hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ripsa Koskinen-Papunen
Ripsa Koskinen-Papunen (s. 22. huhtikuuta 1967) on MTV3:n uutisankkuri, toimittaja ja juontaja.
Koskinen-Papunen aloitti työnsä MTV3:n uutisankkurina vuonna 1991, kun hän oli juuri valmistunut valtiotieteiden maisteriksi. Aluksi hän esiintyi yleensä Seitsemän uutisissa, pian myös Kymmenen uutisissa. Lisäksi hän teki juttuja uutisiin ja Mediauutisiin.
Vuosina 2003–2004 hän juonsi Huomenta Suomea, minkä jälkeen hän oli jälleen uutisankkurina syksyn ajan. Vuosina 2005–2014 hän juonsi ja teki juttuja suosittuun ja palkittuun 45 minuuttia -ajankohtaisohjelmaan. Tuolloin Koskinen-Papunen teki uutisankkurin töitä vain kesäisin 45 minuuttia -ohjelman ollessa kesätauolla.
MTVllä Koskinen-Papunen on juontanut myös lukuisia television erikoislähetyksiä kuten hyväntekeväisyysgaaloja, Linnan juhlia sekä Suuri Journalistipalkinto -gaaloja. Lisäksi Koskinen-Papunen on tehnyt TV-dokumentteja. Paljon kiitosta saanut, vakavasti loukkaantuneen nuoren tytön selviytymistarina Ratikkaa vahvempi tyttö näytettiin ensimmäisen kerran syksyllä 2012. Kouran kunniamaininnalla palkittu dokumentti Kyynelten saari (2013) puolestaan kertoo Sri Lankassa kovia kokeneen suomalaisnaisen vaikeasta taistelusta saada pahantekijät oikeuden eteen maassa, jossa naisten asema on erittäin huono.
Toukokuussa 2015 näytettiin Koskinen-Papusen dokumentti nimeltä Yksinäisyyden yllättämät. Dokumentissä viisi eri-ikäistä ja eri tavalla yksinäistä suomalaista kertoo avoimesti, miksi heistä on tullut yksinäisiä ja miten yksinäisyyden kanssa voi elää. Isänpäivänä 2015 esitettiin Koskinen-Papusen dokumentti nimeltä Lainsuojaton isä. Dokumentti kertoo entisen liigakiekkoilijan Mikael Jämsäsen sitkeästä ja monimutkaisesta isyystaistelusta. Dokumentissa seurataan kuuden vuoden ajan, kuinka Jämsänen taistelee biologisen isyytensä vahvistamiseksi ja vanhentuneen isyyslain muuttamiseksi.
Koskinen-Papunen on ennen televisiouraansa toiminut muun muuassa radiotoimittajana. Hän on työskennellyt Radio Etelän Äänessä, Radio Ykkösessä ja Radio Cityssä uutistoimittajana sekä tehnyt Yleisradion Lahden radiolle nuortenohjelmaa.
Ripsa Koskinen-Papunen on kouluttautunut myös personal traineriksi ja hyvinvointivalmentajaksi.
Elintarvike
Elintarvike on ihmisen ravinnoksi käytettävä hyödyke.
Elintarvikeasetuksessa ”elintarvikkeella” tarkoitetaan mitä tahansa ainetta tai tuotetta, myös jalostettua, osittain jalostettua tai jalostamatonta tuotetta, joka on tarkoitettu tai jonka voidaan kohtuudella olettaa tulevan ihmisten nautittavaksi. ”Elintarvike” käsittää kaikki aineet, jotka on tarkoituksellisesti lisätty elintarvikkeeseen sen valmistuksen tai käsittelyn aikana. Elintarvikkeisiin kuuluu kaikki suun kautta nautittava, joka ei ole lääkeainetta. Kasvi- ja eläinkunnan tuotteiden lisäksi elintarvikkeisiin luetaan kuuluvaksi juomavesi ja alkoholi.
Elintarvike-nimitys esiintyy Suomen lainsäädännössä ensimmäisen kerran vuoden 1941 elintarvikelaissa.
Pohjois-Pohjanmaan museo
Pohjois-Pohjanmaan museo on perustettu vuonna 1896. Museo sijaitsee Ainolan puistossa Hupisaarilla Myllytullin kaupunginosassa Oulun keskustassa. Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Oiva Kallio, ja se on valmistunut vuonna 1931. Vuosina 1911–1929 museo toimi vanhassa Åströmin perikunnan lahjoittamassa Ainola-huvilassa, joka tuhoutui tulipalossa 9. heinäkuuta 1929. Palossa tuhoutui myös osa museon kokoelmia.
Museo on kulttuurihistorian museo, jonka perusnäyttely esittelee Pohjois-Pohjanmaan ja Oulun historiaa. Museossa on lapsille tarkoitettu Mauri Kunnaksen kirjoihin perustuva Koiramäki-osasto. Museossa järjestetään lisäksi vuosittain vaihtuvia näyttelyitä.
Perusnäyttely on uusittu vuonna 2002, ja siiheen kuuluvat mm.
Pohjois-Pohjanmaan museo on suorittanut meriarkeologisia tutkimuksia 1970-luvulta lähtien. Päätutkimuskohteina ovat olleet Hailuodon pohjoispuolelle vuonna 1859 uponnut hollantilainen kauppalaiva, kuunarikoffi "Sophia Maria" sekä niin kutsuttu "Laitakarin malmihylky".
Kiisseli
Kiisseli on hyytelömäinen jälkiruoka, jonka rakenne on sen verran kiinteä, että sen nauttiminen edellyttää lusikalla syöntiä. Kiisselin juotavaksi tarkoitetusta, erittäin löysästä versiosta käytetään nimitystä mehukeitto.
Kiisseli-sana tulee venäjän kielestä ( = hapahko jauhopuuro, hyytelö), ja Venäjällä se tarkoittaa karkeista kaurajauhosta hapatettua ja keitettyä velliä, jota syödään maidon ja voisilmän kera. Nykyisin kiisseli tarkoittaa suomen kielessä makeata ruokaa.
Kiisseli voidaan keittää mehuun. Se suurustetaan yleensä peruna- tai maissijauhoilla, joskus myös tapiokalla. Maissijauhoilla suurustetusta kiisselistä ei kuitenkaan tule kirkasta, joten sitä käytetään lähinnä maitopohjaisissa kiisseleissä.. Suurustettuun kiisseliin voidaan lisätä tuoreita tai pakastettuja marjoja.
Luumukiisseli ´, johon luumujen lisäksi voidaan käyttää esimerkiksi rusinoita, on yleinen joulupuuron lisäke. Jos siinä on muitakin kuivattuja hedelmiä, sitä kutsutaan sekahedelmäsopaksi. Kermavaahdon kera nautittava kiisselimäinen luumukreemi tai -kräämi on monen suomalaispitäjän perinneruoka.
Raumalainen perinneruoka on luumu-rusinakiisseli nimeltä topseilvellinki.
Raholan syötäviä sanoja
Raholan syötäviä sanoja on Internetissä julkaistava elintarvikkeisiin liittyvä suomenkielinen sanasto. Sen on koonnut Jaakko Rahola. Sivustolla sanojen määritelmien lisäksi on Jaakko Raholan henkilökohtaisia ruokamuistoja niin lapsuudesta kuin ulkomaanmatkoiltakin.
Oman määritelmänsä mukaan Rahola on kääntäjien avuksi tarkoitettu, erikoisia ruokasanoja selittämään tarkoitettu sanasto. Sanastoa on kerätty yli neljäkymmentä vuotta.
Suomen Messut ja Elintarviketeollisuusliitto palkitsivat sivuston vuonna 2012 kunniamaininnalla, perusteluna että se on ”..Persoonallisin ja iloisin sanasto, joka ruoasta on koskaan tehty”.
Maailmankuva
Maailmankuva on käsitys maailman kokonaisuudesta. Sitä lähellä ovat sanat maailmankatsomus ja elämänkatsomus..
Maailmankuva on määritelty muun muassa maailmaa koskevien, tavalla tai toisella perusteltujen väitteiden järjestelmälliseksi kokonaisuudeksi, maailmaa koskevien käsitysten kokonaisuudeksi, joka suuntaa ajattelua, käsityksiä ja toimintaa, kokonaiskäsitykseksi, jonka avulla hahmotetaan maailmaa sekä aikakauteen sidoksissa olevaksi kokonaiskuvaksi maailmasta ja sen rakenteista.
Ilkka Niiniluodon mukaan henkilön maailmankuvalla tarkoitetaan henkilön hyväksymien, todellisuutta koskevien käsitysten joukkoa. Nämä käsitykset tyypillisesti koskevat sitä, millaisista olioista tai aineksista todellisuus muodostuu, miten todellisuus on syntynyt ja kehittynyt ja millaisia säännönmukaisuuksia ja lakeja siinä vallitsee.
Maailmankuva voi Niiniluodon mukaan olla:Tieteellisten väitteiden tulee läpäistä vaatimus julkisesta perusteltavuudesta ja koeteltavuudesta, eli niiden on kestettävä vertailussa todellisuuteen sekä tiedeyhteisössä käytävässä arvostelevassa keskustelussa.
Tieteellinen maailmankuva ei koskaan ole täydellinen: aina tulee olemaan kysymyksiä, joihin ei ole vielä löydetty tieteen menetelmien avulla vastauksia. Tieteen arvostelevalla menetelmällä voidaan kuitenkin muodostaa muuttuva ja kehittyvä käsitysjärjestelmä, jossa aikaisempia virheitä poistetaan ja löydetään entistä tarkempia ja paremmin todellisuutta selittäviä käsityksiä. Tieteen tekeminen edellyttää muun muassa rajanvetoa tieteen ja näennäistieteen välillä.
Maailmankuva on epätieteellinen silloin, jos se sisältää tieteellisen maailmankuvan kanssa ristiriidassa olevia väitteitä. Vaikka tieteessä ei olekaan ehdottomia takeita totuudesta, on ristiriitatilanteessa järkiperäisempää hyväksyä tieteen tulokset. Näin ei tule menetellä siksi, että ne välttämättä olisivat tosia, vaan siksi, että ne on saavutettu kriittisen ja julkisen menetelmän avulla.
Tarja Kallio-Tammisen mukaan maailmankuva tai todellisuuskäsitys sisältää perustavat käsitykset todellisuuden luonteesta sekä tiedosta. Todellisuuskäsitys on yksilön käsitys siitä, millaisessa ympäristössä hän elää ja mitä siinä on mahdollista tehdä. Laajimpana taustakäsityksenä todellisuuskäsitys läpäisee koko kulttuurin ja jättää jälkensä sen eri osa-alueisiin.
Erkki Hartikaisen mielestä todellisuuskäsitys on parempi sana kuin maailmankuva tai maailmankatsomus. Sana 'maailma' viittaa Hartikaisen mukaan maakeskeisyyteen ja 'kuva' näköaistikeskeisyyteen. Inhimillisten käsitysten kokonaisuus muodostaa todellisuuskäsityksen. Käsitykset todellisuudesta ovat karkeistuksia ja usein virheellisiä. Koska elämä on todellisuuden osa, elämänkatsomus eli elämänkäsitys on osa todellisuuskäsitystä.
Maailmanpuu
Maailmanpuu on myyttinen puu, joka sitoo taivaan ja maan yhteen tai kannattaa taivasta. Maailmanpuu sijaitsee maailman keskellä. Se on siis eräänlainen maailmanpylväs. Puu tunnetaan monissa kulttuureissa myös elollisen luonnon tai koko maailman vertauskuvana tai rakenteena. Useissa mytologioissa eri maailmat tai maailman eri tasot sijaitsevat päällekkäin, ja jättimäinen puu sitoo ne yhteen. Puun sijalla saattaa olla myös jokin muu taivaan ja maan yhdysside, kuten pylväs, vuori, tikapuut, köysi tai jono nuolia.
Joissain mytologioissa puu kuljettaa vettä yläilmoihin, ja ylläpitää näin veden kiertoa. Muun muassa islamilaisilla, heprealaisilla, hinduilla (banyan), venäläisillä ja mayoilla on tämänkaltaisia myyttejä. Sanonnan mukaan ihmiset ovat kuin lehtiä elämänpuussa. Myös sukupuu piirretään usein ja joskus vertauskuvallisesti koetaankin puuksi. Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kuvataan Paratiisissa sijaitsevat hyvän- ja pahantiedon puu sekä elämän puu.
Maailmanpuu (Yggdrasil, Mirameir, Lerad) oli muinaisskandinaavisessa mytologiassa jättiläismäinen puu, joka kytki yhteen kaikki kosmologian yhdeksän maailmaa. Sen ajatellaan olleen joko saarni tai marjakuusi; jälkimmäistä tukee Eddan maininta puun ikivihreydestä. Alkoholi on Yggdrasilin mahlaa, ja sen juominen on saattanut olla jopa pyhä toimitus.
Kalevalaisen runouden Iso tammi kuuluu maailmanpuu-myytteihin. Suomalaisen taruston maailmanpuu kaadetaan alkuajan lopulla, jolloin aurinko ja kuu vapautuvat. Tällöin maailma on valmis. Iso tammi saattoi olla välttämätön, että taivaankansi olisi voitu valmistaa sen oksien varaan. Vastaavia kertomuksia maailman alkuaikoina kaadettavasta jättiläispuusta tunnetaan maailmanlaajuisesti.
Suomalaisiin karhunpeijaisiin liittyvä tapa nostaa karhun pääkallo puuhun on mahdollisesti ollut karhun sielun vertauskuvallinen palauttaminen maailmanpuun kautta taivaalle.
Maailmanpuu on tulkittu nykytutkimuksessa toisinaan myös maailmankaikkeuden metafyysiseksi kuvaksi tai selittäjäksi.
Ihmisuhrien sydämen lävistäminen puisella keihäällä, tai pahantekijöiden hirttäminen ison puun oksille voivat osaltaan heijastella maailmanpuumyyttiä.
Richard Wagnerin Sormus-tetralogiassa esiintyy iso saarni.
Warcraft-pelisarjan maailmassa on varsin isossa roolissa maailmanpuu nimeltä Teldrassil. Pelisarjassa on myös vähemmän isossa roolissa maailmanpuut Nordrassil, Andrassil sekä Shaladrassil.
Kaliumkarbonaatti
Kaliumkarbonaatti, KCO, on kaliumin hiilihapon kanssa muodostama suola. Potaska on kaliumkarbonaatista yleisesti käytetty nimitys. Se on natriumkarbonaatin eli soodan kanssa analoginen suola, jossa kationina on natriumin sijaan toinen alkalimetalli, kalium.
Kaliumkarbonaattia on käytetty lasin ja suovan raaka-aineena sekä lannoitteena muinaisesta Egyptistä ja Roomasta alkaen. Sitä käytetään toisinaan myös ruoan valmistuksessa. Niinpä esimerkiksi Hämeessä ja Satakunnassa koivuntuhkasta saatua potaskaa on perinteisesti käytetty lipeäkalan valmistukseen.
Sana potaska johtaa itsensä germaanisista kielistä ja merkitsee sananmukaisesti "ruukkutuhkaa" (, , ). Kaliumkarbonaattia onkin menneinä aikoina valmistettu puun tuhkasta, Suomessa varsinkin koivun tuhkasta. Tuhka liuotettiin vedessä ja liuos kuivatettiin, jolloin orgaaniset aineet hapettuivat. Epäorgaaniset aineet kiteytettiin.
Kaliumkarbonaattia on vanhastaan saatu myös lampaan villasta pesemällä. Nykyään sitä valmistetaan pääasiassa kaliumhydroksidista hiilidioksidin avulla. Sitä kaivetaan myös teollisuusmineraalilouhoksista. Vuonna 1790 Samuel Hopkins keksi yhdisteelle uuden valmistusmenetelmän, jolle myönnettiin Yhdysvaltojen ensimmäinen patentti.
Pietari Brahe perusti 1600-luvulla Suomen ensimmäisen potaskatehtaan Pohjois-Suomeen, Ruukin kylään.
Kaliumkarbonaattia käytetään elintarvikkeiden valmistuksessa happamuudensäätelyaineena E-koodilla E501. Saman koodin alle kuuluu myös kaliumbikarbonaatti.
Jyväskylän kesä
Jyväskylän kesä on vuodesta 1956 lähtien järjestetty, kansainvälisesti tunnetuksi tullut monitaiteinen kulttuuritapahtuma, johon on sisältynyt muun muassa konsertteja, teatteria, tanssia, mestarikursseja nuorille soitintaiteilijoille, elokuvanäytösten sarjoja sekä eri alojen kongresseja, seminaareja ja luentosarjoja.
Jyväskylän Kesä on vanhin pohjoismainen yhtäjaksoisesti järjestetty kulttuurifestivaali, ja siitä ovat saaneet kimmokkeen Suomen monet myöhemmin perustetut festivaalit.
Jyväskylän kesän alkuunpanijoita olivat professori Päivö Oksala, säveltäjä Seppo Nummi ja musiikkitieteen professori Timo Mäkinen. Heillä syntyi kesällä 1955 ajatus korkeatasoisesta musiikkitapahtumasta. He suunnittelivat ohjelman, ja kesällä 1956 järjestettiin ensimmäiset Musiikkikulttuuripäivät. Tapahtuma oli alkuun keskittynyt kamarimusiikkiin, mutta varsin pian mukaan tulivat myös kuvataiteet, arkkitehtuuri ja teatteri, ja nimi sai ensin muodon Jyväskylän Kulttuuripäivät, sittemmin Jyväskylän kesä.
Vuonna 1996 taloudellisessa ja ohjelmistollisessa kriisissä olleet Jyväskylän Kesä ja Jyväskylän Talvi -festivaalit yhdistettiin Jyväskylän festivaalit ry:n alle. Näin pyrittiin taloudelliseen tervehdyttämiseen. Ohjelmistoja jouduttiin kuitenkin edelleenkin kehittämään riittämättömillä voimavaroilla, ja kävijäkyselyiden sekä ohjelmistojen pohtimisen jälkeen jouduttiin päätymään Jyväskylän Talven lopettamiseen.
Kun Jyväskylän Kesä juhli viisikymmenvuotisjuhlaansa 2005, sen ohjelmisto rakennettiin edelleenkin festivaalin alkuperäisten painopisteiden mukaisesti: puheohjelma käsitteli kriittisesti ajankohtaisia teemoja ja tarkasteli tulevaa, musiikki, underground ja performanssi toteutuivat performansseissa pitkin kaupunkia, klassisen musiikin konsertissa ja klubeissa ja elokuvissa, ja uutena painotuksena tanssi on laajentunut sanattoman teatterin, mimiikan ja klovnerian suuntaan. Viimeksi mainittu tuli Kesän vuonna 1996 aloittaneen toiminnanjohtaja Tanja Rasin mukana, kun hän siirtyi Jyväskylään Kuopio Tanssii ja Soi -tapahtumasta.
Vuodesta 2018 alkaen festivaalin toiminnanjohtajana on toiminut Kyösti Ylikulju, joka siirtyi tehtävään Yläkaupungin Yö -festivaalista.
Sametti
Sametti on tiheänukkainen kangaslaatu. Kankaasta syntyy samettia, kun kuteeseen jätetään ylimääräisiä silmukoita, jotka voidaan leikata auki tai jättää lenkeiksi, niin että syntyy nukkamainen pinta.
Sametin kutomisen taito lienee peräisin Kaukoidästä. Eurooppalaisissa kirjoituksissa se mainitaan 1200-luvulta asti ja on tunnistettavissa saman ajan ylhäisten muotokuvista. Ensimmäiset tunnetut sametinkutojat olivat Italiassa, myöhemmin painopiste siirtyi flaamien alueelle ja 1500-luvulla samettimuodin mekka oli Brugge Belgiassa.
Samettia valmistettiin jo 1100-luvulla. Silloin raaka-aineina olivat pellava, puuvilla, silkki tai villa.
Koska sametti on paksua olematta jäykkää, se laskeutuu kauniisti ja on suosittu hameiden ja verhojen materiaali. Samettiverhot parantavat huoneen akustiikkaa vähentämällä kaikua. Romaninaisen perinteinen hame on mustaa samettia, jota on hameessa useita metrejä.
"Vakosametissa" nukka ei peitä koko pintaa, vaan pelkkiä raitoja. Vakosamettifarkut ja -takit olivat muodissa 1970-luvulla ja uudelleen 2000-luvulla.
"Trikoosametti" on samettimaisen nukkapintaista trikooneulekudosta. Se nousi Suomessa suosioon 1970-luvun keskivaiheilla arki- ja oloasujen materiaalina.
Helsinki Thunder
Helsinki Thunder oli Helsingin Sörnäisiin rakennetulla 3,3 kilometriä pitkällä katuradalla vuosina 1995–1997 ajettu autokilpailu. Kilpailujen järjestämisestä vastasivat yhdessä Thunder-yhtiöt ja AKK-Motorsport ry (ent. Autourheilun Kansallinen Keskusliitto ry). Promoottorina toimi entinen suomalainen kilpa-autoilija Robert Lappalainen. Kilpailut keräsivät ensimmäisenä vuonna paikalle 120 000 ja toisena 130 000 katsojaa.
Rataluokkina olivat vuonna 1995 DTM (Deutsche Tourenwagen Meisterschaft) sekä 1996 ITC (International Touring Car Championship). DTM-osakilpailut voittivat Christian Danner ja Nicola Larini. Vuonna 1996 ITC:n molemmat osakilpailut voitti Hans-Joachim Stuck. Vuonna 1997 ajettiin Formula 3000 -luokan osakilpailu ja FIA:n juuri perustetun FIA GT -sarjan kilpailu. Formula 3000 -luokan voitti Soheil Ayari ja FIA GT -kisan autokunta Jyrki Järvilehto ja Steve Soper.
Suomalaisista kilpailussa ajoivat muun muassa Jyrki Järvilehto, Markku Alén ja Keke Rosberg. Tapahtumaviikonloppujen aikana esiintyi Ferrari-tallin Formula 1 -kilpa-auto. Lisäksi näytöskierroksia vanhalla Mercedes Benz F1 -hopeanuolella ajoivat Mika Häkkinen ja Keke Rosberg.
Laajentumissuunnitelmista huolimatta ajoja ei enää järjestetty viimeisimmäksi jääneen vuoden 1997 jälkeen.
Saban kuningatar
Saban kuningatar on Raamatussa kuvattu Saban kuningaskunnan hallitsija, joka vieraili Israelin kuningas Salomon luona. Hänen nimeään ei mainita.
Raamattu mainitsee Saban kuningattaren Ensimmäisessä kuninkaiden kirjassa ja Toisessa aikakirjassa (1. Kun. 10:1-13, 2. Aik. 9:1-12). Hänestä kerrotaan myös Koraanissa (suura 27:22-44) ja Etiopian kristittyjen Kuninkaiden kunniassa, Kebra Negastissa.
Raamatun mukaan Saban kuningatar oli kuullut Israelin kuningas Salomon maineesta ja saapui suuren seurueen kanssa testaamaan tätä arvoituksillaan. Kun Salomo vastasi kaikkiin kuningattaren kysymyksiin oikein, kuningatar lahjoitti Salomolle 120 talenttia kultaa sekä suuren määrän hajusteita ja jalokiviä.
Perimätiedon mukaan Saban kuningattaren toinen jalka oli epämuodostunut, ja taiteessa se kuvattiin karvaisena kampurajalkana, hevosen kaviona tai hanhenjalkana. Juutalaisen legendan mukaan kuningas Salomo rakastui kuningattareen vaikka olikin nähnyt jalan kun kuningatar saapui Salomon temppeliin lasisen lattian yli. Legendan mukaan Salomon ja Saban kuningattaren rakkaussuhteesta syntyi Babylonian hallitsija Nebukadnessar.
Kristillisissä legendoissa Saban kuningattaren kerrotaan saaneen Kristuksesta profeetallisen näyn Kidron-joella. Islamissa Saban kuningatar kuvataan Allahin palvojaksi. Etiopian Kuninkaiden kunniassa kuvattu kuningatar Makeda on mahdollisesti Saban kuningatar. Hänet liitetään Etiopian ensimmäisen kuningaskunnan syntyvaiheisiin, kun hänen pojastaan Menelikistä tulee Etiopian salomonilaisen hallitsijahuoneen perustaja. Etiopialaisen historiantulkinnan mukaan kuningatar olisi hallinnut Aksumissa.
Myöhemmässä taiteessa Saban kuningatar on samastettu Jobin kirjassa mainittuun Lilit-kuningattareen.
Saban kuningatar muuntui aikojen saatossa salaperäiseksi legendaksi, naiseksi jonka tenhoon ja viehätysvoimaan moni mies lankesi. Hänet on kuvattu taiteessa, elokuvissa ja runoudessa eksoottisen kauniiksi viettelijättäreksi.
Tutkijoiden mukaan Saban kuningatar saattoi olla todellinen henkilö, Jemenissä sijainneen Saban kuningaskunnan hallitsija tai ehkä jonkin paimentolaiskansan kuningatar. Saba tunnettiin aikoinaan suitsukkeiden ja kullan maana, joita kuningatar Salomolle toi. Suitsukkeita tosin tuotettiin tuohon aikaan vain Kaakkois-Afrikassa ja Lounais-Arabiassa. Saban kuningaskunnan on arveltu kuitenkin syntyneen vasta Salomon aikaa seuranneella vuosisadalla. Joidenkin tutkijoiden mukaan kuningatar saattoikin olla Saban kuningaskunnan edeltäjän Ma’inin kuningaskunnan hallitsija, mikä selittäisi myös kuningattaren kantamat lahjat, sillä Ma’in ulottui myös Lounais-Arabiaan.
Saban kuningattaresta ei ole toistaiseksi löydetty todisteita tai mainintoja Jemenissä tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa.
Etiopiasta löydettiin vuonna 2012 kultakaivokset, jotka uskotaan olleen kuningatar Saban aikaiset, mikä vahvistaisi Raamatun kertomuksen Saban kuningattaren vauraudesta.
Amatoksiinit
Amatoksiinit ovat sienimyrkkyjä. Ne ovat muun muassa valkokärpässienestä, kavalakärpässienestä ja myrkkynääpikästä löytyviä solumyrkkyjä. Kemiallisesti amatoksiinit ovat kahdeksan aminohappoa sisältäviä rengasrakenteisia peptidejä. Valkokärpässieni ja kavalakärpässieni sisältävät lisäksi virotoksiineja ja fallotoksiineja, jotka sisältävät seitsemän aminohappoa. Amatoksiineista merkittävin on alfa-amanitiini.
Amatoksiineja on esimerkiksi kavalakärpässienessä ja valkokärpässienessä sekä lukuisissa muissa hengenvaarallisissa sienilajeissa. Valkokärpässienimyrkytyksissä amatoksiineilla, etenkin alfa-amanitiinilla, on muihin myrkkyihin nähden merkittävin osuus. Kavalakärpässienessä on lisäksi enemmissä määrin muita tappavia myrkkyjä, kuten fallotoksiineja.
Grammassa tuoretta kavalakärpässientä on amatoksiinien tärkeintä aminohappoa alfa-amanitiinia noin 0,2–0,4 mg. Ihmiselle hengenvaarallinen annos on arviolta 5–8 mg, eli käytännössä yksi pieni sieni.
Amatoksiinit imeytyvät huonosti ruoansulatuskanavasta. Ne pääsevät sappihappojen kuljetusmekanismin avulla maksasoluihin. Seerumissa olevat munuaisiin, jossa ne vahingoittavat munuaistiehyeitä. Alfa-amanitiinilla on jonkin verran enterohepaattista kiertoa.
Toksiinit eivät tuhoudu esimerkiksi keitettäessä eivätkä ruoansulatuskanavan entsyymit kykene hajottamaan niitä. Amatoksiinit vaikuttavat solujen tumiin aiheuttaen proteiinisynteesin pysähtymisen
ja soluvaurion. Amatoksiinit vaurioittavat nautittuna maksaa, munuaisia ja suolta ja niiden on epäilty voivan vaikuttaa myös suoraan aivoihin. Esimerkiksi alfa-amanitiini estää mRNA-synteesiä ja täten proteiinisynteesiä sitomalla ja inhiboimalla eläinsolujen RNA-polymeraasi II -entsyymiä.
Suurin osa amatoksiineista on ihmiselle ja monille eläimille myrkyllisiä, mutta eivät kaikki. Ihmiselle vaaraton on esimerkiksi amanulliini. Yhdisteen tappava annos (LD) on samaten hiirillä suurempi kuin amatoksiineilla keskimäärin, yli 20 mg/kg. Joillekin sieniä syöville etanoille amatoksiinit eivät ole ainakaan mainittavasti myrkyllisiä, ja siksi ne voivatkin syödä valkokärpässientä.
Myrkytystä hoidetaan ensisijaisesti poistamalla myrkky elimistöstä ja elintoimintojen tukitoimenpiteillä, sekä tarvittaessa maksansiirrolla. Silybiinin ja N-asetyylikysteiinin on havaittu mahdollisesti vähentävän kuolleisuutta. Toistuva lääkehiilen anto on eduksi suoleen erittyvän myrkyn sitomiseksi.
Amatoksiineihin kuuluvien yhdisteiden rakenteita ja LD-arvoja:
Silmälasit
Silmälasit ovat kehyksen ja linssien, tai vain linssien ja sankojen muodostama optinen apulaite, jota pidetään silmien edessä. Joskus silmälaseja pidetään ainoastaan esteettisistä syistä, mutta normaalisti silmälasien tehtävä on auttaa taittovikaista henkilöä näkemään paremmin. Silmälaseja käytetään myös mykiöleikkausten jälkitiloissa ja harmaakaihin yhteydessä.
Taittovikaa korjaavia silmälaseja kutsutaan usein plus- ja miinuslaseiksi. Pluslaseja, jotka auttavat näkemään lähelle, kutsutaan myös lukulaseiksi ja niiden tarve liittyy usein ikääntymiseen. Miinuslaseilla puolestaan korjataan likinäköisyyttä eli parannetaan kauas näkemistä. Silmälasien linssit voivat myös olla kaksitehoiset, jolloin linssin ylempi osa parantaa kauas näkemistä, alempi lähelle näkemistä. Hajataittoisuutta hoidetaan sylinterilaseilla, joiden kaarevuussäde on eri suunnista erilainen. Myös karsastusta voidaan tarvittaessa hoitaa silmälaseilla, joihin hiotaan prismakorjaus.
Silmälasien voimakkuus ilmaistaan dioptrioina. Dioptriluku kertoo kuinka kaukana linssistä sen polttopiste on. Miinuslasit ovat koveria ja niiden valepolttopiste on linssin edessä. Pluslasit ovat kuperia ja niiden polttopiste on linssin takana.
Silmälasin linssit voivat olla itsestään tummuvat, jolloin ne tummuvat UV-säteilyn vaikutuksesta ja vaalenevat jälleen siirryttäessä pimeämpään. Tällöin linssit sisältävät jotakin hopeahalogenoidia, kuten hopeabromidia. Tällaisia silmälasin linssejä nimitetään fototrooppisiksi linsseiksi.
Aiemmin silmälasien linssit tehtiin lasista, mutta nykyään ne tehdään pääosin muovista. Muovilinsseillä on useita etuja lasisiin verrattuna: ne ovat esimerkiksi kevyempiä eivätkä rikkoonnu yhtä helposti.
Kehysten materiaali voi olla metallia tai muovia. Alkujaan sarvisankaiset kehykset ovat jo kauan sitten muuttuneet muovisiksi, vaikka näyttävät edelleen luonnonmateriaalilta.
Näköä parantavien silmälasien lisäksi on olemassa häikäisyltä suojaavia aurinkolaseja sekä silmiä suojaavia suojalaseja työ- ja harrastekäyttöön. Suojaavat lasit voidaan varustaa vahvuuksilla, jolloin ne korjaavat samalla taittovikaa.
Silmälasit keksittiin Pohjois-Italiassa todennäköisesti 1280-luvulla. Alkuperäiseksi keksijäksi on useissa lähteissä väitetty Salvino D’Armatea, mutta tämä tieto on osoitettu vääräksi, ja alkuperäinen keksijä on jäänyt tuntemattomaksi. Arabeilla saattoi olla suurennuslaseja jo 1100-luvulla. Keisari Neron kerrotaan käyttäneen smaragdia gladiaattorikisojen seuraamiseen ajanlaskun alussa.
Twin Peaks
Twin Peaks on David Lynchin ja Mark Frostin luoma kulttimainetta nauttiva televisiosarja, joka seuraa FBI-agentti Dale Cooperin yritystä selvittää nuoren Laura Palmerin raakaa murhaa kuvitteellisessa Twin Peaksin pikkukaupungissa, kaupungin asukkaiden elämää ja kaupunkiin liittyviä yliluonnollisia tapahtumia.
Kuvitteellinen Twin Peaksin kaupunki, ja samalla sarjan tapahtumat, sijoittuvat synkkien metsien keskelle Koillis-Washingtoniin. Kuvauspaikkana toimi pääasiassa North Bend Luoteis-Washingtonissa. FBI-agentti Dale Cooperia esittää Kyle MacLachlan. Lisäksi sarjassa näyttelevät muun muassa David Lynch, Lara Flynn Boyle, Heather Graham, David Duchovny ja Sherilyn Fenn.
Lynch ja Frost kirjoittivat ja ohjasivat osan jaksoista, mutta he käyttivät myös paljon kutsuttuja ohjaajia. Yhdysvalloissa sarjaa lähettiin huhtikuusta 1990 kesäkuuhun 1991 yhteensä 30 jakson verran. Sarjan päättymisestä huolimatta sillä on yhä vankka fanikunta, joka järjestää esimerkiksi aiheeseen liittyviä festivaaleja. "Twin Peaks" on monesti listattu yhdeksi historian parhaista televisiosarjoista.
Sarja lienee ollut alkuunpanija useille eristyneiden pikkukaupunkien erikoisiin persooniin perustuneille 1990-luvun televisiosarjoille, kuten "Rooman sheriffi" ja "Villi Pohjola". Sarja sisältää erilaisia kauhu-, scifi- ja surrealistisia elementtejä, jotka periytyivät esimerkiksi "Salaisiin kansioihin" ja "Lostiin". "Twin Peaksin" tunnuspiirteitä ovat rauhallinen, melkein viipyilevä kerronta, omintakeinen huumori ja omintakeista tunnelmaa luova Angelo Badalamentin musiikki.
Suomessa sarja esitettiin ensimmäisen kerran keväällä 1991 (ensimmäiset 15 jaksoa), loput jaksot esitettiin syksyllä 1991. Se uusittiin osittain keväällä 1995 sekä kokonaisuudessaan vuosina 2000–2001 sekä 2007 MTV3:lla. Kutosella sarja uusittiin 1. syyskuuta 2012 – 28. maaliskuuta 2013. Viimeisin uusintakierros alkoi TV5:llä 9. lokakuuta 2013.
Sarjan innoittamana on tehty myös elokuva "Twin Peaks – Tuli kulje kanssani".
7. lokakuuta 2014 sarjan tekijät David Lynch ja Mark Frost vahvistivat, että sarjalle tehdään kolmas, yhdeksän jakson pituinen tuotantokausi vuonna 2015. Uudet jaksot sijoittuvat sarjassa 25 vuoden päähän ensimmäisistä jaksoista. Lynch vetäytyi sarjasta huhtikuussa 2015 liian vähäisen palkkion vuoksi. Toukokuussa 2015 Lynch ilmoitti palaavansa sarjaan ja kertoi, että jaksoja tehdään enemmän kuin suunnitellut yhdeksän. Myöhemmin toukokuussa 2015 ilmoitettiin, että jaksojen määrä tuplataan kahdeksaantoista ja Angelo Badalamenti palaa tekemään uutta musiikkia.
Uudet jaksot alkoivat Yhdysvalloissa Showtime-kanavalla 21. toukokuuta 2017. Suomessa Sub-kanava esittää syksyllä 2017 ensin vanhat jaksot uusintana ja sen jälkeen sarjan uudet jaksot.
Lakritsikasvi
Lakritsikasvi ("Glycyrrhiza glabra") on monivuotinen herneen sukuinen palkokasvi, joka on kotoisin Lähi-idästä ja Kaakkois-Euroopasta. Se kasvaa noin metrin korkuiseksi. Tieteellinen nimi tulee kreikan sanoista "glykys" ja "rhiza", jotka tarkoittavat makeaa juurta. Sana "lakritsi" on samaa kantaa.
Lakritsikasvin juuri kerätään kasvin kolmannen kasvukauden loppupuolella.
Dominikaanimunkit aloittivat lakritsikasvin viljelyn Englannissa 1500-luvulla Pontefractissa, missä lakritsimakeinen syntyi. Tuoreen lakritsikasvin juuri on keltainen ja noin 50 kertaa sokeria makeampaa, mutta siinä oleva karvas öljy peittää suuren osan makeudesta alleen. Uuttamisen jälkeen kitkeryys saadaan häviämään. Makeisen musta väri saadaan lääkehiilestä, jota lakritsikaramellimassaan lisätään sitä keitettäessä.
Laksatiivit
Laksatiivit ovat suolen toimintaa stimuloivia aineita. Niitä käytetään tilanteessa, jossa halutaan saada suoli tyhjennettyä tai toimimaan. Laihdutuksessa laksatiiveilla ei ole tehoa, koska elimistö tottuu niihin, ja vähitellen suolen toiminta palautuu normaaliksi laksatiiveista huolimatta. Jos tämän jälkeen lopetetaan laksatiivien käyttö, seurauksena on ummetus eli tila, jossa suoli ei toimi.
Liiallisella sokerialkoholien sekä joidenkin muiden keinotekoisten makeutusaineiden käytöllä saattaa olla laksatiivinen vaikutus.
Laksatiiveja ei alkujaan käytetty ummetuksen hoitoon, vaan, peräruiskeiden ohella, tautia aiheuttavan pahan ruumiinnesteen poistamiseen tai pahan hengen karkotuskeinona, kuten suonen iskemistä ja kuppaustakin.
Laksatiivien käyttö lääkeaineina on varsin vanhaa. Risiinikasvista ("Ricinus communis") saatava risiiniöljy on ollut käytössä Egyptissä jo noin 6000 vuotta sitten ja Intiassakin jo 2000 eaa.
Raparperia ("Rheum rhabarbarum") käytettiin ulostuslääkkenä jo antiikin aikana, jolloin Dioskorides mainitsee sen aaloen ohella.
Arabit löysivät aleksandriansennan ("Senna alexandrina") laksatiiviset ominaisuudet noin tuhat vuotta sitten, ja heiltä sen oppivat eurooppalaiset.
Synteettisistä laksatiiveista vanhin on fenoliftaleiini, joka tuli ulostusaineena käyttöön 1900-luvun alussa. Sittemmin sen on syrjäyttänyt 1950-luvulla markkinoille tullut ja ominaisuuksiltaan samankaltainen bisakodyyli, joka on yhä moderneissa lääkevalmisteissa käytetty kontaktilaksatiivi.
Rikkiäkin on käytetty laksatiivina. Suolistobakteerit pelkistävät rikin suolta ärsyttäväksi rikkivedyksi. Rikkivedyn imeytymisestä aiheutuvien sivuvaikutusten vuoksi ainetta ei enää suosita.
Kroonisen ummetuksen hoitoon on tutkimusnäyttöä polyetyleeniglykolin (makrogoli), tegaserodin, psylliumin ja laktuloosin tehosta.
Pohjois-Afrikka
Pohjois-Afrikka on Afrikan mantereen pohjoisin osa Saharan autiomaan pohjoispuolella. Yhdistyneiden kansakuntien tilastoinnissa siihen kuuluvat Algeria, Egypti, Libya, Marokko, Sudan, Tunisia ja Länsi-Sahara.
Espanjalla on alueita Pohjois-Afrikassa.
Historiallisesti Pohjois-Afrikka on ollut muusta Afrikasta eristyksissä ollut saareke, jonka kulttuuriin ovat vaikuttaneet enemmän Eurooppa ja Lähi-itä kuin muu Afrikka. Eristyneisyys johtuu Saharan autiomaasta, joka rajaa etelässä Pohjois-Afrikan erilleen muusta Afrikasta. Kulkuyhteydet meritse ja maitse muuhun Afrikkaan olivat huonot, ja näin kulttuurivaikutteita ei ole kovin paljon kulkenut Saharan poikki. Sitä vastoin Välimerellä on purjehdittu varhaisista ajoista saakka.
Pohjois-Afrikan väestö on valtaosaltaan islaminuskoista, kun taas Saharan eteläpuolisessa Afrikassa myös kristinusko on laajalle levinnyt. Pohjois-Afrikan valtakielenä on arabia. Marokossa ja Algeriassa puhutaan sen ohella myös berberikieliä.
Vanhalla ajalla Pohjois-Afrikassa sijaitsivat muinainen Egypti ja Karthago. Myöhemmin koko alue kuului Rooman valtakuntaan, jonka hajottua vandaalit valloittivat sieltä alueita. 640-luvulla arabit valloittivat Pohjois-Afrikan, ja he ovat siellä nykyäänkin valtaväestönä. Myöhemmin alue oli Osmanien valtakunnan alaisuudessa. 1800-luvulla sen valloittivat Ranska, Italia ja Espanja siirtomaikseen. Vuosina 1940–1943 Pohjois-Afrikassa sodittiin toisen maailmansodan taisteluja. Alueen maista Egypti itsenäistyi vuonna 1922, muut 1950- ja 1960-luvuilla.
Pohjoisafrikkalainen keittiö on väljä käsite, jolla tarkoitetaan usein Marokon, Algerian ja Tunisian (ns. Maghrebin alueen) ruokakulttuureita. Egyptiläinen keittiö eroaa enemmän muista pohjoisafrikkalaisista ja se yhdistetäänkin usein Lähi-idän ruokakulttuureihin.
Pohjois-Afrikan keittiöt ovat saaneet vuosituhansien aikana vaikutteita sekä Lähi-idän että muiden Välimeren alueen keittiöiltä. Monet ruoat, kuten kuskus, pohjautuvat myös alueen alkuperäisväestön, berberien ruokaperinteeseen.
Alueen ruoanlaitossa on käytetty perinteisesti muun muassa lampaanlihaa, palkokasveja, viljatuotteita, sitrushedelmiä, monenlaisia vihanneksia ja hedelmiä sekä rannikolla kalaa ja muita mereneläviä. Oliivit, taatelit, mantelit, ja viinirypäleet ovat myös tärkeässä roolissa. Mausteina käytetään muun muassa roomankuminaa, kanelia, muskottia, sahramia, anista sekä tuoreina yrtteinä minttua, korianteria ja persiljaa.
Mahajanga
Mahajanga on kaupunki Madagaskarilla. Se on Mahajangan provinssin pääkaupunki. Mahajanga sijaitsee valtion luoteisrannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 226 600 (2014).
Cacaopera (kunta)
Cacaopera on kunta Morazánin alueella El Salvadorissa. Cacaopera sijaitsee valtion koillisosissa. Vuoden 2007 väestönlaskennassa siellä oli 10 943 asukasta.
Cacaoperan lähistöllä puhuttiin aiemmin cacaoperan kieltä, joka on nyt kuitenkin hävinnyt.
Lombok
Lombok on saari Indonesiassa. Se kuuluu Pieniin Sundasaariin. Lombokin länsipuolella sijaitsee Bali ja itäpuolella Sumbawa. Suurin kaupunki ja hallinnollinen keskus on Mataram. Saarella on noin 2 403 025 asukasta (1990), ja sen pinta-ala on 4 725 neliökilometriä. Lombokin edustalla sijaitsee kolmen pienen saaren muodostama ryhmä nimeltään Gili-saaret.
Saaren asukkaista 80 % on etnisesti sasakeja ja noin 10–15 % balilaisia. Siellä asuu jonkin verran myös kiinalaisia, arabeja, jaavalaisia ja sumbawalaisia.
Lombokin ja Balin välissä sijaitseva syvä Lombokinsalmi on ekologisesti huomattava, sillä sitä pitkin kulkee kaakkoisaasialaista ja austroaasialaista eliölajistoa erottava Wallacen linja. Vaikka salmi on vain 18–40 km leveä, Lombokin eliölajisto eroaa merkittävällä tavalla läntisempien saarten lajistosta. Saari on tuliperäinen, ja sen pohjoisosan kansallispuistossa sijaitsee 3 726 m korkea Rinjani, joka on Indonesian toiseksi korkein tulivuori. Rinjani on aktiivinen, ja se purkautui viimeksi vuonna 2004. Se sijaitsee samassa paikassa kuin vuonna 1257 purkautunut Samalas-tulivuori, joka aiheutti maailmassa hyvin kylmän kauden.
Kahoolawe
Kahoolawe eli Kaho'olawe on pieni tuliperäinen saari Havaijilla. Se sijaitsee Mauista hieman lounaiseen. Saaren pinta-ala on 117 neliökilometriä. Korkein kohta, Lua Makika sijaitsee noin 450 metriä vedenpinnasta.
Kahoolawe asutettiin noin vuonna 1000. Vuonna 1857 saarella oli kuitenkin enää noin 50 asukasta.
Saarella ei nykyään ole vakituista asutusta, koska se on Yhdysvaltain laivaston entinen harjoitusampuma-alue. Presidentti George H. W. Bush lopetti ammunnat saarella vuonna 1990. Saari siivottiin, ja merivoimat luovutti sen Havaijin osavaltiolle vuonna 2003.
Baduin kieli
Badui on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Jaavan saarella, Indonesiassa. Badui on hyvin samankaltaista kuin sundan kieli, ja sitä pidetäänkin joskus vain sundan murteena. Badui kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 20 0000 ihmistä (2000).
Balin kieli
Bali on kieli, jota puhutaan pääasiassa Balin saarella Indonesiassa. Sitä puhuu äidinkielenään noin 3 300 000 ihmistä. Sillä on hieman puhujia myös Jaavalla ja Lombokissa.
Bali on austronesialainen kieli ja läheistä sukua sumbawalle ja sasakille.
Balia on latinalaisilla aakkosilla 1900-luvun alkupuolelta asti. Aiemmin sitä kirjoitettiin balilaisilla aakkosilla, joita nykyään suurin osa balilaisista ei osaa.
Rarotongan kieli
Rarotonga on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Cookinsaarten eteläisellä saariryhmällä. Rarotonga on hyvin läheistä sukua maorin kielen kanssa ja sitä kutsutaankin joskus "Cookinsaarten maoriksi". Lisäksi rarotonga muistuttaa tuamotua ja tubuaita. Rarotongaa puhuu äidinkielenään kaikkiaan noin 42 669 ihmistä.
Rarotongan kieli on ollut virallinen kieli englannin rinnalla Cookinsaarilla vuodesta 2003.
Kielessä on 14 kirjainta glottaaliklusiili [ʔ] mukaan lukien, joka kirjoitetaan '. Rarotongassa on yhdeksän konsonanttia /p t k m n ng r v ' / sekä viisi lyhyttä vokaalia /i e a o u/ ja viisi pitkää vokaalia /i: e: a: o: u:/.
Tuamotu
Tuamotu on maailman suurin atolliketju. Se sijaitsee Ranskan Polynesiassa, Tyynellämerellä. Tuamotulla on yhteensä noin 16 600 asukasta (2012).
Tuamotulla puhutaan pääasiassa tuamotun kieltä, josta useimmilla asutetuilla saarilla on oma murteensa. Napukan saarella puhuttava murre poikkeaa muista tuamotun murteista niin paljon, että sitä pidetään joskus omana kielenään. Myös pukapukaa ja mangarevaa puhutaan jonkin verran.
Ranska on tehnyt ydinkokeita Tuamotuun kuuluvilla Mururoan ja Fangataufan saarilla.
Tuamotu jakautuu useisiin pienempiin saariryhmiin, joita ovat:
Tuamotun kieli
Tuamotu (paumotu) on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan Tuamotun saarilla, Ranskan Polynesiassa. Kieltä puhuu äidinkielenään kaikkiaan noin 4000 ihmistä (2007). Tuamotu kuuluu malaijilaispolynesialaisten kielten ryhmään. Se on hyvin läheistä sukua muun muassa rarotongalle ja havaijille.
Kielellä on seitsemän alueellista murretta: fangataufa (fangatau, tupitimoake), marangai, napuka (pidetään joskus omana kielenään), parata (putahi), reao, tapuhoe ja vahitu.
Tuamotussa on viisi lyhyttä vokaalia /u, i, o, e, a/ ja viisi pitkää vokaalia /u: i: o: e: a:/ sekä 10 konsonanttia /f h p t k m n ŋ r v /. ŋ tarkoittaa äng-äännettä. Tuamotussa ovat säilyneet k- ja ŋ-äänteet, jotka ovat tahitissa muuttuneet glottaaliklusiiliksi (').
Tubuai
Tubuai on Australsaarten saari Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Ranskan Polynesiaan ja sijaitsee noin 640 kilometriä Tahitista etelään. Tubuain pinta-ala on noin 45 neliökilometriä. Ranska otti Tubuain haltuunsa vuonna 1881. Saarella puhutaan muun muassa tahitin ja tubuain kieliä.
Tubuailla on kolme kylää, joista suurin on Mataura. Matauran lähellä on myös saaren lentoasema. Saaren korkein kohta on Mont Taita 422 metriä merenpinnan yläpuolella.
Vuonna 2012 saaren asukasluku oli 2170.
Paavo Castrén
Paavo Sakari Castrén (s. 3. huhtikuuta 1938 Pielavesi) on klassillisen filologian emeritusprofessori Helsingin yliopistossa. Hän on Suomen johtavia Pompeji-tutkijoita.
Castrénin tieteellinen tutkimus on käsitellyt erityisesti latinalaista epigrafiikkaa, Rooman ja Pompejin sosiaalihistoriaa ja Kreikan ja Rooman myöhäisantiikkia. Hän on julkaissut myös suurelle yleisölle suunnattua tietokirjallisuutta. Teoksestaan "Pompejilaisia kohtaloita" (Otava) hän sai vuoden 2007 Lauri Jäntin tietokirjapalkinnon. Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla vuonna 2011. Castrén on yliopisto-opetuksen lisäksi luennoinut usein erilaisissa yleisötilaisuuksissa.
Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1975. Hän oli Suomen Ateenan-instituutin ensimmäinen johtaja 1984–1988. Paavo Castrén nimitettiin professoriksi 1. elokuuta 1998.
Kangasajuruoho
Kangasajuruoho ("Thymus serpyllum") on timjamin lähisukulainen varpumainen kasvi. Kreikkalainen nimi "serpens" viittaa kasvin kasvutapaan, mikä on maanpintaa pitkin ryömimistä.
Kangasajuruoho on ikivihreä kasvi, ja se kukkii heinäkuussa. Kukkia on runsaasti, ja ne ovat vaaleanpunaisia. Kangasajuruoho muistuttaa nurmiajuruohoa mutta on varsiltaan karvaisempi.
Kangasajuruohoa tavataan Pohjois-Euroopassa ja Keski-Euroopan pohjoispuolella.
Suomessa kangasajuruoho esiintyy monin paikoin Etelä- ja Itä-Suomessa, harvinaisena Länsi- ja Keski-Suomessa sekä Inarin Lapissa. Missään päin maata se ei ole kovin yleinen. Se kasvaa luonnonvaraisena muun muassa hiekkaisilla kangasmailla ja jokivarsilla. Kangasajuruohon alalaji harjuajuruoho ("Thymus serpyllum" ssp. "serpyllum") on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi lajiksi.
Kangasajuruohoa voidaan kasvattaa maanpeitekasvina yhtenäiseksi matoksi. Kasvia voidaan käyttää timjamin asemesta monissa ruoissa. Platina väittää, että kun kasvia keittää viinietikassa ja voitelee sillä ohimoita, se parantaa päänsäryn. Kangasajuruohoa käytetään myös irrottamaan limaa ja laukaisemaan lihaskouristuksia. Se vaikuttaa keuhkoihin antibakteerisesti, sillä hoidetaan yskää ja astmaa, ja se sopii myös höyryhengitykseen.
Jeroen Tel
Jeroen Godfried Tel (s. 1972) on hollantilainen pelimusiikin säveltäjä. Hänet tunnetaan varsinkin lukuisista 1980-luvun ja 1990-luvun alun Commodore 64:n peleihin tehdyistä sävellyksistä.
Tel sai C64 -tietokoneensa 12-vuotiaana. Ennen kuin hän tapasi ystävänsä Charles Deenenin, hän yritti säveltää musiikkia pelkän BASIC-ohjelmointikielen avulla. Deeneniltä hän sai tarvittavat konekieliset rutiinit musiikin tekoon. Deenenin kanssa Tel perusti vuonna 1987 Maniacs of Noise -ryhmän, jossa hän käytti nimimerkkiä Wave. Myöhemmin Tel siirtyi brittiläisen Probe Entertainment -pelijulkaisijan riveihin Deenenin puolestaan lähtiessä Interplaylle.
Vuonna 1989 Tel palkittiin sävellyksillään Turbo Outrun -peliin parhaan musiikin palkinnolla 8-bittisten koneiden sarjassa PCW-messuilla (sittemmin ECTS-messut) Lontoossa (joskaan Tel ei ollut itse paikalla, ja hän kuuli tapahtuneesta vasta myöhemmin). Jeroen Telin suosituimmat kappaleet ovat "Cybernoid I" & "II" -peleihin tehdyt teemat, jotka hän laati 16-vuotiaana kahden muun C64-pelimuusikon, Rob Hubbardin ja Martin Galwayn, inspiroimana. Tel sävelsi C64:lle musiikkia demoscenen kontekstissa vielä 1990-luvulla (ja ajoittain myöhemminkin). Lisäksi hän on säveltänyt tracker-musiikkia PC-koneilla esimerkiksi XM-formaatissa.
Tel vieraili Suomessa tietokoneharrastajien Assembly-tapahtumassa elokuussa 2012.
Vuoden Lyyti
Vuoden Lyyti on Unioni Naisasialiitto Suomessa ry:n antama nimitys Lyytin ja Lydian päivänä 23. toukokuuta. Lyyti-arvonimi myönnetään tunnustukseksi ansiokkaasta tasa-arvotyöstä.
Eero Paloheimo
Eero Kalervo Paloheimo (s. 14. kesäkuuta 1936 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja tekniikan tohtori. Paloheimo hoiti Teknillisen korkeakoulun puurakentamisen professuuria vuosina 1995–2000. Hän oli vihreiden kansanedustaja vuosina 1987–1995 ja eduskunnan tulevaisuusvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1994–1995. Paloheimo oli Tuusulan kunnanvaltuuston jäsen vuosina 1984–1992. Paloheimo on kirjoittanut yhdeksän ympäristöä ja tulevaisuutta käsittelevää kirjaa ja lukuisia artikkeleita lehtiin ja kokoomateoksiin.
Paloheimo oli suunnittelija ja toinen omistaja Insinööritoimisto Eero Paloheimo & Matti Ollilassa vuosina 1965–1994. Hän on suorittanut kaksi tohtorintutkintoa. Väitöskirja Münchenin yliopistosta oli otsikoitu "Problem der Sicherheit besonders der durch Biegung beanspruchten Spannbetonbrücken" (1963) ja väitöskirja Teknillisestä korkeakoulusta oli nimeltään "On the Reliability of Structures and Structural Elements" (1970). Paloheimon suunnittelemista rakennelmista tunnetuimpia ovat vuonna 1975 valmistunut Turun Myllysilta, joka jouduttiin purkamaan 2010 romahdusvaaran vuoksi, sekä Yrjö Kukkapuron ateljee.
Paloheimo on ollut mukana suunnittelemassa ekokaupunkia Kiinaan. Hän on esitellyt ajatuksiaan tulevaisuuden ekologisesta maailmasta kirjassaan "Syntymättömien sukupolvien Eurooppa" (1996). Kirjassa on esimerkiksi suunnitelma uudenlaisesta liikennejärjestelmästä.
Paloheimon mukaan ekokatastrofi ja yhteiskunnallinen katastrofi etenevät rinnan. Molemmat kiihdyttävät toisiaan ja ovat maailmanlaajuisia, ja kummankin pohjimmainen syy on väestönkasvu. Tuloksena eko- ja yhteiskunnallisen katastrofin yhdistelmästä on Paloheimon mukaan maailmanloppu. ”Se ei ole tulossa vaan menossa. Me elämme sen keskellä.” Loppu kestää Paloheimon mukaan noin 200 vuotta ajankohdasta, jolloin merkit siitä olivat näkyvissä ajankohtaan, jolloin suurin osa kaikesta arvokkaasta on peruuttamattomasti mennyttä.
Lokakuussa 2010 Paloheimo ilmoitti eroavansa vihreistä vastalauseena sille, että puolue kannatti hänen mukaansa ”ylimitoitettua muuttoliikettä”. Hän on kuulunut Ekovihreät ry:n hallitukseen. Hän on Ekologinen puolue vihreät -puolueen perustajajäsen. Hänellä on hyvin erilaiset näkemykset sosiaalipolitiikasta kuin monilla muilla vihreillä, esimerkiksi Osmo Soininvaaralla.
2015 Paloheimo ja professori U. B. Lindström aloittivat Unite The Armies -kampanjan, jonka tarkoituksena on pysäyttää maapallon ympäristön tilan huonontuminen ja vapauttaa maailman armeijat suojelemaan ihmiskuntaa ympäristökatastrofeilta.
Paloheimo on intohimoinen shakinharrastaja.
Sonic Team
Sonic Team on Segan pelinkehittäjäosasto, joka perustettiin 1988 nimellä SEGA AM8. Vuonna 1991 ryhmä muutti nimensä nykyiseen muotoonsa Sonic the Hedgehog -pelin valtaisan suosion myötä. Sonic Teamia johtaa videopelisuunnittelija ja -tuottaja Yuji Naka. Sonicin luoja, "Naoto Ōshima", jätti Sonic Teamin perustaakseen oman "Artoon"-pelistudionsa.
Sonic Team työskenteli myös Sonic-hahmoon perustuvan TV-sarjan parissa.
Vuonna 2003 "United Game Artists" (entinen SEGA AM9) yhdistettiin Sonic Teamiin.
Sonic Team sijaitsee nykyään San Franciscossa.
The Chemical Brothers
The Chemical Brothers on brittiläinen Tom Rowlandsin (Thomas Owen Mostyn Rowlands) ja Ed Simonsin (Edmund John Simons) muodostama konemusiikkia soittava yhtye. The Prodigyn ja Daft Punkin ohella yhtye on tuonut konemusiikin klubeilta massojen tietoisuuteen ja tuonut lavaesiintymiseen ja musiikkiin vaikutteita myös rockmusiikista. Chemical Brothersin musiikissa yhdistyvät house, big beat, trip hop ja breakbeat. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa Setting Sun, Block Rockin' Beats, Hey Boy Hey Girl, Let Forever Be ja Galvanize.
Yhtye muodostuu kahdesta englantilaisesta miehestä nimeltään Tom Rowlands ja Ed Simons. Yhtye on myös tunnettu nimellä Dust Brothers, mutta nimestä johtuneen oikeusjutun jälkeen nimi vaihdettiin Chemical Brothersiksi.
Chemical Brothersin ensimmäinen albumi, "Exit Planet Dust" saavutti suosiota vuonna 1995. Levyn suosituimmat ja tunnetuimmat kappaleet ovat "Life Is Sweet" ja "Chemical Beats". "Exit Planet Dustia" seurasi vuonna 1997 myös suosittu albumi "Dig Your Own Hole", jonka tunnetuin kappale on "Block Rocking Beats". Myös kappale "Setting Sun" sai suosiota. Todellisen läpimurron Chemical Brothers teki vuonna 1999 kappaleellaan "Hey Boy Hey Girl", jota seurasi todella hyvin myynyt albumi "Surrender". Myös "Let Forever Be", jolla Oasiksen Noel Gallagher vieraili laulajana, oli suosittu.
Sittemmin The Chemical Brothers on julkaissut neljä albumia, jotka ovat "Come With Us" (2002), "Push the Button" (2005), "We Are the Night" (2007) sekä "Further" (2010). "Come With Us" -albumilta tunnetuimmat kappaleet ovat "Star Guitar" ja "The Test". "Push the Buttonilta" julkaistu "Galvanize"-single nousi yhtyeen tunnetuimpien kappaleiden joukkoon.
Suomessa kaksikko piipahti elokuussa 2010 Helsingissä järjestetyssä Flow festival -tapahtumassa.
Yhtye on tehnyt vuonna 2011 tehtyyn Hanna-trilleriin kaikki soundtrackit.
Adonaran kieli
Adonara on austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 98 000 ihmistä (2008). Heistä suurin osa asuu Adonaran saarella, Indonesiassa. Adonara kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten ryhmään.
Yūji Naka
Yūji Naka (, s. 17. syyskuuta 1965) on videopelisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten aiempana Sonic Teamin johtajana. Hän lähti Sonic Teamilta 8.5.2006, ja on sittemmin perustanut oman peliyhtiönsä, Propen.
Hän ohjelmoi alkuperäisen "Sonic the Hedgehog" -pelin, kun Naoto Ōshima suunnitteli hahmon ja Hirokazu Yasuhara laati pelialueet. Naka on myös tuottanut useita muita Segan kuuluja pelejä, kuten "NiGHTS Into Dreamsin" ja "Phantasy Star Onlinen". Aikaisemmissa peleissään hänet mainittiin nimimerkillä "YU2", joka on viittaus Segan kuuluun pelisuunnittelijaan, Yū Suzukiin.
Lyyti
Lyyti on suomalainen naisen etunimi, joka on ollut suomalaisessa nimipäiväkalenterissa vuosina 1929–1949. Lyyti on kansanomainen puhuttelumuoto nimestä Lydia tai Lyydia, joka merkitsee 'lyydialaista'. Ensimmäiset Lyyti-nimiset kastettiin 1890–1910-luvuilla, ja vuoden 2012 loppuun mennessä on noin 1050 ihmiselle annettu Lyyti-nimi.
Waama
Waama on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 50 000 ihmistä (2000), suurin osa heistä Beninissä. Myös läntisessä Nigeriassa elää jonkin verran kielen puhujia. Lähes puolet waaman puhujista on monikielisiä.
Waamankielinen Uusi testamentti julkaistiin vuonna 1994.