hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Olavi Karu
Olavi Erkki Karu (15. maaliskuuta 1916 Lempäälä – 23. kesäkuuta 1992 Espoo) oli suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja säveltäjä. Hän oli koulutukseltaan ekonomi.
Suomalaisen elokuvataiteen pioneerin Erkki Karun poika Olavi Karu jatkoi isänsä jalanjälkiä elokuva-alalla. Hän toimi niin käsikirjoittajana kuin säveltäjänäkin useissa T. J. Särkän johtaman Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa. Yhtiö oli hänen isänsä perustama.
Olavi Karun ensimmäinen askel elokuvan maailmaan oli musiikki elokuvaan "Onnenpotku" (1936). Ennen kuolemaansa Erkki Karu ehti laatia siihen käsikirjoituksen yhdessä Ensio Rislakin kanssa. Erkki Karun piti itsensä myös ohjata elokuva, mutta hänen yllättävän kuolemansa johdosta Suomen Filmiteollisuuden uusi johtaja Särkkä palkkasi tehtävään Kansallisteatterin näyttelijän Glory Leppäsen. Olavi Karun tehtäväksi jäi huolehtia elokuvan musiikista. Onnenpotku oli romanttinen komedia, joka myös sivusi vakavaa aihetta: työttömyyttä. Elokuva sai ensi-iltansa 22. maaliskuuta 1936, vain seitsemän päivää Olavi Karun 20-vuotissyntymäpäivän jälkeen.
"Onnenpotkun" jälkeen Olavi Karu jatkoi työskentelyä Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa. Hän sävelsi musiikin "Onnenpotkun" kanssa samana vuonna valmistuneeseen elokuvaan "Kaikenlaisia vieraita" (1936) ja samaisen ohjaajakaksikon seuraavaan elokuvaan "Asessorin naishuolet" (1937).
Komedioita olivat Karun muutkin Suomen Filmiteollisuuden elokuvista, joihin hän sävelsi musiikin, kuten Jorma Nortimon ohjaama ja käsikirjoittama romanttinen komedia "Perheen musta lammas" (1941), Orvo Saarikiven ohjaama ja Nisse Hirnin käsikirjoittama "Poikamies-pappa" (1941). Karun viimeiseksi elokuvasävellykseksi jäi Särkän ohjaama "Pieni luutatyttö" (1958), johon Karu teki käsikirjoituksen yhdessä Reino Helismaan kanssa. Vaikka elokuvan tarina oli pohjimmiltaan traaginen sisälsi se myös koomisia aineksia.
Olavi Karu debytoi käsikirjoittajana jo ennen "Pientä luutatyttöäkin". Ensimmäisen käsikirjoituksensa Karu laati Ossi Elstelän ohjaamaan elokuvaan "Miesmalli" (1944), joka pohjautui Aino Pekkarisen romaaniin "Neiti Helin miesmalli". Se oli romanttinen komedia nuoresta naistaiteilijasta, joka etsii lehti-ilmoituksen kautta itselleen miesmallia.
1960-luvulla Karu teki tiivistä yhteistyötä ohjaajanuraansa aloittavan Åke Lindmanin kanssa. "Kertokaa se hänelle..."(1961) ja "Kun tuomi kukkii" (1963) olivat laulaja Mauno Kuusiston ympärille kehiteltyjä musiikkipitoisia elokuvia. Näissä elokuvissa Karun kanssa käsikirjoittajana toimi Lauri Jauhiainen. Yhteistyö jatkui myös niin ikään Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa "Jengi". Se oli tarina 1960-luvun alun levottomasta nuorisosta. "Jengi" oli ensimmäinen suomalainen elokuva, joka käsitteli maalta kaupunkeihin (tässä tapauksessa Helsinkiin) muuttaneiden nuorten ihmisten ahdistusta ja oman paikkansa etsintää. Elokuvan alkuperäinen nimi oli "Ota minut nuorena", mutta se oli liikaa Suomen elokuvatarkastamolle, ja elokuvan nimeksi tuli "Jengi".
1960-luvun alussa tapahtuneen elokuvateollisuuden luhistumisen myötä monen elokuvantekijän ura päätyi seinään. Näin kävi myös Olavi Karulle, ja "Jengi" jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen.
Louise Brough
Althea Louise Brough Clapp (11. maaliskuuta 1923 Oklahoma City, Oklahoma – 3. helmikuuta 2014 Vista, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja.
Brough tunnetaan yhtenä historian parhaista lentolyöntipelaajista. Hän voitti Wimbledonissa 13 mestaruutta kaksinpelissä, nelinpelissä ja sekanelinpelissä. Yhdysvaltain mestaruuskilpailussa voittoja kertyi 17 ja Grand Slam -titteleitä yhteensä 35. Hänet valittiin International Tennis Hall of Famen jäseneksi 1967.
Derby County FC
Derby County Football Club [] on englantilainen jalkapalloseura Derbyn kaupungista. Seura pelaa mestaruussarjassa, Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, jonne se putosi kaudeksi 2008–2009 Valioliigasta.
Seuran tähänastisista saavutuksista suurimmat ovat olleet Valioliigan voitto vuosina 1971-1972 ja 1974-1975 sekä FA Cupin voitto kaudella 1945-1946. Se on myös edennyt Euroopan cupissa välieriin.
Derby on yksi Englannin jalkapalloliigan, The Football Leaguen, perustajajäsenistä.
Derby County sijoittui kaudella 1895–1896 1. divisioonan toiseksi. Se keräsi kauden aikana 41 pistettä ja jäi mestaruuden voittaneesta Aston Villasta neljän pisteen päähän. Vuonna 1898 Derby selvisi FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen Nottingham Forestille lukemin 1–3. Seura pääsi FA Cupin loppuotteluun myös seuraavana vuonna, mutta kärsi tappion Sheffield Unitedille maalein 1–4. Kolmannen kerran Derby oli FA Cupin loppuottelussa vuonna 1903, jolloin se hävisi Bury FC:lle 0–6. Derby putosi 1. divisioonasta kauden 1906–1907 päätteeksi. Se jäi sarjan toiseksi viimeiseksi 26 pisteellä, joka oli pisteen enemmän kuin sarjan jumboksi jääneellä Stoke Cityllä. Seura nousi takaisin 1. divisioonaan kaudella 1911–1912, mutta jäi hissiliikkeeseen 1. ja 2. divisioonan väliin. Se jäi kaudella 1913–1914 sarjajumboksi ja putosi 2. divisioonaan, mutta nousi heti seuraavalla kaudella takaisin.
Tiamat (yhtye)
Tiamat on yhtye, joka perustettiin Tukholmassa, Ruotsissa vuonna 1988. Yhtyeen varhainen musiikkityyli oli death metallia, ja uudempaa tyyliä on luokiteltu muun muassa goottimetalliksi sekä post-metalliksi. Viime aikoina yhtye on keskittynyt enemmän tyyliin, jota on nimitetty tunnelmalliseksi goottirockiksi etnisen, psykedeelisen ja kokeellisen musiikin vaikutteilla.
Alkuaikoina yhtye soitti suoraviivaisempaa black metalia Treblinka-nimellä. Yhtye hajosi vuonna 1989, jolloin kitaristi-solisti Johan Edlund jäi yhtyeen ainoaksi jäseneksi. Pian Edlund kokosi yhtyeen uudelleen, ja vaihtoi nimen Tiamatiksi. Myös tyyli vaihtui: Edlund kyllästyi black metaliin, nähden sen pelkkänä turhuutena ja roskana. Tämän myötä yhtye hylkäsi black metaliin usein liitetyn visuaalisuuden kuten esimerkiksi corpse paint -maskit, ja tyyli vaihtui vanhan liiton death metaliksi ottaen vaikutteita mm. yhtyeiltä, kuten Massacra, Deicide, Morbid Angel, Death, Slayer, Sepultura, Celtic Frost, Bathory.
Sen jälkeen kun Tiamat julkaisi kaksi ensimmäistä studioalbumiansa "Severe Abomination" ja "Sumerian Cry" – jotka jäivät yhtyeen ensimmäisiksi ja viimeisiksi death metal -äänitteiksi – Edlundin johdolla yhtyeen tyyli muuttui ottaen vaikutteita Mercyful Fatelta, Candlemassilta, Pink Floydilta ja King Crimsonilta, hyödyntäen sumerilaista mytologiaa sanoituksissaan. Saksalainen kitaristi Waldemar Sorychta tuotti yhtyeen myöhemmät albumit sekä soitti niillä joitain osuuksia. Sorychta teki töitä myös muille Tiamatin kiertue- ja levy-yhtiökollegoille, kuten Moonspell, Rotting Christ, Lacuna Coil ja Samael. Kosketinsoittaja P.A. Danielsson vaikutti tuolloin myös Veni Domine -yhtyeessä.
Vuoden 1994 albumi "Wildhoney" yhdisteli raakaa laulua, hitaita kitarariffejä, tunnelmallisia kosketinsoitinääniä, heleää naislaulua ja progressiivisia rakenteita, jotka poikkesivat muiden aikansa extreme metal -yhtyeiden tyylistä. Monet metalliharrastajat pitävät "Wildhoneyta" progressiivisen goottilaisen doom-death metalin merkkiteoksena, ja sen ansiosta yhtye pääsi esiintymään Dynamo Open Air ja Wacken Open Air -metallifestivaaleille vuonna 1995. Yhtye soitti kaksi vuotta myöhemmin jälleen Dynamo Open Airissa.
"A Deeper Kind of Slumber" -albumin myötä Edlund muutti Saksaan ja julisti itsensä yhtyeen ainoaksi jäseneksi. Jatkossa kaikki albumit edustaisivat enemmän goottirock-tyyliä, eroten Tiamatin varhaisesta äärimetallista. Yhtyeen uusimmat julkaisut ovat esitelleet The Sisters of Mercy -vaikutteita.
Yhtye teki levytyssopimuksen Nuclear Blast Recordsin kanssa kesäkuussa 2007.
Margaret Osborne duPont
DuPont voitti yhteensä 37 Grand Slam -mestaruutta kaksinpelissä, nelinpelissä ja sekanelinpelissä, minkä ansiosta hän sijoittuu niiden määrässä kaikkien aikojen listalla neljänneksi, vaikka hän ei koskaan osallistunutkaan Australian mestaruuskilpailuihin. Hänen Grand Slam -voitoistaan 25 tuli Yhdysvaltain mestaruuskilpailuista.
DuPont voitti parinsa Louise Brough Clappin kanssa kaikkiaan kaksikymmentä Grand Slam -nelinpelititteliä. He voittivat yhdeksän kertaa peräkkäin Yhdysvaltojen mestaruuskilpailut 1942–1950 ja veivät mestaruuden 12 kertaa niiden 14 vuoden aikana, joina he osallistuivat turnaukseen peliparina.
Vuosina 1938–1958 DuPont sijoitettiin yhdysvaltalaisista naispelaajista kymmenen parhaan joukkoon neljätoista kertaa ja ykköseksi 1948–1950.
Niissä kymmenessä Wightman Cup -kisassa, joihin DuPont osallistui, hän voitti kaikki pelaamansa kymmenen kaksinpeliä ja yhdeksän nelinpeliä. Hän oli Yhdysvaltain joukkueen kapteenina yhdeksän kertaa, ja niistä oli tuloksena kahdeksan Wightman Cupin voittoa. Hän avioitui William duPontin kanssa 1947 ja lopetti myöhemmin uransa väliaikaisesti synnyttääkseen poikansa. Hän voitti kuitenkin Grand Slam -turnauksia vielä synnytyksen jälkeenkin ja on yksi harvoista tähän saavutukseen yltäneistä naisista.
DuPont valittiin International Tennis Hall of Famen jäseneksi 1967.
Ernst Heinrich Weber
Ernst Heinrich Weber (Wittenberg, 24. heinäkuuta, 1795 – 26. tammikuuta, 1878) oli saksalainen lääkäri, joka vaikutti merkittävästi kokeellisen psykologian syntyyn.
Weber opiskeli lääketiedettä Wittenbergin yliopistossa. Vuonna 1818 hän sai vertailevan anatomian apulaisprofessorin viran Leipzigin yliopistosta. Vuodesta 1821 alkaen hän toimi Leipzigin yliopistossa anatomian ja fysiologian professorina. 1860-luvulla Weber työskenteli Gustave Fechnerin kanssa ja yhdessä he kehittivät psykofysiikan peruslainalaisuuksia kuten Weberin–Fechnerin lain. Vuonna 1866 Weber jäi eläkkeelle fysiologian professorin virasta ja vuonna 1871 anatomian professorin virasta.
Pääteokset
Yhteisteoksia hänen veljiensä Wilhelm Eduard Weberin and Eduard Friedrich Weberin kanssa:
Cinque Terre
Cinque Terre on viiden kylän rypäs Italiassa Ligurian rannikolla La Spezian maakunnassa. Kylien nimet ovat pohjoisesta etelään Monterosso al Mare, Vernazza, Corniglia, Manarola ja Riomaggiore.
Jyrkkä vuoristo eristää kylät niin, että ne olivat ennen vain meren kautta yhteydessä muuhun maailmaan, ja sekin oli talvikuukausina vaikeaa myrskyjen takia. Näin selittyy alueen nimi, joka tarkoittaa viittä maata. Maayhteys muodostui vasta, kun 1800-luvulla rannikkoa pitkin rakennettiin rautatie Genovasta La Speziaan. Jokaisella viidellä kylällä on oma rautatieasema.
Matkustajalauttayhteys yhdistää muut kylät paitsi Corniglian, jonne maihinnousu lautalta olisi liian hankalaa. Autolla eivät kyliin pääse muut kuin asukkaat, joten matkailijoille suositellaan kulkua paikallisjunalla pohjoisen suunnasta Genovasta tai etelästä La Speziasta.
Kylät ja niitä ympäröivät vuorenrinteet muodostavat kansallispuiston, johon kuuluu myös alueen vedenalainen luonto. Cinque Terre muodostaa lähialueineen 47 neliökilometrin laajuisen maailmanperintökohteen, johon kuuluvat Cinque Terren lisäksi Portoveneren kaupunki sekä Tinon, Palmarian ja Tinetton saaret. Alue on kuulunut Unescon maailmanperintöluettelooon vuodesta 1997.
Kylästä toiseen kulkee maalauksellisia kävelyteitä, joista joillakin peritään pääsymaksu. Erityisen suosittu on "Rakkauden polku" ("Via dell'Amore") Riomaggioresta Manarolaan. Kukkuloiden rinteet on pengerretty viinitarhoiksi, joita reunustavat alueelle tyypilliset, ilman laastia kootut kivimuurit. Lokakuussa 2011 rankkasateet ja niiden aiheuttamat mutavyöryt vahingoittivat muureja ja maapenkereitä sekä aiheuttivat jopa kuolonuhreja Monterosso al Maressa.
Tiamat
Tiamat on sekä babylonialaisessa että sumerilaisessa mytologiassa meren jumalatar, kuten myös alkukantaisen kaaoksen hirviömäinen ruumiillistuma. Hänen puolisonsa oli makeanvedenjumala Apsû. Babylonian luomiseepoksessa, Enûma Elishessä, hän synnyttää ensimmäisen sukupolven jumalat. Myöhemmin Tiamat käy sotaa heitä vastaan, ja synnyttää Kingun armeijansa johtajaksi. Myrskyjumala Marduk jakaa hänet kahtia. Marduk käyttää Tiamatin ruumista luodakseen taivaan ja maan. Tiamat tunnettiin nimellä Thalattē (kreikan kielen sanasta "meri") Berossoksen hellenistisen Babylonian historian kirjoituksissa.
Kari Uusitalo
Kari Uolevi Uusitalo (s. 14. heinäkuuta 1933 Pyhäjärvi (Vpl)) on suomalainen elokuvahistorioitsija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänelle on myönnetty elokuvaneuvoksen arvonimi 1990.
Uusitalo palveli Suomen elokuvasäätiössä 1970–1998. "Suomen kansallisfilmografiaa" laadittaessa hän toimi toimituskunnan puheenjohtajana ja päätoimittajana sarjan kahdeksan ensimmäisen osan ajan ennen siirtymistään eläkkeelle.
Uusitalo on kirjoittanut parisenkymmentä elokuvan historiaa käsittelevää tietokirjaa, joista useimmat paneutuvat suomalaiseen elokuvaan. Hänen kotimaisen elokuvan historiaa 1960-luvun loppuun asti käsittelevä kuusiosainen kirjasarjansa ilmestyi 1972–1984. Lisäksi hän on julkaissut elämäkerrat muun muassa Suomen kolmen johtavan elokuvastudion johtohahmoista Väinö Mäkelästä, T. J. Särkästä ja Risto Orkosta sekä näyttelijäpariskunta Siiri ja Kaarlo Angerkoskesta ja ohjaaja Aarne Tarkaksesta. Uusitalon muistelmateos "Elämäni Karina: Evakkopojasta elokuvaneuvokseksi" ilmestyi 2001.
Uusitalo on käsikirjoittanut sekä elokuvia että televisiosarjoja. Hän laati Yrjö Höysniemen kanssa käsikirjoituksen Åke Lindmanin ohjaamaan, suomalaisista rauhanturvaajista kertovaan elokuvaan "Laukaus Kyproksessa" (1965). Ohjaaja Lindman näytteli itse elokuvan pääroolin. Käsikirjoittajayhteistyö Lindmanin kanssa jatkui Matti Yrjänä Joensuun poliisiromaneihin perustuvissa televisiosarjoissa "Harjunpää ja kylmä kuolema" (1983), "Harjunpää ja ahdistelija" (1985) sekä "Harjunpää ja heimolaiset" (1995). Näistä kaksi ensimmäistä olivat ruotsinkielisiä FST:lle tuotettuja sarjoja, joissa pääosaa ylikonstaapeli Timo Harjunpäänä näytteli Johan Simberg. Suomenkielisessä "Harjunpäässä ja heimolaisissa" puolestaan pääroolissa oli Kari Heiskanen.
Käsikirjoitustyön ohella Uusitalo on toiminut myös elokuvaohjaajana. Hän on ohjannut useita Suomesta ja Suomen valtiopäämiehistä kertovia dokumenttielokuvia. Näitä ovat muun muassa "Urho Kekkonen – valtiomies, presidentti" (1967), "Mannerheim – Suomen marsalkka" (1968) ja "Suomen itsenäisyys" -trilogia (1967).
U;Nee
U;Nee (s. Heo Yoon, 3. toukokuuta 1981 – 21. tammikuuta 2007) oli eteläkorealainen K-pop-muusikko ja näyttelijä. Ennen musiikkiuraansa hän käytti taiteilijanimeä Lee Hye-Ryeon.
U;neen isä on kertoman mukaan kuollut nuorena ja isoäiti kasvatti hänet. Tämän kerrotaan johtaneen aikaiseen masennukseen jo 7-vuotiaana. U;nee aloitti näyttelijän uransa 17-vuotiaana. Hänen unelmansa oli kuitenkin tulla laulajaksi. Jonka hän myöhemmin toteutti.
U;nee oli julkaissut kaksi albumia ennen itsemurhaansa ja kolmas albumi julkaistiin vasta tähden kuoleman jälkeen.
U;Nee joutui hämmentävään tilanteeseen syksyllä 2006, kun hänen kuviaan esitettiin sanomalehdissä Shah Alamissa, Malesiassa murhatun osa-aikaisen mongolimalli Altantuya Shaaribuun kuvina. 
U;neen suuri hitti oli radiokanavilla tiuhaan soitettu Call Call Call.
U;Nee oli kärsinyt pitkään masennuksesta ennen hirttäytymistään huoneeseensa Incheonissa tammikuussa 2007. Hänen olisi ollut määrä tehdä piakkoin musiikkivideo ja julkaista uusi studioalbumi.
U;neen äiti kertoi tyttärensä kuoleman jälkeen lehdistölle U;neen kärsineen masennuksesta ja oli siihen lääkityksellä, myös kuuluisuuden taakat painoivat häntä. Hänestä kirjoitettiin netissä negatiivisiä asioita, jotka pahensivat masennusta. U;nee:n isoäiti löysi hänet hirttäytyneenä tultuaan kirkosta. Perhe oli lähtenyt kirkkoon, mutta U;nee oli sanonut olevansa liian väsynyt lähteäkseen mukaan, hän hirttäytyi kun perhe oli kirkossa. Etelä-Korealaisen lehdistön mukaan U;nee löytyi vaatehuoneestaan hirttäytyneenä 2 metrin korkeudelta.
Tiamat (täsmennyssivu)
Tiamat on jumaluus babylonialaisessa ja sumerilaisessa mytologiassa.
Tiamat voi myös tarkoittaa seuraavia asioita:
Divriği
Divriği on kaupunki ja sitä ympäröivä samanniminen piirikunta Sivasin maakunnassa Turkissa. 
Vuosina 1228-1229 kaupunkiin rakennettiin suuri moskeija, joka on säilynyt alkuperäisasussaan. Se on yhdessä viereisen samanikäisen terveysaseman kanssa UNESCOn maailmanperintökohde. Moskeijan ja siihen liittyvän lääkärikeskuksen pintoja peittävät ainutlaatuiset kaiverrukset, samoin arkkitehtuuri on hieno ilmentymä ajalle tyypillisestä kiviholvien rakentamisesta. Moskeijan sisätila on yksi suuri rukoushuone, jota kattaa kaksi kivikupolia.
Sairaalaosa kattaa moskeija-alueen eteläisimmän kolmanneksen. Sairaalan kivityö on erityisen pikkutarkkaa.
Moskeija sijaitsee vanhan kaupungin eteläosassa, hiukan ylempänä kuin kaupungin nykyinen keskusta.
Kevin P. Smith
Kevin Patrick Smith (s. 2. elokuuta 1970 Highlands, New Jersey) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on naimisissa näyttelijä-toimittaja Jennifer Schwalbach Smithin kanssa.
Olavi Linnus
Hugo Olavi Linnus (vuoteen 1935 Lilius; 7. marraskuuta 1914 Turku – 27. kesäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, sanoittaja, suomentaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän käytti myös nimimerkkejä "Rex Davis", "Gil Dennic", "Brent Morea" ja "Olaus".
Linnus valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1936, työskenteli Suomen Työn liiton toimitussihteerinä 1938–1943, vapaana kirjailijana ja Suomen Filmiteollisuuden mainos- ja ulkomaanosaston päällikkönä 1954–1963. Vuodesta 1935 hän teki radiolle kuunnelmia ja pakinoita sekä jännityskuunnelmia, joiden sankarina on osastopäällikkö Vahtonen. Hänen 1960-luvun TV-ohjelmistaan tunnetuimpia ovat sarjat "Suomalaisen elokuvan varhaisvuosilta" ja "Suosikkeja kotimaisella valkokankaalla".
Romaanikirjailijana Linnus tunnetaan muun muassa salapoliisiromaaneista "Synkän talon vieras" (1943) ja "Eilen katosi Lontoossa" (1950). Hän on myös suomentanut Olavi Virran levyttämät kappaleet "Mambo Italiano" ja "Naisten toivemaa". Hänen tunnetuin sanoituksensa on Olavi Karun säveltämään tangoon "Monika, Monika, Monika".
Kirjailijan ja sanoittajantyönsä ohella Linnus toimi myös elokuvakäsikirjoittajana kahdessa Suomen Suomen Filmiteollisuuden tuottamassa elokuvassa. Yhdessä T. J. Särkän kanssa hän kirjoitti käsikirjoituksen Sam Sihvon näytelmään pohjautuvan elokuvan "Hevoshuijari" (1943). Elokuvan ohjasi Ossi Elstelä. Samana vuonna Linnus käsikirjoitti myös poliittisen lyhytelokuvan "Raudan kansaa" (1943), jonka hän ohjasi yhdessä Erkki Uotilan kanssa. Seuraavan käsikirjoituksensa Linnus laati lähes 20 vuotta myöhemmin Aarne Tarkaksen elokuvaan "Tyttö ja hattu" (1961), joka perustui ruotsinmaalaisen Hildegard Erlundin romaaniin. Elokuva oli näyttelijä Esko Salmisen yksi ensimmäisistä elokuvapääosista.
Linnuksen tunnetuin kirjallinen suomennostyö lienee vuonna 1990 ilmestynyt, englannin kielestä tehty käännös Šota Rustavelin kirjoittamasta Georgian kansalliseepoksesta "Pantterintaljainen".
Matti Kalliokoski
Matti Kalliokoski (s. 17. maaliskuuta 1970 Halsua) on suomalainen toimittaja. Hän työskentelee Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja ja pääkirjoitustoimituksen esimiehenä. Kalliokoski toimi Ilkka-lehden päätoimittajana vuoden 2008 alusta vuoden 2012 elokuun alkuun asti.
Kalliokoski on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän kävi Sanoman toimittajakoulun vuonna 1990. Kalliokoski työskenteli Ulkopolitiikka-lehden päätoimittajana 1994–1995, suunnittelijana Nokia Telecommunications Oy:ssä 1996–1998 ja erityisavustajana tasavallan presidentin kansliassa 1998–2000. Hän on toiminut myös projektipäällikkönä Tietotekniikan tutkimuslaitoksessa, määräaikaisena päätoimittajana sanomalehti Keskipohjanmaassa sekä vapaana toimittajana, konsulttina ja tutkijana.
Kalliokoskella on useita luottamustoimia: hän on ollut muun muassa Crisis Management Initiativen hallituksen jäsen.
Kalliokosken puoliso on Elina Moisio. Kalliokosken isoisä oli maanviljelysneuvos, moninkertainen maatalousministeri ja kansanedustaja Viljami Kalliokoski.
Kissakettu
Kissakettu eli preeriakettu ("Vulpes velox") on pienin Pohjois-Amerikan ketuista. Täysikasvuinen kissakettu on normaalikokoisen kotikissan ("Felis catus") kokoinen. Aikuinen yksilö painaa keskimäärin 2–3 kg. Kissakettu voi saavuttaa jopa 60 kilometrin tuntinopeuden.
Kissakettu elää pääasiassa eteläisestä Kanadasta Luoteis-Teksasiin ulottuvalla alueella. Alueen pohjoisosissa elävät ketut poikkeavat hieman eteläisemmistä saman lajin edustajista. Niiden turkki on tummempi, niillä on hieman leveämpi kallo ja korvat ovat huomattavasti pienemmät. Näitä pohjoisia populaatioita onkin aiemmin pidetty omana alalajinaan, pikkukissakettuna ("Vulpes velox hebes"). Nykyisin kissaketulla ei kuitenkaan katsota olevan alalajeja.
Kissaketun yksilömäärä on laskenut, mutta kanta on hiljalleen elpymässä, varsinkin alueensa keskiosissa. Laji katosi tyystin Kanadasta 1900-luvun alkupuolella, kun ihmiset erehtyivät luulemaan kissakettuja vihaamansa kojootin pennuiksi ja ampuivat lajin melkein sukupuuttoon. Laji hävisi myös Etelä-Dakotasta, mutta viime aikoina kettuja on muuttanut takaisin alueelle etelämmästä ja aloittanut lisääntymisen.
Toisaalta tarhoissa kasvaneiden kettujen vapauttaminen luontoon on auttanut kannan elpymistä Kanadassa. Nykyään kissakettu on rauhoitettu eläin.
Kuten muidenkin kettujen, kissaketun ravintoon kuuluvat pienet nisäkkäät ja hyönteiset. Lintuja se pyydystää harvoin. Eteläisemmillä alueilla kissakettu syö marjoja ja kaktusten hedelmiä. Kissakettu nukkuu päivisin maahan kaivetussa kolossa, joka yleensä on noin metrin syvyinen. Kissaketun ikä luonnossa on 3–7 vuotta, mutta kuten punaketullakin ("Vulpes vulpes"), vankeudessa 15–20 vuoden ikä on mahdollinen.
Bihor (piirikunta)
Bihor () on piirikunta Romanian Crișanan historiallisessa maakunnassa. Piirikunnan pääkaupunki on Oradea. Sen pinta-ala on 7 544 km² ja siellä on noin 573 691 asukasta (vuonna 2014).
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 7 544 km². Sen alue on Körösjoen valuma-aluetta.
Bihorin piirikunta rajautuu idässä Sălajin, Clujin ja Alban piirikuntiin, pohjoisessa Satu Maren piirikuntaan, etelässä Aradin piirikuntaan ja lännessä Unkarin Hajdú-Biharin lääniin.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 549 752 asukasta ja sen väestötiheys oli 72 asukasta neliökilometrillä. 48,6 % piirikunnan väestöstä asuu taajamissa, mikä on alle Romanian keskiarvon.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 67,38 %, unkarilaisia 25,96 %, romaneja 5,01 %, slovakkeja 1,22 % ja saksalaisia 0,19 %.
Teemu Lehtinen
Teemu Lehtinen (s. 3. heinäkuuta 1961, Espoo) on Veronmaksajain Keskusliiton toimitusjohtaja.
Lehtinen on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori ja diplomi-insinööri. Lehtisen vuonna 1998 julkaistussa kansantaloustieteen alan väitöskirjassa, "The Distribution and Redistribution of Income in Finland 1990-1993", tarkasteltiin 1990-luvun alkuvuosien laman vaikutuksia tulonjakoon ja tulojen uudelleenjakoon Suomessa.
Hänellä on useita luottamustehtäviä ja hän on toiminut useissa verotuksen kehittämistä koskevissa asiantuntijatehtävissä.
Lehtinen on naimisissa oikeustieteen kandidaatti Helena Lehtovirran kanssa. Heillä on kolme lasta.
Olt (piirikunta)
Olt on piirikunta Romanian Muntenian ja Oltenian historiallisilla alueilla. Se on saanut nimensä samannimisestä joesta. Piirikunnan pääkaupunki on Slatina. Sen pinta-ala on 5 498 km² ja siellä on noin 423 352 asukasta (vuonna 2014).
Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 498 km². Tonava virtaa alueen etelärajalla ja Oltjoki sen läpi pohjois-eteläsuunnassa.
Oltin piirikunta rajautuu idässä Teleormanin piirikuntaan, lännessä Doljin piirikuntaan, pohjoisessa Argeșin ja Vâlcean piirikuntiin sekä etelässä Bulgarian Vratsan ja Plevenin alueisiin.Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan piirikunnassa oli 415 530 asukasta ja sen väestötiheys oli 75,57 asukasta neliökilometrillä.
Piirikunnan asukkaista romanialaisia on 98,06 prosenttia, romaneja 1,86 prosenttia.
Balls to Picasso
Balls to Picasso on laulaja Bruce Dickinsonin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Musiikkityyliltään se edustaa Dickinsonin soolotuotannosta eniten rock-albumia. Levy sisältää balladimaisen kappaleen Tears of the Dragonin, joka oli suuri menestys. Ajanmyötä kappale on saavuttanut kulttimaineen fanien keskuudessa. On jopa ehdotettu, että se olisi Dickinsonin kaikkien aikojen hienoin teos.
Tällä levyllä alkoi Dickinsonin yhteistyö Roy Z:n kanssa, jolla on ollut suuri vaikutus Dickinsonin soolouraan. Jälkikäteen Dickinson on todennut halunneensa levystä raskaamman ja Roy Z:n tuottavan tämän levyn .Kaikki kappaleet ovat Bruce Dickinsonin ja Roy Z:n tekemiä, ellei yllä ole mainittu toisin.
Killing Joke
Killing Joke on brittiläinen post-punk-, uusi aalto- ja industrial metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1978. Perustajajäsenet Jeremy ”Jaz” Coleman (laulu, syntetisaattorit ja sovitukset) ja Kevin ”Geordie” Walker (kitara) ovat olleet yhtyeen ainoat pysyvät jäsenet.
Yhtyettä pidetään laajasti yhtenä merkittävimmistä 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun post-punk/uusi aalto -ryhmistä. Killing Joke vaikutti voimakkaasti yhtyeisiin kuten Nirvana, Ministry, Nine Inch Nails, Big Black, Prong, Metallica, Jane’s Addiction, Soundgarden, Foo Fighters, Econoline Crush, Faith No More ja Korn. Killing Joke vaikutti huomattavasti myös goottirock-suuntaukseen: esimerkiksi ensimmäinen suomalainen goottirockyhtye Musta Paraati nimeää Killing Joken vaikuttajakseen.
Killing Joken musiikki koostuu tyypillisesti metallisista kitaroista ja raskaista, tanssittavista rytmeistä. Colemanin lavaesiintyminen on ritualistista ja laulu vaihtee puhelaulusta raspiseen ärjyntään, välillä uhkaavaan murinaan ja toisinaan tunteelliseen ja melodiseen ilmaisuun. Synkeät syntetisaattorikuviot ja laajakantoisetkin, goottilaiset koskettimet ilmenevät vaihtelevilla asteilla. Koskettimet olivat kantava elementti varsinkin yhtyeen 1980-luvun tuotannossa. Geordie ei koskaan soita kitarasooloja.
Yhtye kehittyi 1970-luvun post-punkista ja dub reggaestaan varhaisen 1980-luvun ”tribaaliseen” proto-industrial metaliin, lisäten enemmän koukkuja ja syntetisaattoreita. Yhtye muuttui nousujohteisen progressiiviseksi 1980-luvun lopulla, jonka jälkeen he alkoivat lisätä tanssimusiikin elementtejä 1990-luvulla.
Één
één () on belgialainen televisiokanava, jonka omistaa Belgian flaamilainen yleisradioyhtiö VRT. Kanava esittää hollanninkielisiä ohjelmia sekä ulkomaalaisia televisiosarjoja. één perustettiin vuonna 1953. Se toimii myös Belgian paikallisena televisioasemana Eurovision laulukilpailussa, flaamilainen VRT ja ranskankielinen RTBF lähettävät edustajan vuorovuosin.
Pakistanin vaakuna
Pakistanin vaakuna on Pakistanin valtion tunnus, joka otettiin käyttöön vuonna 1954. Kuunsirppi ja vihreä väri ovat islamin symboli. Keskellä sijaitsevassa kilvessä on puuvillan, juutin, teenlehtien ja vehnän kuva. Vaakunan teksti on urdua: ایمان ، اتحاد ، نظم ()
Lee
Sana Lee voi merkitä seuraavia asioita:
Jennie Garth
Jennifer Eve Garth (s. 3. huhtikuuta 1972 Urbana, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolihahmostaan "Kelly Taylorina" televisiosarjassa "Beverly Hills 90210".
Jennifer Eve Garth syntyi Illinoisissa vuonna 1972. Hänen vanhempansa ovat John ja Carolyn Garth, joilla oli molemmilla kolme lasta entisistä avioliitoista ennen Jennien syntymää. Jennie kasvoi hevosfarmilla Arcolassa Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa kuuden vanhemman sisarpuolensa, Johnnyn, Chuckin, Lisan, Cammien, Wendyn ja Lynn'n kanssa.
Jennien ollessa 13-vuotias hänen perheensä muutti Phoenixiin Arizonaan. Jennie kävi tanssitunneilla ja teki hieman mallin töitä. Hän unelmoi opiskelusta korkeakoulussa ja myöhemmin oman tanssistudion perustamisesta. Jennie huomattiin 15-vuotiaana, jolloin hän voitti näyttelijäkilpailun.
Näyttelijäkilpailussa menestymisen takia Jennie lopetti lukion Greenway High Schoolista ensimmäisenä vuotena ja hänen vanhempansa muuttivat Los Angelesiin Kaliforniaan, jotta Jennistä voisi tulla näyttelijä. Hän valmistui lukiosta Kaliforniassa. Siellä hän alkoi käydä näyttelijäkurssilla lähes päivittäin. Asuttuaan n. kuusi kuukautta Los Angelesissa, hän sai roolin "Erica McCrayna" NBC:n televisiosarjassa "A Brand New Life" (1989).
Garth tunnetaan parhaiten televisiosarjasta "L.A. Beat" ("Beverly Hills 90210"), jossa hän näytteli "Kelly Tayloria". Kyseisessä sarjassa hänen roolihahmonsa oli muun muassa laihtutuspillereiden väärinkäyttäjä, joutui tekemisiin uskonlahkon kanssa, käytti kokaiinia, sai keskenmenon ja raiskattiin.
Jennie Garth näytteli myös sitcom-sarjassa "What I Like About You". Hän oli myös naispääroolissa TV-elokuvassa "Danielle Steel's Star" (1993).
16. huhtikuuta 1994 Garth meni naimisiin muusikko Daniel B. Clarkin kanssa. He erosivat tammikuussa 1996 ja Garth otti avioeron 1. marraskuuta 1996.
20. tammikuuta 2001 Garth avioitui näyttelijä Peter Facinellin kanssa. He tutustuivat vuonna 1995 elokuvan "An Unfinished Affair" kuvauksissa. Heillä on kolme tytärtä: Luca Bella (s. 22. kesäkuuta 1997), Lola Ray (s. 6. joulukuuta 2002) ja Fiona Eve (s. 30. syyskuuta 2006). Pariskunta päätyi kuitenkin yllättäen avioeroon vuonna 2012.
Ribe
Ribe on Tanskan vanhimmaksi mainittu historiallinen kaupunki, josta tuli 1. tammikuuta 2007 hallinnollisesti osa Esbjergin kuntaa Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä. Sitä ennen Ribe oli oma kuntansa ja entisen Riben amtin pääkaupunki. Vuonna 2018 Ribessä asui yli 8000 ihmistä.
Kaupungin keskustassa on edelleen säilynyt sata 1600-luvulta asti peräisin olevaa suojeltua taloa, jotka muodostavat yhdessä maan vanhimman goottilaisen tuomiokirkon kanssa suositun ja pittoreskin nähtävyyden.
Ribe oli viikinkiajan tunnettu kauppapaikka jo 700-luvulla. Jälkiä asutuksesta on ajoitettu noin vuoden 710 tienoille.
Vuonna 860 kaupungista oli tullut niin merkittävä, että Tanskan kuningas antoi "Pohjolan apostoli" Ansgarille luvan saarnata siellä kristinuskoa ja perustaa kirkko, joka sijoitettiin kaupungin läpi virtaavan joen etelälaidalle. Riben tuomiokirkko rakennettiin samalle paikalle 1100-luvun jälkipuoliskolla. Pienempiä kirkkoja, kerjäläismunkkiluostari ja linnoitus rakennettiin pian tämän jälkeen ja kaupunki levisi eräänlaiseksi kaksoiskaupungiksi joen molemmin puolin. Kahden muodostuneen kaupunginosan väliin rakennettiin eräs maan suurimpia keskiaikaisia tulvapatojärjestelmiä, jonka päällä pääkatu, "Dammen", sijaitsee edelleen.
Keskiajalla Ribe eli kulta-aikaansa Tanskan ainoana Pohjanmeren satamakaupunkina ja tärkeänä kirkon ja valtionhallinnon keskuspaikkana. Kuninkaat oleskelivat usein Riberhusin linnassa, josta on nykyisin jäljellä vain vähän muurinjäänteitä.
1500-luku toi myötään uskonpuhdistuksen ja joki hiekoittui umpeen. Niiden lisäksi kulkutaudit, kaupungin palo 1580, tulvat ja sodat nakersivat Riben taloudellista ja hallinnollista merkitystä.
Risto Fried
Christopher (Risto) Fried (3. kesäkuuta 1930 Pariisi, Ranska – 26. elokuuta 2004 Jyväskylä) oli psykologi, Jyväskylän yliopiston psykologian emeritusprofessori.
Fried oli Rorschach-asiantuntija, mutta hän tunsi myös syvällisesti TAT-testin, jota hän oli opiskellut Yhdysvalloissa testin kehittäjän Henry Murrayn oppilaana. Fried oli myös therapeialainen psykoanalyytikko, joka yhdisti psykoanalyyttista teoriaa kognitiiviseen psykoterapiaan yhdessä edesmenneen Jyväskylän yliopiston psykologian emeritusprofessorin Antero Toskalan kanssa.
Risto Friedin äiti oli kirjailija Anne Fried.
Stari Ras
Stari Ras (, "vanha Ras") oli keskiaikainen kaupunki Serbiassa, silloisen Raškan valtion eli Župan pääkaupunki. Se perustettiin 800- tai 900-luvuilla ja hylättiin 1200-luvulla. Nykyisin siitä on jäljellä linnoituksia, kirkkoja ja luostareita lähellä Novi Pazarin kaupunkia. Kaupungin rauniot ja läheinen Sopoćanin luostari kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Pastellivälskäri
Pastellivälskäri ("Acanthurus japonicus") on välskärikaloihin kuuluva kala.
Pastellivälskäri kasvaa 20 cm pitkäksi. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon samettivälskäriä. Vartalo on sinivioletti, ja sen reunoilla selästä pyrstön kautta vatsan alle kiertää kapea keltainen "kuunsirppi". Evät ovat tummat, pyrstö hyvin vaalea. Silmän alla on vaalea läikkä, joka ulottuu suuhun asti (lajituntomerkki: samettivälskärin läikkä on pienempi).
Pastellivälskäreitä elää Havaijilla ja muualla Tyynenmeren keskiosissa.
Pastellivälskäri on melko rauhallinen, kun taas häkellyttävästi samannäköinen samettivälskäri on hyvin aggressiivinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan. Pastellivälskäri jättää yleensä rauhaan myös selkärangattomat ja korallit joten sitä voi pitää riutta-akvaariossa. Se tarvitsee kuitenkin paljon uimatilaa.
Pastellivälskärit syövät pääasiassa kasvisruokaa, etenkin akvaariossa kasvavaa levää, mutta myös kuivattua levää tai leväpitoista kuivaruokaa.
Oliivivälskäri
Oliivivälskäri ("Acanthurus olivaceus") on välskärikaloihin kuuluva kala.
Oliivivälskäri kasvaa noin 35 cm pitkäksi. Nuoret yksilöt ovat keltaisia, aikuistuessaan kala saa lajille ominaisen kuvioinnin: pyrstöpuoli on oliivinvihreä, etuosa vaaleampi. Rintaevä on oranssi ja vartalon ylä- ja alareunaa kiertää oranssinsävyinen raita. Pyrstön tyvessä on tumma läikkä.
Oliivivälskäri on kotoisin Indopasifiselta merialueelta. Se elää koralliriutoilla 3–46 metrin syvyydessä.
Oliivivälskäri on yleensä rauhallinen lajitovereitaan ja muita välskäreitä kohtaan, mutta voi joutua muiden kiusaamaksi. Se on aktiivinen kala, joka tarvitsee paljon uimatilaa, mutta myös piilopaikkoja.
Oliivivälskäri syö piilevää, rihmaleviä ja pohjalietettä. Akvaariossa sille kelpaa myös kasvispitoinen pakastettu ja kuivaruoka. Monipuolista ruokavaliota (johon voi kuulua myös kesäkurpitsaa, pinaattia, parsakaalia ja norilevää) suositellaan myös siksi että nälkäisenä oliivivälskäri voi erehtyä näykkimään koralleja.
Purppuravälskäri
Purppuravälskäri ("Ctenochaetus hawaiiensis") on välskärikaloihin kuuluva kalalaji. Sen ulkonäkö muuttuu iän myötä.
Purppuravälskäri kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Se on nuorena värikäs: oranssi-sini-punakuvioinen vartalo ja sähkönsiniset evät. Aikuisväri on oranssi-tummajuovainen tai jopa tasaisen suklaanruskea. Aikuiset yksilöt muistuttavat keltasilmävälskäriä.
Purppuravälskäri on kotoisin Havaijilta ja Tyynenmeren keskiosista. Niitä tavataan tyypillisesti noin 12 metrin syvyydestä.
Purppuravälskäri ei näyki koralleja, joten se sopii myös riutta-akvaarioon. Se nyppii jatkuvasti levää ja lietettä akvaarion pohjan koloista, eikä sitä tulisi pitää liian siistissä altaassa eikä ilman elävää kiveä ja hiekkaa.
Purppuravälskäri syö yksisoluisia leviä ja pohjalietettä. Se huolii myös leväpitoista kuivaruokaa.
Martti Kuisma
Martti Kuisma (s. 27. elokuuta 1936 Kirvu – 1. tammikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Kuisma valmistui Suomen Teatterikoulusta vuonna 1958. Hän työskenteli Oulun kaupunginteatterissa vuosina 1959–1961, Porin teatterissa vuosina 1961–1963 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa vuosina 1963–1965. Vuonna 1965 perustetussa MTV-teatterissa hän oli mukana alusta saakka vuoteen 1979 ja näytteli muun muassa keskeiset roolit televisionäytelmissä "Metrokortti", "Huone puutalossa", "Tavallinen impi", "Orvar Kleinin laillinen ruumis" ja "Illansuusta puoleen päivään". Hän vieraili useissa kesäteattereissa ja näytteli muun muassa "Tuntemattoman sotilaan" Antti Rokkaa Pyynikin kesäteatterissa vuosina 1967–1969 ja Oulun kaupunginteatterissa 1970-luvulla. Radioteatterissa hän vieraili useasti ja esiintyi vielä 1990-luvulla muun muassa "Kantolan perheessä".
Kuisma näytteli noin kymmenessä elokuvassa, joista tunnetuimpia on Uuno Laurilan osa elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla". Myöhemmin hän näytteli muun muassa elokuvissa "Viimeinen savotta" ja "Tuhlaajapoika".
Juho Peura
Johan (Juho) Peura (24. toukokuuta 1879 Laukaa – 26. toukokuuta 1918 Tampere) oli SDP:n kansanedustaja, joka toimi eduskunnassa vuonna 1914. Hänet valittiin eduskuntaan Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä.
Juho Peura oli ammatiltaan puuseppä ja hän toimi myös Tampereen työväentalon vahtimestarina vuoteen 1918. Suomen sisällissodassa Peura oli Tampereen vallankumousoikeuden puheenjohtajana.
Peura vangittiin poliittisista syistä ja hän kuoli vankeudessa Tampereella toukokuussa 1918.
CocoRosie
CocoRosie on yhdysvaltalainen duo, joka koostuu kahdesta sisaruksesta, Bianca (Coco) ja Sierra (Rosie) Casadysta. Yhtye soittaa indie rockia ja psykedeelistä folkia, ja se on yhdistetty New Weird America -liikkeeseen. Yhtye on perustettu vuonna 2003.
Sierra soittaa yleensä kitaraa, pianoa ja harppua sekä laulaa taustoja. Bianca laulaa ja manipuloi erilaisia lasten lelusoittimia. Kappaleet he tekevät yhdessä. Cocorosie konsertoi duona, mutta sillä on myös apuna muita taustamuusikoita, kuten basisti ja rumpali tai beatboxaaja.
Sierra ja Bianca ovat amerikkalaissisaruksia, mutta ovat syntyneet eri paikoissa. Sierra, sisaruksista vanhin syntyi Iowassa ja Bianca Havaijilla. Heidän äitinsä antoi heille lempinimet Coco ja Rosie, joista myös yhtyeen nimi on peräisin. Kun Sierra oli viisivuotias ja Bianca kolmen, heidän vanhempansa erosivat. Sierra ja Bianca eivät tulleet kovinkaan hyvin toimeen kasvaessaan. Sierran ollessa 14-vuotias, hänen äitinsä potki hänet ulos kotoa ja lähetti hänet kouluun isänsä luokse.
Gerda Ryselin
Gerda Ryselin (oik. "Irma Gerda Emilia Londen", 21. kesäkuuta 1909 – 20. huhtikuuta 1990) oli suomenruotsalainen näyttelijätär.
Ryselin oli operettitähtenä Svenska Teaternissa. Hän siirtyi myöhemmin Suomen Kansallisteatteriin. Hän näytteli myös muutamassa suomalaisessa elokuvassa. Tunnetuimman roolinsa hän teki todennäköisesti paronittarena elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla" (1968).
Ryselin sai Pro Finlandia -mitalin 1957 ansioituneesta näyttelijätyöstä.
Purjevälskäri
Purjevälskäri ("Zebrasoma veliferum") on välskärikaloihin kuuluva kala. 
Purjevälskäri voi kasvaa 40 cm pitkäksi. Sen vartalo on tumman ja vaaleamman ruskean pystyraitainen, litteä. Kalan pullistellessa vaikkapa lajitoverin uhkailemiseksi selkäevä nousee purjeeksi, jonka pinta-ala on lähes yhtä suuri kuin kalan vartalo.
Purjevälskäri elää luonnossa Indopasifisella merialueella ja läntisellä Tyynellämerellä.
Purjevälskäri tarvitsee runsaasti uintitilaa, ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti muita välskäreitä kohtaan. Se ei yleensä näyki koralleja, joten se sopii riutta-akvaarioon.
Purjevälskäri syö elävää tai kuivattua levää, tai leväpitoista valmisruokaa.
Alan Hovhaness
Alan Hovhaness (8. maaliskuuta 1911 – 21. kesäkuuta 2000) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen nykytaidemusiikkinsa ammentaa vaikutteitaan useiden vieraiden kulttuurien musiikeista.
Hovhaness oli 1900-luvun tuotteliaimpia sinfonikkoja. Hän ehti uransa aikana säveltää kaikkiaan 67 sinfoniaa.
Hovhaness syntyi Somervillessä, Massachusettsissa. Hänen isänsä oli armenialainen kemisti Haroutioun Hovanes Chakmakjian ja äitinsä yhdysvaltalainen Madeleine Scott, jolla oli skotlantilaisia ja englantilaisia sukujuuria.
Hovhanessin syntymänimi oli Alan Vaness Chakmakjian. Pian äitinsä kuoltua 3. lokakuuta 1930 hän otti käyttöön isoisänsä nimen Hovaness, jonka hän muutti myöhemmin muotoon Hovhaness. Hän aloitti säveltämisen noin 4-vuotiaana ja sai jo varhain musiikillisia vaikutteita armenialaisista sukujuuristaan. Hän oli musiikin lisäksi kiinnostunut astronomiasta.
Hovhaness päätti omistautua säveltämiselle 14-vuotiaana. Eräs hänen varhaisista vaikuttajistaan oli armenialaisen taidemusiikin isänä pidetty Komitas Vardapet. Hovhaness valmistui high schoolista vuonna 1929 ja opiskeli sen jälkeen Leo Rich Lewisin johdolla sekä Frederick Conversen johdolla New England Conservatory of Musicissa. Hovhaness oli vanhenevan Jean Sibeliuksen ystävä. Säveltäjät tapasivat toisensa ensimmäistä kertaa Hovhanessin Suomen-matkan aikana 1934. 1930- ja 1940-luvuilla Hovhaness tuhosi useita varhaisia teoksiaan aloittaakseen työn puhtaalta pöydältä.
Hovhaness toimi vuodesta 1940 noin vuosikymmenen ajan St. Jamesin Armenian apostolisen kirkon urkurina Massachusettsin Watertownissa. Hän pääsi vuonna 1942 Tanglewoodiin opiskelemaan opettajinaan Bohuslav Martinů, Aaron Copland ja Leonard Bernstein. Hovhaness keskeytti tämän Bernsteinin suhtauduttua negatiivisesti tämän ensimmäiseen sinfoniaan. Hovhaness oli kiinnostunut intialaisesta musiikista ja oppi 1940-luvulla soittamaan sitaria.
Hovhaness toimi vuosina 1948–1951 opettajana Bostonin konservatoriossa. Hänen oppilaidensa joukkoon kuuluivat jazzmuusikot Sam Rivers ja Gigi Gryce. Hovhaness siirtyi vuonna 1951 New Yorkiin. Hovhanessin läpimurto tapahtui vuonna 1955, jolloin Leopold Stokowski johti hänen sinfoniansa "Mysterious Mountain" ensiesityksen Houstonissa. Säveltäjä teki 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa lukuisia matkoja Aasiaan ja opetteli mm. vinansoiton Madrasissa. Hän perehtyi lisäksi japanilaisiin musiikin tyylilajeihin.
Hovhanessin tuotantoon kuuluu sinfonioiden lisäksi mm. kolme balettia. Vielä 1980-luvulla hän kirjoitti musiikkia indonesialaiselle gamelankokoonpanolle. Säveltäjän ainoa matka Armeniaan tapahtui vuonna 1965. Hänet otettiin The American Academy of Arts and Lettersin jäseneksi 1951, ja hän asui 1970-luvulta alkaen Seattlessa. Hän kuoli 89-vuotiaana sävellettyään kaikkiaan yli 400 opusta.
Ernesto Lecuona
Ernesto Lecuona y Casado (6. elokuuta 1895 Guanabacoa, Kuuba – 29. marraskuuta 1963) oli kuubalainen säveltäjä. Hänet otettiin postuumisti Songwriters Hall of Fameen.
Lecuonan sävellyksiä ovat muun muassa "Siboney" ("Canto Siboney"), "Malagueña" ja "Andalucía". Hänen menestyskappaleensa "Always in My Heart" ("Siempre en mi Corazon") nimettiin 1942 parhaan laulun Oscar-ehdokkaaksi, mutta se hävisi kappaleelle "White Christmas". Hän oli viihdemusiikkia soittavan maineikkaan Lecuona Cuban Boys -yhtyeen jäsen.
Menestyksen myötä hän oleskeli yhä enemmän Yhdysvalloissa ja muutti lopullisesti Tampaan Floridaan 1960 Kuuban jouduttua kommunistihallinnon valtaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessaan Teneriffalla Kanariansaarilla. Hänet on haudattu New Yorkiin.
Geneseo Subdivision
Geneseo Subdivision on Kansasin osavaltion keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka yhdistää Geneseon, Lyonsin ja Sterlingin kaupungit. Nykyisin rataosalla liikennöidään vain jakelu-ja keräilyjunia.
McPherson Subdivision
McPherson Subdivision on Kansasin osavaltion keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka yhdistää McPhersonin ja Conwayn kaupungit, sekä Lyonsin ja Ellinwoodin kaupungit. Liikenne välillä Conway–Lyons on lakkautettu.
Nykyisin rataosalla liikennöidään vain jakelu-ja keräilyjunia.
Komitas Vardapet
Soghomon Gevorki Soghomonjan () eli pappisnimeltään Komitas Vardapet () tai Gomidas Vartabed (26. syyskuuta tai 8. lokakuuta 1869 Kütahya, Osmanien valtakunta – 22. lokakuuta 1935 Pariisi) oli armenialainen säveltäjä, kansanmusiikintutkija, kuoronjohtaja ja pappi. Häntä pidetään Armenian taidemusiikin isänä.
Vardapet syntyi musikaaliseen perheen, jossa puhuttiin turkin kieltä. Hänen äitinsä kuoli, kun hän oli yksivuotias, ja hänen isänsä menehtyi kymmenen vuotta myöhemmin. Vardapet eli isoäitinsä kanssa vuoteen 1881 ja opiskeli papiksi. Hän opiskeli myöhemmin musiikkia Saksassa ja keräsi tuhansia kansanlauluja kotimaansa kylissä.
Vardapetin tunnetuin teos on liturgia "Badarak", jonka sävellystyön hän aloitti vuonna 1892. Teos esitetään useimmiten säveltäjän itse suosimalla kolmiäänisellä mieskuorolla. Vardapet teki armenialaisesta musiikista tunnettua myös ulkomailla.
Vardapet työskenteli vuodesta 1910 Konstantinopolissa, jonne hän perusti 300-henkisen "Gusan"-kuoron. 24. huhtikuuta 1915 armenialaisten kansanmurhan alkaessa turkkilaiset karkottivat Vardapetin Çankırıin, mutta hän sai palata pääkaupunkiin viidentoista päivän kuluttua. Tapahtumat järkyttivät hänen mielenterveyttään. Hän joutui syksyllä 1916 turkkilaiseen sotasairaalaan, ja hänet siirrettiin vuonna 1919 Pariisiin. Hän kuoli mielisairaalassa Villejuifissa 1935.
Nykyisin Jerevanissa toimii Vardapetin mukaan nimetty musiikkiakatemia. Hänen kunniakseen on lisäksi nimetty jousikvartetti.
Hutchinson Subdivision
Hutchinson Subdivision on Kansasin osavaltion etelä- ja keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka alkaa Wichitasta ja johtaa Hutchinsoniin. Rataosalla liikennöidään tavaraliikennettä sekä jakelu-ja keräilyjunia.
Rataosuus on alun perin kuulunut Missouri Pacific Railroad -yhtiölle, joka siirtyi Union Pacific Railroadin omistukseen. Central Kansas Railway osti rataosan. Rataosa siirtyi Kansas and Oklahoma Railroadin omistukseen, kun yhtiö osti Central Kansas Railwayn.
Newton Subdivision
Newton Subdivision on Kansasin osavaltion keskiosassa Yhdysvalloissa sijaitseva Kansas and Oklahoma Railroadin hallinnoima ja liikennöimä rautatieosuus, joka alkaa Newtonista ja johtaa McPhersonin kautta Conwayhin.
Rataosalla liikennöidään tavaraliikennettä sekä jakelu-ja keräilyjunia. Siihen liittyy McPhersonin ja Conwayn välinen osuus McPherson Subdivisionista. Newtonin ja McPhersonin välinen osuus on aiemmin ollut Union Pacific Railroadin hallinnassa.
Ørsted (satelliitti)
Ørsted on Tanskan avaruustutkimusinstituutin ensimmäinen satelliitti, joka laukaistiin 23. helmikuuta 1999. Satelliitin tehtävänä on kartoittaa maan magneettikentän muutoksia, ja satelliitti on nimetty tanskalaisen fyysikon Hans Christian Ørstedin mukaan.
Satelliitin ensisijainen päämäärä on kartoittaa maan magneettikenttää 14 kuukauden jaksoissa ja tulosten pohjalta parantaa sekä tarkentaa magneettikentän malleja ja havaita muutokset magneettikentässä.
Lisäksi Ørstedin tuloksia käytetään tutkimuksissa, jotka kartoittavat maan magneettikentän vaihteluita sekä aurinkotuulen vaikutuksista maan magneettikenttään.
Satelliitin tuloksia on myös vertailtu vuosina 1979–1980 saatuihin maan magneettikentän tuloksiin, jotka keräsi Yhdysvaltojen Magsat-satelliitti.
Satelliitti on edelleen toiminnassa vuonna 2009 .
Rurik Ekroos
Rurik Ekroos (28. huhtikuuta 1902 Helsinki – 23. joulukuuta 1977) oli suomalainen näyttelijä.
Ekroos palkittiin vuonna 1954 Pro Finlandia -mitalilla.
Jetmore
Jetmore on kaupunki Hodgemanin piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 867. Kaupunki on piirikunnan hallinnollinen keskus.
United States Census Bureaun mukaan kaupungin pinta-ala on 2,8 neliökilometriä. Pinta-alasta kaikki on maata, vesialueita ei ole. Vuoden 2000 väestönlaskennan peusteella kaupungissa oli 427 asuntoa, 362 taloutta ja 241 perhettä, väestöntiheyden ollessa 317 asukasta neliökilometrillä. Valtaosa (96,79%) asukkaista oli syntyperältään valkoihoisia.
Kaupungin keskustassa risteävät maantiet 283 ja 156. Keskustan eteläpuolella sijaitsee myös Jetmore Municipal Airport.
Kaupunkiin on ollut rautatieyhteys Kansas and Oklahoma Railroadin operoimaa Larned–Jetmore-sivurataa pitkin, mutta nykyisin Jetmoren ja Hanstonin välinen osuus on lakkautettu.
Anders Henriksson
Anders "Henkan" Henriksson (s. 1945) on ruotsalainen musiikkituottaja Tukholmasta.
Henriksson oli laulunkirjoittaja ja tuottaja Tages-yhtyeessä. Vuodesta 1976 hän on työskennellyt Magnus Ugglan kanssa.
Towner
Towner voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä:
Maantieteellisiä paikkoja:
Muita:
Giovanni Saldarini
Giovanni Saldarini (11. joulukuuta 1924 – 18. huhtikuuta 2011 Milano) oli italialainen kirkonmies. Hän toimi Torinon arkkipiispana vuosina 1989–1999 ja oli kardinaali 28. kesäkuuta 1991 alkaen. Ylitettyään 80 vuoden iän hän ei voinut enää osallistua konklaavissa uuden paavin valintaan keväällä 2005.
Villa Sofia
Villa Sofia on Tammelan kaupunginosassa Tampereella sijaitseva, vuonna 1921 rakennettu ja 1990-luvulla peruskorjattu kertaustyylinen rakennus, joka on alueen alkuperäisistä rakennuksista ainoa tiilirunkoinen.
Villa Sofiassa on alun perin ollut kolme huoneistoa. Koska lähes koko Tammela oli tuhoutunut vuoden 1918 taisteluissa, valtio myönsi lainaa myös yksityishenkilöille talojen rakentamiseen. Kolme perhettä lähti rakentamaan Villa Sofiaa omaksi kodikseen. Perimätiedon mukaan yhden perheen isä oli muurari, mikä selittäisi kivitalon nousemisen keskelle Puu-Tammelaa. Perheet ajautuivat kuitenkin rahavaikeuksiin, joten Tampereen kaupunki lunasti rakennuksen itselleen jo rakennusvuonna 1921. Villa Sofiassa oli kaupungin vuokra-asuntoja 1990-luvun alkupuolelle saakka. Vuonna 1995 kaupunki myi rakennuksen tarjousten perusteella purettavaksi. Heini ja Tatu Niklas-Salminen voittivat tarjouskilpailun, mutta purkamisen sijasta he kunnostivat talon siitä diplomityönsä Tampereen teknillisen yliopiston arkkitehtuurin osastolle tehneen Outi Palttala-Heiskalan ohjauksen mukaisesti.
Nykyisin Villa Sofia toimii Ikkunana Maailmalle sekä juhla- ja koulutustilana. Rakennukseen on lisätty kuisti, ja alkuperäiset halkokellarit on muutettu opetuskeittiö- ja ohjelmatiloiksi. Yläkerrassa alkuperäistä huoneistojakoa on kunnioitettu mahdollisimman pitkälle, ja talo on sisustettu ajan hengen mukaisesti.