hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pohjois-Helsinki
Pohjois-Helsinkiin kuuluu paljon alueita, jotka kuuluivat Helsingin maalaiskuntaan ennen vuoden 1946 suurta alueliitosta. Rintamamiesten ja evakkojen asuttamisen takia alueelle rakennettiin paljon omakotitaloja 1940- ja 1950-luvuilla. Termi "pakiloituminen" kuvaa myöhempien vuosikymmenten kehitystä, kun omakotitalojen ja rintamamiestalojen suurille tonteille rakennettiin rivi- ja paritaloja.
Kaupungin virallisessa aluejaossa Pohjoinen suurpiiri on yksi Helsingin seitsemästä suurpiiristä, joka jakautuu viiteen peruspiiriin, jotka ovat Maunula, Länsi-Pakila, Tuomarinkylä, Oulunkylä ja Itä-Pakila.
Venäjän Saimaan laivasto
Saimaan soutulaivasto oli venäläinen laivasto-osasto, joka aloitti toimintansa Lappeenrannassa vuonna 1788 alkaneen Kustaan sodan aikana. Saimaan laivasto oli osa Lappeenrannan venäläistä varuskuntaa. Lappeenranta oli joutunut Venäjän valtaan Turun rauhassa vuonna 1743 ja oli nyt venäläinen varuskuntakaupunki Ruotsin rajan tuntumassa.
Saimaan sotalaivaston tehtävänä oli järjestellä kuljetukset sisäreiteillä, vastata erityisesti maihinnousuoperaatioiden sotajoukkojen kuljettamisesta ja raja-alueen vesistöjen vartioimisesta. Laivaston satama sijaitsi Lappeenrannan Tyysterniemessä.
Laivaston tunnetuimmat alukset olivat tykkijollia, joilla oli yksi tykki, 2–3 mastoa purjeineen ja 18–30 airoa. Vuonna 1795 tuolloinen Saimaan laivastokomentaja Mihail Borisov kertoi, että hänen komennossaan oli 88 alusta. Näistä yhdeksän oli suuria tykkisluuppeja, seitsemän tykkijollia, kuusi maihinnousualusta ja yksi oli salaperäinen "konevoimainen alus Josef".
Saimaan laivasto lakkautettiin Suomen sodan jälkeen. Sen ylläpito oli käynyt tarpeettomaksi, kun Suomen alue liitettiin kokonaisuudessaan osaksi Venäjän keisarikuntaa eikä Ruotsin ja Venäjän raja enää kulkenut Saimaalla.
Keltakuume
Keltakuume on vakava tartuntatauti, jonka aiheuttaa flavivirusten ryhmään kuuluva virus. Keltakuumeen kantaja on keltakuumehyttynen ("Aedes aegypti"), jonka välityksellä tauti siirtyy ihmiseen toisesta eläimestä. Tauti kuuluu verenvuotokuumeisiin. Keltakuume on trooppisten alueiden merkittävä virustauti, jota esiintyy päiväntasaajan tienoilla Afrikassa sekä Etelä- ja Väli-Amerikassa. WHO:n tilastojen mukaan siihen sairastuu vuosittain 200 000 ihmistä, joista kuolee 30 000. Tapauksista ilmenee Afrikassa 90 prosenttia. Rokotuksen avulla sairastumisriski pienenee. Aasiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Skandinaviassa, Islannissa, Suomessa ja Venäjällä ei keltakuumetta ole tavattu.
Keltakuumerokote on ainoa rokote, jonka puuttuminen riittää yksistään syyksi maahanpääsyn estämiselle. Voimassa oleva rokotus on todistettava virallisella keltakuumerokotustodistuksella. Jos rokotusta ei jostakin syystä voida antaa, tulee siitäkin olla virallinen todistus.
Amerikkaan keltakuume levisi Afrikasta ilmeisesti orjalaivojen mukana. Afrikkalaisilla on sitä vastaan luontaista immuniteettia, joka eurooppalaisilta puuttuu. Napoleon lähetti Haitiin ranskalaisen sotilasosaston, joka tuhoutui keltakuumeeseen. Keltakuume oli osasyynä myös ranskalaisten suunnitteleman Panaman kanavan rakennustöiden epäonnistumiseen 1800-luvun lopussa.
Keltakuume oli aikanaan vakava ongelma Karibian saarilla ja myös Yhdysvaltain etelävaltioissa. Käyttämällä vapaaehtoisia koehenkilöitä Yhdysvaltain armeijan lääkäri Walter Reed työryhmineen todisti vuonna 1901, että keltakuumeen tarttumiseen sairaasta terveeseen henkilöön tarvitaan keltakuumehyttysen pisto. Tuo merkittävä havainto johti keltakuumeen vähittäiseen katoamiseen Yhdysvalloista, kun "Aedes egypti" -hyttysiä opittiin torjumaan. Myös Afrikassa on hyttysten torjuminen ja rokotusten pakollisuus vähentänyt taudin esiintymistä. Rokote tautiin saatiin kehitetyksi vasta 1900-luvulla.
Keltakuumeen aiheuttava flavivirus leviää hyttysten välityksellä ihmisestä toiseen. Verenkiertoon päästyään virus saa aikaan systeemisen infektion, jonka kuolleisuus on noin 10–50 prosenttia. Taudinkuva vaihtelee eri potilailla, mutta yhteistä on kova kuume, joka kestää noin viikon. Vaikeissa tapauksissa potilailla esiintyy sisäistä verenvuotoa ja maksavauriota.
Tyypillinen taudinkuva (voi vaihdella, kuten edellä todettiin): Tauti alkaa 3–6 vuorokauden itämisajan jälkeen kuumeella ja kasvojen punoituksella (niin kutsuttu punainen vaihe), pulssin harvenemisella sekä päänsäryllä ja lihaskivulla. Kuume laskee pariksi tunniksi ja seuraavassa (niin kutsutussa keltaisessa) vaiheessa voi syntyä maksavaurio, munuaisten toimintahäiriö ja erilaisia verenvuotoja sekä mahdollisesti myös šokki. Kuolleisuus tautiin on 10–30 prosenttia; loput sairastuneista paranevat täysin.
Keltakuumetta ei voida hoitaa antibiooteilla, koska taudin aiheuttaja on virus.
Keltakuumetta vastaan on olemassa tehokas rokote, joka sisältää elävää, heikennettyä virusta. Se on syytä ottaa ennen matkustamista alueille, joilla keltakuumetta esiintyy. Keltakuumetta voidaan myös torjua käyttämällä suojaavaa vaatetusta ja hyttysverkkoa.
Kapris
Kapris eli pyörökapris ("Capparis spinosa") on etenkin Välimeren keittiössä paljon käytetty kapriskasvi. Se on kotoisin Aasian itäosasta mutta kulkeutui jo varhaisessa vaiheessa eteläiseen Eurooppaan. Sitä viljellään Espanjassa ja Italiassa ja kerätään myös villeistä kasveista.
Villinä kapris kasvaa tyypillisesti kivimuurilla. Se levittää juuristonsa laajalle kivenhalkeamiin. Se kestää suolapärskeitä ja menestyy siksi myös merenrannoilla. Se ei kestä alle −8 °C:n lämpötilaa.
”Oikea” kapris on kasvin avautumaton kukannuppu. Parhaat ovat puolukan kokoisia ja suuremmat, jo hieman avautuneet huonompilaatuisia. Viinirypäleen kokoiset kaprikset, joissa on usein varrenpala mukana, ovat puolestaan raakoja marjoja. Usein kapris on säilötty etikkaliemeen.
Maksuvalmius
Maksuvalmius tarkoittaa yrityksen rahan riittämistä sen maksuvelvoitteiden maksamiseen joka hetki. Maksuvalmius merkitsee, että yritys pystyy suoriutumaan maksuvelvoitteistaan näiden tullessa maksuun. Jos yritys ei ole maksuvalmis mutta saa lisärahoitusta, sille voi tulla "maksuviiveitä" tai "maksuhäiriöitä". Jos yritys ei pysty hankkimaan lisärahoitusta selviytyäkseen rästeistä, siitä tulee maksukyvytön.
Maksuvalmiuden selvittäminen on tärkeää suunniteltaessa esimerkiksi investointeja tai hankittaessa lisää lainaa rahoituslaitoksilta.
"Varantoperusteisella" (staattisella) maksuvalmiudella tarkoitetaan yrityksen mahdollisuuksia selviytyä lyhyellä aikavälillä maksuun tulevista velvoitteista sen hetkisten likvidien varojensa avulla. Staattinen maksuvalmius kuvaa yhtiön rahoituspuskuria. Se ei ota huomioon tuloja ja menoja.
"Virtaperusteisella" (dynaamisella) maksuvalmiudella puolestaan tarkoitetaan tulorahoituksen riittävyyttä juoksevien maksuvelvoitteiden maksamiseen vastakohtana staattiselle maksuvalmiudelle. Jos yrityksen tulorahoitus ei riitä edes lyhytvaikutteisiin menoihin ja voitonjakoon, on sillä heikot mahdollisuudet jatkaa toimintaa pidemmällä aikavälillä.
Rahoituspuskuri ja tulorahoitus ovat toisiaan täydentäviä maksuvalmiuden tekijöitä. Tulorahoitus ei ole ratkaiseva, jos yrityksellä on sillä hetkellä riittävä rahoituspuskuri. Toisaalta yritys voi joutua maksuvalmiusvaikeuksiin, jos rahoituspuskuri on puutteellinen eikä tulorahoitus kata vajetta.
Maksuvalmiutta mitataan tunnusluvuilla quick ratio, current ratio, "rahoitustulosprosentti", "rahoitusjäämäprosentti" ja "ostovelkojen kiertoaika". Tunnusluvut perustuvat yrityksen lakisääteisesti antamiin tilinpäätöstietoihin ja tuloslaskelmaan.
Quick ratio ja current ratio mittaavat yrityksen varantoperusteista maksuvalmiutta tilinpäätöshetkellä.
Seuraavat tunnusluvut mittaavat virtaperusteista maksuvalmiutta:
Rahoitustulosprosentti on tehokas maksukyvyttömyyden ennakoija. Kriittinen arvo on tilastojen mukaan nolla toimialasta riippumatta. Negatiivinen rahoitustulosprosentti osoittaa, ettei tulorahoitus riitä kattamaan lyhytvaikutteisia kuluja ja voitonjakoa. Yritys joutuu kattamaan ne ulkopuolisella rahoituksella ainakin osittain.
Rahoitusjäämäprosentilla ei ole kriittistä arvoa. Sen arvo on epävakaa ja heilahtelee maksukykyisilläkin yrityksillä.
Jos ostot ovat yrityksen toiminnalle olennaisia, maksuvalmiuden kiristyminen näkyy ostovelkojen kasvuna. Näin käy, jos yritys joutuu venyttämään ostolaskujensa maksuaikaa. Tilastojen mukaan kiertoajan kriittinen arvo on noin 100 päivää. Tätä pidemmät kiertoajat voivat viitata maksuvalmiusvaikeuksiin, jos myös muut maksuvalmiuden tunnusluvut viittaavat niihin.
Rahoituslaitosten tarpeeseen on tuloslaskelmasta laskettavissa myös "korkokulujen hoitokate".
Jos yrityksellä on maksuvalmiusongelmia, on sillä kolme vaihtoehtoa selvitä tilanteesta:
Saint Lawrencen saari
Saint Lawrencen saari () on Yhdysvalloille kuuluva Alaskassa sijaitseva tuliperäinen saari. Se sijaitsee Beringinmeressä Beringinsalmen eteläpuolella 85 kilometrin päässä Venäjän rannikosta. Suurin osa saaren asukkaista on jupikkeja, jotka ovat eskimokansa. Saint Lawrencen saarella on kaksi kylää, Savoonga (643 asukasta vuonna 2000) ja Gambell (649 asukasta). Molemmissa kylissä on pieni lentokenttä. Saari on hyvin karua tundraa. Saarella asuneet jupikit kutsuivat sitä nimellä "Sivuqaq".
Saint Lawrencen saari sijaitsee lähellä kansainvälistä päivämäärärajaa. Se kuuluu kuitenkin aikavyöhykkeeseen UTC–9. Saari on piirretty syrjäisen sijaintinsa takia usein maailmankarttoihin Venäjän puolelle.
Saint Lawrencen saari on kuulunut todennäköisesti muinaiseen Beringian maakannakseen, jota pitkin eläimet ja ihmiset tulivat Amerikan mantereelle tuhansia vuosia sitten.
Saaren löysi Venäjän palveluksessa toiminut tutkimusmatkailija Vitus Bering retkikuntineen Pyhän Laurentiuksen päivänä (10. elokuuta) 1728 ja nimesi saaren sen mukaan. Alaska ja samalla myös Saint Lawrencen saari kuuluivat Venäjään vuodesta 1784, jolloin venäläiset turkiskauppiaat perustivat Alaskaan siirtokunnan, vuoteen 1867, jolloin Venäjä myi alueensa Pohjois-Amerikassa Yhdysvalloille.
Saint Lawrencen saarelle tuotiin vuonna 1900 poroja monipuolistamaan alueen taloutta. Vuoteen 1917 mennessä porokanta oli kasvanut 10 000 eläimeen.
Vuoden 1971 Alaska Native Claims Settlement Act jakoi suurimman osan saaresta kahden kaupungin, Savoongan ja Gambellin kesken.
Nykyisin saarella asuu pääosin siperianjupikkeja, jotka elättävät itsensä kalastuksella, merinisäkkäiden pyynnillä ja poronkasvatuksella.
Vesiputous
Vesiputous on paikka, jossa virtaava vesi putoaa suoraan alaspäin. Vesiputous syntyy, kun joen uoma alenee jyrkästi lyhyellä matkalla. Vesi voi pudota vapaasti jopa satoja metrejä tai syöksyä uomaansa pitkin alas jyrkässä kulmassa. Mikäli aleneminen on loivaa, on kyseessä koski. "Katarakti" on peräkkäisten vesiputousten ryhmä.
Vesiputouksia syntyy tavallisesti alueille, joissa vesi virtaa eroosiota hyvin kestävän kallion päällä, joka esimerkiksi murroslinjan kohdalla alenee jyrkästi. Vesi kuluttaa kiveä vähitellen, ja putouksen reuna perääntyy ylävirtaan päin jättäen jälkeensä rotkon. Usein kallion alempi kivikerros on pehmeää, joten se kuluu yläosia nopeammin putouksen pohjalta roiskuvan veden vaikutuksesta, ja putouksen taakse syntyy onkalo. Vähitellen putouksen huipulle muodostunut kieleke pettää ja putoaa isoina lohkareina pohjalle. Lohkareet hajoavat pikkuhiljaa pienemmiksi ja kuluttavat samalla putouksen pohjalle syvän altaan. Usein virta levenee ja mataloituu ennen putouksen reunaa, ja veden osuminen pohjaan muodostaa myös sinne vastaavanlaisen altaan.
Eräät vesiputoukset syntyvät vuoristoisilla seuduilla, jossa eroosio on voimakasta, ja jokien uomat saattavat äkisti muuttua. Myös tulivuoritoiminta, maanvyöryt ja siirrokset voivat ohjata virran uudelle alueelle. Näiden tekijöiden tuloksena syntyy enemmän tai vähemmän väliaikaisia vesiputouksia.
Käpylehmä
Käpylehmät ovat lasten perinteisiä itse tehtyjä leikkikaluja. Ne ovat kävyistä tehtyjä lehmiä. Käpyyn voidaan helposti kiinnittää erilaisia tikkuja, kuten esimerkiksi koivun oksien päitä. Näistä tikuista voidaan muodostaa käpylehmälle jalat, mahdollisesti myös häntä ja korvat. Lisäksi tikuista voidaan rakentaa lehmille erilaisia aitauksia. Näillä lehmillä ja aitauksilla lapset voivat sitten leikkiä.
Poltinraudat ja tuli
Poltinraudat ja tuli on vanha kidutusmenetelmä. Poltinraudat ja tuli -kidutusmenetelmässä kidutettua ihmistä kosketellaan tulessa kuumennetulla rautaisella esineellä iholle. Kidutetuksi joutuivat aikanaan muun muassa homoseksuaalit, noituudesta epäillyt, vääräuskoiset ja maanpettäjät. Joitain rikollisia merkittiin polttomerkeillä jonnekin näkyvään paikkaan, jotta muut ihmiset tietäisivät kyseisen henkilön syyllistyneen rikokseen.
Vilhelmiina
Vilhelmiina on naisen etunimi. Siitä esiintyy myös muotoja Vilhelmina, Wilhelmiina ja Wilhelmina. Vilhelmiinan ja Vilhelminan nimipäivä on 26. toukokuuta.
Vilhelmiina on ollut Suomessa hyvin suosittu nimi 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella. Helmikuuhun 2017 loppuun mennessä se oli Väestörekisterikeskuksen mukaan annettu 22 493 naiselle. Lisäksi väestötietojärjestelmään on kirjattu 9 048 Vilhelminaa, 3 253 Wilhelmiinaa ja 2 288 Wilhelminaa.
Vilhelmiina on naispuolinen muoto muinaissaksalaisesta nimestä Vilhelm. Suomessa nimen yleistymiseen vaikutti viimeinen Ruotsin vallan aikainen kuningatar, Kustaa IV Adolfin puoliso Fredrika Dorotea Vilhelmina.
Vilma
Vilma ja Wilma ovat naisten etunimiä. Vilma on muunnettu nimestä Vilhelmiina. Nimi tarkoittaa historiallisesti tahtoa ja kypärää.
Suomessa Vilman nimipäivä on 26. toukokuuta. Toukokuuhun 2018 mennessä nimi on annettu 9 874 henkilölle. Lisäksi muodossa Wilma nimi on annettu 2 080 henkilölle.
Minna
Minna on yleinen suomalainen naisen etunimi. Se on muunnettu nimestä Vilhelmiina. Vilhelmina-nimi on puolestaan germaanista alkuperää ja Wilhelmin sisarnimi.
Toukokuuhun 2018 mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan 31 159 henkilöä on saanut etunimekseen Minna. Heistä yli puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Teilaus
Teilaus on vanha kidutus- ja teloitusmenetelmä. Teilauksessa uhri sidottiin suurta puista kärrynpyörää muistuttavaan telineeseen ja kaikki raajat murrettiin metallitangolla lyömällä kahdesti tai kolmesti pyörän hitaasti pyöriessä. Uhri saattoi menehtyä verenhukkaan ja šokkiin, mutta yleensä pyöveli surmasi hänet iskemällä aseella päähän ja rintakehään.
Toisinaan teilattavan luut murskattiin ja ruumis paloiteltiin vasta mestauksen jälkeen. Ruumiinosat jätettiin teilirattaalle virumaan varoitukseksi muille.
Kuuluisin teilauksen uhreista on Pyhä Katariina Aleksandrialainen, joka on katolisen ja ortodoksisen kirkon pyhä. Suomessa Kaarinan ("Katariinan") kaupungin entisessä, vuoteen 2009 asti käytössä olleessa vaakunassa on teilirattaan kuva, ja teiliratas tunnetaan myös nimellä "katariinanpyörä". Suomessa ja Ruotsissa kuolemaantuomitut usein teilattiin 1800-luvun alkuun saakka.
Teilipyörä on ensimmäinen kielletty kidutusmenetelmä: se kiellettiin useimmissa Euroopan maissa 1700-luvun alussa.
Kivitys
Kivitys on teloitusmenetelmä, jossa ryhmä kivittää tuomitun kuoliaaksi. Rangaistusmuodon vastustajien mukaan kivitys on raaka kidutusmuoto, jota käytetään etenkin naisten vapauden ja seksuaalisuuden rajoittamiseksi ja siitä rankaisemiseksi.
Kivityksestä on kuvauksia antiikin Kreikasta prostituoitujen, avionrikkojien ja murhaajien rangaistuksena. Kivitysrangaistus mainitaan myös Mooseksen kirjoissa ja Talmudissa. Kivitystä ei mainita islaminuskoisten pyhässä kirjassa Koraanissa, mutta joidenkin islamilaisten oikeusoppineiden mukaan hadithit kertovat kuinka profeetta Muhammad määräsi kivityksen rangaistukseksi aviorikoksesta. Kivitys sisältyy joihinkin islamilaisen lain šarian tulkintoihin ja se on laillista Iranissa, Mauritaniassa, osissa Nigeriaa, Pakistanissa, Qatarissa, Saudi-Arabiassa, Somaliassa, Sudanissa, Arabiemiraateissa ja Jemenissä. Lisäksi sitä käytetään muun muassa Irakissa ja Afganistanissa.
Iranin islamilaisen rikoslain mukaan aviorikoksesta tuomittu mies tulee haudata vyötärön, ja nainen rinnan syvyydelle kivitystä varten. Kivet eivät saa olla niin isoja, että ne aiheuttaisivat välittömän kuoleman.
Ritva
Ritva on suomalainen naisen etunimi. Väestörekisterikeskuksen mukaan vuoden 2009 loppuun mennessä 41 670 henkilöä oli saanut etunimekseen Ritva. Heistä valtaosa on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana. Nuorten naisten ja tyttöjen nimenä Ritva on nykyään harvinainen. Silti ainakin vielä vuonna 2014 Ritva Virtanen oli Suomen yleisin naisen kutsumanimen ja sukunimen yhdistelmä. Ritvan nimipäivä on 27. toukokuuta.
Sana "ritva" tarkoittaa lehtipuiden hentoja, eritoten riippuvia, oksia. Yhdyssana "ritvakoivu" merkitsee rauduskoivua. Kustaa Vilkunan mukaan Ritva on nimenä saanut innoituksensa Ilmari Kiannon runosta ”Rantakoivu” (kokoelmassa "Hiljaisina hetkinä", 1898), jossa mainitaan koivun ritva sekä symbolisesti ”riemun ritva, kaihon katve”. Erkki Melartin teki runosta varsinkin kansanopistolaisten ja nuorisoseuralaisten keskuudessa suosiota keränneen laulusävellyksen vuonna 1911. Nimipäiväkalenterissa Ritva on ollut vuodesta 1929 alkaen.
Orvokki (nimi)
Orvokki on naisen etunimi, joka perustuu kukan nimeen orvokki. Samoin kuin eräät muutkin kukka-aiheiset etunimet kuten Vuokko ja Vanamo, se yleistyi 1900-luvun alussa. Orvokki-nimen on Suomessa saanut 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä 45 907 henkilöä, joista 35 miestä. Orvokki on yleinen varsinkin jälkimmäisenä etunimenä. Orvokkien lempinimiä ovat ainakin Orvo ja Vokki.
3. kesäkuuta
Orvokki on luontoaiheinen nimi, suomenkielinen versio nimestä Viola.
Viola (nimi)
3. kesäkuuta
Viola tarkoittaa latinaksi orvokkia.
Metroseksuaali
Metroseksuaali on estetiikkaa arvostava mies, joka käyttää paljon aikaa ja rahaa omaan ulkonäköönsä ja elämäntyyliinsä. Metroseksuaalit miehet pukeutuvat trendikkäästi, käyttävät koruja ja kosmetiikkatuotteita, hoidattavat kauneuttaan ja käyvät kuntosalilla näyttääkseen hyvältä. He ovat kosketuksissa herkkään puoleensa, ja he ovat usein kiinnostuneita asioista, jotka yleisesti mielletään naisten kiinnostuksen kohteiksi.
Metroseksuaalisuus henkilöityy erityisesti jalkapalloilija David Beckhamiin, joka on Britanniassa ollut useiden hius- ja pukeutumistrendien alullepanija.
Termin alkuosa tulee sanasta "metropolis" ('suurkaupunki'), jolla viitataan miestyypin esiintymiseen erityisesti suurkaupungeissa, missä parhaat kaupat ovat.
Ensimmäisenä käsitettä käytti vuonna 1994 brittijournalisti Mark Simpson, ja vuoteen 2003 mennessä käsitteestä oli tullut britti- ja jossain määrin myös yhdysvaltalaislehdistön käyttämää sanastoa. Samoihin aikoihin televisio-ohjelmissa alkoi kasvavassa määrin esiintyä metroseksuaaleja hahmoja ja teemoja. Trendistä oli esimerkkinä Suomessakin Nelosen näyttämä "Sillä silmällä" ("Queer Eye for the Straight Guy"), jossa homoseksuaalit miehet antoivat tyylivinkkejä tavallisille heteromiehille.
Metroseksuaalisuus ei nimestään huolimatta viittaa ihmisen seksuaaliseen suuntautumiseen. Metroseksuaalisuudella viitataan enemmänkin käytökseen ja asenteeseen omaa seksuaalisuutta kohtaan. Metroseksuaali voi siis suuntautumiseltaan olla niin hetero-, bi- kuin homoseksuaalikin, mutta hän ei välttämättä koe tarvetta näiden termien käytölle, sillä haluaa toteuttaa itseään kokonaisvaltaisesti. Tällaista rajaseinätöntä seksuaalisuuden muotoa voidaan kutsua uniseksuaalisuudeksi.
Metroseksuaalin vastakohta on niin ikään Mark Simpsonin määrittelemänä retroseksuaali eli ihminen, joka kokee konservatiiviset sukupuoliin liitetyt stereotypiat itselleen ominaisiksi ja toteuttaa niitä elämässään.
Metroseksuaalista erotetaan erilleen myös suoranaiset transvestiitit. Molemmat haluavat toteuttaa vastakkaiseen sukupuoleen liittyviä piirteitä ja roolia käytöksessään, mutta suhtautuminen omaan fyysiseen ja henkiseen sukupuoleen on erilainen. Siinä missä transvestiitti pyrkii mukailemaan myös kehonsa täysin vastakkaisen sukupuolen malliin, metroseksuaali on usein tyytyväinen omaan sukupuoleensa ja saattaa suhtautua siihen jopa narsistisesti. Transvestiitti yleensä kokee henkisen sukupuolensa olevan ristiriidassa fyysisen sukupuolen kanssa ja pyrkii mukailemaan kehonsa niin, että nämä puolet vastaisivat toisiaan. Metroseksuaali paremminkin pyrkii ilmaisemaan luonnettaan kokonaisvaltaisesti välittämättä konservatiivisista sukupuolirooleista tai fyysisestä sukupuolestaan. Hänessä saattavat toteutua vahvasti molempien sukupuolistereotypioiden piirteet.
Roviolla polttaminen
Roviolla polttaminen on vanha teloitustapa, jossa ihminen sidotaan suuren puukasan päälle tai paaluun, joka sytytetään tuleen ja poltetaan roviona.
Muun muassa homoseksuaalisuudesta, noituudesta, vääräuskoisuudesta ja maanpetturuudesta tuomittuja on vanhaan aikaan poltettu elävältä roviolla. Keskiajalla myös murhapolttajia rangaistiin usein elävältä polttamisella. Raivostunut väkijoukko saattoi lynkata raiskauksesta tai muista törkeinä pidetyistä teoista syytettyjä polttamalla heidät roviolla. Yleensä kuolemaantuomittu menetti tajuntansa myrkyllisten kaasujen ja šokin takia muutamassa minuutissa. Joissakin maissa roviolle tuomitut kuristettiin juuri ennen tuomion täytäntöönpanoa. Vanhassa Kiinassa roviolle tuomitut huumattiin oopiumilla. Pohjoismaissa roviolla poltettavat sidottiin kiinni tikkaisiin tai vastaavaan telineeseen ja heidät kaadettiin vatsalleen roihuavaan rovioon. Intiassa leskenpolttotapaa on pyritty kitkemään, mutta sitä väitetään yhä noudatettavan maaseudulla.
Englannissa roviolla polttamisen taitoa kehitettiin kidutuksen kaltaiseksi: käytettiin tuoretta puuta ja valittiin tuomioiden täytäntöönpanopäiviksi sateisia päiviä, jotta uhrit kuolisivat hitaasti. Toisinaan roviolla poltettavien jalkojen väliin sekä selkää ja rintaa vasten aseteltiin huolellisesti risukimppuja, jotka polttivat uhria vähitellen ja mahdollisimman pitkään ennen kuolemaa.
Vanhaan aikaan Venäjällä kuolemaantuomittuja laskettiin hitaasti kahleista tai köysistä roikkuen alas liekehtivään kuiluun. Tavan aloittajaksi mainitaan Iivana Julma.Suomessa viimeinen noitana poltettu oli ruoveteläinen Antti Lieroinen vuonna 1643.
Panamá
Panamá tai Ciudad de Panamá () on Panaman pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 880 691. Suurkaupunkialueella asuu yhteensä noin 1,7 miljoonaa ihmistä, eli suunnilleen puolet maan väestöstä.
Kaupunki sijaitsee Tyynenmeren rannalla Panaman kanavan suulla. Panamá on maan hallinnollinen, poliittinen ja kulttuurinen keskus.
Kaupungin perusti 15. elokuuta 1519 Pedro Arias de Avila eli Pedrarías Dávila. Se on vanhin eurooppalaisten perustama asutuskeskus Amerikan Tyynenmeren puoleisella rannikolla. 1800-luvulla Simón Bolívar yritti perustaa kaupunkiin yleisamerikkalaisen kongressin. Sitä varten rakennettu Salón Bolivar kuuluu kaupungin nähtävyyksiin. Panaman vanha keskusta (Panama Viejo) on Unescon maailmanperintökohde.
Status Quo (yhtye)
Status Quo on brittiläinen rockyhtye, jonka perustivat basisti Alan Lancaster ja kitaristi Francis Rossi vuonna 1962. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli The Spectres, mutta vuonna 1967 nimeksi vaihdettiin Traffic. Myöhemmin nimeksi vaihdettiin Traffic Jam, jotta yhtyettä ei sekoitettaisi jo olemassa olleeseen Traffic-nimiseen yhtyeeseen. Tämäkään nimi ei ollut pitkäikäinen, vaan muuttui vielä kerran saman vuoden sisällä. Yhtyeestä tuli Status Quo, joka vakiintui heidän nimekseen seuraavien vuosikymmenien ajaksi.
Tammikuussa 1968 Status Quo julkaisi singlen ”Pictures of Matchstick men”, joka teki heidät tunnetuksi Ison-Britannian ulkopuolella ja herätti huomiota Yhdysvaltoja myöten. Psykedeelisen aikakauden viitoittamia polkuja seuraten yhtye teki myös ensimmäisen albuminsa "Picturesque Matchstickable Messagesin" joitakin kuukausia singlen ilmestymisen jälkeen. Vuoden 1968 aikana Status Quolta ilmestyi vielä kaksi singleä; ”Black Veils of Melancholy” sekä ”Ice in the Sun”, joista jälkimmäinen nousi brittien Top-Teniin.
1970-luvun alussa Status Quo teki musiikissaan täyden tyylivaihdoksen pop-psykedeliasta juurevaan hard rockiin, joka sittemmin on pysynyt yhtyeen tavaramerkkinä ja taannut heille vakiintuneen aseman omassa kategoriassaan.
1970-luvulla Status Quosta tuli yksi suosituimpia brittiläisiä rockyhtyeitä. Vuonna 1971 kosketinsoittimia soittanut Roy Lynes lähti yhtyeestä. Hänet korvattiin aluksi vierailevilla artisteilla, mutta vuonna 1973 yhtyeen kosketinsoittajaksi vakiintui Andy Bown.
Status Quo on ollut Ison-Britannian singlelistan 40 parhaan joukossa 62 kertaa, useammin kuin mikään toinen bändi. Quo on myös ainoa yhtye joka on päässyt Ison-Britannian Top 20 -singlelistalle viidellä vuosikymmenellä. Bändin levyjä on myyty yli 118 miljoonaa ja se on soittanut yli 7 000 keikkaa. Konserttien yhteenlasketun yleisömäärän arvioidaan olevan noin 30 miljoonaa henkilöä.
Vuonna 1985 kitaristi Francis Rossi levytti ja julkaisi kaksi soolosingleä. Myös toinen kitaristi, Rick Parfitt teki sooloalbumin, jota ei kuitenkaan ole vielä julkaistu. Myöhemmin samana vuonna Status Quo alkoi tehdä uutta albumia. Alan Lancaster lähti yhtyeestä vuonna 1986 ja perusti Australiassa oman yhtyeensä, "Party Boysin".
Vuodesta 2000 yhtyeen rumpalina ollut Matt Letley jätti yhtyeen 2012 lopussa ja uudeksi rumpaliksi tuli Leon Cave.
Yhtye palasi vuonna 2013 muutaman keikan ajaksi kokoonpanoon Rossi, Parfitt, Lancaster ja Coghlan. Frantic Four Tour kiertueen päätöskonsertti Wembleyllä julkaistiin myös levynä ja dvd:nä.
Pyykösjärvi
Pyykösjärvi on noin 1 500 asukkaan kaupunginosa Oulussa. Se sijaitsee noin viisi kilometriä keskustasta pohjoiseen samannimisen järven etelärannalla, Puolivälinkankaan ja Linnanmaan palvelujen lähellä. Pääosin alueella on omakoti- ja rivitaloasutusta.
Talvisin Pyykösjärveä kiertää hiihtolatu. Järvi on myös pilkkijöiden suosiossa. Syksyllä ja keväällä järven ranta on lintubongareiden suosima paikka. Alueella levähtää useita muuttolintulajeja.
Sararock
Sararock on rockfestivaali Laukaassa. Sararock on järjestetty vuodesta 1998 asti, tunnettu aikaisemmin nimellä "sararanta rokkii!".
Näillä näkymin tapahtumalla ei ole enää järjestävää tahoa, jolloin tämä tarkoittaa sitä, että Sararock festivaalia ei ole odotettavissa järjestettäviksi tulevina vuosina.
The Garden of Red Moon, Decoy, Hypnotic, Faceles Daze, My Dawn, Negatory, Marsalkan silmät, U. Pasanen Band, Mind Product, Gardenia.
Control Gang, Veljesklaani, Mineapples, Liisa ihmemaassa, Minotauri, Clarity, Negatory, Gardenia, Mr.Freedom.
Mr.Freedom, Moonstone, Veljesklaani, Bar Mitsva, Grimm's Journey, Psycho Mode, Liisa ihmemaassa, Maryzeel, Clarity, Flyingardenia.
Y2k, Aes Sedai, Product of Rage, Mineapples, Creep Trap, Aivolävistys, Distiller, Maryzeel, Seuraava asiakas.
Wanelus, Dii maiores, Normal Freak, Bronze Dore, Aivolävistys, Morian, Spank the Monkey, Product of Rage, Restless.
Private Line, Product of Rage, Superchrist, Smash, Aivolävistys, Funeris Nocturnum, Waltimo, Lokki, Fold, Restless, Jose & The Hounddogs, Morian.
Machine Men, Sunride, Lyijykomppania, Lapko, Swallow the Sun, SaraLee, Purity, Wiidakko, Aivolävistys, Blood-Stained, Product of Rage.
YUP, Kometa, United Underworld, Total Devastation, Saralee, Maj Karma, Takiainen, Sunride, Presley Bastards, Aivolävistys, Au Pair, Nicole, Gotham O.D, Underwater Sleeping Society, Product of Rage, Blood-Stained.
Ajattara, Abduktio, Aivolävistys, Roihu, Manufacturer's Pride, No Sign of Life, Wiidakko, Enter My Silence, Kerho, Agonizer, Misery inc.
Viikate, Gotham O.D, Morian, Luomakunta, Manufacturer's Pride, Soulfallen, No Sign of Life, FM2000, Reprisal Scars, SaraLee, Au Pair.
Viimeinen järjestetty Sararock.
Klaus Teuber
Klaus Teuber (s. 1952) on saksalainen lautapelien kehittäjä.
Klaus kehitti vuonna 1981 ensimmäisen pelinsä "Barbarossa", joka voitti vuonna 1988 arvostetun Spiel des Jahres -palkinnon. Hän perusti 1992 TM-Games-peliyhtiön yhdessä R. Müllerin, W. Lüdtken ja P. Neugebauerin kanssa. Vuodesta 1999 hän on suunnitellut päätoimisesti lautapelejä.
VBoard
VBoard on Vesa Suonpään kehittämä suomalainen BBS-ohjelmisto, jonka kehitys alkoi vuonna 1993 ja jatkui 2000-luvun taitteeseen saakka. Sen käyttöliittymä muistuttaa MBBS:n ja BBBS:n käyttöliittymiä, ja alustana toimivat DOS-, OS/2- sekä Windows NT-käyttöjärjestelmät. Ohjelmiston kotipurkkina toimi Helsingissä sijainnut "The Pit". Ohjelmistolla oli noin 50 rekisteröitynyttä käyttäjää.
Isoartisokka
Isoartisokka eli artisokka eli koppiloartisokka (ruotiartisokka, villiartisokka) ("Cynara cardunculus") on artisokkien sukuun kuuluva ruohovartinen kasvi. Sitä on aiemmin kasvatettu vihanneksena, mutta nykyisin siinä arvostetaan koristeellista hopeanhohtoista lehdistöä. Se kasvaa lähes kaksi ja puoli metriä korkeaksi, ja latvaan tulee artisokkaa ja ohdakkeita muodostava pallomainen kukinto.
Isoartisokka on luultavasti se kasvi, jota roomalaiset ja antiikin kreikkalaiset jo aikoinaan viljelivät artisokkana. Theofrastos kirjoitti noin 400 eaa., että kasvi oli peräisin Sisiliasta. On kuitenkin todennäköistä, että se oli kulkeutunut Sisiliaan Pohjois-Afrikasta. Isoartisokka oli suosittu kasvi keskiaikaisessa keittiössä. Antiikin kreikkalaiset söivät kukan lisäksi myös kasvin varret ja lehtiruodit. Nuoret nuput säilöttiin etikkaan tai suolaveteen, joka maustettiin kuminalla ja silphiumilla.
Mbala
Mbala on kaupunki Sambiassa. Se sijaitsee valtion pohjoisissa osissa ja lähellä Tansanian rajaa. Siirtomaa-ajalla kaupungin nimi oli Abercorn. Mbala tunnetaan Bemba-museostaan.
Kaupungissa on nykyään noin 24 000 asukasta.
Ensimmäiset uudisasukkaat saapuivat Mbalan alueelle 1863. British South Africa Company otti alueen hallintaansa 1895 ja perusti Abercornin kaupungin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kenraali Paul von Lettow-Vorbeck antautui liittoutuneille Abercornissa. Sambian itsenäistymisen jälkeen vuonna 1964 kaupungin nimeksi vaihdettiin Mbala.
Pikaia
Pikaia gracilens on sukupuuttoon kuollut suikulainen, joka eli keskikambrikaudella. Kaikki sen fossiilit on löydetty Burgess Shale -fossiiliesiintymästä. "Pikaia" on yksi ensimmäisistä selkäjänteisistä.
Fossiililöytöjen perusteella "Pikaia" oli litteä (sivuilta litistetty) ja alkeellinen selkäjänteinen eläin, joka kasvoi noin 3,5 senttimetriä pitkäksi. Se ui merenpohjan lähellä käärmeen tai ankeriaan tavoin heiluttaen vartaloaan ja suurta pyrstöeväänsä; myöhemmin kalat perivät samankaltaisen liikkumistavan. "Pikaialla" oli päässään kaksi lonkeroa ja pään molemmin puolin muutama lyhyt jaoke, jotka saattoivat liittyä kiduksiin. Ravinnokseen "Pikaia" luultavasti siivilöi merivedestä hiukkasia ja planktoneita.
Vaikka "Pikaia" ei ensinäkemältä vaikuta ihmisen esimuodolta, sillä on useita selkäjänteisille ominaisia piirteitä: pitkä selkäjänne, selkää pitkin etenevä päähermorata ja lihaksia ruumiin molemmin puolin. Nämä ovat kaikki olennaisia myöhempien selkärankaisten evoluutiossa. Selkäjänne tarjosi kiinnittymispaikan lihaksille ja piti ruumiin muodon ehjänä. Samalla se oli kuitenkin riittävän taipuisa mahdollistaakseen "Pikaian" mutkittelevan uintitavan. Selkäjänteestä kehittyi myöhemmin kova selkäranka, joka suojasi hyvin selkäydintä.
Nykyisistä eläimistä "Pikaia" muistuttaa eniten suikulaisia. Geenitutkimus onkin osoittanut suikulaisten olevan selkärankaisten lähimpiä eläviä sukulaisia vaippaeläinten ohella.
"Pikaian" löysi Charles Walcott vuonna 1911 tutkiessaan Burgess Shalen kambrikautisia fossiileja Kanadan Kalliovuoriin kuuluvalla Mount Pikalla. Koska fossiili oli selkeästi jaokkeinen, hän luokitteli sen virheellisesti monisukasmatoihin. Vuonna 1979 paleontologi Simon Conway Morris havaitsi fossiileissa merkkejä alkeellisesta selkäjänteestä ja uudelleenluokitteli sen selkäjänteisiin. Näin siitä tuli merkittävä löytö, sillä varhaisimpana tunnettuna selkäjänteisten edustajana se saattaisi olla kaikkien selkäjänteisten kantamuoto.
Kiinasta on löydetty "Pikaiaa" vanhempia ja alkeellisempia, selkäjänteisten kantamuotoina pidettyjä "yunnazooiitteja".
Musta Maija
Musta Maija -pelissä tavallisia pelikortteja jaetaan viisi kullekin pelaajalle yksi kerrallaan. Musta Maija on patarouva.
Kun kortit on jaettu, jakajan vasemmalla puolella oleva aloittaa pelin lyömällä seuraavalle kortteja tämän eteen pelipöydällä. Tämän jälkeen jakaja nostaa seuraavan kortin pakasta valitakseen valtin. Jos kortti on pata, se laitetaan keskelle pakkaa, ja valitaan uusi kortti joka asetetaan pöydälle arvopuoli ylöspäin poikittain pakan alimmaiseksi kortiksi. (Aloittajan kannattaa lyödä pataa sillä pata ei voi olla valtti).
Tämän jälkeen peli etenee niin, että se jolle kortit eteen lyötiin, joko nostaa ne (varsinkin jos ne olivat valtteja), tai yrittää kaataa ne isomman pistemäärän omaavalla samaa maata olevalla kortilla tai (isommalla) valttikortilla.
Jos pelaaja pystyy kaatamaan kaikki hänelle eteen lyödyt kortit, hän pääsee nostamaan pakasta kortteihinsa täydennystä niin, että hänellä on kortteja kädessään taas viisi. Sen jälkeen peli jatkuu niin, että hän lyö valitsemiaan kortteja taas seuraavalle. Jos hän ei pystynyt kaatamaan kaikkia, hän joutuu nostamaan kortit, ja seuraava pelaaja pääsee aloittamaan "puhtaalta pöydältä".
Eteen lyötyjen korttien on oltava samaa maata, muuten seuraava pelaaja voi valita eteen lyödyistä korteista haluamansa kortit ja vastata vain niihin.
Musta Maija on erikoiskortti. Sillä ei pysty kaatamaan muita kortteja, eikä sitä pysty kaatamaan.
Pakan loppuessa korttien lyöjä varmistaa montako korttia seuraavalla pelaajalla on, ja hän ei voi lyödä kortteja enempää.
Se, jolle pelin päättyessä jää Musta Maija, on hävinnyt.
Kortteja seuraavalle pelaajalle eteen lyönyt voi lyödä lisää kortteja täydennettyään kädessään olevaa korttipakkaa mikäli seuraava pelaaja ei ole estänyt sitä lyömällä kämmentä saamiensa korttien päälle.
Ristiseiska
Ristiseiska on korttipeli, jossa pelaajat pyrkivät pääsemään eroon käsikorteistaan asettamalla niitä vuorollaan pöydälle pinoihin arvojärjestyksessä seiskoista alas- ja ylöspäin. Ristiseiska kuuluu Suomen suosituimpiin korttipeleihin. Pelin muita nimityksiä ovat seiska, kiusa, pihistys ja fan-tan.
Tavallinen korttipakka jaetaan viimeistä korttia myöten kaikille pelaajille yksi kerrallaan. Ristiseiska aloittaa pelin.
Kortteja ladotaan pöytään arvopuoli ylöspäin niin, että keskimmäiseksi tulevat seiskat, niiden alapuolelle sijoitetaan omaan pinoonsa saman maan kortit kuutosesta ässään. Vastaavasti seiskan yläpuolelle tulevat kortit kahdeksasta kuninkaaseen.
Kun jonkin maan seiska on laitettu pöytään, siihen voi ensin lisätä saman maan kuutosen ja sen jälkeen kahdeksikon. Vasta sitten voi kyseiseen maahan jatkaa muiden korttien laittoa. Näin voi esimerkiksi haitata muiden pelaajien peliä panttaamalla kuutosta tai kasia mahdollisimman pitkään.
Pelin voittaja on se, joka saa ensimmäiseksi kaikki korttinsa pois kädestään.
Muilta pelaajilta lasketaan käteen jäävien korttien pisteet, jolloin ässä on arvoltaan 1, sekä mahdollinen pantti. Pisteet kannattaa kirjoittaa ylös jos peliä jatketaan uusilla kierroksilla.
Jos pelaaja ei pysty laittamaan mitään korttia, hänen täytyy ottaa pantti. Pantin arvo on 21 pistettä. Hyvä pantti on esimerkiksi kynä, jolla pelipöytäkirjaa pidetään mahdollista pistelaskua varten. Jos joku toinen tarvitsee panttia, se vapautuu edelliseltä ja samalla pantin luovuttanut pelaaja vapautuu myös sakkopisteistä.
Jos peliä pelataan ilman pistelaskua, eikä pelaaja pysty laittamaan korttia pöydälle, a) hänen täytyy ottaa sattumanvaraisesti joku kortti edeltävältä pelaajalta, tai b) edeltävä pelaaja antaa kortin pelaajalle (yleensä iso- tai pieninumeroinen, tai joku muu pöydälle sopimaton kortti) riippuen sääntötulkinnasta, jolloinka vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle. Edeltävällä pelaajalla on oltava kuinkin vähintään kaksi korttia.
Jos pelaaja laittaa pöydälle kuninkaan tai ässän, hänen täytyy kääntää täysinäinen sarja nurin päin, jonka jälkeen hän saa laittaa uuden kortin. Hän voi myös päättää olla jatkamatta.
Joidenkin muunnelmien mukaan kasin voi lyödä pöydälle seiskan jälkeen, vaikka kuutosta ei olisikaan lyöty.
Liopleurodon
Liopleurodon oli pliosauruksiin kuulunut merimatelija joka eli jurakaudella 165–150 miljoonaa vuotta sitten. Suurimmat yksilöt ovat kasvaneet noin seitsemän metrin mittaisiksi.
Liopleurodonin fossiileja on löydetty Englannista, Ranskasta, Saksasta ja Itä-Euroopasta.
Toisin kuin useimmilla joutsenliskoilla, liopleurodonin etuevät olivat pienemmät kuin takaevät. Se luultavasti ui liikuttamalla takaeviään ja käytti etueviään jarrutukseen, kääntymiseen ja pinnalle nousemiseen. Liopleurodon söi joutsenliskoja, kalaliskoja ja myös toisia pliosaureja.
Manitoban lippu
Manitoban provinssin lippu pohjautuu Brittiläisen imperiumin Red Ensign -kauppamerenkulkulippuun. Lipussa on punaisella pohjalla Manitoban vaakuna.
Lipun hyväksyi Manitoban lainsäädäntökokous 11. toukokuuta 1965 ja kuningatar Elisabet II virallisti lipun lokakuussa 1965. Lippu otettiin käyttöön 12. toukokuuta 1966. Päätös lipun käyttöönotosta tehtiin sen jälkeen, kun Kanadan hallitus oli päättänyt Vaahteranlehtilipun käyttöönotosta kansallislippuna. Myös Ontarion lippu otettiin käyttöön samasta syystä.
End of Innocence
End of Innocence on Nightwish-yhtyeen toinen DVD. Se julkaistiin Spinefarm Recordsin kautta vuonna 2003.
DVD:llä pääosassa on Timo Halon ohjaama dokumentti, jossa käydään läpi Nightwishin tarina yhdessä kosketinsoittaja Tuomas Holopaisen ja rumpali Jukka Nevalaisen sekä yhtyeen hyvän ystävän Tapio Wilskan kanssa. Miehet istuvat Holopaisen mökillä ja kertovat yhtyeen menneisyydestä, sen hetkisestä tilanteesta ja tulevaisuudesta. Dokumentti on höystetty huumoripitoisilla videopätkillä konserttipaikkojen takahuoneista, kiertuebussista ja äänitysstudiosta.
DVD:llä on myös kuvagalleria, kaksi musiikkivideota, Music Television Brasilin tekemä haastattelu sekä livemateriaalia Norjasta ja Saksan Summer Breeze -festivaalilta.
Manitoban vaakuna
Manitoban vaakunan vahvisti Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Edvard VII vuonna 1905. Vaakunassa on vihreällä pohjalla biisoni, jonka yläpuolella on Englannin lippu.
Nykyisessä vaakunassa vuoden 1905 vaakunan yläpuolella on kultainen kypärä, puna-hopeat nauhat, kylmänkukkaa pitelevä majava ja ylimpänä kultainen kuningaskunnan kruunu. Vasemmalla vaakunaa kannattelee valkoinen yksisarvinen, oikealla valkoinen hevonen. Muina koristeina on muun muassa Redjoen kärryjen pyörä, alkuperäiskansojen helmi- ja luukoruja sekä vaahteranlehtiä. Vaakunan jalustassa on kuvattuna provinssin monipuolista maisemaa (vehnäpellot, metsät, preeriat ja vesi). Alinna jalustassa on provinssin latinankielinen motto "Gloriosus et Liber", Kunniakas ja vapaa.
Kaarina (nimi)
Kaarina on suomalainen naisen etunimi.
Kaarina-nimen on marraskuuhun 2016 mennessä saanut 132 693 suomalaista naista ja alle 10 miestä.
Kaarina on suomalainen muoto germaanisten kielten Karin-nimestä, joka on yleinen Ruotsissa, Saksassa ja Norjassa. Karin puolestaan on lyhentynyt muoto Katarinasta, joka taas juontuu kreikkalaisesta "Aikaterine"-nimestä.
Kaarina on myös Esteri Paalasen käyttämä kirjailijanimi.
Edvard I
Edvard I on ollut ainakin seuraavien hallitsijoiden nimi:
Oppimisteoria
Oppimisteorialla tarkoitetaan teoreettista mallia siitä, miten ihminen tai muu organismi oppii. Oppimisteorian ohella käytetään käsitettä oppimiskäsitys.
Käsitys oppimisesta on muuttunut aikakausien mukaan. Perusoppimisprosesseina voidaan nähdä:Keskeisimpiä oppimisteorioita ovat nykysuuntaus kognitivismi ja myöhemmin siitä "jalostettu" konstruktivismi. Näissä keskeistä on oppijan oma rooli oppimisessa ja tiedon ymmärtäminen sekä ajattelu. Nämä suuntaukset lähtivät kehittymään 1960-luvulta.
Ennen 60-lukua vallassa ollut behaviorismi ja uus-behaviorismi perustivat oppimisnäkemyksensä siihen, että ihminen on ärsykkeisiin reagoiva mekaaninen kone, eikä tunteilla, motivaatiolla, mielentiloilla ym. ole mitään merkitystä oppimisen kannalta. Behaviorismissa keskeisiä oppimismalleja olivat välineellinen ehdollistuminen ja klassinen ehdollistuminen.
1900-luvulla vaikuttanut Robert M. Gagné erotteli oppimisen eri tyylejä:
Tämän hetken merkittäviä suomalaisia oppimisteoreetikkoja ovat muun muassa
Chris Cornell
Chris Cornell (20. heinäkuuta 1964 Seattle, Washington – 18. toukokuuta 2017 Detroit, Michigan) oli yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi ensin Soundgarden-yhtyeen laulajana ja keulakuvana. Sitten hän oli Audioslave-yhtyeen jäsen. Cornell oli myös projektiluonteisessa superyhtyeessä Temple of the Dog. Hänen tyylilajinaan oli lähinnä vaihtoehtorock.
Cornellin lauluääntä arvostettiin erittäin paljon, ja hänet äänestettiinkin sijalle 12 Music Televisionin "22 parasta lauluääntä" -äänestyksessä. Cornell on monta muutakin kertaa äänestetty yhdeksi maailman parhaista rocklaulajista. Cornell aloitti musiikkiuransa soittamalla rumpuja mutta vaihtoi myöhemmin laulajaksi. Joissakin Soundgardenin kappaleissa hän soitti myös kitaraa. Hän oli laulaja-lauluntekijä Jeff Buckleyn hyvä ystävä.
Cornell jätti Audioslaven helmikuussa 2007, jolloin hän ilmoitti suuntautuvansa soolouralle.
Cornell julkaisi toisen soolo-levynsä "Carry On" toukokuussa 2007, ja sen kappale ”You Know My Name” on James Bond -elokuvan "Casino Royale" tunnuskappale.
Tehdessään "Carry On" -levyä Cornell tapasi tuottaja/hiphopartisti Timbalandin, ja yhteinen projekti, Cornellin sooloalbumi "Scream", valmistui vain kuudessa viikossa. Levitykseen se tuli maaliskuussa 2009. Levy oli täysi irtiotto Cornellin aikaisemmasta grungetyylistä ja muistuttaa hyvin paljon R&B:tä ja 2000-luvun diskomusiikkia.
Myöhemmillä levyillään Cornell palasi lähemmäksi juuriaan ja perinteisempää musiikillista ilmaisua.
Cornell lopetti ongelmaksi muodostuneen alkoholin käyttönsä vuosituhannen vaihteessa kokonaan.
Hän oli kolmen lapsen isä. Avioliitosta Susan Siverin kanssa syntyi tytär Lillian Jean (v. 2000). Vicky Karayiannisin kanssa Cornell sai tyttärensä Tonin (v. 2004) ja poikansa Christopher Nicholaksen (v. 2005).
Cornell teki itsemurhan Detroitissa 17. toukokuuta 2017 Soundgardenin konsertin jälkeen. Hänet löydettiin kuolleena hotellihuoneensa kylpyhuoneen lattialta; kuolinsyyksi paljastui hirttäytyminen..
Itsemurhan syy oli ilmeisesti ahdistuslääkkeen yliannostus. Cornellin henkivartija auttoi häntä tietokoneongelmassa ja toi hänelle pari pilleriä Ativan-nimistä rauhoittavaa lääkettä. Tämän jälkeen Cornell soitti sammaltavalla äänellä vaimolleen ja kertoi olevansa henkisesti hyvin väsynyt. Vaimo käski henkivartijaa tarkastamaan, onko Cornell kunnossa. Henkivartija murtautui hotellihuoneeseen ja näki kylpyhuoneessa ruumiin. Cornellin suusta valui verta. Hän oli hirttäytynyt vastuskuminauhaan, jonka oli ripustanut kylpyhuoneen oveen.
Balzers
Balzers on Liechtensteinin ruhtinaskunnan eteläisin ja väkiluvultaan neljänneksi suurin kunta lähes neljällä ja puolella tuhannella asukkaallaan. Balzersin kuntaan kuuluvat Balzersin ja Mälsin kylät.
Ensimmäinen pysyvä asutus nykyisen Balzersin alueella on ollut todistettavasti jo vuonna 842. Balzersin nimi tulee latinasta ja merkitsee kartanoa. Balzersissa sijaitseva Gutenbergin linna on rakennettu todennäköisesti 1000-luvulla; ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1263. Linna kuului Frauenbergin paroneille, kunnes se siirtyi vuonna 1314 Itävallan omistukseen yli viideksisadaksi vuodeksi.
Balzersiin perustettiin 1817 Lindaun–Milanon postireitin hevosasema, josta tuli 1839 Liechtensteinin ensimmäinen postitoimisto. Toisen maailmansodan jälkeen Balzers koki ratkaisevan rakenteellisen muodonmuutoksen teollisuuden, kaupan ja palveluiden kehittyessä merkittävästi. Nykyisin Balzersissa on uimahalli ja useita muitakin virkistys- ja urheilumahdollisuuksia.Kunnanjohtaja on Anton Eberle (FBP). Kunnanvaltuustossa on 13 valtuutettua (VU 7, FBP 5, FL 1).
Latimeria
Latimeria ("Latimeria chalumnae") on läntisellä Intian valtamerellä esiintyvä harvinainen syvänmeren varsieväkala. Se on elänyt satoja miljoonia vuosia lähes muuttumattomana eli on niin sanottu elävä fossiili.
Tiedeyhteisössä latimerian uskottiin kuolleen sukupuuttoon miljoonia vuosia sitten, samoihin aikoihin dinosaurusten kanssa, kunnes vuonna 1938 eteläafrikkalaisen East Londonin museon kuraattori Marjorie Courtenay-Latimer sai tutkittavakseen Chalumnajoen suun tuntumasta pyydetyn erikoisen kalan. Se tunnistettiin varsieväkalaksi ja laji nimettiin löytäjänsä ja löytöpaikkansa mukaan. Sen jälkeen latimerioita on pyydetty useampia, mutta ne kuolevat pinnalle nostettaessa tai pian sen jälkeen, joten tiedot niiden elintavoista perustuvat pääosin sukellusveneestä filmattuihin kuviin. Latimeria voi kasvaa 1,8 metriä pitkäksi ja 80 kilogrammaa painavaksi. Niiden pääravintona ovat pikkukalat ja mustekalat, joita ne pyydystävät yöllä. Ne paikallistavat saaliinsa joidenkin haiden tapaan saaliin synnyttämän lähes olemattoman sähkömagneettisen kentän avulla. Naaras elää noin 11-vuotiaaksi. Se synnyttää eläviä poikasia.
Komorien saarilla latimeria tunnettiin nimellä "kombessa" jo kauan ennen kuin tutkijat kiinnostuivat siitä. Paikalliset pyydystivät latimeriaa silloin tällöin, koska sen suomut sopivat kumin karhennukseen. Sen rasvainen liha maistuu pahalta. Nykyisin latimeriaa pyydetään matkamuistoksi, mikä on tehnyt lajista uhanalaisen.
Vuonna 1997 Sulawesin saaren läheltä Indonesiasta löydettiin uusi varsieväkalapopulaatio, joka määritettiin uudeksi lajiksi "Latimeria menadoensis".
Luettelo Suomessa kasvavista myrkkysienistä
Tämä on luettelo Suomessa kasvavista myrkkysienistä aakkosjärjestyksessä.
Bakau
Bakau on kaupunki Gambiassa. Se sijaitsee valtion läntisissä osissa, Atlantin valtameren rannikolla. Bakau on lähellä pääkaupunki Banjulia. Bakaussa on noin 23 600 asukasta.
Tykky
Tykky eli tykkylumi on puihin ja rakenteisiin kertyvää kovaa lunta ja huurretta.
Tykkyä syntyy kahdella tavalla. Huurretykky syntyy pelkästä huurteesta, kun ilmassa olevia pieniä alijäähtyneitä nestepisaroita (sumusta tai pilvestä) tarttuu pakkasessa puunoksaan. Nuoskatykkyä syntyy, kun nuoskalunta kertyy puiden oksille ja jäätyy niihin kiinni. Nuoskatykyssä on vähintään puolet lunta.
Suomessa tykkyä kertyy eniten Pohjois-Suomen vaara-alueiden lakimetsissä. Yhdessä kuusessa voi olla tykkylunta jopa kolme tonnia. Pohjoisimmilla alueilla tykkyä kertyy koko talven, kun etelämpänä lumi putoaa suojasääjaksojen aikana pois. Kun oksissa on iso tykkytaakka, myrskyt katkovat oksia ja puunlatvuksia, etenkin männyistä. Lapin kuuset ovat sopeutuneet tykkylumeen kasvattamalla lyhyet, vain vähän ulkonevat oksat, jolloin ne eivät katkea niin helposti.
Heinz-Wolfgang Schnaufer
Heinz-Wolfgang Schnaufer (16. helmikuuta 1922 – 15. heinäkuuta 1950) oli toisen maailmansodan hävittäjälentäjä, joka saavutti yli 100 ilmavoittoa. Hän oli johtavia yöhävittäjälentäjiä. Englantilaiset käyttivät hänestä nimeä "St. Trondin yökummitus".
Schnaufer palveli Luftwaffessa toisessa maailmansodan aikana vuosina 1941–1945. Yhteensä 121 ilmavoittoa saavuttanut Schnaufer teki kaikki pudotuksensa öiseen aikaan. Hän lensi raskaalla Messerschmitt Bf 110:llä.
Schnaufer aloitti sodan luutnanttina ja yleni sodan aikana majuriksi ja NJG ("Nachtjagdgeschwader") 4:n komentajaksi. Hän sai rautaristin ritariristin tammenlehvien, miekkojen ja timanttien kera.
Schnaufer kuoli auto-onnettomuudessa Ranskassa, lähellä Bordeaux’ta, heinäkuussa 1950.
Tuohus
Tuohus (ven. свеча) on ohut, ortodoksinen kirkkokynttilä, joita muun muassa kirkossakävijät laittavat kirkossa olevien ikonien edessä oleville telineille palamaan.
Tuohus valmistetaan yleisimmin mehiläisvahasta. Pelkästä steariinista valmistettu tuohus ei ole ortodoksisen perinteen mukainen, sillä valmistusmateriaalissa on tärkeää sen puhtaus ja luonnonmukaisuus.
Suomessa tuohukset valmistetaan Lintulan luostarissa. Valamon luostari valmistaa myös tuohuksia omaan käyttöönsä ja luostarikauppansa myyntiin. Lintulassa valmistettuja tuohuksia käytetään nykyään useissa luterilaisissa kirkoissakin.
Vapaaherra
Vapaaherra (, ) on ylhäisaateliin kuuluva kreiviä alempi aatelisarvo. Vapaaherrat saivat läänityksinä maata. Ruotsissa kuningas Eerik XIV antoi kruunajaisissaan vuonna 1561 ensimmäiset vapaaherran arvot.
Suomessa vapaaherran epävirallisena puhuttelunimenä on paroni. Suomen 63:sta vapaaherrallisesta suvusta on elossa 29 paroni Bo Carpelanin kuoltua.
Kuten muutkin aatelisarvot, myös vapaaherruus on suvussa periytyvää.
Paroni
Paroni (myös "parooni") on kreiviä alempi aatelisarvo. Ranskassa sitä alettiin 1100-luvulla käyttää kaikista merkittävää läänitystä hallussaan pitävistä aatelisista, 1200-luvun lopussa vain suoraan kuninkaalta läänityksensä saaneista. Täten se oli muita aatelisarvoja korkeampi. Kuitenkin jo 1300-luvulla paroni katsottiin kreiviä alemmaksi, vaikka monilla paroneilla oli laajemmat omistukset kuin kreiveillä. Ranskan kuningas Ludvig XIV alensi paronin arvoa edelleen jakamalla monia paronin arvoja ilman arvoon liittyvää maaomaisuutta. Myöhemmin Napoleon I jatkoi perinnettä.
Paronin arvo on ollut käytössä myös Englannissa, Skotlannissa, Irlannissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Italiassa, Navarrassa, Aragoniassa ja Venäjällä. Suomessa vapaaherroja puhutellaan paroneiksi, ja arvonimien katsotaan olevan samanarvoiset.