hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sabina Spielrein
Sabina Spielrein (; 7. marraskuuta 1885 Rostov — 12. elokuuta 1942 Rostov) oli venäläinen lastenlääkäri ja yksi ensimmäisistä naispsykoanalyytikoista.
Spilrein syntyi juutalaisen kauppiaan perheeseen Rostovissa (Rostov-na-Donu), ja hän kuoli kotikaupungissaan saksalaissotilaiden murhaamana vuonna 1942. Hänen sisaruksiaan olivat psykologi, lingvisti Isaak Spielrein (1891–1937), matemaatikko Jan Spielrein (1887–1937) ja biologi, dekaani Emil Spielrein (1899–1938). Hänen puolisonsa oli juutalainen lääkäri Pavel Scheftel (Šeftel).
Spielrein joutui vuonna 1904 mielenterveysongelmien vuoksi Eugen Bleulerin johtamalle Burghölzlin psykiatriselle klinikalle Zürichiin, ja hänestä tuli Carl G. Jungin potilas. Jung oli Spielreinin psykoanalyytikko vuosina 1905–1909 ja sittemmin rakastettu.
Spielrein laati ensimmäisenä naisena psykoanalyysiin keskittyvän tohtorinväitöskirjan ("Über den psychologischen Inhalt eines Falles von Schizophrenie") vuonna 1911. Hän tutustui Sigmund Freudiin, ja hänestä tuli Wienin psykoanalyyttisen yhdistyksen jäsen.
Vuonna 1912 Spielrein avioitui Pavel Scheftelin kanssa, ja heille syntyi kaksi tytärtä: Irma Renata vuonna 1913 ja Eva vuonna 1926. Ensimmäisen maailmansodan ajan Spielrein asui Sveitsissä Lausannessa ja julkaisi kirjoituksia lapsipsykologiasta ja muista aiheista. Hän toimi Jean Piaget’n koulutusanalyytikkona.
Vuonna 1923 Spielrein palasi kotimaahansa, joka oli muuttunut Neuvostoliitoksi, ja perusti Moskovaan ”Valkoisen koulun”. Nimensä koulu sai siitä, että kaikki sen huonekalut oli maalattu valkoisiksi. Koulun johtavana ajatuksena oli lasten mahdollisimman suuri vapaus. Seuraavana vuonna hän muutti Rostoviin aviomiehensä luo, kun Josif Stalin oli alkanut vainota psykoanalyytikkoja Moskovassa.
Stalinin vainojen aikana (1935–1938) Spelreinin aviomies Pavel Scheftel kuoli ja veljet Isaak, Jan ja Emil katosivat. Psykoanalyysi kiellettiin Neuvostoliitossa vuonna 1936, ja tämän jälkeen Spielrein työskenteli opettajana ja lääkärinä.
Spielrein julkaisi kirjoituksia länsimaalaisissa psykoanalyyttisissa aikakausjulkaisuissa.
Kun natsi-Saksan joukot olivat miehittäneet Rostovin toistamiseen 24. heinäkuuta 1942, oli kaupungin kaikkien juutalaisten kokoonnuttava erääseen koulurakennukseen, josta heidät vietiin teloitettavaksi. Uhrien joukossa olivat Sabina Spielrein (57) sekä hänen tyttärensä Renata (29) ja Eva (16).
Elisabeth Márton ohjasi vuonna 2002 dokumenttielokuvan "Ich hieß Sabina Spielrein" ("Nimeni oli Sabina Spielrein"). Samana vuonna valmistui Roberto Faenzan näytelmäelokuva "Prendimi l'anima" ("Sabina Spielreinin tarina"), joka keskittyi Spielreinin ja Jungin väliseen suhteeseen. Samasta teemasta kertoo myös vuonna 2011 julkaistu elokuva A Dangerous Method, jonka on ohjannut David Cronenberg.
Lauri Leino
Lauri Leino (21. maaliskuuta 1904 Kuusankoski – 20. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Leino toimi näyttelijänä ja ohjaajana useissa teattereissa 1920-luvulta alkaen, muun muassa Joensuun kaupunginteatterissa ja Tampereen Teatterissa. Leino oli myös ansioitunut teatterinjohtaja, ja hän toimi muun muassa Hämeenlinnan kaupunginteatterin johtajana 1950- ja 1960-luvuilla. Hänelle myönnettiin merkittävä Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.
Televisiossa Leino esiintyi pääroolissa Konsta Pylkkäsenä sarjassa "Havukka-ahon ajattelija" (1971), joka perustui Veikko Huovisen samannimiseen romaaniin. Roolista tuli Leinolle leimaa-antava, sillä hän esitti sitä myös radiokuunnelmassa "Havukka-ahon ajattelija" ja Tampereen Teatterissa. Leino näytteli viidessä elokuvassa, joista merkittävimpiin kuului suutari Topiaan rooli Valentin Vaalan elokuvassa "Nummisuutarit" (1957).
Näyttelijänä pitkään työskennellyt Leino kuoli 74-vuotiaana vuonna 1978. Vielä samana vuonna Leino nähtiin pienessä sivuroolissa ruotsalais-suomalaisessa yhteiselokuvassa "Tuntematon ystävä".
Matthias Freihof
Matthias Freihof (25. marraskuuta 1961, Plauen, Itä-Saksa) on saksalainen, Berliinissä vaikuttava näyttelijä ja laulaja. Kansainvälisesti hänet tunnetaan parhaiten roolistaan rikossarjassa Siska, jossa hän esitti rikoskomisario Lorenz Wiegandia vuosina 1998-2002. Hän on näytellyt myös sarjoissa Marienhof ja Kettu. Freihof on saanut näyttelijänoppinsa Berliinin Hochschule für Schauspielkunst Ernst Bushissa.
Freihof harrastaa laskettelua ja uintia. Hän osaa soittaa kitaraa. Freihof puhuu englantia, saksaa, ranskaa, venäjää ja kreikkaa.
Abagta
Abagta (אבגתא) oli yksi seitsemästä kuningas Kserkses I:sen (vuoden 1933 raamatunkäännöksessä Ahasverus) eunukista, joita käskettiin Esterin kirjassa (Ester 1:10) tuomaan kuningatar Vasti kruunu päässään näyttäytymään kuninkaalle ja hänen ruhtinailleen, mistä tämä kieltäytyi. Tämä laukaisi tapahtumasarjan, jonka seurauksena Esteristä tuli uusi kuningatar.
Arba
Arba (ארבע) (suomeksi 'neljä') oli anakilainen, joka mainitaan Joosuan kirjassa ja jonka sanotaan (Joosua 14:15) olleen 'kaikista anakilaisista suurin'. Hän oli Anakin isä.
Raamattu mainitsee myös että Hebronin kaupunki oli aiemmin nimeltään Kirjat-Arba (Arban kaupunki) Arban kunniaksi. Nykyään Hebronin itäpuolella sijaitseva juutalaissiirtokunta on tämän vuoksi nimeltään Kiryat Arba.
Robinson Reichel
Robinson Reichel (s.16. toukokuuta 1966 München, Baijeri, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa lienee poliisisarjassa Siska rikoskomisario ja rikospaikkatutkija Felix Bender, jota hän esitti vuosina 1999-2004. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät Irmhild Wagner ja Horst A. Reichel. Reichel on näytellyt myös televisiosarjoissa Tatort, Kettu, Kahden keikka ja Derrick.
Gokaidō
Gokaidō (, "viisi tietä") tarkoittaa viittä merkittävää Japanin pääkaupungista Edosta eli nykyisestä Tokiosta Edo-kaudella lähtenyttä maantietä (kaidō). Tärkein niistä oli Tōkaidō, joka yhdisti Edon Kiotoon. Tokugawa Ieyasu aloitti viiden tien rakentamisen vuonna 1601 kasvattaakseen valtaansa, mutta vasta hänen pojanpojanpoikansa Tokugawa Ietsuna, Tokugawa-shōgunaatin neljäs shōgun, julisti ne tärkeiksi valtateiksi. Lukuisia postiasemia rakennettiin teiden varsille tarjoamaan matkaajille mahdollisuuden lepoon ja tarvikkeiden hankintaan.
Hiroshige on kuvannut näitä reittejä puupiirrossarjoissaan "Tokaidon tien 53 pysähdyspaikkaa" ja "Kisokaidon tien 69 pysähdyspaikkaa". Teokset olivat näytteillä Helsingissä Ateneumin taidemuseossa osana "Matkalla Edoon" -näyttelyä (5. syyskuuta – 7. joulukuuta 2008).
Kaikki viisi tietä lähtivät samasta pisteestä Edon Nihonbashista, josta ne yhdistivät pääkaupungin valtion muihin osiin.
Viiden tien lisäksi Japanissa kulki lukuisia pienempiä tietä, jotka joko haarautuivat pääteistä, toimivat niille vaihtoehtoisina reitteinä tai olivat vähän käytettyjä. Joitakin niistä kutsuttiin termillä "hime-kaidō", sillä ne muodostivat vaihtoehdon tärkeille kauppareiteille, mutta nimi ei ollut virallinen.
Leppävaaran Pyrintö
Leppävaaran Pyrintö (LePy) on espoolainen vuonna 1931 perustettu urheiluseura. Seura on nykyisin koripallon erikoisseura, jonka toiminta on painottunut erityisesti junioriurheiluun. Leppävaaran Pyrintö on Espoon vanhin koripalloseura. Koripallolisenssien määrällä mitattuna LePy oli tammikuussa 2019 Suomen neljänneksi suurin.
LePy perustettiin Leppävaarassa 23. marraskuuta 1931. Alkuvuosikymmeninä LePyllä oli toimintaa muissakin lajeissa, kuten suunnistuksessa, hiihdossa ja voimistelussa. Seurassa toimi myös mieskuoro ja ompeluseura. Koripalloilu aloitettiin LePyssä melko pian sen jälkeen, kun Nils Fabricius toi lajin Suomeen vuonna 1937. 1960-luvulta lähtien LePy on ollut koripallon erikoisseura.
Naisten koripallossa seura nousi vuonna 1955 lyhyeksi aikaa mestaruussarjaan. Miesten puolella joukkue nousi vuonna 1960 Suomensarjaan, jossa se pelasi yhtäjaksoisesti 18 vuotta. Seura aloitti voimakkaan satsauksen junioritoimintaan 1970-luvulla, ja siitä tulikin seuran päätehtävä. LePyllä on kuitenkin koko ajan ollut joukkueita sekä junioreissa että aikuisissa.
LePyssä oli keväällä 2019 noin 600 lisenssipelaajaa. Junioreiden joukkueita oli 22 ja aikuisten joukkueita 8, jonka lisäksi seura järjesti Unified-toimintaa. Seuralla oli myös neljä aikuisten harrastekorisryhmää, kolme lasten liikuntaleikkikouluryhmää sekä kaksi vanhempi-lapsikorisryhmää. Jäseniä LePyssä oli noin tuhat.
Paul Hermann Müller
Paul Hermann Müller (12. tammikuuta 1899 Olten, Solothurn, Sveitsi – 12. lokakuuta 1965) oli sveitsiläinen kemisti, joka keksi käyttää DDT-yhdistettä hyönteismyrkkynä. Hän sai keksinnöstään Nobelin lääketieteen palkinnon 1948. Hän teki löytönsä työskennellessään Baselissa "J.R. Geigy A.G." -nimisessä väriaineiden valmistamiseen keskittyneessä yhtiössä (nyttemmin Novartis).
Müller suoritti tohtorintutkinnon Baselin yliopistossa. Valmistuttuaan 1925 hän meni töihin J.R. Geigy A.G.:lle. Aluksi hän tutki kasveista saatavia väriaineita ja kehitti muun muassa elohopeattoman siementen desinfiointiaineen kauppanimeltään "Graminone". Vuonna 1935 hän alkoi tutkia synteettisiä hyönteismyrkkyjä. Neljän vuoden tutkimusten jälkeen hän onnistui syntetisoimaan DDT:tä (dikloori-difenyyli-trikloorietaani), joka osoittautui tehokkaaksi hyönteismyrkyksi. DDT:ä oli syntetisoinut jo aiemmin vuonna 1873 eräs itävaltalainen opiskelija, mutta Paul Müller oli ensimmäinen, joka havaitsi sen tehon hyönteismyrkkynä. DDT:n avulla muun muassa onnistuttiin hävittämään hyttysten levittämä malaria kokonaan joiltain alueilta. Sittemmin on kuitenkin havaittu, että DDT luontoon kerääntyessään vaikuttaa alentavasti eläinten lisääntymiskykyyn ja sen käyttö on nykyään kielletty monissa maissa.
Christopher Edmund Broome
Christopher Edmund Broome (1812–1886) oli englantilainen sienitieteilijä. Hänet tunnetaan yhdessä Miles Joseph Berkeleyn kanssa tehdyistä sienien määrityksistä.
Broomen laaja sienikokoelma on British Museumissa, ja hänen laaja kirjastonsa ja kasvikokoelmansa Bathissa "Bath Royal Society & Scientific Institution" -tiedeseuran hallussa.
Esimerkkejä Broomen määrittämistä lajeista:
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne "Broome" tarkoittaa Christopher Edmund Broomea.
Rosellat
Rosellat ("Platycercus") on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Vantaan ammattiopisto Varia
Vantaan ammattiopisto Varia on Vantaan kaupungin omistama, monialainen, viidessä toimipisteessä ammatillista peruskoulutusta ja oppisopimuskoulutusta järjestävä oppilaitos. Varian suurin toimipiste sijaitsee Hiekkaharjussa ja yksiköstä käytetään nimeä Hiekkaharjun toimipiste. Ammattiopiston rehtorina toimii Pekka Tauriainen. Variassa on yhteensä noin 3 800 opiskelijaa, joista 2 700 on nuoriso-opiskelijaa ja 1 100 aikuisopiskelijaa.
Varia-nimen ammattiopisto otti käyttöön vuonna 2006. Syksyllä 2013 Varia juhli 50-vuotista Vantaan ammattikoulutushistoriaa.
Oppisopimuskoulutusta tarjoaa Leija yrityspalvelukeskus. Koulutuksen tukipalvelut palvelevat kaikkia Varian viittä toimipistettä.
Ammattiopiston koulutusta antavien toimipisteiden nimet, osoitteet ja tarjoamat opetusalat käyvät ilmi oheisesta taulukosta.
Hellevoetsluis
Hellevoetsluis on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa, Voorne-Putten-saarella sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 39 717 (30.6.2008) ja väestötiheys on 1 258 as./km². Kunnan pinta-ala on 46,14 neliökilometriä, josta vettä on 14,57 km². Hellevoetsluisin pormestari on Corstiaan Kleijwegt. Kunnan keskuspaikkakunta on samanniminen, kuin kuntakin.
Hellevoetsluisin naapurikunnat ovat Westvoorne pohjoisessa, Brielle koillisessa, Spijkenisse idässä, Middelharnis etelässä sekä Dirksland ja Goedereede lounaassa.
Hellevoetsluisin ystävyyskunta on vuodesta 1989 lähtien ollut eteläenglantilainen Torbay.
Hellevoetsluis kasvoi strategisen sijaintinsa ansiosta 1600-luvun alussa Alankomaiden laivaston kotisatamaksi. Myöhemmin paikkakunnan satamaa linnoitettiin. Amiraalit, kuten Michiel de Ruyter, Piet Heyn ja Maarten Tromp ovat käyttäneet Hellevoetsluisia kotitukikohtanaan.
Viime vuosisadoilla Hellevoetsluisista tuli Rotterdamin ulkosatama Voornen saaren läpi kulkevan kanavan ansiosta. Voorne on nykyisin osa Voorne-Putten-saarta. Tänä aikana Hellevoetsluis kasvoi ja kukisti. Laivanrakennusteollisuus toi paikkakunnalle vaurautta.
Hellevoetsluisin kunta muodostuu seuraavista asutuskeskuksista: Hellevoetsluis, Nieuwenhoorn, Nieuw-Hellevoet, Vlotbrug ja IJzerenbrug.
Pikkuaratit
Pikkuaratit ("Brotogeris") eli aiemmalta nimeltään tropiikkiaratit on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 8 lajia.
Kaupunkimetsä
Kaupunkimetsällä tarkoitetaan kaupunkiasutuksen sisällä tai sen välittömässä läheisyydessä sijaitsevaa, metsäkasvillisuutta käsittävää metsäalaa. Kaupunkimetsän kasvillisuus on luontaisen metsäkasvillisuuden kaltaista ja vähemmän hoidettua kuin muilla kaupunkiviheralueilla.
Suomessa kaupunkimetsälaikkujen pinta-ala voi vaihdella parista hehtaarista satoihin hehtaareihin. Helsingin metsistä suurin osa on alle 2 ha kokoisia, tyypiltään tuoreita tai kuivia kangasmetsiä, joiden yleisimmät puulajit ovat kuusi tai mänty. Suurin Helsingin kaupunkimetsistä on Helsingin keskuspuisto. Muita merkittäviä kaupunkimetsiä Helsingissä ovat mm. Uutela ja Mustavuoren suojelualue.
Alblasserdam
Alblasserdam on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 19 003 (30.11.2009) ja väestötiheys on 2 164 as./km². Kunnan pinta-ala on 9,96 neliökilometriä, josta vettä on 1,17 km². Alblasserdamin pormestari on Bert Blase.
Alblasserdamin historia ulottuu noin 700 vuoden taakse. Ensimmäinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1299 peräisin olevasta "Melis Stoke" -kronikasta.
Alblasserdamin naapurikunnat ovat Nieuw-Lekkerland pohjoisessa, Graafstroom idässä, Papendrecht etelässä, Hendrik-Ido-Ambacht lounaassa ja Ridderkerk lännessä.
Alblasserdamin ystävyyskunta on Sereď Slovakiassa.
Ylänköaratit
Ylänköaratit ("Psilopsiagon") on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku.
Sekasorron aika
Sekasorron aika oli vuosien 1598 ja 1613 välinen Venäjän historian ajanjakso, jolloin vallinnut ankara poliittinen, taloudellinen ja yhteiskunnallinen kriisi johti Venäjän valtakunnan väliaikaiseen luhistumiseen. Tsaarit ja vallanvaihdot seurasivat toisiaan tiheään. Sekasorron aikaa edeltänyt viimeinen Rurikin dynastian hallitsija oli Iivana Julman poika Fjodor I. Hänen jälkeensä viidentoista vuoden aikana valtaa ehtivät pitää Boris Godunov, Fjodor II (vain 49 päivän ajan), Vale-Dmitri I, Vasili Šuiski, Vladislav IV Vaasa ja Mikael Romanov. Myös Vale-Dmitri II vaati kruunua itselleen, ja Ruotsin kruununperillisen Karl Filipinkin oletettiin nousevan Venäjän tsaariksi. Kun venäläisten kansannousu oli kukistanut Moskovan vallanneet puolalaiset joukot 1612, uudeksi tsaariksi valittiin Mikael Romanov, joka loi perustan Romanovien hallitsijasuvulle.
Frank Vandenbroucke
Frank Vandenbroucke (6. marraskuuta 1974 Ploegsteert, Belgia – 12. lokakuuta 2009 Senegal) oli belgialainen maantiepyöräilijä, joka tunnettiin myös lempinimellä VDB.
Vandenbrouckea pidettiin 1990-luvulla flaamien suurimpana pyöräilytoivona. Hän saavuttikin merkittäviä voittoja ennen kaikkea yhden päivän kilpailuissa. Hänen negatiivinen asenteensa varjosti kuitenkin uraa jo tuolloin.
Vandenbroucke aloitti ammattilaisuransa Lotto-Caloi-tallissa vuonna 1994, jonka jälkeen hän edusti Mapeita 1995–1998. Hän voitti Pariisi–Bryssel-klassikon vuonna 1995. Varsinainen läpimurto tapahtui 1998, jolloin hän voitti Gent–Wevelgemin sekä kaksi etappia ja kokonaiskilpailun Pariisi–Nizza-ajossa. Seuraava vuosi, jonka hän ajoi Cofidis-tallissa, oli ehkä vielä parempi: Vandenbroucke voitti Liège–Bastogne–Liège'n, Omloop Het Volkin sekä etapin niin Pariisi–Nizzassa kuin Espanjan ympäriajossakin. Hänen voittonsa Liège–Bastogne–Liège'ssä sai jotkut kutsumaan häntä ”pyöräilyn neroksi”. Hän hallitsi kilpailua täydellisesti ilmoittaen jopa etukäteen televisiossa milloin tekee ratkaisevan iskunsa. Vuonna 1999 hän joutui myös ensimmäisen kerran dopingepäilyjen kohteeksi, mutta vapautettiin tuolloin syytteistä.
Vuoden 1999 jälkeen Vandenbroucke ei enää saavuttanut entistä tasoaan. Vuonna 2002 poliisi teki ratsian hänen kotiinsa löytäen dopingaineita, muun muassa EPOa, mutta Vandenbroucke sanoi niiden olleen hänen koiralleen. Samana vuonna hän jäi kaksi kertaa kiinni rattijuoppoudesta. Flanderin ympäriajossa 2003 Vandenbroucke saavutti 2000-luvun suurimman menestyksensä sijoituttuaan Peter Van Petegemin jälkeen toiseksi. Kesällä 2006 hän ammuskeli ilmaan riideltyään vaimonsa kanssa, joka sittemmin jätti hänet. Kesäkuussa 2007 hänen sanottiin yrittäneen itsemurhaa.
Kauden 2008 Vandenbroucke aloitti Mitsubishi-tallissa, mutta Belgian poliisin syytettyä häntä kokaiinin ostamisesta hän jätti joukkueen jo huhtikuussa. Vuonna 2009 hän edusti Cinelli-Down Under -tallia.
Vandenbroucke löydettiin kuolleena senegalilaisesta hotellihuoneesta 12. lokakuuta 2009. Kuolinsyyksi kerrottiin keuhkoveritulppa.
Hendrik-Ido-Ambacht
Hendrik-Ido-Ambacht on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 25 120 (30.6.2008) ja väestötiheys on 2 341 as./km². Kunnan pinta-ala on 11,99 neliökilometriä, josta vettä on 1,26 km². Hendrik-Ido-Ambachtin pormestari on Herman Jonker. Kunnan keskuspaikkakunta on samanniminen, kuin kuntakin.
Kunta sijaitsee IJsselmonden saarella. Hendrik-Ido-Ambachtin naapurikunnat ovat Alblasserdam koillisessa, Papendrecht kaakossa, Zwijndrecht lounaassa ja Ridderkerk luoteessa.
Hendrik-Ido-Ambachtin ystävyyskunta on Bergen Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa.
Hendrik-Ido-Ambachtin alueella on ollut asutusta jo noin 1 000 vuotta. Eläintenkasvatus ja maanviljely ovat olleet alueen pääelinkeinoja. Myös kaikki maa on ollut dordrechtiläisen ylimystön omistuksessa tai kontrollissa. Aikoinaan naapurimaa Saksan nopean teollisuuden kasvun vuoksi kaksi Hendrik-Ido-Ambachtin asukasta perusti paikkakunnalle laivanromutustelakan. Tämän vuoksi Hendrik-Ido-Ambacht alettiin tuntea maailmanlaajuisesti "laivanromutuskylänä".
Vuonna 1855 Sandelingen-Ambachtin kunta yhdistyi Hendrik-Ido-Ambachtiin, joka oli yhdistymiseen saakka tunnettu nimellä "Hendrik-Ido-Schildmanskinderen-Ambacht en de Oostendam".
Oleyres
Oleyres on kylä ja entinen kunta Sveitsissä, Vaud’n kantonin Broye-Vullyn piirikunnassa (). Kunnan pinta-ala oli 1,92 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 240 (31.12.2010). Kylä sijaitsee 550 metriä merenpinnan yläpuolella Payernesta koilliseen.
Oleyres yhdistettiin Avenchesiin 1.7.2011 . Oleyreksen naapurikunnat olivat Avenches pohjoisessa, Misery-Courtion idässä, Léchelles etelässä ja Domdidier lännessä. Kolme viimeisenä mainittua kuuluvat Fribourgin kantoniin.
Ensimmäinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1228, jolloin paikkakunta tunnettiin nimellä "Oleres". Paikkakunta on tunnettu myös nimillä "Olyeres" (1239), "Olleres" (1255), "Olieres" (1272), "Oleires" (1340) sekä 1300-luvulla myös "Olleyres", "Oleyre", "Oleire" ja "Oleyres".
Nollaenergiatalo
Nollaenergiatalo on rakennus, joka tuottaa energiaa yhtä paljon kuin kuluttaa. Kokonaiskulutuksen summa vuositasolla on nolla. Nollaenergiatalolle ei kuitenkaan ole tarkkaa vakiintunutta määritelmää; tuotannon ja kulutuksen vertailuperiaatteita on useita.
Nollaenergiatalon määritelmät vaihtelevat. Energiataseen laskennassa voidaan käyttää esimerkiksi "taloudellista periaatetta" (rakennuksen tuottama energia myydään ulos, ja sen arvo on yhtä paljon kuin sisään ostetun energian arvo), "laadullista periaatetta" (rakennuksessa käytetään vain uusiutuvaa energiaa, joka voidaan tuottaa muuallakin) tai "energiariippuvuuden periaatetta" (rakennus on riippumaton muista energialähteistä).
Suomessa nollaenergiatalo on esimerkiksi VTT:n mukaan järkevintä määritellä "energian kokonaiskulutuksen" perusteella vuositasolla. Tällöin rakennuksessa tuotetun uusiutuvan energian ylijäämä on oltava vähintään yhtä paljon kuin on kulutetun uusiutumattoman energian määrä.
Plusenergiatalo
Plusenergiatalo on rakennus, joka tuottaa energiaa yli oman tarpeen. Ylijäämä voidaan esimerkiksi myydä valtakunnanverkkoon. Kokonaiskulutuksen vuosisumma on positiivinen. Plusenergiatalolle ei kuitenkaan ole tarkkaa vakiintunutta määritelmää. Periaatteiltaan plusenergiatalo on nollaenergiatalon kaltainen, mutta tuotetun energian määrä ylittää kulutetun energian määrän.
Tatariansalmi
Tatariansalmi () on Tyynenmeren salmi, joka erottaa Sahalinin saaren Venäjän kaukoidän kaakkoisrannikosta. Salmi yhdistää toisiinsa Japaninmeren ja Ohotanmeren. Se on noin 900 kilometriä pitkä ja varsin matala, syvimmillään 20 metriä. Kapeimmillaan salmi on vain 7,3 kilometriä leveä.
Tatariansalmen eteläosan yli kulkee junalauttayhteys mannermaalta Vaninon kaupungista Holmskiin Sahalinille.
Salmen nimi juontuu 1800-luvulle asti vallinneesta tavasta kutsua tataareiksi kaikkia Siperian turkkilaissukuisia kansoja.
Scott Shannon
Scott Shannon on yhdysvaltalainen radio-DJ ja nykyinen WPLJ-radioaseman ohjelmajohtaja.
Shannon aloitti uransa radiossa vuonna 1969 Mobilessa, Alabamassa 17-vuotiaana. Sen jälkeen hän työskennellyt muun muassa Atlantassa, Washingtonissa, Tampassa, Los Angelesissa ja New Yorkissa.
"Radio and Records" -lehti on valinnut Shannonin viimeisen 20 vuoden merkittävimmäksi ohjelmasuunnittelijaksi.
Scott Shannon nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2006. Hänet on nimetty myös NAB Hall of Fameen ja Rock and Roll Hall of Fameen.
Kari Neilimo
Kari Kullervo Neilimo (s. 31. maaliskuuta 1944 Viipuri) on suomalainen vuorineuvos. Taloustieteiden tohtori Neilimo on toiminut muun muassa kolmen yliopiston professorina, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) pääjohtajana ja Yleisradion sekä Tampereen yliopiston hallitusten puheenjohtajana. Hän on toiminut myös Suomen vapaamuurareiden yhdyskuntasuhteiden suurneuvojana. Neilimo on arvostettu johtamiskouluttaja erityisalanaan strateginen johtaminen.
Neilimo on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1975 Tampereen yliopistosta. Hänen väitöskirjansa on nimeltään "Kehitysaluepoliittisten toimenpiteiden yritystaloudellinen tehokkuus". Akateemisella urallaan Neilimo on toiminut liiketalouden professorina Lapin korkeakoulussa (1989–1991), Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa (1991–2000) ja Tampereen yliopistossa (2000–2002). Hän on työskennellyt myös muun muassa tutkijana ja lehtorina Vaasan kauppakorkeakoulussa sekä taloustieteen lehtorina ja laskentatoimen apulaisprofessorina Tampereen yliopistossa.
Vuodesta 1991 Neilimo oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) hallintoneuvoston puheenjohtaja. Elokuussa 2002 hänestä tuli SOK:n pääjohtaja Jere Lahden jälkeen ja hän toimi tehtävässä heinäkuun loppuun 2007, jolloin siirtyi eläkkeelle. Neilimo aloitti S-ryhmässä vuonna 1988, jolloin hänestä tuli Pirkanmaan Osuuskaupan hallituksen jäsen. Neilimolle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi vuonna 2007.
Neilimo toimi Yleisradion hallituksen puheenjohtajana vuosina 2008–2014. Ennen puheenjohtajanimitystä Neilimo oli ollut Ylen hallituksen jäsen vajaan vuoden. Hänen muita luottamustehtäviään ovat olleet muun muassa Kaupan Liiton hallituksen, HelsinkiMission valtuuskunnan sekä Suomen Punaisen Ristin Hämeen piirin hallituksen puheenjohtajuudet. Syyskuussa 2009 hänet valittiin Tampereen yliopiston hallituksen puheenjohtajaksi, mutta puheenjohtajuus jäi yhteen kauteen. Huhtikuusta 2010 lähtien Neilimo on toiminut investointipankki Aalto Capitalin senior advisor -neuvonantajana. Vuonna 2016 Neilimo aloitti hallituksen puheenjohtajana pirkanmaalaisessa kiinteistöalan pääomasijoitusyhtiö Kiinteistötarina Oy:ssa. Neilimo on Särkänniemi Oy:n hallituksen jäsen.
Neilimo on ollut naimisissa vuodesta 1968 ja hänellä on kolme aikuista lasta.
Aitotonnikalat
Aitotonnikalat ("Thunnus") on tonnikalojen ryhmään kuuluva suku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia. Suvun suurimmat lajit, tonnikala ja idäntonnikala, voivat painaa yli 500 kiloa.
Tonnikalat ovat lämminverisiä kaloja; niiden liha on punaista, koska siinä on myoglobiinia, joka sitoo happea vereen, ja siksi niiden ruumiinlämpö voi nousta korkeammaksi kuin ympäröivän meriveden lämpötila.
Engagement-markkinointi
Engagement-markkinointi on markkinointia, jonka tavoite on sitouttaa asiakas yritykseen tai yrityksen brändiin tekemällä markkinoinnin sisältö merkittäväksi asiakkaalle ja yritykselle. Termin luojana pidetään Alan Moorea, joka on kirjoittanut yhdessä Toni Ahosen kanssa kirjan Communities Dominate Brands. Engagement-markkinoinnin tarkoituksena on hallita markkinointiviestintää moneen kanavaan jakautuneessa tiedotusympäristössä, parantaa markkinoinnin taloudellista tehokkuutta osallistuttamalla asiakas markkinaviestintään.
Engagement-mallin asiakakassuhteen etenemisestä vaiheet ovat
Engaragement-mallin mukaan sanoman istuttaminen asiakkaaseen massamarkkinoinnin keinoin on tehotonta, koska massaviestintä vaikuttaa vain heikosti ostokäyttäytymiseen.
Perfluorioktaanihappo
Perfluorioktaanihappo eli PFOA on keinotekoinen happo, jota käytetään muun muassa Teflonin aineosana. Perfluorioktaanihappo kuuluu perfluorattuihin yhdisteisiin (PFAS), jotka kestävät hyvin lämpöä sekä hylkivät vettä ja öljyä.
Teflonin kehittäjäyritys DuPont määrättiin joulukuussa 2005 maksamaan Yhdysvaltojen ympäristöministeriölle EPA:lle suuret korvaukset haitallisia kemikaaleja koskevan ilmoitusvelvollisuuden rikkomisesta. DuPont on pitänyt yli 20 vuotta omana tietonaan, että teflonin olennainen valmistuksessa käytetty komponentti, perfluorioktaanihappo eli PFOA, saattaa olla haitallinen ihmisille ja ympäristölle. DuPontin mukaan teflonilla käsitellyt kuluttajatuotteet ovat turvallisia eikä niihin jää aineesta pitoisuuksia. Amerikkalaisen ympäristöjärjestön Environmental Working Groupin (EWG) mukaan PFOA on eläinkokeissa aiheuttanut muun muassa syöpää ja kehitysvammoja.
Perfluorioktaanihapon kemiallinen kaava on CHFO, moolimassa 414,07 g/mol, sulamispiste 55–56 °C, kiehumispiste 189–192 °C, suhteellinen tiheys 1,8 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 3,4 g/L ja CAS-numero 335-67-1.
Tuomi-Nikula
Tuomi-Nikula on sukunimi ja voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Wehrmacht (yhtye)
Wehrmacht oli Yhdysvalloissa vuonna 1985 perustettu crossover thrash -yhtye. Yhtye julkaisi kaksi täysipitkää albumia; "Shark Attack" (1987) ja "Biermacht" (1989). Bändin sanoitukset käsittelevät kauhua ja olutta.
Ruko
Ruko on entisaikaisen heinänkorjuun termi, jolla tarkoitettiin niitylle yön tai sateen ajaksi tehtyä pientä heinäkekoa.
Ruko tehtiin haravoimalla levällään kuivuvista heinistä lepeitä (rullia), joita pinottiin ristikkäin ru'oksi. Rakenteesta tuli kekomainen ja suhteellisen ilmava. Ru'ossa kuivuvat heinät säilyivät kuumenematta ja kostumatta yön yli tai lyhyehkön sateen ajan. Aamulla tai sateen jälkeen ru'ot hajotettiin sängelle kuivumaan, tai jos ne oli tehty jo täysin kuivuneesta heinästä, ne kannettiin tai ajettiin talvisäilytyspaikalle. Ru'on korkeus oli tyypillisesti metrin ja puolitoista välillä. Ru'oissa säilytetyn heinän kuljetukseen varastoitavaksi oli useampia tapoja. Varastointiin käytettiin suovaa l. kekoa, pielestä tai latoa. Kokonaisia rukoja kuljetettiin sapilailla, jotka olivat kaksi sileää riukua, joita kaksi peräkkäin kävelevää ihmistä kantoi välissään. Kokonaisia rukoja kuljetettiin myös hevosen vetämillä rukolehdoilla, jotka olivat poikkipuulla yhdistettyjä lehteviä, hoikkia koivuja. Hevosta käytettiin kuitenkin heinätöissä harvoin. Kokonaisia rukoja tai vähän pienempiä määriä kannettiin myös selässä taakkavitsalla ja joskus hurstilla.
Vaikka rukoa käytettiin heinien määrän mittaamiseen, oli sen koko melko mielivaltainen, sillä sen suuruudelle ei ole vanhoissa tilikirjoissa tarkkaa määritelmää. Savossa katsottiin 1500-luvulla parmaaseen menevän neljä rukoa. Sanan kirjallinen ensiesiintymä on noin 1580 Herra Martin kopioimassa kuningas Kristoferin maanlain suomennoksessa. Ru'on koko riippuu paljolti heinän ominaisuuksista, onko se hienoa vai karkeaa, lyhyttä vai pitkää jne.
Tasmanianruohokaija
Tasmanianruohokaija ("Neophema chrysogaster") on äärimmäisen uhanalainen Australiassa elävä papukaijalintu.
Tasmanianruohokaija kasvaa 22–25 senttimetriä pitkäksi. Se on ruumiinväriltään pääasiassa vihreä, mutta varsinkin sen pyrstö on pääasiassa keltainen. Sen kannan nykyiseksi kooksi arvioidaan enää noin 150 yksilöä, ja ne elävät vain noin 3 100 neliökilometrin alueella.
Henry Carr
Henry William Carr (27. marraskuuta 1942 Montgomery, Alabama – 29. toukokuuta 2015 Griffin, Georgia) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja Tokiosta 1964. Hän pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa NFL:ssä.
Carr oli 1960-luvun alkupuolen suurimpia pikajuoksijalahjakkuuksia. Lukioaikanaan hän oli osavaltion mestari, ja opiskellessaan Arizona Staten yliopistossa Carr saavutti kolme kansallista yliopistomestaruutta.
Vuonna 1963 Carr juoksi Tempessä 220 jaardia aikaan 20,3, mikä oli samalla 200 metrin maailmanennätys. Seuraavana vuonna hän paransi Sacramentossa ennätykset lukemaan 20,2.
Tokion olympialaisissa Carr voitti 200 metriä silloisella olympiaennätysajalla 20,3 huolimatta 0,78 m/s puhaltaneesta vastatuulesta. Sähköaika oli 20,36. 4 × 400 metrin viestijuoksussa Carr oli maailmanennätyksen 3.00,7 tehneen Yhdysvaltain joukkueen ankkuri. Hänen epävirallinen osuusaikansa oli 44,5.
Yliopistoaikansa jälkeen Carr pelasi amerikkalaista jalkapalloa NFL:ssä New York Giantsin riveissä vuosina 1965–1967 takapuolustajana.
Carr nimettiin Yhdysvaltain yleisurheilun Hall of Fameen vuonna 1997.
Carr kuoli Georgian Griffinissä 29. toukokuuta 2015 syöpään 72 vuoden iässä.
Jorma Tuomi-Nikula
Jorma Tuomi-Nikula (29. heinäkuuta 1944 Vihti – 18. helmikuuta 2015 Keuruu) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja kriitikko. Hän teki monipuolisen uran mainosalalla, tiedottajana ja toimittajana sanomalehti "Keskisuomalaisessa" sekä tietokirjailijana.
Tuomi-Nikula aloitti "Keskisuomalaisen" Keuruun aluetoimituksessa vuonna 1978 ja jäi eläkkeelle ulkomaantoimittajan tehtävästä vuonna 2004. Hän oli perehtynyt erityisesti merenkulun historiaan, Suomen autonomian ajan historiaan, kriisitiedottamiseen ja laivojen pienoismalleihin. Hänen yhdessä vaimonsa Päivi Tuomi-Nikulan kanssa kirjoittama teos "Keisarit kesälomalla Suomessa" (2002) sai vuonna 2003 Valtion tiedonjulkistamispalkinnon.
Tuomi-Nikula asui puolisonsa kanssa Keuruulla. He saivat neljä lasta sekä neljä lastenlasta.
Sergio Pignedoli
Sergio Pignedoli (4. kesäkuuta 1910 – 15. kesäkuuta 1980) oli italialainen kirkonmies, joka sai katolisen vihkimyksensä papiksi 1. huhtikuuta 1933 ja piispaksi 11. helmikuuta 1951. Hänestä tehtiin vuonna 1973 kardinaali, ja hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin.
Pignedoli syntyi Reggio Emiliassa ja opiskeli seminaarissa siellä. Muita opintojaan hän suoritti Milanossa Katolisessa yliopistossa sekä Roomassa Paavillisessa lateraaniyliopistossa ja Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa. Pappisuransa aikana hän toimi muun muassa sotilaskappalaisena toisessa maailmansodassa.
Pignedoli pääsi vuonna 1955 Milanon apulaispiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen vuosina 1962–1965. Hän toimi myös kirkon diplomaattisissa tehtävissä Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Kanadassa. Hänestä tuli vuonna 1967 Kansojen evankelisaation kongregaation sihteeri. Vuonna 1973 hän nousi Uskontojen välisen dialogin paavillisen neuvoston puheenjohtajaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Vukovar
Vukovar on reilun 30 000 asukkaan kunta ja kaupunki Kroatian itäosassa Vuka- ja Tonava-jokien yhtymäkohdassa. Kaupunki on Kroatian tärkein jokisatama.
Historiansa aikana Vukovar on kuulunut Kroatian, Bulgarian ja Ottomaanien valtakuntiin. Kaupungin nimi tulee Vuka-joesta sekä unkarin kielen linnaa tarkoittavasta sanasta "vár". Kroatian sodassa serbijoukot hävittivät kaupungin lähes maan tasalle ja tappoivat runsaasti siviileitä Vukovarin piirityksessä.
Koko kunnan asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 31 670. Asukkaista kroaatteja oli 57,46 prosenttia ja serbejä 32,88 prosenttia. Lisäksi kaupungissa asuu runsaasti muita kansallisuuksia.
Murdershock
Murdershock on vuonna 2005 perustettu riihimäkeläis-helsinkiläinen yhtye, joka soittaa thrash/death-tyylistä metallimusiikkia. Se alkoi vuonna 2005 kitaristi Willen ja basisti Jukan sivuprojektina. He soittivat aiemmin melankolisemmassa yhtyeessä ja halusivat soittaa raskaampaa ja nopeampaa musiikkia.
Murdershock on tähän mennessä julkaissut kaksi demoa ja yhden EP:n, jotka ovat lähes poikkeuksetta saaneet positiivista palautetta arvosteluissa. Yhtye julkaisi joulukuussa 2007 uusimman demonsa "Aborted Evolution", jonka myötä yhtye solmi levytyssopimuksen kesän 2008 alussa. Sen jälkeen yhtye teki kiireisen keikkakesän ja on nyt äänittänyt debyyttialbuminsa, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2009.
Valokuvateos
Valokuvateos on teostasoon yltävä valokuva. Teostasoon yltääkseen valokuvan on ilmennettävä valokuvaajan persoonallista leimaa siten, että kukaan muu valokuvaaja ei olisi päätynyt samanlaiseen lopputulokseen. Suomen tekijänoikeuslaissa valokuvat luokitellaan teoskynnyksen ylittäviin valokuvateoksiin, jotka ovat oikeutettuja samanlaiseen tekijänoikeussuojaan, kuin muutkin taideteokset ja ei-teoskynnyksen ylittäviin valokuviin, joiden suoja-aika on lyhyempi. Toisin sanoen kaikki valokuvat, jotka ylittävät teostason ovat suojattuja 70 vuotta tekijän kuolemasta huolimatta siitä, minä vuonna kuva on otettu.
Chris Edgerly
Christopher Edgerly (s. 6. elokuuta 1969 Silver Spring, Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
Edgerly syntyi Silver Springissä, Marylandissa, josta hän muutti kaksivuotiaana äitinsä ja kahden veljensä kanssa Savannahiin, Georgiaan. Edgerly kävi Benedictine Military High Schoolia, jonka jälkeen hän jatkoi opiskeluaan Georgian yliopistossa, jossa hän opiskeli journalismia. Tuona aikana Edgerly pelasi yhden lukuvuoden rugbya ja kokeili stand up -komiikkaa huonetovereittensa suostuttelun myötä. Lopulta hän teki kiertueita pitkin Yhdysvaltoja kymmenen vuotta, jonka aikana Edgerly esiintyi myös televisiossa. Tuona aikana hän asui Orlandossa, josta Edgerly muutti vuonna 1997 Los Angelesiin. Muuton myötä hän ryhtyi ääninäyttelijäksi ja teki aluksi useita rooleja videopeleihin. Myöhemmin Edgerly tuli tunnetuksi ääninäyttelijänä roolistaan Potamusina animaatiosarjassa Harvey Birdman, Attorney at Law.
Hän on toiminut Hämähäkkimiehen ja J. Jonah Jamesonin ääninä vuonna 1999 Universal Studiosin avaamassa huvipuistolaitteessa The Amazing Adventures of Spider-Man.
Edgerlystä on 2010-luvulla tullut yksi animaatiosarja "Simpsonien" vakituisista ääninäyttelijöistä, mutta hän esittää sarjassa vain pieniä sivurooleja, samaan tapaan kuin näyttelijä Karl Wiedergott ennen häntä.
Vicq-sur-Gartempe
Vicq-sur-Gartempe on kunta Viennen departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 672 asukasta. Kunnan pinta-ala on 33,22 neliökilometriä.
FK Baltika Kaliningrad
Baltika on vuonna 1954 perustettu jalkapalloseura Kaliningradista, Venäjältä. Seuran edustusjoukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösdivisioonassa.
Seura perustettiin 22. joulukuuta vuonna 1954 nimellä "Pištševik", joka oli käytössä vuoteen 1958 saakka. Neuvostoliiton sarjoissa joukkue debytoi vuonna 1957. Vuosina 1957–1965 se pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla B-divisioonassa, 1966–1970 А-divisioonan kakkossarjassa ja 1971-1991 kolmanneksi korkeimmalla sarjaportaalla kakkosliigassa. Neuvostoliiton aikana joukkueen paras saavutus oli kakkosliigan oman aluesarjan voitto vuonna 1984.
Ensimmäisellä Venäjän itsenäistymisen jälkeisellä kaudella 1992 Baltika voitti oman kakkosdivisioonan lohkonsa ja nousi ykköseen, toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Joukkue hätyytteli parina vuonna nousua pääsarjaan, joka toteutui vuonna 1995. Kaudella 1996 Baltika saavutti historiansa parhaan sijoituksen, seitsemännen sijan Venäjän liigassa. Se pääsi 1998 Intertoto Cupiin, missä selvisi kolmannelle kierrokselle. Saman kauden päätteeksi seura putosi takaisin alemmalle sarjatasolle, missä se on säilynyt nykypäivään asti lukuun ottamatta yhden kauden mittaisia vierailuita kakkosessa vuosina 2002 ja 2005.
Baltika pelaa kotiottelunsa samannimisellä vajaa 15 000 -paikkaisella stadionilla. Vuonna 2000 on määrä valmistua uusi 32 000 -paikkainen stadion.
Ashlandin piirikunta
Ashlandin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty poliitikko Henry Clayn kotitalon mukaan. Sen suurin kaupunki on Ashland.
Ashlandin naapuripiirikuntia ovat Lorain pohjoisessa, Medina koillisessa, Wayne idässä, Holmes kaakossa, Knox lounaassa, Richland lännessä ja Huron luoteessa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 53 139 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,3%, mustiin (0,9%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 45 641 ja köyhyysrajan alapuolella oli 14,6% väestöstä vuosina 2007–2011.
Vicq-sur-Nahon
Vicq-sur-Nahon on kunta Indren departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 776 asukasta. Kunnan pinta-ala on 49,08 neliökilometriä.
Pressignac-Vicq
Pressignac-Vicq on kunta Dordognen departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 476 asukasta. Kunnan pinta-ala on 17,06 neliökilometriä.
Haapariippusammal
Haapariippusammal ("Neckera pennata") on riippusammalten sukuun kuuluva sammalkasvi, jota tavataan Suomessa lähinnä paikoitellen.
Haapariippusammal on keskikokoinen (5-10 cm), laikkuina tai laajoina peitteinä lehtipuiden rungoilla kasvava sammal. Sen lehdet ovat 2-3 mm pitkiä, poikittaisaaltoisia ja säännöllisesti teräväksi kärjeksi kapenevia. Keskisuoni on hyvin lyhyt ja heikko tai se puuttuu. Sillä on yleisesti itiöpesäkkeitä, jotka ovat perättömiä ja verson alapinnalla. Se muistuttaa vuoririippusammalta, isoriippusammalta ja lännenriippusammalta.
Kokonaislevinneisyydeltään se elää pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla. Sammal on vaarantunut, sillä elinympäristöt ovat vähentyneet metsien hakkuiden ja lehtojen kuusettumisen takia. Esiintymät ovat usein niukkoja. Suomessa se kasvaa etelä- ja keskiosissa, pohjoisin esiintymä on Haukiputaalla.
Haapariippusammal elää vanhoissa, kuusivaltaisissa metsissä ja lehdoissa lehtipuiden rungoilla, joskus myös ravinteisilla kivillä.
Adrian Petriw
Adrian Roman Petriw (s. 5. elokuuta 1987 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Edgemont. Äänirooleja Petriw on tehnyt elokuvaan , joka oli myös hänen ensimmäinen Marvel projekti, sekä animaatiosarjaan , jossa Petriw on nuoren Tony Starkin äänenä.
Pietro Palazzini
Pietro Palazzini (19. toukokuuta 1912 Piobbico – 11. lokakuuta 2000 Rooma) oli italialainen kirkonmies. Hän sai katolisen vihkimyksensä papiksi 6. joulukuuta 1934 ja piispaksi 21. syyskuuta 1962. Kardinaali hänestä tuli 5. maaliskuuta 1973, ja siten hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin.
Palazzini oli vuosina 1980–1988 Pyhäin asiain kongregaation (Congregatio de Causis Sanctorum) prefekti. Juutalaisten auttajana toisen maailmansodan Euroopassa hänestä tehtiin Vanhurskas kansakuntien joukossa.
Demandolx
Demandolx on kunta Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Ranskassa. Vuonna 2013 siellä oli arviolta 120 asukasta. Kunnan pinta-ala on 20,37 neliökilometriä.
FK Alania Vladikavkaz
Alania on jalkapalloseura Vladikavkazin kaupungista, Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallasta, Venäjältä. Joukkue pelaa Venäjän korkeimmalla sarjatasolla.
Seura perustettiin vuonna 1921 silloisessa Ordžonikidzen kaupungissa (nyk. Vladikavkaz). Vuoteen 1994 asti seuran nimenä oli "Spartak" ja 1995–1996 sekä 2003–2006 "Spartak-Alania".
Neuvostoliiton sarjoissa joukkue vietti pääosan ajastaan toiseksi tai kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Pääsarjaan se nousi ensi kertaa kaudeksi 1991. Seura lukeutui Venäjän parhaimmistoon 1990-luvulla Valeri Gazzajevin toimittua valmentajana. Moskovan Spartakin hallitsemassa liigassa se saavutti hopeaa vuosina 1992 ja 1996, ja mestaruuden vuonna 1995. Sittemmin Gazzajevin lähdettyä seura vajosi laskusuuntaukseen, joka kulminoitui aluksi putoamiseen pääsarjasta kauden 2005 päätteeksi, ja seuraavana vuonna ammattilaislisenssin menettämiseen. Seura otettiin pitkällisen vatvomisen jälkeen kuitenkin takaisin mukaan ammattilaisliigaan, kakkosdivisioonaan, jälleen "Spartak"-nimisenä. Kauden päätteeksi seura nousi ykkösdivisioonaan ja muutti nimensä takaisin "Alaniaksi".
Meinander
Meinander on suomalainen suku, jonka jäsenet ovat vaikuttaneet sotilaina ja virkamiehinä sekä kulttuurin ja tieteen alalla. Suku on lähtöisin Ruotsin Strängnäsistä. Kaksi suvun haaraa on aateloitu, mutta kumpikaan ei ole elossa Suomessa. Oulun läänin maaherra Adolf Meinander aateloitiin vuonna 1802 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 2178, nimellä Edelsvärd.
Magic Affair
Magic Affair on saksalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen perusti Mike Staab vuonna 1994. Alun perin yhtye toimi vuosina 1988–1991 nimellä Mysterious Art.
Yhtyeen jäsenet Staabin lisäksi olivat Franca Morgano ja chicagolaissyntyinen rapartisti A.K. Swift (s. 1973, Chicago).
Magic Affairin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ""Omen III"", ""In The Middle Of The Night"" ja ""Fire"".
Solvytšegodsk
Solvytšegodsk () on kaupunki Arkangelin alueen Kotlasin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdajoen pohjoisrannalla 18 kilometriä Kotlasin asemalta kaakkoon. Asukkaita on 2 400 henkeä (vuonna 2009).
Soljonoje- eli ”Suolajärven” luona sijainnut asutus mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvulla, myöhemmin sen nimenä oli "Usolsk". 1500-luvun alussa Stroganovin kauppiassuku perusti paikalle ensimmäiset suolankeittämöt ja käytti huomattavia summia kaupungin rakentamiseen ja sen kulttuurielämän kehittämiseen. 1600–1800-luvulla Solvytšegodsk oli yksi Venäjän käsityötaiteen keskuksista. 1600-luvun lopussa syntyi omaperäinen emalimaalauskoulukunta. 1700-luvun alussa suolakeittämöjen sulkeminen ja uusien kauppareittien syntyminen lamautti kaupungin talouselämän. 1780-luvulta lähtien se oli Vologdan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1900-luvun alussa kaupunki toimi poliittisena karkotuspaikkana. Talossa, jossa Josif Stalin asui vuosina 1908–1910, on nykyään museo.
Solvytšegodsk koostuu etupäässä pienistä puutaloista, joiden yllä kohoavat vanhat kivikirkot. Laivalaiturin vieressä on vuonna 1560 rakennettu Neitsyt Marian ilmestyspäivän kirkko, jonka sisällä on 1600-luvun freskoja ja ns. Stroganovin koulukuntaa edustava ikonostaasi. Kauempana rannasta sijaitsee Marian temppeliintuomisen luostari, jonka kirkko (1689–1693) edustaa tyyliltään moskovalaista barokkia. Sisällä on puuleikkauksin koristeltu seitsemänkerroksinen paikallisten maalareiden ikonostaasi.
Kaupungissa toimii sen rikasta käsityö- ja ikonimaalausperinnettä esittelevä museo. Vuonna 1923 perustettu kylpylaitos antaa kivennäisvesiin ja Soljonoje-järven mutaan perustuvia hoitoja.
Lähellä villiä sydäntä
Lähellä villiä sydäntä, alkuteos "Perto do coração selvagem", on Clarice Lispectorin esikoisromaani. Se ilmestyi joulukuussa 1943, jolloin Lispector oli 23-vuotias. Lispectorin myöhempien teosten tavoin tätä romaania leimasi hyvin voimakas keskittyminen sisäisiin mielentiloihin.
Romaani kertoo nuoren Joana-nimisen naisen sisäisestä maailmasta. Teos aiheutti ilmestyessään valtavan kohun, ja Lispectoria verrattiin Virginia Woolfin. hänen arveltiin saaneen tajunnanvirtatyyliinsä Woolfilta vaikutteita, mutta hän ei kuitenkaan vielä silloin tuntenut tämän tuotantoa. Lispectoria verrattiin myös James Joyceen, mutta tätäkään hän ei tuntenut; kirjan otsikko ja Joycelta lainattu motto olivat Lúcio Cardoson ehdotuksia. Lispector on itse aikoinaan sanonut, että kirjoitti romaanin 17-vuotiaana, mutta sitä ei pidetä uskottavana.
Teos sai lokakuussa 1944 vuoden 1943 parhaana esikoisromaanina arvostetun Graça Aranha -palkinnon. Kriitikko ja runoilija Lêdo Ivo luonnehti sitä sanoin, että se on ”merkittävin romaani, minkä nainen on koskaan kirjoittanut portugalin kielellä”. Toinen kriitikko kirjoitti, että Lispector oli ”siirtänyt sitä painovoiman keskusta, jonka ympärillä brasilialainen romaani on pyörinyt suunnilleen kaksikymmentä vuotta.” ”Clarice Lispectorin teos näyttäytyy kirjallisessa maailmassamme vakavimpana yrityksenä introspektiivisen romaanin suuntaan", kirjoitti sãopaulolainen kriitikko Sérgio Milliet. ”Ensimmäistä kertaa brasilialainen kirjailija ohittaa helpon likiarvon tässä kirjallisuutemme lähes neitseellisessä kentässä; ensimmäistä kertaa kirjailija astuu nykyihmisen sielun psykologisten sokkeloiden syvyyksiin.”
Teoksen päähenkilöä Joanaa, valehtelevaa ja varastelevaa orpotyttöä, on sanottu Lispectorin omakuvaksi, joka ei pohjaa tapahtumiin vaan ihmisen sisäiseen elämään, ajatteluun ja ajatusten välisiin hetkiin. Lispector itse on antanut elämästään usein varsin ristiriitaisia tietoja, ja sitä perustellaan juuri tällä hänen tavallaan nostaa sisäinen minä tärkeäksi. Teos koostuu irrallisista hetkistä, joiden kirjo vaihtelee pitkästyneisyydestä valaistumisen hetkiin. James Joyce sanoo noita hetkiä "epifanioiksi", elämän olemuksen paljastumisen kokemuksiksi. Teos on kehityskertomus, jossa Joana oppii kielen löytämisen kautta ilmaisemaan pahoina pidettyjä kokemuksiaan.
Esikoisteos ilmestyi suomennettuna vasta 2008, kahden myöhemmin ilmestyneen teoksen suomennoksen jälkeen. Suomentaja on Tarja Härkönen, joka on kääntänyt muutkin Lispectorin teokset. Kritiikissä on kehuttu, että "Härkösen suomennos tekee oikeutta oikukkaalle mielelle", mutta toisaalta todettu, että teoksen suomentaminen on ollut ilmeisesti vaikeaa, kun Härkönen loppusanoissa toteaa, että hän on pyrkinyt alkuteosta selkeämpään ja syntaksiltaan ehyempään kieleen.
Vlaardingen
Vlaardingen on Alankomaissa, Etelä-Hollannin provinssissa, Nieuwe Waterwegin varrella sijaitseva kunta ja kaupunki. Asukkaita kunnassa on 70 656 (30.6.2008) ja väestötiheys on 2 974 as./km². Kunnan pinta-ala on 26,71 neliökilometriä, josta vettä on 2,95 km². Vlaardingenin pormestari on Tjerk Bruinsma. Kunnan keskuspaikkakunta on samanniminen, kuin kuntakin. Vlaardingenin elinkeinoja ovat muun muassa kalastus, meijeritoiminta sekä kemikaali- (fosfaatti) ja metallurgiatyöt.
Vlaardingenin nähtävyyksiä ovat muun muassa Grote Kerk ("Suuri Kirkko") vuodelta 1643, kaupungintalo vuodelta 1650 sekä kalatori vuodelta 1778. Vuonna 1967 valmistunut Benelux-tunneli alkaa Vlaardingenin alueella.
Vlaardingenin naapurikunnat ovat Midden-Delfland pohjoisessa, Schiedam idässä, Rotterdam idässä ja etelässä ja Maassluis lännessä.
Vlaardingenin ystävyyskunta on tšekkiläinen Moravská Třebová.
Vuodesta 1987 on Vlaardingenin Suuressa kirkossa (Grote Kerk) jaettu joka maaliskuun 13. päivä kansainvälinen Geuzen-mitali (Geuzenpenning) henkilölle tai järjestölle, joka on puolustanut tai edistänyt demokratiaa ja vastustanut kaikenmuotoista diktatuuria, syrjintää tai rasismia. Vuonna 2008 mitalin sai presidentti Martti Ahtisaari.
Vuonna 1018 Vlaardingenin lähistöllä käytiin taistelu, jonka Hollanti voitti.
Vlaardingen kehittyi 1900-luvulla yhdeksi Alankomaiden suurimmista merisatamista. Suuren telakan valmistuminen vuonna 1958 läheiselle Rozenburg-saarelle kasvatti Vlaardingenin merkitystä.