hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Paula Risikko
Paula Sinikka Risikko (o.s. "Pelttari", s. 4. kesäkuuta 1960 Ylihärmä) on suomalainen poliitikko ja nykyinen eduskunnan puhemies. Hän toimi peruspalveluministerinä Vanhasen toisessa ja Kiviniemen hallituksissa vuosina 2007–2011, sosiaali- ja terveysministerinä Kataisen hallituksessa vuosina 2011–2014, liikenne- ja kuntaministerinä Stubbin hallituksessa vuosina 2014–2015 ja sisäministerinä Sipilän hallituksessa vuosina 2016–2018. Kansanedustajana hän on toiminut vuodesta 2003 edustaen Vaasan vaalipiiriä. Risikko toimi Eduskunnan II varapuhemiehenä 29.5.2015–21.6.2016. Risikko on Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen (2001–) ja entinen valtuuston 1. varapuheenjohtaja (2005–2008). Risikko on tällä hetkellä Suomen toiseksi pisimpään valtioneuvoston jäsenenä toiminut nainen. Häntä enemmän ministeripäiviä on naisista ainoastaan Sinikka Mönkäreellä.
Risikko kirjoitti ylioppilaaksi Härmän lukiosta vuonna 1979. Sairaanhoitajaksi hän valmistui vuonna 1983 ja erikoissairaanhoitajaksi vuonna 1985 Seinäjoen sairaanhoito-oppilaitoksesta. Vuonna 1987 hän valmistui sairaanhoidon opettajaksi Oulun sairaanhoito-oppilaitoksesta. Terveydenhuollon maisteri hänestä tuli vuonna 1990 Kuopion yliopistosta ja terveystieteiden tohtoriksi hän väitteli vuonna 1997 Tampereen yliopistosta. Hoitotieteen alalta valmistuneen väitöskirjan otsikkona oli "Sairaanhoitajan työn nykyiset ja tulevaisuuden kvalifikaatiovaatimukset".
Risikko on nimitetty hallintotieteiden kunniatohtoriksi Vaasan yliopistossa vuonna 2011 sekä lääketieteen kunniatohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2012. Risikko on virkavapaalla Seinäjoen ammattikorkeakoulun vararehtorin virasta.
Eduskuntaan Risikko valittiin ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa. Toukokuussa 2014 Risikko ilmoitti tavoittelevansa kokoomuksen puheenjohtajan paikkaa Jyrki Kataisen jättäessä tehtävän kesän puoluekokouksessa. Risikko eteni puheenjohtajavaaleissa toiselle kierrokselle, mutta hävisi Alexander Stubbille äänin 349–500.
Risikko on vaikuttanut lukuisissa terveysalan järjestöissä, kuten Autismi- ja Aspergerliitossa, Suomen Syöpäyhdistyksen valtuuskunnassa, Diabetesliitossa, Suomen MS-liitossa, Reumasäätiössä sekä muun muassa Alfred Kordelinin säätiössä ja Suomen Unifem -järjestössä.
Risikko on ollut naimisissa entisen Pohjanmaan Kokoomuksen toiminnanjohtajan Heikki Risikon kanssa vuodesta 2000. Heikki Risikko toimii nykyään Etelä-Pohjanmaan yrittäjien toimitusjohtajana. Heillä on vuonna 2006 Kiinasta adoptoitu tytär. Perhe asuu Seinäjoella.
Kuusiokuntien seutukunta
Kuusiokuntien seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 144. Nimi Kuusiokuntien seutukunta viittaa siinä olleiden kuntien lukumäärään seutukuntaa perustettaessa. Näistä kaksi jätti seutukunnan vuoden 2009 alussa.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Järviseudun seutukunta
Järviseudun seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se käsittää valtaosan Etelä-Pohjanmaan Järviseudusta. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu viisi kuntaa. Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 146.
Järviseudun murteet kuuluvat Keuruun-Evijärven välimurteisiin, jotka ovat savolaismurteista kaikkein läntisimpiä. Ne ovat suhteellisen lähellä suomen yleiskieltä. Kuitenkin myös Etelä-Pohjanmaan murteen vaikutusta on Järviseudun murteissa havaittavissa esim. intonaatiossa.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Suupohjan seutukunta
Suupohjan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 141. Suupohjan rannikkoseutu sijaitsee Suupohjan länsipuolella Pohjanmaan maakunnassa.
Alueella oli asukkaita yhteensä . Suupohja on merkittävä tyrnimarjan tuotantoalue ja myös merkittävä ruokaperunan tuotantoalue. Yli puolet Suomen ruokaperunasadosta tuotetaan Suupohjassa. Suupohjan alueella sijaitsevat myös Suomen suurimmat spelttivehnän ja öljypellavan tuotantoalueet.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Härmänmaan seutukunta
Härmänmaan seutukunta oli yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsi Länsi-Suomen läänissä, Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluivat Alahärmä, Kauhava ja Ylihärmä. Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero oli 145.
Anarkokommunismi
Anarkistinen kommunismi (joskus myös anarkokommunismi tai kommunistinen anarkismi) on poliittinen ideologia, joka vastustaa hierarkiaa ja auktoriteetteja, tärkeimpinä viranomaiset ja kapitalismi. Anarkististen kommunistien mielestä omistusoikeus ja valtio ovat molemmat lähinnä haitallisia instituutioita.
Anarkokommunistit kutsuvat itseään useimmiten vain anarkisteiksi, paitsi silloin, kun he haluavat erottaa itsensä anarkokapitalisteista tai tarkemmin omistusoikeudettomien anarkistien keskuudessa mutualisteista, individualistisista anarkisteista, kollektivistisista anarkisteista ja anarkosyndikalisteista. Vastaavasti libertariaania sosialismia ei myöskään tulisi sekoittaa libertarismiin.
Anarkistisen sosialismin voidaan katsoa olevan sosialismin toinen päähaara, toinen on valtiososialismi. Mihail Bakunin anarkistien edustajana otti ensimmäisen internationaalin aikoina usein yhteen Karl Marxin kanssa, jota anarkistit pitivät autoritaarisena marxilaisen valtiollisuususkon takia. Molemmilla oli enemmän tai vähemmän päämääränä valtion lakkauttaminen, mutta marxilaiset uskoivat tämän tapahtuvan luonnollisesti vallankumouksen jälkeen, kun taas anarkistit uskoivat valtion olevan este vallankumouksen tapahtumiselle.
Peruskritiikki niin ei-sosialististen libertaarien kuin ei-libertaarien sosialistien puolelta on, että markkinat syntyvät aina, jos niitä ei väkivaltaisesti tukahduteta. Heidän mielestään libertaari sosialismi on siis jo käsitteellinen ristiriita. Tämän kritiikin ovat kuitenkin useat antropologit ja kulttuurintutkijat osoittaneet virheelliseksi ja poliittiseksi todetessaan antropologisten tutkimusten osoittavan kiistatta markkinoiden niin sanotun luonnollisen syntymisen yhdeksi populistisen talousajattelun suurimmista myytteistä.
Niilo Pielinen
Niilo Pielinen ("Gaston Lagaffe") on belgialaisen sarjakuvantekijän Andre Franquinin vuonna 1957 "Spirou"-lehteen luoma sarjakuvahahmo. "Gaffe" tarkoittaa ranskaksi kömpelystä.
Pielinen on Ranskassa hyvin suosittu. Franquin piirsi Niilo Pielistä kuolemaansa saakka vuoteen 1997, tosin epäsäännöllisesti 1980-luvun alusta.
Pielisen työnkuva "Journal de Spiroussa" on aina ollut hieman epäselvä, mutta usein hänen työnään oli postin läpikäyminen, minkä ohella hän on pitänyt huolta ainakin arkistosta. Suuren osan työajastaan hän käyttää "hupaisiin pikku kokeisiinsa." Niilo ja hänen lemmikkinsä (kissa ja naurulokki) estävät myös toistuvasti Fantasiota ja häntä myöhemmin Niilon esimiehenä seurannutta Kursiota ("Léon Prunelle") allekirjoittamasta sopimusta johtaja Pappenskiöldin ("Monsieur Demesmaeker") kanssa. Tilintarkastaja Alakielo ("Monsieur Boulier") tekee toistuvasti käyntejä toimistoon ja hän onkin suositellut kustannusjohtajalle työntekijöille vaarallisen työn lisää.
On arvoitus, miksi Pielistä ei ole erotettu; se tosin saattaa johtua siitä, ettei häntä liene koskaan virallisesti palkattukaan. Niilo vain asettui taloksi toimitukseen, koska lehti julkaisi hänen seikkailujaan sarjakuvina. Pielinen seurustelee sihteeri Johannan ("Mademoiselle Jeanne") kanssa. Pielisen tunnetuin keksintö on soittoväline pielofoni, kieli- ja puhallinsoittimen yhdistelmä, jonka vähäinenkin soitto aiheuttaa esineissä ja rakenteissa valtavan resonoinnin saaden ikkunat särkymään, katot romahtamaan ja lentokoneet suistumaan reitiltään.
Ranskaksi Niilo huudahtaa aina hämmästyneenä "M'enfin!", suomeksi se on usein käännetty "No mutta!"
Vuonna 1981 Ranskassa tehtiin Niilo Pielinen -elokuva "Fais gaffe à la gaffe!" Sen ohjasi Paul Boujenah ja pääosaa näytteli Roger Mirmont. Elokuva ei menestynyt.
Suomessa on julkaistu myös parodia-albumi "Niilo Pöljänen" (Semic 1991).
Yksisivuisia, yleensä lehtien kolmanneilla sivuilla: Kootut stripit:
Muissa
L
L (l) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten kahdestoista kirjain. L-kirjaimen nimi on suomen kielessä "äl" (aiemmin myös "el") ja äännearvo .
Kreikkalaisessa kirjaimistossa latinalaista L-kirjainta vastaa lambda (Λ, λ), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan Л (л).
Alkuperältään L-kirjain on peräisin muinaisseemiläisestä kirjainmerkistä lamed. Tästä kehittyi puolestaan kreikan lambda, josta taas syntyi latinan l-kirjain.
L-kirjaimella merkitään suomen kielessä lateraalikonsonanttia . L ääntyy periaatteessa samalla tavalla kaikissa asemissa, mutta vokaaliympäristö vaikuttaa sen laatuun ja paikkaan jonkin verran. Eräissä murteissa l on vahvasti palataalistunut (i- tai j-värinen).
Suomen kielessä on joitain l-kirjaimeen päättyviä sanoja.
Genjin tarina
Genjin tarina () on japanilaisen kirjallisuuden klassikko, joka ilmestyi noin vuonna 1000. Kirja on yksi maailman vanhimmista romaaneista ja sen on kirjoittanut Murasaki Shikibu. Genjin tarina on myös yksi ensimmäisistä japaniksi kirjoitetuista kirjoista, ja siinä kirjoitusmerkistönä käytettiin hiragana-merkistöä kiinalaisperäisten kanjien sijaan.
Genjin tarinan näyttämö on tuhannen vuoden takainen Kioto, joka silloin oli nimeltään Heiankyō, "Tyynen rauhan pääkaupunki". Keisarin hovi ja hallitus toimivat siellä 790-luvulta 1860-luvun lopulle, vaikka Heian-kautena tunnettu ajanjakso päättyi vuonna 1185, kun poliittinen valta siirtyi hovilta sotilashallitukselle.
Genjin tarina koostuu kaikkiaan 54 luvusta, jotka voidaan jakaa Hikaru Genjin elämäntarinan kertovaan alkuosaan ja hänen poikansa Kaorun elämästä kertovaan loppuosaan. Kirja kuvaa hovin elämää ja kirjan päähenkilön, Genjiksi kutsutun prinssin, kauneutta ja sekalaisia romansseja. Teoksen pääsisältö on päähenkilön rakkauselämä. Kirjaa rytmittää monenlaisten naisten saapuminen ja poistuminen hänen elämästään. Alussa keisarin vaimosta Fujitsubosta muodostuu äitinsä menettäneelle prinssille palvonnan kohde. Myöhemmin hän lähes ryöstää itselleen tytön, jolle kirjoittaja on jostain syystä on antanut oman nimensä, tai jonka mukaan kirjailijatar sai lempinimensä. Murasakista tulee Genjin päärakkaus monien muiden rakkauksien joukossa.
Kertojaääni puhuu välillä suoraan lukijalle kommentoidakseen tapahtumia ja jopa niiden kirjaamishetkeä. Shikibu Murasaki kirjoittaa kuin henkilöt olisivat todella kirjoittajan läheisyydessä eläviä ihmisiä.
Heian-kauden ylimystölle tyypilliseen tapaan ihmiset keskustelevat toisilleen runojen välityksellä. Runoihin sisältyy paljon kulttuuriin sidottuja vihjauksia ja monimerkityksellisyyksiä, viittauksia vanhoihin tuolloin hyvin tunnettuihin tarinoihin. Suora keskustelu tapahtuukin usein naisen istuessa verhon takana. Naisella on oltava sivistystä ja ennen kaikkea sydämen sivistystä; runojen käsiala ja hienostuneisuus paljastavat yhteiskuntaluokan.
Genjin tarinan ensimmäinen kolmannes on käännetty suomeksi ja julkaistu neljänä niteenä. Suomentajat Kai Nieminen ja Marutei Tsurunen ovat pyrkineet selvittämään lukijalle kulttuurisia viittauksia.
Sotapsykoosi
Sotapsykoosi on sodan tai sen odotuksen aiheuttama kiihottunut mieliala. Sotapsykoosia on esimerkiksi pelko, sekaannus, pakokauhu tai jokin muu vastaavanlainen kiihottunut mieliala.
Jouppilanvuori
Jouppilanvuori eli "Joupiska" on Seinäjoen korkein kohta, 118 metriä merenpinnasta. Jouppiskaa on 1980-luvulta asti korotettu niin, että siellä pystyy laskettelemaan talvisin. Mäki sijaitsee Jouppilan alueella. Rinneravintola Joupiska on nykyään auki ympäri vuoden. Laskettelutoiminta oli pitkään kokonaan lakkautettu.
Kukkulalta on laaja näkymä koko kaupunkiin. Ajorata johtaa kukkulan päälle. Kukkulalla on myös mastoja ja neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka. Talvisin käytössä ovat 3 ja 5,5 kilometrin valaistut hiihtoladut, joita pitkin on yhteys Kyrkösjärvelle ja Ilmajoen Tuomikylään sekä Törnävälle.
Beeta
Beeta (isona kirjaimena Β, pienenä β, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston toinen kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa soinnillinen bilabiaalinen klusiili , mutta nykykreikassa se on muuntunut labiodentaaliseksi frikatiiviksi . Kreikkalaisissa numeroissa beetan lukuarvo on 2.
Latinalaisessa kirjaimistossa beetaa vastaa kirjain B/b. Kyrillisessä kirjaimistossa beetan vastine on kirjain Б/б, mutta toisaalta nykykreikkalaista äännearvoa vastaa kyrillisen aakkoston kolmas kirjain В/в. Suomen kieleen beeta translitteroidaan muinaiskreikasta "b" ja nykykreikasta "v".
Beeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("bet"). Kirjaimen alkuperäinen muoto ilmeisesti kuvasti pienen yksihuoneisen talon pohjapiirrosta, johon on merkitty oviaukko. Kreikkalaisten käsissä siitä muovautui suuraakkonen Β, jossa on kaksi päällekkäistä kaarta.
Myös pienaakkosessa β on kaksoiskaari, mutta pienaakkosen muoto on suuraakkosta pyöristyneempi, ja kirjaimen vasemmalla sivulla tapaa olla perusviivan alapuolelle työntyvä pidennys. Tosin sanan sisällä käytetään joissain typografisissa perinteissä pienaakkosen alapidennyksetöntä muunnelmaa ϐ (esimerkiksi kirjaa merkitsevä sana voi esiintyä muodossa βίβλος tai βίϐλος). Pienaakkosta β ei pidä sekoittaa hieman samannäköiseen ß-kirjaimeen eli saksalaiseen kaksois-s:ään (jossa ei yleensä ole alapidennystä ja joka tapaa olla alhaalta avonainen).
Beeta oli alun perin nykyistä kulmikkaampi. Arkaaisissa kirjaimistoissa sen ”kaaret” osoittivat usein vasemmalle foinikialaisen esikuvan tavoin. Myöhemmin se kääntyi nykyiseen asentoon. Beeta oli käytössä useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta joissakin siitä esiintyi hyvin erilaisia muotoja. Esimerkiksi Naksoksen, Paroksen ja Deloksen kirjaimistoissa se muistutti enemmän nykyistä latinalaisen kirjaimiston C-kirjainta. Beetaa ei alun perin käytetty kaikissa luoteiskreikkalaisissa (mm. Aitolia, Epeiros) eikä Vähän-Aasian (mm. Aiolis, Knidos) paikallisissa kirjaimistoissa.
Epigrafisissa lähteissä beetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Tietokoneissa beeta koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Ohjelmointivirhe
Ohjelmointivirhe eli bugi on tietokoneohjelman lähdekoodissa oleva virhe. Virheet jaetaan kahteen pääluokkaan: syntaksivirheet ja semanttiset virheet. "Syntaksivirheet" paljastuvat heti, koska kääntäjä ei pysty kääntämään sellaista ohjelmakoodia eikä ohjelmointikielen tulkki voi tulkaten suorittaa sellaista ohjelmakäskyä. "Semanttinen virhe" saa ohjelman toimimaan väärin jossain tilanteessa. Virheellinen toiminta saattaa johtua myös kääntäjän tai tulkin virheellisestä toiminnasta. Väärä toiminta määritellään tapauskohtaisesti ja joissain tapauksissa voi olla epäselvää, onko yllättävä toiminta virheellistä. Ohjelmointivirhe tapahtuu ohjelmointi- ("implementointi" eli "toteutus") tai suunnitteluvaiheessa ("speksaus") ja ilmenee ohjelmaa ajettaessa. Virheen korjaamisen kannalta on hankalaa, että se saattaa ilmetä vain jossain yksittäisessä ja harvinaisessa tilanteessa, jota on vaikea hahmottaa. Kaikissa hyödyllisissä tietokoneohjelmissa sanotaan olevan virheitä.
Ohjelmankirjoituksessa pätee virheen suurusluokkaan seuraava: Mitä myöhemmässä ohjelmistonkehityksen vaiheessa virhe tehdään, sitä helpompi se on korjata. Jos virhe tapahtuu jo suunnittelu- ja määrittelyvaiheessa, korjaaminen on usein hankalaa ja jopa mahdotonta. Hyvin kirjoitetuissa ohjelmissa niitä on suhteellisen vähän, ja ne ovat niin lieviä, etteivät ne estä ohjelmaa täyttämästä tarkoitustaan. Ohjelman, jossa on paljon vakavia virheitä, sanotaan olevan "buginen". Sana tulee englannin kielen ludetta ja hyönteistä tarkoittavasta sanasta "bug" (suom. "ötökkä"). Sana on vanha insinööritermi, jota esimerkiksi Edison käytti kirjoittaessaan vuonna 1878:
Ohjelmointivirheellä selitetään myös usein ohjelmistosodankäyntiin liittyviä ohjelmistojen ”ominaisuuksia”, esimerkiksi ohjelmistoon jääneitä takaportteja ja turvallisuusrakenteiden ohituksia tai puskurin ylivuotovirhettä (ohjelmointivirheitä). Käytännössä tarkoituksellisen vian ja tahattomasti syntyneen ohjelmointivirheen erottaminen on lähes mahdotonta. Ne voidaan erottaa vain tietämällä virheen tavoite.
Ohjelmointivirheitä voidaan korjata muun muassa debugger-ohjelmilla.
Bugi-termin väitetään usein syntyneen vuonna 1945, kun ryhmä Harvard Mark II -tietokonetta testaavia insinöörejä löysi sen sisältä koiperhosen. Tämä ”bugi” oli kuitenkin löytäjistään hauska ja kirjaamisen arvoinen, koska termi oli jo silloin tunnettu. On kuitenkin mahdollista, että tämä ryhmä keksi termin "debugata" (engl. "debug").
WinZip
WinZip on macOS- ja Windows -käyttöjärjestelmälle tehty kaupallinen purku- ja pakkausohjelma, jonka on kehittänyt WinZip Computing (ent. Nico Mak Computing).
WinZip on suljetun lähdekoodin sharewareohjelma, jonka kokeiluversio toimii 45 päivää. Kuitenkin jotkin versiot toimivat myös aikarajan jälkeen. Uudemmat Windows -käyttöjärjestelmät osaavat purkaa .zip -pakkauksia ilman tätä kyseenomaista ohjelmaa.
WinZip osaa purkaa seuraavia pakettityyppejä:
Pakkausohjelma
Pakkausohjelma on tietokoneohjelma, joka tiivistää tietoa pienempään tilaan. Pienemmästä tiedostokoosta on etua etenkin Internetissä, sillä tiedostojen siirto käy nopeammin ja vie vähemmän siirtokaistaa.
Pakkausohjelman teho riippuu pääasiassa sen käyttämästä pakkausalgoritmista. Käytetyimpiä pakkausalgoritmeja ovat Phillip Katzin kehittämä PkZip ja Rarlabin kehittämä RAR.
Delta
Delta (isona kirjaimena Δ, pienenä δ, ) on kreikkalaisen kirjaimiston neljäs kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa , kun taas nykykreikassa se äännetään (samoin kuin englannin soinnillinen "th" esimerkiksi sanassa "this"). Kreikkalaisissa numeroissa deltan lukuarvo on 4.
Latinalaisessa kirjaimistossa deltaa vastaa kirjain D/d ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Д/д. Suomen kieleen delta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "d".
Delta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("dalet"). Sen muoto on alun perin saattanut viitata esimerkiksi oviaukkoon tai kalan päähän.
Delta esiintyi kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa. Sillä oli kirjaimistoissa kaksi perusmuotoa, joista toinen oli kolmiomainen ja toinen pyöreämpi muistuttaen nykyistä D-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon se kopioitui tässä muodossa. Joissakin kirjaimistoissa esiintyi enemmän nykyistä lambda-kirjainta muistuttava muoto.
Epigrafisissa lähteissä deltasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
MatematiikassaFysiikassaKemiassaMuita merkityksiä
Integrointi
Matematiikassa integroinnilla tarkoitetaan seuraavista jompaakumpaa käsitettä, jotka liittyvät toisiinsa analyysin peruslauseiden kautta:
Gravitoni
Gravitoni on hypoteettinen alkeishiukkanen, joka toimii gravitaation välittäjähiukkasena useimmissa kvanttigravitaatioteorioissa.
Gravitaation ominaisuuksien vuoksi gravitonien pitää olla aina puoleensavetäviä eli attraktiivisiä (gravitaatio ei koskaan hylji), toimia minkä tahansa matkan yli (gravitaatio on universaali) ja esiintyä lukuisissa määrin. Kvanttiteoriassa tällaiset hiukkaset ovat bosoneita, joilla on parillinen spin ja joiden lepomassa on nolla.
Gravitonit on postuloitu yksinkertaisesti sen vuoksi, että kvanttiteoria on ollut niin menestyksellinen muilla alueilla. Esimerkiksi kvanttielektrodynamiikka voidaan hyvin selittää käytännössä kvantittumisella fotoneiksi. Tässä tapauksessa varatut hiukkaset jatkuvasti muodostavat ja tuhoavat fotoneja. Nämä fotonien väliset vuorovaikutukset muodostavat makroskooppiset voimat, jotka ovat meille tuttuja, kuten magnetismi.
Maailmankaikkeuden perusvoimien kuvaamisessa käytetty kvanttiteoria menestyi laajalti hyvin, joten tuntui luonnolliselta, että samat keinot toimisivat yhtä hyvin myös gravitaatioon. Monet yritykset lopulta johtivat vielä havaitsemattomaan gravitoniin, joka toimisi suunnilleen samalla tavalla kuin fotoni. Toivottiin, että se johtaisi nopeasti kvanttigravitaatioteoriaan, vaikka matematiikka oli hieman vaikeaa.
Kvanttiteorian diskreettisyys ei ole yhteensopiva Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian jatkuvien funktioiden kanssa. Ongelmat yhdessä muutamien käsitteellisten arvoituksien kanssa saivat monet fyysikot uskomaan, että yleistä suhteellisuusteoriaa täydellisempi teoria on voimassa lähellä Planckin pituuden mittakaavaa. Supersäieteoriasta tuli lupaavin ratkaisu; se on ainoa teoria, jossa minkä tahansa asteen gravitonisironnan kvanttikorjaukset ovat äärellisiä.
Säieteoria ennustaa gravitonin olemassaolon ja niiden hyvin määritellyt vuorovaikutukset, mikä on sen tärkeimpiä virikkeitä. Gravitoni on säieteoriassa suljettu säie, joka on hyvin erityisessä matalan energian vibraatiotilassa. Gravitonien sironta säieteoriassa voidaan myös laskea korrelaatiofunktioista konformaalisessa kenttäteoriassa, kuten AdS/CFT-vastaavuus sanelee, tai matriisiteoriasta.
On myös olemassa kvanttigravitaatioteorioita, jotka eivät ennusta gravitonia; esimerkiksi silmukkakvanttigravitaatiossa ei ole vastaavaa hiukkasta.
Gravitonin havaitseminen on osoittautunut ongelmalliseksi. Gravitaatioaaltojen voidaan katsoa olevan gravitonien koherentteja tiloja, kuten sähkömagneettiset aallot ovat fotonien koherentteja tiloja. Gravitaatioaallon yksittäisen kvantin, gravitonin havaitseminen on vieläkin hankalampaa. Gravitaatioaaltoja olivat koettaneet havaita MIT:n LIGO (vuodesta 1992 alkaen) ja ranskalainen VIRGO-interferometri (vuodesta 2007 alkaen). Lisäksi suunnitteilla on ESAn ja NASAn yhteishankkeena alkanut LISA.
11. helmikuuta 2016 julkistettiin tieto, että gravitaatioaalloista on tehty suoria havaintoja yhdysvaltalaisella LIGO-havaintolaitteella.
Gamma
Gamma (isona kirjaimena Γ, pienenä γ, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston kolmas kirjain. Sen normaali äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa soinnillinen velaarinen klusiili , mutta nykykreikassa se on muuntunut soinnilliseksi frikatiiviksi, joka ääntyy velaarisena tai etuvokaalin  edellä palataalisena . Sekä muinais- että nykykreikassa gamma ääntyy kuitenkin velaarisena nasaalina , jos sitä seuraa toinen velaarinen konsonantti. Kreikkalaisissa numeroissa gamman lukuarvo on 3.
Latinalaisessa kirjaimistossa gammaa vastasi alun perin kirjain C/c, jonka muunnelmana myöhemmin kehittyi kirjain G/g. Kyrillisessä kirjaimistossa gammaa vastaa kirjain Г/г. Suomen kieleen gamma translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "g", geminaattana (γγ) kuitenkin "ng".
Gamma on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("gaml"), jonka alkuperäinen muoto on ehkä kuvastanut kamelia tai kamelin kyttyrää. Kreikkalainen suuraakkonen Γ on kääntynyt niin, että se näyttää pystyyn nostetulta suorakulmalta, jonka yläsivu työntyy oikealle.
Kreikkalainen pienaakkonen γ perusviivan alle ulottuvine typografisine pidennyksineen muistuttaa latinalaista pienaakkosta y, mutta siinä missä latinalaisen y:n pidennys suuntautuu alaviistoon vasemmalle, gamman alapidennys tapaa suuntautua suoraan alaspäin. Lisäksi kirjasintyypistä riippuen toinen gamman yläosan haaroista on usein hieman kaareva.
Arkaaisissa kirjaimistoissa gamma oli usein peilikuva nykyiseen nähden, ja sen sakara osoitti vasemmalle. Myöhemmin se kääntyi nykyiseen asentoon. Gamma oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta sen muodossa oli paljon vaihtelua. Kirjaimesta esiintyi kolmea päätyyppiä, joista yksi muistutti nykyistä muotoa, toinen nykyistä lambda-kirjainta (mm. Paros, Delos) ja kolmas, erityisesti läntisen Kreikan alueella (mm. Epeiros, Elis, Korintin siirtokunnat) käytetty muoto nykyistä C-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon gamma kopioitui tässä muodossa.
Epigrafisissa lähteissä gammasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Kansainväliseen foneettiseen kirjaimistoon (IPA) sisältyy erikseen niin sanottu latinalainen gamma ɣ, joka muistuttaa kreikkalaista pienaakkosta, mutta sen alaosa muodostaa silmukan. Foneettisessa kirjoituksessa latinalaisella gammalla merkitään soinnillista velaarista frikatiivia. (Lisäksi foneettiseen kirjaimistoon sisältyy latinalaista gammaa muistuttava mutta kokonaan perusviivan yläpuolella pysyvä niin sanottu oinaansarvikirjain ɤ, jota on joskus kutsuttu naperogammaksi, ; se ei kuitenkaan edusta mitään konsonanttia vaan laveaa puolisuppeaa takavokaalia.)
Latinalaisesta gammasta on kehitetty myös suuraakkonen Ɣ, joka on muodoltaan kuin isonnettu pienaakkonen. Suuraakkosta ei tarvita foneettisessa kirjoituksessa, mutta sitä voidaan käyttää pienaakkosen ohella eräiden kielten oikeinkirjoituksessa.
Tietokoneissa gamma koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Epsilon
Epsilon (isona kirjaimena Ε, pienenä ε tai ϵ, ) on kreikkalaisen kirjaimiston viides kirjain. Sen äännearvo on sekä muinais- että nykykreikassa , ja sen nimi "epsilon" tai "e psilos" tarkoittaa ”paljasta e:tä” vastakohtana eetalle. Kreikkalaisissa numeroissa epsilonin lukuarvo on 5.
Muinaiskreikassa epsilon äännettiin lyhyenä [e]-äänteenä, siinä missä eeta äännettiin pitkänä [e:]-äänteenä. Nykykreikassa epsilonin ääntämys on säilynyt samana, kun taas eeta ei enää vastaa sen pidennettyä versiota vaan [i]-äännettä.
Latinalaisessa kirjaimistossa epsilonia vastaa kirjain E/e ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Е/е. Suomen kieleen epsilon translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "e".
Epsilon on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("he"), josta ovat kehittyneet myös heprean kielen he ja arabian kielen ḥā’. He-kirjain merkitsi konsonanttia, mutta kreikan kielessä siitä kehittyi vokaali. He on luultavasti kuvannut kädet pystyssä seisovaa ihmistä, mutta sen muoto on pelkistynyt ja kääntynyt poikittain.
Arkaaisissa kirjaimistoissa epsilon oli foinikialaisen esikuvan tavoin usein peilikuva nykyiseen nähden, ja sen ”piikit” osoittivat vasemmalle. Myöhemmin kirjain kääntyi nykyiseen asentoon. Epsilon oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, ja sen muoto oli suuntaa ja kallistusta lukuun ottamatta suhteellisen samanlainen useimmissa kirjaimistoissa. Joissakin kirjaimistoissa (mm. Korintti, Epeiros) epsilon saattoi kuitenkin muistuttaa B-kirjainta ja toisissa (mm. Sikyon) tiimalasia.
Epigrafisissa lähteissä epsilonista esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
MatematiikassaFysiikassaMuita merkityksiäTietokoneissa epsilon koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Vanha kirkko
Vanha kirkko voi tarkoittaa useita kirkkorakennuksia:Seutukunnalla on todennäköisesti sekä uusi että vanha kirkkorakennus, jolloin aiempaa kirkkoa on alettu kutsua vanhaksi kirkoksi.
Vanha kirkko (Tampere)
Tampereen Vanha kirkko on vuonna 1825 käyttöön otettu puinen ristikirkko Tampereella Keskustorin kupeessa. Vanha kirkko on pääasiassa Tampereen ruotsinkielisen luterilaisen seurakunnan käytössä. Kirkon suunnitteli Charles Bassi, ja se valmistui vuonna 1824. Carl Ludvig Engelin suunnittelema tapuli valmistui 1828.
Kirkkoa on kunnostettu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 2000. Merkittävin restaurointi tehtiin vuosina 1953–1954, jolloin kirkko palautettiin lähes alkuperäiseen asuunsa professori Nils Erik Wickbergin laatiman restaurointisuunnitelman mukaan.
Vanha kirkko on vanhin Tampereen keskusta-alueella säilynyt rakennus. Viereinen kellotapuli on toiseksi vanhin.
Pietaryrtti
Pietaryrtti ("Tanacetum vulgare" syn. "Chrysanthemum vulgare"; nappikukka) on asterikasveihin kuuluva keltakukkainen monivuotinen ruoho. Se kasvaa alkuperäisenä Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa se on yleinen maan etelä- ja keskiosissa Oulun korkeudelle asti. Monin paikoin pietaryrttiä tavataan viljelyjäänteenä. Pohjois-Amerikkaan se on levinnyt viljelykasvien mukana rikkaruohona.
Pietaryrtti kasvaa 20–120 cm korkeaksi. Sen varsi on jäykkä ja kukat kohoavat tasalatvaisena huiskilona, joka jää kasvin kuihduttua törröttämään pystyyn. Lehdet ovat pariosaiset, sinivihreät.
Pietaryrtti on kuivien pientareiden ja joutomaiden kasvi, joka kukkii loppukesästä. Sen mykerökukinto muistuttaa päivänkakkaran kukinnon keskiosaa.
Pietaryrttiä on käytetty mausteena ja muurahaisten karkotteena. Pietaryrtin haju on voimakas ja vastenmielinen, mikä selittää kasvin käyttöä keskiajalla rohtona ja karkotteena. Sen ajateltiin auttavan esim. ruuansulatushäiriöihin, kuukautiskipuihin, hermosairauksiin ja matolääkkeenä. Pietaryrtti oli tärkeä rohtoyrtti ruotsalaisten luostarien yrttitarhoissa. Pietaryrtti kestää kuivuutta erittäin hyvin, ja siksi sen viljelyä on jälleen alettu kokeilla muun muassa piennaralueilla.
Pietaryrtti on nyttemmin todettu myrkylliseksi, joten sen rohtokäyttö on kielletty monissa maissa. Kasvi sisältää muun muassa tujonia. Toisaalla se on apteekkitavaraa. Ongelmana on myrkkypitoisuuden vaihtelu kasviyksilöstä toiseen.
Pietaryrttiä käytetään myös lankojen värjäykseen: lehdistä ja juurista saadaan vihreää väriä ja kukista keltaista.
Zeeta
Zeeta (isona kirjaimena Ζ, pienenä ζ, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston kuudes kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa todennäköisesti tai ja nykykreikassa eli soinnillinen "s" (vrt. esimerkiksi englannin tai ranskan "z"). Kreikkalaisissa numeroissa zeetan lukuarvo on 7.
Latinalaisessa kirjaimistossa zeetaa vastaa kirjain Z/z. Suomen kieleen zeeta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "z".
Zeeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("zajin").
Kreikkalainen zeeta muistutti alun perin foinikialaista esikuvaansa ja näytti enemmän suurelta päätteelliseltä I-kirjaimelta latinalaisessa kirjaimistossa kuin nykyiseltä zeetalta. Se kehittyi nykyiseen muotoonsa joonialaisessa kirjaimistossa. Zeeta oli käytössä useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, mutta puuttui muun muassa Megaran, Fleiuksen ja Ithakan sekä joidenkin Suur-Kreikan siirtokuntien ja Kykladien saarten kirjaimistoista.
Epigrafisissa lähteissä zeetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
MatematiikassaMuita merkityksiäTietokoneissa zeeta koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Eeta
Eeta (isona kirjaimena Η, pienenä η, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston seitsemäs kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa pitkä , kun taas nykykreikassa se äännetään lyhyenä . Tätä kreikan kielessä tapahtunutta äänteenmuutosta sanotaan itasismiksi. Kreikkalaisissa numeroissa eetan lukuarvo on 8.
Suomen kieleen eeta translitteroidaan muinaiskreikasta "e" tai "ē" ja nykykreikasta "i".
Eeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("het"). Sen alkuperäinen nimi ja käyttö useimmissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa oli foinikialaisen esikuvan mukaan heeta, sillä tuolloin se sisälsi vielä /h/-äänteen eli alkuhenkosen. Tällaisena se kopioitui myös latinalaisen kirjaimiston H-kirjaimeksi. Alkuhenkosta vailla olleen pitkän äänteen [ɛ:] merkkinä toimi joissakin kirjaimistoissa epsilon, kunnes heetan merkki siirtyi tähän käyttöön ja sen nimi muuttui eetaksi. Eeta tunnettiin ensimmäisenä muun muassa Joonian, Knidoksen ja Kreetan sekä Deloksen ja eräiden muiden Kykladien polisten kirjaimistoissa.
Heetan ja eetan muodossa oli paikallisissa kirjaimistoissa paljon vaihtelua. Useimmiten kirjain muistutti foinikialaisen esikuvan tavoin suorakulmiota, jonka poikki oli vedetty viiva, tai oli muodoltaan vinompi. Ajan kuluessa se kehittyi nykyiseen muotoonsa, jossa on vain yksi poikkiviiva. Ensimmäisenä tämä muoto esiintyy muun muassa Aitolian, Epeiroksen, Sikyonin, Knidoksen ja eräiden Kykladien polisten kirjaimistoissa.
Epigrafisissa lähteissä eetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Pientä eetaa η ei pidä sekoittaa äng-äänteen IPA-merkkiin ŋ eikä isoa eetaa Η samannäköiseen latinalaisen kirjaimiston H- tai kyrillisen kirjaimiston Н-kirjaimeen.
FysiikassaMuita merkityksiäLatinalaisessa, kreikkalaisessa ja kyrillisessä kirjaimistossa, jotka ovat kehittyneet yhteisestä alkumuodosta, on kaikissa ison latinalaisen H-kirjaimen näköinen merkki. Vaikka nämä merkit ovat useimmissa fonteissa samannäköiset, ne eivät ole sama merkki. Jos esimerkiksi haetaan merkkejä tiedostosta tai tekstinkäsittelyohjelmalle annetaan komento muuttaa suuraakkoset pienaakkosiksi, tulos riippuu siitä, mikä merkki on kyseessä. Kreikkalaisessa kirjaimistossa latinalaisen H-kirjaimen näköinen on iso eeta (Η), kyrillisissä n-äänteen merkki (Н). Nämä koodataan eri järjestelmissä mm. seuraavilla tavoilla.
Fii
Fii (isona kirjaimena Φ, pienenä φ tai ϕ, ) on kreikkalaisen kirjaimiston 21. kirjain. Sen äännearvo oli alun perin muinaiskreikassa voimakkaasti aspiroitu "p", joka oli lähellä äänneyhdistelmää , kun taas nykykreikassa se äännetään . Kreikkalaisissa numeroissa fiin lukuarvo on 500.
Latinalaisessa kirjaimistossa fiitä vastaa kirjain F/f ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Ф/ф. Suomen kieleen fii translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "f". Useissa muissa latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä se translitteroidaan muinaiskreikasta "ph". Kreikan kielen lausumisessa aikoinaan tapahtuneesta äänteenmuutoksesta johtuu, että nykyisinkin useissa kielissä käytetään varsinkin kreikkalaisperäisissä lainasanoissa kirjainyhdistelmää ph "f"-äänteen merkkinä.
Fii ei ilmeisesti perustu foinikialaisen kirjaimiston esikuvaan, kuten useimmat muut kreikkalaiset kirjaimet, vaan se on kreikkalaisten omaa keksintöä. Samasta syystä se on sijoitettu kreikkalaisen aakkoston loppupuolelle foinikialaisperäisten kirjainten jälkeen.
Fii oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa. Siitä esiintyi ennen kaikkea kahta perusmuotoa, joista toisessa ympyrä oli jaettu kahteen osaan pystyviivalla, ja toisessa pystyviiva oli pidempi jatkuen ympyrän alapuolelle tai sekä ala- että yläpuolelle.
Epigrafisissa lähteissä fiistä esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Latinalaisen kirjaimiston F-kirjain ei perustu fiihin vaan kreikkalaisen digamman muotoon, joten kirjainten välillä ei ole historiallista yhteyttä. Sen sijaan kyrillinen Ф perustuu fiihin.
Fiin merkkiä ei pidä sekoittaa merkkeihin Ø tai ø (jotka luetaan ”ö”) eikä halkaisijan merkkiin ø.
MatematiikassaFysiikassaKultainen luku
Fiillä merkittyä kultaisen leikkauksen suhdelukua 1,618... pidetään maailmankaikkeuden yleisimpänä lukuna. Se löytyy kultaisen leikkauksen lisäksi muun muassa ihmisen ja monien muiden eläinsten mittasuhteista, ruusun terälehdistä ja muista kasveista, DNA:sta, aurinkokunnan taivaankappaleiden koko- ja etäisyyssuhteista, mustan aukon pyörimisnopeuden laskemiseen käytettävästä kaavasta ja monesta muusta.
Muita merkityksiäTietokoneissa fii koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Theeta
Theeta (isona kirjaimena Θ, pienenä θ tai ϑ, , ) on kreikkalaisen kirjaimiston kahdeksas kirjain. Sen äännearvo oli muinaiskreikassa ja nykykreikassa . Kreikkalaisissa numeroissa theetan lukuarvo on 9.
Suomen kieleen theeta translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta "th".
Theeta on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta ("tet").
Theeta esiintyi kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa, ja muistutti niissä kaikissa alun perin foinikialaista esikuvaansa, jossa on risti ympyrän sisässä. Kreikkalaisessa theetassa risti oli kuitenkin alun perin useimmiten pystyristi.
Epigrafisissa lähteissä theetasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:Tietokoneissa theeta koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
Talkoot
Talkoot eli talkootyö on perinteinen naapuriavun muoto, johon liittyy vahva yhteisöllisyyden tunne. Talkoissa autetaan esimerkiksi talon rakentamisessa (kattotalkoot, betonitalkoot) tai annetaan muuta työpanosta ilman korvausta. Talkoissa suorite on yleensä yksi kertaluonteinen kokonaisuus, kuten betonilattian valu tai pihan siivous. Kaupungistumisen myötä myös asunto-osakeyhtiöt ja vuokrakerrostalot järjestävät talkoita (kevättalkoot, syystalkoot).
Talkoita voivat järjestää myös urheilu- tai harrastusseurat. Talkoilla on rakennettu esimerkiksi seurantaloja ja muita yhdistysten tarvitsemia rakennuksia ja rakennelmia. Talkootyö onkin monelle harrastusyhteisölle pääasiallinen rahoitusmuoto seuran talouden ylläpitämiseksi. Tällöin on kyse vastikkeellisesta talkootyöstä, mutta talkootyön tuloksesta ei makseta veroa, kun toiminta katsotaan yleishyödylliseksi toiminnaksi ja koska jäsenet antavat työpanoksen ilmaiseksi yhdistyksen hyväksi.
Talkootyö on usein ollut tapana palkita talon emännän tekemällä ruoalla. Suosittu talkooruoka on jonkintyyppinen keitto, sillä sitä on helppo valmistaa suurissa erissä isommallekin talkoojoukolle. Usein talkoissa tarjotaan myös olutta tai muita alkoholipitoisia juomia.
Talkootyöstä käytetään Pohjanmaalla nimitystä "kökkä".
Sotavuosina Suomessa järjestettiin laajoja talkoita Suomen Talkoot ry:n (1940–1941) ja Suurtalkoot ry:n (1942–1946) organisoimina.
Vuosina 2011 ja 2012 Suomessa osallistuttiin kansainvälisiin siivoustalkoisiin, jotka ovat osa Let’s do it! -liikettä. Vuoden 2012 talkoot olivat Suomessa nimeltään "Talkoillaan – Suomi puhtaaksi!"
Ropecon
Ropecon (lausutaan suomalaisittain eli ropekon) on suomalainen vuosittainen roolipelitapahtuma, jota on järjestetty vuodesta 1994 lähtien. Ohjelmaan kuuluvat pöytäroolipelien ja larppien lisäksi luennot, paneelikeskustelut ja työpajat sekä kortti- lauta- ja miniatyyripelit.
Ropecon järjestetään vapaaehtoisvoimin. Sen taustaorganisaationa toimii Ropecon ry, jonka jäseniä ovat yhdistykset Alter Ego ry, Suomen live-roolipelaajat, Otaniemen RoolipeliClubi, Etelä-Suomen Rooli- & Strategiapeli Yhdistys, Harmaasudet, Suomen lautapeliseura ry ja Nopat ja Taktiikka Ry.
Tapahtuman painopiste on hyvin esillä olevan pelaamisen ohella myös laajassa puheohjelmassa. Tähän sisältyy niin luentoja, työpajoja kuin paneelikeskusteluitakin. Ropeconissa järjestetään lukuisia suomenmestaruusturnauksia muun muassa keräilykorttipeleissä, lautapeleissä ja bofferi- eli pehmomiekkailussa.
Ropeconin ajankohta on ollut heinä–elokuussa. Kahtena ensimmäisen vuonna tapahtuma oli kaksipäiväinen, mutta on sen jälkeen laajentunut kolmipäiväiseksi.
Ropecon on järjestetty vuosittain vuodesta 1994 lähtien. Vuosina 1994, 1996 ja 1997 pitopaikkana oli Helsingin Paasitorni ja vuonna 1995 Helsingin Messukeskus. Vuodesta 1998 vuoteen 2015 Ropecon järjestettiin Espoon Dipolissa aiempien tilojen käytyä liian ahtaiksi: tapahtuma palaa vuonna 2016 Helsingin Messukeskukseen, sillä Dipoli muuttuu remontin myötä toimistotiloiksi eikä ole enää konferenssikäytössä. Kasvu on ollut nopeaa: ensimmäisessä tapahtumassa kävijöitä oli muutama sata, vuonna 2002 ylitettiin 3 000 kävijän raja. Kävijäennätys tehtiin vuonna 2007, jolloin tapahtuma sai yhteensä 3 946 kävijää.
Heinäkuussa 2009 järjestettiin ilmainen Arpacon-tapahtuma roolipelaamisen aloittamisesta kiinnostuneille Dipolissa. Tapahtuman järjestäjänä toimi Ropecon ry yhdessä Opetusministeriön kanssa. Päivän kestävässä tapahtumassa käsiteltiin roolipeliharrastuksen eri mahdollisuuksia, esim. larpia, lautapelejä ja roolipelejä.
Joka vuosi Ropeconiin kutsutaan muutamia ulkomaisia kunniavieraita, jotka luennoivat omista erikoisaloistaan.
Kultainen lohikäärme jaetaan elämäntyöpalkintona suomalaiselle roolipelialan ansioituneelle pioneerille tai veteraanille. Palkinnon ovat saaneet:
Vuoden peliteko -palkinto myönnetään ansiokkaasta projektista, toiminnasta, julkaisusta tai muusta tempauksesta ei-digitaalisten pelien saralla.
Sepelvaltimotauti
Sepelvaltimotauti (morbus cordis coronarius, MCC) on sydänlihaksen omasta verenkierrosta ja hapensaannista huolehtivien sepelvaltimoiden verenkierron häiriytymisen aiheuttama sairaus. Sen aiheuttavat sepelvaltimoiden ateroskleroottiset muutokset. Sepelvaltimotaudin riskitekijöitä ovat diabetes, tupakointi, korkea ikä, koholla oleva veren kolesteroli ja verenpainetauti.
Sepelvaltimotaudissa sepelvaltimoiden ateroomamuutokset ovat vaihtelevanlaatuisia, mikä aiheuttaa eroja taudin ilmenemismuotoihin. Vakaat ateroomaplakit sisältävät vähän lipidejä ja niitä peittää paksu arpikudos, joten ne eivät repeä helposti. Kasvaessaan vakaa plakki voi kuitenkin ahtauttaa sepelvaltimoa, mikä rajoittaa verenkiertoa ja voi ilmetä angina pectoris -oireena eli rasitusrintakipuna. Epävakaa plakki sisältää enemmän lipidejä ja sitä peittää ohuempi arpikudos, joten se repeää helpommin. Plakin repeäminen laukaisee veren hyytymisen. Jos veritulppaa hajottavat prosessit saavat aikaan tukoksen hajoamisen, oireet jäävät iskeemiseen kipuun; jos tukos jää pysyväksi, seuraa sydäninfarkti.
Sepelvaltimotaudista voi seurata sydämen vajaatoiminta ja vakavasta sydämen rytmihäiriöstä johtuva äkillinen sydänkuolema.
Sepelvaltimotauti on suomalaisten tärkein yksittäinen kuolemansyy. Keskimäärin joka neljäs kuolema johtuu sepelvaltimotaudista.
Naiset aliarvioivat riskiä. 45-65-vuotiaista suomalaisnaisista joka kahdeksas ja yli 65-vuotiaista joka kolmas sairastaa valtimotautia. Hyvä fyysinen kunto suojaa naisia valtimotaudeilta enemmän kuin miehiä. Liikunta lisää myös perusaineenvaihduntaa, rentouttaa ja vähentää stressiä. Usein jo pienikin muutos toivottuun suuntaan vahvistaa stressin hallinnan tunnetta. Naisten kolesteroliarvot saavuttavat miesten arvot 50 v. iässä ja kohoavat sen jälkeen niitä korkeammiksi. Systolinen verenpaine (korkeampi) saavuttaa miesten arvot 45 vuoden iässä ja ero kasvaa iän myötä. Perusaineenvaihdunta hidastuu 2 % 10 vuodessa yli 30-vuotiailla. Tupakointi on naisille hormonaalisista syistä miehiä haitallisempaa. Se vähentää sydäntaudeilta suojaavan estrogeenin tuotantoa. Tupakointi vaikuttaa yli 60 % nuorten naisten sydäninfarkteista. Riski kasvaa merkittävästi jo muutaman tupakan päiväannoksilla.
Sepelvaltimotautia voidaan hoitaa lääkkein, pallolaajennuksella tai ohitusleikkauksella. Sepelvaltimotautiin käytetään yleisesti nitrovalmisteita, joiden vaikutus perustuu siihen, että ne vapauttavat verisuonten endoteelista typpioksidia. Typpioksidi puolestaan vasodilatoi eli laajentaa sepelvaltimoita. Beetasalpaajat vähentävät sydämen sykettä ja näin myös sydänlihaksen hapentarvetta. Ne myös vähentävät vaarallisten rytmihäiriöiden riskiä. Kolesterolia alentavia lääkkeitä käytetään estämään sepelvaltimoiden lisäahtautumista. Asetyylisalisyylihappo estää veren hyytymistä ja näin estää veritulppien muodostumista.
Eukleideen algoritmi
Eukleideen algoritmin on keino, jonka avulla voidaan selvittää kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä (syt). Algoritmi perustuu jakoyhtälön perättäiseen käyttöön.
Eukleideen algoritmi etenee seuraavasti:Olkoot luvut a ja b kokonaislukuja ja b erisuuri kuin nolla. Käyttämällä toistuvasti jakoyhtälöä saadaan:
Algoritmi päättyy, koska luvut r, r, ...,r muodostavat aidosti vähenevän jonon positiivisia kokonaislukuja.
Viimeinen jakojäännös r jakaa (tasan) luvut a ja b:
Alimmasta yhtälöstä r jakaa luvun r.
Koska formula_9, niin r jakaa luvun r
Näin jatkamalla saadaan lopulta, että r jakaa b:n ja a:n.
Jos luvuilla a ja b on yhteinen tekijä c, ts. sanoen a ja b ovat tasan jaollisia luvulla c, c jakaa luvun r, r, ... yllä olevien yhtälöiden nojalla. Näin siis c jakaa luvun r, joka on siten yhteisistä tekijöistä suurin.
Määritetään lukujen 112 ja 408 suurin yhteinen tekijä eli syt(112, 408).
Määritetään lukujen suurin yhteinen tekijä Eukleideen algoritmin avulla:
Lukujen 112 ja 408 suurin yhteinen tekijä on siis kahdeksan eli syt(112, 408)=8.
Kiinalaiset suorittivat saman algoritmin helmitaulussa seuraavasti:
Vähennä toistuvasti pienempi luku suuremmasta. Kun luvut ovat keskenään yhtä suuret, algoritmi päättyy ja kyseinen luku on suurin yhteinen tekijä.
Esimerkki etsitään syt(15,25).
25 = 1 * 15 + 10.
15 = 1 * 10 + 5.
10 = 2 * 5 + 0.
eli syt(15,25) = 5.
"Kiinalaisittain":
Wietse Venema
Wietse Zweitze Venema (s. 1951) on hollantilainen ohjelmoija ja fyysikko, joka tunnetaan parhaiten Postfix-sähköpostipalvelinohjelmasta. Tohtori Venema on kirjoittanut myös monia muita tunnettuja tietoturvaohjelmia, kuten TCP Wrapper -suojausjärjestelmän, SATAN-tietoturvaskannerin ja Coroner's toolkit -työkalusarjan.
Venema opiskeli Groningenin yliopistolla ja työskenteli matematiikan ja tietotekniikan laitoksella Eindhovenin teknillisellä korkeakoululla ja vuodesta 1996 IBM:n Thomas J. Watson Research Centerissa New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Tele2
Tele2 AB on ruotsalainen vuonna 1993 perustettu, Euroopan-laajuista toimintaa harjoittava televiestintäalan yritys, joka tarjoaa lanka- ja matkapuhelinpalveluja, Internet- ja tietoverkkopalveluja sekä kaapeli-tv- ja sisältöpalveluja. Yhtiö kuuluu Kinnevik-ryhmään, jonka osuus yhtiön äänivallasta oli vuoden 2007 lopussa 45,1 %.
Huhtikuussa 2000 Tele2 aloitti toiminnan Suomessa nimellä Oy Finland Tele2 Ab. Hintakilpailun alkaessa Tele2 aloitti postpaid-liittymien vuonna 2004. Syksyn 2005 aikana Suomen toiminta kuitenkin lopetettiin. Yhtiö perusteli alasajoa äärimmäisen kovan hintakilpailun aiheuttamilla lisäinvestointitarpeilla, jotka se katsoi kannattamattomiksi.
Yhtiöllä oli Suomessa hyvin pieni organisaatio, vain kolme henkilöä. Kaikki jälleenmyynti ja mainonta hoidettiin erilaisten yhteistyökumppanien kautta.
Tele Finland
Tele Finland oli TeliaSonera Finlandin 17. toukokuuta 2004 perustama suomalainen teleoperaattori, joka toimi aluksi TeliaSonera Finlandin tytäryhtiönä.
Tele Finland fuusioitui Soneran kanssa keväällä 2017 ja tunnetaan nyt nimellä Telia Finland.
Tele Finlandin toimiessa TeliaSonera Finlandin tytäryhtiönä se fuusioitiin vuonna 2005 osaksi emoyhtiötään. Samana vuonna teleoperaattori ACN Communicationin vetäytyessä Suomen matkapuhelinmarkkinoilta yhtiö sopi yhdessä TeliaSoneran kanssa matkapuhelinliittymiensä siirtämisestä Tele Finlandille. Näin ACN:n nykyasiakkaat saivat jatkaa liittymiensä käyttöä ilman katkoksia.
1. huhtikuuta 2006 Tele Finlandin liittymien uusmyynti sekä markkinointi lopetettiin väliaikaisesti. Taukoa ei ehtinyt kestää kauan, eivätkä sen vaikutukset näkyneet nykyasiakkaiden liittymien toiminnassa. Liittymien uusmyynti netissä aloitettiin uudelleen jo keväällä 2007.
Operaattorin toimiessa Soneran matkapuhelinverkossa se tarjosi kuluttaja-asiakkaille puhe- ja liikkuva netti -liittymien ohella myös puhelimia, tabletteja, kannettavia tietokoneita sekä lisälaitteita.
Asiakaspalveluun yhteydenotto onnistui niin puhelimitse, chat-palvelun kautta, sähköpostitse sekä sosiaalisen median kanavissa, kuten Facebookissa ja Twitterissä. Sen lisäksi Tele Finlandin palveluja myytiin omilla osastoilla lukuisissa K-Citymarketeissa ja kauppakeskuksissa ympäri maan.
Tele Finlandin lause ”Helpoksi tehty” kuvasti halua tehdä asioinnista mahdollisimman sujuvaa sekä tarjota parasta palvelua.
Tele Finlandilla oli EPSI-asiakastyytyväisyystutkimuksen mukaan Suomen operaattoreiden tyytyväisimmät asiakkaat sekä paras asiakaskokemus ja -uskollisuus vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 sekä 2016.
Maaliskuussa 2017 Sonera muutti nimekseen Telia ja Tele Finland yhdistettiin Teliaan.