Rintasyöpä
Rintasyöpä on rinnan syöpätauti eli pahanlaatuinen kasvain.
Rintasyöpä on länsimaisten naisten yleisin syöpätauti: vuoden 2015 tilanteessa siihen sairastuisi Suomessa elämänsä aikana noin joka yhdeksäs nainen. Rintasyöpää seulotaan mammografian avulla 50-69-vuotiailta naisilta Suomessa 2 vuoden välein. Riskiä lisääviä tekijöitä on tunnistettu elintavoista gynekologisiin ja geneettisiin tekijöihin. Taudin tavallisin oire on kivuton kyhmy rinnassa. Tauti tunnistetaan ja varmistetaan ns. kolmoisdiagnostiikan avulla, johon kuuluu kliininen tutkimus, kuvantamistutkimukset ja histologinen tutkimus. Hoidossa käytetään mm. seurantatutkimuksia, leikkaushoitoja, sädehoitoa ja erilaisia lääkehoitoja (solunsalpaajia, hormonaalisia lääkkeitä ja vasta-aineita).
Rintasyöpää on useaa "kudostyyppiä", joihin kuuluu: Duktaalinen tai lobulaarinen solukko ei ole välttämättä kudosta tutkittaessa tunkeutunut ympäröiviin sidekudoksiin, hermoihin, imu- tai verisuoniin, eli "invasoitunut". Tällöin puhutaan in situ -karsinoomasta. Kudostyypillä on merkitystä, esim. duktaalinen in situ on invasiivisen syövän esiaste, mutta lobulaarinen in situ on vain invasiivista syöpää ennakoiva muutos – ei siis varsinainen syöpä. Toista nännin alueen ihottumana ilmenevää rintasyövän esiastetta kutsutaan Pagetin taudiksi. Esiasteita ei usein tarkalleen ottaen lasketa syöväksi, mutta niitä voidaan hoitaa samalla tavalla.
Invaasion lisäksi rintasyövästä voi levitä "etäpesäkkeitä" eli metastaaseja, tyypillisimmin seuraaviin rakenteisiin:Kasvaimen koon ja invaasio- ja metastaasitilanteen perusteella syöville annetaan sen "levinneisyyden" tiiviiksi kuvaamiseksi ns. TNM-luokitus. Rintasyövän "kasvu- ja leviämisnopeus" on usein varsin hidas – tästä saadaan myös tietoa suoraan tutkimalla kudosnäytteistä jakautuvien solujen osuus (ns. proliferaatioprosentti). "Erilaistumisaste", eli kuinka paljon solut muistuttavat normaalia kudosta, on myös tärkeä syöpäsolujen ominaisuus. Tätä kuvataan ns. gradus-luokkana.
Syöpäsolujen "genomi" ja "reseptorit" vaihtelevat runsaasti ja ovat auttaneet jo varsin pitkään rintasyövän hoidossa. Rintasyöpänäytteestä tutkitaan estrogeeni- ja progesteronireseptoreiden pitoisuus sekä HER2-geenin kopiomäärä.
Rintasyövän ilmaantuvuusmäärä ja -osuus ovat olleet pitkään kasvussa. Vuonna 2015 Suomessa todettiin yli 5000 uutta tapausta. Lisäksi täysin paikallisia syöpämuutoksia – ns. in situ -karsinoomia – todettiin noin 450. Tämän tilanteen vallitessa noin joka yhdeksäs nainen sairastuisi elämänsä aikana.
Seuraavat tekijät näyttävät lisäävän rintasyövän riskiä:Rintasyöpä voi olla oireeton, mutta seuraavat oireet ovat mahdollisia taudin eri vaiheissa:Diagnoosi pyritään varmistamaan avohoidossa. Seurannassa heräävä metastaasiepäily riittää lähetteeseen syöpätautien yksikköön.Täsmällisemmät hoitoketjut vaihtelevat hieman alueesta riippuen.
Diagnostiikan ensimmäinen osa on lääkärin tekemä tutkimus, johon kuuluu ainakin: Jos potilaan tulosyynä on yleisoireet, on kliinisen tutkimuksen luonnollisesti oltava paikallista laajempi.
Jos rintasyöpää on syytä epäillä kliinisen tutkimuksen perusteella, ensisijainen kuvantamismenetelmä on yleensä mammografia eli rinnan röntgenkuvaus. Tietyissä tapauksissa myös kaikukuvauksesta, suurennusmammografiasta, magneettikuvauksesta ja galaktografiasta (maitotiehyiden varjoainekuvaus) voi olla hyötyä.
Mammografiaa suositellaan myös oireettomille 50-69-vuotiaille naisille 2 vuoden välein. Suomessa kunnat maksavat seulontakäynnit kyseisessä ryhmässä.
Rinnan muutoksesta ja poikkeavista kainalon imusolmukkeista otetaan mammografia- tai kaikukuvaus-avusteisesti paksuneulanäyte. Koepala lähetetään patologian laboratorioon, jossa siitä valmistetaan värjättyjä kudosleikkeitä. Tavallisesti käytetään hematoksyliini-eosiinivärjäystä ja lisäksi värjätään estrogeeni- ja progesteronireseptorit ja HER2-geenit. Leikkeet tutkitaan systemaattisesti mikroskoopin avulla ja löydöksistä laaditaan lausunto.
Suuri osa seurannasta ja hoitojen haittavaikutusten ja muiden oireiden hoidosta voidaan toteuttaa perusterveydenhuollossa. Vaativampi hoito toteutetaan erikoissairaanhoidossa.
Jos rinnassa havaittu muutos on kliinisen tutkimuksen, kuvantamistutkimusten ja histologisen tutkimuksen perusteella hyvänlaatuinen, sitä suositellaan seurattavaksi.
Hoidetun rintasyövän seurannassa tunnistetaan hoitojen haittavaikutukset, uudet syövät ja muut mahdolliset terveysongelmat. Seurantatutkimuksiin kuuluu mm.: Kliinisen tutkimuksen, kuvantamistutkimusten ja histologisen tutkimuksen jälkeen epävarmaksi jääneet muutokset rinnoissa kannattaa yleensä poistaa eli resekoida. Diagnosoidut syöpäkasvaimet poistetaan rintaa säästävästi, jos kasvaimen reunoille saadaan jätettyä riittävästi tervettä kudosta (ns. tervekudosmarginaali).
Vartijaimusolmukeleikkauksessa kasvaimen alueelle ruiskutetaan ennen leikkausta väri- tai radioaktiivista ainetta, joka kulkeutuu kainalon imusolmukkeisiin. Värjäytyneet imusolmukkeet (ns. vartijaimusolmukkeet) tutkitaan, ja jos niissä ei ole syöpäkudosta, ei muita imusolmukkeita tarvitse poistaa. Muutoin tehdään kainalon tyhjennysleikkaus eli evakuaatio. Tämän jälkeen voidaan tehdä rinnan korjausleikkaus eli rintarekonstruktio vatsa- tai selkäkielekkäällä.
Leikkauksilla voi olla seuraavia haittavaikutuksia: Rintasyövän lääkehoito toteutetaan sytostaateilla, hormonaalisilla lääkkeillä tai vasta-aineilla. Lääkehoidon valintaan vaikuttavat ainakin seuraavat tekijät: Sytostaateista käytetään varsinkin taksaani-antrasykliiniyhdistelmää. Hormonihoidossa käytetään lääkkeinä antiestrogeenejä (tamoksifeeni, fulvestrantti), aromataasi-inhibiittoreita (anastrotsoli, letrotsoli, eksemestaani) ja LHRH-analogeja. Vasta-aineista hoitovaihtoehtona on HER2-vastainen trastutsumabi.
Rintasyövän luustomestaaseihin voidaan käyttää bisfosfonaatteja tai denosumabia. Oireenmukaisessa lääkehoidossa keskeisiä ovat kipulääkkeet.
Rintojen sädehoidon valintaan vaikuttavat ainakin seuraavat tekijät: Lisäksi voidaan sädehoitaa rintasyövän luusto- ja aivometastaaseja.
Rintasyöpään sairastuneille on Suomessa mm. sopeutumisvalmennuskursseja.
Potilas saa Suomessa tarvittaessa maksusitoumuksen rintaproteesia ja peruukkia varten. Sairaus voi vaatia sairaslomaa vuodenkin verran, harvoin pidempiaikaisesti.
Kversetiini toimii rintasyöpää estävästi ja tuhoavasti ainakin viidellä eri tavalla: herkistää jakaantumisvaiheessa olevat solut hypertermiasta aiheutuvalle apoptoosille (ohjelmoidulle lämpökuolemalle), sytostaattina, selektiivisenä estrogeenireseptorin modulaattorina (SERM, tamoksifeeniä voimakkaampi), COMT:n ja DNMT:n toiminnan (katekolien ja DNA:n metylaation) salpaajana, sekä ohjelmoidun solukuoleman (apoptoosin) aiheuttavien proteiinien säätelijänä. Käyttö suurilla annoksilla voi aiheuttaa kversetiinin raudansitomisominaisuudesta johtuvaa verisuoniston kehittymistä hapettomuudesta kärsivillä alueilla (joista kasvaimet ovat merkittävimpiä). Tämän takia pitkäaikainen käyttö suurilla annoksilla ei ole suositeltavaa.
Olaparib on uudempi rintasyöpäsoluja tuhoava lääke, joka toimii täsmällisesti molekyylitasolla BRCA1- ja BRCA2-peräisten rintasyöpien hoidossa. Hoidon sivuvaikutukset ovat perinteisiä solumyrkkyjä selvästi vähäisempiä, sillä hoito ei tapa terveitä soluja. 12/19 potilaasta on kokenut tuumorin merkittävää ja kestävää pienentymistä, vaikka näitä on aiemmin pidetty vaikeina ja lääkehoitoihin reagoimattomina. Tutkimuksen tulokset julkaisi New England Journal of Medicine kesäkuussa 2009.
Nopeasta energia-aineenvaihdunnastaan johtuen rintasyöpäsolut erittävät ympärilleen jopa 200 kertaa nopeammin happoja kuin normaalit solut. Hapan ympäristö lisää etäpesäkkeiden syntymisen riskiä, tulehdustilaa, heikentää vastustuskykyä ja heikentää sädehoidon tehokkuutta. Toisaalta paikallinen happamuus lisää solujen altiutta kuolla lämpötilan nousun aikana (42-45 °C, katso aiempi viite), joten ultraäänen, infrapunasäteilyn (far-infrared treatment, FIRT tai near-infrared treatment metodista riippuen) tai invasiivisen vastuksen käyttämistä on tutkittu .
Immunoterapeuttisista hoitotavoista tutkimusvaiheessa on muun muassa T-solujen (lymfosyytit) käyttö, koska niiden luonnollisiin tehtäviin kuuluu tuhota epänormaalit solut ja niiden pitoisuuden kasvaimessa on todettu korreloivan potilaan hoitoennusteen kanssa.
Vuodesta 1997 alkaen käyttöön on tullut useita syövän immuunihoitoja (myös nimellä IO-hoito, immuno-onkologinen hoito ja syövän immunoterapia), joissa valjastetaan potilaan oma keho taistelemaan syöpää vastaan. Hoidon tarkoituksena on vahvistaa elimistön omaa immuunireaktiota syöpää vastaan ja auttaa immuunijärjestelmää tappamaan syöpäsolut.
Immuunihoitoja käytetään useiden erilaisten syöpien hoidossa, joiden joukossa ovat muun muassa keuhkosyöpä, virtsarakon syöpä, rintasyöpä, melanooma, gynekologiset syövät ja munuaissyöpä.
Yhdysvalloissa perustettiin 1990-luvulla Pink ribbon -kampanja, jonka tarkoituksena oli lisätä tietoa jatkuvasti yleistyvästä rintasyövästä ja kerätä rahaa taudin tutkimuksiin. Symboliksi valittiin vaaleanpunainen rusetti. Kampanja levisi pian muihin maihin, ja se on järjestetty Suomessakin useamman kerran nimellä Roosa nauha. Suomessa kampanjan tuotto ohjataan Syöpäsäätiön Roosa nauha -rahastoon, joka rahoittaa suomalaista rintasyöpätutkimusta.
Yhdysvalloissa miesten rintasyövän tunnettavuutta on lisännyt muun muassa entinen senaattori Edward Brooke, jolla tauti todettiin syyskuussa 2002.