Jean-François Champollion
Jean-François Champollion (23. joulukuuta 1790 Figeac, Lot – 4. maaliskuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen orientalisti ja egyptologi. Hän loi pohjan modernille egyptologialle ratkaisemalla hieroglyfien arvoituksen Rosettan kiven avulla.
Champollion syntyi pienessä Figeacin kaupungissa Ranskassa 23. joulukuuta 1790. Hänen vanhin veljensä opetti häntä kymmenvuotiaaksi asti, jolloin Champollion lähti opiskelemaan Grenobleen. Veljensä vaikutuksesta Champollion kiinnostui kielistä ja erityisesti muinaisesta Egyptistä. Opiskellessaan Grenoblessa, Champollion kirjoitti tutkielman, jossa hän väitti koptin kielen olevan suoraan sukua muinaiselle egyptin kielelle.
Champollionilla oli ilmiömäinen kyky oppia vieraita kieliä, joita hän oli kuudenteentoista ikävuoteensa mennessä omaksunut jo kymmenkunta. Hän hallitsi tavanomaisten latinan ja kreikan lisäksi hepreaa, arabiaa, syyriaa, arameaa, kiinaa, koptia, amharaa, sanskriittia sekä avestaa ja persiaa varsin sujuvasti. Näiden lisäksi hän osasi hiukan useita muita kieliä.
Päätettyään opiskelunsa Champollion kutsuttiin Grenoblen ruhtinaalliseen korkeakouluun opettamaan historiaa ja politiikkaa. 19-vuotiaana hänestä tuli kirjallisuuden tohtori. Champollion jatkoi opettamista Grenoblessa aina vuoteen 1816. Vuonna 1818 hänet nimitettiin historian ja maantieteen apulaisprofessorin virkaan, jossa hän jatkoi vuoteen 1821 saakka.
Opetuksensa ohessa Champollion jatkoi muinaisen Egyptin tutkimustaan. Hänen uudet teoriansa ja vankka asiantuntemuksensa alkoi herättää huomiota egyptologien keskuudessa ja hänet valittiinkin Louvren museon egyptiläisen kokoelman konservaattoriksi vuonna 1826.
Vuonna 1828 Champollion matkusti erään oppilaansa, Ippolito Rosselinin, kanssa Egyptiin vuodeksi. Italialainen Rosselini tuli myöhemmin myös kohtuullisen kuuluisaksi egyptologiksi. Matkallaan Champollion kirjoitti tarkat muistiinpanot havainnoistaan ja Rosselini laati useita piirroksia. Heidän yhteistyössä laatimaansa hieroglyfitekstien kartoitusta pidetään yhä yhtenä parhaimmista. Heidän työnsä ansiosta monia jo hävinneitä tekstejä voidaan yhä tutkia.
Vuonna 1831 Champollion siirtyi takaisin Ranskaan häntä varta vasten perustettuun egyptologian professorinvirkaan. Hänestä tuli myös Ranskan akatemian jäsen. Champollion kuitenkin kuoli vain vuotta myöhemmin, 1832, sydänkohtaukseen.
Champollion käytti tutkimuksensa pohjana vuonna 1799 löydettyä Rosettan kiveä. Kiveen oli kaiverrettu teksti kolmella eri kirjoituksella, hieroglyfeillä, demoottisella kirjoituksella sekä kreikkalaisella kirjoituksella ja kahdella kielellä, muinaisegyptiksi ja kreikaksi. Champollion tutki tekstien rakennetta yhdistääkseen eri kielten sanat ja rakenteet toisiinsa. Champollionin sujuva koptin kielen taito auttoi häntä suuresti tulkitsemaan tekstejä. Oleellinen hieroglyfien arvoituksen ratkaisemiseen johtanut oivallus oli se, että Champollion totesi ensimmäisenä hieroglyfien olevan foneettisia merkkejä eikä symbolista kuvakirjoitusta, kuten perimätieto ja harvat hieroglyfejä käsittelevät vanhat kirjalliset lähteet virheellisesti kertoivat. Laajasta tutkimuksestaan huolimatta, Champollion ei kyennyt yksin selvittämään kaikkia muinaisen egyptin kielen sanoja ja kielioppisääntöjä. Hän loi silti perustan kielen tutkimukselle, jota käytetään yhä tänäkin päivänä. Champollion tunsi 864 eri hieroglyfimerkkiä, mutta nykyään niitä tiedetään olleen hiukan enemmän.
Champollion onnistui pitkällisen tutkimuksen jälkeen translitteroimaan egyptin kielisiä tekstejä. Hän muunsi hieroglyfit ensin koptin kielen aakkosille ja siitä edelleen nykyaikaisille aakkosille.
Champollionin tutkimusten jälkeen egyptologia lähti todelliseen nousuun. Aikaisemmin käsittämättömiä tekstejä pystyttiin nyt tulkitsemaan. Tämä mahdollisti entistä paremman muinaisten egyptiläisten yhteiskunnan ja kulttuurin tutkimisen. Champollionia pidetäänkin nykyään modernin egyptologian isänä.