hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Talio-periaate
Talio-periaate () eli koston laki on oikeustieteellinen periaate, joka esiintyi ensi kerran muinaisessa Babyloniassa Hammurabin laissa. Samaa periaatetta on myös sovellettu niin raamatullisessa laissa, 1 Moos. 9:6 (”Joka ihmisen veren vuodattaa,
hänen verensä on ihminen vuodattava”), kuin varhaisessa roomalaisessakin laissa. Sen mukaan rikollisen pitää saada samanlainen rangaistus kuin minkä hän on aiheuttanut uhrilleen. Tätä "silmä silmästä" -periaatetta on sovellettu vanhoissa kulttuureissa usein kirjaimellisesti.
Myöhemmin on kuitenkin katsottu että rangaistus on suurempi, sillä Suomessa esimerkiksi Matthias Calonius katsoi, että talio-periaatetta noudatettaessa käytetään suurempaa väkivaltaa kuin siihen johtaneissa rikoksissa. Perusteena on se, että tuomittu kokee henkistä kärsimystä ennen teloitusta.
Hammurabin lain III luvussa (Kostamisoikeus), 196. pykälässä säädettiin: ”Jos joku puhkaisee vapaan miehen silmän, niin puhkaistakoon hänen silmänsä." Samaan tapaan lain 200 §:ssä sanottiin: "Jos hän lyö vertaiseltaan mieheltä hampaan, niin lyötäköön häneltä hammas." Vastaavan laisia säännöksiä oli useita muistakin rikoksista, etenkin erityyppisistä väkivallanteoista mutta myös eräistä tuottamuksellisista vahingoista. Esimerkiksi jos rakennusmestari ei tehnyt taloa tarpeeksi lujaksi ja se luhistui aiheuttaen isännän kuoleman, oli rakennusmestari surmattava. Mutta jos tällöin kuolikin isännän poika, oli rakennusmestarin poika surmattava. Eräissä tapauksissa talio-periaatteen mukainen rangaistus oli kuitenkin korvattavissa sakoilla, etenkin jos rikos kohdistui puolivapaaseen henkilöön.
Sanonta "Silmä silmästä, hammas hampaasta" on peräisin Vanhasta Testamentista, jossa se esiintyy kolmeen kertaan. Joka kerta se muodostaa alkuosan rangaistusten luetteloa, joka ensimmäisen kerran esiintyessään Toisen Mooseksen kirjassa kuuluu seuraavasti: Sama sanonta toistuu Kolmannessa sekä vielä Viidennessä Mooseksen kirjassa. Viimeksi mainitun mukaan oli talio-periaatteen mukaisesti rangaistava myös sitä, joka esitti jotakuta vastaan väärän syytöksen, jonka vuoksi tämä olisi voinut joutua aiheettomasti rangaistavaksi.
Uuden Testamentin mukaan Jeesus sanoi Vuorisaarnassa: ”Te olette kuulleet sanottavan: ’silmä silmästä ja hammas hampaasta.’ Mutta minä sanon teille: Älkää tehkö pahalle vastarintaa, vaan jos joku lyö sinua oikealle poskelle, käännä hänelle vasenkin.” (Matt. 5:39)
Éric Srecki
Éric Srecki (s. 2. heinäkuuta 1964 Bethune, Ranska) on ranskalainen kalpamiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Lisäksi Srecki on voittanut lukuisia Ranskan mestaruuksia.
Michael Spinks
Michael Spinks (s. 13. heinäkuuta 1956 Saint Louis, Missouri) on entinen nyrkkeilijä, joka voitti olympiakultaa sekä ammattilaisten maailmanmestaruuden kevyessä raskaassasarjassa ja myöhemmin raskaassasarjassa. Hän on ensimmäinen kevyen raskaansarjan mies, joka on saanut raskaansarjan mestaruuden urallaan. Hänen kutsumanimensä "Jinx" soveltui hyvin hänen sukunimeensä "Spinks", joten hänestä käytettiin myös nimitystä "The Spinks Jinks". Hänen veljensä Leon Spinks oli myös olympiavoittaja ja ammattilaisten raskaansarjan maailmanmestari.
Spinks voitti 97 amatööriottelua ja hävisi kolme. Voitoista 31 tuli tyrmäyksellä.
Spinks voitti kultamitalin vuoden 1976 olympialaisissa Montréalissa. Hän tarvitsi vain kaksi voittoa kultamitalin saavuttamiseen, sillä hän pääsi suoraan toiselle kierrokselle ja sai luovutusvoiton ensin kamerunilaisesta J-M. Emebestä sekä välierissä romanialaisesta Alec Năstacista. Luovutusvoittojen välissä hän voitti puolivälierissä puolalaisen R. Pasiewiczin tuomariäänin 5–0. Loppuottelussa hän voitti neuvostoliittolaisen Rufat Riskijevin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä.
Spinks siirtyi ammattilaiseksi ja voitti debyyttiottelussaan Eddie Bensonin tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä huhtikuun 17. päivänä vuonna 1977 Las Vegasissa.
Vuonna 1978 Spinks otteli ainoastaan kaksi kertaa. Hän voitti 8 erän ottelussa entisen keskisarjan MM-vyöstä kamppailleen Tom Bethean samana vuonna kuin hänen veljensä Leon voitti Muhammad Alin Las Vegasissa.
Vuonna 1979 Spinks vietti alle kolme minuuttia kehässä voittaen ainoassa ottelussaan Marc Hansin.
Vuonna 1985 Spinks siirtyi raskaaseensarjaan kohdaten IBF liiton hallitsevan mestarin Larry Holmesin. Spinks voitti kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen. The Ring lehti nimesi kamppailun vuoden yllätykseksi. Mikäli Holmes olisi voittanut kamppailun hän olisi otellut yhtä monta kertaa voittamattomana kuin Rocky Marciano.
Seuraavana vuonna Spinksin ja Holmesin välillä järjestettiin uusintaottelu joka päättyi Spinksin voittoon.
Vuonna 1987 Spinks kukisti huippuhaastaja Gerry Cooneyn. Tämä jäi Spinksin viimeiseksi voitoksi. Vuonna 1988 Spinks kohtasi hurjassa nousukiidossa olleen Mike Tysonin, jolle hävisi tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Kamppailussa olivat panoksena kaikki merkittävät vyöt , ja sen voittaja kruunattiin kiistattomaksi raskaansarjan mestariksi.
Voitto Nurmi
Voitto Nurmi (s. 2. joulukuuta 1937 Paimio) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Kertomuksia kaatopaikalta", "Avaruusarkki", "Kotitallilla", "Raid" ja "Seitsemän". Hän on esiintynyt myös piirrossarjoissa äänellään, kuten muun muassa "Maikki ja pelottava Pontso", "Alfred J. Kwak", "Olipa kerran Amerikka" ja "Olipa kerran löytöretket" sekä animaatiosarjassa "Remakat ritarit".
Kane &amp; Lynch: Dead Men
Kane & Lynch: Dead Men on tanskalaisen IO Interactiven vuonna 2007 julkaistu toiminnallinen videopeli Windowsille, Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle. Se kertoo kahden miehen, petturin ja psykopaatin, elämästä. Kane ja Lynch ovat keski-ikäisiä ja kulahtaneita. Kuolleiden miesten olemuksesta näkee heti, että heidän parhaat päivänsä ovat kaukana takanapäin.
Kane & Lynchin idea hautui niin pitkään, että IO Interactive ehti kätkeä keväällä 2006 ilmestyneeseen "" -peliin ovelia viittauksia seuraavan pelinsä nimihenkilöihin. Peliin perustuva elokuva on tekeillä.
Mika Arvaja
Mika Arvaja (s. 5. joulukuuta 1970 Jyväskylä, Suomi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Arvaja oli lopettaa jääkiekkouransa jo juniorivuosien jälkeen. JyP HT:n valmentaja Hannu Aravirta kysyi Arvajaa liigajoukkueen rinkiin vuonna 1991. Arvaja vastasi tähän kielteisesti, sillä uskoi, ettei hänellä ole potentiaalia liigakiekkoilijaksi. Hän aikoi keskittyä jatkossa opiskeluun. Kuitenkin seuraavan kuukauden aikana Arvaja pyörsi päätöksensä ja kysyi Aravirralta mahdollisuutta tulla mukaan harjoituksiin. Arvaja pääsikin mukaan jyväskyläläisten kokoonpanoon. Hän pelasi kaudet 1991–1992 ja 1993–1995 JyP HT:ssä. Ensimmäisellä kaudellaan Arvaja voitti SM-hopeaa. Välissä hän pelasi vuoden Ilveksessä.
Kaudet 1995–1996 ja 1996–1997 olivat Arvajan uran parhaat. Hän voitti kummallakin kaudella Ilveksen joukkueen sisäisen pistepörssin. Jälkimmäisellä kaudella Arvaja teki 50 ottelussa pisteet 22+30, mikä jäi hänen ennätyspisteikseen. Kaudeksi 1997–1998 Arvaja siirtyi Jokereihin, jossa ura lähti laskusuuntaan. Kesken kauden Arvaja siirtyi Elitserienin Malmöhön.
Kauset 1998–2000 Arvaja pelasi jälleen Ilveksessä. Käytännössä vuosi kerrallaan koko uransa pelannut Arvaja halusi jättää keväällä 2000 Suomen kentät. Kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi Saksan DEL-liigan Revier Löweniin, jossa pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen Arvaja päätti lopettaa lopullisesti ja palata takaisin opiskelun pariin. Yhteensä Arvaja pelasi SM-liigassa 408 runkosarjaottelua tehoin 103+116. Pudotuspeleissä Arvaja pelasi 38 ottelua ja sai pisteet 7+9.
Maajoukkue-edustuksia Arvaja sai vain B-maajoukkuetasolla, jossa hän pelasi 17 ottelua .
Arvaja on jäänyt peliuransa jälkeen Tampereelle asumaan. Hän on naimisissa ja hänellä on neljä lasta. Arvaja soittaa kitaraa S.W. Heimon kädet -yhtyeessä, jossa ovat mukana myös Sinuhe Wallinheimo, Markus Hätinen, Risto Kurkinen ja Marko "Rocco" Lehtonen .
New Music Community
New Music Community (viralliselta nimeltään New Music Community Association ry) on suomalainen yhdistys, jonka tarkoitus on edistää suomalaisten indiemuusikoiden ja -yhtyeiden toimintaa. Yhdistys on perustettu vuonna 2003, ja se tekee yhteistyötä kotimaisten indie-levymerkkien kanssa, joita ovat esimerkiksi Siamese Sounds, Fonal Records, Verdura Records ja Backstage Alliance. Yhdistys myös julkaisee ja levittää jäsenyhtyeidensä musiikkia mp3-singleinä sekä web-kaupan kautta. Lisäksi se järjestää konsertteja ja muita tapahtumia.
Leevi Karsikas
Leevi Kustavi Karsikas (5. kesäkuuta 1933 Haapavesi – 10. kesäkuuta 2016 Oulainen) oli suomalainen eräkirjailija.
Karsikas kävi kansakoulun ja suoritti kansanopiston 1953 ja kansankorkeakoulun 1959 sekä valmistui sosionomiksi 1962. Hän työskenteli maa- ja metsätaloudessa, kunnan palveluksessa ja myöhemmin vapaana kirjailijana.
Karsikas suoritti ylioppilastutkinnon 1992 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1996. Hän väitteli tohtoriksi Oulun yliopistossa 2007, väitöskirjan nimi oli "Metsästyksen ongelmapuhe (The problematic dialogue about hunting)".
Peter Larsson (jääkiekkoilija)
Peter Larsson (s. 9. huhtikuuta 1968 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjän paikalla. Hän voitti pelaajaurallaan kertaalleen Ruotsin-mestaruuden ja lisäksi hän oli SM-liigan eniten pisteitä tehnyt pelaaja 1997–1998.
Larsson pelasi ensimmäisen Ruotsin pääsarjan pelinsä kaudella 1984–1985, jolloin hän oli yhdessä ottelussa Södertäljen kokoonpanossa. Seuraavien kausien aikana hän vakiinnutti paikkansa Södertäljessä. Kaudella 1988–1989 Larsson rikkoi ensimmäisen kerran urallaan 20 maalin rajan. Kesällä 1989 hänet NHL:ään. Varaajana oli New Jersey Devils.
Kaudeksi 1990–1991 Larsson siirtyi Brynäsiin, jossa hän pelasi kuusi kautta. Kaudella 1991–1992 Larsson teki uudeksi piste-ennätyksekseen 17+21=38. Kaudella 1993–1994 Brynäs voitti Ruotsin mestaruuden ja Larsson oli joukkueen paras pistemies. Hänen saldonsa 40 ottelussa oli 12+24=36.
Larsson siirtyi Suomeen ja JyP HT:hen kaudeksi 1996–1997. SM-liigassa Larsson teki heti ensimmäisellä kaudellaan hyvät tehot 13+35=48. Yhden JyP HT -kauden jälkeen Larsson siirtyi Ilvekseen kahdeksi kaudeksi. Ilveksessä Larsson muodosti Raimo Helmisen kanssa vaarallisen kaksikon ja teki molempina kausinaan yli 50 pistettä. Kaudella 1997–1998 Ilves voitti hopeaa ja Larsson liigan pistepörssin ja syöttötilaston. Hänet valittiin myös kertaalleen kuukauden pelaajaksi ja kauden päätteeksi liigan tähdistökentälliseen.
Ilveksestä Larsson siirtyi kahdeksi kaudeksi Saksan DEL-liigaan, jossa hän pelasi Augsburger Panther - ja München Barons -joukkueissa. Augsburgissa hän teki 72 pistettä 56 ottelussa ja voitti 51 syöttöpisteellään liigan syöttötilaston. Kaudeksi 2001–2002 Larsson palasi kasvattajaseuraajansa Södertäljeen, jossa hän pelasi uransa viimeiset kolme kautta. Paluukaudellaan Larsson oli Södertäljen paras ja koko liigan viidenneksi paras pistemies . Hän pelasi myös Elitserienin tähdistöottelussa . Peter Larsson päätti uransa kauteen 2003–2004.
Larsson aloitti valmennusuransa Södertäljen 20-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana kaudella 2008–2009. Kaudeksi 2009–2010 hän nousi Södertäljen edustusjoukkueeseen Peter Popovicin apuvalmentajaksi. Kun Södertälje seuraavan kauden päätteeksi putosi alemmalle sarjatasolle sekä Popovic että Larsson saivat potkut.
Peter Larssonin isä Curt on entinen ruotsalainen jääkiekkomaalivahti ja poika Sebastian jääkiekkoilija.
Peter Larsson
Peter Larsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Pentti Mäensyrjä
Pentti Mäensyrjä (8. tammikuuta 1926 Loppi – 28. lokakuuta 1992 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja eräkirjailija.
Karkkilan Vaskijärveltä kotoisin ollut Mäensyrjä muutti 1955 Kuusamoon jossa hän toimi Koillissanomat-lehden toimitussihteerinä. Hän siirtyi kuitenkin pian Rovaniemelle jossa hän oli Lapin Kansa-lehden toimittajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Eräkirjojen lisäksi Mäensyrjä kirjoitti myös "Sielupensseli"-nimisen romaanin nuoruudenystävästään taidemaalari Ilmari Huitista.
Shilohin taistelu
Shilohin taistelu, tunnetaan myös nimellä Pittsburg Landingin taistelu, oli suuri taistelu Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Se käytiin 6. ja 7. huhtikuuta 1862 läntisellä sotanäyttämöllä eteläisessä Tennesseessä. Konfederaation joukot käynnistivät Albert Sidney Johnstonin ja P.G.T. Beauregardin komennossa yllätyshyökkäyksen kenraalimajuri Ulysses S. Grantin Unionin armeijaa vastaan ja saavuttivat melkein voiton.
Taistelun ensimmäisenä päivänä etelävaltiolaiset iskivät tarkoituksenaan ajaa unionin puolustusjoukot pois Tennesseejoelta ja Owl Creekin soille länteen toivoen lyövänsä Grantin Tennesseen armeijan (ei pidä sekoittaa saman nimiseen etelävaltioiden "Army of Tennesseehen") ennen kuin se yhdistyisi kenraalimajuri Don Carlos Buellin Ohion armeijaan. Konfederaation taistelulinjat sekoittuivat katkeran taistelun aikana, ja Grantin miehet sen sijaan pakenivat takaisin koilliseen Pittsburg Landingiin. Asema hieman upottavalla tiellä lempinimeltään "Hornet's Nest", jota puolustivat prikaatinkenraalien Benjamin M. Prentissin ja W. H. L. Wallacen divisioonat, tarjosi kriittistä aikaa lopuille unionin linjoille tasaantua monien tykistöpatterien suojissa. Kovimmat tappionsa etelä kärsi ensimmäisenä päivänä, kaikkiaan yli 8 500 miestä menetettiin kaatuneina, haavoittuneina ja kadonneina. Shilohin taistelu oli myös ensimmäinen, jossa etelävaltioiden armeija käytti hyvin kuuluisaksi tullutta kapinalippuaan. Etelävaltioiden armeijan komentaja, kenraali Johnston kaatui ensimmäisenä päivänä ja hänen ykkösmiehensä Beauregard päätti hyökätä unionin viimeistä asemaa vastaan seuraavana yönä. Unionin puolelta korkea-arvoisin kaatunut oli kenraalimajuri Wallace.
Vahvistukset kenraalimajuri Buellilta saapuivat illan aikana, ja käänsivät taistelun suunnan seuraavana aamuna, kun hän ja Grant laukaisivat vastahyökkäyksen koko linjaa vastaan. Etelävaltiolaiset pakotettiin vetäytymään Yhdysvaltain historian siihen asti verisimmässä taistelussa, päättäen heidän toiveensa unionin invaasion estämisestä Pohjois-Mississippissä.
Alankomaiden Itä-Intia
Alankomaiden Itä-Intia on niiden alueiden nimitys, jotka olivat Alankomaiden siirtomaavallan alla Kaakkois-Aasiassa vuodesta 1815 joulukuuhun 1949, jolloin Indonesian vallankumouksen seurauksena syntyi itsenäinen Indonesian valtio.
Seppo (lehti)
Seppo oli Ruusu-Ristiläishengessä tuotettu aikakauslehti, joka ilmestyi 1930-luvulla.
Sumi-e
Sumi-e (jap. 墨絵) eli suiboku on japanilainen yksivärinen tussimaalaustekniikka. Tekniikka on alun perin kehitetty Song-dynastian (960–1274) aikana Kiinassa, josta japanilaiset omaksuivat sen 1300-luvun puolivälissä. Tekniikka oli huipussaan Muromachi-kaudella (1338–1573).
Sume-etä harjoittivat erityisesti zen-munkit. Maalaus tehtiin ohuelle silkille tai japanilaiselle paperille.
Itämaisessa mustemaalaustaiteessa ei pyritä jäljentämään kuvattavaa kohdetta vaan sen henki. Vanhat mestarit kuljeskelivat luonnossa vaikuttuen maisemien tunnelmasta. Vasta ateljeessaan he ryhtyivät työhön. Oman lisänsä sisältöön tuo se, ettei maalaukseen tulevia virheitä voi korjata. Pitkän harjoittelun kautta sisäistyvä maalaustekniikka vaatii syvää keskittymistä.
Maalauspohjana käytetään ohutta japaninpaperia tai silkkiä, jonka alla on sopivan kokoinen huopakangas. Japaninpaperit valmistetaan usein mulperipuun nilasta. Muste saadaan hiertämällä mustetankoa erityisessä kivisessä astiassa jossa on tilkka vettä. Mustetanko valmistetaan poltettujen männynneulasten noesta, johon sekoitetaan eläinperäistä liimaa. Nokimassa muotoillaan tangoksi ja kuivatetaan. Kiinalaiset musteet ovat yleensä ruskean sävyisiä, japanilaiset sinisävyisiä. Siveltimiä on monia erilaisia kutakin tarkoitusta varten. Siveltimet tehdään esimerkiksi hevosten, karjan, lampaiden, susien tai vuohien karvasta. Siveltimen varsi on perinteisesti bambua. Valmiit teokset liimataan taustapaperille tai kankaalle ja niistä tehdään kuvarullia. Maalauksista voidaan tehdä myös sermejä. Yhtä kuvarullaa ei pidetä esillä pitkään, vaan kuvia vaihdellaan vuodenajan tai vieraiden mukaan.
Sumi-e on vaikuttanut vahvasti varsinkin amerikkalaisiin abstrakteihin ekspressionisteihin.
Tosa Mitsuoki
Tosa Mitsuoki (, 1617 Sakai Osaka Japani – 14. marraskuuta 1691 Kioto) oli japanilainen taidemaalari. 
Tosan isä Tosa Mitsunori (1583–1638) oli myös taidemaalari. Hänen alkuperäinen nimensä oli Tosa Fujimitsu, mutta myös nimeä Tsuneaki käytettiin. Tosa vaikutti varhaisella Edo-kaudella (1603–1867). Hän elvytti maalaustaiteen Tosan koulukunnan ja sai arvonimen "virallinen hovimaalari".
Ilmari Huitti
Kustaa Ilmari Huitti (6. marraskuuta 1897 Vaskijärvi, Pyhäjärvi Ul. – 6. joulukuuta 1960 Karkkila) oli suomalainen taidemaalari.
Huitin vanhemmat olivat maakauppias Kaarle August Huitti (s. 23.11.1861 Marttila) ja Josefina o.s. Oila (s. 29.5.1863 Loppi). Hän opiskeli maalausta Alpo Sailon johdolla 1914 ja kävi vuosina 1915–1917 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun, jossa häntä opettivat Albert Gebhard ja Yrjö Ollila.
Huitti osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1917 alkaen ja kansainvälisiin näyttelyihin Amsterdamissa ja Antwerpenissä vuonna 1931. Huitin realististen maalausten aihepiirinä oli usein hänen kotikylänsä Karkkilan Vaskijärvi ja sen ihmiset. Hän oli myös lahjakas muotokuvamaalari.
Huitti keräsi vanhaa talonpoikaisesineistöä ja säilytti Vaskijärven ja Lopen taloista keräämiään kokoelmia Vaskijärven Myllymäen entisessä torpassa. Hän siirsi myös kolme vanhaa aittarakennusta torpan viereen ja rakensi paikalle itselleen asunnoksi Aittamäki-nimisen talon vuonna 1951. Huitin kuoleman jälkeen varsinainen torpparakennus purettiin ja Huitin kokoelmat siirrettiin Karkkilan-Högforsin työläismuseoon. Huitin paikalle siirtämät aittarakennukset ovat kuitenkin edelleen jäljellä.
Huitti seurusteli 1930-luvulla helsinkiläisen seurapiirikaunottaren Marita Kaliman (1915–1978) kanssa. Kalima julkaisi vuonna 1940 romaanin "Uusi koti", jossa kuvattiin tätä päättynyttä suhdetta romaanin päähenkilöiden ”Simo Haikan” (Ilmari Huitti) ja ”Kaari Rantalan” (Marita Kalima) kautta. Marita Kalima, joka oli kielentutkija Jalo Kaliman tytär ja teatterinjohtaja Eino Kaliman veljentytär, meni myöhemmin naimisiin Pekka Niemeläisen kanssa ja piti yhdessä miehensä kanssa naisten kappaliikettä Helsingin Bulevardilla.
Huitti testamenttasi Karkkilan Vaskijärvellä sijainneen huvilansa Aleksis Kiven Seuralle kirjailijoiden lomanviettopaikaksi. Kirjailija Veijo Meri vietti perheineen kesän 1961 tällä huvilalla ja Ilmari Huitista kuulemiensa kertomusten perusteella hän loi taiteilija ”Otto Kukkakosken” henkilöhahmon valmisteilla olleeseen romaaniinsa "Peiliin piirretty nainen" (1963). Meri sai aiheen romaaniinsa löydettyään huvilan ullakolta Marita Kaliman Huitille lähettämiä kirjeitä. Kalima esiintyi romaanissa ”Kaarina Hallakorven” nimellä.
Sauber C24
Sauber C24 oli Sauber-tallin viimeinen Formula 1 -auto ennen Sauberin myymistä BMW:lle. Auton suunnitteli saksalainen Willy Rampf kaudelle 2005. Autoa ajoivat kanadalainen vuoden 1997 maailmanmestari Jacques Villeneuve ja brasilialainen Felipe Massa. Autossa oli Ferrarin valmistama, Petronasiksi nimetty moottori sekä Michelinin valmistamat renkaat.
Kausi alkoi kahdella pisteettömällä kilpailulla. Ensimmäiset pisteet autolla saavutettiin Bahrainin GP:stä, jossa Massa ylsi seitsemänneksi. Seuraavana ajetussa kilpailussa, San Marinon GP:ssä, Villeneuve ajoi neljänneksi. Kolmen pisteettömän kilpailun jälkeen Kanadan GP:ssä autolla saavutettiin lisää pisteitä, kun Massa oli kilpailun neljäs. Yhdysvaltain GP:ssä kaikki Michelinejä käyttäneet tallit vetäytyivät turvallisuussyistä joten autolla ei saavutettu kilpailusta pisteitä. Ranskan GP:ssä Villeneuve ylsi kahdeksanneksi. Autolla kerättiin lisää pisteitä Saksan ja Belgian GP:stä. Auton viimeiset pisteet saavutettiin kauden viimeisestä kilpailusta, Kiinan GP:stä, jossa Massa ajoi kuudenneksi.
Autolla kerättiin 20 pistettä, mitkä oikeuttivat kahdeksanteen sijaan valmistajien MM-sarjassa.
Back to the Egg
Back to the Egg on Wings-yhtyeen viimeinen albumi, joka julkaistiin kesällä 1979.
"Kaikki kappaleet kirjoittanut Paul McCartney, ellei toisin mainita."
Vuoden 1993 uusintapainoksen bonuskappaleet
Ari Artkivi
Ari Osmo Antero Artkivi (ent. Pöntinen, s. 12. lokakuuta 1950 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Artkivi aloitti ammattiuransa näyttelijäharjoittelijana Teatteri Jurkassa, Sakari Jurkan johtajakaudella vuonna 1974. Hän käytti vuoteen 2000 asti lainanimeä Pöntinen, kunnes otti käyttöön oman sukunimensä.
Artkivi on ollut kiinnitettynä useaan pienempään laitosteatteriin ja vapaaseen ryhmään. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, muun muassa "Rauhanranta 12", "Hauskaa hatun täydeltä", "Komisario Baskervillen seikkailut" sekä "Tuumasta toimeen". Artkivi on toiminut myös teatteriohjaajana ja käsikirjoittajana.
Artkivi on ollut naimisissa vuodesta 1981 lähtien vaimonsa Ritvan kanssa. Artkiven isä Osmo Pöntinen näytteli 1950-luvulla Vallilan työväen näyttämöllä, sekä useissa kotimaisissa elokuvissa.
Okay Temiz
Okay Temiz (s. 1939, Istanbul, Turkki) on Turkin johtava jazz- ja fuusiomuusikko. Temiz on asunut myös Suomessa ja Ruotsissa tehden myös useita yhteistyöprojekteja pohjoismaalaisten jazzmuusikoiden kanssa. Eräs Temizin merkittävimmistä pohjoismaisista yhtyeistä oli Ruotsissa toiminut Oriental Wind, joka tuotti fuusioita yhdistäen jazziin muun muassa turkkilaista ja intialaista musiikkia.
Live at the US Festival
Live at the Us Festival on Triumphin livealbumi ja DVD, joka on julkaistu 2003. Massiivinen US Festivaali järjestettiin kolmen päivän ajaksi San Bernadinoon Kaliforniassa toukokuun 28.–30., 1983. Triumph saapui toukokuun 29, jota kutsuttiin "Heavy Metal Sunnuntaiksi" ja silloin esiintyivät myös Ozzy Osbourne, Judas Priest, The Scorpions, Mötley Crüe, Quiet Riot ja Van Halen. Kunntelijoiden määrä vaihteli kolmena päivänä, mutta kasvoi "Heavy Metal Sunnuntaina" noin 500 000 kuuntelijaan. DVD:n dokumenttiosassa esitetään taustatietoja esitysten yhteensovittamisesta. Myös kaikki salama-, pyro-, savu- ja valotekniikasta selitetään. Rik Emmett kertoo laulunkirjoitustyöstä kotonaan. He haastattelivat myös muita kuuluisuuksia kuten Ronnie James Dioa, joka myös oli mukana show'ssa. Kaksi videota, "Spellbound" ja "Follow Your Heart", on mukana levyllä. Myös Gil Moore ja Mike Levine antoivat 15-minuutin haastattelun vuonna 2003.
Nestorios
Nestorios (300-luvulla Syria Euphratensis, Anatolia — n. 451 Panopolis, Egypti) oli nestoriolaisen kristinuskon perustaja.
Nestorioksen vanhemmat olivat persialaisia ja hän opiskeli ja vihittiin papiksi Antiokiassa. Vuonna 428 ollessaan Konstantinopolissa piispana hän joutui ankaraan kiistaan Aleksanrian patriarkka Kyrilloksen kanssa Kristuksen ihmisyydestä ja jumaluudesta. Nestorioksen mukaan Kristuksessa oli kaksi persoonaa, jumalallinen ja inhimillinen. Tämän vuoksi Nestorios ei myöskään hyväksynyt Neitsyt Mariasta käytettyä arvonimeä "Theotokos", ""jumalansynnyttäjä"", sillä hänen mukaansa Maria oli synnyttänyt ainoastaan Kristuksen ihmimillisen persoonan, kun taas Kristuksen jumalallisella persoonalla eli Jumalalla ei ollut äitiä. Nestorioksen näkemys tuomittiin harhaopiksi Efesoksen kirkolliskokouksessa, ja Nestorios joutui lähtemään maanpakoon aluksi Libyaan ja myöhemmin Egyptiin.
Naisten 10 metrin liikkuva maali ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008
Naisten 10 metrin liikkuvan maalin kilpailu vuoden 2008 ilma-aseiden EM-kilpailuissa käytiin Winterthurrissa 28. helmikuuta. Lajissa naiset ampuvat ensin 20 hidasta juoksua ja sitten 20 nopeaa juoksua. Joukkuekilpailussa joukkueen muodostaa kolme samanmaalaista kilpailijaa.
Punaisen sinetin laivat
Punaisen sinetin laivat (朱印船 "Shuinsen") olivat japanilaisia aseistettuja kauppapurjehdusaluksia, jotka purjehtivat Kaakkois-Aasian satamiin saatuaan punaisen sinetin yksinoikeuden merkiksi varhaiselta Tokugawa-shōgunaatilta 1600-luvun alkupuoliskolla. Tämän lupajärjestelmän piirissä purjehti vuosina 1600–1635 yli 350 japanilaista alusta.
Mustavaara
Mustavaara on Pohjois-Karjalassa Kontiolahden ja Joensuun rajalla Selkiellä sijaitseva talviurheilukeskus, joka on avattu vuonna 1986. Se sijaitsee noin 23 kilometrin päässä Joensuusta Heinävaarasta Jakokoskelle kulkevan yhdystie 5100:n lähellä. Mustavaaralla on neljä valaistua rinnettä, hiihtoreittejä sekä on oma street-alue lumilautailijoille ja freestyle-laskettelijoille.
Alueella on myös välinevuokraamo, kahvio, kota ja lasten pulkkamäki.
Arvo Kinnari
Arvo Ilkka Kinnari (s. 13. syyskuuta 1943 Sakkola) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
"Arppa" Kinnari sijoittui Grenoblen 1968 talviolympialaisten ampumahiihtokilpailuissa viidenneksi sekä henkilökohtaisella matkalla että viestissä, jossa hän kilpaili Suomen joukkueen ankkurina. Vuonna 1966 hän sijoittui maastohiihdon SM-kilpailuissa 30 kilometrillä kuudenneksi. Kansainvälisen Sotilasurheiluliiton (CISM) mestaruuden hän voitti partiohiihdossa Suomen joukkueen partionjohtajana vuosina 1968, 1970, 1971, 1972 ja 1973.
Kinnari työskenteli Suomen rajavartiolaitoksessa ja on majuri evp. Hän toimi Kiteen liikuntalautakunnan puheenjohtajana vuosina 1983–1992 ja Kiteen Urheilijain puheenjohtajana vuosina 1990–1991.
Buzz! TV Visa
Buzz! TV Visa on PlayStation 3:n ensimmäinen "Buzz!"-peli, joka julkaistiin Euroopassa 4. heinäkuuta 2008. Pelin suomenkielinen traileri on katsottavissa Sonyn "Buzz"-sivustolla ja ladattavissa PlayStation Storesta.
Uutuuksia pelissä ovat muun muassa langattomat summerit, pelaaminen verkossa muita vastaan ja omien kysymysten tekeminen. Langattomat summerit toimivat kahdella AA-paristolla, joten neljään summeriin AA-paristoja tarvitaan kahdeksan. Summerit sammuvat itsestään jos niitä ei käytetä kymmenen minuutin aikana. Paristojen kesto on noin 60 pelituntia. Aikaisempia "Buzz"-pelejä voi myös pelata langattomilla summereilla ja myös langallisilla summereilla voi pelata tulevaa PlayStation 3 -versiota.
Pelilevy sisältää yli 5 000 kysymystä, ja käyttäjien tekemiä kysymyksiä voi ladata pelistä käsin, ja kehittäjien tekemiä kysymyspaketteja PlayStation Networkista. Kehittäjien tekemissä kysymyspaketeissa on aina yli 500 kysymystä ja niitä on saatavissa kaikille kysymyskanaville.
Peliä voi pelata sekoitetuilla kysymyksillä, joka tarkoittaa että kysymyksiä tulee mistä tahansa aihealueesta. Tämän lisäksi peliä voi pelata esimerkiksi pelkillä televisio- ja elokuvakysymyksillä.
Pelissä on jokaiselle sopivia aihealueita, ja sen takaavat ladattavat kysymykset, joita kuka tahansa PlayStation Networkiin liittynyt voi tehdä. Yksi käyttäjän tekemä kysymyspaketti sisältää kahdeksan kysymystä. Omia kysymyksiä tehdessä voi myös päättää, haluaako ne antaa kaikkien ladattavaksi, vain tietyille kavereille vai ainoastaan itselleen. Kysymysten tekeminen onnistuu MyBuzz-yhteisön kotisivuilla. Käyttäjien tekemiä kysymyksiä voi pelata "Buzz! TV Visa" -pelin Nopein sormi -kierroksella ja myös MyBuzzin kotisivuilla.
"Buzz! TV Visaan" on ladattavissa myös päivitys, joka sisältää muun muassa Trophy-tuen.
Verkkopelin suomenkielinen nimi on sohvien taisto. Voit haastaa minkä tahansa toisen olohuoneen Euroopassa. Sohvien taistossa on mahdollisuus 2–4 pelaajalle, ja ainoastaan yksi summeri per talous. Verkkopelissä on vain kolme kierrosta: Kello seis, Montako oikeaa ja Panostaja.
Moninpelin kierrokset ja kierrosmäärä riippuvat pelaajien määrästä.
Kalevi Vähäkylä
Kalevi Juhani Vähäkylä (s. 25. kesäkuuta 1940 Salo) on entinen suomalainen ampumahiihtäjä.
"Kalle" Vähäkylä sijoittui Grenoblen 1968 talviolympialaisten ampumahiihtokilpailuissa viidenneksi viestissä, jossa hän hiihti kolmannen osuuden, ja yhdeksänneksi henkilökohtaisella matkalla. Maailmanmestaruuskilpailuihin hän osallistui neljä kertaa: vuonna 1967 hän oli viestissä viides ja henkilökohtaisella matkalla 31:s, vuonna 1969 hän sai viestissä pronssia ja vuosina 1970 ja 1971 hän sijoittui viestissä neljänneksi. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti viestissä vuonna 1968. Suomen mestaruuden hän voitti 20 kilometrillä vuosina 1969 ja 1970 sekä viestissä vuonna 1969. Vuonna 1971 hän sijoittui Sapporon talviolympialaisten esikisojen 20 kilometrillä kahdeksanneksi mutta ei tullut enää seuraavana vuonna valituksi olympiajoukkueeseen.
Kalevi Vähäkylän veli Kari Vähäkylä edusti Suomea ampumahiihdon MM-kilpailuissa vuosina 1970 ja 1971.
Susanna Helke
Susanna Kristiina Helke (s. 1. maaliskuuta 1967 Tampere) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä ja Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun professori. Hän on saanut Jussi-palkinnon elokuvasta "Joutilaat" ja useita muita palkintoja.
Susanna Helke valmistui Taideteollisessa korkeakoulun valokuvataiteen osastolta taiteen maistereiksi vuonna 1996. Helken ja Virpi Suutarin yhteistyö alkoi yhteisestä lopputyöstä, elokuvasta "Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista" (1996). Se oli lakonisen toteava katsaus seitsemän kuolemansynnin teemoihin.
Helke ja Suutari ovat ohjanneet yhdessä seitsemän elokuvaa. Vuonna 1998 julkaistu "Valkoinen taivas" dokumentoi perheen arkea nikkelikombinaatin saastuttamassa kaupungissa Kuolan niemimaalla. "Saippuakauppiaan sunnuntai" (1999) kuvaa työttömän lähiöperheen arkea, jota työ ja vapaa-aika ei enää jaa kahtia.
Helke ja Suutari saivat vuoden 2001 Parhaan dokumentin Jussin elokuvasta "Joutilaat" vuonna 2001 ja heidän elokuviaan on palkittu muun muassa kolmesti parhaan pohjoismaisen dokumenttielokuvan palkinnolla Nordisk Panoramassa. "Joutilaat" oli myös ehdolla Euroopan elokuva-akatemian parhaan dokumenttielokuvan palkinnon saajaksi.
Helke väitteli tohtoriksi vuonna 2006. Helken taiteen tohtorinväitös "Nanookin jälki – tyyli ja metodi dokumentaarisen ja fiktiivisen elokuvan rajalla" (Taik-julkaisut 2006) käsittelee laajasti dokumenttielokuvan ja fiktiivisen elokuvan rajankäyntiä. Helkellä on dokumentaarisen elokuvan professuurin virka Aalto-yliopistossa 2010–2015.
Helken yksi ohjaama, vuonna 2013 valmistunut ja Yhdysvalloissa kuvattu elokuva "American Vagabond" on esitetty lukuisilla kansainvälisillä ja kotimaisilla festivaaleilla. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Chicagon kansainvälisillä elokuvajuhlilla, jossa elokuva palkittiin Q Hugo juryn erikoispalkinnolla 2013. Elokuva esitettiin myös Amsterdamin kansainvälisen dokumenttielokuvafestivaalin (IDFA) arvostettujen ohjaajien elokuvia esittelevässä Masters-sarjassa 2013. Rochesterin hlbt-festivaali ImageOut palkitsi elokuvan parhaan dokumenttielokuvan palkinnolla 2013. Yhdysvaltalainen Filmmaker Magazine ylisti elokuvaa arviossaan: ”Finnish filmmaker shattered the illusion of the American Dream”. Helke asui Yhdysvalloissa vuosina 2006–2010 ja toimi vierailevana elokuvantekijä-tutkijana Kalifornian yliopiston Santa Cruzin elokuvaosastolla.
Thales Alenia Space
Thales Alenia Space on ranskalais-italialainen avaruusteollisuusyhtiö. Sen omistavat italialainen Finmeccanica (33 %) ja ranskalainen Thales Group (67 %).
Thales osti vuonna 2006 osakkeet ranskalaiselta Alcatelilta, joka oli Alcatel-Alenia Spacen pääosakas. Italialaisen Telespazion kanssa se muodostaa Space Alliance -yhteenliittymän.
Thales Alenia Space perustettiin 5. huhtikuuta 2006.
Vuonna 2007 yhtiössä oli 7 200 työntekijää. Vuoden 2010 huhtikuun alussa puoli tusinaa ammattiyhdistystä piti töitä häiritsemättömiä mielenilmaisuja yhtiön Ranskassa sijaitsevissa tehtaissa. Palkkakiistat ovat ilmeisesti olleet suuria jo pitkään.
Kevin Garnett
Kevin Maurice Garnett (s. 19. toukokuuta 1976) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen koripalloilija, joka aloitti NBA-uransa vuonna 1995. Hän syntyi Mauldinissa, Etelä-Carolinassa, ja kasvoi 211 senttimetriä pitkäksi. Hänen lempinimiään ovat KG, The Kid ja Big Ticket. 21 kauden jälkeen Garnett ilmoitti lopettavansa uran 23.9.2016.
Garnett pelasi Minnesota Timberwolves -joukkueessa aina siihen saakka kunnes siirtyi vuonna 2007 Boston Celticsiin. Keväällä 2008 hän voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa. Hän muodosti Celticsissä "Big Threeksi" kutsutun kolmikon Ray Allenin ja finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi valitun Paul Piercen kanssa. Vuonna 2013 Garnett ja Pierce siirtyivät samassa pelaajakaupassa Brooklyn Netsiin. Heinäkuussa 2015 kesken edelliskauden takaisin Minnesotaan siirtynyt Garnett teki seuran kanssa kaksivuotisen, 16 miljoonan dollarin sopimuksen.
Garnett on valittu NBA:n runkosarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2003–2004, runkosarjan parhaaksi puolustuspelaajaksi kaudella 2007–2008 sekä liigan ykköstähdistöön kausilla 1999–2000, 2002–2003, 2003–2004 ja 2007–2008. NBA:n tähdistöotteluun hänet on valittu 15 kertaa (vuosina 1997–1998, 2000–2011 ja 2013). Hänet valittiin vuonna 2003 tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän on pelannut urallaan 1 323 runkosarja- ja 131 pudotuspeliottelua (tilanne kauden 2012–2013 jälkeen).
Garnett kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Hevosmiesten resepti
Hevosmiesten resepti on Sulo Aittoniemen ja Mikko Alatalon Sutin & Alatalo -duona julkaistu esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003.
Dwyane Wade
Dwyane Tyrone Wade jr. (s. 17. tammikuuta 1982 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka aloitti NBA-uransa vuonna 2003. Wade on ollut pitkään Miami Heatin avainpelaajia ja hän on edustanut seuraa lähes koko NBA-uransa ajan lukuun ottamatta vajaata kahta kautta Chicago Bullsissa ja Cleveland Cavaliersissa.
Chicagossa syntynyt afroamerikkalainen Wade kasvoi 193-senttiseksi. Hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi keväällä 2006, jolloin hän oli voittamassa NBA:n mestaruutta. Hän voitti mestaruuden myös vuosina 2012 ja 2013. Maajoukkueen mukana hän saavutti pronssia sekä Ateenan 2004 kesäolympialaisissa että maailmanmestaruuskilpailuissa Japanissa 2006. Olympiakultaa hän voitti Pekingissä 2008. Kesällä 2016 Wade julkaisi miamilaisille kirjeen jossa kertoi siirtyvänsä 13 Heat-vuoden jälkeen Chicago Bullsiin. Hän pelasi Chicagossa yhden kauden ja siirtyi syyskuussa 2017 Cleveland Cavaliersiin, josta hän palasi helmikuussa 2018 Miami Heatiin.
Wade oli "Sports Illustrated" -lehden "vuoden urheilija" 2006. Kaudella 2008–2009 hän oli runkosarjan paras pistemies.
Tom Prahl
Tom Prahl (s. 5. tammikuuta 1949) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Prahlin peliura Onslunda IF:ssä ja Tomelilla IF:ssä jäi varsin vaatimattomaksi, mutta valmentajana hän on noussut Ruotsin jalkapalloeliittiin.
1980-luvulla Ruotsin alasarjoissa pelannutta Kirseberg IF:ää valmentanut Prahl teki lopullisen läpimurtonsa valmennusrintamalla Trelleborgs FF:n peräsimessä 1990-luvun alkupuolella. Kaudeksi 1991 seuran peräsimeen tullut Prahl nosti Trelleborgin Allsvenskaniin debyyttikautensa päätteeksi. Prahlin johdolla seura oli 1992 liigassa kolmas. Hyvää menestystä täydensi UEFA Cup kaudella 1994–95. TFF kaatoi ensimmäisellä kierroksella Blackburn Roversin yhteismaalein 3–2 ja oli lähellä jymy-yllätystä myös toisella kierroksella italialaisseura S.S Laziota vastaan. Skånelaiset putosivat kuitenkin jatkosta hävittyään Roomassa 0–1.
1996 Prahl siirtyi Halmstads BK:n peräsimeen. Seura oli voittanut edelliskaudella historiansa ensimmäisen Ruotsin cupin ja odotukset olivat korkealla. Prahlin johdolla joukkue voittikin kaksi Ruotsin mestaruutta sekä oli kerran hopealla ja pronssilla.
Kaudeksi 2002 Prahl siirtyi Malmö FF:n käskyttäjäksi. Menestys jatkui myös MFF:ssä ja Prahl oli juhlimassa kauden 2004 päätteeksi seurahistorian viidettätoista Ruotsin mestaruutta kahden edelliskauden hopean jatkeeksi.
Kaudella 2006 Prahl kokeili siipiään Norjassa. Pesti Viking FK:ssa epäonnistui kuitenkin täydellisesti ja Prahl sai kenkää syyskuussa seuran majailtua Tippeligaenin hännillä.
Prahl oli sivussa valmennustehtävistä reilun vuoden ajan, kunnes hän joulukuussa 2007 monien TFF-kannattajien riemuksi palasi entisen seuransa päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Tavoitteena oli nostaa kaudella 2007 Allsvenskanin tyvipäässä pelannut seura kohti kärkeä. Prahlin johdolla Trelleborg teki nousujohteista tulosta sijoittuen parhaimmillaan kaudella 2010 viidenneksi. Kaudella 2011 kaikki meni kuitenkin totaalisesti pieleen ja lopulta Trelleborgin kohtalona oli pudota viiden kauden jälkeen sarjasta. Prahlille putoaminen oli valmennusuran ensimmäinen. Kauden jälkeen Prahl ilmoitti jättävänsä seuran valmennustehtävän.
Swedish Space Corporation
Swedish Space Corporation (SSC) eli "Rymdbolaget" on ruotsalainen valtion omistama avaruusteknologiayhtiö. Se perustettiin vuonna 1972. Se rakentaa satelliitteja Ruotsin avaruushallinnon rahoituksella. Se operoi Esrange-rakettikeskusta Kiirunassa. Sen satelliitteja suunnitteleva ja rakentava osuus myytiin kesäkuussa 2011 saksalaiselle OHB GmbH-yhtiölle.
Yhtiössä toimii 300 työntekijää, joista 60 satelliittiosastolla. Satelliittien valmistukseen liittyvä liikevaihto on 10-20 miljoonaa euroa vuodessa.
Yhtiön toimipaikka on Solna Tukholman lähistöllä. Sen toimitusjohtaja on Lars Persson.
Yhtiö on laajentanut 2000-luvulla kansainvälistä toimintaansa. Vuonna 2008 se osti Santiagossa Chilessä toimivan satelliittien maa-aseman ja toukokuussa 2009 se osti Universal Space Network-operaattoriyhtiön Yhdysvalloista.
Yhtiö on myymässä satelliittien suunnitteluun ja valmistukseen liittyviä toimiaan vuoden 2010 loppuun mennessä.
Oceansize
Oceansize oli manchesterilainen progressiivinen- / taiderock -yhtye. Se toimi vuosina 1998–2011, julkaisten neljä studioalbumia: "Effloresce" (2003), "Everyone into Position" (2005), "Frames" (2007) ja "Self Preserved While the Bodies Float Up" vuodelta 2010. Studioalbumien lisäksi yhtye julkaisi viisi EP:tä ja seitsemän singleä.
Harmaa Ferguson
Harmaa Ferguson on "Suti & Alatalo" -duon eli Mikko Alatalon ja Sulo Aittoniemen toinen ja viimeiseksi jäänyt yhteisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Albumilla esiintyi tunnettuja suomalaisia laulajia ja muusikoita. Hyväntekeväisyys-albumin royaltytuotot menevät nuorten turvakodeille.
Suluissa kappaleen esittäjät.
François Bourque
François Bourgue (s. 18. marraskuuta 1984 New Richmond, Quebec, Kanada) on kanadalainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut vauhtilajeihin.
Bourque voitti ensimmäisen suurkilpailunsa, kun hän voitti Super-G:n vuoden 2003 juniorien MM-kisoissa. Seuraavana vuonna menestys sai jatkoa, kun hän voitti alppiyhdistetyn samoissa kisoissa. Kaudella 2004–2005 Bourque tuli kolmanneksi Super-G:ssä Garmisch-Partenkirchenissä. Seuraavalla kaudella hän oli taas palkintopallilla, tällä kertaa hän oli kolmas Alta Badian suurpujottelussa. Talviolympialaisissa 2006 Bourque oli suurpujottelussa neljäs ja Super-G:ssä kahdeksas.
Suomalainen reissupoika
Suomalainen reissupoika on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon tuplakokoelma, joka julkaistiin vuonna 2006.
Snipe Drive
Snipe Drive on vuonna 2001 perustettu suomalainen alternative rock -yhtye, joka on kotoisin Tuusulasta, Riihikallion lähiöstä. Yhtyeen huippuhetkiä ovat olleet esimerkiksi 11 keikkaa kattava Kiinan kiertue 9.3-22.3.2010 ja esiintyminen Helsingin jäähallissa Smashing Pumpkinsin lämmittelijänä 2008.
Veljekset Heikki ja Antti Huurinainen aloittivat bändiprojektin vuonna 2001. Nimeksi otettiin suora englannin kielen käännös kotitien nimestä Kurpantie. Ensimmäisten vuosien jäsenvaihdosten jälkeen kokoonpano vakiintui vuonna 2004 kun alkuperäisjäsen Pasi palasi rumpusetin taakse.
Kahden demolevyn (Foreplay, 2001 ja Nights, 2003) jälkeen Snipe Drive teki ensimmäiset ep:t While Waiting The Fall ja Alternative Everyman; molemmat vuonna 2005. Seuraavana vuonna Snipe Drive nauhoitti Jyri Riikosen kanssa Caught On Tape -nimisen demon, joka herätti muutamien levy-yhtiöiden kiinnostuksen. Lopulta yhtye valitsi julkaisijakseen katupromootioon keskittyvän Urbanitedin, joka oli juuri perustanut 92Dawn nimisen levymerkin. Sopimuksen synnyttyä Snipe Drive levytti Cuts-nimisen singlen ja Cables-nimisen pitkäsoiton. Cuts sai myös radiosoittoa valtakunnallisella YleX-kanavalla. Myös vuonna 2008 nauhoitettu single The Great Comet Of 1997 on saanut edellä mainitulla radiokanavalla huomiota heti julkaisun jälkeen.
Myös isommat lavat ovat auenneet bändille levytyssopimuksen jälkeen. Snipe Drive on esiintynyt yli sata kertaa livenä, muun muassa Senaatintorilla uutena vuonna 2008, Helsingin Jäähallissa Smashing Pumpkinsin lämmittelijänä 2008, Ville Valon ja Juhani Merimaan järjestämässä Helldone-tapahtumassa Semifinalissa 2007, Rautatietorilla, Tavastialla, On The Rocksissa ja Virgin Oilissa. Kotiyleisö täyttää tunnetusti Tuusulassa sijaitsevan Finnegans nimisen irkkupubin, missä Snipe Drive on esiintynyt useita kertoja.
Yhtyeen kakkosalbumi "At The Night Sky" julkaistiin 8.4.2009, joka sai nihkeämmän vastaanoton. Snipe Drive purki levytys-sopimuksensa pian levyn tulon jälkeen.
Vuonna 2013 Snipe Driven miehistössä tapahtui muutoksia. Toisen kitaran varteen saatiin Jan, joka soittaa nykyään Xysman riveissä ja bassoon Stalingrad Cowgirlsien basisti Henna.
Helmikuussa 2013 alkoi kolmannen albumin äänitykset Finnvoxilla Arto Tuunelan johdolla. Levyltä julkaistiin ensimmäinen single ja musiikkivideo "Eventide" kappaleesta marraskuussa 2013. Albumin julkaisi helmikuussa 2014 Snipe Driven yhtiö Piss Poor Company.
Musiikkiinsa vaikutteita yhtye on saanut muun muassa seuraavilta rockmusiikin vaikuttajilta: Billy Talent, Cold, Faith No More, Head Automatica, Incubus, Katatonia, Moments In Grace, Muse, My Chemical Romance, Nirvana, The Mars Volta ja Weezer
Pak Doo-Ik
Pak Doo-Ik (박두익 朴斗翼 s. 17. maaliskuuta 1942 Pjongjang, Pohjois-Korea) on entinen pohjoiskorealainen jalkapalloilija. Hänet muistetaan parhaiten siitä, että hän teki kuuluisan voittomaalin Italiaa vastaan vuoden 1966 kisoissa. Voiton jälkeen hänet palkattiin Pohjois-Korean armeijaan. Italialaisen urbaanilegendan mukaan Doo-Ik olisi ollut hammaslääkäri. Jalkapallouransa jälkeen hän on ollut töissä kuntosalilla.
Abja-Paluoja
Abja-Paluoja () on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Virossa, Viljandimaan maakunnassa, Mulgin kunnassa. Se on kunnan ja koko Mulgimaan keskuspaikka. Abja-Paluojan pinta-ala on 4,49 km². Sen väkiluku oli vuoden 2015 alussa 1 061.
Abja-Paluojan kaupunki yhdistyi Abjan kuntaan 11.6.1998 muodostaen uuden Abjan kunnan. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Abjan, Karksin ja Hallisten kunnat sekä Mõisakülan kaupunki yhdistyivät 24.10.2017 muodostaen uuden Mulgin kunnan.
Vuonna 2011 Abja-Paluojan epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 084 asukasta, joista 1 023 (94,4 %) oli virolaisia, 33 (3,0 %) venäläisiä ja 27 (2,5 %) muita kansallisuuksia.
Lotta Wennäkoski
Lotta Annukka Wennäkoski (s. 8. helmikuuta 1970) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli viulunsoittoa Béla Bartók -konservatoriossa Budapestissä vuosina 1989–1990 sekä sävellystä Sibelius-Akatemiassa vuosina 1994–2000 opettajinaan Eero Hämeenniemi, Kaija Saariaho ja Paavo Heininen sekä Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa 1998–99 opettajanaan Louis Andriessen.
Wennäkoski sävelsi aluksi kuunnelmien ja lyhytelokuvien musiikkia, sittemmin muun muassa laulusarjoja sekä kuoro- ja orkesteriteoksia. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat Esa-Pekka Salosen tilauksesta tehty "Sakara" (2003), "N! Naisen rakkautta ja elämää" (2002-03), jossa Wennäkosken musiikki yhdistyy Robert Schumannin laulutaiteeseen, huilukonsertto "Soie" (2009) sekä Ylen tilaama "Amor omnia" (2011–12) samannimiseen mykkäelokuvaan. Vuonna 2017 BBC tilasi Wennäkoskelta viisiminuuttisen orkesteriteoksen "Flounce" Proms-musiikkifestivaalin päätöskonserttiin. Säveltäjänä Wennäkoskea on luonnehdittu lyyrikoksi, ja hän on itse luonnehtinut liikkuvansa jännittävien äänenvärien ja perinteisempien eleiden kuten melodisten fragmenttien välimaastossa ja pitävänsä ilmavuutta ja selkeyttä ja tunteellisuutta tärkeinä. Wennäkoski on todennut olevansa kiinnostunut oopperasäveltämisestä, muttei sinfonioista.
Wennäkoski toimi Tampere Biennalen taiteellisena johtajana vuosien 2008 ja 2010 festivaalien ajan, Tapiola Sinfoniettan kausisäveltäjänä kaudella 2010-2011 ja suunnitteli kamariorkesteri Avanti!n 32. Suvisoitto-festivaalin ohjelmiston kesällä 2017. Hänen puolisonsa on bassoklarinetisti Heikki Nikula.
Vuonna 2014 Wennäkosken Laurus-nuorisokuorolle säveltämä ”Perhosen voima” kantaesitettiin Vantaan musiikkiopiston 50-vuotisjuhlakonsertissa.
Mikko Neuvonen
Mikko Neuvonen (s. 1990) on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa pääroolistaan vuonna 2008 MTV3-kanavalla esitetystä "Veljet"-sarjasta ja sen vuonna 2011 esitetystä jatko-osasta "Maailmanparantaja".
Muusikkona Neuvonen esiintyy nimellä Mikko Heikinpoika.
Tammenlehvän sissit
Tammenlehvän sissit on Jorma Kurvisen kirjoittama sotaromaani, joka julkaistiin vuonna 1985. Kirja kertoo saksalaisesta komppaniasta, jolle on annettu tehtävä hakea Venäjälle jääneet saksalaiset miinat.
Salaisia miinoja kuljettanut saksalaispartio on joutunut venäläisten väijytykseen ja miinat ovat jääneet vihollisen puolelle. Ne on saatava sieltä takaisin ennen kuin Berliini saa vihiä asiasta. Norjasta tullut saksalaispartio on saanut tehtäväkseen hakea miinat. Saksalaisryhmän kapteeni Bauer pyytää Heikki Nivaa ja muutamaa muuta suomalaista mukaan Venäjälle naamioimaan miinojen noutamisen tavalliseksi partiomatkaksi. Suomalaisille partiomiehille on luvattu kullekin palkkioksi reissusta 100 000 Suomen markkaa ja kuukauden mittainen maatalousloma, omisti maata tai ei. Niva päättää pitkän harkinnan jälkeen lähteä saksalaisten mukaan. Näin saksalais-suomalainen partio elvyttää jo loppunutta aseveljeyttä pyrkiessään saamaan vihollisen puolelle jääneet salaiset miinat. Mutta venäläisetkin ovat kiinnostuneet miinoista ja niiden noutajista.
Buzz! Megavisa
Buzz! Megavisa ("Buzz!: The Mega Quiz") on Relentless Sofwaren kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin vuonna 2007 julkaisema "Buzz!"-pelisarjaan kuuluva yleistietokilpailu, josta löytyy 5 000 kysymystä höystettynä videoklipeillä ja musiikeilla.
Pelissä on erityisesti maantietoon liittyvä Maailmanmatkaaja-kierros. Myös Aihepiiri-kierroksesta löytyy paljon useita kategorioita, kuten esimerkiksi TV, elokuvat, urheilu, eläimet ja julkisuuden henkilöt. Mysteerihaasteesta löytyy neljä erilaista minipeliä, joista yhdessä Buzz kyselee muun muassa onko väite faktaa vai fiktiota.
Jack White (musiikkituottaja)
Jack White (oikea nimi Horst Nußbaum; 2. syyskuuta 1940 Köln, Saksa) on saksalainen säveltäjä ja musiikkituottaja. Jack Whiten tallissa ovat työskennelleet useat tunnetut saksalaiset iskelmä- ja poplaulajat, kuten Tony Marshall, Jürgen Marcus, Roberto Blanco, Andrea Jürgens sekä Lena Valaitis. Myös yhdysvaltalaiset Paul Anka, Tony Christie, David Hasselhoff, Audrey Landers ja Laura Branigan ovat tehneet yhteistyötä Whiten kanssa.
Nuoruudessaan Jack White pelasi jalkapalloa Viktoria Köln -joukkueessa. Hän oli Hennes Weisweilerin ”löytö”. Hänen jalkapallouransa jatkui FK Pirmasensin kautta PSV Eindhoveniin, jossa hän päätti ammattilaisuransa vuonna 1966.
Vuonna 1967 Jack White julkaisi ensialbuminsa taiteilijanimellään ilman suurta menestystä. Hän keskittyi tuottamiseen ja säveltämiseen. 1970-luvun aikana hänen kynästään syntyi noin tuhat sävellystä, muun muassa kappale "Fußball ist unser Leben" Saksan jalkapallomaajoukkueelle vuonna 1974. Whiten tuottamia levyjä on myyty arviolta 600–700 miljoonaa yksikköä, kulta- ja platinalevyjä on kertynyt yli 400. Syyskuussa 1999 Jack White perusti Berliinissä Jack White Productions AG -yhtiön, jonka yhteistyökumppaneihin lukeutuu muun muassa Hansi Hinterseer. Jack Whiten uusiin löytöihin kuuluu israelilainen laulajatar Liel Kolet. Vuonna 2005 Jack White Productions AG tuotti puertoricolaisen VI Music -yhtiön kanssa Daddy Yankeen esittämän hitin "Gasolina". Syyskuussa 2006 Jack White tuotti saksalaisen kansanmusiikki-ikonin Heinon kanssa sävelmän "Wir tanzen Polka, denn wir lieben Germany".
Viimeinen lehmipoika
Viimeinen lehmipoika on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon neljäs albumi. Sen julkaisi Love Records vuonna 1978.
Romanttinen "Viimeinen lehmipoika" -albumi syntyi Harri Rinteen jo vuosia pöytälaatikkoonsa kirjoittamista erilaisista rakkausrunoista ja lauluideoista. Rinne ja Alatalo tekivät kappaleet valmiiksi ja saivat levyllisen uutta materiaalia. Albumi jäi kuitenkin hyvin vähälle huomiolle; kappaleet olivat liian "kypsiä" ja "aikuisia" nuorille faneille. Ajan henki oli mm. Pelle Miljoonan kapinahenkinen punk.
"Viimeisen lehmipojan" kappaleista tärkeimpiä ovat mm. luopumisen tuskasta koskettavasti kertova "Hyvästi Mona", osittain espanjankielinen "Pequeña" sekä "Älä yhtään pelkää", joka on tiettävästi Suomen ensimmäinen texmex-levytys. Kappaleella soitti haitaria Pedro Hietanen. Koko albumilla soitti Alatalon kokoama Coitus Inc. -yhtye (Silvennoinen - Nordlund - Aronen, vahvistettuna Sinisalolla), jonka kosketinsoittajaksi ja tavalliseksi rivimuusikoksi Alatalo yritti - siinä epäonnistuen. Fanien näkemykset eivät kohdanneet laulajatähden näkemysten kanssa.
Albumi oli viimeinen, jonka Mikko Alatalo teki Love Recordsille, tämän ajauduttua väistämättä konkurssiin.Coitus Inc.