hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Urologiset sairaudet
Urologisiin sairauksiin kuuluvat naisten ja miesten virtsaelinsairaudet sekä miesten sukupuolielinten sairaudet. Urologisia sairauksia ovat esimerkiksi munuais- ja kivessyövät, eturauhassyövät, eturauhasen hyvänlaatuinen liikakasvu sekä virtsakivitauti ja virtsarakon toiminnan häiriöt.
Virtsasairauksien tyypillisinä oireina ovat virtsan tulo alhaisella paineella sekä lisääntynyt virtsaamisen tarve.
Virtsainkontinenssi on sairaus, jossa virtsa karkailee tahattomasti. Virtsainkontinenssi huonontaa hygieniaa ja aiheuttaa ongelmia sosiaalisissa tilanteissa. Se on yleinen sairaus, sillä jopa noin 5–8 prosenttia suomalaisista kärsii siitä.
Erilaisia urologisia sairauksia hoidetaan eri tavoin. Esimerkiksi eturauhassyöpää hoidetaan leikkauksella ja seurannalla. Leikkaus soveltuu hyväkuntoisille, alle 70-vuotiaille potilaille. Sädehoito sopii paremmin niille, joiden kohdalla leikkaus ei tule kyseeseen. Virtsainkontinenssia hoidetaan esimerkiksi leikkauksella, lääkkeillä ja hormonihoidolla. Virtsakivet poistetaan kehonulkoisella kivenmurskauksella eli ESWL-hoidolla.
Brett Hull
Brett A. Hull (s. 9. elokuuta 1964 Belleville, Ontario) on entinen jääkiekkoilija, joka on yksi NHL:n historian parhaista hyökkääjistä. Hull on syntynyt Kanadassa, mutta edusti aikuisten tasolla Yhdysvaltojen maajoukkuetta. NHL-urallaan (1986–2005) hän edusti seuroja Calgary Flames, St. Louis Blues, Dallas Stars, Detroit Red Wings ja Phoenix Coyotes. Näissä joukkueissa hän pelasi yhteensä 1 269 ottelua runkosarjassa ja viimeisteli niissä 741 maalia ja antoi 650 maalisyöttöä kooten yhteensä 1 391 pistettä. Hän on tehnyt neljänneksi eniten maaleja NHL:n runkosarjassa sekä neljänneksi eniten playoffeissa. Playoff-otteluita hän pelasi yhteensä 202 ja teki niissä tehopisteitä 103+87=190. Vuoden 1999 kevään Stanley Cup -finaalin kuudennessa pelissä pelatessaan Dallas Starsissa Buffalo Sabresia vastaan Hull viimeisteli kyseenalaisen voittomaalin jatkoajalla Dominik Hašekin selän taakse tuoden näin Stanley Cup -voiton Dallasille. Hänen vasen luistimensa oli maalivahdin alueella, kun hän laittoi kiekon Hašekin taakse omasta paluukiekostaan. Tuomarit kuitenkin hyväksyivät maalin sanoen Hullin onnistuneen pitämään kiekon hallinnan läpi tilanteen. Brett Hull voitti toisen Stanley Cupinsa Detroitin paidassa vuonna 2002.
Hull lopetti pelaajauransa syksyllä 2005 jälkeisen kauden viiden ensimmäisen ottelun jälkeen Phoenix Coyotesin joukkueessa. Hull valittiin NHL-urallaan kolmesti ja hän oli kahdeksan kertaa mukana . Yhden kauden maaliennätys on kaudelta 1990–1991, jolloin hän teki 86 maalia. Enemmän maaleja yhdellä kaudella on tehnyt vain Wayne Gretzky kahdesti.
Brett Hull ja hänen isänsä Bobby Hull ovat ainoa isä ja poika -pari, jotka ovat kummatkin tehneet yli 600 maalia NHL:n runkosarjassa.
Dallas Stars ilmoitti marraskuussa 2007 nimittäneensä Hullin väliaikaiseksi GM:kseen. Hän jakoi tehtävän Les Jacksonin kanssa. Toukokuussa 2008 hän ja Jackson tekivät seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen, mutta heikosti menneen kauden jälkeen heidät siirrettiin toisiin tehtäviin. Heidän seuraajakseen GM:n tehtävässä nimitettiin Joe Nieuwendyk.
Kesäkuun 22. päivä 2009 Brett Hull nimettiin Hockey Hall of Fameen.
Sjögrenin oireyhtymä
Sjögrenin oireyhtymä eli Sjögrenin syndrooma on toiseksi yleisin tulehduksellinen reumasairaus, jonka tunnusomaisia oireita ovat suun ja silmien limakalvojen kuivuminen. Se on autoimmuunisairaus eli sairaus, jossa ihmisen immuunijärjestelmä hyökkää elimistön omia soluja vastaan.
Oireyhtymälle on tyypillistä pienten ulkoeritteisten rauhasten krooninen tulehdus ja tästä seuraava rauhasten toimintahäiriö ja edelleen limakalvojen kuivuusoireet. Lisäksi on useita erilaisia liitännäisoireita.
Sjögrenin oireyhtymä esiintyy joko primaarisena eli itsenäisenä tai sekundaarisena, jolloin se liittyy johonkin muuhun autoimmuunitautiin, kuten nivelreumaan tai kilpirauhasen vajaatoimintaan. Sjögrenin oireyhtymän määrää väestössä ei tarkkaan tunneta luokittelun vaihtelevuuden vuoksi. Aikuisväestössä sitä on noin 0,6-3,3 prosenttia, enimmäkseen naisilla (jopa suhteessa 9:1). Yleisimmin siihen sairastutaan 40-60 vuoden ikäisenä.
Oireyhtymälle on tyypillistä limakalvojen kuivuusoireet: silmien, suun ja sukuelinten limakalvot kuivuvat rauhasten tuhoutuessa. Silmät kirvelevät, ja tuntuu kuin silmissä olisi koko ajan roska. Suun kuivuminen johtaa siihen, että juomisen tarve lisääntyy. Voi myös esiintyä nielemisvaikeuksia ja äänen käheyttä. Myös niveloireita ja yleistynyttä väsymystä voi esiintyä.
Limakalvojen liitännäiskomplikaationa voi tulla sarveiskalvo- ja sidekalvovaurioita. Suun mahdollisia ongelmia ovat hampaiden lisääntyvä reikiintyminen ja hammaspaikkojen hajoaminen sekä ientulehdus. Suussa voi esiintyä hiivainfektioita herkemmin. Nenän ja hengitysteiden limakalvojen kuivuminen aiheuttaa yskää ja nenän oireita. Sukuelinten limakalvojen kuivuminen aiheuttaa omat ongelmansa. Mahan rauhasten vaurioitumisen myötä voi esiintyä B12-vitamiinin ja raudan imeytymisongelmia.
Oireyhtymä lisää mahdollisuutta sairastua imusolmukesyöpään. Sairastumisriski on 40-kertainen tavalliseen riskiin verrattuna.
Sjögrenin syndrooma todetaan kuivaoireiden ja -löydösten perusteella, kun silmien ja suun kuivuutta on ollut oireisena yli 3 kuukauden ajan ja todetaan selkeästi alentunut kyynelnesteen eritys sekä alentunut mitattu syljeneritys tai jokin muu sylkirauhasen tyypillinen poikkeavuus. Lisäksi on osoitettava immunologisia muutoksia tai tulehdus sylkirauhasissa. Immunologista poikkeavuutta osoittaa koholla oleva SSA-ab tai SSB-ab taso.
Sylkirauhaskoepala kertoo tulehduksen olemassaolon, ja koepala otetaan erityisesti SSA/B-vasta-aineiden ollessa negatiiviset. Löydöksiä pitää olla neljä, ja yksi kriteereistä pitää olla joko immunologinen tai koepalalöydös. Diagnoosin tekee yleensä reumatologi.
Sjögrenin oireyhtymään ei ole toistaiseksi parantavaa hoitoa, mutta sen oireita voidaan lievittää lääkkeillä. Silmiä hoidetaan keinokyynelillä, salvoilla ja lamelloilla. Kuivan suun hoito perustuu syljenerityksen stimulointiin esimerkiksi purukumin avulla. Sokerittomien juomien juominen estää kariesta.
Barry Sonnenfeld
Barry Sonnenfeld (s. 1. huhtikuuta 1953 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja kuvaaja.
Sonnenfeld aloitti uransa muun muassa Joel ja Ethan Coenin elokuvien kuvaajana. Vuoden 1991 elokuvasta "The Addams Family – Perhe Addams" lähtien hän on ohjannut ja tuottanut elokuvia.
Myyräkuume
Myyräkuume eli epideeminen nefropatia ("nephropathia epidemica", NE) on munuaisoireisiin verenvuotokuumeisiin kuuluva sairaus. Myyräkuumetta aiheuttaa hantaviruksiin, Bunyaviridae-heimoon kuuluva Puumala-virus, joka leviää ihmiseen useimmiten hengitysteitse, kun metsämyyrän ulostetta joutuu hengitysilmaan aerosolina pölyn kautta. Usein näin tapahtuu esimerkiksi puuliitereissä tai ladoissa.
Myyräkuumeessa itämisaika on noin 3 viikkoa mutta voi vaihdella viikosta kahdeksaankin viikkoon. 80 %:lle tartunnan saaneista ei tule oireita lainkaan tai ne ovat vain lieviä. Myyräkuume ei tartu ihmisestä toiseen. Myyräkuumeeseen tulee elinikäinen vastustuskyky sairauden jälkeen, joten sen voi sairastaa vain kerran.
Puolet sairastuneista potilaista on iältään 30–49-vuotiaita. Myyräkuumetta esiintyy myös lapsilla.
Tauti johtaa harvoin kuolemaan. Suomessa kuolemaanjohtaneet tapaukset ovat harvinaisia. Israelilainen myyrätutkija kuoli siihen elokuussa 2014.Harvemmin esiintyviä oireita (alle 30 prosentilla) ovat ohimenevät näköhäiriöt, huimaus, yskä, ripuli, kurkkukipu, nivelkipu, nenäverenvuoto, verivirtsaisuus, turvotukset ja verenpurkaumat iholla. Oireet vaihtelevat tapauskohtaisesti paljonkin, joten myyräkuumetta epäiltäessä on syytä käydä verikokeessa. Tällöin määritetään veressä olevat vasta-aineet ja selvitetään, onko kyseessä todella myyräkuume.
Myyräkuume on virustauti, joten siihen ei ole erityistä hoitoa tai lääkettä. Useimmiten myyräkuumeeseen sairastunut henkilö joutuu sairaalahoitoon, mutta lievemmissä tapauksissa kotihoitokin onnistuu. Sairaalassa potilaan olo tehdään mukavammaksi, hänen vointiansa seurataan, häntä nesteytetään ja hänelle annetaan kivunlievitystä. Noin viisi prosenttia sairastuneista joutuu taudin vakavuuden johdosta turvautumaan keinomunuaishoitoon.
Suomessa myyräkuumetta esiintyy eniten Kaakkois- ja Keski-Suomessa sekä Pohjanmaalla, mutta se on levinnyt koko maahan. Tautia levittää metsämyyrä ("Myodes glareolus"), ja myyräkuumetapausten määrä vaihtelee myyräkannan mukaan 3-4 vuoden jaksoissa. Myyräkuumetta esiintyy enemmän miehillä kuin naisilla. Eniten tapauksia todetaan vuoden syyspuolella.
Alexander Payne
Constantine Alexander Payne (s. 10. helmikuuta 1961 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja. Hän on etniseltä taustaltaan kreikkalainen, ja hänen kreikkalainen nimensä on Aléxandros Papadópoulos.
Payne on valmistunut UCLA:sta 1990 ja aloitti heti työt elokuva-alalla "About Schmidt" käsikirjoituksen parissa. Elokuva valmistui 2002, ja siitä tuli kansainvälinen läpimurto. Pitkä esikoiselokuva "Kansalainen Ruth" on vuodelta 1996, "Vaalit" vuodelta 1999 on poliittinen satiiri opiskelijamaailmasta.
World Poker Tour (televisiosarja)
World Poker Tour (WPT) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jossa seurataan vuosittaisen kansainvälisen World Poker Tour -kiertueen osakilpailuja. Jokainen kausi huipentuu WPT-finaaliin Bellagio-kasinolla Las Vegasissa, Nevadassa. Ohjelman juontavat pokeriammattilainen, WSOP-voittaja Mike Sexton ja näyttelijä Vince Van Patten.
Ritari Siniparta
Ritari Siniparta on päähenkilö tunnetussa hirtehisessä ranskalaisessa sadussa, joka kertoo aatelisesta murhaajasta ja hänen liian uteliaasta vaimostaan. Sen kirjoitti Charles Perrault vanhemman kansantaruston pohjalta ja se julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1697. Tarina oli luultavasti tarkoitettu opettavaiseksi varoitukseksi uteliaisuuden ja naisellisen tottelemattomuuden vaaroista.
Ritari Siniparta on rikas aatelinen, jolla on sininen parta. Hän on ollut monta kertaa naimisissa, mutta kukaan ei tiedä mitä hänen vaimoilleen on tapahtunut. Siksi lähitienoon naiset pelkäävät häntä. Hän saa kuitenkin yhden suostumaan ja häiden jälkeen he muuttavat Siniparran linnaan asumaan. Jonkin ajan päästä Siniparta lähtee matkalle ja jättää vaimolleen linnan avaimet. Hän on kieltänyt vaimoa avaamasta erästä lukittua ovea, mutta pian lähdön jälkeen vaimo ei voi vastustaa kiusausta. Hän avaa oven ja näkee kuinka Siniparran entiset vaimot riippuvat koukuista seinillä. Hän lukitsee oven kauhuissaan mutta avaimeen jää veritahra. Siniparta palaa, raivostuu ja yrittää tappaa vaimonsa. Vaimon veljet ehtivät kuitenkin apuun. Vaimo perii rikkaudet ja käyttää niitä hyvään.
Siniparran hahmo saattaa olla saanut vaikutteita 1400-luvun bretagnelaisesta aatelisesta ja sarjamurhaajasta Gilles de Rais'sta, vaikka kansantarina lieneekin vanhempi. Satua julkaistiin aina 1950-luvulle yleisesti satukokoelmissa, mutta myöhemmin sitä on pidetty lapsille sopimattomana. Siniparrasta on tehty lukuisia näytelmiä, oopperoita ja uudistettuja versioita. Siniparta on muodostunut yleiskäsitteeksi tarkoittamaan miestä, joka nai rikkaita naisia ja murhaa heidät perinnön vuoksi. Tällainen hahmo on Charles Chaplinin elokuvan Ritari Siniparta päähenkilö monsieur Verdoux. Kurt Vonnegutin samanniminen romaani vain sivuaa Sinipartaa.
Minami Kuribayashi
Minami Kuribayashi ( "Kuribayashi Minami", s. 11. kesäkuuta 1976 Shizuoka, Japani) on japanilainen laulaja ja ääninäyttelijä.
Mika Kikuchi
Mika Kikuchi ( "Kikuchi Mika", s. 16. joulukuuta 1983) on japanilainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän on kotoisin Saitaman prefektuurissa sijaitsevasta Misaton kaupungista.
Jaska Vilén
Jaska Vilén (s. 20. heinäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut Haukoissa, Kiekko-Vantaassa ja Saipassa SM-liigaa ja Mestistä.
Vilén kirjoitti KooKoon kanssa vuoden sopimuksen kaudeksi 2009–2010.
Gilles de Rais
Gilles de Rais (syyskuu 1405 – 26. lokakuuta 1440 Nantes) oli ranskalainen sarjamurhaaja, sotilas, aristokraatti ja vähän aikaa kansallissankari. Hänet tuomittiin satojen lasten kiduttamisesta, raiskaamisesta ja murhaamisesta. Yhdessä Erzsébet Báthoryn kanssa häntä on pidetty nykyaikaisten sarjamurhaajien edeltäjänä.
Gilles de Rais syntyi Bretagnen ja Poitoun rajalla rikkaaseen Montmorency-Lavalin aatelisperheeseen 1404/1405. 
Vuosina 1427–1435 hän toimi komentajana kuninkaallisessa armeijassa ja oli mukana Jeanne d'Arcin joukoissa 1429. Joskus de Rais'n asemaa Jeanne d'Arcin armeijassa on suurenneltu, mutta todellisuudessa hän komensi vain noin kolmeakymmentä miestä: vastaavia komentajia oli kymmeniä. Hän ei myöskään toiminut Jeanne d'Arcin henkivartijana, kuten joskus on väitetty. Suurin de Rais'n näistä taisteluista saama kunnianosoitus oli puoliseremoniallinen marsalkan arvo, jonka hän sai yhdessä kolmen muun komentajan kanssa kuningas Kaarle VII:n kruunajaispäivänä 1429.
Vuonna 1435 de Rais eläköityi armeijasta. Näihin aikoihin hän oman todistuksensa mukaan aloitti okkultistiset kokeilut Francois Prelati -nimisen miehen ohjauksessa. Prelati kertoi de Rais'lle, että tämä saisi tuhlaamansa varat takaisin uhraamalla lapsia Barron-nimiselle demonille. Vuonna 1440 de Rais kidnappasi erään pappismiehen, mikä johti Nantesin piispan tutkintaan, jonka yhteydessä de Rais'n vuosien aikana tekemät rikokset paljastuivat. De Rais tunnusti murhat sekä pedofiiliytensä ja homoseksuaalisuutensa, kun häntä uhattiin kiduttaa. De Rais ja hänen apurinsa Henriet ja Poitou teloitettiin Nantesissa 26. lokakuuta 1440.
Ihmisten mieliin de Rais ei silti jäänyt niinkään lastenmurhaajana kuin verenhimoisena Ritari Sinipartana, jonka pelättiin naivan rikkaita naisia ja murhaavan heitä perinnön vuoksi.
Gilles de Rais houkutteli pikkupoikia kartanoonsa, jossa hän raiskasi, kidutti ja silpoi heidät, joi heidän vertaan ja usein masturboi kuolevien uhriensa äärellä. De Rais'n surmaamien lasten määrää ei tarkasti tiedetä: sen arvioidaan olevan 140:n ja 200:n välillä. Uhrit olivat iältään kuuden ja kahdeksantoista välillä ja edustivat molempia sukupuolia: vaikka de Rais suosikin poikia, hän kaappasi myös tyttöjä, mikäli hänen palvelijansa Poitou ja Henriet eivät poikia onnistuneet saamaan.
Jotkut ovat epäilleet, että kirkko lavasti de Rais'n murhaajaksi ja kerettiläiseksi, koska halusi hänen maansa. Kirkko ei kuitenkaan saanut de Rais'n maita, vaan ne jaettiin paikallisille aatelisille. Lisäksi de Rais tuomittiin sekä kirkollisessa että maallisessa oikeudessa. Salaliiton hänen lavastamisekseen olisi pitänyt olla hyvin laaja.
Glenn Tipton
Glenn Raymond Tipton (s. 25. lokakuuta 1947 Blackheath, Englanti) on entinen Judas Priest -yhtyeen kitaristi. Uransa alkuvaiheessa Tipton käytti Fender Stratocaster -kitaraa ja myöhemmin Gibson SG:tä. Nykyään hän soittaa Hamer-kitaralla. Tipton on julkaissut kaksi soololevyä. Tipton jäi sivuun Judas Priestistä 2018 sairastuttuaan Parkinsonin tautiin.
Glenn Tipton soitti pianoa äidin opetuksella nuoressa iässä, mutta kitaransoiton hän aloitti vasta 21-vuotiaana. Glenn soittaa pianoa Judas Priestin kappaleessa "Epitaph".
Tiivistyminen
Tiivistyminen eli kondensaatio on aineen olomuodon muutosprosessi, jossa kaasumainen aine muuttuu nesteeksi. Kaasumainen aine on joko kaasua tai höyryä. Höyryn ero kaasuun on se, että höyry voidaan tilavuutta muuttamalla muuttaa nesteeksi. Kaasussa liike-energia on niin suurta, ettei kaasu voi muuttua nesteeksi, ellei lämpötila laske.
Tiivistymiseen liittyviä luonnonilmiöitä ovat muun muassa sade ja kaste. Tiivistymistä ja muita olomuodon muutoksia hyödynnetään monissa teknisissä laitteissa kuten jääkaapeissa ja ilmastointilaitteissa.
Aineen tiivistyessä aine luovuttaa lämpöenergiaa, tiivistymisessä vapautuva energia on kullekin aineelle ominainen ja se on sama kuin höyrystymislämpö. Tiivistymisessä aineen lämpötila ei muutu, vaan pysyy koko prosessin ajan vakiona.
Aineen tiivistymislämpötila riippuu paineesta. Paineen ollessa korkea, aineen höyrystymislämpötila on korkea eli samalla aineen tiivistymislämpötila nousee.
Ilman jäähtyessä riittävästi, vesihöyry muuttuu kylläiseksi ja tiivistyy sumuksi tai kasteeksi esimerkiksi autojen tuulilasiin. Tällöin ilman suhteellinen kosteus on 100% ja kastepistettä vastaava kylläisen vesihöyryn paine on yhtä suuri kuin ilmassa olevan vesihöyryn osapaine. Kastepisteen ollessa veden jäätymispistettä alempi, vesihöyry härmistyy jääksi. Kastepisteessä vettä ei haihdu avoimesta astiasta ilmaan ja esimerkiksi pyykki ei kuivu.
K. K. Downing
K. K. Downing, koko nimeltään Kenneth Keith Downing Jr. (s. 27. lokakuuta 1951 West Bromwich, Englanti) on brittiläinen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Judas Priestin entisenä jäsenenä. Downing muodosti kitaristi Glenn Tiptonin kanssa yhtyeen tärkeän kitara-aisaparin, joka on vaikuttanut Judas Priestin musiikilliseen antiin ratkaisevalla tavalla lähes koko yhtyeen olemassaolon ajan. Downing on myös yhtyeen toinen perustajajäsen, toisen ollessa basisti Ian Hill.
K. K. Downing syntyi 27. lokakuuta 1951 West Bromwichissa, Englannissa. Downingin vanhemmat eivät hyväksyneet poikansa uravalintaa rockmusiikin parissa, eivätkä he ole olleet puheväleissä tämän lähdettyä 16-vuotiaana kotoaan. 
Teini-ikäisenä 1960-luvun lähestyessä loppuaan Downing soitti jo myöhemmin Judas Priest -muotoon muovautuneessa yhtyeessä basisti Ian Hillin kanssa. 
Laulaja Rob Halfordin sekä kitaristi Glenn Tiptonin liittyminen yhtyeeseen ennen sen esikoisalbumin levytystä muodostikin lopulta yhtyeen ytimen, joka oli kasassa neljä vuosikymmentä.
Downingin suurimpina musiikillisina vaikuttajina jo nuoresta iästä lähtien on mainittu esimerkiksi Jimi Hendrix, John Mayall ja Eric Clapton.
Downing jätti Judas Priestin huhtikuussa 2011 eikä osallistunut yhtyeen Epitaph-kiertueelle . Lähdön syynä olivat erimielisyydet yhtyeen jäsenten ja managerien kanssa. Downingin mukaan yhtye ei toimi enää demokraattisesti ja jäsenten soolourat menevät yhtyeen edelle.. Myöhemmin Downing kommentoi loukkaantuneensa, kun häntä ei pyydetty sairauden vuoksi lopettaneen Glenn Tiptonin korvaajaksi. Hän keskittyy nykyään työskentelemään omistamansa golfkentän parissa.
Downingin omaelämäkerta "40 vuotta Judas Priestiä, Kitarasankarin muistelmat" ilmestyi Suomessa lokakuussa 2018.
Eisbrecher I
Eisbrecher I oli Euroopan ensimmäinen varsinainen jäänmurtaja, jonka hampurilaiset kauppiaat rakennuttivat, jotta laivat voisivat liikkua Elbellä ympäri vuoden. Jäänmurtajien historiaan kuuluva Eisbrecher I, joka myöhemmin sai nimekseen Eisfuchs, valmistui vuonna 1871. Elben jäitä murtamaan rakennettiin myöhemmin nimiä Eisbrecher II ja Eisbrecher III kantaneet alukset.
Talvi 1870–1871 oli poikkeuksellisen ankara. Itämeri jäätyi Tanskan salmia myöten pitäen Kööpenhaminan ja Hampurin satamat suljettuina 60 päivää. Elbellä ajelehtivat jäälautat kasautuivat röykkiöiksi estäen näin laivojen kulun tehokkaasti. Hampurilaiset halusivat kuitenkin harjoittaa kauppaa ja merenkulkua ympäri vuoden. Siksi he asettivat komitean tutkimaan keinoja miten jäätä voisi murtaa laivareiteiltä.
Komitean julistamaan kilpailuun tuli runsaasti ehdotuksia ja parhaana ehdotuksena pidettiin Hampurin teknisen opiston opettajan, laivanrakennusinsinööri Ferdinand Steinhausin (1826–1899) ehdotusta. Hän ehdotti rakennettavaksi tukevarunkoinen alus, jossa olisi tehokas höyrykone. Alus kulkisi vauhdilla päin jäätä, sen kaareva keula nousisi jään päälle ja murtaisi jään painollaan. Alus olisi melko pullea muodoiltaan, jotta se kestäisi jään paineen ja tekisi riittävän leveän uoman jäähän. Pullea muoto teki aluksesta merenkäynnissä helposti vaappuvan, joten alus soveltui hyvin vain jäänmurtamiseen. Alus oli tukeva eli kallis rakentaa, siinä ei ollut lastitiloja ja se kulutti paljon hiiliä eli se oli kallis käyttää.
Alus kuitenkin rakennettiin ja rakennettiin pian, sillä se valmistui joulukuussa 1871. Eisbrecher I oli ensimmäinen varsinainen jäänmurtaja Euroopassa ja se osoittautui onnistuneeksi luomukseksi. Se työskenteli pääasiassa Elbellä Hampurin ja Cuxhavenin välillä. Seuraava ankara talvi Itämerellä oli 1876–1877 ja siitä Eisbrecher I selviytyi hyvin, eikä laivaliikenteeseen tullut pitkiä katkoksia.
Alkuaikojen jäänmurron kustansivat kauppiaitten järjestöt, mutta pian se siirtyi Hampurin valtion hoitoon. Elben laivaliikenteen kasvaessa murtajia rakennettiin lisää. Vaikean jäätalven jälkeen Eisbrecher I sai seurakseen voimakkaamman toverin, Eisbrecher II:n, ja myöhemmin Elben jäitä mursi vielä Eisbrecher III.
Ian Hill
Ian Frank Hill (s. 20. tammikuuta 1951, West Bromwich Englanti) on Judas Priest -yhtyeen basisti ja yksi perustajajäsenistä. Hän oppi basson soiton isältään, joka soitti paikallisissa jazz-yhtyeissä.
Vuonna 1968 hän perusti koulutoverinsa K.K. Downingin kanssa Judas Priest -yhtyeen. Hill on tunnettu tanakasta kompistaan sekä vähäeleisestä lavaesiintymisestään.
Hänellä on myös poika Rob Halfordin siskon kanssa.
Hill käyttää Spectorin ja Hamerin 4- ja 5 -kielisiä bassokitaroita. Hän on myös käyttänyt Fender Jazz Bass, Epiphone EB-2 ja Gibson EB-3 -bassokitaroita.
Spectorin ja Hamerin bassoissa hän käyttää EMG P-J -mikrofonisettejä, tai vaihtoehtoisesti EMG 40CS tai 40DC -mikrofoneja.
Hill käyttää SWR SM-1500 ja SM-900 -nuppeja, ja SWR Triad -kaappeja joissa on neljä kaiutinta.
Hän on käyttänyt myös seuraavia laitteita:Hill käyttää DR Black Beauties BKB-45 ja Red Devils RDB-45 -kieliä.
Tanskan salmet
Tanskan salmet -termiä käytetään Kattegatin ja varsinaisen Itämeren välisistä salmista, jotka sijaitsevat Jyllannin niemimaan ja Etelä-Ruotsin sekä merialueen saarten välissä. Merkittävimmät salmet ovat:
Juutinrauman itärannalla sijaitsee Ruotsin Skånen maakunta ja länsirannalla Tanskan Sjællandin saari. Samsøn Belt sijaitsee Sjællandin ja Samsøn saaren välissä sekä Iso-Belt Sjællandin ja Fynin saaren välissä. Langelandin Belt on Lollandin ja Langelandin välissä. Fehmarnin Belt on Lollandin ja saksalaisen Fehmarnin saaren välillä. Vähä-Belt erottaa toisistaan siitä itään sijaitsevan Fynin ja salmen länsipuolella olevan Jyllannin niemimaan.
Suurimmat salmien läpi mahtuvat Baltimax-alukset ovat syväykseltään maksimissaan 15 metriä.
Scott Travis
Scott Travis (s. 6. syyskuuta 1961 Norfolk, Virginia, USA) on metalliyhtyeiden Judas Priest, Fight ja Racer X rumpali, joista jälkimmäisessä hän soitti jo ennen Priestiä.
Debyyttinsä Judas Priestissä Scott Travis teki vuonna 1990 albumilla Painkiller, kun Judas Priestin entinen rumpali Dave Holland erosi bändistä albumin Ram It Downin jälkeen.
Travisin loistavan tuplabassotekniikan ansiosta Judas Priest pystyi soittamaan entistä nopeampaa ja rajumpaa metallia albumilla Painkiller, kuten jo nimikkoraidasta kuulee.
Travis käyttää DW-rumpuja sekä Paiste Signature -symbaaleja, mutta aikaisemmin hän käytti Taman rumpuja esim. Angel of Retribution -kiertueella ja Paiste Rude -symbaaleja.
Kossi
Kossi on yksi Burkina Fason provinsseista. Se sijaitsee maan länsiosassa Boucle du Mouhounin hallintoalueella Malin vastaisella rajalla. Siellä on vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan 272 233 asukasta ja sen pinta-ala on 7 324 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Nouna, joka on myös suurin kaupunki. Toiseksi suurin kaupunki on Djibasso, viimeinen merkittävä kaupunki Nounasta Maliin menevän tien varrella.
Kossi on Burkina Fason vähiten kehittyneimpiä provinsseja. Siellä ei ole juurikaan päällystettyjä teitä.
Impilahti (Karjalan tasavalta)
Impilahti () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan pohjoisrannalla 27 kilometriä maanteitse Pitkärannasta luoteeseen. Taajamassa on 900 ja kunnassa 1 000 asukasta (vuonna 2012).
Impilahden kunnan pinta-ala on 427,2 neliökilometriä tai ilman Laatokan vesialuetta 194 neliökilometriä. Se rajoittuu luoteessa Pitkärannan piirin Läskelän ja koillisessa Suojärven piirin Loimolan kuntiin, idässä Pitkärannan kaupunkiin sekä etelässä ja lännessä Laatokan kautta Sortavalaan. Maapinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Syskyänjoki, Mustaoja, Pokamonjoki ja Hiihnijoki. Suurimmat järvet ovat Laatokan ohella Ruokojärvi, Satisenjärvi (ven. "Andronino") ja Hippolanjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat graniitti, gneissigranitti, amfiboliitti, liuskekivi, hiekka ja sora. Seudulle suunnitellaan Laatokan saariston kansallispuistoa.
Impilahden taajaman lisäksi kuntaan kuuluu kahdeksan kylää: Kirkonkylä, Kitelä, Leppäsilta, Metsäkylä, Sumeria, Syskyä, Tervanselkä ja Vuorilampi. Keskustaajaman jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on 60 asukkaan Leppäsilta. Vuorilammella ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 74 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 9 % valkovenäläisiä, 7 % karjalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 2 % suomalaisia.
Ennen talvi- ja jatkosotaa alue kuului Suomeen. Nykyinen Impilahden kunta käsittää suunnilleen entisen Suomen Impilahden kunnan länsiosan.
Impilahden kautta kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen A130-maantie sekä Lotinapellon ja Jänisjärven välinen rautatie. Taajamasta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan ja Sortavalaan. Rautatiellä on Leppäsillan asema sekä Impilahden ja Kitelän pysäkit.
Kunnassa toimii vuonna 2003 perustettu Stora Enson saha, kaksi kalanviljelylaitosta, karjatila, ompelimo ja rakennustarviketeollisuutta. Impilahdella on metsänhoitoalueen konttori, Pietarin yliopiston geologian tiedekunnan ja Venäjän tiedeakatemian limnologian tutkimusinstituutin tutkimusasemat.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja joukko kauppoja. Taajamassa on kirkko.
Leppäsillan itäpuolella sijaitsee kivikautinen asuinpaikka. Impilahden taajamalla on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat suomalaisajalta säilyneet Impilahden pappila, koulutalo, pankki ja hotelli sekä kaksi asuintaloa. Seudulla on talvi- ja jatkosodassa kaatuneiden neuvostoliittolaisten ja suomalaisten sotilaiden sekä neuvostoliittolaisten sotavankien hautapaikat.
Kunnassa on useita lomakyliä ja metsästysmajoja.
Harlu (Karjalan tasavalta)
Harlu () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jänisjoen varrella 47 kilometriä Pitkärannasta maanteitse luoteeseen. Taajamassa on 828 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2012).
Harlun kunnan pinta-ala on 261 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Suojärven piirin Loimolan, kaakossa Pitkärannan piirin Läskelän, lounaassa Sortavalan ja lännessä Sortavalan piirin Kaalamon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki, Alatsoja ja Pirokanoja. Suurimmat järvet ovat Laatokan ohella Jänisjärvi ja Suistamonjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, gneissigranitti, liuske ja rakennuskivi. Seudulle suunnitellaan Laatokan saariston kansallispuistoa.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Jänisjärven asema sekä kolme kylää: Alattu, Rautalahti ja Ulmalahti. Hämekosken kylä lasketaan osaksi Harlun taajamaa. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 400 asukkaan Rautalahti. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 79 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 10 % valkovenäläisiä, 3 % karjalaisia ja 2 % ukrainalaisia.
Nykyinen Harlun kunta käsittää ennen talvi- ja jatkosotaa Suomeen kuuluneen Harlun kunnan pohjoisosan. Harlun kirkonkylä tunnettiin myös nimellä Leppäkoski. Siellä oli Läskelän paperitehtaan yhteyteen kuulunut sellu- ja paperitehdas, joka lopetti toimintansa 1980-luvun lopussa. Vuonna 1959 Harlun taajamassa oli 4 000, vuonna 1979 2 000 ja vuonna 2002 1 100 asukasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Kunnan läpi kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen A130-maantie. Harlusta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Petroskoihin, Suojärvelle ja Sortavalaan. Rautalahdessa on huoltoasema.
Jänisjärven asemalla yhtyvät Lotinapeltoon, Suojärvelle ja Hiitolaan johtavat rautatiet. Radoilla on myös Harlun asema sekä Alatun ja Hämekosken pysäkit.
Seudun pääelinkeinot ovat metsäteollisuus ja maatalous. Kunnassa toimii kaksi puunjalostuslaitosta, kalanviljelylaitos ja leipomo. Jänisjoella on vuonna 1903 rakennettu Hämekosken ja vuonna 1936 valmistunut Harlun vesivoimalaitos.
Keskustaajaman palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kansantaiteen talo, poliklinikka, yleinen sauna, posti, ruokala ja muutama kauppa. Taajamassa on helluntailaiskirkko.
Harlun taajamalla on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkejä ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu pappila sekä 1800-luvun loppupuolelta peräisin oleva asuintalo ja lastentarhan talo. Taajamassa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.
Rautalahden lähistöllä on lomakylä sekä kalastus- ja metsästysmaja ja Jänisjärven asemalla lomakylä. Matkailijoita houkuttelee Jänisjoen melontareitti.
Soinlahti (Iisalmi)
Soinlahti on kylä ja rautatieasema Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savossa noin kahdeksan kilometriä keskustan pohjoispuolella. Kylä sijaitsee valtatien 5 sekä Iisalmi–Kontiomäki -rautatien varrella, Iso-Ii -järven itärannalla. Soinlahti on yksi Iisalmen Pohjoiskylistä, muut kylät ovat Lapinniemi ja Ryhälänmäki. Pohjoiskylien alueella asuu noin 800 asukasta. Soinlahdessa sijaitsee Lunawoodin lämpöpuutehdas ja Anaika woodin saha. Aiemmin Soinlahdessa oli myös tiilitehdas, jonka omisti Soinlahti Oy vuosina 1950-1975 ja myöhemmin Kymi Kymmene Oy 1976-1980. Vuonna 1980 Soinlahden tiilitehdas myytiin Perusyhtymälle. Tiilitehdas lakkautettiin 1990-luvulla. Nykyään entisissä tiilitehtaan rakennuksissa toimii Lunawood.
Lauhdutin
Lauhdutin on lämmönsiirrin, jossa virtaava höyry tai kaasu lauhdutetaan nesteeksi siirtämällä lämpöenergiaa fluidista toiseen virtaavaan aineeseen tai ympäristöön. Tavallisimpia käyttökohteita ovat voimalaitokset ja kompressorikylmäkoneet.
Lauhduttimen tehtävä voimalaitosprosessissa on turbiinista tulevan matalapaineisen höyryn lauhduttaminen vedeksi, jotta sitä voidaan pumpata kiertoprosessissa takaisin höyrystimeen. Höyryn tiivistyessä lauhduttimeen muodostuva alipaine lisää turbiinin hyötysuhdetta.
Lauhdutinta käytetään sekä lauhdevoimalaitoksissa että ydinvoimalaitoksissa. Näissä voimalaitoksissa tuotetaan vain sähköä, joten sen tuotannon hyötysuhde pyritään saamaan mahdollisimman suureksi, tavallisesti lauhdevoimalaitoksissa päästään noin 44 %:iin ja ydinvoimalaitoksissa noin 33 %:iin. Turbiiniin menevästä tuorehöyrystä saadaan eniten energiaa siirrettyä turbiinin pyörittämiseen ja siten sähkön tuotantoon generaattorissa, kun höyry paisuu mahdollisimman pieneen paineeseen. Tyypillisesti turbiinista tulevan höyryn paine on selvästi alle ilmanpaineen, joten lauhduttimessa pitää olla käytännössä tyhjiö höyryn virtaamisen aikaansaamiseksi. Tämä tuotetaan nk. ejektoreilla. Matalassa paineessa höyry tiivistyy vasta noin 20 °C:n lämpötilassa, joten lauhtumisessa vapautuva lämpö tulee johtaa vesistöön erityisellä lämmönvaihtimella eli lauhduttimella. Mikäli riittävän viileää vettä ei ole tarjolla, joudutaan käyttämään jäähdytystorneja, joissa lämpö siirretään ilmaan höyrystettävään veteen. Suomen oloissa jäähdytystorneja ei tavallisesti tarvita, sillä viileää vettä on tavallisesti riittävästi tarjolla. Lämpimämpien alueiden suurissa voimaloissa jäähdytystornit ovat tavallisia.
Soinlahden rautatieasema
Soinlahden rautatieasema () sijaitsee lähes Soinlahden kylän keskustassa Iisalmen ja Kontiomäen välisellä rataosalla. Asemalla ei ole matkustajapalvelua, tavaraliikenteen palvelut hoitaa Iisalmen asemalta saapuva jakelujuna. Bruno Granholmin suunnittelema vuonna 1904 valmistunut Soinlahden alkuperäinen asemarakennus tuhoutui tulipalossa 22.–23. joulukuuta 2000. Sähköistystöiden aikana vuosina 2004–2006 liikenteenohjaustilana toimi pieni parakkirakennus. Liikennepaikka jäi miehittämättömäksi linjavaihteeksi 15. syyskuuta 2006, kun kauko-ohjaus otettiin käyttöön.
Ruskeala (Karjalan tasavalta)
Ruskeala on Karjalan tasavallan Sortavalan piirin Kaalamon maalaiskunnassa sijaitseva maaseututaajama Venäjällä. Taajama on entinen Suomen Ruskealan kirkonkylä, joka sijaitsee noin 30 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. 
Kansainvälinen matkailutie, Sininen tie, Norjasta Ruotsin ja Suomen kautta Venäjälle Äänisen rannalle, kulkee Ruskealan kautta. 
Ruskealassa on eläintarha, jossa on jo yli 45 eläinlajia. Eläintarhan erikoisuuksia ovat esimerkiksi kissaeläimiin lukeutuva servaali, Afrikasta peräisin oleva antilooppi ja koiran kokoinen hirvieläin kiinanmuntjakki.
Ruskealassa toimii luterilainen seurakunta, joka kuuluu Inkerin kirkkoon. Vanhan, 1940 palaneen kirkon raunioiden viereen on rakennettu uusi 150-paikkainen kirkko, joka vihittiin kesällä 2010. Seurakunta on jo 1990-luvulta asti ylläpitänyt myös majoitus- ja ruokalatoimintaa vanhassa pappilassa puuhamiehensä ja pappinsa Kalevi Keinosen johdolla. Kirkko tuhoutui tulipalossa 18. maaliskuuta 2013.
Aiemmin Ruskeala oli Sortavalan kaupunkihallinnon alaisuuteen kuulunut kyläneuvostoalue, joka käsitti suunnilleen entisten Ruskealan ja Pälkjärven kuntien alueet Jänisjärven ja Suomen rajan välisellä alueella. Tämän Ruskealan asukasluku vuonna 1987 oli noin 3 000. Kuntauudistuksen jälkeen alueella on Kaalamon maalaiskunta.
Pääosa asukkaista asui Kaalamossa, Matkaselässä, Ruskealassa ja Puikkolassa. Muut alueet ovat autioituneet ja jääneet asumattomiksi.
Skanssi
Skanssi (ruots. Skansen) on Turun kaupunginosa aivan Kaarinan rajalla. Skanssi sijaitee Valtatie 1:n ja Seututie 110:n välissä. Kaupunginosan pinta-ala on 85 hehtaaria ja väkiluku vuonna 2012 oli 120. Alue on maastonmuodoiltaan vaihtelevaa soraharjua, peltomaata ja metsäistä mäkeä. Vuonna 2009 paikalle avattiin kauppakeskus Skanssi.
Alueella sijaitseva Skanssin harju on seutukaavaan mukaan 95 kilometriä pitkästä Laitilan–Mynämäen harjujaksosta, joka jatkuu Paraisten kautta Kemiöön, ainoa luonnontilainen osa. Harju muodostaa alueen maisemallisen selkärangan kulkien sen halki luoteis-kaakkoissuunnassa. Harju ei ole kuitenkaan hyvin nähtävissä ja sitä on turmeltu muun muassa soranotolla ja maastoajolla. Alueella sijatsevassa sorakuopan pohjavesipaljastumassa pesii mustakurkku-uikku ja pikkutylli. Paikassa on myös rauniokoirien harjoittelurata.
Eteläosassa sijaitseva noin 3,4 hehtaarin kosteahko harjupohjainen Kaarningon metsikkö koostuu järeistä männyistä ja suurista koivuista sekä pihlajista. Alueen linnustotiheys vetää vertoja Etelä-Suomen parhaimmille lehdoille. Pensaskerros on tiheää.
Vuoden 2009 huhtikuussa alueella valmistui Skanssin kauppakeskus, joka on merkittävin itäisen Turun liikekeskittymä ja Turun alueen kolmanneksi suurin kauppakeskus. Suurin osa alueesta on vielä rakentamatonta pelto- ja metsämaata, mutta Turun kaupunki suunnittelee alueesta 5 000–8 000 asukkaan modernia ja ekologista kaupunginosaa. Alue on yksi Turun tärkeimmistä hankkeista ja asteittain toteutettava rakentaminen saisi mahdollisesti päätöksensä vuonna 2030. Vuonna 2013 alueesta oli noin 2 500 asukasta koskeva osayleiskaava ja ensimmäiset kerrostalot Skanssin kauppakeskuksen viereen ovat valmistumassa.
Kauppakeskuksen vieressä sijaitsee seikkailuhuvipuisto Flowpark, joka koostuu erilaisista kiipeilyradoista.
Väestönkehitys:
Tšingiz Aitmatov
Tšingiz Aitmatov (, 12. joulukuuta 1928 Sheker, Kirgiisien SNT – 10. kesäkuuta 2008 Nürnberg, Saksa) oli Kirgisian tunnetuin kirjailija. Hän opiskeli eläinten hoitoa, ja hän kuvaa kirjoissaan usein ihmisten ja eläinten välisiä suhteita. Hän kirjoitti sekä venäjäksi että kirgiisiksi. Aitmatovin tunnetuin teos on "Hyvästi, Gulsary" vuodelta 1966. Hänen teoksensa "Ensimmäinen opettaja" filmattiin, ja siitä tuli neuvostoelokuvan klassikko.
Hän lähti opiskelemaan karjataloutta Frunzeen, mutta opinnot vaihtuivat kirjallisuuteen Maksim Gorki -instituutissa Moskovassa. Opistojensa jälkeen hän työskenteli kahdeksan vuotta Pravdassa. Hänen ensimmäiset teoksensa julkaistiin 1952 venäjäksi ja 1954 kirgiisiksi. Aitmatov palkittiin 1963 Leninin palkinnolla ja "Hyvästi, Gulsarysta" valtionpalkinnolla.
Aitmatov oli Kirgisian suurlähettiläänä Euroopassa, Natossa ja Unescossa ja toimi ennen kuolemaansa Kirgisian suurlähettiläänä Belgiassa. Hänen poikansa Askar Aitmatov oli myöhemmin Kirgisian ulkoministeri.
Aitmatov kuoli 10. kesäkuuta 2008 79-vuotiaana keuhkokuumeeseen.
Boulogne-Billancourt
Boulogne-Billancourt (tavallisesti Boulogne) on kunta ja Pariisin esikaupunki 8,2 kilometrin päässä Pariisin keskustasta lounaaseen. Siellä on arviolta 116 927 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 6,17 neliökilometriä. Asukastiheys on 18 950,9 asukasta neliökilometrillä. Boulogne-Billancourt on Pariisin esikaupungeista kaikista väkirikkain, ja se on yksi Euroopan tiheimmin asuttuja alueita.
Boulogne-Billancourt on Neuilly-sur-Seinen ja Levallois-Perret’n ohella yksi Pariisin seudun rikkaimpia alueita. Kunnan alueella toimii lähes 12 000 yritystä, mikä on Pariisin jälkeen eniten koko alueella. Kunnassa sijaitsevat muun muassa Renault’n ja Bouygues Telecomin pääkonttorit.
Boulognesta kotoisin ovat esimerkiksi Renault'n perustaja Louis Renault, poliitikot Ségolène Royal ja François Hollande sekä rap-artisti Booba.
Boulognen kohdalla Seine tekee mutkan, ja se on Boulogne-Billancourtin rajana sekä kaakossa, etelässä että lännessä. Välittömästi Boulognen pohjoispuolella on laaja viheralue, Bois de Boulogne ("Boulognen metsä"), joka kuitenkin nimestään huolimatta kuuluu Pariisiin, ei siis Boulogneen.
Boulogneen kulkee kaksi Pariisin metrolinjaa, 9 ja 10. Asemia ovat esimerkiksi Marcel Sembat, Billancourt ja Boulogne-Jean Jaurès.
John Stainer
Sir John Stainer (6. kesäkuuta 1840 – 31. maaliskuuta 1901) oli brittiläinen säveltäjä, urkuri ja musiikintutkija.
Stainer syntyi Lontoossa vuonna 1840. Hän lauloi lapsena poikakuorossa ja sai ensimmäisen virkansa urkurina 16-vuotiaana. Vuodesta 1889 lähtien hän toimi musiikin professorina Oxfordin yliopistossa. Stainer kuoli Lontoossa vuonna 1901. Säveltäjän tuotantoon kuuluu muun muassa hengellistä musiikkia, kuten kantaatti "The Crucifixion".
Jiří Fischer
Jiří Fischer (s. 31. heinäkuuta 1980, Hořovice, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edusti koko uransa NHL-liigan Detroit Red Wingsiä. Fischerin pelipaikka oli puolustaja.
Fischer oli isokokoinen puolustava puolustaja, joka taklasi kovaa ja oli hyvin liikkuva. Hän oli Detroitin yksi eniten taklaavista pelaajista. Fischerin ura katkesi vuonna 2005 sydänvaivoihin.
Marraskuun 21. päivänä vuonna 2005 Fischer lyyhistyi maahan hänen sydämensä pysähdyttyä yhtäkkisesti ottelussa Nashville Predatorsia vastaan. Fischer saatiin elvytettyä hänen oltuaan 6 minuuttia elottomana, jonka jälkeen hänet toimitettiin sairaalahoitoon. Ottelu keskeytettiin Fischerin kohtauksen vuoksi ja siirrettiin myöhempään päivämäärään.
Fischerin sydänviaksi todettiin joko kammiotakykardia tai kammiovärinä, ja Fischerin piti välttää kaikkia fyysisiä aktiviteettejä kuusi viikkoa.
Fischer on tätä nykyä Detroit Red Wingsin palkkalistoilla pelaaja-asioissa. Hän toimii johtajana pelaajien kehityspuolella.
Argenteuil
Argenteuil [aʁ.ʒɑ̃.tœj] on Ranskan kunta ja Pariisin esikaupunki 12,3 kilometrin päässä Pariisin keskustasta luoteeseen. Val-d’Oisen departementissa sijaitsevan kaupungin pinta-ala on 17,22 neliökilometriä ja väkiluku 102 683 (vuonna 2006). Asukastiheys on 5 963 asukasta neliökilometrillä.
Argenteuiliä ovat tehneet teoksissaan tunnetuksi useat taiteilijat, kuten Claude Monet, Jean-Étienne Delacroix ja Georges Braque.
Metsätähti
Metsätähti ("Trientalis europaea") on metsän pohjakerroksen monivuotinen, ruohovartinen, valkokukkainen kasvi. Se kuuluu esikkokasvien ("Primulaceae") heimoon; aiemmin se luokiteltiin myrsinekasveihin ("Myrsinaceae").
Metsätähti on Ruotsin Värmlannin maakuntakukka.
Metsätähti kasvattaa hennon, 5–20 cm korkean, kaljun ja useimmiten haarattoman varren. Kasvin juurakko on hoikka ja suikerteleva ja jopa 2–3 m pituiset maarönsyt, joiden avulla kasvi leviää, voivat muodostaa laajoja kasvustoja. Lehdet ovat lähes ruodittomia ja suikeita tai puikeita, yleensä ruskeanvihreitä. Varren keskivaiheilla olevat suuremmat lehdet ovat ruusukkeena, alemmat pienet lehdet ovat kierteisesti ruusukkeen alla tai puuttuvat kokonaan.
Valkoisia tai joskus vaaleanpunaisia, ratasmaisia kukkia on tavallisesti yksi tai kaksi, ja ne sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukat ovat pitkä- ja hentoperäisiä. Teriö, 11–19 mm, on yleensä 5-9, tavallisimmin 7 liuskainen. Heteitä 7. Emiö yhdislehtinen, 1-luottinen. Verhiö teräväkärkiset kapeat liuskat, monesti punertavia.
Metsätähti kukkii Suomessa touko-heinäkuussa. Kukissa käy kuitenkin vain niukasti pölyttäjiä, mutta kasvullinen lisääntyminen on tehokasta. Yhdessä metsätähtiyksilössä on jopa 2–3 metrin mittaisia rönsyjä, joiden avulla kasvi leviää. Yksi metsätähden harvoista pölyttäjistä on "Melanostoma mellinum" -niminen kukkakärpänen.
Metsätähden hedelmä on pieni, pallomainen, siniharmaa, verkkokuvioinen, liuskaisesti avautuva, kota. Läheltä katsottuna se muistuttaa suuresti pienikokoista jalkapalloa.
Erikoisen, seitsemän-terälehtisen kukkansa takia metsätähti on tunnettu Suomessa myös nimellä seitsentähti. Kasveilla seitsemän on erittäin harvinainen kukkalehtien määrä. Suomalaiset ovat antaneet myös monia muita nimiä metsätähdelle, joista yleisimpiä ovat "aamutähti"," tähtikukka" ja "päivänkämmen".
Metsätähteä tavataan yleisenä koko Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Sitä esiintyy Karpaateille, Alpeille, Ranskan itäosiin asti sekä Britteinsaarilla, koko Fennoskandiassa ja Islannissa. Levinneisyysalue ulottuu idän suuntaan läpi Venäjän ja Siperian Japaniin saakka, sekä edelleen Alaskan ja Kanadan läpi Kalliovuorille Yhdysvaltain pohjoisrajan tienoille. Etelämpänä ja idempänä Pohjois-Amerikassa esiintyy lähilajeja. Pohjois-Amerikan ja Tyynenmeren alueen metsätähdet kuuluvat alalajiin "arctica", Euroopan ja Siperian metsätähdet alalajiin "europaea". Suomessa metsätähti on hyvin yleinen koko maassa. Se on yksi Suomen runsaslukuisimmista kasveista.
Metsätähti kasvaa monenlaisissa metsissä kuivista kangasmetsistä rämeille, mutta yleisimmin kosteahkoissa kangasmetsissä. Sitä tavataan myös metsäniityillä, pientareilla ja puurajan yläpuolella tunturikankailla.
Christian Hauschild
Eberhard Christian Hauschild (16. syyskuuta 1939 Leipzig, Saksa – 13. huhtikuuta 2010 Dresden, Saksa) oli saksalainen kuoronjohtaja. Hän toimi suomalaisen Cantores Minores -poikakuoron johtajana vuosina 1987–2004.
Laulettuaan itse Dresdenin maineikkaassa Kreuzkuorossa hän jatkoi opintoja Dresdenin Carl Maria von Weber -musiikkikorkeakoulussa sekä Berliinin Humboldt-yliopistossa. Jo opiskeluaikanaan vuonna 1969 Hauschild valittiin Dresdenin Beethoven-kuoron johtajaksi. Hänen johtajuutensa aikana kuorosta tuli yksi Itä-Saksan parhaita. Vuosina 1985–1990 Hauschild toimi myös uudelleen perustetun Dresdenin Singakademien johtajana. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin kuoronjohdon professorin arvonimi.
Vuonna 1987 Christian Hauschild kutsuttiin johtamaan Helsinkiin Cantores Minores -poikakuoroa. Hän toimi kuoronjohtajana ja myöhemmin myös Cantores Minores -musiikkiopiston rehtorina vuoden 2004 loppuun asti. Hauschildin kaudella Cantores Minores -kuoron ohjelmisto painottui suurteoksiin ja laulajiston arvostus varsinkin ulkomailla kasvoi entisestään eri maanosiin suuntautuneiden pitkien konserttikiertueiden myötä. Hyvänä esimerkkinä suurteosten osuudesta oli vuosi 2004, jolloin Cantores Minores esitti 5 mestariteosta: J. S. Bachin Johannes-passion, Matteus-passion ja Jouluoratorion, Mozartin Requiemin sekä Brahmsin Ein deutsches Requiemin. Professori Hauschild jäi tehtävistään eläkkeelle vuoden 2004 lopussa, ja hän vietti eläkepäivänsä kotiseudullaan Dresdenissä.
Maaliskuussa 2000 tasavallan presidentti myönsi professori Hauschildille Suomen Leijonan ritarikunnan ensimmäisen luokan ritarimerkin.
Hauschild jatkoi kuoronjohtotyötään elämänsä viimeisiin päiviin asti Saksassa, Dresdenissä hänen vanhan kuoronsa Chorus 116:n kanssa.
Sonny Perdue
George Ervin "Sonny" Perdue III (s. 20. joulukuuta 1946) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Georgian osavaltion 81. kuvernöörinä 13. tammikuuta 2003 – 10. tammikuuta 2011. Hän oli Georgian ensimmäinen republikaanikuvernööri 130 vuoteen. Huhtikuussa 2017 Perdue nimitettiin Donald Trumpin hallitukseen Yhdysvaltain maatalousministeriksi.
Perdue on koulutukseltaan eläinlääkäri ja toimi ammatissa, kunnes perusti kolme pienehköä yritystä. Hän on sotilasarvoltaan kapteeni. Hän on naimisissa, ja hänellä on neljä lasta.
Eksogamia
Eksogamia (kreik. gamos: avio.) eli "ulkoryhmäavioliittoisuus" on sosiaaliantropologiaan kuuluva sääntö, joka määrittelee sen ryhmän, jonka ulkopuolelta aviopuoliso olisi löydettävä. Tämä ryhmä voi olla esimerkiksi sukuryhmä, ammattiryhmä, kasti tai yhteiskuntaluokka.
The Road (yhtye)
The Road on Kankaanpäästä lähtöisin oleva ja nykyään Kangasalla vaikuttava gospelyhtye, joka soittaa kristillistä rockia. Yhtyeessä soittavat Raikka Hakamäki (laulu, kitara), Timo Vettenranta (basso, laulu), Ari Vettenranta (rummut) ja Jussi Pyysalo (kosketinsoittimet, laulu). The Road on soittanut käytännössä samassa kokoonpanossa vuodesta 1981. Ainoa merkittävä muutos on ollut Jussi Pyysalon liittyminen yhtyeeseen vuonna 1985, jolloin yhtyeen jäsenet opiskelivat Kauniaisten Raamattuopistolla kirkon nuorisotyön ohjaajiksi.
Nykyään The Road on yhtyeen soittajille harrastus, jonka avulla he haluavat levittää kristinuskon sanomaa. Yhtyeen syntyyn vaikutti Kankaanpään seurakunnan nuorisotyönohjaajana perustajajäsenten nuoruusvuosina toiminut Antti Saarenketo, joka on myös useiden yhtyeen kappaleiden sanoitusten takana. Saarenketo toimi yhtyeen alkuaikoina myös muuten vahvasti bändin taustajoukoissa miksaajana, keikkajärjestäjänä ja kuljettajana.Yhdentoista albumin lisäksi yhtye on julkaissut C-kasettiformaatissa akustisen albumin "Siihen maahan" 1993, varhaisnuorille suunnatun kasetin "Siipijengi" 1993 sekä Riemumessun swahilinkielisen version vuonna 1997.
Ahmas
Ahmas on kylä ja entinen rautatieasema Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin 15 kilometriä kaakkoon Utajärven kuntakeskuksesta. Käytännössä kylä on muodostunut Ahmasjärven ympärille. Valtatie 22 kulkee kylän itälaidalla.
Ahmaksen kalevalainen perinnekylä käsittää useita vanhoja rakennuksia ja historiallisia kertomuksia. Kylä on rakennettu pääasiassa talkoovoimin. Perinnekylässä esitellään elämää Ahmaksella vainovuosien aikana sekä vanhoja elinkeinoja.
Montreuil
Montreuil on Pariisin esikaupunkialue, hallinnollisesti kunta ("commune"), 6,6 kilometrin päässä Pariisin keskustasta Île-de-Francen alueella Seine-Saint-Denis'n departementissa. Sen pinta-ala on 8,92 neliökilometriä ja asukasluku 101 587. Asukastiheys on 11 388,7 asukasta neliökilometrillä. Montreuil on yksi Euroopan tiheimmin asutuista esikaupunkialueista.
Montreuil’n nimi oli alun perin "Monasteriolum", joka on keskiajan latinaa ja tarkoittaa "pientä munkkiluostaria". Montreuil’n asutus alkoikin ensin kehittyä juuri munkkiluostarin ympärille. Se on kuuluisan Bois de Vincennes-puiston lähellä.
Suurin osa Montreuil’n asukkaista on pied-noireja, jotka ovat lähinnä Algeriassa syntyneitä ranskalaisia. Montreuil’ssä on kolme metroasemaa. Montreuil kehittyi Ranskan kuninkaiden Ludvig XIV:n ja Ludvig XVI:n aikana jolloin se oli ylhäisön asuinaluetta. Myöhemmin siitä tuli taiteilijoiden alue, Lumièren veljekset ja Georges Méliès ovat asuneet Montreuil’ssä.
Montreuil’n naapurikunnat ovat etelässä Vincennes, lounaassa Pariisi, lännessä Bagnolet, luoteessa Romainville, pohjoisessa Noisy-le-Sec, idässä Rosny-sous-Bois ja kaakossa Fontenay-sous-Bois.
Nanterre
Nanterre on Pariisin läntisiä esikaupunkialueita, 11,1 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Nanterre on Hauts-de-Seinen departementin pääkaupunki. Siellä on arviolta 93 509 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 12,19 neliökilometriä.
Yksi Euroopan tärkeimmistä liikekeskuksista, La Défense, sijaitsee osittain Nanterressa. Myös Université de Paris X, yksi Pariisin alueen suurimmista yliopistoista, sijaitsee Nanterressa.
Nanterressa on kolme RER-asemaa sekä lähiöjuna Saint Lazaren rautatieasemalle.
Romuna
Romuna on Zen Cafén esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Vaikkei levy ollut varsinainen myyntimenestys, se sai esimerkiksi Rumba-lehdessä hyvät arvostelut (4½ tähteä). Levyn single "Sella" soi radiossa hyvin ja oli Radiomafian soittolistan ensimmäinen pitkään. "Romuna" on nykyään huomattavasti tunnetumpi kuin vuonna 1997, koska yhtyeen fanit ovat olleet kiinnostuneita sen historiasta.
Kaikki kappaleet säveltänyt Zen Café, sanoittanut Samuli Putro sekä sovittanut Martti Salminen ja Zen Café.