Seitsemän Thebaa vastaan (Aiskhylos)
Seitsemän Thebaa vastaan (myös "Seitsemän Teebaa vastaan", , ) on Aiskhyloksen kirjoittama antiikin kreikkalainen tragedia, jonka aiheena on seitsemän sotapäällikön hyökkäys Thebaa vastaan.
Aiskhyloksen "Seitsemän Thebaa vastaan" -tragedian kantaesitys oli Ateenan Dionysoksen teatterilla vuonna 467 eaa. Se voitti tuolloin ensimmäisen palkinnon vuotuisessa kaupunki-Dionysia-juhlan näytelmäkilpailussa. Tragedia oli osa Thebaan sijoittunutta trilogiaa, jonka kaksi ensimmäistä osaa olivat "Laios" ja "Oidipus". Nämä näytelmät eivät ole säilyneet nykyaikaan. Trilogiaan liittyi myös satyyrinäytelmä "Sfinksi", joka on myös kadonnut.
Näytelmä on vanhin säilynyt kuvaus seitsemän päällikön sotaretkestä Theban kaupunkia vastaan, ja myös aiheen pääesitys kreikkalaisessa kirjallisuudessa. Myöhemmin sama tarina on kerrottu myös Euripideen tragediassa "Foinikian naiset".
Tragedia koostuu runosäkeestä.
Luovuttuaan Theban kuninkuudesta kohtaamansa häpeän vuoksi Oidipus antoi valtakuntansa kahdelle pojalleen Eteokleelle ja Polyneikeelle, jotka sopivat hallitsevansa vuorovuosin. Eteokles oli pojista vanhempi, joten hän sai kuninkuuden ensimmäisenä. Hän kuitenkin kieltäytyi ensimmäisen vuoden jälkeen luovuttamasta valtaa veljelleen, ja ajoi tämän pois kaupungista. Polyneikes pakeni Argokseen, ja kokosi siellä seitsemän sotapäällikön johtaman sotajoukon hyökätäkseen kotikaupunkiaan Thebaa vastaan ja saadakseen kruunun takaisin itselleen.
Näytelmän alkaessa Polyneikes ja hänen argoslaiset joukkonsa alkavat piirittää Thebaa. Theban kuningas Eteokles astuu lavalle, ja kutsuu kansaa aseisiin. Tämän jälkeen näytelmä koostuu pääasiassa Theban palatsiin sijoittuvista vihollisen uhkaa koskevista keskusteluista thebalaisten ja Eteokleen välillä, eikä siihen sisälly varsinaisia taistelukohtauksia. Taistelu tapahtuu näyttämön ulkopuolella, ja Theban naisista koostuvan kuoron ("khoros") laulu kuvaa sen tapahtumia.
Näytelmässä myös kuvataan laajasti jokaista seitsemää vihollispäällikköä sekä heidän kilpiään. Eteokles puolestaan kertoo, kenet sotapäällikön hän aikoo lähettää ketäkin vihollispäällikköä vastaan. Kun sanansaattaja kertoo, että seitsemännellä portilla on vastassa Polyneikes itse, Eteokles muistaa isänsä kirouksen:
Eteokles päättää kohdata Polyneikeen itse taistelussa mies miestä vastaan. Hyökkääjistä ja puolustajista muodostuu näytelmässä näin seuraavanlaiset taisteluparit:
Kuolema esiintyy tragediassa usein. Taistelun aikana Kapaneus saa surmansa Zeuksen vasamasta rangaistukseksi pöyhkeydestään. Hänen vaimonsa Euadne heittäytyy miehensä hautajaisrovioon. Megareus puolestaan surmaa itsensä Teiresiaan ennustettua vapaaehtoisen kuoleman pelastavan Theban.
Lopulta saapuu sanansaattaja, joka kertoo, että vihollinen on voitettu taistelussa, ja että Eteokles ja Polyneikes ovat surmanneen toisensa. Veljesten ruumiit tuodaan näyttämölle, ja kuoro valittaa heidän kuolemaansa, samoin kuin heidän sisarensa Antigone ja Ismene, jotka nyt ovat ainoina jäljellä Oidipuksen kuningashuoneesta.
Sofokleen tragedian "Antigonen" suosion vuoksi "Seitsemän Thebaa vastaan" -näytelmän loppu kirjoitettiin uudelleen noin viisikymmentä vuotta Aiskhyloksen kuoleman jälkeen. Veljesten ruumiiden suremisen sijaan uudelleenkirjoitetussa lopussa saapuu sanansaattaja, joka kertoo Kreonin kieltäneen kotikaupunkiaan vastaan sotineen Polyneikeen hautaamisen, kun taas Antigone ilmoittaa uhmaavansa kieltoa, mikä on pohjustusta "Antigonen" tapahtumille.
Näytelmän pääteemoiksi voidaan nähdä muun muassa kohtalo ja se tosiseikka, että myös viattomat ihmiset joutuvat epäoikeudenmukaisesti osallisiksi pahojen ihmisten itselleen ansaitsemista pahoista kohtaloista. Näytelmä korostaa myös kaupunkien ("polis") merkitystä osana inhimillistä sivistystä.