hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Howard Unruh
Howard Unruh (21. tammikuuta 1921 − 19. lokakuuta 2009) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hän lähti 6. syyskuuta 1949 kävelylle kotoaan Camdenissa, New Jerseyssä ja ammuskeli kohti satunnaisia ihmisiä aiheuttaen kolmentoista ihmisen kuoleman.
Vaikka Unruhin joukkomurhan motiivia ei tiedetä, usein on korostettu sitä tosiasiaa, että hän oli toisen maailmansodan veteraani. Hänellä oli ollut ongelmia naapuriensa kanssa ja hänestä oli tullut varsin vainoharhainen heidän suhteensa. Hänet todettiinkin lopulta syyntakeettomaksi ja suljettiin psykiatriseen hoitolaan. Hänellä todettiin paranoidinen skitsofrenia.
Unruh eli elämänsä loppuun Trentonin mielisairaalassa New Jerseyssä.
Ammuskelun aikana Unruh tappoi kolmetoista ihmistä ja lisäksi haavoitti kolmea muuta henkilöä.
Kvartti
Kvartti on on diatonisella asteikolla ensimmäisen ja neljännen sävelen välinen tai muu saman suuruinen intervalli diatonisella asteikolla toonikasta lukien. Puhtaassa kvartissa sävelten taajuuksien suhde on 3:4, ja se on viiden puoliaskelen laajuinen. Mikäli neljättä säveltä korotetaan puoli sävelaskelta saadaan aikaan ylinouseva kvartti eli tritonus.
Kvarttisoinnuksi sanotaan perättäisistä kvarteista koostuvaa sointua, esimerkiksi c-fis-h, ja kvarttiharmoniaksi eli kvarttisoinnutukseksi soinnutusta, jossa kvarttisoinnut vallitsevat.
Viljar Loor
Viljar Loor (1. lokakuuta 1953 Tartto – 22. maaliskuuta 2011) oli virolainen lentopalloilija ja olympiavoittaja.
Loor on Viron ainoa lentopallon olympiavoittaja. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Moskovassa 1980. Lisäksi hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1982 sekä Euroopan mestaruuden vuosina 1975, 1977, 1979, 1981 ja 1983.
Moskovalaisen seurajoukkueensa riveissä Loor voitti Euroopan mestarijoukkueiden cupin vuosina 1975, 1977, 1982 ja 1983. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti seitsemän kertaa. Vuonna 1984 hän palasi Viroon ja voitti Viron mestaruuden vuoden 1974 lisäksi vielä vuosina 1985 ja 1986.
Klaus Huber
Klaus Huber (30. marraskuuta 1924 Bern, Sveitsi – 2. lokakuuta 2017 Perugia, Italia) oli sveitsiläinen säveltäjä.
Bernissä syntyneen Huberin kansainvälinen läpimurto tapahtui kamarikantaatilla "Des Engels Anredung an die Seele" vuonna 1959. Hänelle myönnettiin Baselin kaupungin taidepalkinto vuonna 1978, ja hän toimi Sveitsin säveltäjien yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1979–1982.
Huberin entisten opiskelijoiden joukkoon kuuluu Kaija Saariaho. Hänen tuotantonsa oli monipuolista – arvostettuja eivät ole ainoastaan kuoroteokset, vaan myös orkesteri- ja kamarimusiikki. Hän jatkoi sävellystyötään yli 80-vuotiaaksi.
Fantômas (albumi)
Fantômas on Fantômas-superyhtyeen debyyttialbumi ja ensimmäinen Ipecac Recordingsin julkaisema albumi. Kannen kuva on Espanjassa julkaistusta postikortista, joka on ranskalaisesta 1965 tehdystä elokuvasta "Fantomas nauraa kuolemalle".
Luettelo Suomen tuulivoimaloista
Tämä on luettelo Suomessa sijaitsevista tuulivoimaloista. Luettelossa on kaikki Suomen tuulivoimayhdistys ry:n ilmoittamat, tuotannossa olevat valmiit tuulivoimapuistot.
Tintti Neuvostojen maassa
Tintti Neuvostojen maassa () on belgialaisen Hergén luoma Tintti-sarjakuvasarjan ensimmäinen albumi. Ensi kerran se nähtiin "Le Vingtième Siècle"-lehden nuorten liitteessä jatkokertomuksena, jonka ilmestyminen alkoi 10. tammikuuta 1929. Se julkaistiin vuonna 1930 Belgiassa albumina.
Albumi on poliittinen satiiri Neuvostoliiton oloista, bolševismista ja neuvostopropagandan väittämästä tehokkaasta maatalous- ja teollisuustuotannosta. Toisin kuin muita Tintti-albumeita, Hergé ei painattanut sarjakuvaa 1930-luvun jälkeen pitkään aikaan, ja siitä ei tehty väritettyjä ja uudelleenpiirrettyjä laitoksia (toisin kuin kolonialistiseksi väitetystä albumista "Tintti Afrikassa", jonka ylilyöntejä pehmennettiin uudisversioissa). Se julkaistiin uudelleen vasta 1973 alkuperäisen version näköispainoksena - mustavalkoisena ja yli 120 sivua pitkänä. Suomeksi uudispainos julkaistiin vasta vuonna 1986.
Boeing E-4
Boeing E-4, koodinimeltään Nightwatch, (), on Yhdysvaltain ilmavoimien lentokone, joka on suunniteltu lentäväksi komentokeskukseksi maan korkeimmalle johdolle. Kansallisen hätätilan aikana tai muiden komentokeskuksien tuhouduttua koneen tehokkaan tiedonvälitystekniikan avulla voidaan lennon aikana välittää tietoja ja käskyjä maan sotilas- ja siviiliviranomaisille. Koneeseen on suunniteltu paikat presidentille, puolustusministerille ja eri aselajien komentajille. Koneita on valmistettu neljä kappaletta, joista yksi on aina valmiustilassa.
Erilaisia tiedonvälitysjärjestelmiä koneessa on 13 kappaletta. Korkealaatuisen ja monipuolisen tiedonvälitystekniikan lisäksi kone on muun muassa suojattu sähkömagneettiselta pulssilta. Lisäksi koneessa on suojat ydin- ja lämpösäteilyä vastaan.
Boeing E-4 on kehitetty Boeing 747-200 -liikennelentokoneesta. Korkealla lentävä malli, jossa on pitkä toimintasäde, sopi hyvin komentokeskuksen rungoksi, erityisesti kun tyyppi soveltui ilmassa tapahtuvaan tankkaukseen. Miehistöön kuuluu vaihteleva määrä jäseniä, enimmillään 112 henkilöä.
Gaboninmarakatti
Gaboninmarakatti eli kääpiömarakatti eli talapoin ("Miopithecus talapoin") on pienin marakattilaji. Sen ruumis on 32-45 cm pitkä, häntä 36-52 cm ja painoa on noin 1,5 kg.
Kasvot vaikuttavat edestä leijonamaisilta voimakkaasti sisäänpainuneine poskineen ja nenästä ohimoille kulkevineen mustine raitoineen; nenässä on musta täplä.
Talapoinia tavataan Lounais-Kongossa ja Angolassa.
Adrian Newey
Adrian Newey (s. 26. joulukuuta 1958 Stratford-upon-Avon, Englanti, Iso-Britannia) on Formula 1 -sarjassa kilpailevan Red Bull Racing -tallin tekninen johtaja.
Newey on työskennellyt Formula 1- ja IndyCar-sarjoissa menestyksellisesti kilpailuinsinöörinä, aerodynaamikkona ja teknisenä suunnittelijana sekä teknisenä johtajana. Hän suunnitteli mm. Williamsin ja McLarenin maailmanmestariautot. McLarenille tullessaan Newey muutti huomattavasti tallin toimintatapoja: Aikoinaan McLarenilla ajanut Mika Häkkinen totesi v. 2012 Monacossa ”Documentary about the F1 Legend”-nimisessä ohjelmassa antamassaan haastattelussa McLarenin autonkehittelystä, että sellainen autonosien kokeillaan tuota ja katsotaan tyyli loppui. Newey teki ensin virtauslaskelmat ja sitten myöhemmin tulokseksi saatu muutos laitettiin autoon; Häkkisen mukaan muutokset toimivat lähes aina. Nyttemmin Adrian Newey työskentelee Red Bull Racingille ja menestys on näyttänyt seuraavan hänen mukanaan kyseiseen talliin. Tästä osoituksena on Red Bull Racing:in valmistajien maailmanmestaruus Formula ykkösissä vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2013.
Newey syntyi Stratford-upon-Avonissa vuonna 1958. Hän opiskeli aerodynamiikkaa ja astronautiikkaa ja valmistui vuonna 1981 Southamptonin yliopistosta . Yliopiston jälkeen Newey liittyi Fittipaldi-F1-talliin. Myöhemmin hän lähti Johnny Cecotton insinööriksi Formula 2 -sarjaan. Neweyn ensimmäinen projekti oli March GTP -auto. Se menestyi, ja March voitti IMSA GTP:n kaksi kertaa.
Vuonna 1983 Newey ryhtyi suunnittelemaan seuraavan vuoden autoa. Auto oli jälleen menestyksellinen. Sillä voitettiin seitsemän kilpailua ja himottu Indy 500.
Adrian Neweyn poika Harrison Newey on kilpa-autoilija.
Adrian Newey on kirjoittanut HarperCollins Publishers Ltd:n kustantaman 400-sivuisen omaelämäkertakirjan "How to Build a Car: The Autobiography of the World’s Greatest Formula 1 Designer." Kirja on ilmestynyt englanniksi vuonna 2017 ja suomeksi se ilmestyy pokkarina vuoden 2018 syksyllä ISBN-tunnuksella ISBN 9780008271107.
Mustamangabi
Mustamangabi eli neekerimangabi ("Lophocebus aterrimus") on afrikkalainen apinalaji. Sitä pidettiin aiemmin valkoposkimangabin ("Lophocebus albigena") alalajina.
Mustamangabin päässä on korkea, terävähuippuinen karvatupsu, ja korvat ovat osittain pitkän, harmaanruskean poskiparran peitossa. Turkki on väriltään musta. Uros on vain hieman naarasta suurempi, ja painaa noin 10 kg.
Mangabin huuto kuulostaa korkealta ulvonnalta.
Mustamangabia tavataan Länsi-Afrikassa Nigerian kaakkoisosasta Angolan koillisosaan ja Itä-Afrikassa Ugandasta Länsi-Tansaniaan asti.
Mustamangabi elää enimmäkseen sademetsien puissa, mutta pysyttelee oksiston alaosissa eikä mene puiden latvoihin.
Ravinto koostuu nuorista versoista, hedelmistä, lehdistä ja lisäksi myös vähäisissä määrin hyönteisistä ja linnunmunista.
Homogeeninen avaruus
Topologiassa avaruus formula_1 on homogeeninen avaruus, jos jokaista paria formula_2 kohti on olemassa homeomorfismi formula_3, jolla formula_4. Esimerkiksi Hilbertin kuutio formula_5 on homogeeninen avaruus.
Collections (Tommi Läntinen)
Collections on Tommi Läntisen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2007. Levy on osa "Collections"-kokoelmasarjaa.
Robert Kastenmeier
Robert William Kastenmeier (24. tammikuuta 1924 Beaver Dam, Wisconsin – 20. maaliskuuta 2015 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen pitkäaikainen jäsen Wisconsinista vuosina 1959–1991.
Kastenmeier oli syntyperäinen wisconsinilainen ja koulutukseltaan lakimies. Hän lähti armeijaan helmikuussa 1943 ja palveli Filippiineillä. Hän tuli myöhemmin, kongressivuosinaan tunnetuksi Vietnamin sodan vastustajana.
Kastenmeier sai vaimonsa Dorothy C. Chambersin kanssa kolme poikaa. Hän pyrki jälleen kongressiin vuonna 1990, mutta hävisi paikkansa republikaani Scott L. Klugille.
Preeriakahlaaja
Preeriakahlaaja ("Bartramia longicauda") on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi Johann Matthäus Bechstein 1812. René-Primevère Lesson nimesi suvun William Bartramin kunniaksi 1831.
Linnun pituus on 26-28 cm, siipien kärkiväli 64-68 cm ja paino 97-226 g, keskimäärin noin 160 g. Naaras on hieman kookkaampi. Sillä on pitkät keltaiset jalat, pieni pää sekä pitkä nokka ja pyrstö. Höyhenpuku on ruskean eri sävyjen kirjavoima ja maha on valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Preeriakahlaaja istuu usein näkyvällä paikalla aidantolpan nokassa, puhelinpylvään päässä tai puun latvassa.
Pesimäalueena ovat Pohjois-Amerikan keskiosat Luoteis-Alaskasta Kanadaan ja Coloradoon, Oklahomaan, Etelä-Illinoisiin ja Virginiaan. Pesimäalueen laajuus on noin3,3 miljoonaa neliökilometriä. Maailman populaation koko on noin 350 000 yksilöä. Lajin kanta on nykyisin elinvoimainen, sillä se on osittain toipunut 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun kannanromahduksesta, joka johtui liikametsästyksestä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Amerikassa, pääasiassa Etelä-Brasiliassa, Uruguayssa, Paraguayssa ja Argentiinassa. Laji tavattiin ensimmäisen kerran Suomessa 1.11.2016 Satakunnan Nakkilassa Leistilänjärven peltoaukealla. Lajin tarkastaa vielä BirdLife Suomen rariteettikomitea.
Preeria, heinäpellot, laitumet, lentokentät ja muut lyhytkortiset avomaat. Esiintyy myös vuoristoissa yli kilometrin korkeudella.
Pesä on maassa ja munia on 4. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, joka kestää 22-27 päivää. Molemmat emot myös huolehtivat poikasista, jotka oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä.
Maassa elävät pienet selkärangattomat ja kasvien osat.
Lilly Kajanus-Blenner
Lilly Kajanus-Blenner (11. elokuuta 1885 Helsinki – 5. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen harpputaiteilija. Opiskeltuaan ulkomailla hän suoritti harpunsoiton diplomin Pietarissa, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä Jaltan ja Bakun sinfoniaorkestereissa. Hän toimi harpunsoiton opettajana 1918–1950 Helsingin musiikkiopistossa, josta myöhemmin tuli Helsingin konservatorio, mutta hän opetti myös kotipaikkakuntansa Jokelan tiilitehtaan työntekijöiden tyttäriä, joista eräistä tuli ammattimuusikoita. Häntä on pidetty alan pohjoismaisena uranuurtajana.
Kajanus-Blennerille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1957.
Kajanus-Blennerin puoliso oli tanskalaissyntyinen laivanvarustaja ja liikemies, Jokelan Tiilitehtaan omistaja Johannes Blenner. Lilly Kajanus-Blennerin isä oli Helsingin kaupunginorkesterin perustaja, kapellimestari, säveltäjä Robert Kajanus ja äiti Inez Johanna Paulina Bärlund. Hänen sisaruksiaan olivat harpputaiteilija Aino Kajanus-Mangström ja viulisti Kai Kajanus.
Arthur Bremer
Arthur Herman Bremer (s. 21. elokuuta 1950) on yhdysvaltalainen rikollinen, joka ampui 15. toukokuuta 1972 George Wallacea, Alabaman kuvernööriä ja nelinkertaista presidenttiehdokasta, Marylandin Laurelissa aiheuttaen tälle pysyvän halvauksen. Bremer tuomittiin 4. elokuuta 1972 vankeuteen 63 vuodeksi, mutta rangaistusta lyhennettiin 28. syyskuuta valituksen seurauksena 53 vuoteen.
Bremer kasvoi Milwaukeessa, Wisconsinissa. Hän oli koulussa lahjakas, mutta kouluvuosia varjostivat sosiaaliset ongelmat. Niistä huolimatta hän valmistui 28. tammikuuta 1969.
Bremer joutui ensimmäistä kertaa pidätetyksi 18. marraskuuta 1971. Hän aloitti 1. maaliskuuta 1972 kuuluisan päiväkirjansa, jossa hän teki selväksi aikeensa murhata joko Wallace tai presidentti Richard Nixon. Hänen päiväkirjansa julkaistiin vuonna 1973 nimellä "An Assassin’s Diary".
Wallace ei ollut viimeisinä vuosinaan vammautumisestaan katkera Bremerille, vaan kirjoitti tälle elokuussa 1995 anteeksiantonsa. Bremer ei vastannut, ja Wallace kuoli 13. syyskuuta 1998. Bremer vapautettiin ehdonalaiseen marraskuussa 2007.
Cannon Beach
Cannon Beach on kaupunki Clatsopin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 588. Pinta-alaltaan se on 3,9 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys kaupungissa on 411,5 as./km². Kaupunki sijaitsee lähellä Portlandin suurkaupunkia, ja sen pääelinkeino on turismi. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa 75-metrinen monoliitti Haystack Rock.
Jelena Ruzina
Jelena Ivanovna Ruzina (, s. 3. huhtikuuta 1964) on venäläinen entinen pikajuoksija. Ruzina juoksi pääasiassa pitkässä viestissä ja 400 metrin juoksussa. Ruzinan suurin saavutus on olympiakulta 4x400 metrin viestistä 1992 joukkueella Ljudmila Zhigalova, Olga Nazarova, ja Olga Bryzgina. MM-kisoista 1993 hän voitti hopeaa viestistä, ja kultaa sisäratojen MM-kisoista 1995.
Depoe Bay
Depoe Bay on kaupunki Lincolnin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestölaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 174. Pinta-alaltaan se on 4,7 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys kaupungissa on 251,8 asukasta neliökilometrillä. Depoe Bay sai kaupunginoikeudet vuonna 1976.
Garibaldi (Oregon)
Garibaldi on kaupunki Tillamookin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestölaskennassa kaupungin asukasluku oli 899. Sen pinta-ala on noin 3,4 neliökilometriä, josta vesialaa on 0,9 neliökilometriä. Asukastiheys kaupungissa on 357,8 as./km². Kaupunki sijaitsee U.S. Highway 101:n varrella. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Garibaldi Museum, joka esittelee kaupungin merenkulkuhistoriaa.
Hopeaori
Hopeaori, myös Hopeaharja, ("The Silver Brumby") on 1993 vuonna ensi-iltansa saanut australialainen draamaelokuva, jonka on ohjannut John Tatoulis. Elokuva pohjautuu Elyne Mitchellin samannimiseen lastenkirjasarjaan "The Silver Brumby". Elokuva kertoo nuoresta brumby-orista nimeltä Thowra. Hopeaorin pääosissa ovat Caroline Goodall ja Russell Crowe.
Newport (täsmennyssivu)
Newport on yleinen englanninkielinen nimi.
Mustaluoma
Mustaluoma (myös Kovasluoma tai Kovaasluoma) on Kurikan kaupungin entisen Jalasjärven kunnan lounaisosassa Mäntykankaalla sekä Parkanon ja Karvian pohjoisosissa virtaava luoma. Mustaluoma saa alkunsa Mustajärvestä, Karvian ja Parkanon rajalta, ja se laskee Mustalampeen. Luoma kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen.
Mustaluoma on arvokas pienvesi, sillä siellä elää rapu- ja purotaimenkanta. Luoman ympäristöstä löytyy kovasinkiveä eli fylliittiä.
Vuosina 1930–1931 Mustaluomaa perattiin hätäaputyönä, sillä noihin aikoihin Suomessa oli pulaa ruoasta ja työstä. Perkaustyöt aloitettiin Rumastakoskesta, josta räjäytettiin kiviä. Samalla koskessa olleen vanhan myllyrakennuksen peruskivet poistettiin. Paikoitellen Mustaluoma kaivettiin kulkemaan kokonaan uutta uomaa pitkin, koska Mustaluoma oli erittäin mutkikas. Mustaluoman perkauksen johdosta Mustalammen pinta laski yli metrillä. Mustaluoman varsien alavat maat voitiin nyt ottaa viljelyskäyttöön, sillä ne eivät enää jääneet kesiksi veden alle. Perkaustöitä valvoi ja työmiehille palkan maksoi laihialainen rakennusmestari Veikkola. Työnjohtajana toimi Jalasjärveltä kotoisin ollut Peurala.
Noin vuonna 1860 Mustaluomaan perustettiin mylly. Paikkaa, johon mylly valmistui, alettiin kutsua Myllykoskeksi. Vuodesta 1903 lähtien koskea alettiin kutsua Harjun koskeksi ja myllyä Harjun Sampan myllyksi, sillä Samuel Valentin Harju osti myllyn. Vasta vuonna 1917 myllyyn haettiin perustamislupa. Myllyn toiminta lopetettiin vuosien 1955 ja 1974 välisenä aikana.
Vuonna 1917 Vaasan lääninhallitus antoi luvan rakentaa mylly Mustaluoman Kovaaskoskeen. Myöhemmin myllyn yhteyteen valmistui myös saha. Myös Mustaluoman Rumassakoskessa oli 1890– ja 1900-lukujen aikana mylly.
Patakakkonen
Patakakkonen oli Yleisradion ruoka-aiheinen televisio-ohjelma. Ohjelma esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 nimellä "Maukasta mutkattomasti". Nimenä oli sen jälkeen "Asia on pihvi", kunnes "Patakakkonen"-nimi tuli käyttöön 1970-luvun puolessavälissä. Alkuaikoina ohjelmaa esitettiin mustavalkoisena, myöhemmin värillisenä. Ohjelman kokkeina olivat alusta lähtien Jaakko Kolmonen ja Veijo Vanamo, joka myöhemmin siirtyi kaupallisiin tehtäviin, ja hänen tilalleen tuli Sirkka Gustafsson. Ohjelmassa vieraili useita henkilöitä, jotka auttoivat ruoanlaitossa. Ohjelman tavoite oli tehdä maukasta ja terveellistä ruokaa välttäen rasvaa, sokeria ja alkoholia. Kesäisin ohjelma lähetettiin nimellä "Kesäkeittiö".
Ohjelman tunnusmusiikkina oli Roger Whittakerin viheltämä ”Finnish Whistler”.
Kiviniemen koulu
Kiviniemen koulu on Kellon Kiviniemessä Oulussa sijaitseva peruskoulu. Koululle valmistui uusi koulurakennus vuonna 2012. Tuolloin myös luokka-asteiden määrä nostettiin kuuteen, kun aiemmin koulussa oli annettu perusopetusta vain luokka-asteilla 1-3. Koulun rehtorina toimii Seija Ländén.
Isabella II
Espanjan Isabella II (; 10. lokakuuta 1830 – 10. huhtikuuta 1904) oli Espanjan kuningatar vuosina 1833–1868. Hän eli Espanjan vallankumouksen jälkeen loppuikänsä maanpaossa Pariisissa, ja hänen hautansa on El Escorialissa.
Isabella II:n kahdestatoista lapsesta neljä saavutti aikuisiän.
Newport (Oregon)
Newport on kaupunki Lincolnin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1882. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 9 532. Sen pinta-ala on 27 neliökilometriä, josta 23 neliökilometriä on maata ja 4 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 415,5 as./km².
Newport on Lincolnin piirikunnan keskuskaupunki. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Oregon Coast Aquarium, Nye Beach ja Yaquina Head Lighthouse.
Port Orford
Port Orford on kaupunki Curryn piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 153. Sen pinta-ala on 4,2 neliökilometriä, josta 4,1 neliökilometriä on maata ja 0,1 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 278,2 as./km². Kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1935.
Taejo
Taejo (47–165) oli Goguryeon kuudes monarkki. Hän hallitsi 93 vuoden ajan (53–146), joka tekee hänestä maailmanhistorian toiseksi pisimpään hallinneen tunnetun kuninkaan faarao Pepi II:n jälkeen.
Sekä kronikat Samguk Sagi että Samguk Yusa ilmoittavat Taejon iäksi tämän kuollessa 119 vuotta.
Seaside (Oregon)
Seaside on Tyyneen valtameren rannalla sijaitseva kaupunki Clatsopin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1899. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 5 900. Sen pinta-ala on 10,4 neliökilometriä, josta 10 neliökilometriä on maata ja 0,4 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 590,2 as./km². Kaupungin nimi on peräisin 1870-luvulla rakennetusta lomakeskuksesta.
Venceslau Brás
Venceslau Brás Pereira Gomes (26. helmikuuta 1868 – 15. toukokuuta 1966) oli brasilialainen Partido Republicano Mineiro -puolueen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1914–1918.
Brás syntyi São Caetano da Vargem Grandessa (nyk. Brásopolis) Minas Geraisissa. Hän opiskeli juristiksi São Paulossa ja toimi sitten asianajajana Jacuíssa ja Monte Santossa, missä hän oli myös pormestarina 1890–1891. Hän toimi Minas Geraisin osavaltion politiikassa vuodesta 1892 alkaen ja vuonna 1909 hänet nimettiin kuvernööriksi, ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Brasilian varapresidentti.
Vuonna 1914 Brás valittiin nelivuotiskaudelle presidentiksi ja hän astui virkaansa 15. marraskuuta. Brásin presidenttikaudelle osui ensimmäinen maailmansota, jonka vaikutukset Brasiliaan olivat paljolti välilliset. Saksalaisten upotettua brasilialaisen laivan nimeltä "Macau" Brás allekirjoitti kuitenkin lokakuussa 1917 sodanjulistuksen Saksalle.
Presidenttikautensa jälkeen Brás jatkoi politiikan ja yritystoiminnan parissa. Hän kuoli Itajubássa 98-vuotiaana vuonna 1966.
José Sarney
José Ribamar Ferreira de Araújo Costa, vuodesta 1965 José Sarney de Araújo Costa (s. 24. huhtikuuta 1930) on brasilialainen kirjailija ja Demokraattisen liikkeen puolueen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1985–1990.
Sarney syntyi Maranhãon osavaltiossa ja toimi sen kuvernöörinä vuosina 1966–1971. Hän ei lopettanut poliittista uraansa presidenttikautensa jälkeen, vaan on jatkanut senaattorina ja toiminut useita jaksoja senaatin puheenjohtajana.
Sarney on menestynyt myös romaaneillaan ja runoteoksillaan. Hän on Brasilian kirjallisuuden akatemian pitkäaikainen jäsen.
David B. Henderson
David Bremner Henderson (14. maaliskuuta 1840 – 25. helmikuuta 1906) oli yhdysvaltalainen republikaanipuoluetta edustanut poliitikko. Hän edusti Iowan osavaltiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1883–1903 ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1899–1903.
Henderson palveli Pohjoisvaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa ja haavoittui kaksi kertaa vakavasti.
Protesilaos
Protesilaos ( 'sotajoukon ensimmäinen') oli kreikkalaisessa mytologiassa Ifikloksen poika ja fylakealaisten hallitsija. Hänet tunnettiin eläessään Iolaoksena, mutta häntä alettiin kutsua Protesilaokseksi, koska hän oli ensimmäinen, joka kaatui Troijassa.
Protesilaos oli Helenan kosijoiden joukossa. Kuten kaikki muutkin sulhasehdokkaat, myös hän vannoi valan, jossa lupasi puolustaa valittua puolisoa kaikkia muita vastaan. Kun Paris myöhemmin sieppasi Helenan, Protesilaos joutui mukaan Troijan sotaan taistelemaan Menelaokselle annetun lupauksen mukaisesti; mukanaan hän toi 40 alusta, ja hän nousi ensimmäisenä Troijan rannikolla maihin. Oraakkeli oli ennustanut, että ensimmäinen kreikkalainen, joka kävelisi maalla rantautumisen jälkeen, myös kaatuisi ensimmäisenä kreikkalaisena. Niin Protesilaoksen tapettua neljä miestä hän sai itse Hektorin kädestä surmansa. Toisen version mukaan hänet surmasi Kyknos.. Protesilaoksen kuoltua hänen veljensä Podarkes otti sodassa hänen paikkansa.
Jumalat säälivät Protesilaoksen vaimoa Laodameiaa, ja Hermes toi Protesilaoksen tämän luokse Haadeesta. Kolmen tunnin kuluttua Protesilaos kuitenkin vietiin takaisin kuolleiden valtakuntaan, eikä Laodameia voinut kestää miehensä menettämistä toistamiseen. Yhden version mukaan hän pisti itsensä kuoliaaksi; toisen mukaan hän valmisti miehensä mukaan vahapatsaan ja pyhitti itsensä sille. Tällöin kuitenkin hänen isänsä Akastos, jonka palvelija oli hälyttänyt paikalle, päätti lopettaa tämän ja poltatti patsaan ja sille annetut uhrilahjat roviolla. Laodameia heittäytyi suruissaan samaan rovioon ja kuoli.
Itamar Franco
Itamar Augusto Cautiero Franco (28. kesäkuuta 1930 – 2. heinäkuuta 2011) oli brasilialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1992–1995. Hän syntyi vesillä, laivamatkalla Salvadorista Bahian.
Francon kotikaupunki on Juiz de Fora Minas Geraisin osavaltiossa. Hän toimi sen pormestarina vuosina 1967–1971 ja 1973–1974. Ennen presidenttikauttaan hän oli toiminut vuodesta 1990 Brasilian varapresidenttinä.
Franco toimi presidenttikauden jälkeisellä urallaan Minas Geraisin kuvernöörinä vuosina 1999–2003. Hän oli Brasilian suurlähettiläänä Italiaan vuoteen 2005. Franco edusti uransa aikana kuutta eri puoluetta, joista viimeiseksi Sosialistista kansanpuoluetta. Hän kuoli leukemiaan 81-vuotiaana heinäkuussa 2011.
Nuoren Wertherin kärsimykset
Nuoren Wertherin kärsimykset () on Johann Wolfgang von Goethen kirjoittama kirjeromaani vuodelta 1774. Löyhästi omaelämäkerrallisesta romaanista kehkeytyi saksalaisen kirjallisuuden "Sturm und Drang" -suuntauksen tärkeimpiä teoksia. Sillä oli myös vaikutusta myöhempään romantiikan kirjallisuuteen. Julkaisun jälkeen romaanin väitettiin aiheuttaneen itsemurha-aallon onnettomasti rakastuneiden, kiihkoromanttisten nuorten joukossa, jotka näkivät Wertherissä hengenheimolaisen. Itsemurha-aallosta ei kuitenkaan ole selviä todisteita.
Romaanin ansiosta Goethesta tuli yksi ensimmäisistä kirjallisuuden tähdistä jo elinaikanaan. Vanhemmalla iällä hän kuitenkin koki julkisuuden kiusalliseksi. Hän oli myös pahoillaan nuoruudenrakkautensa kohteeseen Charlotte Buffiin kohdistuneesta julkisuudesta, joka oli teoksen seurausta.
Romaani koostuu päähenkilö Wertherin kirjoittamista kirjeistä. Werther on herkkä ja intohimoinen nuori taiteilija. Kirjeissään Werther kuvaa intiimisti elämäänsä Wahlheimin kylässä. Tavatessaan nuoren Lotten Werther rakastuu häneen välittömästi, mutta Lotte on lupautunut toiselle miehelle ja meneekin tämän kanssa naimisiin. Vaikka Werther koettaa välillä paeta Weimariin, jokainen päivä on kiduttava muistutus siitä, ettei Lotte tulisi koskaan vastaamaan hänen rakkauteensa. Epäonnisen rakkauden vuoksi Werther lopulta ampuu itsensä.
Nervit
Nervit () olivat gallialainen heimo, joka eli Gallian pohjoisosissa 100-luvulla eaa. Strabon ja Tacituksen mukaan nervit polveutuivat germaanisista heimoista.
Laodameia (Akastoksen tytär)
Laodameia () oli kreikkalaisessa mytologiassa Akastoksen tytär ja Protesilaoksen puoliso.
Protesilaoksen kuoltua Troijan sodassa ensimmäisenä kreikkalaisena, Laodameia murtui suruunsa. Jumalien tuli häntä sääli, ja Hermes toi Protesilaoksen tämän luokse Haadeesta. Kolmen tunnin kuluttua Protesilaos kuitenkin palautettiin takaisin kuolleiden valtakuntaan, eikä Laodameia voinut kestää miehensä menettämistä uudemman kerran. Yhden version mukaan hän pisti itsensä kuoliaaksi; toisen mukaan hän valmisti miehensä vahapatsaan ja pyhitti itsensä sille. Tällöin kuitenkin hänen isänsä Akastos, jonka palvelija oli hälyttänyt paikalle, päätti lopettaa tämän ja poltatti patsaan ja tyttärensä sille uhraamat lahjat roviolla. Suruissaan Laodameia heittäytyi samaan rovioon ja kuoli itsekin.
Carl Hayden
Carl Trumbull Hayden (2. lokakuuta 1877 – 25. tammikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Hayden syntyi Arizonassa. Hän loi erittäin pitkän uran kongressissa: hän edusti osavaltiotaan vuosina 1912–1927 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa ja vuosina 1927–1969 senaatissa.
Hayden ilmoitti aikeestaan vetäytyä kongressista 6. toukokuuta 1968 ja kuoli 94-vuotiaana vajaat neljä vuotta myöhemmin.
Abraham Baldwin
Abraham Baldwin (22. marraskuuta 1754 North Guilford, Connecticut – 4. maaliskuuta 1807 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen poliitikko, pappi ja lakimies.
Baldwin edusti osavaltiotaan Georgiaa ensin siirtokuntien kongressissa (1785, 1787 ja 1788) ja sitten Yhdysvaltain kongressissa kaikkiaan kahdeksantoista vuoden ajan, ensin edustajainhuoneessa vuosina 1789–1799 ja sitten senaatissa vuosina 1799 aina kuolemaansa 1807 saakka. Politiikan lisäksi hän toimi myös Georgian yliopiston ensimmäisenä johtajana vuosina 1786–1801.
Baldwin, senaatin "pro tempore" -puheenjohtaja (1801–1802), kuoli kesken uransa senaatissa 52-vuotiaana. Hänet on haudattu Washington DC:n Rock Creek Cemeteryyn, ja hänen mukaansa on nimetty piirikunnat Alabamassa ja Georgiassa.
Laodameia (Bellerofonin tytär)
Laodameia () oli kreikkalaisessa mytologiassa Bellerofonin tytär. Homeroksen mukaan hän synnytti Zeukselle pojan nimeltä Sarpedon.
John Dingell
John David Dingell, Jr. (s. 8. heinäkuuta 1926) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganista vuodesta 1955 vuoteen 2015.
Dingell on Yhdysvaltain kongressin historian pitkäaikaisin jäsen. Hän ylitti aiemman, Robert Byrdin nimissä olleen ennätyksen kesäkuussa 2013. 
Coloradossa syntynyt Dingell on koulutukseltaan lakimies; hän valmistui Georgetownin yliopistosta Washington DC:ssä vuonna 1952. Hänen isänsä John D. Dingell, Sr. istui edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1933–1955.
Asia on pihvi
Asia on pihvi oli Yleisradion vuosina 1971–1973 esitetty ruoka-aiheinen ohjelma. Ohjelman kokkiparina toimi Jaakko Kolmonen ja Veijo Vanamo.
Ohjelmassa valmistettiin enimmäkseen perinteistä ja terveellistä kotiruokaa.
Pauli Pylkkö
Pauli Pylkkö on suomalainen filosofi. Hän oli Jaakko Hintikan oppilas ja toimi myöhemmin tutkijana Yhdysvalloissa ja Suomessa. Pylkön käsittelemiin aiheisiin kuuluvat logiikka, semiotiikka, kielifilosofia ja kognitiotiede.
Zooksantellit
Zooksantellit () on panssarilevien ryhmä, jonka jäsenet elävät endosymbioosissa korallieläinten kanssa. Aiemmin zooksantellien ajateltiin kaikkien kuuluvan samaan lajiin tai edes samaan sukuun "Symbiodinium", mutta nyttemmin niitä on löytynyt ainakin kymmenestä eri suvusta.
Yleisemmin termillä zooksantelli viitataan kaikkiin toisessa (meri)eliössä symbioottisena esiintyviin yhteyttäviin leviin. Tällaisia leviä on panssarilevien lisäksi myös muun muassa nielulevien ja piilevien ryhmissä, ja niiden isäntiin kuuluu korallien ohella simpukoita, merietanoita, meduusoita ja toisia protisteja kuten huokoseläimiä.
Symbioosissa levä tarjoaa yhteyttämistuotteita isännälleen, isäntä taas suojaa, sijaintipaikan sopivassa valossa ja yhteyttämiseen tarvittavia ravinteita.
Valontarpeen takia zooksantelleja on vain sellaisissa koralleissa, jotka ovat alle sadan metrin syvyydessä.
Live at Leeds
Live at Leeds on The Whon toukokuussa 1970 julkaistu livealbumi.
Albumin materiaali piti alun perin äänittää kahdessa konsertissa Englannissa. Ensimmäinen äänitys tehtiin Leedsin yliopistolla 14. helmikuuta 1970, ja toinen Hullissa päivää myöhemmin. Hullin konsertissa John Entwistlen bassokitaran äänitys kuitenkin epäonnistui, ja albumin kaikki materiaali jouduttiin ottamaan pelkästään Leedsin konsertista.
"Live at Leedsin" alkuperäinen vinyylipainos sisälsi ainoastaan kuusi kappaletta, kun taas vuonna 1995 julkaistu remasteroitu CD-versio sisälsi yhteensä neljätoista kappaletta. Vuonna 2003 julkaistu Deluxe Edition sisältää bonuslevyn, "Tommy"-rockoopperan live-esityksen.
A-puoli
B-puoli
Saint-Domingue
Saint-Domingue oli Ranskan siirtomaa vuodesta 1659 vuoteen 1804, jolloin siitä tuli itsenäinen valtio tainonkielisellä nimellä Haiti.
Saint-Domingue on ranskalainen muoto espanjankielisestä nimestä Santo Domingo tai San Domingo. Espanja hallitsi koko Hispaniolaa eli nykyistä Haitin saarta vuodesta 1490 aina 1600-luvulle asti, jolloin ranskalaiset merirosvot alkoivat pystyttää tukikohtia saaren länsiosiin. Ryswickin rauhassa vuonna 1697 Espanja tunnusti saaren läntisen kolmanneksen ranskalaisen hallinnon.
Saint-Dominguesta kehittyi ranskalaisten hallussa erittäin vauras siirtomaa. Yksi vaurauden perusta olivat orjat, joita tuotiin tuhatmäärin Afrikasta. Ranskan vallankumouksen aattona Saint-Dominguessa oli noin 500 000 mustaihoista orjaa, 32 000 vapaata valkoihoista ja 28 000 värillistä. Kun vallankumoukselliset olivat vaatineet Ranskassa kaikkien ihmisten tasa-arvoisuutta, Saint-Dominguen mustaihoiset nousivat kapinaan ja plantaasien omistajien piti paeta. Monimutkaiset sosiaaliset ja poliittiset paineet purkautuivat kapinaliikkeinä, joissa eri ryhmät etsivät oikeutta ja tasa-arvoa vuodesta 1791 alkaen.
1. tammikuuta 1804 Haitista tuli itsenäinen tasavalta. Saint-Dominguessa alkanut kapina siirtomaahallintoa ja orjuutta vastaan oli ensimmäinen mustien johtama liike, joka tuloksena oli itsenäinen, mustien johtama valtio.
Universität der Künste Berlin
Universität der Künste Berlin, Berliinin taideyliopisto, usein vain UdK (aikaisemmalta nimeltään "Hochschule der Künste Berlin"), on Berliinissä toimiva monipuolinen taidealan yliopisto, yksi maailman suurimmista taidealan oppilaitoksista. Se syntyi vuonna 1975, kun kuvataiteen korkeakoulu ja musiikki- ja teatterikorkeakoulu yhdistettiin. Koulun juuret ovat saksalaisessa taideakatemiassa vuodelta 1696. Koulussa on neljä tiedekuntaa: kuvataiteet, arkkitehtuuri, media ja muotoilu sekä musiikki ja näyttämötaiteet.
Jaakko Kolmonen
Jaakko Reino "Kokki" Kolmonen (2. toukokuuta 1941 Juankoski – 3. syyskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari. Hän toimi vuodesta 1962 alkaen ruoanlaiton opettajana monissa alan ammattikouluissa ja kotitalousopettajien toimipisteissä. Erityisesti hänet tunnetaan lukuisista ruoka-aiheisista televisio-ohjelmista, kuten "Maukasta mutkattomasti", "Patakakkonen" ja "Asia on pihvi", joita hän juonsi ensin aisaparinsa Veijo Vanamon kanssa.
Kolmoselle myönnettiin vuonna 1991 Suomen Leijonan Ritarikunnan ansioristi sekä Valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1988. Jaakko Kolmonen toimi myös Suomen Keittiömestarit ry:n aktiivijäsenenä ja asiantuntijana. Kolmonen sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 2007.
Jaakko Kolmosen poika Petri Kolmonen tunnetaan myös kokkina, joka on valmistunut Ravintolakoulu Perhosta. Hän on voittanut muun muassa kalankäsittelyn Suomen mestaruuden. Hän toimi isänsä kanssa useissa ruoka-aiheisissa tapahtumissa nimellä Kokki Kolmoset. Nykyisin Petri Kolmonen toimii Lauttasaaressa K-Supermarketin kauppiaana.
Kolmonen julkaisi lähes 40 ruoka-aiheista teosta. Hänen tunnusmerkkinään pidetään niin sanottua Väinämöisen lakkia.
Jaakko Kolmonen puolusti sokerin, suolan ja kovien rasvojen käytön välttämistä suomalaisessa ruokavaliossa. Hän kirjasi syöneensä vuosina 1964–2011 keskimäärin 270 ruisleipää vuodessa. Kolmonen kuoli äkilliseen sairauteen syyskuussa 2016.
Glaukos
Glaukos (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri mieshahmoon:
Hürtgenin metsän taistelu
Hürtgenin metsän taistelu on nimitys sarjalle taisteluita, jotka käytiin 19. syyskuuta 1944 – 10. helmikuuta 1945 Yhdysvaltain ja Saksan joukkojen välillä toisessa maailmansodassa vain 129 km² kokoisella käytävällä Saksan ja Belgian välisellä rajalla Hürtgenin metsässä.
Yhdysvaltain komentajan Courtney Hodgesin alkuperäinen tarkoitus oli sitoa alueella olevat saksalaiset joukot ja estää niitä vahvistamasta pohjoisessa Aachenin kaupungin ja Rurjoen välissä olevia joukkoja. Yhdysvaltalaisten alkuperäiset tavoitteet olivat vallata Schmidt, puhdistaa Monschau vihollisista ja edetä Rurjoelle.
Walter Modelin johtamat saksalaiset puolustivat aluetta sinnikkäästi kahdesta syystä: Alue toimi Ardennien taistelun hyökkäyksen valmistelualueena ja siellä sijaitsi Schwannenauelin pato, jonka avaaminen olisi tulvittanut joen alajuoksun estäen saksalaisilta sen ylityksen. Yhdysvaltain sodanjohto ymmärsi tämän vasta useita tappioita kärsittyään ja niinpä saksalaiset pystyivät pitämään alueen hallinnassaan Saksan viimeisen länsirintamalla tehdyn suurhyökkäyksen aloittamiseen.
Saksalaiset puolustivat linjojaan sitkeästi, ja yhdysvaltalaiset jatkoivat hyökkäyksiään samalla jääräpäisyydellä. Ardennien taistelun avannut Saksan laaja offensiivi keskeytti taistelut alueella vuodenvaihteen ajaksi. Niitä jatkettiin uudella innolla 30. tammikuuta 1945. Yhdysvaltalaisten 1. ja 9. armeija onnistuivat valtaamaan Rurjoen padot 10. helmikuuta, jolloin taistelu ratkesi liittoutuneiden voitoksi.
Monet aiemmissa sotatoimissa kunnostautuneet yhdysvaltalaisdivisioonat menettivät taistelevasta vahvuudestaan tuhansia miehiä Hürtgenin metsässä. Yhdysvaltojen joukkojen kokonaistappiot olivat noin 33 000 miestä. Heistä 24 000 kaatui, haavoittui tai jäi sotavangiksi. Vihollisen toiminnasta riippumattomattomat syyt verottivat myös joukkoja. Noin 9 000 miestä päätyi tappiotilastoihin muun muassa paleltumisten, sairastumisten, onnettomuuksien ja omien tulituksen vuoksi.
Saksalaisten tappiot olivat suurin piirtein yhtä korkeat. Saksalaisdivisioonat olivat usein vajaavahvuisia ja osa niistä tuhoutui taisteluissa täydellisesti, jonka jälkeen ne muodostettiin uudelleen hätäisesti kootuista joukoista ja heitettiin takaisin rintamalle. Niitä täydennettiin muun muassa eläkeiässä olevilla miehillä ja kouluikäisillä pojilla. Eräässä tapauksessa yhdysvaltalaisosasto otti vangikseen kivääriryhmän, johon kuului kaksi miestä, toinen 75-vuotias ja toinen 65-vuotias, sekä muutama Saksan armeijaan värvätty nainen.
Vaikka Hürtgenin metsän taistelujen kaltaiset loppuvaiheen sotatoimet aiheuttivat liittoutuneille jonkin verran tappioita, Saksa puolestaan menetti niissä sekä miehistöä ja kalustoa, joita se ei voinut enää korvata. Saavutettuaan voiton Hürtgenin metsässä ja muualla Siegfried-linjalla liittoutuneet saattoivat aloittaa Reininmaan operaationsa ja jatkaa etenemistään syvemmälle Saksaan.
M/S Aurora
M/S Aurora () on Scandlines-varustamon omistama ro-ro-rahtialus. Aluksen on rakentanut raumalainen Rauma-Repola Oy vuonna 1982. Kuollutta painoa "Aurora"lla on 13 090 tonnia. Alun perin aluksen nimi oli "Arcturus". Alus on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Rostock. Nykyisin laiva on aikarahdattuna Transfennican Hangon ja Rostockin väliseen liikenteeseen.
Auroran sisaraluksia ovat M/S Merchant ja M/S Vasaland.
18. tammikuuta 1982 alus laskettiin vesille. 11. kesäkuuta laiva sai nimen; "Arcturus". 29. kesäkuuta 1982 Finska Ångfartygs hankki vastavalmistuneen aluksen omistukseensa ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Tämän jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Helsinki–Kotka–Purfleet–Rotterdam. Joulukuun lopulla 1986 Finncarriers osti Arcturuksen. 23. joulukuuta 1991 Hafslund Transport osti aluksen ja se rekisteröitiin Hafslund Bulk 1:n omistukseen. Uusi omistaja liputti laivan Norjan lipun alle ja kotisatamaksi tuli Tønsberg.
27. joulukuuta 1991 laiva sai nykyisen "Aurora"-nimensä, jonka jälkeen se aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen. Toukokuussa 1992 Aurora sai uuden omistajan; norjalainen Actinor RoRo AS hankki aluksen. Kotisatama säilyi Tønsberginä. Kesällä 1995 alus aikarahdattiin DFDS A/S:n liikenteeseen, Harwichin ja Esbjergin välille. Tammikuusta 1996 joulukuuhun 1997 laiva oli aikarahdattuna Fred. Olsen & Co:n liikenteeseen, reitille Oslo–Immingham–Rotterdam–Hampuri–Zeebrugge. Tammikuussa 1998 Finncarriers vuokrasi laivan linjalle Helsinki–Kotka–Lyypekki–Rostock. Tammikuussa 1999 reitti vaihtui; Helsinki–Rauma–Gdynia–Rostock–Lyypekki. Tammikuussa 2004 Scandlines Estonia vuokrasi aluksen Helsingin ja Rostockin väliseen liikenteeseen.
Marraskuussa Scandlines osti Auroran ja rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rostock. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui kuitenkin vasta 10. tammikuuta 2005, jonka jälkeen alus aikarahdattiin DFDS Tor Linen Zeebruggen ja Imminghamin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa Aurora aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, linjalle Rauma–Lyypekki–Hanko. Lokakuussa 2007 alus siirtyi reitille Hanko–Rostock.
Glaukos (Sisyfoksen poika)
Glaukos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Korintin kuningas, Sisyfoksen ja Meropen poika. Hän oli myös Bellerofonin isä.
Tarinan mukaan Glaukos suututti Afroditen; pyrkiessään saamaan hevosensa nopeammiksi hän kielsi niiltä tulemisen astutetuiksi. Niin kesken kilpa-ajojen Afrodite istutti Glaukoksen hevosiin vimman kuningas Peliaan hautajaisten aikana. Pillastuneet hevoset repivät Glaukoksen raajat irti ja nauttivat hänen lihaansa. Hänen haamustaan tuli taraksippos, joka pelästytti hevosia Isthmian kisojen aikana.
Ilmar Kullam
Ilmar Kullam (, 15. kesäkuuta 1922 Tartto – 2. marraskuuta 2011 Tartto) oli virolainen koripalloilija, koripallovalmentaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Kullam saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1947, 1951 ja 1953.
Kullam voitti pelaajana Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1949 ja Viron mestaruuden neljä kertaa. Vuosina 1960–1975 hän toimi Tartu Kalevin ja Viron maajoukkueen päävalmentajana. Kullamin Oksana-tytär avioitui keihäänheittäjä Heino Puusten kanssa. Kullam kuoli 2. marraskuuta 2011 Tartossa 89 vuoden iässä.
Heino Kruus
Heino Kruus (, 30. syyskuuta 1926 Tallinna – 24. kesäkuuta 2012) oli virolainen koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari sekä koripallovalmentaja.
Kruus saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1951 ja 1953.
Kruus voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1949, jolloin hän myös ensi kerran nousi Neuvostoliiton maajoukkueeseen. Viron koripallomestaruuden hän voitti kolme kertaa pelaajana ja kolme kertaa valmentajana. Lisäksi hän voitti valmentajana yhden kerran Viron käsipallomestaruuden.
Kruus opiskeli Tarton yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui sieltä vuonna 1960. Hän toimi Kalev-seuran valmentajana vuodet 1954–1963 ja työskenteli vuodet 1963–1988 opettajana Tallinnan rakennusteknillisessä oppilaitoksessa (nyk. Tallinnan teknillinen korkeakoulu).
Kruus kuoli 24. kesäkuuta 2012, 85-vuotiaana.
Hongkongin lippu
Hongkongin lippu tai muodollisemmin Kiinan kansantasavallan erityishallintoalueen lippu () otettiin nykyisessä muodossaan käyttöön 16. helmikuuta 1990, mutta sitä käytettiin virallisesti ensimmäisen kerran 1. heinäkuuta 1997 Hongkongin siirryttyä Yhdistyneen kuningaskunnan alaisuudesta Kiinan kansantasavallan erityishallintoalueeksi. Hongkongin lipun tausta on punainen ja sen keskellä on viisiterälehtinen "Bauhinia blakeanan" kukka. Lipun viisi tähteä viittaavat Kiinan lippuun ja tarkoittavat Hongkongin oleva aina erottamaton osa Kiinaa.
Joann Lõssov
Joann Lõssov (, 10. syyskuuta 1921 Tallinna – 3. elokuuta 2000 Tallinna) oli virolainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Lõssov saavutti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana olympiahopeaa Helsingissä 1952. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1947 ja 1951.
Lõssov voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1949. Viron mestaruuden hän voitti yhteensä kymmenen kertaa koripallossa, käsipallossa, jääkiekossa ja pesäpallossa.
Vuosina 1953–1958 Lõssov toimi Neuvostoliiton naisten koripallomaajoukkueen päävalmentajana. Hän oli Neuvostoliiton olympiakomitean jäsen vuosina 1951–1957.
Kristuksen kirkko (cutlerilaiset)
Jeesuksen Kristuksen kirkko () on eräs pienimmistä myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhdyskunnista. Yhteisö on saanut lisänimensä Alpheus Cutlerilta, joka oli eräs Joseph Smithin aikaisia Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon johtavia jäseniä. Hän kuului Nauvoon kaudella kirkon korkeaan neuvostoon. Nykyään kirkkoon kuuluu vain parisenkymmentä jäseniä ja sillä on yksi pieni seurakunta Independencessä, Missourissa Yhdysvalloissa.
Hieman ennen kuolemaansa 27. kesäkuuta 1844 Joseph Smith lähetti Cutlerin tekemään lähetystyötä "laamanilaisten" eli intiaanien keskuuteen. Kun Brigham Young päätti johdattaa johtamansa yhteisön länteen, kohti Ison Suolajärven laaksoa, nykyistä Utahia, hän kutsui myös Cultlerin mukaansa. Tämä kuitenkin kieltäytyi, koska hän halusi saattaa loppuun intiaanien parissa tekemänsä lähetystyön. Tämä johti Cutlerin ja Youngin välien rikkoutumiseen. Cutler järjesti oman kirkkonsa, Smithin perustaman kirkon alkuperäisen nimen mukaan nimetyn "Kristuksen kirkon", Mantissa, Iowassa 19. syyskuuta 1853. Virallisesti yhteisö selittää, että Joseph Smith järjesti Kristuksen kirkon 6. huhtikuuta 1830 ja Cutler järjesti sen hajaannuksen jälkeen uudelleen 1853.
1860-luvulla Reorganisoidun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lähetyssaarnaajia saapui cutlerilaisten yhteisöön. He selittivät Joseph Smithin pojan Joseph Smith III:n olevan profeetan oikea seuraaja, jolloin suuri osa cutlerilaisista kääntyi Reorganisoidun kirkon jäseniksi. Hieman ennen Cutlerin kuolemaa 10. elokuuta 1864 hänelle uskolliset kirkon jäsenet muuttivat Clitheralliin, Minnesotaan, koska Cutler oli nähnyt asiaa koskevan näyn. Huomattava osa heistä kääntyi kuitenkin Reorganisoidun kirkon jäseniksi. 1928 jäljelle jääneet Cutlerin seuraajat muuttivat Independenceen, Missouriin.
Opillisesti cutlerilaiset seuraavat pitkälti Smithin kauden ilmoituksia. He eivät ole koskaan pitäneet moniavioisuuden lakia Jumalan ilmoituksena. Sen sijaan he noudattavat MAP-kirkon alkuaikoina käytössä ollutta omaisuuden yhteyttä eli ”Eenokin järjestystä”. Cutlerilaisilla on myös käytössään Nauvoon kauden endaumenttiseremonia, jonka he tosin panevat temppelin puuttuessa toimeen kirkossaan. Cutlerilaiset eivät kuitenkaan usko Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tavoin iankaikkisen edistymisen lakiin, eli että Jumala on joskus ollut ihmisen kaltainen, ja että ihmisellä on mahdollisuus kehittyä jumalaksi.
Cutlerilaisten Jeesuksen Kristuksen kirkko hyväksyy pyhiksi kirjoituksikseen Raamatun Joseph Smithin Innoitettuna käännöksenä, Mormonin kirjan sekä Oppi ja liitot-kirjan vuoden 1846 versiona. Kallisarvoista helmeä ei sinällään pidetä pyhänä kirjoituksena, mutta sen sisältämät Mooseksen kirja sekä Smithin innoitettu käännös Matteuksen evankeliumin 24. luvusta sisältyvät kirkon käyttämään Raamattuun. Uskonkappaleita ei pidetä sinällään inspiroituina tai sitovina, mutta käytännössä ne tiivistävät cutlerilaisten uskon sisällön.
Cheryl Chase
Cheryl Chase (s. 25. joulukuuta 1958 Manville, New Jersey) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Annikan ääniroolistaan animaatiosarjassa "Ipanat".
Chase aloitteli uraansa 1990-luvulla tehden ääniä "Ren ja Stimpy" -animaatioon, sitä ennen hän kuitenkin sai pitkäaikaisimman ääniroolinsa "Ipanat"-animaatiosta. Chase ääninäytteli Annikaa vuosien 1991–2002 välisenä aikana ja oli mukana myös "Ipanat"-sarjaan perustuvissa elokuvissa ja videopeleissä. Vuonna 2003 hän jatkoi Annikan ääniroolissa Ipanoiden spin-off-sarjassa "All Grown Up" aina vuoteen 2006 asti.
"Ipanat" ja "All Grown Up" -animaatioiden lisäksi Chase on ääninäytellyt animaatioissa, kuten "Roni Neutroni", "Random! Cartoons", "Foster’s Home for Imaginary Friends" ja dubannut muun muassa "Dragon Ballia".
New Protection
New Protection on power metal -yhtye Ride the Skyn ainoa studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 Nuclear Blastin kautta.
Sekunti (intervalli)
Sekunti (, , , , ) on diatonisella asteikolla toonikasta lukien toinen intervalli.
Pieni sekunti vastaa yhtä puolisävelaskelta (esimerkiksi C-duuriasteikolla e-f) ja suuri sekunti puolestaan yhtä kokosävelaskelta (esimerkiksi c-d).
Anatoli Krikun
Anatoli Krikun (, s. 24. maaliskuuta 1948 Tartto) on virolainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja koripallovalmentaja, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Krikun saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiapronssia Méxicossa 1968. MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 1970, EM-kilpailuissa kultaa 1967 ja universiadeissa kultaa 1970.
Viron mestaruuden Krikun voitti seitsemän kertaa. Pelaajauransa jälkeen hän toimi muun muassa Suomen maajoukkueen apuvalmentajana. Krikun jäi asumaan Suomeen ja valmensi muun muassa ToPossa ja Pussihukissa. Hän työskenteli Helmi Liiketalousopiston liikunnanopettajana.
NHL:n varaustilaisuus 2002
NHL:n varaustilaisuus 2002 oli NHL:n 40. vuotuinen . Se pidettiin Torontossa Air Canada Centerissä 22.-23. kesäkuuta. Tilaisuudessa varattiin 290 pelaajaa; 35 OHL:stä, 23 QMJHL:stä, 43 WHL:stä, 41 NCAA:sta, 6 Yhdysvaltojen lukioista ja 110 Pohjois-Amerikan ulkopuolelta.
Kykyjenetsijöiden yllätykseksi Jay Bouwmeesteriä ei varattukaan ensimmäisenä, vaan ensimmäisen varausvuoron itselleen ostanut Columbus Blue Jackets varasikin ensimmäisenä Rick Nashin.
Priit Tomson
Priit Tomson (, s. 3. marraskuuta 1942 Tallinna) on virolainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Tomson saavutti Neuvostoliiton pelaajana olympiapronssia Méxicossa 1968. Maailmanmestaruuden hän voitti vuosina 1967 ja 1974 ja sai lisäksi pronssia 1970. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1967, 1969 ja 1971. Universiadeissa hän voitti kultaa vuonna 1970 ja hopeaa 1965.
Viron mestaruuden Tomson voitti kuusi kertaa vuosien 1961–1979 aikana.
Jaak Lipso
Jaak Lipso (, s. 18. huhtikuuta 1940 Tallinna) on kilpauransa päättänyt virolainen koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Lipso saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja olympiapronssia Méxicossa 1968. Maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 1967 ja sai lisäksi pronssia 1970. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1963, 1965 ja 1967.
Euroopan cupin Lipso voitti moskovalaisseuransa riveissä vuosina 1963 ja 1969. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kuudesti ja Viron SNT:n mestaruuden viidesti.