hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mestarien liigan kauden 2008–2009 pudotuspelit
Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2008–2009 pudotuspelit pelataan 24. helmikuuta – 27. toukokuuta 2009. Pudotuspelien kaikki ottelut pelataan kaksiosaisina, paitsi finaali, joka pelataan yksiosaisena Olympiastadionilla, Roomassa.
Pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle selvisivät lohkojen ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneet, yhteensä 16 joukkuetta. Ensimmäisellä kierroksella samaan ottelupariin ei voi päästä kahta joukkuetta samasta maasta. Puolivälieristä lähtien arvonta on vapaa.
Pudotuspeleissä joukkue, joka johtaa kahden ottelun jälkeen otteluiden yhteistuloksen perusteella etenee seuraavalle kierrokselle. Jos pudotuspeleissä joukkueiden yhteistulos kahdesta ottelusta on tasan, eikä kumpikaan etene jatkoon vierasmaalisäännön turvin, pelataan yhteensä 30 minuutin jatkoaika, kaksi kertaa 15 minuuttia. Jos ottelu on edelleen tasan jatkoajan jälkeen, seuraa rangaistuspotkukilpailu. Jatkoajalla vierasmaalisääntöä ei oteta huomioon.
Ensimmäisen pudotuspelikierroksen arvonta suoritettiin 19. joulukuuta 2008. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 24. ja 25. helmikuuta 2009. Toiset osaottelut pelattiin 10. ja 11. maaliskuuta 2009.
"Liverpool puolivälieriin yhteismaalein 5–0"
"Chelsea puolivälieriin yhteismaalein 3–2"
"Villarreal puolivälieriin yhteismaalein 3–2"
"Bayern München puolivälieriin yhteismaalein 12–1"
"Yhteismaalit 2–2. Porto puolivälieriin vierasmaalisäännöllä"
"Barcelona puolivälieriin yhteismaalein 6–3"
"Yhteismaalit 1–1. Arsenal puolivälieriin rangaistuslaukauskilpailun jälkeen"
"Manchester United puolivälieriin yhteismaalein 2–0"
Toisen pudotuspelikierroksen arvonta suoritettiin 20. maaliskuuta 2009. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 7. ja 8. huhtikuuta 2009. Toiset osaottelut pelattiin 14. ja 15. huhtikuuta 2009.
"Chelsea välieriin yhteismaalein 7–5"
"Barcelona välieriin yhteismaalein 5–1"
"Arsenal välieriin yhteismaalein 4–1"
"Manchester United välieriin yhteismaalein 3–2"
Kolmannen pudotuspelikierroksen arvonta suoritettiin myös 20. maaliskuuta 2009. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 28. ja 29. huhtikuuta 2009. Toiset osaottelut pelattiin 5. ja 6. toukokuuta 2009.
"Manchester United finaaliin yhteismaalein 4–1"
"Yhteismaalit 1–1. Barcelona finaaliin vierasmaalisäännöllä"
Mestarien liigan finaali pelattiin Rooman Olympiastadionilla 27. toukokuuta 2009. Viidennen kerran peräkkäin vähintään yksi englantilainen joukkue oli selvittänyt tiensä finaaliin. Manchester United oli ensimmäinen joukkue, jolla oli mahdollisuus puolustaa mestaruuttaan finaalissa sitten Juventuksen vuonna 1997.
Leo Houtsonen
Leo Houtsonen (25. lokakuuta 1958, Pieksämäki) on valtion pääomasijoitusyhtiö Veraventuren toimitusjohtaja ja entinen maajoukkuejalkapalloilija. Houtsosen jalkapallouran tapahtumista muistetaan maajoukkue-esiintymisten lisäksi hänen valintansa keskittyä opiskeluun ja töihin, vaikka Newcastle United ja Norwich City olivat kiinnostuneita hänestä. Hänen isänsä Alvi oli keskeinen vaikuttaja Kuopion Palloseuran nappulatoiminnassa.Houtsonen pelasi kasvattajaseuransa Kuopion Palloseuran riveissä vuosina 1975–77, 1981, 1984–1987 ja 1992. 
Hänen nuorempi veljensä Jyrki pelasi KuPSissa puolestaan 1981–86 ja 1988–1992.
Houtsonen oli KuPSin kiistaton maalikuningas 9 maalilla kaudella 1984. Kaudella 1981 hän jakoi KuPSin maalikuninkuuden 11 maalilla Olavi Rissasen kanssa. Suomen Palloliitto nimesi Houtsosen Gladiaattoriksi 18. lokakuuta 2007.
Kissanliha
Kissanliha on kissoista peräisin olevaa lihaa. Sitä syödään eteläisessä Kiinassa, Vietnamin pohjoisosissa, Perussa ja Sveitsissä. Sota-ajan säännöstelyssä kissoja käytettiin esimerkiksi Isossa-Britanniassa jäniksenlihan korvikkeena. Kuten esimerkiksi koiran ja muiden lemmikkieläinten lihan, myös kissanlihan syömistä pidetään yleisesti etenkin länsimaissa ruokatabuna.
Etelä-Kiinassa ja Pohjois-Vietnamissa kissanlihaa syödään talvisin. Kissan mahalaukku ja muut sisälmykset syödään, kuten myös reidet, joista tehdään lihapullia. Päätä ja muita osia ei syödä. Kissanliha on tavanomainen ruoka Perussa, jossa sitä nautitaan viillokkina ja pihveinä. Joissakin osissa Sveitsin maaseutua syödään myös kissanlihaa. Eräs perinteinen resepti on valmistaa kissa timjamin kera.
Joskus kissoja keitetään korealaisessa kansanlääkinnässä hermosärkyyn ja niveltulehdukseen tarkoitettavien lääkkeiden valmistamiseen, mutta itse lihaa ei normaalisti syödä.
Haastinkotka
Haastinkotka ("Harpagornis moorei") oli Uuden-Seelannin Eteläsaarella elänyt, sukupuuttoon kuollut petolintu. Se on tiettävästi suurin koskaan elänyt haukkalintu. Maorit kutsuivat sitä nimellä "pouakai". Kotkien uskotaan kasvaneen 10–15 kilogramman painoisiksi siipien kärkivälin ollessa kolme metriä. Vaikka siipien kärkiväli oli vain vähän suurempi kuin esimerkiksi maakotkalla, haastinkotka oli paljon painavampi – maakotka painaa enintäänkin vain seitsemän kiloa. Lyhyet siivet auttoivat kotkaa lentämään metsiköissä. Haastinkotka metsästi Uuden-Seelannin suurimpia kasvinsyöjiä, moalintuja. Moa-fossiileista on löydetty haastinkotkan hyökkäyksen jälkiä. Niiden perusteella on päätelty, että peto iski toisen jalkansa kynnet moan lonkkaan ja kaadettuaan saaliin painoi sen kaulaa toisella jalallaan, jolloin tämä ei voinut hengittää ja tukehtui kuoliaaksi. Sen arvellaan syöneen myös raatoja.
Haastinkotka hävisi 1500-luvulle mennessä, luultavasti maorien metsästettyä sen pääravinnon eli moat loppuun. Saattaa olla, että maorit tappoivat myös kotkia pitäen niitä uhkana. Haastinkotkat tappoivat moalintuja, joiden paino saattoi olla 180 kg, joten ne ovat saattaneet syödä myös ihmisiä.
Haastinkotkan lähimpiä nykyisiä sukulaisia on DNA:n perusteella muun muassa pikkukotka. Julius von Haast oli ensimmäinen, joka löysi haastinkotkan luita. Hän nimesi lajin "Harpagornis mooreiksi" löytöpaikan omistaneen George Henry Mooren mukaan.
Kenttätykistörykmentti 16 (jatkosota)
Kenttätykistörykmentti 16:n eli KTR 16:n oli jatkosodan tykistöyksikkö, jonka perustivat välirauhan 11. prikaatin patteristo sekä Pohjois-Pohjanmaan sotilaslääni kesäkuussa 1941. Rykmentti liitettiin osaksi 3. divisioonaa.II Patteriston varusmiesyksiköt siirtyivät liikekannallepanossa 4. patteri Tanankajärven maastoon Kuusamon kirkolta 5 kilometriä itään ja 6. patteri siirtyi Kurkijärven varuskunnasta jo 5. kesäkuuta Vanttajajärven pohjoispuolelle leiriytyen sinne ja suorittaen varustelutöitä. Kumpikin patteri siirtyi 27. kesäkuuta lähemmäs valtakunnan rajaa valmistautuen tulitoimintaan.
Tommi-puukko
Tommi-puukko eli Kainuun puukko on Hyrynsalmella 1800-luvulla kehitetty puukkomalli. Fiskarsin hienotaepajan johtajan englantilaisen Thomas (Tommi) Woodwardin oppipoika Kalle Keränen kehitti mallin vuoden 1868 jälkeen. Kerästä alettiin Woodwardin mukaan nimittää Tommiksi ja hänen valmistamiaan puukkoja Tommi-puukoiksi. Puukon tekotapa säilyi Kerästen suvun salaisuutena aina 1930-luvulle saakka, jolloin puukkoja alettiin jäljitellä ensin Hyrynsalmella ja sitten muualla Kainuussa.
Tunnetuksi Tommi-puukon teki presidentti Urho Kekkonen, joka käytti puukkoja eräretkillään ja jakoi kymmeniä puukkoja lahjoiksi eri valtioiden päämiehille. Puukon voi nähdä roikkuvan presidentin vyöllä useissa kuvissa.
Nykyään aitoja Tommi-puukkoja valmistavat puukkosepät, mm. Veijo Käpylä.
Raskas patteristo 16 (jatkosota)
Raskas patteristo 16:n eli Rask.Psto 16:n perusti Pohjois-Pohjanmaan sotilaslääni kesäkuussa 1941. Patteristo kuului III armeijakuntaan.
Raskas patteristo 16 perustettiin Oulussa Koskelankylässä Toppilan seurojentalolla 15.-20. kesäkuuta 1941. Tykkikalustokseen patteristo sai 105 K/29 ja vetokalustoksi Citroen -kuorma-autot, 6 telaketjutraktoria, tavara-ajoneuvoiksi Ford -kuorma-autot ja johtajia varten henkilöautoja ja moottoripyöriä. Tulenjohto-, mittaus- ja viestikalusto oli tyydyttävällä tasolla.
Henkilökohtaisena aseistuksena olivat italialaiset Terni-kiväärit. Konepistooleita oli vain pari patteria kohden.
Patteriston sotavalmiustarkastus oli urheilukentällä 21. kesäkuuta 1941 kello 07.30 ja marssi keskitysalueelle alkoi kello 08.00 eli välittömästi tarkastuksen jälkeen. Marssireitti oli Oulu - Korpi - Ylikiiminki - Vepsä - Vuotto - Puolanka - Kyrö - Hyrynsalmi - Suomussalmi, jonne saavuttiin saman päivän iltana. Patteristo siirtyi lähemmäksi rajaa Saukon maastoon 28. kesäkuuta ja valmistelemiinsa tuliasemiin Raatevaaran länsiosiin 30. kesäkuuta 1941.
Mäntäkompressori
Mäntäkompressori on kompressorityyppi, jossa ilmaa puristetaan sylinterissä männän avulla. Ilma imetään ensin imuventtiilin kautta, sitten se puristetaan paineventtiilin kautta painesäiliöön tai seuraavaan sylinteriin, jossa sitä puristetaan lisää.
Ilma imetään ensin sylinteriin, jossa sitä puristetaan. Jos kompressori on monivaiheinen, kulkee ilma suoraan seuraavaan sylinteriin, jossa se puristetaan vielä korkeampaan paineeseen. Mäntäkompressori on hyvä, jos tarvitaan laajaa käyttöaluetta ja korkeita paineita. Paine voidaan saada jopa 1000 baariin saakka. Mäntäkompressorin heikkous on se, että se tuottaa painetta sykkivästi, mutta se saadaan tasattua paineilmasäiliön avulla. Vahvuuksia on taas se, että imuventtiileitä voidaan pakko-ohjata, jolloin kompressori saadaan tyhjäkäytölle. Tällöin on mahdollisuus säätää ilman tuottoa ja saada säästöjä, kun konetta ei tarvitse käyttää katkonaisesti.
Greg Classen
Greg Classen (s. 24. elokuuta 1977 Aylsham, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi aikaan Porin Ässissä kaudella 2004–2005. Classenin pelipaikka on keskushyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä Rostock Piranhas joukkueessa Saksan kolmannella sarjatasolla eli Oberliigassa. Classenilla on myös Saksan kansalaisuus ja hän on pelannut Saksassa yhtäjaksoisesti kaudesta 2010–2011.
Ulkotuotantoauto
Ulkotuotantoauto tai ulkolähetysauto () on televisio- tai radiotuotannossa käytettävä tuotantoyksikkö, millä voidaan tehdä suoria lähetyksiä tai nauhoituksia studioitten ulkopuolella.
Televisiotuotannossa ulkotuotantoautolla tarkoitetaan tavallisesti television monikamerakuvauksessa käytettyä kuvausautoa. Ulkotuotantoauton kori muistuttaa suurimmillaan bussia tai tv-kalusto on rakennettu eräänlaiseen rekan perävaunuun. Pienimmillään tarvittavat tuotantotilat ja tekninen kalusto on sijoitettu pakettiauton tai asuntovaunun runkoon. Tuotantoyksikkö koostuu täydellisestä tv-tuotantoon tarvittavasta kalustosta. Ulkotuotantoautossa on tv-ohjaamo, videomikseri, kuvatarkkaamo, äänitarkkaamo sekä kuvan ja äänen tallennuslaitteistot. Siellä voi sijaita myös tv-valaistuksessa käytettävä valopöytä . Lisäkalustoa kuljetetaan kalustoautossa.
Vakituisten kameroitten määrä vaihtelee auton kapasiteetista riippuen tavallisesti kahdesta kahdeksaan. Yleensä voidaan kytkeä myös lisäkameroita. Kameroitten videosignaali ja komentoyhteydet autoon kulkevat kamerakaapeleita pitkin tai langattomasti linkeillä. Suurissa urheilukilpailuissa, konserteissa ja mittavissa tapahtumissa saatetaan useampia ulkotuotantoautoja kytkeä yhteen, jolloin kameroitten määrä voi olla useita kymmeniä. Erikoistapauksissa, kun tarvitaan todella mittavaa ja monipuolista tuotantokalustoa, voidaan laaja ulkotuotantokalusto ohjaamoineen, tarkkaamoineen ja kameroineen rakentaa tilapäisesti eräänlaisena palapelinä johonkin rakennukseen, vaikkapa stadionin tai jäähallin tiloihin .
Ulkotuotantoauton ohjaamossa työskentelevät ohjaaja, kuvaussihteeri ja mikseri, kuvatarkkaamossa kuvatarkkailija ja mahdollisesti kuvaaja. Äänitarkkaamossa äänen tasoa ja laatua säätää äänitarkkailija. Kuvauspaikalla henkilökuntaan kuuluvat mm. kameramiehet, äänitarkkailijat, studio-ohjaaja ja valaistustarkkailijat .
Suorissa lähetyksissä video- ja äänisignaali lähetetään ulkotuotantoautosta tv-keskukseen (esim. Yleisradiossa Pasilan tv-keskukseen), mistä ne välitetään edelleen kytkentäkeskuksen ja lähetysyksikön kautta katsojille. Signaalit kulkevat joko linkkiketjun kautta, satelliittiteitse tai valokaapelilla. Nauhoitetut lähetykset tallennetaan joko ulkotuotantoautossa tai tv-keskuksessa .
Radion ulkotuotantoautoissa on äänitarkkaamo äänipöytineen ja äänen muokkauksessa tarvittavine laitteineen. Auton kalustoon kuuluu myös äänen tallentamiseen ja lähettämiseen tarvittava tekniikka.
Pirunlinna
Pirunlinna on Pirkanmaalla Lempäälän Kuljun Paistinkulmalla sijaitseva linnavuori.
Pirunlinna sijaitsee Lempäälän kirkosta 8,5 kilometriä koilliseen. Se sijaitsee noin 600 metriä lounaaseen Linnajärvestä alavalla suomaalla ja mäen soikea kallioinen alue on 100×70 metrin suuruinen. Mäen pohjois- ja koillisrinteet ovat muita rinteitä jyrkempiä ja niissä on jyrkänteet. Alue on kivikkoista ja louhikkoista seutua. Laen kaakkois- ja koillisreunoille on rakennettu ympäristön kivistä vallimainen rakennelma. Isak Inbergin piirroksesta vuodelta 1872 näkyy myös noin sata metriä pitkät vallit mäen etelärinteen suuntaa vastaan. Vallissa on etelän, idän ja lännen suunnalla portit. Eteläportti on vain yksinkertainen aukko vallissa, itäportilla vallien päät kääntyvät ulospäin, ja länsiportilla vallin kummallakin puolella on alun perin ollut käytävä.
Paikkaa ja luolaa on käytetty asemapaikkana vielä nykyaikana, koska vuoren laelta löydettiin nuotiopaikka ja merkkejä tulenpidosta.
Mäen pohjoispuolella sijaitsee siirtolohkareiden muodostama 5×5 metriä suuri luolamainen syvennys, jota kutsutaan "Pirunpesäksi" tai "Pirunkirkoksi". Sen itäpuolelle aukeaa noin 5×8 metrin kokoinen tasanne, jota suojaa sen ylle kaartuva kallionseinä. Nils Cleve tutki luolaa kaivauksissa vuonna 1929, kun oli saanut ilmoituksen siellä tehdystä kivikautisesta nuolenkärkilöydöstä, ja löysi sieltä seitsemän piinuolenkärkeä lisää. Hän ei kuitenkaan pitänyt paikkaa asuinpaikkana vaan ilmeisesti matkalaisten suojana. Yleisesti kuitenkin oletetaan luolan olleen pitempiaikainen suoja.
Ainoan arkeologisen kaivauksen on suorittanut Nils Cleve vuonna 1929. Paikkaa on tämän jälkeen tutkittu pintapuolisesti vuosina 1940 (Ville Luho) ja 1994 (Marja Sipilä).
Muinaislinnaa on ilmeisesti käytetty viikinkiajalla (noin 700–1300 jaa.). Vielä noin sata vuotta sitten kivivalli oli miehen korkuinen, mutta nykyisin se on matalampi, koska siitä on aikojen kuluessa vieritetty pois kiviä. Vuoren itäpäässä oli vielä 1750-luvulla julkaistun kirkkoherra Ednerin kuvauksen mukaan kaivo, ja myös linnavuoren pohjoispuolella sijaitseva Linnajärvi ulottui aikoinaan ennen järven pinnan laskua vuoren juurelle saakka.
Kun Pirunlinnan alkuperäinen käyttötarkoitus unohtui, alettiin sitä kansan keskuudessa pitää pirujen rakentamana ja heidän asuinpaikkanaan. Tämän perusteella myös linnavuori ja vuorella oleva luola saivat nimensä.
Joidenkin tulkintojen mukaan Pirunlinna on ollut osa muinaista linnaketjua, jonka keskuspaikkana oli Sääksmäen Rapolan linna. Muita oletetun ketjun muinaislinnoja olivat Siuron Linnavuori, Vesilahden Valkkisten, Hattulan Tenholan, Aulangon, Vanajan Linnanpään ja Mantereenlinnan sekä Janakkalan Hakoisten ja Unikkolinnan vuoret.
Kohdetta on vuonna 1994 (Olli Soininen) raivattu näkyvyyden parantamiseksi. Vuorelle johtaa Kuljusta polku, jonka alkupää on viitoitettu. Polku on välillä kasvanut umpeen ja maaston kivikkoisuuden vuoksi se ei sovellu kaikille. Vuori on yksityisellä maalla.
José Manuel Esnal
José Manuel Esnal (s. 25. maaliskuuta 1950) on espanjalainen baskijalkapallovalmentaja. Viimeksi hän on valmentanut Espanjan pääsarjajoukkue RCD Espanyolia.
Manéna tunnettu José Manuel Esnal on tehnyt pitkän uran espanjalaisessa jalkapallossa. Hän aloitti 1979 piskuisen Balmasedan peräsimessä. Hän valmensi piskuisia seuroja läpi 1980-luvun toimien myös kahteen otteeseen Baskimaan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. 1988 hän siirtyi UE Lleidan päävalmentajaksi. Katalonialaisseurassa Mané teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana nostaen seuran Primera Divisióniin kauden 1992/93 päätteeksi. Ensimmäinen pääsarjakausi ei ollut Lleidalle helppo, vaikka kauteen mahtuikin loisteliaat voitot FC Barcelonasta Camp Noulla sekä Real Madridista kotikentällä. Nämäkään voitot eivät kuitenkaan riittäneet, vaan UE Lleida putosi kauden jälkeen takaisin Segunda Divisióniin. Mané jatkoi vielä kauden 1994/95 Lleidan valmentajana ja kausi toi Segundan kolmossijan, mutta nousukarsinnoissa Sporting Gijón vei pidemmän korren.
Hän jätti Lleidan seitsemän kauden jälkeen ja luotsasi kaudella 1995/96 RCD Mallorcaa ja 1996/97 Levantea ilman suurempaa menestystä. 1997 hän siirtyi Deportivo Alavésin peräsimeen. Kausi 1997/98 oli menestyksekäs ja päättyi Segundan voittoon ja nousuun pääsarjaan. Kaudella 1997/98 Alavés eteni myös Copa del Reyssä aina välieriin saakka pudottaen matkalla mm. Real Madridin ja Deportivo de La Coruñan. Välierissä tappio tuli Manén ex-seura Mallorcalle. Ensimmäinen kausi Primerassa toi kuudennentoista sijan, mikä oli pettymys. Mané kuitenkin sai jatkaa ja kaudella 1999/00 hän johdatti seuran sensaatiomaisesti kuudenneksi ja UEFA Cupiin.
Kaudella 2000/01 Alavés eteni UEFA Cupissa aina finaaliin saakka. Matkalla finaaliin seura pudotti jatkosta muun muassa FC Internazionale Milanon ja 1. FC Kaiserslauternin. Loppuottelussa vastaan asettunut Liverpool FC oli kuitenkin lopulta liikaa sensaatiomaiselle Alavésille. Tosin helpolla joukkue ei nahkaansa myynyt, vaan nousi 2–0 tappioasemasta aina 4–4 tasatilanteeseen sakka. Lopulta jatkoajalla tullut oma maali upotti Alavésin ja Manén sensaatiomaisen kauden. Myös Primerassa kausi oli hieno ja joukkue oli seitsemäs. Kausi 2002/03 ei kuitenkaan sujunut enää yhtä ruusuisesti ja lopulta Alavés putosi Segundaan ja Mané jätti seuran.
2005 Mané palasi valmennustehtäviin ja luotsasi Levanten Segundan kolmoseksi ja sitä kautta Primeraan kauden 2005/06 päätteeksi. Hän ei kuitenkaan jatkanut seurassa kauden jälkeen.
Marraskuussa 2006 Mané siirtyi Athletic Bilbaon peräsimeen Félix Sarriugarten potkujen jälkeen. Vaikea kausi päättyi lopulta Primerassa seitsemänteentoista sijaan ja sarjapaikka säilyi vain vaivoin. Mané sai kauden jälkeen tehdä tilaa Joaquín Caparrósille.
Joulukuun alussa 2008 Mané palasi kentän laidalle, kun Primerassa häntäpäähän vajonnut RCD Espanyol palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen. Mané ei kuitenkaan onnistunut nostamaan Espanyolia sarjan häntäpäästä ja täten joukkueenjohto ilmoitti 20. tammikuuta 2009, että Mané ei jatka joukkueen päävalmentajana ja hänet korvaa Mauricio Pochettino.
Indonesian vaakuna
Indonesian vaakuna on Indonesian kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Se on nimeltään "Garuda Pancasila". Sen suunnitteli Pontianakin sulttaani Hamid II ja se hyväksyttiin maan viralliseksi vaakunaksi 11. helmikuuta 1950. Vaakunan pääosan muodostaa garuda, jonka rinnassa on kilpi ja jaloissa tekstinauha, jossa lukee vanhalla jaavan kielellä "Bhinneka Tunggal Ika", Yhtenäisyys moninaisuudessa. Kilven viisi symbolia edustavat Indonesian valtion virallisen filosofian Pancasilan viittä periaatetta: uskoa yhteen jumalaan (tähti), oikeudenmukaista ja sivistynyttä ihmisyyttä (ketju), Indonesian yhtenäisyyttä (Banianpuu), sisäisen tietouden ohjaamaa yksimielistä demokratiaa (bantengin pää) ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta (riisi ja puuvilla).
Mainostajien liitto
Mainostajien Liitto on valtakunnallinen, mainontaa ostavien yritysten ja yhteisöjen edunvalvontajärjestö. Jäsenyritykset (noin 400) edustavat kauppaa, teollisuutta, palvelualoja sekä julkisyhteisöjä. Näiden panostukset ovat yli 80 prosenttia markkinointiviestinnän kokonaisrahamäärästä Suomessa.
Jäsenyritysten edunvalvonnan lisäksi Mainostajien Liitto järjestää seminaareja, julkaisee kirjoja ja tekee tutkimuksia (muun muassa Mainosbarometri). Mainostajan hakemisto sisältää yhteensä noin 900 yritystä, noin 6 500 henkilöä ja 400 työtä. Markkinointiviestinnän ammattilehti Mainostaja ilmestyy neljä kertaa vuodessa.
Mainostajien Liitto järjestää myös tuloksellista markkinointiviestintää palkitsevan AdProfit-kilpailun.
Liiton vuosittaisista tapahtumista suurin on syksyllä järjestettävä koko päivän tilaisuus Mainontapäivä. Yli 40 vuoden ajan järjestetty tapahtuma kerää yleensä noin 600 osallistujaa.
Mainostajien Liiton kansainvälinen kattojärjestö on World Federation of Advertisers(WFA).
Liiton toimitusjohtaja on Riikka-Maria Lemminki. Vuosina 2001-2017 toimitusjohtaja oli Ritva Hanski-Pitkäkoski.
Mainostajien Liiton edeltäjä Suomen Ilmoittajat ry perustettiin 1951 Suomen Teollisuusliiton suojiin. Perustamisvuoden lopussa yhdistykseen kuului 25 suurta mainostajaa, kuten Paulig ja S. W. Paasivaaran margariinitehdas. 1950-luvulla liitto oli vahvasti mukana muun muassa Mainostelevision (nykyinen MTV) perustamisessa. Vuonna 1960 television myötä vanhaksi käynyt nimi Suomen Ilmoittajat muutettiin Mainostajien Liitoksi. 1960-luvun puolivälissä liitolla oli jo 167 jäsenyritystä.
Mainostajien Liitto palkittiin maaliskuussa 2015 World Federation of Advertisers -järjestön joka toinen vuosi jaettavalla President´s Awardilla suomalaisen mainonnan historiaa kartoittavasta projektistaan. Hanke alkoi vuonna 2001 ilmestyneestä Visa Heinosen ja Hannu Konttisen kirjasta "Nyt uutta Suomessa! Suomalaisen mainonnan historia" dvd-liitteineen. Syksyllä 2014 esitettiin MTV3-kanavalla samanniminen neliosainen dokumenttisarja, jonka tuotti Pepe Teirikarin Pohjantähti-Elokuva Oy. Mainostajien Liitto on toteuttanut aineiston pohjalta myös "Mainosmuseo"-tablettisovelluksen ja verkkosivuston.
Francisco Serrão
Francisco Serrão (, k. 1521) oli portugalilainen tutkimusmatkailija ja Fernão de Magalhãesin serkku tai hyvä ystävä. Hänen matkansa vuonna 1512 oli ensimmäinen tiedossa oleva eurooppalaisen tekemä purjehdus itään ohi Malakan ja Indonesian halki sen tuottoisille 'Maustesaarille' Molukeille. Hän liittoutui Ternaten hallitsijan sulttaani Bayan Sirrullahin kanssa, ja hänestä tuli tämän neuvonantaja. Hän jäi Ternatelle, jossa hän kuoli salaperäisesti samoihin aikoihin kuin Magalhães.
Furiiri
Furiiri () on aiemmin useiden maiden maavoimissa käytössä ollut sotilasarvo, jota kantoivat majoituksesta ja muonituksesta vastanneet aliupseerit.
Ruotsin puolustusvoimissa on käytössä kaksikin arvoastetta, furiiri ja ylifuriiri (), jotka kuuluvat alipäällystöön. Kustaa Vaasan hallintokaudella furiiri toimi komppanian majoitus- ja muonitusvastaavana, mutta myöhemmin arvosta tuli tavallinen sotilasarvo, joka 1875 korvattiin faanjunkkarilla. Furiirin arvo otettiin uudelleen käyttöön 1914, jolloin siitä tuli ylin alipäällystön arvo Ruotsin armeijassa. Vuonna 1926 arvo otettiin käyttöön Ruotsin ilmavoimissa ja 1940 laivastossa. Ylifuriirin arvo otettiin käyttöön 1942. Nykyisin furiiri ja ylifuriiri sijoittuvat arvoasteikossa korpraalin ja kersantin väliin.
Hovifuriiri on hovipalvelija, joka hovin palvelusväen eli hovikunnan esimiehenä toimivan hovimarsalkan alaisuudessa hoitaa talousasioita ja valvoo palveluskunnan toimia.
Kuta
Kuta on kaupunki Balin saaren eteläosassa Indonesiassa. Se oli aiemmin kalastajakylä, mutta siitä kehittyi ensimmäinen Balin matkailukeskus, ja se on Indonesian merkittävin matkailukohde. Se tunnetaan pitkistä hiekkarannoistaan, erilaisista majoituspalveluistaan ja ravintoloistaan ja baareistaan. Kaupungissa on merkittävä australialainen asujaimisto. Kaupungin lähellä on Balin lentoasema Ngurah Rai Airport.
12. lokakuuta 2002 Kutassa sijainneeseen yökerhoon tehtiin pommi-isku, jossa kuoli 202 henkilöä. Suurin osa uhreista oli matkailijoita. Heistä 88 oli kotoisin Australiasta.
Carl Bengts
Carl Johan Bengts (2. huhtikuuta 1876 Närpiö – 10. lokakuuta 1934 Jyväskylä) oli suomalainen varhaismodernistinen taiteilija.
Bengtsin vanhemmat olivat maanviljelijä, kestikievarin pitäjä Erik Anders Bengts ja Anna Kristina Stor-Nix. Hän lähti Helsinkiin opiskelemaan koristemaalariksi Karl Hellstenin johdolla. Hän jatkoi sitten taideopintoja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1895–1896 sekä Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1897–1898. Hän oli Turussa jonkin aikaa Victor Westerholmin oppilaana.
Bengts oli Akseli Gallen-Kallelan oppilaana syksystä 1899 alkaen ja avusti Gallen-Kallelaa, kun tämä valmisti Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyn Suomen paviljongin freskoja. Maalausten ja piirrosten lisäksi Bengts teki taidegrafiikkaa ja suunnitteli huonekaluja, ryijyjä, kirjankansia ja rakennuksia. Bengtsin taiteelle olivat ominaista kansanomaiset maalaiselämän aiheet, puhtaat värit ja taidokas valon kuvaus. Ruotsinkielisestä taustastaan huolimatta Bengts oli innokas suomalaisuusaatteen kannattaja ja suomalaisen kansankulttuurin ihailija.
Carl Bengts oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja hän oli järjestämässä aseiden ja sensuurin kieltämän kirjallisuuden salakuljetusta Suomeen Ruotsista. Bengts hankki Sommarön tilan Tammisaaresta, ja hänen oli tarkoitus viljellä tilaa Oscar-veljensä kanssa mutta ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen pakotti Bengtsin luopumaan tilasta.
Vuonna 1912 Bengts teki maalausmatkan Keski-Suomeen ja otti maalaustensa aiheeksi erityisesti savupirtit. Hän muutti vaimonsa kanssa Jyväskylään 1914 ja maalasi siellä kaupunkimaisemia sekä sisäkuvia. Bengts asui välillä Kristiinankaupungissa mutta palasi Jyväskylään ostaen Kumpulan huvilan Kuokkalasta. 1930-luvun laman ja huolettoman rahankäytön seurauksena Bengtsit tekivät 1934 vararikon ja muuttivat 1934 Kumpulasta Ilmarisenkadulle kahden huoneen asuntoon. Samana vuonna Carl Bengts sairastui parantumattomaan syöpään. Carl Bengts kuoli lokakuussa 1934.
Wallacea
Wallacea on eliömaantieteellinen nimitys Indonesiassa sijaitsevalle saariryhmälle, jonka erottavat Aasian ja Australian mannerjalustoista syvän veden salmet. Wallacean saarten länsipuolella on Sunda, johon kuuluvat Malakan niemimaa, Sumatra, Borneo, Jaava ja Bali ja jonka Wallacen linja erottaa Wallaceasta. Wallacean etelä- ja itäpuolella ovat Länsi-Oseania sekä Australia ja Uusi-Guinea.
Operaatio Hurrikaani (televisiosarja)
Operaatio Hurrikaani oli agenttiseikkailusarja nuorille. Sarjaa oli tuottanut Yle Lapset ja nuoret. Operaatio Hurrikaani nähtiin lauantaisin Yle TV2 -kanavalla Galaxissa.
Puuma on Operaatio Hurrikaanin nuori agentti, joka elää kaksoiselämää. Kaikki luulevat, että hän opiskelee yliopistossa opettajaksi, mutta todellisuudessa hän on salainen agentti. Operaatio Hurrikaanin agenttien tehtävänä on napata kiinni Tohtori Routa apureineen. Heidän ilkeät suunnitelmansa sotkevat Boforin suurkaupungin asukkaiden elämää. Puuma selvittää rikokset muiden agenttien avulla ja estää kaupungin tuhoutumisen.
Apunaan Puumalla on hänen innokas ja utelias Sirkku-tätinsä, veteraaniagentti Postimies, hurmaava Kleopatra, keskusneiti Aleksandra sekä sääntökirjaa rakastava Einari.
Viikoittaisen televisiossa nähtävän viikkotehtävän jälkeen katsojat pääsevät vastaamaan viikkotehtävään ohjelman verkkosivuilla, Hurrikaaniopistossa. Agenttihahmon luomalla pääsee vastaamaan viikkotehtävään ja osallistumaan palkintojen arvontaan.
Jokaisella Operaatio Hurrikaanin tuotantokaudella on oma teemakappaleensa.
Pehr Gullstén
Pehr Gullstén eli Pekka Kukkonen (25. maaliskuuta 1770 Ahmas, Utajärvi – 1. syyskuuta 1825 Rovaniemi) oli suomalainen runonlaulaja ja lukkari.
Kukkolan lukkarisukuun kuuluneen Pekka Kukkosen vanhemmat olivat Jaakko Holappa, myöhemmin Kukkonen ja Reeta Räisänen. Kukkonen oppi jo lapsuudessaan runoja ja loitsuja äidiltään sekä muilta Ahmaksen kylän runonlaulajilta. Äidin kuoltua 1786 Kukkonen muutti kahden veljensä ja isänsä kanssa Ouluun. Oulussa hän muutti sukunimekseen Gullstén, opiskeli lukkariksi ja hän toimi Rovaniemen lukkarina 1800–1825. Gullstén harjoitti lukkarin toimen ohella myös välskärin, rokottajan ja lukkarikoulun opettajan tointa.
Gullstén kiersi piirilääkäri Zacharias Topelius vanhemman kanssa rokotusmatkoilla Kemin seudulla vuonna 1804. Hän sai Topeliukselta opetusta välskärin taidoissa ja kansanrunojen keräilyä harrastanut Topelius puolestaan merkitsi muistiin Gullsténin laulaman runon "Ilman Immen kosinnasta". Gullstén sai mainetta runojen osaajana ja vuonna 1819 Turun akatemiassa suomen kieltä tutkinut Reinhold von Becker (1788–1858) matkusti Rovaniemelle ja keräsi Gullsténilta talteen Väinämöis-aiheisia runoja sekä loitsuja. Tämä kokoelma julkaistiin Turun Wiikko-Sanomissa ja Gullsténilta kerättyjä runoja oli mukana myös Kalevalassa.
Pehr Gullsténin poika Jaakko Gullstén (1813–1868) ja pojanpoika Pekka Gullstén (1839–1916) jatkoivat samassa ammatissa lukkareina. Paasilinnan veljekset Erno, Reino, Arto ja Mauri Paasilinna kuuluvat myös Gullsténin jälkeläisiin sillä heidän isänsä konstaapeli Väinö Gullsténin (1902–1950, vuodesta 1934 Paasilinna) isä Juho Gullstèn oli Pehr Gullsténin pojanpojanpoika.
Vuonna 1970 paljastettiin Rovaniemen Lappia-talossa Pehr Gullsténin muistolaatta.
Lehigh’n yliopisto
Lehigh’n yliopisto () on yksityinen yliopisto Bethlehemissä, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Sen neljä tiedekuntaa ovat sovelletut luonnontieteet, humanistis-luonnontieteellinen, kauppatieteet ja kasvatustieteellinen.
Lehigh’n yliopiston perusti vuonna 1865 liikemies Asa Packer. Pörssiromahdus vuonna 1893 oli vakava isku yliopiston taloudelle. Tämän vuoksi yliopisto sanoutui virallisesti irti episkopaalisesta kirkosta, jotta voisi saada valtion rahoitusta.
Lehigh’n virallinen urheilujoukkue on tunnettu nimellä Lehigh Mountain Hawks vuodesta 1995. Patriot Leaguen jäsenenä yliopisto kilpailee NCAA:n ensimmäisessä divisioonassa 25 urheilulajissa. Se tunnetaan kilpailustaan Lafayette Collegen kanssa.
Hovimies
Hovimies on aiemmin käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti kuninkaan tai ruhtinaan hovissa palvelevaa aatelismiestä. Keskiajalla aatelismiehen tärkein arviointiperuste oli hänen kelpoisuutensa asepalvelukseen. Tämän ritari-ihanteen vähitellen väistyessä kehittyi Espanjassa ja Italiassa 1400-luvulla uusi aatelisihanne. Tämän uudentyyppisen hovimiehen arviointiperusteena oli kirjallinen oppineisuus sekä hallitut käyttäytymistavat.
Ihanteellisen hovimiehen ominaisuudet kokosi kirjaansa italialainen diplomaatti ja kirjailija Baldassare Castiglione, jonka teos "Il libro del cortegiano" julkaistiin 1528. Suomeksi tämä "Hovimies"-nimen saanut kirja ilmestyi J. A. Hollon suomentamana 1957. Uuden ihanteen mukaisista oppineista hovimiehistä kehittyi virka-aateli, joka turvasi aatelissäädyn johtoaseman valtion uudessa keskitetyssä virkakoneistossa.
Kirjassaan Castiglione lanseerasi käsitteen "sprezzatura". Hovimiehen piti taitaa sotimisen ja ratsastamisen lisäksi myös tanssin, musiikin, runouden ja hurmaavan käytöksen. Kaikki tämä täytyi tehdä näennäisen huolettomasti ("con sprezzatura"), sen piti näyttää luonnolliselta, eikä tekeminen saanut näyttää vaativan ponnisteluita.
Hovinaiseksi kutsutaan hienostonaista, joka on palkattu kuningattaren tai prinsessan palvelukseen.
Reaaliaikainen kinemaattinen mittaus
Reaaliaikainen kinemaattinen mittaus (Real Time Kinematic, RTK) on etenkin maanmittauksessa käytettävä GPS-satelliittipaikannuksen mittausmenetelmä, jossa tehdään paikannussatelliitin kantoaallon vaihetta ja mittaustukiasemaa hyväksi käyttäen tarkkuusmittauksia.
Mittauksessa tarvitaan yksi tarkkaan tunnetussa pisteessä sijaitseva referenssimaa-asema. Mittauksissa saadaan reaaliajassa senttimetriluokan paikannustarkkuus.
GPS-satelliitteja käyttävällä menetelmällä on englanninkielisissä maissa nimityksenä "Carrier-Phase Enhancement" eli CPGPS.
Tavallisessa satelliittipaikannuksen mittauksessa paikantava vastaanotin vertaa satelliittien lähettämää koodia laitteen itsensä generoimaan koodiin ja mittaa näiden vertailujen perusteella satelliitin lähettämän signaalin kulkuaikaa. Neljän satelliitin lähetyksiä seuraamalla vastaanotin laskeen paikkansa. Mittaustarkkuus riippuu mm. vastaanottimen elektroniikasta GPS:n C/A-signaali lähettää bittejä 0,98 mikrosekunnin välein - vastaanottimen tarkkuus on 1% tästä eli noin 0,01 mikrosekuntia, joka vastaa kolmen metrin paikkavirhettä. Sotilaallinen P(Y)-signaali lähetetään kymmenkertaisella tahdilla, joten paikannuksen epätarkkuus pienenee 30 senttimetriin. Muita paikannuksen tarkkuutta heikentäviä seikkoja ovat mm. ilmekehän vesihöyryn määrä ja ionosfäärin
varaukset, jotka heikentävät tyypillisen tarkkuuden 15 metriin - tätä voidaan korjata tekemällä mittaukset kahdella eri taajuudella.
RTK-mittauksessa on samankaltainen vertailuperiaate mutta se käyttää kantoaaltoa signaalina eikä sen kuljettamaa koodia. GPS:n C/A-koodi lähetetään L1-taajuudella (1575.42 MHz) vaiheen muuttuessa 1.023 MHz taajuudella. Paikannustarkkuus voi nousta 1%:iin kantoaallon pituudesta eli 19 cm:stä (L1) tai 24 cm (L2).
RTK-mittauksessa vaikeutena on vaihesignaalien vertailu, joka ratkaistaan tilastollisilla 
menetelmillä. Käytännössä RTK-mittauksessa tarvitaan yksi maa-asema, joka palvelee lukuisia liikkuva mittausyksiköitä. Maa-asema välittää mittaamansa kantoaallon vaiheen mittauslaitteille. Tällöin mittaustarkkuus maa-asemaan verrattuna voi rajallisella mittausalueella olla millimetrin tarkka. Mittalaitteet vastaanottavat kahdella taajuudella - tällöin tavanomaisesti mittaustarkkuus on 1 cm ± 2 ppm vaakasuunnassa ja 2 cm ± 2 ppm pystysuunnassa.
RTK-menetelmää ei juuri käytetä rakentamisen ja maanmittauksen ulkopuolla.
Verkko-RTK -menetelmistä suosituksi on tullut VRS (Virtual Reference Station), jossa kartoitusvastaanottimen mittausalueelle luodaan virtuaalinen tukiasema kiinteän laajemman alueen (esim. koko Suomi) kattavan tukiasemaverkon havaintojen avulla. Tässä mittaava laite lähettää paikkansa VRS-verkolle esim. GSM-viestinä. Verkon laskentakeskus luo virtuaalisen tukiaseman. Tämäkin toimii reaaliajassa, kun VRS-asema on luotu ja tietoliikenneyhteys toimii.
Aappo Jurvelin
Aappo Jurvelin (23. helmikuuta 1870 Utajärvi – 14. tammikuuta 1962 Utajärvi) oli suomalainen Utajärven Ahmaskylällä asunut kansanparantaja ja maanviljelijä. Jurvelin tunnettiin luunmurtumien ja jäsenvikojen korjaajana sekä kotieläinten parantajana.
Oravan talossa Utajärven kirkonkylässä syntynyt Jurvelin muutti jo 6-vuotiaana setänsä kanssa tämän ostamaan Siiran taloon. Jurvelinin setä myi myöhemmin Siiran talon ja osti Säräisniemeltä Nuutilan talon. Aappo Jurvelin palveli täällä renkinä kuuden vuoden ajan. Palkasta säästämilään rahoilla hän osti sitten Kiviharjun talon Utajärven Ahmasjärven rannalta. Jurvelin raivasi tilalleen lähes 20 hehtaaria uutta peltoa kuokalla ja lapiolla. Hän jäi leskeksi ja joutui hoitamaan yksin sekä emännän työt että myös perheen kaksi lasta.
Jurvelin oli oppinut parantajan taidot isältään Pekka Pekanpoika Jurvelinilta, joka taas oli saanut ne omalta isältään Utajärven lukkarina toimineelta Pekka Jurvelinilta ollessaan tämän apulaisena. Lukkarin toimeen kuului aikoinaan myös välskärin tehtävät. Aappo Jurvelin harjoitti parantajantointaan talonpidon ohella ja hänen luonaan kävi potilaita ympäri Suomea. Jurvelin kävi myös itse potilaidensa luona. Hän hoiti enimmäkseen käsi- ja jalkavammoja, mutta asetteli myös selkä- ja niskanikamia paikoilleen. Jurvelin hoiti myös eläimiä ja korjasi erityisesti hevosten sijoiltaan menneitä jalkoja. Jurvelin hankki myös kevätmarkkinoilta talven aikana savotoilla huonoon kuntoon ajettuja hevosia, hoiti ne kesän aikana terveiksi ja myi hevoset sitten syysmarkkinoilla.
Differentiaalinen GPS
Differentiaalinen GPS-paikannus (DGPS) on GPS-paikannuksen alueellinen tarkennusmenetelmä. Se käyttää tarkkaan paikannettuja kiinteitä maa-asemia, jotka mittaavat GPS-signaaleista alueellisen paikannusvirheen ja välittävät paikannukseen korjaustiedon alueella liikuville laivoille jne.
Yhdysvaltain rannikkovartiosto ylläpitää sen rannikoiden merenkulun DGPS-järjestelmää, jossa korjaustieto välitetään laivoille 285 kHz - 325 kHz taajuuksilla. Samanlainen järjestely on myös Australiassa. 
Euroopassa DGPS-järjestelmiä ovat kehittäneet mm. Ruotsin ja Suomen merenkulkuhallinnot. Suomessa merenkulkulaitoksella on yhdeksän rannikkoasemaa DGPS-korjaustietojen välittämiseen laivoille.
DGPS:n nähdään aikanaan korvaavan lentokoneiden laskussa käytettävän ILS-paikannuksen. Ilmailussa Yhdysvaltain, Kanadan ja Meksikon alueella toimii WAAS DGPS-järjestelmä. EU:n kehittämä EGNOS-järjestelmä on otettu käyttöön 1. lokakuuta 2009. EGNOS on laajemman Galileo-palvelun edeltäjä.
DGPS sai alkunsa siitä, että GPS:n julkista signaalia huononnettiin 2000-luvun alkuun asti tarkoituksella. GPS:n tullessa käyttöön myös DGPS-järjestelmät oli rakennettu.
Matkalla Singaporeen
Matkalla Singaporeen () on Tay Garnettin ohjaama yhdysvaltalainen toiminta-/seikkailuelokuva vuodelta 1935, jonka päätähdet Clark Gable näyttelee rohkeaa merikapteenia Alan Gaskellia, Jean Harlow näyttelee laivalla olevaa lutkaa Dolly "China Doll" Portlandia, ja Wallace Beery näyttelee erittäin epäilyttävän näköistä henkilöä, Jamesy MacArdlea. Sivuosissa ovat muiden muassa Lewis Stone, Rosalind Russell ja Robert Benchley.
James Kevin McGuinness ja Jules Furthman kirjoittivat käsikirjoituksen Crosbie Garstin romaanin pohjalta. "Matkalla Singaporeen" on mustavalkoinen ja pituudeltaan 87 minuuttia, eli tunti ja 27 minuuttia. "Matkalla Singaporeen" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkissa 9. elokuuta vuonna 1935. Suomeen "Matkalla Singaporeen" ilmestyi elokuvateattereihin 19. tammikuuta vuonna 1936. Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiö tuotti elokuvan. "Matkalla Singaporeen" oli yksi vuoden 1935 menestyneimmistä elokuvista.
Kapteeni Alan Gaskellin (Clark Gable) alus höyryää Etelä-Kiinan merellä Hongkongista kohti Singaporea. Lastissa on kultaa ja laivalla erilaisia matkustajia aina laivayhtiön omistajasta sir Guy Wilmerdingista (C. Aubrey Smith) China Doll -nimellä tunnettuun Dolly Portlandiin (Jean Harlow), jolla on outo viha-rakkaus-suhde Gaskelliin; kapteeni jopa pääsee tokaisemaan yhteen väliin ""olet yhtä harmiton kuin vallankumous"".
Syynä moiseen on, että Dolly on kiukutteleva ja viettelevä - ja eräänlainen proletaari luksuslinjalla, jolla matkustaa myös lady Sybil Barclay (Rosalind Russell), nyt leski, yläluokkainen englantilainen ja ennen kaikkea nainen, jonka temput aikanaan saivat Gaskellin jättämään uran Englannin laivastossa.
Matkalla laivaa riepoo monsuunisateet ja taifuunit, laivaan hyökkää Malakan merirosvot, jonka johtajana on Jamesy MacArdle (Wallace Beery), jolle Dolly antoi avaimen asevarastoon Gaskellin hytistä varastettuaan, mutta myös yritti varoittaa kapteenia MacArdlen puuhista, mutta Gaskell oli liian juovuksissa otettuaan pari ryyppyä eikä kuunnellut Dollya. Gaskell sai kyllä myöhemmin tietoonsa sen, haastoi Dollyn sekä Jamesyn merioikeuteen, mutta MacArdle kerkesi kuolla ennen sitä. Gaskell syytti myös itseään siitä, kun ei kuunnellut Dollya. "Matkalla Singaporeen" päättyi siihen, kun poliisi haki Dollyn laivasta ja Gaskell jatkoi töitään.
Stone on näytellyt Harlowin, Gablen ja Beeryn kanssa ennemminkin, rikoselokuvassa "Salaperäinen kerho" (1931). Ja Harlowin kanssa myös elokuvissa "Punatukkainen Lilli" (1932) ja "Vaarallinen nainen" (1934). Harlow ja Beery ovat näytelleet yhdessä klassikkokomediassa "Päivälliset klo 8" (1933). "Matkalla Singaporeen" on neljäs kuudesta Harlowin ja Gablen yhteistyöstä.
Kuvauksien aikana studiossa kaksi sijaisnäyttelijää saivat melkein surmansa, kun 50 tonnia vettä huuhtoi heidät.
"Matkalla Singaporeen" oli kielletty Malaijassa ja Singaporessa.
Elokuvassa Jean Harlow käytti peruukkia. Hän oli leikannut hiuksensa lyhyemmäksi ja oli antanut luonnonvärinsä kasvaa. Mutta kohtauksessa, missä Harlowin hahmo, Dolly, on läpimärkä, peruukkia ei voitu käyttää, koska se olisi näyttänyt väärennetyltä. Muutamat sekunnit Harlowin hiukset ovat lyhyemmät ja eri väriset.
Matti Pohjanpalo
Matti Leander Pohjanpalo (sukunimi vuoteen 1906 Friis; 16. helmikuuta 1871 Kalajoki – 10. lokakuuta 1918 Kokkola) oli suomalainen insinööri ja tehtaanjohtaja. Hän oli nuorin kolmesta Friisin tehtailijaveljeksestä jotka perustivat "Veljekset Friis Oy"-nimisen valimo- ja konepajayrityksen.
Pohjanpalon vanhemmat olivat Kalajoen lukkari Johan Friis (vuodesta 1906 Pohjanpalo) ja Katariina Margareeta (Kaisa) Iso-Pöntiö. Hän opiskeli ensin kotonaan yksityisesti ja kävi sitten kaksi luokkaa yksityistä Oulun suomalaista oppikoulua. Pohjanpalo oli 1880-luvulla opissa veljiensä Tuomas ja Juhani Pohjanpalon Kalajoelle perustamassa metalliverstaassa. hän kävi vuosina 1888–1890 teollisuuskoulua Kuopiossa ja Tampereella ja toimi sitten opettajana Friisin tehtaan yhteydessä vuosina 1890–1892 toimineessa teollisuuskoulussa. Matti Pohjanpalo suoritti vielä käytännön harjoittelua Putilovan tehtaissa Venäjällä ja useassa eri tehtaassa Ruotsissa sekä opiskeli teollisuushallituksen stipendin avulla Ateneumin taideteollisuusosastolla Helsingissä.
Kun Friisin veljekset perustivat uuden valimon ja konepajan Kokkolan Ykspihlajaan siirtyi Juhani Pohjanpalo johtamaan sitä ja Matti Pohjanpalon vastuulle jäi Kalajoen tehdaslaitos. Matti Pohjanpalo alkoi sitten suunnitella suuren köysitehtaan perustamista Kokkolaan. Tämä "Suomen Köysitehdas" aloitti toimintansa 1901 Matti Pohjanpalon johdolla. Tehtaassa valmistettiin laivaköysiä, merimies- ja kalastajaköysiä sekä myöhemmin myös tavallisia kauppaköysiä. Köysien raaka-aineena käytettiin hamppua, manillaa, kookosta ja alvetta. Tehtaan pinta-ala oli noin 5000 neliömetriä ja sen köysirataosasto toimi 350 metriä pitkässä rakennuksessa. Koneet toimivat sähkövoimalla ja ne oli rakennettu Veljekset Friisin omassa konepajassa. Köysitehdas tuhoutui kuitenkin vuonna 1910 salaman sytyttämässä tulipalossa eikä sitä rakennettu enää uudelleen. Matti Pohjanpalo lähti vuonna 1913 Agros Oy:n Etelä-Pohjanmaan piirin palvelukseen ja viimeksi hän oli suunnittelemassa uutta köysitehdasta Viipuriin; tämä hanke kuitenkin kariutui Pohjanpalon ennenaikaiseen kuolemaan.
Matti Pohjanpalo oli veljiensä Tuomaksen ja Juhanin tavoin innokas suomalaisuusaatteen kannattaja. Hän oli mkana perustamassa suomenkielistä yhteiskoulua, kansakoulua ja emäntäkoulua Kokkolaan.
Matti Pohjanpalo oli naimisissa vuodesta 1897 Lydia Niemisen (1877–1969) kanssa.
Don’t Let Me Be the Last to Know
Don’t Let Me Be the Last to Know on Britney Spearsin kappale ja viimeinen single hänen toiselta studioalbumiltaan "Oops!… I Did It Again". Se julkaistiin 7. tammikuuta 2001. Kappaleen ovat kirjoittaneet Robert Lange, Shania Twain ja Keith Scott. Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Herb Ritts.
Suomen virallisella singlelistalla kappaleen paras sijoitus oli 17.
True Brit
True Brit on Beth Petersin kirjoittama vuonna 1999 julkaistu kirja. Teos kertoo poptähti Britney Spearsin elämästä. Kirjan julkaisi suomeksi WSOY vuonna 2000. Suomennoksen teki Ulla Selkälä.
The Trashmen
The Trashmen oli yhdysvaltalainen rock and roll -yhtye. Yhtye on ollut aktiivinen vuosien 1962–1967 välillä, jonka jälkeen yhtye hajosi. Vuonna 1982 yhtye teki paluun ja oli aktiivinen vuoteen 2016 saakka. Yhtyeen tunnetuin kappale on "Surfin’ Bird", jota lukuisat artistit ovat coveroineet.
The Trashmen on esiintynyt myös Euroopassa, muun muassa Alankomaissa, Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Belgiassa, Italiassa, Itävallassa, Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa.
Kroneckerin delta
Kroneckerin delta (formula_1) on Leopold Kroneckerin mukaan nimetty matemaattinen kahden muuttujan, yleensä kokonaislukumuuttujan funktio, jonka arvo on 1, jos molemmat muuttujat ovat yhtä suuria, muutoin 0. Niinpä esimerkiksi formula_2, mutta formula_3. Kroneckerin delta käsitetään yleensä pikemminkin lyhennysmerkinnäksi kuin varsinaiseksi funktioksi.
Kroneckerin delta ilmaistaan tavanomaisesti yhtälöllä
Toisinaan käytetään myös yhden muuttujan Kroneckerin deltaa, formula_5:
Kroneckerin deltaa käytetään monilla matematiikan aloilla, etenkin lineaarialgebrassa sekä myös signaalinkäsittelyssä.
Matemaattisia sarjoja käsiteltäessä Kroneckerin deltalla on se huomattava ominaisuus, että jos "j" on mielivaltainen kokonaisluku, pätee mille tahansa lukusarjalle formula_7:
Jos kokonaislukujen joukko käsitetään mitta-avaruudeksi, jossa alkioiden lukumäärä ilmaisee osajoukon mitan, tämä yhtälö on analoginen Diracin deltafunktion kanssa, jolle määritelmän mukaan pätee:
Diracin deltafunktio onkin saanut nimensä tämän analogian perusteella.
Lineaarialgebrassa yksikkömatriisi on matriisi, jonka päälävistäjällä kaikki luvut ovat ykkösiä, muualla nollia:
Näin ollen matriisin "i":nnellä rivillä "j":nnessä sarakkeessa oleva alkio formula_11 on 1, jos "i" = "j", muutoin 0, toisin sanoen se on aina sama kuin Kroneckerin delta formula_1. Tämä matriisi voidaankin kirjoittaa lyhyesti muotoon
formula_13,
missä "n" on matriisin sarakkeiden ja samalla rivien lukumäärä.
Matriiseja käytetään ilmaisemaan lineaarikuvausten. Tämä Kroneckerin delta-matriisi vastaa tällöin identtistä kuvausta.
Funktioteoreettisessa residylaskennassa on muutamia tärkeitä integraaleja, joiden arvo voidaan aina ilmaista Kroneckerin deltan avulla. Tällainen on erityisesti seuraava:
missä integrointi on suoritettu vastapäivään kompleksitason origon ympäri. Tämä voidaan yhtäpitävästi esittää myös seuraavasti:
mikä vastaa kompleksitason kiertoa origon ympäri.
Samaan tapaan voidaan määritellä myös useamman lukuparin (formula_16) Kroneckerin delta seuraavasti:
Tämä on 1, jos vain jos jokaisessa lukuparissa (formula_16 on "i = j, muutoin 0.
Kroneckerin deltaa käytetään myös digitaalisessa signaalinkäsittelyssä, jossa se käsitetään kokonaislukujen joukossa formula_19 määritellyksi funktioksi
formula_20
Kroneckerin deltasta käytetään signaalinkäsittelyssä myös nimitystä "impulssi" tai "yksikköimpulssi".
Signaalinkäsittelyssä käytetään joko Kroneckerin deltaa tai Diracin deltafunktiota riippuen siitä, onko signaali jatkuva vai diskreetti. Niinpä merkintää formula_21 käytetään jatkuvien signaalien yhteydessä, kun taas argumentteja "i", "j", "k", "l", "m" ja "n" käytetään diskreeteille impulsseille. Toinen yleinen käytäntö on merkitä diskreettiä jonoja hakasuluilla:  formula_22.
Natriumnitraatti
Natriumnitraatti (NaNO) on valkoinen kiinteä suola, joka liukenee hyvin veteen. Natriumnitraattia kutsutaan myös nimillä chilen- ja perunsalpietari erotuksena perinteisestä salpietarista, joka on kaliumnitraattia.
Natriumnitraattia käytetään lannoitteisiin, pyrotekniikassa, säilöntäaineena, rakettien polttoaineessa, nitrauskemikaalina, hapettimena sekä lasin ja keramiikan valmistuksessa.
Chilen, Perun ja Bolivian välinen Tyynenmeren sota sai osittain alkunsa taistelusta alueen rikkaista natriumnitraattivaroista. Maailman suurimmat salpietarimalmiesiintymät oli Atacaman aavikolla. Natriumnitraattia kaivettiin alueella runsaasti 1940-luvulle saakka. Natriumnitraatin arvo oli laskenut koko 1900-luvun, mihin vaikutti Haber-Bosch-menetelmän kehittäminen.
Salpietarimalmia kaivetaan Chilestä edelleen. Siitä saadaan natriumnitraatin lisäksi kaliumnitraattia, natriumsulfaattia ja jodia. Natriumnitraattia valmistetaan myös keinotekoisesti neutralisoimalla typpihappoa soodalla.
Elintarvikkeissa käytettävä natriumnitraatin E-koodi on E 251.
Mediatekniikka
Mediatekniikka on tietotekniikan ala, joka painottuu digitaalisen median tekniikkaan. Digitaalisuus viittaa informaation tallennukseen ja välitykseen tietokoneelle sopivaan tapaan. Media viittaa viestimiin sekä erilaisiin ilmaisun välineisiin, kuten tekstiin, kuvaan, ääneen ja liikkuvaan kuvaan.
Media-alan ideana on tiedon ja elämysten välittäminen joko graafisesti painoviestintää käyttäen tai sähköisesti digitaalisessa muodossa. Sen kehitys on nopeaa ja sitä vauhdittaa digitalisoituminen sekä eri medioiden sisällöllinen ja teknologinen läheneminen eli konvergenssi.
Mediatekniikan insinööri voi toimia seuraavanlaisissa työtehtävissä:
Suomessa mediatekniikan insinöörin tutkinto suoritetaan yleensä ammattikorkeakoulussa täyspäiväisenä nuorten koulutuksena tai työn ohessa aikuiskoulutuksena. Tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä ja se on mahdollista suorittaa Metropolia Ammattikorkeakoulussa, Jyväskylän ammattikorkeakoulussa, Lahden ammattikorkeakoulussa ja Centria ammattikorkeakoulussa. Opintoihin kuuluu myös harjoittelu 30 opintopistettä, joka antaa valmiudet käytännön töihin.
Mediatekniikassa opitaan määrittelemään, suunnittelemaan ja toteuttamaan näyttäviä ja tyylikkäitä web-sivustoja ja –palveluita, sovelluksia ja pelejä eri päätelaitteet huomioiden, ja ymmärtämään eri tekniikat, joilla palvelut toteutetaan.  Opintojen keskeisiä aihealueita ovat eri mediat (teksti, kuva, video, ääni ja niiden käsittely). Opetukseen kuuluvia oppiaineita on muiden muassa seuraavat: Multimediasovellukset, käyttöliittymät ja käytettävyys, WWW -tekniikat ja -ohjelmointi, Digitaalitekniikka, Käyttöjärjestelmät, Tietokannat, Tietoverkkotekniikan perusteet, Ohjelmoinnin perusteet, Olio-ohjelmointi, WWW-tekniikat, Multimediaprojektit, Digitaalinen video ja audio, Multimediaohjelmointi, Ohjelmistosuunnittelu, Verkkopalvelut, WWW-palvelinohjelmointi, WWW-visualisointi, Web-sovellusten ohjelmointi, Kyberturvallisuus, Open Source -sovellukset, XML Techniques, Marketing Planning and Measurements, 3D-mallintamisen perusteet, Mobile Programming ja Embedded systems and design.