Ahmed Zewail
Ahmed Hassan Zewail (; 26. helmikuuta 1946 Damanhur, Egypti – 2. elokuuta 2016 Yhdysvallat) oli egyptiläissyntyinen yhdysvaltalainen tiedemies, joka sai vuonna 1999 Nobelin kemianpalkinnon työstään fysikaalisen kemian alalla. Hän tutki erityisesti kemiallisten reaktioiden siirtymätiloja femtosekuntilaserspektroskopian avulla. Hän oli Yhdysvaltojen kansalainen vuodesta 1982.
Zewail syntyi 1946 Damanhurissa ja kasvoi Disukissa. Hänen vanhempansa olivat Hassan ja Rawhia Dar. Hänen isänsä työskenteli ensin polkupyörä- ja moottoripyöräasentajana ja sitten valtion virkamiehenä.
Zewali kävi valtion kouluissa ja pääsi sen jälkeen opiskelemaan kemiaa Aleksandrian yliopistoon. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi 1967 ja maisteriksi 1969. Hän toimi yliopisto-opettajana myös vuodet 1967–1969.
Valmistuttuaan Aleksandrian yliopistosta Zewail päätti jatkaa opintojaan Yhdysvalloissa, vaikka hänen englannin taitonsa oli vielä tuolloin melko heikko. Hän teki jatko-opintojaan Pennsylvanian yliopistossa Robin Hochstrasserin alaisuudessa ja tutki uusia spektroskopiamenetelmiä. Tohtoriksi Zewail valmistui 1974. Väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Zewail teki Charles B. Harrisin alaisuudessa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Siellä hän tutki koherenssia moniulotteisissa järjestelmissä ja kiinteiden aineiden energian siirtymistä.
Zewali sai väitöskirjan jälkeiset tutkimuksensa valmiiksi 1976, jolloin hän aloitti California Institute of Technologyssä yliassistenttina. Apulaisprefessoriksi hänet nimettiin 1978 ja professoriksi 1982. Hän toimi fysikaalisen kemian professorina vuoteen 1989.
Zewali johti 1980-luvun ja suurimman osan 1990-lukua ryhmää, joka tutki femtokemiaa, jossa tutkitaan kemiallisia reaktioita hyvin pienissä ajanjaksoissa. Vielä 1970-luvulla kemistit ajattelivat molekyylien viritystilojen välisestä dynamiikasta eri tavalla kuin nykyään.
Zewalin ryhmä onnistui selventämään reaktiodynamiikkaa ja valottamaan atomien kvanttimekanistista kehittymistä molekyyleissä. Hän käytti tutkimuksissaan paljon kahden valopulssin tekniikkaa, jossa ensimmäisellä pulssilla aiheutettiin kemiallinen reaktio ja toisella havainnoitiin reaktion seuraus. Zewailin kehittämilla ultranopeilla lasereilla oli mahdollista ”valokuvata” kemiallisten sidosten katkeaminen ja muodostuminen. Tästä työstään Zewali palkittiin 1999 Nobelin kemianpalkinnolla.
Zewali toimi 1990–1997 Caltechissä kemiallisen fysiikan Linus Pauling -professorina ja vuodesta 1997 kemian Linus Pauling -professorina. 1990-luvulla Zewali siirtyi tutkimaan mikroskopian uutta muotoa, jossa käytettiin ultranopeita elektronipulsseja. Zewalin haaveissa oli jopa saada Linus Paulingin tavoinen toinen Nobel-palkinto.
Zewali kehitti 1991 uudentyyppisen elektronimikroskoopin, joka käytti hyväkseen ultranopeita laseria ja valosähköistä ilmiötä. Sen avulla femtosekunnissa lähetetyllä elektronivirralla pystyi tutkimaan atomien dynamiikkaa kiinteissä aineissa ja niiden pinnalla.
Uransa aikana Zewali kirjoitti kaikkiaan noin 600 artikkelia ja 14 kirjaa.
Zewalin poliittisen näkemyksen mukaan tiede ylittää valtioiden rajat. Hän olikin uransa aikana poliittisesti aktiivinen ja kirjoitti myös kansainvälisisestä politiikasta.
Zewalin poliittisesta ajattelusta esimerkkinä on vuoden 1983 Valokemian ja -biologian kansainvälinen konferenssi, jonka hän järjesti Aleksandriassa. Hän pyrki koko uransa ajan nykyaikaistamaan arabimaailman tiedekenttää. Aleksandriassa suurin osa arabitieteilijöistä määrättiin lähtemään paikalta, kun israelilaiset saapuivat paikalle. Zewali ei lähtenyt, vaan hän julkisesti tuomitsi hallitukset, jotka pyrkivät tällaiseen hajottavaan toimintaan.
Barack Obama nimitti 2009 Zewailin tieteen ja tekniikan neuvostoonsa. Samana vuonna hänet valittiin Yhdysvaltain ensimmäiseksi Lähi-idän-tiedelähettilääksi. Egyptissä perustettiin 2011 Zewail City of Science and Technology -instituutti kansallisen tieteen elvyttämiseksi, ja Zewail valittiin sen hallituksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.