiertueen Tokiossa.
Tällä hetkellä yhtye työstää neljättä albumiaan, jonka on suunniteltu ilmestyvän v. 2010.
Cauchyn–Schwarzin epäyhtälö
Matematiikassa Cauchyn epäyhtälö, Cauchyn-Schwarzin epäyhtälö, Schwarzin epäyhtälö tai Cauchyn-Bunjakovskin-Schwarzin epäyhtälö on kuuluisa ja monissa tilanteissa hyödyllinen epäyhtälö, jonka nimen taustalla ovat Augustin Louis Cauchy, Viktor Jakovlevitš Bunjakovski ja Hermann Amandus Schwarz. Epäyhtälö on käytössä lineaarialgebrassa vektoriavaruuksien yhteydessä, analyysissä sarjateoriassa ja sarjojen integroinnissa ja todennäköisyyslaskennassa varianssien ja kovarianssien yhteydessä.
Epäyhtälön mukaan reaali- tai kompleksivektoreiden "x" ja "y" sisätulolle on voimassa
Epäyhtälössä on voimassa yhtäsuuruus jos ja vain jos "x" ja "y" ovat lineaarisesti riippuvia tai, jos "x" ja "y" tulkitaan vektoreiksi, yhdensuuntaisia.
Tärkeä seuraus Cauchyn epäyhtälöstä on se, että sisätulo on jatkuva funktio.
Toinen muoto Cauchyn epäyhtälölle saadaan sisätulon indusoiman eukleidisen normin avulla lausuttuna:
Tilastotieteessä seuraavaa epäyhtälöä kutsutaan Cauchyn–Schwarzin epäyhtälöksi: Satunnaismuuttujille formula_3 ja formula_4 on voimassa
Cauchyn epäyhtälön todisti Cauchy vuonna 1821 äärellisessä tapauksessa. Yleisen tapauksen todisti Bunjakovski vuonna 1859.
Epäyhtälö on selvästi tosi tapauksessa "y" = 0, joten voidaan olettaa, että  on nollasta poikkeava. Olkoon formula_6 kompleksiluku. Tällöin
Valitsemalla
saadaan
mikä on voimassa jos ja vain jos
eli yhtäpitävästi:
Q.E.D.
Näiden epäyhtälöiden yleistys on nimeltään Hölderin epäyhtälö.Sisätuloavaruuksien kolmioepäyhtälö todistetaan usein Cauchyn epäyhtälön avulla seuraavasti: Olkoon "x" ja "y" annetun sisätuloavaruuden kaksi vektoria. Tällöin
Ottamalla puolittain neliöjuuri saadaan kolmioepäyhtälö.
Cauchyn epäyhtälöä käytetään todistamaan Besselin epäyhtälö.
Ulrike Meyfarth
Ulrike Nasse-Meyfarth (s. 4. toukokuuta 1956 Frankfurt) on saksalainen entinen korkeushyppääjä. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja. Meyfarth voitti kultaa 1972 ja 1984 ollen tuolloin naisten korkeushypyn sekä nuorin että vanhin voittaja. Vuonna 1988 hän menetti vanhimman voittajan tittelin Louise Ritterille.
Meyfarthin ura alkoi nopeasti. Jo vuonna 1971 ollessaan 15-vuotias hän sijoittui Saksan mestaruuskilpailuissa toiseksi. Seuraavan vuoden olympiakarsinnoissa hän oli kolmas. Ennätyksellä 185 cm olympialaisiin lähtenyt Meyfarth ei kuitenkaan kuulunut kisan ennakkosuosikeihin.
Ulrike Meyfarth paransi Münchenin olympialaisissa 1972 korkeushypyn finaalissa omaa ennätystään seitsemällä sentillä ja sivusi maailmanennätystä 192 cm. Floppaustyylin omaksuneesta 16-vuotiaasta Meyfarthista tuli kaikkien aikojen nuorin yleisurheilun yksilölajien olympiavoittaja.
Yllätysvoiton jälkeen Meyfarthin kehitys pysähtyi. Hän ei parantanut ennätystään 192 ennen kuin vuonna 1978 eikä hän saavuttanut ulkoradoilla arvokisamitaleja: EM-kisoissa 1974 hän oli seitsemäs, 1978 viides, vuoden 1976 olympialaisissa hän ei selviytynyt finaaliin. Vuoden 1980 kisoja Saksan liittotasavalta boikotoi.
Vuonna 1982 tapahtui Meyfarthin paluu huipulle. Hän voitti Euroopan mestaruudet sekä sisällä että ulkona. Jälkimmäisessä hän teki uuden maailmanennätyksen 202 cm. Vuoden 1983 maailmanmestaruuskisoissa Helsingissä Meyfarth kävi tiukan kisan Tamara Bykovan kanssa, jonka hän oli voittanut vuotta aiemmin EM-kisoissa. Bykova voitti maailmanmestaruuden, Meyfarth oli toinen. Lontoossa samana vuonna molemmat hyppäsivät uuden ME-tuloksen 203. Neljä päivää myöhemmin Bykova ylitti 204.
Vuonna 1984 Meyfarth voitti toisen kerran sisäratojen Euroopan-mestaruuden. Saman vuoden Los Angelesin olympiakisoista oli poissa moni Meyfarthin kovista vastustajista itäblokin olympiaboikotin vuoksi. Viimeisessä arvokisoissaan Meyfarth hyppäsi 202 cm ja voitti puolustavan mestarin Italian Sara Simeonin.
Bentley
Bentley Motors Limited on brittiläinen luksusautojen valmistaja.
Walter Owen Bentley, lyhyesti W.O. Bentley, perusti Bentley Motorsin Englannissa 18. tammikuuta vuonna 1919. Hänet tunnettiin aiemmin ensimmäisen maailmansodan lentokoneisiin suunnittelemistaan kiertomäntämoottoreista, joista kuuluisin lienee Bentley BR1, jota käytettiin muun muassa yksipaikkaisen Sopwith Camelin myöhemmissä tuotantoversioissa.
Bentleyn lähimmät kilpailijat lienevät Rolls-Royce ja vuonna 2013 tuotannon lopettanut saksalainen Maybach. Bentley valmisti ensimmäisinä vuosina urheilumalleja mutta valmistaa nykyisin myös luksus-sedaneita. Bentley on ollut vuodesta 1998 lähtien osa Volkswagen-konsernia.
Unto Wiitala
Mauri Unto Wiitala (s. 5. heinäkuuta 1925 Kuolemajärvi) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti ja kansainvälisestikin arvostettu erotuomari.
Wiitala oli yksi 1940-luvun lopun ja 1950-luvun alun parhaimmista suomalaista jääkiekkomaalivahdeista. Hänen uransa alkoi Karhu-Kissoissa 1946. Helsinkiläisseurassa Wiitala pelasi 11 kautta ennen siirtymistään kahdeksi kaudeksi Hämeenlinnan Tarmoon. Wiitala valittiin pelaajaurallaan kolme kertaa Suomen parhaaksi jääkiekkoilijaksi. Hän saavutti myös kaksi SM-mitalia.
Wiitala edusti Suomea viisi kertaa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Maaotteluita Wiitalalle kertyi yhteensä 81.
Peliuransa jälkeen Wiitala siirtyi erotuomariksi. Hän toimi tuomarin tehtävässä 15 menestyksekästä kautta ja ehti viheltää kolme kertaa MM-kilpailussa ja kahdesti olympialaisissa. Wiitala valittiin neljä kertaa SM-sarjan parhaaksi tuomariksi. Hän toimi myös Kansainvälisen jääkiekkoliiton (IIHF) tuomarikomiteassa ja SM-liigan tuomaripäällikkönä.
Suomen Jääkiekkomuseo valitsi Wiitalan vuonna 1985 ensimmäisten joukossa Suomen Jääkiekkoleijonaksi. Hänet on valittu myös IIHF:n Hall of Fameen vuonna 2003 tuomarijäsenenä. SM-liiga jakaa vuosittain hänen kunniakseen nimettyä palkintoa, jonka saa vuoden paras erotuomari.
Xetra
Xetra ("Exchange Electronic Trading") on Saksassa toimiva maailmanlaajuinen elektroninen arvopapereiden kaupankäyntijärjestelmä. Se luotiin Frankfurtin pörssiä varten ja sitä operoi Deutsche Börse AG. Frankfurtin pörssin ohella järjestelmän ovat ottaneet käyttöön mm. Irlannin pörssi, Wienin pörssi ja Saksan sähköpörssi EEX.
Xetran konseptista ja toteutuksesta vastasivat Accenture ja Deutsche Börse Systems, Deutsche Börsen teknologiaosasto. Se pohjautuu Eurex -järjestelmään, jonka on niin ikään kehittänyt Deutsche Börse Systems.
Aleksandr Ditjatin
Aleksandr Ditjatin (s. 7. elokuuta 1957 Leningrad) on venäläinen Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija. Hän jakaa yhdessä yhdysvaltalaisen Michael Phelpsin kanssa ennätystä yksissä olympiakilpailuissa voitetuista mitaleista: vuoden 1980 kesäolympialaisissa hän voitti kahdeksan mitalia. Ditjatin voitti olympialaisissa kaikkiaan kolme kultaa, kuusi hopeaa ja yhden pronssin.
25. heinäkuuta 1980 Moskovan olympialaisissa Ditjatin voitti kuusi mitalia yhden päivän aikana: kultaa renkailla, hopeaa rekillä, nojapuilla, hevosella, hypyssä ja pronssia permannolla. Näiden lisäksi hän voitti kisoista kultaa kuusiottelussa ja joukkuekilpailussa.
Kolmissa MM-kisoissa 1978–1981 Ditjatin voitti seitsemän kultaa, kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Tasis
Tasis (aikaisemmin Tasapaino, oikealta nimeltään Markku Lauri Johannes Wettenranta) on helsinkiläinen, Porvoosta kotoisin oleva rap-artisti, sanoittaja ja sovittaja, joka yhdessä Uniikin (Dan Tolppanen) ja Andun (Anders Westerholm) kanssa muodostaa Kapasiteettiyksikkö-yhtyeen. Hän on ollut myös perustamassa Rähinä Records -levy-yhtiötä ollen sen hallituksen puheenjohtaja.
Tasiksen tuotantoon kuuluu Kapasiteettiyksikkö-albumien ("Päivästtoiseen", 2001, "Klassikko", 2002, "Itsenäisyyspäivä", 2003, "Usko parempaan", 2004, "Susijengi", 2006 ja "I ♥ KY" 2008) lisäksi useita vierailuja muiden artistien levyillä, vaikkakin nykyään häntä kuullaan useammin laulamassa kertosäkeitä kuin räppäämässä säkeistöjä.
Tasis on suunnitellut julkaisevansa oman soololevyn.
Tasis on myös näytellyt muutamissa internetissä julkaistuissa lyhytelokuvissa. Lisäksi hän on toiminut MTV3 AVAn uutena juontajana voitettuaan internet-äänestyksen kanavan uusista juontajista.
Tasis on myös valmistanut muun muassa Rähinä Recordsin artistien albumi- ja single-levyjen kansia Make It Happen -nimellä.
Cartersville
Cartersville on kaupunki Yhdysvaltain Georgian osavaltiossa. Sen pinta-ala on 60,9 km² (vettä 0,3 km²) ja asukasluku 18 965 (2009). Asukkaista 76,5 % on valkoisia ja 17 % mustia, lisäksi 7 %:lla on latinotausta.
Carrollton (Georgia)
Carrollton on kaupunki Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen pinta-ala on 53,6 km² (vettä 1,3 km²) ja asukasluku 23 419 (2009). Asukkaista 62,5 prosenttia on valkoisia, 31 prosenttia mustia ja 6 prosenttia latinoja.
OMX
OMX AB on ruotsalainen yhtiö, joka omistaa ja operoi pörssejä Pohjoismaissa ja Baltian maissa. Yhtiö muodostettiin vuonna 2003 yhdistämällä Tukholman pörssin omistanut OM AB ja Helsingin pörssin omistanut HEX Oyj. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Ruotsissa, Tukholmassa. Toimitusjohtajana toimii Magnus Böcker. Yhtiön nimi oli alun perin OM HEX AB, mutta 31. elokuuta 2004 nimi vaihdettiin muotoon OMX AB. Helmikuusta 2008 lähtien OMX AB on ollut yhdysvaltalaisen NASDAQ-pörssin omistavan NASDAQ OMX Groupin omistuksessa.
OMX:lla on kolme liiketoiminta-aluetta: Nordic Marketplaces, Information Services & New Markets ja Market Technology. Liiketoiminta-alueet korvasivat vuoden 2006 alussa OMX:n divisioonat "OMX Exchanges" ja "OMX Technology".
OMX omistaa kokonaan Helsingin, Islannin, Kööpenhaminan, Riian, Tallinnan, Tukholman ja Vilnan pörssit ja operoi niitä. Lisäksi OMX omistaa 10 % osuuden Oslon pörssistä.
OMX:n historia alkaa vuodesta 1985, jolloin yhtiö aloitti johdannaisten välittämisen. Vuonna 1987 OMX:stä tuli maailman ensimmäinen pörssilistattu pörssi. OMX:n laajentuminen alkoi yhdistymisestä Tukholman pörssin kanssa 1998. HEX liittyi OMX:n vuonna 2003, jolloin yhtiön omistukseen siirtyivät myös Helsingin, Tallinnan ja Riian pörssit. OMX hankki omistukseensa Liettuassa sijaitsevan Vilnan pörssin vuonna 2004. Vuonna 2005 Kööpenhaminan pörssistä tuli osa yhtiötä. OMX:n viimeiseksi laajentumiseksi jäi yhdistyminen Islannin pörssin kanssa 2006.
OMX päätti ottaa käyttöön Pohjoismaiden yhteisen Pohjoismaiden listan 2. lokakuuta 2006. Pohjoismaisesta listasta tuli Helsingin, Tukholman ja Kööpenhaminan pörssien yhteinen lista.
Toukokuussa 2007 yhdysvaltalainen teknologiapörssi NASDAQ tarjoutui ostamaan OMX:n osakekannan 2,8 miljardilla eurolla. Elokuussa 2007 Dubain pörssi teki yllättäen kilpailevan, korkeamman tarjouksen OMX:n osakkeista. Syyskuussa NASDAQ ja Dubai ilmoittivat sopineensa järjestelyistä, joiden lopputuloksena OMX siirtyisi NASDAQin omistukseen, Dubai saisi 20 prosentin osuuden NASDAQista ja Dubai ostaisi NASDAQilta sen omistamia Lontoon pörssin (LSE) osakkeita määrän, joka vastaa 28 % kaikista osakkeista. NASDAQ tulisi lisäksi osakkaaksi Dubain pörssin emoyhtiöön. Järjestelyt toteutuivat helmikuussa 2008, jolloin OMX AB:n omistajaksi tuli NASDAQin omistayhtiö "NASDAQ OMX Group, Inc" (aikaisemmalta nimeltään "The NASDAQ Stock Market, Inc").
Andu
Andu (aikaisemmin Ääretön, oikealta nimeltään Anders Johan Westerholm) on helsinkiläinen rap-artisti, joka yhdessä Uniikin ja Tasiksen kanssa muodosti Kapasiteettiyksikkö-yhtyeen. Andu tekee lähinnä biittejä Kapasiteettiyksikön käyttöön, mutta myös toisinaan muillekin artisteille. Hän on ollut myös perustamassa Rähinä Records -levy-yhtiötä.
Andun diskografiaan kuuluu Kapasiteettiyksikkö-albumien ("Päivästtoiseen", 2001, "Klassikko", 2002, "Itsenäisyyspäivä", 2003, "Usko parempaan", 2004, "Susijengi", 2006 ja "I <3 KY", 2008) lisäksi useita vierailuja muiden artistien levyillä.
Vuonna 2006 Andu oli tuomarina Kool Kat Recordsin vuosittain järjestämissä Rap SM -kisoissa yhdessä Elastisen ja Hannibalin kanssa
Kapasiteettiyksikön viimeisen albumin jälkeen Andu siirtyi oman ravintolayrityksen, Raku Ya:n, pariin.
Andun isä on tunnettu maailmanmatkailija Folke West.
Leijonamieli
Tuukka Rihkola (s. 13. lokakuuta 1981), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Leijonamieli, on tamperelainen rap-artisti, sanoittaja, tuottaja sekä DJ, joka lähti soolouralle Flegmaatikot-yhtyeen jäätyä tauolle. Leijonamieli perusti vuonna 2004 Leijonamieli & Putkimiehet -kokoonpanon, jonka suurimmaksi hitiksi nousi kappale "Laulu Sadepäivän Varalle". Heidän musiikkiaan kuultiin muun muassa elokuvassa "Tyttö sinä olet tähti". Kokoonpano hajosi syksyllä 2009 ja heidän viimeisin julkaistu kappaleensa "Jos vain herään" on kuultavissa Suomihiphoppia Vol. 6 -kokoelmalla. 4. joulukuuta 2009 Leijonamieli julkaisi internetissä ilmaisen EP:n "Ringo Ruffsoul - No Backups (Shades Of Grey)". Tällä hetkellä Leijonamieli keskittyy Tampereella omistamansa Cosmic Studiosin pyörittämiseen ja musiikin tuottamiseen. Leijonamieli on myös palannut Flegmaatikkojen riveihin ja yhtyeen uusi albumi on määrä julkaista vuoden 2012 aikana. Leijonamieli on toiminut myös Palefacen keikka-DJ:na.
Leijonamielen tuotantoon kuuluu Flegmaatikot-albumien ("Läheltä ja kaukaa", 2001 ja "Hampuusin päiväkirja", 2001) lisäksi Putkimiesten kanssa tehty "Lauluja sadepäivän varalle" (2006), "No Backups" -EP, sekä useita vierailuja eri artistien levyillä. Leijonamieli julkaisi 27. huhtikuuta 2011 "Versatile Fall" -EP:n.
Flegmaatikot
Flegmaatikot eli FLG on tamperelainen rap-yhtye, johon kuuluvat Tiedemies, Spesialisti ja Leijonamieli, joista kaksi viimeistä on lähtenyt soolouralle. Yhtye tuli tunnetuksi "Hallitse ja hajoita" ja "Mutsin luona" kappaleiden siivittämänä. Flegmaatikot hajosi vuonna 2002 ja yhdistyi taas vuonna 2010.
Flegmaatikoiden ensimmäinen julkaisu oli kesällä 1999 julkaistu omakustanne "Lyricalsumowrestlin". Tuolloin kokoonpano kantoi vielä nimeä Flegmatics ja sanoitukset olivat pääosin englanniksi. Yhtye on sittemmin sittemmin laittanut albumin internetiin ilmaiseen levitykseen.
Vuoden 2009 Blockfesteillä järjestettiin Flegmaatikot 10v Special -niminen keikka, jossa Flegmaatikot esitti vierailijoiden kera vanhjoen hittiensä lisäksi uusia kappaleita. Flegmaatikkojen kolmas studioalbumi "931" julkaistiin Monsp Recordsin kautta 13. kesäkuuta 2012.
Spesialisti
Spesialisti (oik. Ville Mantila, s. 1981, Virrat) on tamperelainen rap-artisti, joka soolouransa ohella on kuulunut Flegmaatikot- ja Maajoukkue-yhtyeisiin.
Kun Flegmaatikot julkaisi vuonna 1999 ensimmäisen omakustanteensa, "Lyricalsumowrestlinin", Spesialisti käytti nimeä Gambit. Flegmaatikot julkaisi vielä kaksi studioalbumia vuonna 2001, kunnes se hajosi vuoden 2002 tienoilla.
Spesialistin ensimmäinen sooloalbumi "Takas tukikohtaan" julkaistiin Poko Rekordsin kautta vuonna 2003. Albumin suurimpia hittejä olivat kappaleet "Älä tule myöhään kotiin" ja "Yhtä juhlaa". Vuonna 2008 julkaistiin omakustanteena toinen albumi "Pitkät päivät / Hyvät yöt", jota ei promottu juuri lainkaan. Flegmaatikkojen kolmas studioalbumi julkaistiin 13. kesäkuuta 2012.
Tiedemies (rap-artisti)
Teemu Koskenoja, tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Tiedemies, on tamperelainen rap-artisti ja hip hop -tuottaja. Hän kuuluu hip hop -kollektiivi Maajoukkueeseen, jonka muita jäseniä ovat Spesialisti, Idän Ihme, Tupla S ja Timsi. Hän on myös osa Flegmaatikot-ryhmää. Räppäämisen lisäksi Tiedemies tekee biittejä sekä omaan käyttöönsä että muille artisteille. Hänen tuotantoaan on kuultu Flegmaatikkojen ja Maajoukkueen levyjen lisäksi muun muassa Raimssin, Cheekin, Nueran, SP:n ja hänen serkkunsa Spesialistin levyillä.
Greg Louganis
Gregory "Greg" Efthimios Louganis (s. 29. tammikuuta 1960 El Cajon, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen uimahyppääjä ja nelinkertainen olympiavoittaja. Monet pitävät häntä kaikkien aikojen parhaana uimahyppääjänä.
Louganisin biologinen isä on samoalainen ja äiti ruotsalainen. He olivat 15-vuotiaita, kun Greg syntyi ja antoivat pojan kahdeksankuukautisena adoptoitavaksi. Hänet adoptoitiin kreikkalais-amerikkalaiseen perheeseen.
Louganisilla oli lapsena astma ja allergioita, sekä diagnosoimaton dysleksia. Puolitoistavuotiaana hän aloitti tanssitunnit, sen jälkeen kun lääkäri oli suositellut hänelle liikuntaa astman takia. Kahdeksanvuotiaana Louganis alkoi ottaa uimahyppytunteja. Vuonna 1976 16-vuotiaana hän otti osaa Montrealin olympialaisiin. Häntä valmensi Sammy Lee. Hän voitti olympiahopeaa kerroshypyissä legendaarisen Klaus Dibiasin voittaessa kisan. Kaksi vuotta myöhemmin Dibiasin lopetettua Louganis otti ensimmäisen maailmanmestaruutensa.
Vuonna 1978 Louganis sai uimahyppystipendin Miamin yliopistoon, jossa hän alkoi opiskella näyttelemistä. Hän valmistui opinnoistaan Kalifornian yliopistosta Irvinessä, johon hän oli vuonna 1981 siirtynyt ollakseen lähempänä valmentajaansa Ron O'Brienia.
Olympiaboikotti esti Louganisin osallistumisen Moskovan kisoihin 1980. Vuonna 1982 hän voitti kaksi maailmanmestaruutta. Hänestä tuli ensimmäinen uimahyppääjä, joka sai täydet kymmenen pistettä kaikilta seitsemältä tuomarilta kansainvälisessä kilpailussa. Vuoden 1984 Los Angelesin olympialaisissa Louganis voitti sekä kerroshyppyjen että kolmen metrin ponnahduslaudan olympiakultaa, kummankin ennätystuloksella. Soulin kisoissa 1988 hän uusi saavutuksensa voitettuaan olympialaisten välillä myös kaksi maailmanmestaruutta vuoden 1986 kisoissa.
Soulin kisojen ponnahduslautakullan Louganis voitti siitäkin huolimatta, että löi yhdessä hypyssä päänsä lautaan ja sukelsi verta vuotavana altaaseen. Suurin kohu asiasta nousi vuosia myöhemmin, kun Louganis kertoi olleensa jo vuonna 1988 HIV-positiivinen.
Vuonna 1994 Greg Louganis ilmoitti julkisesti olevansa homoseksuaali ja hän osallistui saman vuoden Gay Gamesiin. Vuonna 1995 Louganis ilmoitti myös olevansa HIV-positiivinen, minkä hän oli tiennyt jo vuodesta 1988. Speedoa lukuun ottamatta kaikki sponsorit lopettivat yhteistyön hänen kanssaan. Urheilulehti arvioi hänet 2009 kaikki lajit huomioon ottaen kaikkien aikojen kolmanneksi parhaaksi homo- tai biseksuaaliseksi urheilijaksi Martina Navratilovan ja Babe Didriksonin jälkeen. Nykyään Louganis toimii koirankasvattajana, ja hän on julkaissut aiheesta muutamia kirjoja. Hän kiertää myös kouluissa levittämässä AIDS-tietoutta. Greg Louganis avioitui Malibussa 12. lokakuuta 2013 Johnny Chaillotin kanssa.
Vuonna 1997 ilmestyi Louganisin elämään perustuva TV-elokuva "Breaking the Surface: The Greg Louganis Story", pääosassa Mario López.
Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116
Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116 (lausutaan "Albin") oli vuonna 1991 syntyneelle ruotsalaislapselle aiottu nimi. Lapsen vanhemmat aikoivat ensin jättää lapsen nimeämättä vastalauseeksi Ruotsin nimilaille. Kun lasta ei ollut nimetty hänen viidenteen syntymäpäiväänsä mennessä, määräsi tuomioistuin vanhemmille 5 000 kruunun (noin 500 euron) sakot. Tämän jälkeen vanhemmat ilmoittivat vuoden 1996 toukokuussa nimeävänsä lapsen 43-kirjaimisella kirjainsarjalla, sanoen sen olevan "pregnantti ekspressionistinen kehitelmä, jota pidämme taiteellisena luomuksena". Vanhemmat ehdottivat että nimi ymmärrettäisiin ’patafysiikan hengessä. Oikeus hylkäsi ehdotuksen ja määräsi vanhemmat maksamaan sakon. Tämän jälkeen vanhemmat yrittivät muuttaa nimen kirjoitusasun muotoon "A", mutta sekin ehdotus hylättiin.
M. Jodi Rell
Mary Jodi Rell (s. 16. kesäkuuta 1946) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko sekä Connecticutin osavaltion 86. kuvernööri ja toinen naiskuvernööri osavaltion historiassa. Hän toimi virassa 1. heinäkuuta 2004 alkaen 5. tammikuuta 2011 asti, ja oli erittäin suosittu koko kautensa ajan.
Rell allekirjoitti, monien puolueensa jäsenten vastustuksesta huolimatta, 20. huhtikuuta 2005 lain, joka antaa samaa sukupuolta oleville mahdollisuuden virallistaa parisuhteensa osavaltiossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Urbaanilegenda
Urbaanilegenda on suomalainen hip hop -yhtye , joka on perustettu Jyväskylässä 21. joulukuuta 1999. Yhtyeen jäsenet ovat Joniveli Vanhanen, Jonne Kuusisto ja Soul Valpio.
Urbaanilegenda toimi aktiivisena vuosina 1999-2004 julkaisten kaksi albumia (joista toinen omakustanne), kaksi singlejulkaisua ja kaksi promolevyä. Yhtye esiintyi myös aktiivisesti ympäri Suomea tehden musiikillista yhteistyötä useiden artistien kanssa.
Urbaanilegenda osallistui joulukuussa 2003 Lastenkliniikan Kummien ja Black Night-klubin organisoimaan syöpalasten hyväksi julkaistuun singleprojektiin, joka pysyi Suomen virallisen singlelistan 1. sijalla seitsemän viikkoa. Single "Päästä Irti" vuoden 2004 "Rivien Välistä" -albumilta pysyi kolme viikkoa samaisella singlelistalla ja valittiin YleX:n viikon tehobiisiksi. Yhtye tunnetaan myös kappaleista "Pelaa Dominoa", "Kipulääke" ja "Klubilla". Urbaanilegenda oli osa Rockin da North -kokoonpanoa muutaman vuoden ajan, mutta tiet erosivat hallinnollisista ja musiikillisista syistä alkuvuodesta 2004.
Vuoden 2004 jälkeen Urbaanilegeda jäi yhtyeenä tauolle, jonka aikana yhtyeen jäsenistä Joniveli on jatkanut soolouraa. Soul Valpio työstää parhaillaan ensimmäistä sooloalbumiaan. Jonne Kuusisto muutti opiskelemaan Amsterdamiin.
Urbaanilegendan jäsenet osallistuivat vuonna 2010 Jyväskylässä ja Amsterdamissa ensi-iltansa saneeseen tanssiteatteriteokseen "Hi! My Name Is...". Esityksen on ohjannut suomalainen tanssija ja koreografi Cecilia Moisio ja tuotannosta vastaa Dansmakers Amsterdam. Yhtyeen jäsenet sekä esiintyvät teoksessa että vastaavat sen musiikillisesta tuotannosta. Hi! My Name Is... valittiin vuoden 2010 päätteeksi yhdeksi Aerowavesin - euroopanlaajuisen nuorille tanssijoille tarkoitetun verkoston - prioriteettiesityksistä. Hi! My Name Is... -teosta esitetään vuoden 2011 aikana teattereissa eri puolilla Eurooppaa.
Joniveljen ja Soul Valpion vieraillessa Hollannissa Jonne Kuusiston luona, syntyi idea yhtyeen 11-vuotispäivänä julkaistavasta EP:stä, joka julkaistaisiin 21. joulukuuta 2010. Urbaanilegenda aloitti nauhoittaa uusia kappaleita Amsterdamissa, mutta pian he päättivätkin julkaista kokonaisen albumin. Jonne Kuusisto piti pidemmän joululoman Suomessa, jolloin albumi nauhoitettiin loppuun. Urbaanilegendan uusi albumi "21 12" julkaistiin digitaalisessa muodossa 12. maaliskuuta 2011 Silver Club Productions:n kautta.
Gus Van Sant
Gus Green Van Sant Jr. (s. 24. heinäkuuta 1952 Louisville, Kentucky) on yhdys­valtalainen elokuva­ohjaaja, valokuvaaja, muusikko ja kirjailija. Hänet on elokuva­ohjaajana asetettu kahdesti Oscar-ehdokkaaksi. Hän on lisäksi voittanut kyseenalaisen Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta. Hänen läpimurtoelokuvansa oli "Drugstore Cowboy" (1989).
Van Sant aloitti ohjaamisen televisiomainoksilla. Elokuvien lisäksi hänen tuotannostaan on julkaistu yksi romaani, valokuvakirja sekä kaksi musiikkialbumia.
Elokuvantutkija Christian Weber jakaa Van Santin tuotannon vuosilta 1985–2012 neljään kauteen. Ensimmäiset elokuvat "Mala Noche" (1985), "Drugstore Cowboy" (1989), "Matkalla Idahoon" (1991) ja "Even Cowgirls Get the Blues" (1993) tarkastelevat muun muassa seksuaali­vähemmistöjen ulkopuolisuutta, ja ne kuuluvat niin kutsutun uuden homoelokuvan () ensimmäiseen aaltoon. Näitä elokuvia leimaavat myös alituinen liike ja kodittomuus, ja ohjaaja hyödyntää lännenelokuvien aiheistoa ja surreaalisia unikuvia. Monissa elokuvissa kautta uransa Van Sant on ollut kiinnostunut nuorista henkilöistä, samoin kuin vaikkapa Larry Clark ja Gregg Araki.
Ensimmäisten elokuvien menestys avasi Van Santille portit Hollywoodiin, ja toisen kauden elokuvat "Hinnalla millä hyvänsä" (1995), "Will Hunting" (1997) ja "Elämän edessä" (2000) ovat muodoltaan perinteisempiä, mutta Weberin mukaan liikkeen ja kodittomuuden aihelma esiintyy niissä edelleen. Näissä elokuvissa nuori päähenkilö kohtaa vanhemman opettajahahmon.
Kolmanteen tuotantokauteen Weber sisällyttää elokuvat "Psyko" (1998), "Gerry" (2002), "Elephant" (2003), "Last Days" (2005) ja "Paranoid Park" (2007). Näitä luonnehtii päähenkilön ulkopuolisuus ja ajautuminen tuhoon. "Elephant" sai innoituksensa Columbinen verilöylystä. "Gerry", "Elephant" ja "Last Days" muodostavat ”kuoleman trilogian”, ja ohjaaja poikkeaa lineaarisesta ja kronologisesta kerronnasta. "Psyko" puolestaan pyrkii toistamaan värillisenä Alfred Hitchcockin elokuvan "Psyko".
Neljänteen kauteen kuuluvat elokuvat "Milk" (2008), "Restless" (2011) ja "Promised Land" (2012). Ohjaaja palaa näissä teoksissa paitsi perinteisiin kerrontaratkaisuihin, myös yksinäisyyden ja ulkopuolisuuden aiheistoon. Videolevitykseen "Restless" julkaistiin myös mykkäversiona, joka kuvattiin yhtä aikaa ääniversion kanssa.
Van Santin uusin elokuva "Sea of Trees" (2015) sai melko torjuvan vastaanoton: Cannesin elokuvajuhlilla sille buuattiin, ja ensimmäiset arvostelut olivat esimmäkseen kielteisiä.
Louisville
Louisville on Yhdysvalloissa Kentuckyn osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Se on asukasluvultaan Kentuckyn suurin ja Yhdysvaltojen 26. suurin kaupunki. Louisville sijaitsee Ohiojoen varrella.
Vuonna 2000 Louisvillessä oli 256 231 asukasta. Vuonna 2003 Louisville ja Jeffersonin piirikunta yhdistyivät yhteiseen hallintoon, jonka nimeksi tuli "Louisville-Jefferson County Metro Government", lyhyemmin "Louisville Metro". Tilastoissa näkyy myös "Louisville Metro balance", jossa on mukana entinen Louisville ja siihen kiinni kasvaneet esikaupungit, mutta ei erillisiä lähiöitä. Vuoden 2010 väestönlaskennassa tämän balance-alueen väkiluku oli 597 337, kun koko hallintoalueella oli 741 096 asukasta.
Metropolialueella asuu kokonaisuudessaan 1,5 miljoonaa asukasta Indianan Clarkin, Floydin, Washingtonin ja Harrisonin piirikunnissa.
Kaupungissa sijaitsee Louisvillen yliopisto, joka on perustettu vuonna 1798.
Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, keskimääräinen ylin lämpötila 31,5 °C. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin -2,9 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 1140 mm, lunta kertyy 33 cm.
Kaupungin perusti George Rogers Clark vuonna 1778. Se on nimetty Ranskan kuninkaan Ludvig XVI:n ("Louis") mukaan. Ohiojoen putoukset, joiden takia jokilaivojen piti pysähtyä ja purkaa lastinsa, vaikuttivat kaupungin kasvamiseen. Louisville-Portland -kanava rakennettiin 1800-luvun alkupuolella putousten ohittamista varten. Yhdysvaltojen sisällissodassa Louisville oli Unionin armeijan eli Pohjoisvaltioiden merkittävä tukikohta.
Malmin Palloseura
Malmin Palloseura eli MPS on vuonna 1948 perustettu helsinkiläinen jalkapalloseura. Seuran miesten edustusjoukkue on pelannut lähinnä 2.–3. divisioonaa. Kaudella 2018 MPS/Atletico Malmi pelaa Kolmosessa ja MPS/Old Stars Nelosessa. Naisten edustusjoukkue pelaa samalla kaudella Naisten Kolmosessa.
Vuonna 2010 MPS:llä oli 38 joukkuetta eri sarjoissa. Joukkueista kuusi pelasi miesten, kaksi naisten sekä kolme ikämiesten (KKI) sarjoissa. 27 joukkuetta osallistui puolestaan juniorien, nappuloiden ja tyttöjen sarjoihin.
Miehissä MPS/Atletico Akatemia pelaa kaudella 2018 Kolmosessa ja MPS/Old Stars Nelosessa. MPS/Atletico Malmi aloitti vuonna 2002 Seiskassa ja on noussut sieltä vuosien aikana ylöspäin.
Naisten puolella MPS juhli Suomen mestaruutta ja Suomen Cupin voittoa kaudella 2003, mutta on sen jälkeen pelannut lähinnä 1.-2. divisioonaa. Kaudella 2018 MPS pelaa Naisten Kolmosessa. Naisten puolen tunnetuin MPS-kasvatti on maajoukkueenkin vakiokasvoihin kuulunut Anne Mäkinen.
Seura edusti Suomea UEFA Regions' Cupissa (amatöörijoukkueille tarkoitettu vuosittainen turnaus) kaudella 2010–2011.
MPS, eli "mapsi" tai "ämpsi", on tunnettu ja arvostettu juniorityöstään. Tunnetuimpia mapsilaisia ovat Vesa Vasara, John Weckström, Roope Heilala, Mika Kottila ja Jussi Vasara.
MPS on valittu Suomen Palloliiton Helsingin piirin Vuoden seuraksi 2003 sekä Fair play -seuraksi 1998.
MPS:n edustusjoukkueet pelaavat kotiottelunsa Tapanilan nurmella, Moisiontiellä Helsingin medialukion vieressä. Lisäksi MPS:n käytössä on medialukion ja Puistolan tennishallin kupeessa sijaitseva Tapanilan tekonurmi.
Limba noastră
Limba noastră (”Meidän kielemme”) on Moldovan kansallislaulu vuodesta 1994. Tätä ennen, maan itsenäistymisestä vuonna 1991, sen kansallislauluna oli Deșteaptă-te, române!, joka on myös Romanian kansallislaulu.
Laulun on sanoittanut Alexei Mateevici (1888–1917) ja säveltänyt Alexandru Cristea (1890–1942). Mateevicin isänmaallisessa runossa on kaiken kaikkiaan kaksitoista säkeistöä, mutta niistä vain ensimmäinen, toinen, viides, yhdeksäs ja kahdestoista kuuluvat maan viralliseen kansallislauluun.
Ohrid
Ohrid on kaupunki Ohridjärven itärannalla Makedonian tasavallan lounaisosassa. Kaupungissa on 55 098 asukasta (vuonna 2010), ja se on Ohridin kunnan keskuspaikka. Ohridissa on lukuisia monumentteja ja nähtävyyksiä, ja vuonna 1980 kaupunki yhdessä Ohridjärven kanssa otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kaupunki perustettiin antiikin aikaan nimellä "Lychnidos". Se sijaitsi Adrian meren sataman Dyrrachionin (Durrës) ja Bysantin toisiinsa yhdistävän "Via Egnatia" -tien varrella. Arkeologiset kaivaukset kertovat alueen kääntyneen jo aikaisin kristinuskoon. Lychnidoksen piispat osallistuivat useisiin ekumeenisiin kokouksiin.
Nimestä ”Ohrid” on ensimmäinen merkintä vuodelta 879. Vuosien 990 ja 1015 välillä Ohrid oli (läntisen) Bulgarian pääkaupunki. Kaupungin yllä kohoaa yhä Samuil-tsaarin linnoitus. Vuosina 990–1018 Ohrid oli Bulgarian patriarkaatin keskus, mutta Bysantin vallattua kaupungin vuonna 1018 patriarkaatti supistui arkkipiispan istuimeksi ja Ohrid asetettiin Konstantinopolin patriarkaatin valvontaan.
Keskiajalla Ohrid oli tärkeä kulttuurikeskus, ja ajalta on säilynyt useita kirkkoja ja luostareita. Ohridin luostareissa on laadittu uskonnollisia tekstejä 800-luvulta lähtien, jolloin muinaiskirkkoslaavia alettiin kirjoittaa. Siellä vaikutti Pyhä Klement Ohridialainen (830-916, ), joka oli pyhimysten Kyrillos ja Methodios oppilas. Klement Ohridialainen kehitti kyrillistä aakkostoa ja perusti Ohridin Pyhän Panteleimonin luostariin Makedonian ensimmäisen luostarikirjaston. Ohridia on pidetty myös kyrillisen kirjaimiston syntypaikkana. 1700-luvulle saakka Ohridin patriarkaatti oli vastuussa suurimmasta osasta balkanin ortodokseja. Lähes kaikki nykyään säilyneet kirkot ovat bysanttilaisten rakentamia, ja loput ovat peräisin lyhyeltä Serbian valtakaudelta keskiajan lopulla. Luostarien ja kirkkojen arkkitehtuurin ja taideaarteiden lisäksi Ohrid on tunnettu tyypillisestä balkanilaisesta kaupunkikuvastaan, joka on verrattavissa muun muassa Albanian Beratin ja Gjirokastërin kaupunkeihin.
1300-luvun lopussa kaupungin valloittivat osmanit, joiden hallussa alue pysyi vuoteen 1912 asti. Turkkilaisten aiheuttaman paineen vuoksi kaupungin kristitty väestö väheni osmanien valtakauden alussa, ja vuonna 1664 kaupungissa oli vain 142 kristittyä taloa. Tilanne muuttui 1700-luvulla, kun Ohridista tuli kauppakaupunki. Vuosisadan loppupuolella kaupungissa oli noin 5 000 asukasta. 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa Ohrid oli muun euroopanpuoleisen Osmanien valtakunnan tavoin levotonta aluetta. Puoli-itsenäiset feodaaliruhtinaat, kuten Mahmud Pasha Bushatlija ja Djeladin Beg hallitsivat Ohridia, eivätkä suostuneet maksamaan veroja keskushallitukselle käyttäen rahat omien armeijoidensa ylläpitoon. 1800-luvun loppuun mennessa Ohridissa oli 2 409 taloa ja 11 900 asukasta, joista 45 prosenttia oli islaminuskoisia.
1400-luvun osmanimatkailija Evlia Celebian havaintojen tukeman legendan mukaan Ohridissa oli 365 kappelia, yksi jokaiselle päivälle. Nykyään määrä on huomattavasti pienempi, mutta keskiajalla Ohridia kutsttiin ”slaavilaiseksi Jerusalemiksi”.
Bügd Nairamdah Mongol
Bügd Nairamdah Mongol on Mongolian kansallislaulu. Laulu on syntynyt vuonna 1950. Sen on sanoittanut Tsendiin Damdinsüren ja sen ovat Bilegiin Damdinsuren ja Luvsanjamts Murjorj. Mongolialla on 1900-luvun aikana ollut useita kansallislauluja. Ensimmäinen oli käytössä 1924-1950, toinen 1950-1961 ja kolmas 1961-1991. Nykyinen versio on sama, joka oli käytössä vuosina 1950-1961. Siitä on kuitenkin jätetty pois laulun kolmas säkeistö, joka ylisti Leniniä, Stalinia sekä Mongolian omia vallankumoussankareita Damdin Süchbaataria ja Tšrorlogiin Tšoibalsania.