hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Digoksiini
Digoksiini eli ""digitalis"" on sormustinkukista saatava lääke, jota käytetään sydämen rytmihäiriöihin ja vajaatoimintaan. Se lisää sydänlihaksen pumppaustehoa ilman että sydänlihaksen hapenkulutus lisääntyy ja hidastaa sykettä. Digoksiini kuuluu sydänglykosideihin. Digoksiinilla on sekä "positiivinen inotrooppinen vaikutus" eli sydänlihaksen pumppaustehoa voimistava vaikutus että "positiivinen kronotrooppinen vaikutus" eli sydänlihaksen pumppausnopeutta voimistava vaikutus. Digoksiinin vaikutukset tunnettiin jo ainakin 1700-luvulla ja William Withering kuvasi ne tieteelle vuonna 1785. Sydämen vajaatoiminta oli ilmeisen ylidiagnostisoitu sairaus 1900-luvun lopulla, ja siksi myös ylilääkitty. Se saatettiin todeta pelkän sydämen koon suurenemisen perusteella, vaikka muitakin mahdollisia tekijöitä on. Digitaliksen tilalle on tulut monia muita hoitotapoja ja turvallisempia lääkkeitä. Digoksiinin terapeuttinen leveys on kapea eli sivuvaikutuksia saadaan pienelläkin hoitoannoksen ylityksellä, minkä vuoksi käyttäjiltä pitää sännöllisesti mitata seerumin digoksiinipitoisuus. Yliannostus voi aiheuttaa näköhäiriöitä, pahoinvointia, rytmihäiriöitä, sekavuutta ja kuoleman.
Samanaikaisessa käytössä digoksiinilla on yhteisvaikutuksia monien lääkeaineiden kanssa. Digoksiini ei sovi samanaikaisesti käytettäväksi ainakaan hydroklooritiatsidin, furosemidin, spironolaktonin, verapamiilin, amiodaronin, propafenonin ja kalsiumin kanssa.
Seuraavat lääkkeet suurentavat digoksiinipitoisuutta veressä, mikä voi suurentaa digoksiinimyrkytyksen riskiä: flekainidi, pratsosiini, kinidiini, erytromysiini, klaritromysiini, tetrasykliini, gentamysiini, trimetopriimi, itrakonatsoli, alpratsolaami, indometasiini, kiniini, propanteliini, nefatsodoni, atorvastatiini, siklosporiini, epoprostenoli, tolvaptaani, karvediloli. Eräät sydänlääkkeet kuten felodipiini ja tiapamiili saattavat suurentaa digoksiinipitoisuutta veressä. Joillakin potilailla saattavat nifedipiini, diltiatseemi ja ACE:n estäjät suurentaa veren digoksiinipitoisuutta.
Seuraavat lääkkeet pienentävät digoksiinipitoisuutta veressä: antasidit, kaoliini-pektiini, akarboosi, neomysiini, penisillamiini, rifampisiini, metoklopramidi, sulfasalatsiini, adrenaliini, salbutamoli, kolestyramiini, fenytoiini ja mäkikuisma ("Hypericum perforatum") valmisteet.
Villasormustinkukka ("Digitalis lanata") ja rohtosormustinkukka ("Digitalis purpurea") ovat kasveja, jotka sisältävät digoksiinia.
Ferrokromi
Ferrokromi on metalliseos, joka sisältää pääasiassa rautaa ja kromia metallisessa muodossa. Kromipitoisuus voi olla esimerkiksi 40–70 % riippuen malmin kromipitoisuudesta. Epäpuhtauksina ferrokromissa on esimerkiksi hiiltä, piitä ja fosforia. Ferrokromin tyypillinen käyttökohde on ruostumattoman teräksen raaka-aineena.
Ferrokromia valmistetaan kromiitti-malmista ensin paloittelemalla ja jauhamalla malmi, jossa kromi ja rauta ovat hapen yhdisteinä eli oksidina. Tämä murske ja jauhe rikastetaan kaivoksella siten, että sivukiveä saadaan pois mahdollisimman paljon. Karkeampi ja rikkaampi jae rikastetaan palarikasteeksi ja hienoaine rikastetaan hienorikasteeksi, joka edelleen sintrataan pelleteiksi sintraamolla. Näin saadut palarikaste ja pelletit sulatetaan ferrokromitehtaan sähkökäyttöisissä valokaariuuneissa, joissa rauta ja kromi saadaan prosessimetallurgisesti erotettua hapesta eli pelkistettyä koksin avulla. Samalla syntyy runsaasti häkäkaasua, joka käytetään hyödyksi tehtaalla. Sulatusprosessissa käytetään myös kvartsia kuonanmuodostajana eli fluksina. Tuloksena ferrokromitehtaan prosessista saadaan siis metallista rauta-kromi-metallia eli ferrokromia. Myös prosessissa syntyvä ferrokromikuona on arvokas sivutuote, joka hyödynnetään kokonaan.
Suomessa ferrokromia tuottaa Outokumpu Oyj:n tehdas Torniossa. Kromimalmi tuotetaan Elijärven kaivoksella.
Suokukka
Suokukka ("Andromeda polifolia") on pohjoisen pallonpuoliskon turvesoilla kasvava myrkyllinen varpu. Se on kanervakasveihin kuuluvan sukunsa ainoa laji. Suokukka sisältää myrkyllistä andromedotoksiinia, kuten vaiverokin ("Chamaedaphne calyculata").
Suokukka kasvaa 20–30 cm korkeaksi. Talven yli säilyvät nahkeat lehdet ovat varressa kierteisesti. Lehden lapa on 1–4 cm pitkä, muodoltaan tasasoukka tai pitkulainen, suippokärkinen ja laidoiltaan taakäänteinen. Alta lehdet ovat väriltään harmaanvalkoisia. Vaaleanpunaiset, pitkäperäiset nuokkuvat kukat ovat nelittäin tai viisittäin haarojen kärjessä. Kukan teriö on viisiliuskainen, 5–8 mm pitkä ja ruukkumainen. Suokukka kukkii Suomessa kesäkuussa, Lapissa vasta heinäkuussa. Hedelmänä on kota. Suokukan maavarsisto ja juuristo on laaja, ja voi ulottua aina puolen metrin syvyyteen ja kasvaa kaksi metriä pitkäksi.
Suokukkaa tavataan Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan havumetsävyöhykkeen turvesoilla. Levinneisyysalue ulottuu Isosta-Britanniasta, Ranskasta ja Alppien alueelta itään läpi Keski- ja Pohjois-Euroopan aina Venäjän Kaukoitään ja Japaniin saakka. Lajia tavataan edelleen Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Pohjois-Amerikan itäosissa esiintyy lajin toinen alalaji, ssp. "glaucophylla". Suomessa suokukka on yleinen koko maassa. Runsaimmin sitä tavataan Pohjois-Suomessa.
Suokukka kasvaa avosoilla, kuten rämeillä, nevoilla ja lettomättäillä, usein yhdessä karpalon kanssa.
Suokukassa saattaa joskus tavata hyvin kookkaita ja vahvan violetinsävyisiä lehtiä. Lehdet ovat lajille tyypillisen sienitaudin, suokukkapöhön ("Exobasidium karstenii") vaivaamia.
Elsa Respighi
Elsa Respighi (os. Olivieri-Sangiacomo) (24. maaliskuuta 1894 – 17. maaliskuuta 1996) oli italialainen säveltäjä ja mezzosopraano. Hän oli Ottorino Respighin oppilas ja vaimo.
Elsa Respighi syntyi Roomassa ja meni 13. tammikuuta 1919 naimisiin itseään viisitoista vuotta vanhemman sävellyksenopettajansa Ottorinon kanssa.
Elsa Respighille opetti pianonsoittoa Giovanni Sgambati sekä harmoniaa ja kontrapunktia Remigio Renzi.
Kun Ottorino Respighi kuoli 18. huhtikuuta 1936, häneltä jäi kesken ooppera "Lucrezia". Hänen vaimonsa saattoi teoksen valmiiksi. Vuonna 1969 Elsa Respighi perusti Venetsiassa Respighi-säätiön. Hän osallistui miehensä 100-vuotismuistojuhlaan vuonna 1979. Respighi kuoli 17. maaliskuuta 1996, viikkoa ennen kuin olisi täyttänyt 102 vuotta.
Karen Aabye
Karen Aabye (19. syyskuuta 1904 Kööpenhamina – 16. syyskuuta 1982 Bagsvaerd) oli tanskalainen arvostettu kirjailija. Häneltä on ilmestynyt tanskaksi peräti 41 teosta, joista on suomennettu ainakin:
Ramses IV
Ramses IV oli muinaisen Egyptin uuden valtakunnan kahdennenkymmenennen dynastian toinen faarao. Hän oli Ramses III:n viides poika, mutta isoveljet kuolivat ennen isäänsä. Ramses III hallitsi kolmen vuosikymmenen ajan. Ramses IV:n arvioidaan olleen valtaan noustessaan noin neljäkymmenvuotias. Hän hallitsi joko 1152–1146 eaa. tai kaksi vuotta myöhemmin.
Ramses IV pani alulle suuria rakennushankkeita ja määräsi suuria työläisjoukkoja kivilouhoksille. Hän teetti luettelon isänsä saavutuksista, "Harrisin papyruksen", joka on tärkeä Egyptin historian dokumentti. Valta oli jo alkanut siirtyä keskushallinnolta lääninherroille. Ramses III:ta sanotaankin Egyptin viimeiseksi kaikkivaltiaaksi faaraoksi.
Ramses IV kuoli hallittuaan vain kuusi vuotta ja haudattiin kuninkaiden laaksoon KV2een. Hautakammio on säästynyt tulvavahingoilta ja sen seinämaalaukset ovat erinomaisessa kunnossa.
Tekijäryhmä
Ryhmäteoriassa tekijäryhmä on tunnetusta ryhmästä formula_1 ja sen normaalista aliryhmästä formula_2 konstruoitu uusi ryhmä. Tekijäryhmälle käytetään yleensä merkintää formula_3 ja tätä kutsutaan ryhmän formula_1 tekijäryhmäksi modulo formula_2.
Tekijäryhmien merkitys ryhmäteoriassa perustuu siihen, että useat hyödylliset ryhmäteoreettiset ominaisuudet säilyvät siirryttäessä tarkastelemaan tekijäryhmiä. Toisaalta tekijäryhmän rakenne antaa myös tietoa alkuperäisen ryhmän rakenteesta. Esimerkiksi äärellisten ryhmien teoriassa usein käytetty todistustekniikka perustuu induktioon ryhmän kertaluvun suhteen. Tällöin tutkittavalle ryhmälle pyritään löytämään sopiva tekijäryhmä, johon induktio-oletusta voitaisiin soveltaa ja josta ominaisuus pyritään siirtämään takaisin alkuperäiseen ryhmään.
Olkoon formula_6 ryhmä ja formula_2 sen aliryhmä. Määritellään aliryhmän formula_2 vasempien sivuluokkien joukolle
relaatio formula_10 seuraavasti:
Tutkitaan milloin kyseessä on funktio tarkastelemalla milloin "kuva-alkio" ei riipu sivuluokkien edustajien valinnasta. Olkoon formula_13 ja formula_14 mielivaltaisilla formula_15 Tällöin
Nyt
jos ja vain jos
Yllä oleva yhtälö pätee täsmälleen silloin, kun formula_20 Koska alkio formula_21 oli mielivaltainen, niin relaatio formula_22 on funktio täsmälleen silloin, kun aliryhmä formula_2 on normaali eli formula_24 kaikilla formula_25. Tällöin aliryhmän vasemmat ja oikeat sivuluokat ovat samat, jolloin joukko formula_26 on myös oikeiden sivuluokkien joukko. Suoraan määritelmästä nähdään, että joukko formula_2 on binäärioperaation neutraalialkio, alkion formula_28 käänteisalkio on alkio formula_29 ja että operaatio on assosiatiivinen. Siis pari formula_30 on ryhmä.
Olkoon joukot formula_31 ryhmän formula_1 alkioiden ei-tyhjiä osajoukkoja. Määritellään joukkojen formula_33 ja formula_34 tulo joukkona
Tämä tulo määrittelee nyt assosiatiivisen binäärioperaation ryhmän formula_1 alkioiden ei-tyhjien osajoukkojen joukolle. Jos formula_37 ja formula_38, niin
eli kahden vasemman sivuluokan tulo on vasen sivuluokka. Täten joukolle formula_3 voidaan määritellä assosiatiivinen binäärioperaatio joukkojen tulon avulla. Kuten aikaisemmassakin esimerkissä, niin tämän binäärioperaation neutraalialkio on joukko formula_2 ja alkion formula_28 käänteisalkio on sivuluokka formula_43
Kokonaisluvut formula_44 muodostavat ryhmän yhteenlaskun suhteen. Olkoon formula_45 mielivaltainen kokonaisluku ja joukko
luvun formula_45 monikertojen joukko. Tällöin aliryhmäkriteerin nojalla formula_48 ja koska kyseessä on Abelin ryhmä, niin formula_49 Nyt tekijäryhmä formula_50 on kertalukua formula_45 oleva syklinen ryhmä, jota kutsutaan kokonaislukujen yhteenlaskuryhmäksi modulo formula_52
Aadolf Nassaulainen
Aadolf Nassaulainen (noin 1250–1298) oli Nassaun kreivi ja Saksan kuningas vuosina 1292–98. Rudolf Habsburgin kuoltua Aadolf Nassaulainen valittiin Saksan hallitsijaksi, mutta yrittäessään laajentaa hallintavaltaansa, joutui erimielisyyksiin joidenkin vaaliruhtinaiden kanssa, jotka sitten asettivat Albrekt Itävaltalaisen ns. vastakeisariksi. Aadolf Nassaulainen kaatui taistelussa Albrekt Itävaltalaista vastaan Göllheimin lähistöllä vuonna 1298.
Lea Piltti
Lea Maire Piltti (vuosina 1932–1943 oik. Piltti-Welcke, vuodesta 1944 Piltti-Killinen; 2. tammikuuta tai 1. helmikuuta 1904 Rautjärvi – 5. helmikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi. Hän oli aikansa maineikkaimpia koloratuurisopraanoita. Hän loi uran Keski-Euroopassa 1930- ja 1940-luvulla ja esiintyi myös Yhdysvalloissa.
Piltti aloitti lauluopinnot 16-vuotiaana opettajanaan Anna Hagelstam. Lauluopintojen rinnalla hän kävi ensin keskikoulun, sitten Jyväskylän seminaarin, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1924. Ensikonserttinsa hän antoi 1926, ja debytoi pian Suomalaisessa oopperassa Léo Delibesin "Lakmén" nimiroolissa. Piltti opiskeli laulua myös ulkomailla Pariisissa ja Berliinissä. Ensimmäinen ulkomainen kiinnitys oli Königsbergin oopperaan 1930, jolloin kansainvälinen ura lähti nousuun. Nelivuotisen sopimuksen hän teki Weimarin Deutsches Nationaltheaterin kanssa mutta vieraili samalla monissa Saksan oopperataloissa, muun muassa Berliinin valtionoopperassa, jossa Mozartin "Taikahuilun" Yön kuningattaren rooli sai suurta kiitosta. Piltti kiinnitettiin Wienin valtionoopperaan 1. koloratuurisopraanoksi vuonna 1939, mutta hän teki edelleen lukuisia vierailuja saksalaisiin oopperataloihin. Säveltäjä Richard Strauss kutsui Piltin 75-vuotisjuhlakonserttinsa solistiksi. Konsertti radioitiin ympäri maailmaa. Yhteistyö Straussin kanssa jatkui vuoteen 1942, jolloin Piltti lauloi Straussin yksinlauluja ja säveltäjä toimi säestäjänä. Laulut tallennettiin myös äänilevylle. Piltti teki urallaan lukuisia levytyksiä. 1930-luvulla hän esiintyi Suomessa harvakseltaan, lähinnä konsertti- ja oratoriolaulajana.
Piltti oli avioitunut Saksassa ja ottanut Saksan kansalaisuuden. Sota pakotti hänet palaamaan Suomeen 1943, ja 1940-luvulta alkaen hän teki pääosin konsertti- ja solistiesiintymisiä kotimaassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Piltti joutui sodan jälkeen kärsimään tiiviistä yhteyksistään kansallissosialistiseen Saksaan, ja hän joutui Saksan kansalaisena syksyllä 1944 internointileirille, jossa hän oli maaliskuuhun 1946 asti.
Vuonna 1949 Piltti aloitti laulupedagogin uransa. Hän toimi vuodesta 1966 Lahden, Jyväskylän, Hämeenlinnan ja Turun musiikkiopistojen laulunopettajana. Tunnetuimpia Piltin oppilaita olivat sopraano Anita Välkki ja basso Matti Salminen. Piltti vastaanotti Pro Finlandia -mitalin 1956, ja, muutama vuosi myöhemmin, 1961, hän piti jäähyväiskonserttinsa. Piltille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1974.
Hikari Ōe
Hikari Ōe (, s. 1963) on japanilainen säveltäjä. Hän syntyi Nobel-palkitun kirjailija Kenzaburō Ōen pojaksi ja hänet nimettiin japanin kielen "valoa" merkitsevän sanan mukaan.
Hikari syntyi kehitysvammaisena. Hänellä todettiin aivokasvain, joka tosin saattaisi olla korjattavissa leikkauksella. Hikari vietiin leikkaukseen ja hän selvisi. Hänellä esiintyy yhä epileptisiä kohtauksia.
Hikari Ōe oppi ensimmäisen sanansa 6-vuotiaana ja on aikuisenakin puhekyvyltään vajavainen. Kehitysvammasta huolimatta vanhemmat havaitsivat, että pojalla oli musiikillinen erityislahjakkuus. He päättivät hankkia Hikarille pianonsoitonopetusta Kumiko Tamuralta. Hikari alkoi ottaa pianotunteja ja opetteli pian myös säveltämään. Hänen tuotantoaan on julkaistu CD-levyillä, joista yksi voitti Japanissa klassisen musiikin palkinnon.
Kenzaburo Ōe on kirjoittanut kirjan "Hikarin perhe" (suomeksi 1997).
Christian Sibelius
Christian Sibelius (28. maaliskuuta 1869 Hämeenlinna – 2. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, professori ja psykiatrian uudistaja.
Sibelius nimitettiin psykiatrian dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 1900. Hän kuului Alexander Homénin koulukuntaan ja toi neurologiaa Lapinlahden, Kivelän ja Marian sairaalaan. Hänen väitöstutkimuksensa ohjaajana toimi Homén, ja tutkielma käsitteli selkäytimen patologiaa; väitöskirja tunnustettiin erittäin ansiokkaaksi. Vuonna 1904 Sibeliuksesta tuli Lapinlahden mielisairaalan ylilääkäri ja vuonna 1908 Helsingin yliopiston psykiatrian ylimääräinen professori. Hän perusti Lapinlahteen neuropatologisen laboratorion ja hänen johdollaan sai alkunsa Suomen Psykiatriyhdistys vuonna 1913.
Huolimatta työstään mielisairaalan ylilääkärinä Sibelius selitti vuonna 1911 tietokirjaan "Oma maa" tekemässään artikkelissa, että terveyden ja mielisairauden välimaastoon sijoittuvat ihmiset ovat "degeneroituneita" ja "ehdottomasti ala-arvoisia yhteiskunnan jäseniä".
Christian Sibeliuksen aloitettua ylilääkärinä Lapinlahdessa luovuttiin pakkokeinoista (jalkaraudat, oksennuttaminen, kuumat kylvyt) hoidossa kokonaan. Myös hoitomuotoja sekä sairaalan tiloja uudistettiin inhimillisemmiksi.
Sibeliuksen isä, Hämeenlinnan kaupunginlääkäri Christian Gustaf Sibelius, kuoli 47-vuotiaana lavantautiin heinäkuussa 1868 ennen Christianin syntymää. Äiti oli Pyhäjoen rovastin tytär Maria Charlotta (o.s. Borg) (1841–1897). Jean-veljen lisäksi Christian Sibeliuksella oli sisar, opettaja Linda Maria (1863–1932), jonka mielenterveys horjui. Hän sairastui kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön ja kuoli Nikkilän mielisairaalassa.
Sibeliuksen puoliso oli kirjailija Nelma Sibelius (Kaino Ihanelma o. s. Swan) (1878–1970) ja heille syntyi neljä lasta. Kaarina Marjatta Ahlström (1901—1989), Johannes (Jussi) Gustaf Christian (1904–1940), Rita (Riitta) Elisabeth Wangel (1907–2004) ja Harry Christian (1910–1951).
Riitta Sibeliuksesta tuli sekä silmä- että reumatauteihin erikoistunut lääkäri. Hän avioitui neurologian erikoislääkäri Gustaf Adolf Wangelin (1894—1973) kanssa.
Christian Sibelius oli, kuten veljensä Jean Sibelius, lahjakas kamarimuusikko ja esiintyikin nuorena veljensä kanssa.
Jaakko Kuusisto
Jaakko Ilkka Kuusisto (s. 17. tammikuuta 1974 Helsinki) on suomalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari. Kuusisto on toiminut Oulun Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana vuodesta 2013 alkaen. Hänellä on sopimus tehtävään 2020 asti.
Kuusisto opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja Indianan yliopistossa. Hän on esiintynyt viulistina lähes kaikkien suomalaisten orkesterien solistina, ja hän on kesäfestivaalien vakiovieraita. Ulkomailla Kuusisto on esiintynyt muun muassa Minnesotan orkesterin, Belgian kansallisorkesterin, Deutsches Symphonie-Orchesterin, BBC:n skottilaisen sinfoniaorkesterin, Malesian filharmonikkojen sekä Sydneyn sinfoniaorkesterin solistina. Hänen levytyksiinsä lukeutuvat muun muassa Bachin viulukonsertot veljensä Pekka Kuusiston kanssa, sekä Einojuhani Rautavaaran ja Aulis Sallisen viulukonsertot. Hän on myös levyttänyt Jean Sibeliuksen koko nuoruudentuotannon viululle.
Kapellimestarina Kuusisto on johtanut useita Sinfonia Lahden konsertteja ja levytyksiä, mukaan lukien orkesterin ja lauluyhtye Rajattoman yhteisproduktiot. Hän on vieraillut muun muassa Radion sinfoniaorkesterin, Tapiola Sinfoniettan, Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin, BBC Concert Orchestran, Belgian kuninkaallisen filharmonian, Trondheimin sinfoniaorkesterin, Tallinnan, Lausannen ja Liettuan kamariorkesterien, sekä Tampereen, Vaasan, Jyväskylän, Kuopion, Porin ja Joensuun kaupunginorkesterien johtajana. Vuosina 2005–2009 Kuusisto oli Oulu Sinfonian päävierailija. Vuosina 1998–2012 hän toimi Sinfonia Lahden konserttimestarina.
Kuusiston tunnetuin sävellys on todennäköisesti kokoperheen ooppera Koirien Kalevala, joka kantaesitettiin säveltäjän johdolla Savonlinnan Oopperajuhlilla 2004 ja jota on kantaesityksen jälkeen esitetty runsaasti, muun muassa Naantalin Musiikkijuhlilla vuonna 2010. Oopperasta ilmestyi DVD vuonna 2008. Elina Vähälä kantaesitti Kuusistolta tilaamansa viulukonserton vuonna 2012, ja keväällä 2013 sai ensi-iltansa ooppera "Leirintäalueooppera". Kuusiston ooppera "Jää" saa kantaesityksensä tammikuussa 2019.
Alkuvuodesta 2013 Kuusisto nimitettiin Taiteen edistämiskeskuksen Taideneuvoston varapuheenjohtajaksi. Kaudella 1.9.2016–31.8.2019 hän toimii sen jäsenenä.
Keväällä 2017 Kuusisto nimettiin VOS-asiantuntijatyöryhmän puheenjohtajaksi. Työryhmän tarkoitus on valmistella ehdotus museoiden, teattereiden, tanssin ja sirkustoiminnan, sekä orkestereiden valtionosuusjärjestelmän uudistamiseksi. Kuopion kaupunginorkesteri julkisti kiinnittäneensä Kuusiston ylikapellimestariksi kolmivuotiskaudeksi alkaen elokuusta 2018.
Jaakko Kuusiston isä on säveltäjä Ilkka Kuusisto, isoisä säveltäjä Taneli Kuusisto ja veli viulisti Pekka Kuusisto.
Jaakko Kuusisto jakoi vuonna 1989 Kuopion viulukilpailun voiton Pekka Kauppisen kanssa. Vuonna 1995 myös hänen veljensä Pekka Kuusisto voitti saman kilpailun.
Paul Le Flem
Paul Le Flem (18. maaliskuuta 1881 – 31. heinäkuuta 1984) oli ranskalainen klassisen musiikin säveltäjä, musiikkikriitikko ja kuoronjohtaja.
Le Flem oli bretagnelaista alkuperää. Hän opiskeli Vincent d'Indyn ja Albert Rousselin johdolla ja opetti itse myöhemmin mm. Erik Satieta ja André Jolivetia.
Bretagnelainen alkuperä on vaikuttanut moniin Le Flemin teoksiin. Hän sävelsi esimerkiksi neljä sinfoniaa, oopperoita, vokaalimusiikkia ja musiikin lyhytelokuvaan. Le Flem aloitti säveltämisen ennen ensimmäistä maailmansotaa ja piti tauon, mutta ryhtyi uudelleen tuotteliaaksi 1930-luvun lopussa. Le Flem jatkoi sävellystyötä vanhoille päivilleen asti. Neljännen sinfoniansa valmistuessa hän oli yli 90-vuotias.
Le Flem oli 103-vuotias kuollessaan 31.7.1984.
Langennut (sarjakuvahahmo)
Langennut on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä sarjakuvahahmo, joka tunnetaan Galactuksen ensimmäisenä apulaisena. Nykyään Langennut on siirtynyt palvelemaan synkkää Thanosta. Hahmon loi Keith Giffen. Langennut esiintyi ensimmäisen kerran "Thanos" -lehden numerossa 11 (2004).
Langenneen todellinen syntyperä on hämärän peitossa. Ikuisuuksia sitten, maailmojen tuhoaja Galactus soi Langenneelle suuret voimat yrityksessään luoda itselleen apulainen syötäväksi sopivien maailmojen löytämiseksi. Toisin kuin myöhemmät apurit jotka käyttävät kosmista voimaa, Langenneelle annettiin kyky hallita pimeää ainetta. Langennut vaikuttaisi kuitenkin olevan peräisin humanoidimaisesta rodusta. Hänen ihonsa tosin on mustan tai tummansinisen värinen.
Galactus kuitenkin väsyi Langenneen julmuuksiin ja hulluuteen. Lopulta Galactus vangitsi ensimmäisen apulaisensa, joka kuitenkin pakeni vankilastaan ja iski Galactusta vastaan. Galactuksella ei kuitenkaan ollut vaikeuksia jälleen voittaa Langennutta ja niin tämä joutui jälleen vangiksi.
Koska pimeää ainetta kuitenkin on lopullisesti, Langennut keräsi lopulta tarpeeksi energiaa paetakseen jälleen vankilastaan. Vihaisena hän etsi jälleen kostoa, mutta loputtomien tappioiden jälkeen Tähtilordi Peter Quill voitti tämän valtavien tappioiden kera ja vangitsi Langenneen Kylniin (Marvel-universumin supervankila, joka sijaitsee universumin laidalla).
Hullu titaani Thanos kuitenkin hyökkäsi myöhemmin Kylniin ja seuranneessa hävityksessä Langennut vapautui. Tämä lähti jälleen etsimään Galactusta, kun Thanos iski mielipuolisen olennon kimppuun voittaen tämän. Käyttäen valtavia voimiaan Thanos aivopesi ja lobotomisoi Langenneen tehden tästä oman kuuliaisen apulaisensa.
Langennut hallitsee pimeää ainetta ja käyttää sitä voimanlähteenään samalla tavoin mitä Galactuksen muut apurit käyttävät kosmista voimaansa. Koska universumi koostuu suurimmaksi osaksi pimeästä aineesta, on Langenneelle loppumaton voimavarasto käytettävissään. Langennut selviää ilman apua avaruuden tyhjiössä vailla ruokaa tai juomaa. Hän voi lentää yli valonnopeutta (ja/tai voi siirtyä hyperavaruuteen). Langenneella on valtavat fyysiset voimat (hän nostaa noin 75 tonnia) ja kestävyys. Langennut on ampunut voimaiskuja, jotka ovat romuttaneet valtavia avaruuslaivoja.
Langennut on luonteeltaan psykoottinen eikä hänellä ole minkäänlaista moraalia. Juuri tästä syystä Galactus karkotti hänet luotaan. Kummallista kuitenkin on, että Galactuksen "erottaessa" muita apulaisiaan, hän on yleensä poistanut kosmisen voiman hallinnan näiltä. Langennut on kuitenkin saanut säilyttää voimansa vaikka on usein yrittänyt riistää Galactuksen hengen. Thanos spekuloi Langenneen säilyneen voimatason olevan osoitus Galactuksen syyllisyydestä.
Lenin (jäänmurtaja)
Lenin oli Neuvostoliiton ydinkäyttöinen jäänmurtaja. Se oli maailman ensimmäinen ydinvoimalla toimiva siviilialus, ja ylipäätään ensimmäinen ydinkäyttöinen pinta-alus. Aikanaan se oli myös maailman voimakkain jäänsärkijä, sillä aluksen ydinvoimakoneistot kehittivät 44000 hevosvoimaa. Ensimmäiselle koeajolleen se lähti Leningradista vuonna 1959. Sen pääasiallinen tehtävä oli merenkulun avustaminen Murmanskin ja Vladivostokin välisellä väylällä, jonka pituus on 17 600 kilometriä.
Lenin rakennettiin Admiralteiskie verfi -telakalla Leningradissa, laskettiin vesille 1957 ja otettiin käyttöön 1959. Se palveli tehtävässään 30 vuotta ja poistettiin käytöstä 1989. Siinä oli kaksi reaktoria, jotka käyttivät neljää turbiinia, jotka taas käyttivät sähkömoottoreita.Uudistetussa kahden reaktorin järjestelmässä reaktorit käyttivät neljää höyryturbiinia. Turbiinit pyörittivät sähkögeneraattoreita, jotka syöttivät virtaa aluksen ajomoottoreille.
Aluksella sattui sen käyttöiän aikana kaksi reaktorionnettomuutta, joiden vuoksi se oli muutaman vuoden pois käytöstä korjattavana. Tiedot eivät olleet julkisia ennen Neuvostoliiton hajoamista.
Helmikuussa 1965 aluksen kakkosreaktorin jäähdytysjärjestelmä sammui polttoaineen vaihdon aikana, ja reaktorissa ollut polttoaine suli osittain. Vaurioitunut reaktori haudattiin kaksi vuotta myöhemmin Novaja Zemljan ydinkoealueelle.
Vuonna 1967, pian polttoainetäydennyksen jälkeen järjestelmässä havaittiin vakava vuoto, joka ei ollut korjattavissa. Reaktorit poistettiin, ja korvattiin kahdella tehokkaammalla. Alus palasi käyttöön 1970.
"Lenin" poistettiin käytöstä 1989, koska sen runko oli tullut käyttöikänsä päähän. Alus valmistui museolaivaksi 2005.
Lenin (täsmennyssivu)
Lenin voi olla:
Pyrophorus
Pyrophorus on eräs seppäkuoriaisiin ("Elateridae") kuuluva suku. "Pyrophorus"-suvun kuoriaiset loistavat pimeässä elimistössään kemiallisessa reaktiossa valmistuvan valon avulla (bioluminesenssi), kuten eräs tutumpi kovakuoriainen eli kiiltomato, tosin ne eivät hehku niiden tapaan vaan loistavat taukoamatta. Suvun edustajilla on kaksi loistavaa pistettä. Lajit pystyvät muuttamaan loistonsa voimakkuutta, ne loistavat kirkkaammin vaaran uhatessa. Suvun edustajia voi tavata ainoastaan trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Amerikasta. Sukuun kuuluu monia lajeja.
Aikuiset käyttävät ravintonaan siitepölyä ja joskus pieniä hyönteisiä. Toukat syövät kasvien osia ja selkärangattomia, mukaan lukien toisia toukkia. Naaras munii munat maan sisään tai päälle. Myös munat ja niistä kuoriutuvat toukat loistavat hieman. Ne kasvavat hitaasti ja toukka-aste kestää joitain vuosia ennen koteloitumista.
Larry David
Larry David (s. 2. heinäkuuta 1947, New York) on yhdysvaltalainen koomikko, käsikirjoittaja, tuottaja ja näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten työstään palkitun "Seinfeld"-sarjan parissa.
David aloitti uransa stand up -koomikkona valmistuttuaan Marylandin yliopistosta 1970-luvun alussa. 1980-luvun alussa hän pääsi käsikirjoittamaan ABC-televisiokanavan esittämää "Fridays"-sarjaa ja vuosina 1984–1985 hän toimi käsikirjoittajana NBC:n suositussa "Saturday Night Livessa". Ohjelmassa esitettiin vain yksi hänen kirjoittamansa sketsi. Näiden kokemusten kautta David sai kuitenkin luotua tärkeitä kontakteja mm. näyttelijöihin, joita tulisi myöhemmin käyttämään "Seinfeldissä".
Jerry Seinfeldiin David tutustui molempien tehdessä stand-up-keikkoja 1980-luvun New Yorkissa. Vuonna 1989 kun Seinfeld sai tarjouksen suunnitella tilannekomediasarja NBC:lle, hän pyysi apua sarjan luomiseen ystävältään Davidilta. Tapahtumasarjaa satirisoidaan "Seinfeldissä" neljännellä tuotantokaudella. Yhdessä he loivat ja käsikirjoittivat tv-pilotin "Seinfeld Chronicles", joka lopulta poiki yhdeksän tuotantokauden mittaisen ja lukuisia televisioalan palkintoja keränneen "Seinfeld"-sarjan. David toimi "Seinfeldissä" vastaavana tuottajana sarjan ensimmäiset seitsemän tuotantokautta ja käsikirjoitti suuren osan jaksoista. Yksi sarjan neljästä päähenkilöstä, George Costanza, perustuu suurilta osin Davidin henkilöön ja moni fiktiivisen Georgen edesottamuksista pohjautui Davidin todellisessa elämässään kokemiin tapahtumiin. David näytteli sarjassa myös lukuisia pieniä sivurooleja, toimien mm. Georgen pitkäaikaisen pomon, baseball-seura New York Yankeesin johtajan, George Steinbrennerin äänenä. David jätti työnsä "Seinfeldissä" seitsemännen tuotantokauden jälkeen, mutta palasi käsikirjoittamaan sarjan kaksiosaisen, ristiriitaisen vastaanoton saaneen, lopetusjakson vuonna 1998.
Vuonna 2000 David aloitti uuden "Jäitä hattuun" -nimisen komediasarjansa tuotannon. Käsivarakameralla kuvatussa ja improvisoituun dialogiin nojaavassa, HBO-kaapelikanavan tuottamassa sarjassa David näyttelee eräänlaista karikatyyriä itsestään, käsikirjoittaja Larry Davidia. Sarjaa on tehty kahdeksan tuotantokautta. Suomessa sarjaa on esittänyt Canal+ ja Yleisradio.
Vuonna 1998 sai ensi-iltansa Davidin käsikirjoittama ja ohjaama komediaelokuva "Sour Grapes", joka sai Suomen televisioesityksessä nimen "Kaljahanat auki". Sitä pidettiin arvioissa surkeana, ja David itsekin osoittaa vastenmielisyyttään sille joissakin "Jäitä hattuun" -sarjan jaksoissa. Vuonna 2013 HBO ensiesitti "Jäitä hattuun" -sarjaa tyyliltään muistuttavan elokuvan "Clear History". Sen pääosan esittäjä ja yksi käsikirjoittajista on Larry David.
Yhdessä ex-vaimonsa kanssa David on osallistunut ympäristönsuojeluun liittyvään hyväntekeväisyystoimintaan.
Wołomin
Wołomin on kaupunki Puolassa Masovian voivodikunnassa. Kaupungissa on 36 997 asukasta (2009) ja se sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Varsovasta Białystokiin kulkevan rautatien varrella. Pinta-alaltaan kaupunki on 17,32 neliökilometriä. Wołominin asukkaita työllistää muun muassa lasiteollisuus, vaikka huomattava osa kaupungin työväestä käykin töissä Varsovassa. Vuonna 1919 kaupunginoikeudet saanut Wołomin tuli aiemmin lasitehtaansa ohella tunnetuksi myös järjestäytyneestä rikollisuudestaan.
Orlan-luokan taisteluristeilijä
Projekt 1144 Orlan (merikotka) -luokan, tai Kirov-luokan, ydinkäyttöiset ohjusristeilijät ovat Venäjän laivaston suurimpia ja voimakkaimpia sotalaivoja. Ne toimitettiin alun perin Neuvostoliiton laivastolle.
Venäjän laivasto nimittää aluksia atomikäyttöisiksi ohjusristeilijöiksi (). Joissain yhteyksissä niitä on nimitetty "taisteluristeilijöiksi" aluksen koon mukaan. Länsimaissa aluksista käytetään yleensä nimitystä "Kirov-luokka" ensimmäisen aluksen mukaan.
Alukset vastaavat 252 metrin pituudeltaan toisen maailmansodan taistelulaivaa tai taisteluristeilijää, ja jäävät toiseksi vain lentotukialuksille, mutta 24 300 tonnin uppoumaltaan ne ovat huomattavasti taisteluristeilijää pienempiä. (Vrt. HMS Hood, 262,3 metriä ja 48 360 tonnia). Etupäässä tähän on syynä panssaroinnin puuttuminen.
Aluksien pääaseistus on 20 P-700 Granit-ohjusta (NATO: SS-N-19 Shipwreck) pääkannen alla. Lisäksi aluksissa on vahva ilmapuolustus, 12x8 (yht 96) pitkän matkan S-300-ohjusta ja kaksi Osa-MA -laukaisinta, joihin on 40 ohjusta. Ensimmäisissä aluksissa oli kahdeksan 30 mm AK-630-lähi-CIWS-tykkiä, jotka myöhemmissä aluksissa korvattiin CADS-N-1 Kaštanilla.
Tykkiaseistuksena on 130mm AK-130 (paitsi Kirov) ja sukellusveneentorjuntaan kymmenen 533 mm torpedoputkea ja Udav-1 ja RBU-1000 -syvyysraketinheittimet.
Neljästä rakennetusta aluksesta vain Pietari Suuri on käytössä. Amiraali Nakhimov on peruskorjauksessa ja suunnitelmien mukaan aluksen pitäisi palata palvelukseen 2012. Venäjä suunnittelee myös Amiraali Lazarevin peruskorjausta, mutta sen toteutuminen ei ole varmaa.
Chavo Guerrero
Chavo Guerrero (oikealta nimeltään "Salvador Guerrero IV", s. 20. lokakuuta 1970) on showpainija, joka tunnetaan parhaiten painiajoistaan WWE-promootiossa. Hänet on tunnettu aikaisemmin nimillä Kerwin White, Liutenant Loco ja Chavito Guerrero. Guerrero on edesmenneen Hall of Famessa olevan showpainijan Eddie Guerreron veljenpoika, ja hänen managerinaan toimii Eddien leskeksi jäänyt vaimo Vickie Guerrero. Lisäksi Guerrero on showpainija Chavo Guerrero Sr:n poika. Guerrero on kotoisin El Pasosta Texasista.
Guerrero painaa 98 kiloa ja on 175 senttimetriä pitkä. Hänen lopetusliikkeitään ovat Gory Bomb ja Frog Splash. Guerrero on lahjakas painija, joka valitsee aina jonkin tietyn ruumiinkohdan iskuilleen. Hän hävisi kymmenessä sekunnissa ECW-mestaruuden WrestleMania XXIV:ssä Kanelle. Kyseessä on kaikkien aikojen nopein mestaruusottelu. Sen jälkeen Guerrero toimi SmackDown!issa jonkin aikaa Edgen, Curt Hawkinsin & Zack Ryderin kanssa La Familia -nimisessä ryhmässä. Myöhemmin ryhmään liittyi myos Guerreron "henkivartija" Bam Neely.
25. kesäkuuta 2011 Guerrero vapautettiin hänen WWE:n kanssa tekemästään sopimuksesta sen jälkeen, kun hän ilmaisi olevansa tyytymätön siitä suunnasta, johon hänen hahmonsa oli menossa.
Cleveland Barons
Cleveland Barons on entinen NHL-joukkue joka pelasi NHL-liigassa kaksi kautta vuosina 1976–1978. Joukkueen kotipaikka oli Richfield Ohion osavaltiossa ja kotiottelunsa se pelasi Richfield Coliseumissa.
Seura sai alkunsa, kun California Golden Seals myytiin Oaklandista Clevelandiin ja se nimettiin Cleveland Baronsiksi. Aiemmin Clevelandissa oli pelannut samanniminen Cleveland Barons AHL-liigassa vuosina 1936–1973. Joukkue pelasi isokokoisella areenalla Richfieldissä (kapasiteetti 18 000/20 000 katsojaa), mutta areena ei koskaan täyttynyt kotipeleissä. Cleveland Barons lopetti liigataipaleensa kahden taloudellisesti ja pelillisesti huonosti menneen kauden jälkeen. Barons omisti kobra-maskistaan tunnetun maalivahti Gary Simmonsin joka pelasi urallaan myös California Golden Sealsissa.
Joukkue jäi kumpanakin kautenaan divisioonansa viimeiseksi eikä selvinnyt pudotuspeleihin saakka. 1978 joukkueen omistajat ostivat Minnesota North Starsin, johon siirtyi joukkueen parhaimpia pelaajia.
Juri Rytheu
Juri Sergejevitš Rytheu (, tšuktšiksi Юрий Рытгэв) (8. maaliskuuta 1930 Uelen – 14. toukokuuta 2008 Pietari) oli tšuktšeihin kuuluva kirjailija. Rytheu syntyi turkistenmetsästäjän poikana kodassa Tšukotkalla Venäjän kaukoidässä. Hän opiskeli kirjallisuutta Leningradin valtionyliopistossa 1949–1954. Hän kirjoitti sekä tšuktšin kielellä että venäjäksi, jonka hän oppi koulussa. Tšuktšin kirjakieli kehitettiin vuonna 1932 eli Rytheun ollessa kaksivuotias.
Rytheun teoksista on suomennettu osia. Rytheu on myös toiminut käsikirjoittajana Georgi Kropatševin pitkässä elokuvassa "Sled rosomahi" (suom. Ahman jäljet) vuodelta 1978.
Rytheulle on myönnetty kansainvälisiä palkintoja muun muassa Venäjällä, Ranskassa ja Italiassa.
Gretsch
Gretsch on vuonna 1883 perustettu soittimia tekevä yritys. Sen perusti Friedrich Gretsch, saksalainen maahanmuuttaja Yhdysvaltojen Brooklyniin. Friedrich Gretsch kuoli vuonna 1895, ennen kuin hänen pieni yrityksensä alkoi menestyä. Friedrichin kuoltua yrityksen toimintaa jatkoi tämän poika, Fred Gretsch, Sr. Fredin johtamana Gretsch teki laadukkaita soittimia tarkkuudella. Hän kasvatti yritystä kahdessa vuosikymmenessä suureksi yritykseksi.
Gretsch teki alusta alkaen kitaroita, joita se tekee nykyäänkin. Gretsch valmistaa myös rumpuja. Gretschin kitarat ovat erityisesti tunnettuja rockabillyn ja countryn aloilla. Rummut ovat myös tunnettuja hiukan kevyemmässä musiikissa. Yrityksen tunnuslause on "That great Gretsch sound!" eli "Se upea Gretsch-soundi".
Kitaristi Chet Atkinsin ehdotuksesta yhtiöllä työskennellyt Ray Butts kehitti häiriöäänet vaimentavan mikrofonin, jolle tuli nimeksi Filtertron. Kehitystyö tapahtui samanaikaisesti mutta riippumattomasti Gibsonilla työskennelleen Seth Loverin vastaavasta työstä. Kehitystyön tuloksena syntyi humbucker-mikrofoni.
Pentti Salmi (vuorineuvos)
Veli Pentti Tapio Salmi (14. helmikuuta 1930 Multia – 2. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja talouselämän vaikuttaja. Hän oli koulutukseltaan ekonomi.
Salmi oli Enson toimitusjohtaja 1975–1988 ja yhtiön hallituksen puheenjohtaja 1983–1992. Hänet tunnettiin innokkaana metsästäjänä ja golfin harrastajana.
Kaarle-kuninkaan metsästys
Kaarle-kuninkaan metsästys () on Fredrik Paciuksen säveltämä ooppera. Libreton kirjoitti Sakari Topelius. "Kaarle-kuninkaan metsästys" on ensimmäinen suomalainen ooppera. Se sai ensi-iltansa harrastelijavoimin Helsingissä 24. maaliskuuta 1852 Engelin teatteritalossa. Hankkeeseen osallistui 120 osanottajaa. Oopperan tekijät saivat suurta kansallista huomiota, ja teosta esitettiin puolenkymmentä kertaa. Esityksiin myytiin 5 000 lippua, mikä oli siihen aikaan paljon. Ooppera esitettiin myös Kuninkaallisessa oopperassa Tukholmassa 1. joulukuuta 1856.
Oopperan ensiesitys vuonna 1827 valmistuneessa Engelin teatteritalossa edisti Helsingin uutta teatteritalohanketta. Ensi-illan jälkeisessä illanvietossa aloitettiin osakkeiden merkintä uutta teatterirakennusta varten, ja Nya Teatern vihittiin käyttöön vuonna 1860.
Oopperan solistina kalastajatyttö Leonoran osassa esiintyi Hanna Sofia Falkman (1824–1882).
Oopperan tapahtumat sijoittuvat nuoren Kaarle-kuninkaan metsästysretkelle Ahvenanmaalle vuonna 1672, ja kuninkaan seurueessa juonitaan vallankaappausta. Romanttisen tarinan teemoja ovat kunnianhimo, rakkaus ja valta.
Ooppera esitettiin ensimmäisen kerran suomeksi Viipurissa 7. maaliskuuta 1905. Oopperan suomenkielinen version levyttivät ensimmäisen kerran vuonna 2004 Porin Ooppera ja Pori Sinfonietta. Kapellimestarina levytyksellä oli Ari Rasilainen.
Anna Netrebko
Anna Jurjevna Netrebko (, s. 18. syyskuuta 1971 Krasnodar, Neuvostoliitto) on venäläinen sopraano, joka kuuluu maailman huippusopraanoihin. Netrebko on ollut valtaosan urastaan lyyrinen sopraano, jolla on suuri ääni, ja hän oli kysytyin lyyrinen sopraano vuonna 2013. Netrebko on kuitenkin vuodesta 2014 siirtynyt dramaattisen sopraanon repertuaariin. Netrebkon ääni on sopraanolle harvinainen tummasävyinen.
Netrebko aloitti laulajanuransa Mariinski-teatterissa Valeri Gergijevin ohjauksessa. Venäläisten oopperateosten lisäksi Netrebko on Mariinski-teatterissa tehnyt muun muassa "Lucia di Lammermoorin" Lucian roolin. Hän esiintyi Yhdysvalloissa ensi kerran 1995 Ludmilana Mihail Glinkan "Ruslan ja Ludmilassa" San Franciscon oopperassa. Metropolitan-oopperassa hän esiintyi ensi kerran 2002 Natašana "Sodan ja rauhan" Metin-ensi-illassa. Netrebko on vieraillut Mikkelin musiikkijuhlilla 1990-luvulla kolme kertaa Pietarin Mariinski-teatterin lauluryhmässä.
Netrebkon ensimmäinen studioalbumi "Opera Arias" ilmestyi 2003, ja se oli vuoden myydyimpiä klassisen musiikin levyjä.
Netrebko sai heinäkuussa 2006 Itävallan kansalaisuuden, mitä paheksuttiin Venäjällä syvästi.
Lacrimosa
Lacrimosa on sveitsiläinen yhtye, jossa laulavat saksalaissyntyinen Tilo Wolff ja suomalainen Anne Nurmi.
Wolff julkisti vuonna 1990 Lacrimosan nimissä kasetin nimeltä "Clamor". Vuonna 1991 hän perusti uuden levy-yhtiön nimeltä Hall of Sermon julkaisemaan Lacrimosan levyjä. Anne Nurmi liittyi Lacrimosaan 1994.
Alun perin Lacrimosan genre oli darkwavea tai jopa goottirockia, johon oli ajoittain lisätty metallimusiikista saatuja vaikutteita. "Inferno"-levyn (1995) jälkeen tyyli on kuitenkin kallistunut goottimetalliin.
Viisi tiibetiläistä riittiä
Viisi tiibetiläistä riittiä on viidestä liikkeestä muodostuva jooga. Sen on tehnyt länsimaissa tunnetuksi Peter Kelder kirjasellaan "Viisi tiibetiläistä menetelmää". Alkuteos "The Eye of Revelation" julkaistiin vuonna 1939. Kirjasessa esiteltyjen liikkeiden alkuperä on kiistanalainen. Kelderin mukaan hän on tutustunut niihin eläkkeelle jääneen brittiläisen everstin välityksellä, joka oli oppinut ne tiibetiläisiltä munkeilta.
Viittä tiibetiläistä riittiä käytetään fyysisen kunnon ylläpitoon ja kohentamiseen. Ne vahvistavat etenkin keskikehon lihaksia. Riitteihin ei itsessään sisälly henkisiä harjoituksia.
Viisi tiibetiläistä riittiä tunnetaan myös nimillä "tiibetiläiset liikkeet", "viisi tiibetiläistä liikettä" ja "viisi tiibetiläistä menetelmää". Ne ovat kuitenkin eri asia kuin tiibetiläinen jooga.
Uusklassinen musiikki
Uusklassinen musiikki eli neoklassinen musiikki on 1900-luvun alussa syntynyt länsimaisen taidemusiikin tyylisuunta, jonka perustajana pidetään Igor Stravinskia. Uusklassisessa musiikissa pyrittiin eroon 1800-luvun saksalaisesta romantiikasta, erityisesti Wagnerin vaikutuksesta, ja haettiin vaikutteita klassismin ja erityisesti barokin musiikista. Stravinski kuvasi suhdettaan wagnerilaiseen romantiikkaan toteamalla: "Emme pääse mihinkään siitä, että wagnerilainen draama on pelkkää pöyhkeilyä." Uusklassiselle musiikille tyypillistä on pyrkimys objektiivisuuteen ja asiallisuuteen. Musiikki on usein tanssinomaista, ja siinä on barokkimusiikin innoittama selkeä rytmiikka.
Tunnetuimpia uusklassisia säveltäjiä ovat Igor Stravinski, Paul Hindemith, ranskalainen Les Six-ryhmä ja Benjamin Britten. Suomalaisista säveltäjistä Einar Englund, Yrjö Kilpinen, Einojuhani Rautavaara ja Uuno Klami ovat säveltäneet myös uusklassista musiikkia.
Puola (moottoritekniikka)
Sytytyspuola on ottomoottorin sytytysjärjestelmän osa, joka yhdessä sytytystulpan ja katkojan kanssa synnyttää kaasuuntuneen polttoaineen sytyttämiseksi tarvittavan kipinän.
Puola on rakenteltaan kela, jonka käämissä on kaksi osaa: pienjännitekäämi (ensiö) ja suurjännitekäämi (toisio), jotka on käämitty rautasydämen päälle - eli puola vastaa toimintaperiaatteeltaan kuristinta tai muuntajaa. Toiminnassa pienjännitekäämin kautta johdetaan aluksi sähkövirta akusta katkojan kärkien läpi, mikä synnyttää puolan rautasydämeen magneettikentän. Kipinän synnyttämiseksi virta äkisti katkaistaan avaamalla katkojan kärjet. Tällöin magneettikentän purkautuminen indusoi toisiokäämiin korkeajännitteen, joka purkautuu kipinänä sytytystulpan kärkien kautta.
Giovanni Battista Tiepolo
Giovanni Battista Tiepolo tunnettiin myös nimellä Gianbattista tai Giambattista Tiepolo (5. maaliskuuta 1696 Venetsia – 27. maaliskuuta 1770 Madrid) oli venetsialainen taidemaalari, joka kuului rokokooajan merkittävimpiin.
Tiepolo oli Gregorio Lazzarinin oppilas, mutta hänen merkittävimmät vaikuttajansa olivat kuitenkin Sebastiano Ricci ja Giovanni Battista Piazzetta. Tiepolo sai valmiiksi ensimmäisen suuren työnsä, "Iisakin uhraus" 19-vuotiaana. Vuonna 1717 hän jätti Lazzarinin työhuoneen ja hänet otettiin Fraglian maalarikiltaan.
Suurimman maineensa Tiepolo saavutti Würzburgin linnan freskoilla, jotka hän teki yhdessä poikiensa Domenicon ja Lorenzon avustuksella. Portaikon freskon pinta-ala on peräti 677 m².
Giovanni Domenico Tiepolo
Giovanni Domenico Tiepolo (30. elokuuta 1727 Venetsia – 3. maaliskuuta 1804 Venetsia) oli venetsialainen rokokootaidemaalari. Hän oli Giovanni Battista Tiepolon poika.
Domenico opiskeli isänsä johdolla ja oli jo 13-vuotiaana tämän tärkein avustaja. 20-vuotiaana hän teki jo myös omia töitä. Isänsä apuna Domenico oli tekemässä Würzburgin linnan, Vicenzassa "Villa Valmaranan" ja Madridissa Kaarle III:n palatsin freskoja.
Domenicon oma maalaustyyli kehittyi isän kuoltua vuonna 1770. Hänen maalauksensa alkoivat ottaa realistisempia muotoja, vaikka isän koristeellinen vaikutus säilyi. Domenico maalasi myös enemmän maallisia hahmoja, kun hänen isänsä oli tunnettu uskonnollisista ja mytologisista aiheistaan.
Wiesin pyhiinvaelluskirkko
Wiesin pyhiinvaelluskirkko Saksassa on soikeanmuotoinen rokokookirkko, jonka on suunnitellut 1740-luvulla arkkitehti Dominikus Zimmermann. Kirkko sijaitsee Steingadenin kunnassa, Baijerissa, aivan Alppien juurella. Kirkon suunnittelija Zimmermann vietti viimeiset 11 vuotta elämästään läheisessä asumuksessa.
Vuonna 1738 puisen vapahtajapatsaan tulkittiin kyynelehtivän. Tätä pidettiin ihmeenä, minkä seurauksena patsaasta tuli pyhiinvaelluskohde. Vuonna 1740 rakennettiin pieni kappeli patsasta suojaamaan. Pian kuitenkin huomattiin, että rakennus oli aivan liian pieni pyhiinvaeltajille, joten Steingadenin luostari päätti määrätä rakennettavaksi erillisen pyhäkön.
Kirkko rakennettiin vuosien 1745 ja 1754 välisenä aikana. Kirkko siirrettiin maalliseen omistukseen 1800-luvun alussa. Paikallisten maanviljelijöiden protestit pelastivat rakennuksen myymiseltä ja purkamiselta.
Vuonna 1983 Wiesin pyhiinvaelluskirkko otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Harry Leland
Harry Leland on Marvel-yhtiön sarjakuvahahmo ja Ryhmä-X:n vastustaja. Hän on mutantti ja hänen supervoimansa on lisätä elävän olennon tai minkä tahansa aineen massaa. Leland on Helvetintulen Klubin johtajia, koodinimeltään Musta Lähetti. Siviilissä hän on asianajaja.
Leland tavattiin ensimmäisen kerran, kun Ryhmä-X hyökkäsi Helvetintulen klubin New Yorkin päämajaan. Leland muutti Wolverinen tuhansia kiloja painavaksi ja tämän seurauksena hän putosi lattian läpi viemäreihin. Leland luuli, että Wolverine oli kuollut, mutta hän palasikin ja hyökkäsi Lelandin kimppuun. Wolverinen loikatessa Lelandin päälle, Leland muutti epätoivoisena Wolverinen painoa ja hänen kyntensä upposivat Lelandiin. Hän kuitenkin selviytyi tästä.
Myöhemmin Leland taisteli muiden klubin jäsenten kanssa Ryhmä-X:ää vastaan New Yorkin Central Parkissa. Leland käytti voimaansa upottaakseen Kolossin maan alle. Kun Nimrod hyökkäsi mutanttien kimppun, Ryhmä-X ja Helvetintulen Klubi yhdistivät voimaansa sitä vastaan.
Leland lisäsi Nimrodin massaa siirtääkseen sitä lähemmäksi maata ja haavoittuvammaksi iskuille. Ylipainonsa ja huonon kuntonsa johdosta, tämä aiheutti Lelandille sydänkohtauksen. Stormin vaatimuksesta Leland vielä nosti taivaalla leijuvan Sebastian Shawin massaan, minkä johdosta hän törmäsi Nimrodiin painaen sen maahan. Tämän jälkeen Leland kuoli.
Tämä ei kuitenkaan ollut viimeinen kerta kun hänet nähtiin. Supervihollinen Black Talon herätti Lelandin ruumiin henkiin useiden muiden kuolleiden mutanttien tavoin ja teki niistä zombeja. Hänen motiivejaan tähän ei kuitenkaan kerrottu. Hulktaren voitettua Talonin, Leland haudattiin uudestaan. Varmuuden vuoksi hänen suunsa täytettiin suolalla ja hänen huulensa neulottiin yhteen.
Dominikus Zimmermann
Dominikus Zimmermann (s. 30. kesäkuuta 1685 – k. 16. marraskuuta 1766) oli saksalainen rokokooarkkitehti ja arkkitehti Johann Baptist Zimmermannin veli. Heidän kuuluismmat työt lienevät Steinhausenin ja Wiesin pyhiinvaelluskirkot.
Zimmermann kuului stukkotaiteilijoiden wessobrunnerilaiseen kouluun. Hän aloitti työnsä rappaajana ja eteni sitten rakennusmestariksi. Hän asui Landsberg am Lechissa, jonka pormestarina toimi vuodet 1748–1753. Zimmermann kuoli 1766 lähellä Wiesin pyhiinvaelluskirkkoa.
Paul Ince
Paul Emerson Carlyle Ince (s. 21. lokakuuta 1967) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Helmikuusta 2013 lähtien hän toimi vajaan vuoden ajan Blackpool FC:n päävalmentajana.
Ince aloitti jalkapallouransa vuonna 1985 West Ham Unitedin riveissä. 18-vuotias nuorukainen jätti koulunkäynnin keskittyen täysin jalkapalloiluun. Ince edusti West Hamia neljän kauden ajan nousten suurseurojen tietoisuuteen. 1989 Manchester United hankki Incen riveihinsä. ManUssa Ince viihtyi kaikkiaan kuuden kauden ajan edustaen punapaitoja 207 liigaottelussa.
1995 Ince siirtyi Internazionaleen kokeillen siipiään ulkomailla. Pesti Nerazzurrissa jäi kahteen kauteen, joiden aikana Ince edusti seuraa kaikkiaan 54 liigaottelussa. Palattuaan 1997 takaisin Englantiin Ince liittyi Liverpool FC:n organisaatioon. Jätettyään Poolin 1999 Ince jatkoi uraansa englantilaisseuroissa ripustaen lopullisesti pelikenkänsä naulakkoon Macclesfield Townin pelaajavalmentajana 2007.
Englannin jalkapallomaajoukkueessa Ince pelasi uransa aikana 53 A-maaottelua tehden niissä kaksi maalia. Hän oli ensimmäinen tummaihoinen maajoukkuekapteeni ja oli mukana EM-kisoissa 1996 ja 2000 sekä MM-kisoissa 1998. 
Ince aloitti valmennusuransa elokuussa 2006 Swindon Townin pelaajavalmentajana. Pesti seurassa jäi lyhyeksi. Hän pelasi seuran paidassa kolme ottelua, mutta erosi jo syyskuussa koska ei pystynyt pelaamaan enää täysimittaisesti seurassa.
Lokakuussa 2006 Ince siirtyi Macclesfield Townin päävalmentajaksi. Macclesfieldissä Ince teki hienoa työtä onnistuen pelastamaan Englannin kakkosliigassa putoamiskurimukseen juuttuneen seuran putoamiselta. Hänet palkittiin Kakkosliigan kuukauden valmentajaksi joulukuussa 2006.
Kesäkuussa 2007 Ince siirtyi Milton Keynes Donsin päävalmentajaksi. Miltonissa Ince saavutti uransa ensimmäiset suuret voitot luotsaamalla seuran Football League Trophyn finaalivoittoon Grimsby Townista sekä Englannin kakkosliigan mestariksi kaudella 2007–08.
Milton Keynesissä saavuttamansa menestyksen myötä Ince nimitettiin kesäkuussa 2008 Mark Hughesin seuraajaksi Valioliigaseura Blackburn Roversin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi ja epäonnistuneeksi, sillä Incen johdolla Rovers voitti vain kolme kauden 17 ensimmäisestä ottelusta. Seurajohdon mitta tuli täyteen ja joulukuun puolivälissä hän sai potkut.
Heinäkuussa 2009 Ince palasi Milton Keynes Donsin päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Huhtikuun puolivälissä 2010 hän ilmoitti jättävänsä MK Donsin kauden päätteeksi. Syynä ovat seuran taloudelliset vaikeudet, jotka ovat johtaneet pelaajabudjetin karsimiseen.
Lokakuussa 2010 Ince allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Englannin ykkösliigassa pelaavan Notts Countyn kanssa. Peliesitykset Incen alaisuudessa olivat vaatimattomia ja lopulta hän erosi huhtikuussa 2011 seuran hävittyä yhdeksän perättäistä otteluaan.