hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Allosteerinen säätely
Biokemiassa allosteerinen säätely tarkoittaa entsyymin tai proteiinin säätelyä siten, että spesifinen efektorimolekyyli sitoutuu proteiinin "allosteeriseen kohtaan" eli kohtaan, joka tarkoittaa jotain muuta kohtaa kuin proteiinin aktiivinen kohta. Efektoreja, jotka lisäävät proteiinin aktiivisuutta, kutsutaan "allosteerisiksi aktivaattoreiksi". Proteiinin aktiivisuutta alentavia efektoreja kutsutaan "allosteerisiksi inhibiittoreiksi". Termi "allosteerinen" tulee kreikan kielen sanoista "allos", "toinen" ja "steerinen", "muoto", joka viittaa säätelykohtaan, joka on muu kuin proteiinin aktiivinen kohta. Allosteerinen säätely on hyvä esimerkki takaisinkytkentä -säätelystä.
Suurin osa allosteerisistä vaikutuksista voidaan selittää MWC mallilla (kehittäjät Monod, Wyman ja Changeux) tai jaksoittaisella mallilla (kehittäjät Koshland, Nemethy ja Filmer). Molemmat mallit sanovat, että entsyymin alayksiköt esiintyvät yhdessä tai kahdessa konformaatiossa, jännittyneessä (T) tai vapautuneessa (R) ja että vapautuneet alayksiköt sitoutuvat substraattiin paremmin kuin jännittyneet. Nämä kaksi mallia eroavat toisistaan eniten sen suhteen, kuinka ne olettavat alayksikköjen interaktoivan ja millaisissa suhteissa alayksiköt esiintyvät entsyymissä.
MWC mallia, jota usein kutsutaan myös symmetriamalliksi, selittää entsyymin alayksiköiden kiinnittyvän siten, että niiden konformaatiomuutokset vaikuttavat kaikkiin muihinkin alayksiköihin. Näin kaikkien alayksiköiden on esiinnyttävä samassa konformaatiossa.
Jaksoittainen malli ennustaa alayksiköiden olevan kytköksissä siten, että konformaatiomuutos indusoi saman muutoksen muihin. Näin alayksiköiden ei tarvitse välttämättä olla samassa konformaatiossa. Jaksoittainen malli on tiivistettävissä seuraaviin neljään kohtaan:
"Allosteerinen aktivaatio" tapahtuu, kun yhden entsyymin tai proteiinin substraatin sitoutuminen yhteen sitoutumiskohtaan lisää substraattien sitoutumista muihin sitoutumiskohtiin. Happimolekyylien sitoutuminen hemoglobiiniin on esimerkki allosteerisestä aktivaatiosta: Yhden happimolekyylin sitoutuminen yhteen alayksikköön lisää hapen sitoutumista muihin alayksikköihin. Hemoglobiinin tapauksessa happi on sekä substraatti että efektori. Allosteerinen eli "muu" kohta on hemoglobiinin kyseessä ollen happea sitovan alayksikön aktiivinen kohta eli hemiryhmä ja sen rautaioni.
Gerd Kanter
Gerd Kanter (s. 6. toukokuuta 1979 Tallinna) on virolainen kiekonheittäjä, joka on kiekonheiton maailmanmestari vuodelta 2007 ja olympiavoittaja vuodelta 2008.
Kanter karsiutui vuoden 2001 universiadeissa tuloksella 57,44 m. Hän sijoittui 2002 Euroopan talviheittocupissa kolmanneksi ja osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa sijoittuen Münchenin EM-kilpailuissa kahdenneksitoista. Hän voitti Euroopan talviheittocupin 2003. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui. Vuonna 2004 hän voitti Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan kilpailun. Hän karsiutui Ateenan olympialaisissa tuloksellaan 60,05 m ja sijoittui myöhemmin samana vuonna viidenneksi heitettyään 63,28 m. Kanter voitti 2005 Euroopan talviheittocupin tuloksellaan 66,05 m ja Euroopan cupin ykkösliigan tuloksella 68,16 m. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän voitti MM-hopeaa tuloksella 68,57 m. Loppukaudella hän voitti universiadit ja sijoittui toiseksi .
Vuonna 2006 Kanter heitti kolmanneksi Euroopan talviheittocupissa sekä ensimmäiseksi Euroopan cupin ykkösliigassa. Hän voitti hopeaa Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja sijoittui toiseksi . Maaliskuussa 2007 hän voitti Euroopan talviheittocupin. Kesäkuussa hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Kanter voitti maailmanmestaruuden 68,94 metriä kantaneella heitollaan. Kauden päätteeksi hän voitti tuloksella 66,54.
Kanter voitti vuonna 2008 jälleen Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan. Hän jatkoi voittoputkeaan samana kesänä Pekingissä, kun hän voitti olympiakultaa tuloksella 68,82 m. hän voitti tuloksella 68,38. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan talviheittocupin heitettyään 69,70. Hän voitti myös Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 66,88 m. hän oli viides. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 66,20 m.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Kanter voitti hopeaa tuloksella 66,95. Hän sai hopeaa myös Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 66,53. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia tuloksella 68,03. Hän oli kolmas myös Moskovan MM-kilpailuissa 2013 heitettyään 65,19. Zürichin EM-kisoissa 2014 Kanter oli toinen tuloksella 64,75. Hän voitti kiekonheiton maanosien cupissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 Kanter oli kolmas tuloksella 65,27. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdestoista.
Kanterin ennätys, 73,38 m, on maailman kaikkien aikojen kolmanneksi pisin heitto.
Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves myönsi Gerd Kanterille Viron Valkoisen Tähden ritarikunnan I luokan kunniamerkin (suurristi) 23.2.2009.
Killswitch Engage (vuoden 2000 albumi)
Killswitch Engage on samannimisen yhdysvaltalaisen metalcore-yhtyeen vuonna 2000 julkaistu debyyttialbumi. Levy julkaistiin itsenäisen Ferret Records -levy-yhtiön kautta. Yhtyeen myöhemmät albumit on julkaistu Roadrunner Recordsin nimen alla.
Albumista tehtiin vuonna 2005 uudelleenjulkaistu versio, jolta löytyy neljä yhtyeen vuonna 1999 äänittämää demoraitaa.
Kappaleet "Temple from the Within" ja "Vide Infra" ovat myös "Alive or Just Breathing" ja "In the Unblind" äänitettiin uudelleen "Alive or Just Breathing" albumin bonuslevylle. Kappale "Irreversal" äänitettiin uudelleen "The End of Heartache" albumin bonuslevylle.
Adad
Adad on mesopotamialaisessa mytologiassa sateen jumala. Kun Enlil päätti rangaista ihmiskuntaa kaupunkien aiheuttamasta melusta, hän pyysi Adadia lopettamaan sateet. Lopulta ihmisten rukoukset saivat kuitenkin Adadin heltymään ja hän päästi myrskyn valloilleen.
Adad on akkadinkielinen nimi jumalalle, ja se tunnettiin sumeriksi nimellä Iškur. Sumerit pitivät Iškuria hedelmällisyyden jumalatar Inannan melko vähäpätöisenä veljenä, eikä jumala ollut niin tärkeässä asemassa kuin akkadilainen Adad. Sumerien Iškur mainitaan jumalien luettelossa, joka on löytynyt Farasta. Iškurin arvostuksen vähäisyyteen vaikutti kenties se, että eteläisessä Babyloniassa sateet ja myrskyt olivat harvassa ja viljely riippui siellä enemmän kastelujärjestelmistä kuin sateista. Myös jumalilla Enlil ja Ninurta oli myrskyjumalan piirteitä, jotka omalta osaltaan vähensivät Iškurin merkitystä jumalana. Hän esiintyy joskus jommankumman tai jopa molempien apulaisena tai kilpailijana.
Akkadiksi Adad tunnetaan myös nimellä Ramman (ukkostaja).
Chola
Chola-dynastia (tamiliksi சோழர் குலம், ) oli tamilidynastia, joka hallitsi etenkin Etelä-Intiaa 1200-luvulle saakka. Valtakunta sai alkunsa Kaveri-joen hedelmällisestä laaksosta. Karikala Chola oli tunnetuin varhaisen Chola-dynastian kuninkaista, kun taas valtakunnan keskiajalta tunnetuimmat hallitsijat olivat Rajaraja Chola I, Rajendra Chola ja Kulothunga Chola I.
Chola oli vaikutusvaltaisimmillaan 900–1100-luvuilla. Rajaraja Chola I:n (Rajaraja Suuren) ja hänen poikansa Rajendra Cholan hallinnassa dynastiasta tuli sotilaallinen, taloudellinen ja kulttuurinen suurvalta Aasiassa. Cholan alueet ulottuivat Malediiveilta etelässä Andhra Pradeshin Godavari-joelle saakka pohjoisessa. Rajaraja Chola valloitti Intian niemimaan eteläosan, osan Sri Lankaa ja miehitti Malediivit. Rajendra Chola taas lähetti Pohjois-Intiaan voitokkaan retkikunnan, joka eteni Gangesille saakka ja voitti Palan valtakunnan hallitsijan Mahipalan. Hän hyökkäsi lisäksi menestyksekkäästi Srivijayan kuningaskuntaa vastaan Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Cholan valta heikkeni 1100-luvulla Pandyan ja Hoysalan valtakuntien nousun myötä, ja valtakunta hajosi lopullisesti 1200-luvun lopulla.
Cholat jättivät jälkeensä pysyvän perinnön. Dynastian into rakentaa temppeleitä ja edistää tamilinkielistä kirjallisuutta johti useiden tamiliarkkitehtuurin ja -kirjallisuuden merkkiteosten syntyyn. Chola-kuninkaat olivat innokkaita rakentajia ja suunnittelivat temppelinsä paitsi palvontamenoja varten myös taloudellisen toiminnan keskuksiksi. He saivat aikaan keskitetyn valtiomuodon ja perustivat alueelleen järjestyneen, byrokraattisen hallinnon.
Olavi Hildén
Olavi Hildén (1932-1994) oli johtava suomalainen lintutieteen popularisoija ja arvostettu ornitologi.
Hildén valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1950 ja aloitti biologian opinnot samana vuonna. Väitöskirja Ecology of duck populations in the island group of Valassaaret, Gulf of Bothnia. - Ann. Zool. Fennici 1:153-279, valmistui vuonna 1964. Samoihin aikoihin painosta tuli Retkeilijän lintuopas, joka aikanaan innosti monen koululaisen lintuharrastuksen pariin. Jo aikaisemmin hän oli julkaissut yhdessä ystävänsä Pentti Linkolan kanssa Suuren lintukirjan. Muita 1960-luvun merkkiteoksia olivat Pohjolan linnut värikuvin sekä MMM-Lintuharrastuskirja. 1970-luvulla ilmestyivät niin Muuttolinnut kuin Lintukäsikirja. Hän myös osallistui useiden muiden lintukirjojen toimittamiseen. Viimeisinä aikoinaan hän julkaisi yhdessä Martti Harion kanssa Muuttuva saaristolinnusto kirjan, jossa suoritetaan yhteenveto suomalaisista saaristolintututkimuksista.
Kaikkiaan Hildén laati noin 200 lintutieteellistä kirjoitusta. Valtaosa niistä ilmestyi suomalaisissa lintutieteellisissä lehdissä Ornis Fennica ja Lintumies, joiden päätoimittajina Hildén myös toimi. Lintumies-lehden hän itse asiassa perusti vuonna 1965, ja toimi päätoimittajana vuosina 1965-1969 ja 1973-1976.
Suomen lintutieteellisen yhdistyksen sihteerinä Hildén toimi 1952-1967, ja sen nuorisojaoston (Lintutieteellisten yhdistysten liiton eli BirdLife Suomen edeltäjän) puheenjohtajana 1957-1967.
Päätyökseen Hildén työskenteli Helsingin yliopistossa dosenttina ja assistenttina.
Retkikeitin
Retkikeitin on retkellä mukana kuljetettava laite, jolla ruokaa voi valmistaa tai lämmittää. Yhdistelmä koostuu usein polttimesta ja ruoan valmistus-/lämmittämisastian tukijalasta. Retkikeitintä pidetään yhtenä retkeilijän tärkeimmistä varusteista. Sitä saa jokamiehen oikeuksien nojalla käyttää kaikkialla ilman maanomistajan lupaa. Yksi Suomessa tunnettu retkikeitinsarjamerkki on Trangia.
Keittimen valintaan vaikuttavat sen käyttöolosuhteet ja -tarve. Sulan maan aikana tehtävillä retkillä pärjätään hyvin joko kaasu- tai sprii­keittimillä, mutta talviolosuhteissa, varsinkin jos majoitutaan yksinomaan ulos (teltta, laavu, loue), tarvitaan jo paineella toimivia tehokkaampia keittimiä. Hyvä retkikeitin menee pieneen tilaan, se on kevyt, vakaa ja kestävä, se on helppo huoltaa sekä siinä on hyvä tuulensuoja. Usean eri polttoaineen käyttömahdollisuus on myös hyvä ominaisuus.
Koska retkikeitin yleensä kannetaan mukana, retkikeittimen on tarkoitus olla mahdollisimman kevyt. Myös keittoastioiden on tarkoitus olla kevyitä. Keveytensä ansiosta tulevat kysymykseen alumiiniset keittoastiat. Usein näkee käytettävän myös ohuita teräsastioita ja varsinkin teflonpintaisia teräskattiloita. Keittimiä käytettäessä on suositeltavin pyöreä kattila, koska sillä hyödynnetään parhaiten keittimen lämpö.Tyypillisesti retkikeittimien polttimet on suunniteltu tietylle polttoaineelle, mutta osa keittimistä on säädettävissä useammalle polttoaineelle. Tyypillinen monipolttoainekeitin pystyy käyttämään bensiiniä, valopetrolia ja alkoholia, osa pystyy myös käyttämään kaasua.
Retkeilijän kannalta tärkein polttoaineiden ominaisuuksista on leimahduspiste, jolla tarkoitetaan sitä alinta lämpötilaa, jossa nesteen pinnasta normaali-ilmanpaineeessa erottuu niin paljon höyryä, että se muodostaa syttyvän höyry-ilmaseoksen, kun se saa liekkikosketuksen. Valopetroolilla se on +30 °C – +55 °C, bensiinillä –25 °C – –40 °C, butaanilla –60 °C, propaanilla –104 °C ja spriipohjaisilla polttoaineilla +1 °C – +14 °C.
Kaasut ovat lämpöarvoltaan ja käyttömukavuudeltaan hyviä polttoaineita retkeilyssä, mutta niiden negatiivinen puoli on korkea höyrystymislämpötila (kiehumispiste). Butaanin höyrystymislämpötila normaalissa ilmanpaineessa on 0, isobutaanin –10 ja propaanin –43 celsius­astetta. Paineen laskiessa myös höyrystymislämpötila laskee, ja kaasukeittimet ovat suosittuja myös kylmissä vuoristo-olosuhteissa. Kylmänkestävimpiä kaasuja ovat sekoitekaasut. Sekoitekaasut, joissa propaanin osuus on luokkaa 70%, ovat osoittautuneet parhaiksi. Sekoitekaasupullojen butaani ei tulo ulos pullosta pakkasilla, ja jos propaanin osuus nousee, painepullon kestävyys joutuu koetukselle. Retkikeittimessä on hyvä olla esilämmitysputki polttoaineelle, jossa neste saadaan höyrystymään kaasuksi keittimen omalla liekillä. Bensiinin ominaisuudet riittävät kovillekin pakkasille. Retkeillessä talvella on myös muistettava, että polttoaineen kulutus nousee, kun lämpötila laskee. Polttoaineen menekkiin vaikuttavat myös polttoaineen tekniset ominaisuudet.
Jukka H. Meurman
Jukka Heikki Meurman (s. 14. syyskuuta 1947) on Helsingin yliopiston kovakudos- ja infektiosairauksien professori ja lääketieteellisen tiedekunnan varadekaani. Hän toimii myös HYKS:n suu- ja leukasairuksien klinikan ylilääkärinä. Meurman on tutkinut jo yli 30 vuotta ehkäisevää hammaslääketiedettä ja tutkimustyönsä ansiosta vastaanottanut runsaasti niin kansallista kuin kansainvälistäkin tunnustusta.
Meurman on toiminut aikaisemmin Kuopion yliopiston määräaikaisena hammaslääketieteen professorina 1996–1997 ja hammaslääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1994–1997.
Meurman on kutsuttu Saksan tiedeakatemian jäseneksi ja hän on Louis Pasteur -yliopiston ja Tukholman Karoliinisen instituutin kunniatohtori. Koulutukseltaan Meurman on hammaslääketieteen sekä lääketieteen ja kirurgian tohtori.
Meurmanien sivistyssukuun kuuluva Jukka Meurman on asemakaava-arkkitehti Otto-Iivari Meurmanin pojanpoika ja siten suomalaisuusmies ja poliitikko Agathon Meurmanin pojanpojan pojanpoika. Hän on naimisissa Elisabet Meurmanin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta: vuoden 2007 Idolsissa hyvin menestynyt Kristian A. J. Meurman (s. 1979) ja Anna Meurman-Pawli (s. 1974). Vuonna 1978 syntynyt poika Otto Agathon menehtyi vauvana synnynnäiseen sydänvikaan. Hänet on haudattu sukuhautaan Kangasalan kirkon hautausmaalle.
LDL-reseptori
LDL-reseptori on solun pinnalla esiintyvä mosaiikkiproteiini, joka edesauttaa runsaasti kolesterolia sisältävän LDL-partikkelin eli alhaisen tiheyden lipoproteiinin (engl. "Low Density Lipoprotein") endosytoosia eli kulkeutumista soluun. LDL-reseptori tunnistaa LDL-partikkelin uloimmassa fosfolipidikalvossa sijaitsevan apoproteiini B100:n. Michael S. Brown ja Joseph L. Goldstein saivat vuonna 1985 Nobelin lääketieteen palkinnon LDL-reseptorin löytämisestä.
LDL-reseptorikompleksit esiintyvät klatriinin (engl. "clathrin") peittämissä kuopissa solupinnalla, jotka LDL-kolesteroliin adaptiinin avulla kiinnittyessään irtoavat muodostaen klatriinin peittämän vesikkelin. Tämä mahdollistaa LDL-kolesterolin kiinnittymisen ja soluun kulkeutumisen. Tämä prosessi tunnetaan nimellä endosytoosi ja se tapahtuu kaikissa tumallisissa soluissa (ei punasoluissa). Maksa on suurin LDL-kolesterolin suodattaja, jossa noin 70 % LDL-kolesterolista endosytoituu verenkierrosta. LDL-kolesterolin kohonneen pitoisuuden on osoitettu olevan yksi päätekijöistä ateroskleroosin muodostumisessa.
Kun klatriinin peittämä vesikkeli on solun sisällä, se karistaa klatriinikuorensa ja fuusioituu happaman endosomin kanssa. pH:n muutos aiheuttaa konformaatiomuutoksen LDL-reseptorissa, joka tällöin vapauttaa siihen sitoutuneen LDL-partikkelin. Tällöin reseptori tuhoutuu tai se kierrätetään endosyyttistä reittiä pitkin takaisin solun pinnalle, missä pH on neutraali. Tämä luonnollista tilaa vastaava pH:n arvo saa reseptorin palaamaan luonnolliseen konformaatioonsa ja jälleen valmiiksi vastaanottamaan toisen LDL-partikkelin.
Reseptorin synteesiä kontrolloidaan vapaan solunsisäisen kolesterolin tason mukaan: mikäli kolesterolia on jo liikaa, reseptorin tuottoa inhiboidaan. LDL-reseptorit tuotetaan endoplastisessa retikkelissä ja ennen solun pinnalle kulkeutumistaan niitä muokataan Golgin laitteessa. Berberiini on kasviperäinen alkaloidi, jonka on osoitettu aktivoivan LDL-reseptoria ja alentavan siten kohonneita veren rasvapitoisuuksia (kokonais- ja LDL-kolesterolit ja apo B).
LDL reseptori on kimeerinen proteiini. Siinä on lukuisia alayksiköitä, jotka ovat toiminnallisesti itsenäisiä.
LDL-kolesteroli
LDL () eli alhaisen tiheyden lipoproteiini viittaa osaan lipoproteiinipartikkeleita, joiden koko vaihtelee halkaisijaltaan 18–25 nm. Lipoproteiinipartikkelit kuljettavat rasvahappomolekyylejä triglyserideinä ja kolesterolia verenkierrossa. LDL on plasman runsain lipoproteiini. Sen tehtävänä on kuljettaa kolesterolia solukalvojen rakennusaineeksi ja steroidihormonien synteesiin. LDL-partikkeleiden kuljettamaa kolesterolia kutsutaan LDL-kolesteroliksi. LDL on maksan tuottama VLDL:n (Very Low Density Lipoprotein) lopputuote. Kukin LDL-partikkeli sisältää yhden apolipoproteiini B-100:n (Apo B-100, 4536 aminohappotähdettä), joka pitää rasvahapot liukoisena vesipitoisessa ympäristössä. Se sisältää myös antioksidatiivisia vitamiineja (E-vitamiineja tai karotenoideja). LDL-kolesterolia kutsutaan usein "pahaksi kolesteroliksi", koska on osoitettu yhteys kohonneen LDL-kolesterolipitoisuuden ja sydän- ja verisuonitautien, kuten ateroskleroosin, välillä.
Baarimestari
Baarimestari (puhekielessä myös baarimikko) on baarityöhön erikoistunut ravintolatyöntekijä. Baarimestarin työhön kuuluu muun muassa erilaisten juomasekoitusten valmistaminen ja tarjoilu baarissa. Baarimestarin työpaikka voi olla esimerkiksi ravintola, disco, yökerho, laivan ravintola tai muu vastaava. Työskentely tapahtuu yleensä baaritiskillä ja on pitkälti seisomatyötä, joten siinä tarvitaan hyvää fyysistä kuntoa (selkä, jalat). Baarimestarin on ravintolahenkilökunnan tavoin tunnettava Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskuksen antamat anniskeluohjeet ja määräykset sekä noudatettava niitä. Työ on yleensä vuorotyötä, ja työrytmi vaihtelee paljon.
Suomessa baarimestariksi luetaan baarimestarin erikoisammattitutkinnon suorittaneet henkilöt. Baarimestari voi käydä ensin matkailu- ja ravitsemisalan ammattikorkeakoulututkinnon tai hotelli- ja ravintola-alan perustutkinnon, jonka jatkoksi suoritetaan baarimestarin jatkolinja. Jatkolinjalla voi valmentautua suorittamaan baarimestarin erikoisammattitutkinnon. Anniskelupaikassa alkoholijuomia tarjoilemassa voi toimia henkilö, joka on täyttänyt 18 vuotta.
Clark Gillies
Clark ”Jethro” Gillies (s. 7. huhtikuuta 1954 Moose Jaw, Saskatchewan, Kanada) on entinen jääkiekkoilija. Hän tuli tunnetuksi fyysisestä pelistään NHL-liigan New York Islandersissa, jonka riveissä voitti neljä Stanley Cup -mestaruutta. 958 NHL-ottelussaan laitahyökkääjä Gillies teki 319 maalia, antoi 378 maalisyöttöä ja istui 1 023 jäähyminuuttia.
Gilliesin huippuaikojen kentällisen keskushyökkääjä oli Bryan Trottier ja ketjun toisessa laidassa pelasi Mike Bossy. He pelasivat myös Challenge Cupissa NHL:n joukkueessa Neuvostoliittoa vastaan 1979.
Turgut Özal
Turgut Özal (13. lokakuuta 1927 – 17. huhtikuuta 1993) oli turkkilainen poliitikko sekä taloustieteilijä. Hän toimi pääministerinä vuodesta 1983 vuoteen 1989, jolloin hänestä tuli presidentti. Presidenttinä hän oli kuolemaansa asti.
Özal oli myös perustamansa ja parlamenttivaalit 1983 ja 1987 voittaneen Isänmaa-puolueen (Anavatan Partisi; ANAP) puheenjohtaja vuoteen 1989.
Tsukuba Circuit
Tsukuba Circuit on japanilainen moottorirata, joka sijaitsee Tsukubassa, noin 50 kilometriä Tokiosta pohjoiseen. Sen pituus on 2,07 kilometriä, pisin suora on 437 metriä ja varikkopilttuita siellä on 32 kappaletta. Katsomopaikkoja on yhteensä 8 500 ihmiselle.
Rata esiintyy muutamissa ajopeleissä, kuten esimerkiksi "Gran Turismo 4:ssä".
Inditex
Inditex ("Industrias de Diseño Textil S. A.") on espanjalainen, maailman suurimpiin kuuluva vaatetusalan yritys, joka perustettiin 1963. Inditex-konserni koostuu yli sadasta vaatteiden suunnitteluun, tuotantoon ja jakeluun keskittyvästä yrityksestä. Yhtiön liikevaihto vuonna 2013 oli 16,7 miljardia euroa ja sen palveluksessa oli yli 128 000 henkilöä. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Arteixon-kunnassa Galiciassa. Yhtiön perustaja ja nykyinen hallituksen puheenjohtaja Amancio Ortega on Euroopan rikkain henkilö.
Inditex myy tuotteitaan yli 6 390 liikkeessä maailmanlaajuisesti (tilanne 2.9.2014). Yhtiön tuotemerkkejä ja kauppaketjuja ovat Zara, Pull and Bear, Massimo Dutti, Bershka, Stradivarius, Oysho, Zara Home ja Uterqüe. Suurin osa liikkeistä on Inditex-konsernin omistuksessa, mutta joissakin maissa liikkeet toimivat myös franchising-periaatteella.
Yhtiö suunnittelee ja valmistaa itse lähes kaikki tuotteensa. Uudet mallit toimitetaan Zara-liikkeisiin kahdesti viikossa lentorahtina.
Inditex aloitti toimintansa vuonna 1963 pienenä ompelimona. Vuonna 1975 ensimmäinen Zara myymälä avattiin A Corunaan, Espanjaan. Pikkuhiljaa yritys jatkoi kasvuaan, ja vuonna 1988 Inditex avasi myymälöitä myös Espanjan ulkopuolelle, jonka jälkeen sen suosio kasvoi merkittävästi.
1990 –luvulla Inditex aloitti uusien ketjujen lanseerauksen, jolloin syntyivät Bershka, Pull and Bear, Massimo Dutti sekä Stradivarius.
Maaliskuussa 2001, Inditex Group listautui Madridin pörssiin. Yhtiön arvo oli tuolloin 9 miljardia euroa. Vuonna 2008 Inditex perusti jälleen uuden ketjun Uterqüen, joka keskittyi pelkästään asusteisiin.
Tällä hetkellä Inditex Groupilla on maailmanlaajuisesti 6 390 liikettä viidellä mantereella.
Zara: Inditexin lippulaiva, ensimmäinen ja suurin ketju. Trendikkäitä vaatteita kaikkiin tarkoituksiin. Zara tarjoaa muotia naisille, miehille ja lapsille. Perustettu 1975 ja Zaralla on 1996 liikettä maailmanlaajuisesti.
Bershka: Perustettu 1988, 935 liikettä. Tarjoaa muodikkaita vaatteita ja asusteita nuorille.
Pull and Bear: Tarjoaa rentoja vaatteita nuorille, tuotteilla on todella nopea kierto. Perustettu 1991, maailmanlaajuisesti 865 liikettä.
Stradivarius: Muotia pelkästään naisille, ostettu osaksi Inditexiä 1999, 820 liikettä.
Massimo Dutti: Tarjoaa eleganttia muotia, jossa on panostettu laatuun, materiaaleihin ja leikkauksiin. Hieman muita Inditexin ketjuja kalliimpi. Tuotteita naisille, miehille ja lapsille. Ostettu 1991 Inditexille, 669 liikettä maailmanlaajuisesti.
Oysho: Tarjoaa alus- sekä oloasuja naisille. Perustettu 2001, 539 liikettä.
Zara Home: Kodin tuotteita Zaran tyyliin. Perustettu 2003, 406 liikettä maailmanlaajuisesti.
Uterqüe: Laadukkaita asusteita ja kenkiä naisille. Perustettu 2008, 80 liikettä.
Zara (vaatemyymäläketju)
Zara on espanjalaisen Inditexin tunnetuin vaatemyymäläketju. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Galiciassa A Coruñassa, jonne ensimmäinen Zara-liike avattiin 1975. Zara on yksi maailman nopeimmin kasvavista vähittäiskauppiaista 2700 liikkeellään noin 60 maassa.
Zaran emoyhtiö Inditex on maailman kolmanneksi suurin tekstiili- ja vaateteollisuusjätti Christian Diorin ja Niken jälkeen. Noin kaksi kolmasosaa Inditexin liikevaihdosta tulee Zara-ketjusta. Talouslehti Forbesin globaalien suuryritysten listalla Inditex oli vuonna 2017 sijalla 276 ja tärkein kilpailija, ruotsalainen Hennes & Mauritz sijalla 506.
Suomeen Zara rantautui 2002, ja Zaran myymälöitä hoiti vuoteen 2013 asti Stockmann franchise-sopimuksella, kunnes Inditex osti itselleen toiminnasta vastanneen Stockmannin tytäryhtiön, Z-Fashion Finland Oy:n. 2000-luvun alkupuolella Stockmann avasi Zara-myymälöitä myös Venäjälle, mutta vuonna 2006 ne siirtyivät Inditexille 41,5 miljoonalla eurolla.
Zaran mallisto vaihtuu erittäin usein, ja varaston kierto on 12–15 kertaa vuodessa. Näin samaa vaatetta valmistetaan melko pienenä eränä, mikä tukee yksilöllisyyden mielikuvaa. Monista muista pikamuotiyrityksistä poiketen Zara valmistaa merkittävän osan tuotteistansa omissa tehtaissaan Espanjassa, josta ne toimitetaan lentorahtina pari kertaa viikossa myymälöihin. Espanjan lisäksi vaatteita valmistetaan Portugalissa, Marokossa, Turkissa ja Aasiassa.
Amancio Ortega lähti 13-vuotiaana vaatekaupan apulaiseksi A Coruñaan ja kohosi pian myymälänhoitajaksi. Kun kauppaan tuli töihin 14-vuotias Rosalia, teinit rakastuivat, avioituivat ja alkoivat 1960-luvulla ommella ja myydä vaatteita Arteixossa, La Coruñan lähellä. Vuonna 1975, samana vuonna kuin kenraali Franco kuoli, he päättivät avata myymälän A Coruñaan. Sen nimeksi oli valittu Zorbas, kyltitkin oli tilattu, mutta paikallista samannimistä baaria pitävä yrittäjä vaati nimeä muutettavaksi. Uudeksi nimeksi otettiin Zara.
Myymälöitä avattiin lisää logistisista syistä valtateiden rekkareittien varsille, ja ensimmäinen Espanjan ulkopuolinen Zara avattiin rajan taakse Portugalin Portoon joulukuussa 1988.
Syksyllä 2017 Zaran entisen tehtaan turkkilaiset työntekijät ryhtyivät kampanjaan saadakseen yhtiön maksamaan heille kuuluvat palkkarästit ja luvatut korvaukset tehtaan sulkemisesta. Zaraa on aiemmin arvosteltu myös muun muassa lapsityövoiman käytöstä, nuorten suunnittelijoiden hyväksikäytöstä sekä tehtaiden huonoista työoloista.
Nukleoni
Nukleoni on yhteisnimitys atomiytimen rakenneosille, protoneille ja neutroneille. Atomiytimen merkinnässä X, A on massaluku ja kertoo atomiytimen nukleonien määrän.
Nukleoni esiintyy kvanttimekaniikan eräissä esityksissä yhtenä hiukkasena, jolla on kvanttiluku isospin. Tämä kulmaliikemäärää muistuttava suure voi saada arvon 0 tai 1 riippuen siitä, onko nukleoni protoni vai neutroni. Vahvan ydinvoiman kannalta kaikki nukleonit käyttäytyvät samalla tavalla riippumatta isospinin arvosta. Ytimien, joilla on sama nukleoniluku, massaerot aiheutuvatkin kokonaan sähköisestä vuorovaikutuksesta.
Anna-Lisa Fahler
Anna-Lisa Smeds (Os. Fahler, ent. Hellberg, 1915 – 1. tammikuuta 2005) oli vuoden 1934 Miss Suomi.
Fahler solmi avioliiton insinööri Elias Hellbergin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Fahler jäi leskeksi Elias Hellbergin kuoltua nuorena, ja hän avioitui myöhemmin Holger Smedsin kanssa. Fahler on kertonut jättäneensä julkisuuden rakkauden takia. Niinpä edellisenä vuonna Miss Suomeksi valittu Ester Toivonen sai Fahlerille luvatun elokuvaroolin, josta alkoi hänen uransa varsinainen nousu.
Fahler pysytteli täysin poissa julkisuudesta, kunnes Juha-Pekka Ristmeri tuotti ja toimitti MTV3-kanavalle kuusiosaisen dokumenttisarjan "Ken on heistä kaikkein kaunein" suomalaisesta missi-instituutiosta. Esiintyminen tässä ohjelmassa jäi Fahlerin viimeiseksi julkiseksi esiintymiseksi. Hän oli kuolinvuonnaan vanhin elossa oleva Miss Suomi.
Mariaheidi Rautavaara
Mariaheidi Rautavaara (oik. Heidi Marjatta o.s. Suovanen; 9. toukokuuta 1927 Turku – 14. syyskuuta 2004 Espoo) oli suomalainen laulaja (mezzosopraano). Aktiivisen laulajanuransa jälkeen hän toimi mm. laulun- ja pianonsoitonopettajana.
Rautavaaran puoliso vuosina 1959–1982 oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara.
Big air
Big air on BMX-pyöräilyn, lumilautailun, rullalautailun, motocrossin ja laskettelun eräs alalaji. Siinä kilpailija hyppää lajia varta vasten tehdystä hyppyristä ja suorittaa temppuja, kussakin laskussa on vain yksi hyppy. Hyppyreitä on eri kokoisia. Jos on kyse kilpailusta tuomarit arvostelevat suorituksen, big airissa arvostellaan hypyn suorituspuhtautta, korkeutta, vaikeutta ja showmaisuutta. Suoritusvarmuus sekä monipuolisuus ovat avainasemassa tässä lajissa. Big air -kilpailut ovat erittäin suosittuja näyttävyytensä takia. Laji on mukana lumilautailun maailmancupissa, TTR-kiertuella ja X games-kisoissa.
Suomenruotsalaisten lippu
Suomenruotsalaisten lippu on suomenruotsalaisten epävirallinen lippu, jossa on punainen pohja ja keltainen risti. Lippua käytetään joskus Pohjanmaan, Uudenmaan ja Varsinais-Suomen suomenruotsalaisten keskuudessa. Ahvenanmaan suomenruotsalaiset käyttävät Ahvenanmaan omaa lippua. Monet eivät ole tietoisia suomenruotsalaisten lipun olemassaolosta. Viime aikoina tosin esimerkiksi Rune Weegar on tehnyt työtä, jotta tietoisuus lipusta leviäisi.
Suomenruotsalaisten lipussa on Suomen vaakunan punakeltaiset värit (samaa väritystä käytetään myös Ahvenanmaan lipun ristissä). Se on punainen keltaristilippu, jollaisen Suomen itsenäisyyden alussa monet olisivat halunneet Suomen lipuksi. Lipun muodolla ja väreillä on haluttu symboloida pohjoismaiden yhtenäisyyttä ja erityisesti suomenruotsalaisten sidettä Ruotsiin. Skånen lippu on hyvin samankaltainen. Vastaavanlainen lippu oli myös kansallissosialismiin suuntautuneen, saksalaismiehityksen alaisen Norjan pääpuolueena toimineen Nasjonal Samlingin lippu.
Punainen keltaristilippu on saattanut olla käytössä jo 1500-luvulla yhdessä Suomen leijonavaakunan kanssa. Nykyisessä muodossaan lippu perustuu Suomen senaatin lippuvaliokunnan kauppalippuehdotukseen 1917. Ehdotuksessa oli yhdeksän valkoista ruusua vasemmassa yläkulmassa. Siniristilipun valinnan jälkeen punakeltalipun suosio hiipui hiljalleen suomenruotsalaisten keskuudessa 1970-luvulle asti, jolloin sen käyttö oli lähes kokonaan lakannut. 2000-luvulla lipun suosiota on yritetty palauttaa.
Suomenruotsalaisten perheiden lipputangoissa, etenkin maaseudulla ja mökeillä, saatetaan käyttää myös punakeltaista isännänviiriä Pohjanmaalla ja valkosinikeltaista isännänviiriä Uudellamaalla tämän lipun sijaan. Liputuspäivinä käytetään yleensä Suomen lippua.
Herbert Kroemer
Herbert Kroemer (Herbert Krömer) (s. 25. elokuuta 1928) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen fyysikko, joka on tutkinut ja kehittänyt puolijohdekomponentteja kuten transistoreja. Hän sai yhdessä Žores Alfjorovin kanssa puolet Nobelin fysiikanpalkinnosta vuonna 2000 puolijohteiden heterostruktuurien kehittämisestä nopeisiin ja optoelektroniikan komponentteihin. Toinen puoli palkinnosta meni Jack Kilbylle. Näiden kolmen työ loi perustaa modernille mikropiirien, tietokoneiden ja informaatioteknologian aikakaudelle.
Herbert Krömer varttui saksalaisessa Weimarin kaupungissa. Hänen vanhempansa olivat kunnianhimoisia ja määrätietoisia ja halusivat tarjota lapsilleen mahdollisimman hyvän koulutuksen. lahjakkaalla Herbert-pojalla oli koulussa tylsää ja hän keksi kaikenlaisia koiruuksia, josta seurasi lukuisia päiväkirjamuistutuksia
Krömer väitteli vuonna 1952 (vain 24-vuotiaana) Göttingenin yliopistossa. Hän työskenteli ensin puolijohdeasiantuntijana Saksan teleliikennelaitoksella ja siirtyi sieltä Yhdysvaltoihin RCA:n laboratorioihin. Siellä hän kirjoitti ensimmäiset julkaisunsa heterostruktuurisista bipolaarisista transistoreista. Hän jatkoi työskentelyään Varian Associatesilla Kaliforniassa. Vuonna 1966 hänestä tuli sähkötekniikan professori Coloradon yliopistossa, ja vuodesta 1976 hänen työnantajansa oli Kalifornian yliopisto, Santa Barbara.
Krömerin vuonna 1957 julkaisemat tulokset heterostruktuurisista trasnsistoreista eli sellaisista, joissa yhdistetään kahta puolijohdetta olivat ylivertaisia aikaisempiin rakenteisiin verrattuna varsinkin silloin kun tarvittiin korkeita taajuuksia. Žores Alfjorovin ryhmä sovelsi Krömerin tuloksia käytännössä vuonna 1966. Myöhemmin osoitettiin että uudentyyppiset transistorit saattoivat toimia satakertaisilla taajuuksilla aikaisempiin verrattuina, ja ne toimivat paremmin myös vahvistimina. Alfjorov rakensi myös heterostruktuureja hyödyntävän laserin. Valokuitu pohjautuu näihin keksintöihin, joita sovelletaan monissa elektronisissa laitteissa.
Antti Meurman
Antti Agathon Meurman (s. 31. tammikuuta 1955 Valkeakoski) on suomalainen viulutaiteilija ja Suomen kulttuurirahaston Pohjois-Savon rahaston asiamies.
Meurman valmistui Sibelius-Akatemiasta 1984. Hän on toiminut Kuopion konservatoriossa rehtorina ja viulunsoiton lehtorina. Nykyään hän on konservatorion kamari- ja orkesterimusiikin lehtori. Marraskuusta 2007 lähtien Meurman on toiminut myös Suomen kulttuurirahaston Pohjois-Savon rahaston asiamiehenä.
Žores Alfjorov
Žores Ivanovitš Alfjorov (, s. 15. maaliskuuta 1930) on venäläinen fyysikko, joka sai vuonna 2000 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Herbert Kroemerin ja Jack Kilbyn kanssa työstään puolijohdekomponenttien, erityisesti nopeiden transistorien, laserdiodien ja integroitujen mikropiirien kehittelystä. Näihin komponentteihin voidaan sanoa perustuvan nykyisen informaatioteknologian.
Alfjorov on Oulun yliopiston kunniatohtori. Hän on vieraillut Oulun yliopistossa useita kertoja 1980-luvulta alkaen.
Alfjorov valittiin 1995 Venäjän duumaan Jeltsiniä tukeneen Kotimme on Venäjä -puolueen ehdokkaana. Vuodesta 1999 lähtien hän on ollut duumassa kommunistien ehdokkaana. Hänet valittiin uudelleen 2003 ja 2007. Vuonna 2007 hän oli kommunistien listan kakkosehdokkaana vain puoluejohtaja Gennadi Zjuganovin jälkeen ja ennen Nikolai Haritonovia. Valtioduuman vanhimpana jäsenenä hän oli väliaikainen puhemies viidennen duuman kokoontuessa.
Alfjorov oli mukana kesällä 2007 mukana kymmenen Venäjän tiedeakatemian jäsenen allekirjoittamassa avoimessa kirjeessä presidentti Vladimir Putinille, jossa he arvostelivat häntä kirkon "soluttautumisesta" valtion elimiin, koulutukseen ja tieteeseen.
Lumipallo (albumi)
Lumipallo on J. Karjalainen ja Mustat Lasit -yhtyeen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1988.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen sekä sovittanut Jukka Tuovinen, ellei toisin mainita.
Vierailijat
Marc Burns
Marc Burns (s. 7. tammikuuta 1983) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.
Burns voitti 2000 yleisurheilun nuorten MM-kisoissa Santiago de Chilessä 100 metrillä pronssia. Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 hän juoksi maansa pikaviestijoukkueessa kolmanneksi. Myöhemmin mitali kirkastui hopeaksi, kun Yhdysvaltain joukkue hylättiin. Vuonna 2002 nuorten MM-kilpailuissa Kingstonissa hän saavutti hopeaa ajalla 10,18. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui alkuerissä. Ateenan olympialaisissa 2004 hänet hylättiin alkuerissä. Burns alitti ensimmäisen kerran 10 sekunnin rajan 25. kesäkuuta 2005, kun hän juoksi Port of Spainissa 9,96. Samana vuonna hän sijoittui Helsingin MM-kisoissa seitsemänneksi ajalla 10,14. 4 x 100 metrin viestijuoksussa hän oli mukana Trinidad ja Tobagon MM-hopeaa voittaneessa joukkueessa. Kauden lopussa hän voitti juostuaan 10,00. Vuonna 2006 Burns juoksi kolmanneksi Kansainyhteisön kisoissa ja kahdeksanneksi . Yleisurheilun maailmancupissa hän oli kolmas. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 100 metrillä kahdeksanneksi ja Pekingin olympialaisissa 2008 seitsemänneksi. Pekingissä hän saavutti hopeaa Trinidad ja Tobagon joukkueessa 4×100 metrin viestijuoksussa. hän oli viides.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän juoksi 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 10,00. Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden hopeaa maansa ennätyksellä 37,62 saavuttaneessa joukkueessa. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Burns sijoittui viidenneksi 60 metrillä ajalla 6,62. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pikaviestissä hopeaa. Alun perin joukkue sijoittui kolmanneksi, mutta nousi myöhemmin hopealle Tyson Gayn dopingkärystä johtuneen Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän sai pikaviestissä pronssia.
Madame Web
Madame Web on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä hahmo ja Hämähäkkimiehen seikkailujen sivuhahmo. Madame Web tuntee myös Tuonpuoleisen. Madame Webin loivat Denny O'Neil ja John Romita, Jr. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui "Amazing Spider-Man" -lehden numerossa 210 (marraskuu 1980)
Madame Web on mutantti ja tällä on lukuisia psyykkisiä voimia, kuten telepatia. Hän voi myös parantaa psyykkisesti sairaita ihmisiä ja liikkua paikasta toiseen astraalimuotonsa avulla. Viiden rituaalin tapahtumien jälkeen Madame Web on ollut kuolematon.
Madame Web on vammainen. Suurin osa hänen raajoistaan on toimintakyvyttömiä ja hän on myös sokea. Viidenrituaalin jälkeen Madamen terveys on kuitenkin huomattavasti kohentunut, vaikka hän onkin edelleen sokea ja sidottu erikoisvalmisteiseen tuoliinsa, joka pitää hänen elintoimintojaan yllä.
Madame Web esiintyi usein Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa, jossa hänen osuutensa hoiti Stan Leen vaimo Joan Lee. Sarjassa Madamen tehtävä oli antaa Hämähäkkimiehelle vaikeaselkoisia, mutta lopulta tarpeellisia neuvoja.
Madamen toimien vuoksi Hämähäkkimies tapasi Tuonpuoleisen. Toisin kuin sarjakuvissa, animaatiosarjan Madame Web oli voimakas kosminen olento.
Jaksot, jossa Madame Web esiintyi:
28 "Tohtori Outo",
29 "Tee toivomus",
30 "Mustekalan hyökkäys",
35 "Lopullinen tappaja",
36 "Tombstone",
37 "Venomin paluu",
38 "Carnage",
41 "Käännekohta",
60 "Vesimiehen paluu 2/2",
61-63 "Salaiset Sodat" ja
64-65 "Hämähäkki Sodat"
Klas Pontus Arnoldson
Klas Pontus Arnoldson (27. lokakuuta, 1844 – 20. helmikuuta, 1916) oli ruotsalainen kirjailija, journalisti ja poliitikko. Hän oli kansanedustaja vuosina 1882–1887. Hän oli aatteiltaan pasifisti ja sai Nobelin rauhanpalkinnon 1908 yhdessä tanskalaisen Fredrik Bajerin kanssa. Arnoldson oli Svenska freds- och skiljedomsföreningen (SFSF) perustajajäseniä ja sen ensimmäinen puheenjohtaja.
Elinkaari
Elinkaari on minkä tahansa elävän olennon, laitteen tai ilmiön yksilön toiminnallisuutta kuvaava kaari. Kaaren tyypillinen matemaattinen muoto on kellokäyrä. Syntyvaiheessa toiminnallisuus lähtee kasvamaan nollapisteestä. Kellokäyrän keskivaiheilla toiminnallisuus on suurimmillaan. Sitten se alkaa laskea kohti loppuaan. Tuotteiden ja ilmiöiden teoreettinen elinikä voi jatkua vailla loppua, mutta käytännöllinen käyttöikä on rajallinen. Eliöiden elinikä päättyy täsmälliseen kuolinhetkeen.
Erityisesti elinkaarella voidaan tarkoittaa:
Limes norrlandicus
Limes norrlandicus (”Norlannin raja”) on Skandinavian niemimaalla ilmenevä ilmasto-, maaperä- ja kasvillisuustyyppien raja. Se on myös ollut kulttuurinen ja elinkeinonharjoitukseen liittyvä raja.
Limes norrlandicuksen raja noudattelee Ruotsissa boreaalisen havumetsävyöhykkeen etelärajaa. Sen pohjoispuolella metsät ovat valtaosin havumetsiä, maaperä hapan ja talvi on luminen, pitkä ja kylmä. Eteläpuolella hallitsevat rehevät sekametsät ja edelleen etelämpänä puhtaat lehtimetsät, maaperä multavaa ja talvet useimmiten lauhoja ja vähälumisia. Limes norrlandicus kulkee Etelä-Ruotsin halki. Suomessa sen eteläpuolelle kuuluu vain ohut kaistale etelärannikolla. Paikoin Ruotsissa kasvillisuustyypin raja erottuu maastossa silmämääräisestikin.
Ruotsissa Limes norrlandicus on ollut vuosituhannet kulttuurinen ja taloudellinen rajavyöhyke, sillä sen eri puolet ovat soveltuneet erilaisten elinkeinojen harjoittamiseen. Jo kivikaudella Limes norrlandicus oli Ruotsin alueen osalta liuske-kvartsiittikulttuurin eteläraja ja toisaalta skandinaavinen kuoppakeramiikka ei ulottunut sitä pohjoisemmaksi. Myöhemmin, pronssikaudelta lähtien, Limes Norrlandicus vakiintui maanviljely- ja pyyntikulttuurin rajaksi. Rautakaudella Limes norrlandicus on suomalais-ugrilaiseen pyyntiväestöön usein yhdistettyjen rautakautisten järvihautojen esiintymisalueen eteläraja. Toisaalta se on skandinaavien asutuksesta kertovien viikinkiajan riimukivien esiintymisen pohjoisraja.
Kulttuuriraja on saattanut ainakin ajoittain olla myös kieliraja. Sen pohjoispuolella on viimeistään rautakaudella ilmeisesti puhuttu lähinnä nykyisten saamelaiskielten esimuotoja ja eteläpuolella ilmeisesti skandinaavisia kieliä. Tätä aikaisemmista kielioloista on esitetty erilaisia näkemyksiä. Esimerkiksi Ante Aikion mukaan Pohjois-Fennoskandiassa olisi vielä ajanlaskun alun tienoilla puhuttu tuntematonta paleoeurooppalaista kieltä, joka ensimmäisen vuosituhannen jaa. alkupuolella joutui saamelaiskielten syrjäyttämäksi. Aikion mukaan siis saamen leviäminen Skandinaviassa etelään päin on alle 2 000 vuoden ikäinen tapahtuma, eikä Skandinavian Limes norrlandicus ole sitä aikaisemmin voinut olla uralilaisen kielikunnan eteläraja.
Vyöhykkeen eteläpuolella ovat asuneet maata viljelleet germaanisten kielten puhujat, jotka ehkä vasta keskiajalta lähtien alkoivat laajemmassa määrin levittäytyä rajan pohjoispuolelle.
Suoruumis
Suoruumis on suosta löytynyt ihmisruumis. Tässä artikkelissa käsitellään soista löytyneitä muinaisia vainajia, joiden tutkimus kuuluu arkeologian piiriin.
Tietynlaiseen suohon upotetut ruumiit säilyvät huomattavan hyvin verrattuna maahan hautaamiseen, sillä sellaisessa suossa on hyvin vähän happea. Tällaisia soita on lähinnä Luoteis-Euroopassa, josta on myös valtaosa suoruumiista löydetty. Vain jotkut balsamoidut tai jäätyneet vainajat ovat säilyneet yhtä hyvin tai paremmin kuin hyvin säilyneet suoruumiit. Monet suoruumiit ovatkin arkeologian kannalta kiinnostavia siksi, että niissä on säilynyt pehmytkudoksia, kuten ihoa ja sisäelimiä.
Muinaisia suoruumiita on löydetty Luoteis-Euroopasta sadoittain. Huomattavan useissa näistä on väkivallan merkkejä. On arveltu, että ainakin osa olisi uhrattu tai teloitettu suohon.
Suomesta tunnetaan ainakin yksi suo, Leväluhta, josta on löytynyt esihistoriallisia ruumiita. Suomen suot eivät kuitenkaan säilytä ruumiita yhtä hyvin kuin monet Luoteis-Euroopan suot. Niinpä Leväluhdan vainajista on jäljellä lähinnä vain luita ja luiden osia.
Lasite
Lasite on keraamisen esineen pinnalla oleva ohut lasimainen kerros. Lasitetta käytetään esineen suojamiseksi kosteudelta sekä mekaaniselta rasitukselta. Lasitteet sisältävät aina lasifaasin, jonka osuus on 80-100 %. Lasite saattaa sisältää lasin lisäksi kiteitä, jotka tekevät lasitteen pinnasta karhean tai matan. Mattaa pintaa käytetään esimerkiksi lattialaatoissa, jotta nämä eivät olisi liukkaita.
Lasite syntyy poltettaessa keraami korkeassa lämpötilassa. Joskus lasite saattaa kuitenkin syntyä myös luonnollisessa prosessissa, esimerkiksi tulivuoren purkauksessa. Myös ydinräjähdyksen lämpösäteily saattaa synnyttää lasitteen räjähdyspisteen välittömään läheisyyteen.
Rob Morrow
Robert Alan ”Rob” Morrow (s. 21. syyskuuta 1962 New Rochelle, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Morrow aloitti ammattinäyttelijän uransa 1980-luvun alussa ja ensimmäinen näytelmä, jossa hän esiintyi, oli Horatio Algerin tekstiin perustunut off-Broadway-tuotanto "Ragged Dick". Myöhemmällä urallaan hän on esiintynyt kymmenissä näytelmissä, joihin lukeutuvat muun muassa Chaim Potokin 1960-luvulla kirjoittamaan romaaniin perustuva musikaali "The Chosen", William Whartonin esikoisromaaniin perustuva "Birdy", Richard Nelsonin näytelmä "The Return of Pinocchio" ja Jon Robin Baitzin "The Substance of Fire". Vuonna 1986 Morrow oli perustamassa monen muun alan ihmisen kanssa teatteriryhmää Naked Angels.
Elokuvadebyyttinsä Morrow teki vuonna 1985 ensi-iltansa saaneessa, George Bowersin ohjaamassa komediaelokuvassa "Private Club" ("Private Resort"), jonka toisessa pääosaroolissa esiintyi Johnny Depp. Seuraavina vuosina hän vieraili muutamissa televisiosarjoissa ennen kuin sai vuonna 1990 pääosaroolin CBS:n esittämästä komediallisesta draamasarjasta "Villi Pohjola" ("Northern Exposure"). Hän oli lääkäri Joel Fleischmanin roolista kahdesti (vuosina 1992 ja 1993) ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi sarjassa paras miespääosa draamasarjassa ja kolmesti (vuosina 1992–1994) ehdolla Golden Globen saajaksi samassa kategoriassa. Morrow jätti sarjan kesken sen kuudennen, viimeiseksi jääneen tuotantokauden (1994–1995). Vuonna 1994 Morrow esitti Richard ”Dick” Goodwinia Robert Redfordin ohjaamassa, monia palkintoehdokkuuksia keränneessä elokuvassa "Quiz Show – tupla ja kuitti" ("Quiz Show"). Muita elokuvia, joissa hän on esiintynyt, ovat muun muassa Albert Brooksin ohjaama "Kaiken takana on äiti" ("Mother", 1996), Bruce Beresfordin ohjaama "Viimeinen tanssi" ("Last Dance", 1996) ja Michael Hoffmanin ohjaama "Keisareiden kerho" ("The Emperor's Club", 2002).
Vuonna 2002 Morrow palasi televisiosarjojen pariin rikossarjassa "Ehdonalaiset" ("Street Time"), jossa hänellä oli pääosarooli Kevin Hunterina, mutta sarja lopetettiin seuraavana vuonna. Vuodesta 2005 vuoteen 2010 Morrow esitti FBI-agentti Don Eppesin roolia CBS:n rikossarjassa "Num3rot" ("Numb3rs"). "Num3roiden" päättymisen jälkeen hän sai toisen pääroolin lyhytikäiseksi jääneestä lakisarjasta "Koko totuus" ("The Whole Truth", 2010).
Näyttelemisen lisäksi Morrow on myös ohjannut kaksi elokuvaa, lyhytelokuvan "Silent Alarm", joka sai ensi-iltansa vuonna 1993, ja elokuvan "Rakkaus tienhaarassa" ("Maze"), joka ensiesitettiin vuonna 2000. Hän oli käsikirjoittamassa molempia ja jälkimmäisessä elokuvassa hän toimi myös tuottajana ja pääosan esittäjänä. Morrow on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin "Kylmä rinki" ("Oz"), "Ehdonalaiset", "Joanin salaisuus" ("Joan of Arcadia"), "Num3rot" ja "Necessary Roughness".
Morrow on ollut vuodesta 1998 lähtien naimisissa näyttelijä Debbon Ayerin kanssa. Parilla on yksi yhteinen lapsi, tytär Tu Simone Morrow.
Voisalmi
Voisalmi on Lappeenrannan kaupunginosa Tyysterniemen pohjoispuolella. Voisalmen kaupunginosa sijaitsee Voisalmensaaressa, jossa on myös Kariniemen, Kivisalmen ja Suolahden kaupunginosat.
Voisalmessa on ostoskeskus, jossa on kebabkioski, yksi kauppa, pankkiautomaatti, apteekki, baari, kylmä huoltoasema, autokorjaamo, terveyskeskus, urheilukenttä, asuintaloja, Voisalmen koulu (peruskoulu).
Voisalmi ja Kivisalmi on rakennettu 1960- ja 1970-luvuilla. Kariniemi on rakennettu 1990-luvulla.
Voisalmen eteläosassa, lähellä Voisalmen siltaa, on useita Salpalinjan bunkkereita ja panssarivaunuesteitä. Voisalmen itäosassa Suolahden kaupunginosassa sijaitsee Mertaniemen voimala, joka oli Suomessa ensimmäisiä maakaasusta sähköä ja kaukolämpöä tuottavia voimaloita.
Swanit rakensivat huvilan Lappeenrannan pohjoispuolelle Voisalmen saareen Hopeavuoreen. C.G. Swan laati itse talon piirustukset, ja huvila valmistui 1892. Huvila oli kesäisen lomanvieton, puutarhanhoidon ja kulttuurin tyyssija. Siellä viihtyivät Järnefeltien lisäksi tyttärien aviopuolisot, kuten Christian Sibelius ja Otto Manninen.
Huvila rapistui nopeasti 1940-luvulla sodan jälkeen ja on jäänyt nykyisin tehdasalueelle. Huvilarakennusta ei ole enää olemassa.
Voisalmen läpi kulkee kaksi joukkoliikennereittiä: Kivisalmen reitti ja Taipalsaaren reitti. Reitit kiertävät Lappeenrannan keskusten jälkeen Tyysterniemen kautta Voisalmeen. Kivisalmen reitti pysähtyy Kivisalmen kioskin kohdalla, ja jotkut vuorot jatkavat Kivisalmen kärkeen. Taipalsaaren linjat ajavat edelleen suoraan Taipalsaarelle kiertämättä Kivisalmea. Kariniemessäkin on joukkoliikennettä.
Ketjusääntö
Differentiaalilaskennassa ketjusääntö antaa keinon derivoida yhdistetty funktio. Jos funktio formula_1 on derivoituva pisteessä formula_2 ja formula_3 on derivoituva pisteessä formula_4, on ketjusäännön mukaan voimassa
missä ' tarkoittaa derivaattaa formula_2:n suhteen. Leibnizin merkintää käyttäen ketjusääntö saa muodon
Tässä argumentit on jätetty pois selkeyden vuoksi (edelleen siis formula_8 ja formula_9). Ketjusääntö voidaan todistaa karakterisointilauseen avulla. Ketjusäännöstä on myös versio matriisien kertolaskulle.
Indra
Indra (devanagari: इन्द्र) on Rigvedan ylijumala, sään ja sodan jumala sekä Svargalokan herra hindulaisuudessa.
Veda-hymneissä Indra kuvataan sankarilliseksi ja loistavaksi hahmoksi, joka ajaa kahden hevosen vetämissä kultaisissa vaunuissa. Indran aseena oli salama, jota hän kantoi oikeassa kädessään. Lisäksi hän käytti nuolia, koukkua ja verkkoa, johon hän kietoi vihollisensa. Indra saavutti valta-asemansa hindujumalien joukossa surmaamalla Vritran, kuivuuden käärmeen, joka oli niellyt kosmiset vedet ja makasi kerällä vuorten yllä. Indran iskemä salama halkaisi käärmeen mahan ja päästi vedet valloilleen synnyttäen elämää ja vapauttaen aamunkoiton.
500-luvulla eaa. Indra tunnettiin paratiisin jumalana, ja Vishnu oli ottanut hoitaakseen hänen tehtävänsä. Indran kreikkalainen vastine oli taivaan jumala Zeus, ja roomalaiset samaistivat hänet omaan taivaanjumalaansa Jupiteriin.