hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lynn-Holly Johnson
Lynn-Holly Johnson (s. 13. joulukuuta 1958 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Ennen uraansa elokuvissa hän saavutti 1970-luvulla menestystä noviisitasolla naisten yksinluistelussa.
Johnson syntyi Chicagossa Margaret ja Alan Johnsonin tyttäreksi. Hänellä on veli Gregg ja vanhempi sisko Kimberlee. Hänen ensimmäinen merkittävä esiintymisensä tapahtui elokuvassa "Jääunelmat" vuonna 1978; kyseinen rooli toi hänelle Golden Globe -ehdokkuuden.
Johnsonin myöhempiä tunnettuja elokuvia ovat "Erittäin salainen" (1981, Bond-tyttönä), "Uhka avaruudesta" (1985), "The Watcher in the Woods" (1988) ja "Naamiomurhat" (1989). Hänen uraansa on mahtunut myös yksi epäonnistuminen: hän "voitti" huonoimman naissivuosan näyttelijän Razzien roolistaan elokuvassa "Missä kundit, siellä kiltsit" (1984).
Johnson on naimisissa ja hänellä on lapsia.
Kazimierz Twardowski
Kazimierz Jerzy Skrzypna-Twardowski ("von Ogończyk") (20. lokakuuta 1866 Wien, Itävalta – 11. helmikuuta 1938 Lwów (Lviv), Puola) oli puolalainen filosofi ja loogikko.
Twardowski opiskeli filosofiaa Wienissä Franz Brentanon ja Robert Zimmermannin oppilaana. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1892 väitöskirjallaan "Idee und Perzeption", ja vuonna 1894 hän esitti habilitaatioväitöksensä "Zur Lehre vom Inhalt und Gegenstand der Vorstellungen". Kummatkin käsittelivät havaitsemisen kohdetta ja sisältöä. Twardowskilla oli myös monia metafilosofisia ajatuksia.
Twardowski luennoi Wienissä vuosina 1894–95. Sen jälkeen hänet nimitettiin Lvivin yliopiston professoriksi (tuolloin Lemberg, myöhemmin Lwów ja nykyisin Lviv Ukrainassa). Siellä Twardowski perusti Lvivin-Varsovan logiikan koulukunnan, ja hänestä tuli ”puolalaisen logiikan isä” ja monella tavalla myös puolalaisen tieteellisen filosofian alullepanija.
Twardowskin oppilaina olivat mm. loogikot Stanisław Leśniewski, Jan Łukasiewicz ja Tadeusz Czeżowski, filosofianhistorioitsija Władysław Tatarkiewicz, sekä fenomenologi ja esteetikko Roman Ingarden. Oppilaisiin kuului myös Wienin piiriä lähellä olleita filosofeja, kuten Tadeusz Kotarbiński ja Kazimierz Ajdukiewicz.
Fredrik
Fredrik (myös Frederik) on miehen etunimi, joka esiintyy eri muodoissa monissa kielissä. Se on ikivanha indoeurooppalainen henkilönimi, joka esiintyy myös sanskritissa. Fredrik merkitsee suomeksi rauhanruhtinasta, hallitsijaa, jonka valtakunnan rajoilla vallitsee rauha. Katolisen almanakan Fredrik on Utrechtin piispa, joka kuoli marttyyrina vuonna 838. Nimen alkuosan "Fred-" taustalla on muinaissaksan "fridu", joka tarkoittaa käännettynä suojaa, suojelijaa ja rauhaa, sekä loppuosan "-(e)rik" taustalla "rich", joka on suomennettuna ’valta-alue’ tai ’mahtava’.
Suomessa nimi Fredrik on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä 9 511 miehelle. Suomenruotsalaisessa kalenterissa Fredrikin nimipäivä on 18. heinäkuuta.
Nimen sisarnimi Fredrika tuli ruotsalaiseen kalenteriin alun perin Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin Fredrika-puolison (kuoli 1826) kunniaksi.
Nimen suomalainen muoto Rieti oli almanakassa vuosina 1929–1949.
Lou Ferrigno
Louis Jude ”Lou” Ferrigno (s. 9. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja näyttelijä. Hän on ollut lapsuudestaan saakka kuulovammainen.
Ferrigno on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "The Incredible Hulk" vuosina 1977–1982 ja myöhemmin animaatiosarjassa "Hulk" sekä elokuvissa "Hercules" (1983) ja "Seitsemän raivoisaa gladiaattoria" (1983). Hän sai vuonna 1984 ”huonoimman uuden tähden” Golden Raspberryn. Ferrigno on myöhemminkin esiintynyt sivuosissa useissa elokuvissa, kuten pikkuosissa uusimmissa Hulk-elokuvissa "Hulk" ja "The Incredible Hulk". Ferrigno ääninäytteli Hulkia elokuvissa "The Avengers" (2012) ja "" (2015). Hän on ollut vuodesta 1980 naimisissa psykoterapeutti Carla Greenin kanssa.
Ferrigno aloitti uransa kehonrakentajana. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat amatöörien maailmanmestaruus eli IFBB Mr. Universe -kilpailun voitto vuosina 1973 ja 1974 sekä ammattilaisten Mr. Olympia -kilpailun kakkossija Arnold Schwarzeneggerin jälkeen vuonna 1974 ja kolmossija vuonna 1975.
Ferrigno on kehonrakentajaksi poikkeuksellisen pitkä, 195 cm, ja hänen painonsa huippukaudellaan 1970-luvulla oli noin 130 kg. Hän sijoittui vuonna 1977 ensimmäisessä Maailman vahvin mies -kilpailussa neljänneksi.
Ferrigno on jatkanut kehonrakennusuraansa myöhemmin, joskin huonommalla menestyksellä. Hänet nähtiin vielä 1990-luvulla ammattilaisten yleisessä sekä veteraanisarjassa Mr Olympia -kilpailussa.
Ferrigno toimi myös Michael Jacksonin kunto-ohjaajana tämän valmistautuessa 2009–2010 esiintymiskiertueeseen.
Paavo Piskonen
Paavo Kalle Juhani Piskonen (26. kesäkuuta 1944 Mikkeli – 15. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Piskonen tuli tunnetuksi 1970- ja 1980-luvulla erityisesti Anssi Mänttärin, Timo Linnasalon ja Mika Kaurismäen ohjaamista elokuvista sekä useista televisiosarjoista, kuten "Hepskukkuu" (1979), "Tatsia, tatsia" ja "Ulosmittaajat".
Paavo Piskonen oli nuorena kiinnostunut kuvataiteesta ja kävi Suomen Taideakatemian koulua, mutta ajautui kuitenkin pian näyttämötaiteiden pariin Hurjan Joukon ja Penniteatterin riveissä. Sen jälkeen hän teki uran elokuvien ja televisiosarjojen parissa. Hän toimi myös pariin otteeseen käsikirjoittajana Timo Linnasalon ohjaamissa elokuvissa.
Piskonen jättäytyi elokuva- ja televisiotyöstä 1990-luvun alun jälkeen. Opetusministeriö myönsi hänelle täyden taiteilijaeläkkeen vuonna 2006.
Suuret tunteet
Suuret tunteet on Jukka Kuoppamäen albumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2006.
Samson François
Samson Pascal François (18. toukokuuta 1924 – 22. lokakuuta 1970) oli ranskalainen pianisti. Hän syntyi Frankfurtissa ja pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1938. Hänen opettajiensa joukossa oli Marguerite Long.
François tuli tunnetuksi varsinkin Frédéric Chopinin, Robert Schumannin, Claude Debussyn ja Maurice Ravelin tulkitsijana. Hän oli myös jazzmusiikin ystävä.
François sai vaimonsa Josetten kanssa Maximilien-pojan (s. 1955), joka julkaisi isänsä elämäkertateoksen vuonna 2002.
Pianistille tuli vuonna 1968 kesken esiintymisen sydäninfarkti. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin Pariisissa.
Schoolyard Heroes
Schoolyard Heroes oli vuonna 2000 perustettu seattlelainen horror/punk rock-yhtye. Sillä on neljä jäsentä, joista vokalisti on nainen. Bändi tunnetaan Yhdysvalloissa kauhuelokuvamaisista lyriikoistaan ja oopperavaikutteisesta musiikistaan. Se nousi mm. purevolume-nettiyhteisön suureen suosioon singlellään "Dude, Where's My Skin?" Bändi on saanut vaikutteita esimerkiksi Misfits-yhtyeeltä.
Yhtye hajosi vuonna 2009.
Viralliset sivut
Joshua Bell
Joshua David Bell (s. 9. joulukuuta 1967) on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi Indianassa ja aloitti viulunsoiton noin nelivuotiaana.
Bell opiskeli Bloomington High School Northin ohella Jacobs School of Musicissa ja esiintyi jo 14-vuotiaana Philadelphian orkesterin ja Riccardo Mutin kanssa. Hän teki ensimmäisen esiintymisensä Carnegie Hallissa vuonna 1985, jolloin orkesterina toimi St. Louisin sinfoniaorkesteri.
Bell voitti Nicholas Mawin viulukonserton levytyksellä Grammy-palkinnon. Säveltäjä oli omistanut teoksensa juuri hänelle.
Bell voitti huhtikuussa 2007 Avery Fisher -palkinnon. Hänellä ja viulisti Lisa Matricardilla on vuonna 2007 syntynyt poika ja vuonna 2010 syntyneet kaksospojat.
Vuonna 2007 Joshua Bell naamioitui tavalliseksi katusoittajaksi ja soitti tunnin verran eräällä Washington DC:n metroasemalla. Harva pysähtyi kuuntelemaan, ja viulukoteloon kertyi 32 dollaria 27 ohikulkijalta. Lisäksi ainoa kuulija joka tunnisti Bellin antoi 20 dollaria. Tapahtuma videokuvattiin salaa, ja The Washington Post teki siitä palkitun feature-artikkelin.
Nicholas Maw
Nicholas Maw (5. marraskuuta 1935 – 19. toukokuuta 2009) oli brittiläinen säveltäjä. Hän syntyi Lincolnshiressa ja opiskeli Royal Academy of Musicissa.
Maw’n tunnetuimpiin teoksiin kuuluvat orkesterisävellykset "Odyssey" (1987) ja "The World in the Evening" (1988) sekä kitarateos "Music of Memory" (1989). Hän omisti viulukonserttonsa (1993) Joshua Bellille, jonka siitä tekemä levytys palkittiin Grammylla.
Maw opetti muun muassa Peabody Institutessa. Hän teki oopperansa "Sophie’s Choice" (2002), joka perustuu William Styronin samannimiseen romaaniin, tilaustyönä.
Beau Bridges
Lloyd Vernet "Beau" Bridges III (s. 9. joulukuuta 1941, Los Angeles) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on Lloyd Bridgesin poika ja Jeff Bridgesin veli. Hänellä on myös sisar Cindy.
Bridges esiintyi jo lapsena. Myöhempiä tunnettuja rooleja on ollut elokuvassa "Loistavat Bakerin pojat" (1989) ja useissa televisiosarjoissa. Bridges on saanut kaksi Golden Globea sekä kolme Emmyä, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Beau Esiintyi televisiosarjassa Täydelliset Naiset esittäen "Eli Scruggsin" rooli. Jaksossa "The Best Thing That Ever Could Have Happened" koko jakso keskittyi häneen.
Beau Bridges on ohjannut muun muassa elokuvat "Katkera lupaus" (A Promise Made, 1986), "Wild Pair" (1987) ja "Isäni synkkä salaisuus" (Secret Sins of the Father, 1994).
Bridges on ollut kahdesti naimisissa; ensimmäisen kerran Julie Landfieldin kanssa vuosina 1964–1984 ja toisen kerran Wendy Treecen kanssa vuodesta 1984. Hänellä on viisi lasta, joista yksi on näyttelijä Jordan Bridges.
Mistral
Mistral tarkoittaa seuraavia asioita:
Danny Saucedo
Daniel Gabriel Alessandro Saucedo Grzechowski (s. 25. helmikuuta 1986 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan myös taiteilijanimellä Danny. Hän on äitinsä puolelta bolivialainen ja isänsä puolelta puolalainen.
Hänen ensimmäinen singlensä oli "Tokyo", joka on hänen esikoisalbumillaan "Heart Beats". Heart Beats nousi Ruotsissa albumilistan ykköseksi. Albumin toinen single on "Play It For The Girls" ja kolmas "If Only You", jonka hän laulaa Theresen kanssa. Saucedo osallistui Ruotsin Idol-kilpailun vuonna 2006 ja sijoittui kuudenneksi. Kappaleet "Tokio" ja "Öppna din dörr" ovat nousseet Ruotsin sinkkulistalle.
Danny aloitti laulamisen jo kolmivuotiaana, ja musiikki on aina ollut tärkeä osa hänen elämäänsä. Hän on saanut klassisen koulutuksen. Hän opiskeli Adolf Fredrikin musiikkiluokalla, Lilla Akademissa sekä Södrä Latinin lukiossa. Hän lauloi jo lapsena Katariinan kirkon kuorossa ja esitti vuonna 2005 pääosaa musikaalissa "Just Job", joka esitettiin Katariinan kirkon 250-vuotisjuhlan yhteydessä.
Vuonna 2006 hänet äänestettiin Ruotsin seitsemän seksikkäimmän miehen joukkoon. Äänestyksen järjesti "Plaza Kvinna" -niminen lehti.
9. joulukuuta 2006 hän esiintyi Globenin joulushow'ssa.
Danny on mukana myös E.M.D -nimisessä yhtyeessä yhdessä Ruotsin Idolista tuttujen Erik Segerstedtin ja Mattias Andreassonin kanssa. E.M.D julkaisi esikkoissinglensä "All For Love" 19. joulukuuta 2007. Kappale on levyltä "State Of Mind". Toinen single levyltä on nimeltään "Jennie Let Me Love You", ja se valittiin vuoden kappaleeksi Grammisgalanissa 2009. Uusi levy julkaistiin 9.11. Albumi on nimeltään "Välkommen hem". E.M.D osallistui myös Ruotsiin euroviisukarsintaan, Melodifestivaleniin, kappaleella "Baby Goodbye".
Danny osallistui Melodifestivaleniin sooloartistina vuonna 2011 kappaleella "In The Club" sijoittuen kilpailun finaalissa toiseksi. Hän osallistui kilpailuun myös vuonna 2012 kappaleella "Amazing". Kyseinen kappale sijoittui myös toiseksi. Vuonna 2013 Danny juonsi Melodifestivalenin yhdessä Gina Dirawin kanssa.
Anshel Brusilow
Anshel Brusilow (14. elokuuta 1928 – 15. tammikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen kapellimestari ja viulisti. Hän aloitti opintonsa 5-vuotiaana ja pääsi Curtis Institute of Musiciin 11-vuotiaana.
Brusilow toimi Dallasin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1970–1973.
Solisti
Solistiksi sanotaan muusikkoa, joka esittää musiikkikappaleen – esimerkiksi lauluvokaali – sen yhden tai useamman soolo-osuuden. Usein solistiksi kutsutaan myös yleisesti soololaulajia ja multi-instrumentalisteja. Lisäksi useissa yhteyksissä esiintyjästä - varsinkin popyhtyeiden keskuudessa niiden keulahahmosta - voidaan käyttää sanaa sooloartisti kattamaan etenkin heidän yhtyeidensä ulkopuolella tapahtuvaa esiintymistä.
Myös balettiteokset voivat joskus sisältää esityksissään lauluosuuksia, jolloin niissä käytetään solisteja.
Josef Suk (nuorempi)
Josef Suk (8. elokuuta 1929 – 7. heinäkuuta 2011) oli tšekkiläinen viulisti. Hän oli samannimisen kuuluisan säveltäjä-viulisti Josef Sukin lapsenlapsi.
Suk opiskeli Prahassa muun muassa Jaroslav Kociánin kanssa. Hän loi merkittävän soolouran, mutta tulkitsi myös kamarimusiikkia; hän oli vuonna 1951 Suk Trion perustajajäsen.
Suk palkittiin useaan otteeseen "Grand Prix du Disquella".
Melissa Auf der Maur
Melissa Gaboriau Auf der Maur (s. 17. maaliskuuta 1972) on kanadalainen rockmuusikko. Hän laulaa ja soittaa kitaraa sekä bassoa.
Montrealissa syntyneen Auf der Maurin vanhemmat ovat poliitikko Nick Auf der Maur ja kääntäjä Linda Gaboriau. Hän oppi äidinkielenään englannin ja valmistui alun perin valokuvaajaksi.
Auf der Maur on muun muassa soittanut bassoa The Smashing Pumpkinsin (1999–2000) ja Holen jäsenenä (1994–1999). Hänen lähtönsä Holesta käytännössä hajotti yhtyeen, vaikka virallisesti hajoamisesta ilmoitettiin vasta 2002. Capitol Records julkaisi Auf der Maurin ensimmäisen sooloalbumin "Auf der Maurin" 1. kesäkuuta 2004. Hänen toinen levynsä "Out of Our Minds (Ooom)" julkaistiin maaliskuussa 2010. Tuolloin myös hänen artistinimensä muuttui Auf der Mauriksi.
Hän on lisäksi tehnyt yhteistyötä Indochinen ja Rufus Wainwrightin kanssa. Auf der Maur on kiertänyt yhdessä HIM-yhtyeen kanssa sen Love Metal -kiertueella.
Different World (albumi)
Different World on brittiläisen hard rock -yhtye Uriah Heepin kahdeksastoista studioalbumi vuodelta 1991. Se oli yhtyeen ensimmäinen albumi, jolta ei julkaistu singleä yhtyeen kotimaassa. Levyn tuotti yhtyeen basisti Trevor Bolder, koska aiemman studioalbumin, "Raging Silencen", tuottanut Richard Dodd ei ollut käytettävissä. Levy-yhtiö Legacy Records epäonnistui uuden levyn sekä sitä seuranneen kiertueen promotoinnissa eikä levy yltänyt listoille.
A-puoli
B-puoliNimikappaleesta ”Different World” julkaistiin myynninedistämiseen single Saksassa.
Jon Finch
Jon Finch (2. maaliskuuta 1941 – joulukuu 2012) oli englantilainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa elokuvissa "Macbeth" (1971), "Frenzy" (1972), "Kuolema Niilillä" (1978) ja "Kingdom of Heaven – Taivas maan päällä" (2005). Hän estyi elokuvan "Alien – kahdeksas matkustaja" (1979) kuvauksista. Finch löydettiin kuolleena asunnostaan 28. joulukuuta 2012.
Blerim Džemaili
Blerim Džemaili (, s. 12. huhtikuuta 1986 Tetovo, Jugoslavia) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Napolia ja lukeutuu myös Sveitsin maajoukkueen vakiopelaajiin.
Džemaili on lähtöisin nykyisen Makedonian alueelta. Hän on kansallisuudeltaan Makedonian albaani.
Džemaili aloitti ammattilaisuransa Zürichin riveissä vuonna 2003. Hän saavutti seuran riveissä kaksi liigamestaruutta ja yhden cup-mestaruuden. Boltoniin Džemaili siirtyi vuonna 2007, ja 2009 hänet myytiin Torinoon.
Sveitsin maajoukkueessa Džemaili debytoi vuonna 2006. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa.
Pietari Inkinen
Pietari Inkinen (s. 29. huhtikuuta 1980 Kouvola) on suomalainen viulisti ja kapellimestari. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa viulunsoittoa Tuomas Haapasen johdolla sekä orkesterinjohtoa Leif Segerstamin, Jorma Panulan sekä Atso Almilan johdolla. Inkinen suoritti vuonna 2003 viulisti- ja vuonna 2005 kapellimestaridiplominsa. Inkinen täydensi viuluopintojaan Zakhar Bronin luokalla Kölnissä vuosina 1998-2001.
Inkinen sai vuonna 2000 jaetun ensimmäisen palkinnon Kuopion 9. viulukilpailussa ja 4. palkinnon kansainvälisessa Jean Sibelius -viulukilpailussa, jossa hän sai myös erikoispalkinnon parhaasta uuden suomalaisen viuluteoksen esityksestä.
Useiden kansainvälisesti merkittävien orkesterien kanssa jo esiinnyttyään hän sai toukokuussa 2007 nimityksen Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi vuodesta 2008. Johtajakauden päätyttyä vuonna 2016 Inkinen sai orkesterin kunniakapellimestarin aseman..
Syksyllä 2014 Inkinen nimitettiin Prahan sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi syyskuussa 2015 alkavaksi kolmivuotiskaudeksi.
Hän on toiminut myös vuodesta 2009 päävierailijana Japanin filharmonikoissa Tokiossa ja siirtyy orkesterin ylikapellimestariksi syksyllä 2016.
Vuodesta 2015 alkaen Inkinen toimii myös Ludwigsburger Schlossfestspielen ylikapellimestarina Saksassa.
Pietari Inkinen aloittaa myös Deutsche Radio Philharmonien ylikapellimestarina syksyllä 2017.
Stéphane Grichting
Stéphane Grichting (s. 30. maaliskuuta 1979 Sierre, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2012 Sveitsin pääsarjan Grasshoppersia.
Grichting aloitti ammattilaisuransa Sionin riveissä vuonna 1996. Hän saavutti seuran riveissä liigamestaruuden ja cup-mestaruuden. Vuonna 2002 hän siirtyi Ranskan Ligue 1:n Auxerreen, jossa pelasi kymmenen kautta ja lähes 300 ottelua. Hän saavutti seuran riveissä kaksi cup-mestaruutta. Vuonna 2012 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen kotimaansa pääsarjassa pelaavan Grasshoppersin kanssa.
Sveitsin maajoukkueessa Grichting debytoi huhtikuussa 2004. Hän kuului Sveitsin joukkueeseen kolmissa arvokisoissa, vuosien 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa sekä vuoden 2008 EM-kilpailuissa. Hän pelasi maajoukkueessa 45 ottelua, viimeisen kerran maaliskuussa 2011, jolloin Sveitsi kohtasi vuoden 2012 EM-karsinnoissa Bulgarian.
Alejandro Jodorowsky
Alejandro Jodorowsky [a:le'handro hodo'rovski:] (s. 17. helmikuuta 1929 Tocopilla, Chile) on elokuvaohjaaja, teatterintekijä, kirjailija ja sarjakuvien käsikirjoittaja.
Tunnettuja Jodorowskyn tekemiä elokuvia ovat "El topo" (1970), "The Holy Mountain" (1973) ja "Santa sangre" (1989). Elokuvia pidetään laajalti surrealistisen elokuvan merkkiteoksina. Etenkin elokuvan "The Holy Mountain" kuvasto on nähty psykedeelisen monenkirjavana.
1970- ja 1980-luvulla tehtyjen elokuvien jälkeen Jodorowskyn ajateltiin lopettaneen elokuvauransa kokonaan, kunnes vuonna 2013 häneltä ilmestyi uusi elokuva "Elämän tanssi". Kahdenkymmenenkolmen vuoden ajan Jodorowsky oli yrittänyt tehdä elokuvaa onnistumatta siinä kuitenkaan ennen tätä elokuvaa. Rahoituksen saaminen kaupallisesti hyvin epävarmalle elokuvalle oli vaikeaa, eikä asiaa auttanut ohjaajan vaatimus saada tehdä kaikki oman mielensä mukaan, tuottajien mielipiteistä välittämättä.
Jodorowskyn epäonnistuneesta yrityksestä tehdä elokuvaa vuosien ajan on tehty dokumenttielokuva "Jodorowsky's Dune", joka sai ensi-iltansa samaan aikaan La Danza de la Realidadin kanssa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2013.
Douglas TBD Devastator
Douglas TBD Devastator oli yhdysvaltalainen toisen maailmansodan aikainen lentotukialuksilta toimiva torpedopommittaja, joka palveli Tyynellämerellä. Se oli ensilentonsa aikaan uudenaikainen, mutta japanilaisten hyökätessä Pearl Harboriin vuonna 1941 ja Yhdysvaltojen liittyessä toiseen maailmansotaan miltei kuolemanloukku, se oli liian hidas ja siinä oli heikko puolustusaseistus. Lisäksi Devastatorien pääase, Bliss-Leavitt Mk.XIII -torpedo, oli erittäin epäluotettava.
Midwayn taistelussa Yhdysvaltain tukialukset menettivät 41 Devastatoristaan 35, jokaisessa kolme miestä, saamatta yhtään torpedo-osumaa japanilaisiin tukialuksiin. Tästä konetyyppi sai lisänimen ”lentävä ruumisarkku”. Ainoastaan voimakas hävittäjäsuoja olisi antanut Devastatorille menestystä, mutta sitä se sai harvoin. Sen korvasi selvästi parempi ja taistelua kestävämpi Grumman TBF Avenger, sekä hyvin vähäiseltä osin Voughtin suunnittelema TBY Sea Wolf. Yksikään kokonainen Devastator ei ole säilynyt.
Caroline Aaron
Caroline Aaron (s. 7. elokuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Richmondissa, Virginiassa, ja on esiintynyt elokuvauransa ohella myös televisiossa, muun muassa televisiosarjassa "Greyn anatomia" vuonna 2007.
Live at the Rainbow 1973
Live at the Rainbow 1973 on brittiläisen Sweet-yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Albumin materiaali koostuu joulukuussa 1973 Lontoon Rainbow -teatterissa äänitetystä konsertista. Osa kappaleista oli julkaistu jo vuonna 1975 live/studioalbumilla "Strung Up".
Lumi teki enkelin eteiseen (albumi)
20 suosikkia – Lumi teki enkelin eteiseen on Hectorin kokoelmalevy vuodelta 1996. Levy on Hectorilta ensimmäinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Juhani Himanka
Olavi Juhani Himanka (s. 19. huhtikuuta 1956 Tervola) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Himanka edusti Suomea 22 A-maaottelussa vuosina 1979–1982 ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Himanka aloitti uransa Kemin Innossa. Hän voitti Oulun Palloseuran joukkueessa Suomen mestaruuden vuosina 1979 ja 1980. Kemin Palloseuran joukkueessa hän sai SM-pronssia vuonna 1985. SM-sarjan paras maalintekijä hän oli vuonna 1981.
Himanka pelasi myös Ruotsissa GIF Sundsvallin joukkueessa ja Norjassa Lillestrøm SK:n joukkueessa. Hän saavutti Norjan mestaruussarjassa pronssia vuonna 1982.
Himanka on valmentanut PS Kemiä loppukaudesta 2011 lähtien. Joukkue putosi kauden 2011 päätteeksi Ykkösestä Kakkoseen.
Juhani Himangan poika Ville Himanka (s. 1984) on pelannut jalkapalloa PS Kemin, JJK Jyväskylän ja Tornion Pallo –47:n joukkueissa.
Pasi Heinänen
Pasi Heinänen (s. 18. toukokuuta 1976 Tampere) on suomalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen pokeriammattilainen. Jalkapalloilijana Heinänen pelasi Veikkausliigassa yhteensä 24 ottelua Ilveksen, Tampere Unitedin ja FC Jazzin joukkueissa. Unitedissa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 2001. Peliuransa Heinänen päätti Kaskö IK:ssa Kakkosessa.
Vuonna 2013 Pasi Heinänen osallistui Pirkan Soudun toisen aallon 35 km kirkkovenesarjaan Kölinallet -joukkueessa sijoittuen toiseksi. Sarjaan osallistui 22 joukkuetta.
Heinäsen kaksoisveli Petri Heinänen oli myös jalkapalloilija.
Jalkapallouransa loppupuolella Heinänen alkoi pelata pokeria ystävänsä Patrik Antoniuksen opastuksella. Myöhemmin oppia antoivat myös Juha Helppi ja Jani Sointula. Uran jalkapallossa päätyttyä Heinänen siirtyi pokeriammattilaiseksi ja hän on edustanut NordicBet-nettipokerihuonetta. Heinäsen parhaat turnaussaavutukset ovat Italian mestaruuskilpailujen 1 000 euron no limit hold'em -turnauksen voitto kesäkuussa 2006 ja kakkostilat Helsingin Grand Casinon Freezeoutin ja Midnight Sun Pokerin pääturnauksista vuonna 2007.
Elokuussa 2016 Heinäsen pokeriuran turnausansiot ylittivät 0,6 miljoonaa dollaria..
Julie Bowen
Julie Bowen (s. 3. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten hahmoistaan televisiosarjoissa "Ed" (2000–2004), "Boston Legal" (2005–2008), "Lost" (2004–2010) ja "Moderni perhe" (2009–), josta hän on saanut Emmy-palkinnon kahdesti vuosina 2011 ja 2012.
Bowen syntyi Baltimoressa, Marylandissa, ja opiskeli Brownin yliopistossa. Hän erikoistui Italian renessanssiin ja vietti itse vuoden Firenzessä.
Bowen on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "Happy Gilmore – ammattilainen" (1996), "Ihmissusi Pariisissa" (1997) ja "Maapallon viimeinen mies" (1999) sekä televisiosarjoissa "Ed" ja "Boston Legal".
Bowen meni 9. syyskuuta 2004 naimisiin Scott Phillipsin kanssa. Heillä on kolme lasta: Oliver Mclanahan Phillips (s. 10. huhtikuuta 2007) sekä 8. toukokuuta 2009 syntyneet kaksospojat John ja Gus.
Jouni Ilomäki
Jouni Jaakko Ilomäki (s. 5. helmikuuta 1962 Lapua) on entinen suomalainen painija ja nykyinen valmentaja. Työelämässä hän on Suomen puolustusvoimien päävalmentaja. Omalla painiurallaan hän edusti Suomea olympialaisissa vapaapainin 82 kg:n sarjassa Los Angelesissa 1984 ja Soulissa 1988. Seuratasolla hän edusti Kuortaneen Kuntoa. Nykyisin hän on Suomen vapaapainin maajoukkueen valmentaja.
Yhtenä iltana (20 suosikkia -sarjan albumi)
20 suosikkia – Yhtenä iltana on Hectorin kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Hectorilta toinen ja viimeinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Vesa Pulliainen
Vesa Tauno Tapio Pulliainen (8. toukokuuta 1957 Mikkeli – 21. helmikuuta 2010 Mikkeli) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaaja Pulliainen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa 1980. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Pulliainen edusti SM-sarjassa Mikkelin Pallo-Kissoja vuosina 1974–1977 ja Turun Palloseuraa 1978–1982. Hän pelasi myös jääkiekkoa I-divisioonassa Mikkelin Jukurien joukkueessa.
Raimo Kuuluvainen
Raimo Juhani Kuuluvainen (23. huhtikuuta 1955 Hollola – 29. maaliskuuta 1999 Tampere) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaajana pelannut Kuuluvainen edusti Suomea kuudessa A-maaottelussa ja 8 nuorten maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Kuuluvainen siirtyi Pieksämäeltä Tampereen Ilveksen riveihin 1974 ja oli I-divisioonan paras maalintekijä kaudella 1977. Hän voitti Ilveksen joukkueessa Suomen-mestaruuden vuonna 1983, SM-pronssia vuonna 1984 ja Suomen Cupin vuonna 1979. Pelaajaurallaan hän edusti myös Savon Palloa (1974) ja Kuopion Palloseuraa (1985). Hän toimi Ilveksen edustusjoukkueen johtajana 1980-luvun jälkipuoliskolla.
Antti Setälä
Antti Setälä (s. 12. marraskuuta 1976) on juristi ja vapaapainija.
Kauhajoen Karhua edustava Setälä voitti vapaapainin Suomen mestaruuden 11 kertaa peräkkäin vuosina 1994–2004. Hän edusti Suomea EM-kilpailuissa 2003 alle 55-kiloisten sarjassa ja sijoittui 16:nneksi. Vuonna 2007 hän palasi vapaapainin Suomen mestariksi alle 60 kiloisten sarjassa Hyvinkäällä pidetyissä SM-kilpailuissa.
Setälän valmentajana on toiminut Reijo Haaparanta.
Piemonten kieli
Piemonten kieli (piemonteksi: "Piemontèis") on romaaninen kieli, jolla on yli kaksi miljoonaa puhujaa Italian luoteisosassa sijaitsevassa Piemontessa. Maantieteellisesti ja kielitieteellisesti se kuuluu pohjoisitalian ryhmään (johon kuuluvat myös lombardin, emiliaromagnan, liguurin ja venetsian kielet). Se kuuluu romaanisten kielten läntiseen ryhmään, kuten myös ranska, oksitaani ja katalaani.
Monet ulkomaiset kielitieteilijät, kuten Einar Haugen, Hans Göbl, Helmut Lüdtke, George Bossong, Klaus Bochmann, Karl Gebhardt, Guiu Sobiela Caanitz ja Gianrenzo P. Clivio, katsovat piemonten olevan itsenäinen kieli, vaikka Italiassa sitä usein pidetäänkin italian murteena. Piemontella ei nykyään ole virallisen kielen asemaa.
Piemonte oli Piemontesta vuosina 1850–1950 muun muassa Ranskaan, Argentiinaan ja Uruguayhin muuttaneiden siirtolaisten äidinkieli.
Ensimmäiset tunnetut piemonten kielestä kertovat asiakirjat, "Sermones subalpini", ovat peräisin 1100-luvulta. Tuolloin kieli vielä muistutti hyvin läheisesti oksitaania. Piemonten kirjakieli kehittyi 1600- ja 1700-luvuilla. Se ei kuitenkaan kielellisesti kehittynyt Piemontessa myös puhuttujen ranskan tai italian tasolle. Piemonten kielellä on kuitenkin jatkuvasti julkaistu kirjallisuutta kuten runoutta, teatteritaidetta, romaaneja ja tieteellisiä teoksia.
Piemontelle tyypillisiä piirteitä ovat:
Piemontessa on useita murteita, jotka osittain poikkeavat selvästikin yleiskielestä. Vaihtelua esiintyy sekä kieliopissa että sanastossa, sillä alueittain on murteisiin siirtynyt piirteitä toisaalla lombardista, toisaalla frankkien kielestä. Sanoja on lainattu monista muistakin, esimerkiksi Pohjois-Afrikan kielistä. Nykyisin uutta sanastoa lainataan eniten ranskasta.
Kuten kaikkialla Italiassa, italian kieli on paikalliskieleen nähden vallitsevana päivittäisessä yhteydenpidossa. Piemonten käyttöön ei ole suhtauduttu suopeasti sen paremmin kuningaskunnan kuin tasavallankaan aikana. Virallinen selitys on ollut, että näin on pyritty estämään erityisesti Torinoon runsaslukuisesti muuttaneiden eteläitalialaisten sortoa.
Vuonna 2004 alueparlamentti tunnusti piemonten Piemonten alueelliseksi kieleksi. Maan hallitus ei kuitenkaan tunnusta kielelle tätä asemaa. Teoriassa piemontea voidaan nykyään opettaa lapsille koulussa. Opetusta annetaan kuitenkin vain vähäisessä määrin.
2000-luvun ensi vuosikymmenellä on piemonteksi julkaistu ensimmäiset oppimateriaalit koululaisille ja yleisessä myynnissä olevat aikakauslehdet. Koulun jo taakseen jättäneille on järjestetty kielikursseja. Edistysaskeleista huolimatta piemonten tilanne näyttää synkältä, sillä vuonna 2003 tehdyn tutkimuksen mukaan viimeisten 150 vuoden aikana kieltä kirjallisesti taitavien osuus syntyperäisistä puhujista on pienentynyt kahteen prosenttiin. Toisaalta sama tutkimus osoitti, että piemontea yhä puhuu rinnan italian kanssa yli puolet väestöstä. Kielen puhujia arvioidaan olevan kaikkiaan 4,2 miljoonaisesta väestöstä 2–3 miljoonaa (Ethnologue). Piemontelle pyrittiin saamaan asema yhtenä vuoden 2006 Torinon talviolympialaisten virallisista kielistä. Tässä ei kuitenkaan onnistuttu.
Medisiinari (EP)
Medisiinari-EP on vuonna 1970 "Medisiinari"-lehden välissä julkaistu M. A. Nummisen tuottama EP-levy, jonka levitykseen päätyneellä versiolla esiintyivät Nummisen ohella Kari Rydman, Heikki Kinnunen, Liisamaija Laaksonen, Juha Virkkunen ja Rauli Somerjoki.
Levyn koelevypainos sisälsi yhteensä seitsemän raitaa. Lopulliselta julkaisulta kuitenkin poistettiin Muksut-yhtyeen esittämä "Runkkarin laulu". Koelevyä painettiin M. A. Nummisen mukaan 50 kappaletta.
Myös sensuroitu julkaistu versio levystä herätti runsaasti pahaa närää ja Nummisen muistikuvien mukaan sadat lehden tilaajat peruivat tilauksensa julkaisusta närkästyneenä.
Medisiinari-EP:n sisältö:
Rocket Records on julkaissut levyn sensuroimattoman version cd-painoksena vuonna 2011. Samalle levylle on sisällytetty M.A. Numminen niin sanottu Sex-ep M.A. Numminen laulaa jälleen.
Angela Aames
Angela Aames (27. helmikuuta 1956 – 27. marraskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Etelä-Dakotassa ja opiskeli Etelä-Dakotan yliopistossa ennen lähtemistään Hollywoodiin.
Aames esiintyi muun muassa elokuvissa "Scarface – arpinaama" (1983) ja "Polttarit" (1984) sekä useasti myös televisiossa.
Aames kuoli 32-vuotiaana äkisti ilmenneeseen sydänlihaksen sairaustilaan.
Juha Rissanen
Juha Tapio Rissanen (s. 13. marraskuuta 1958 Kuopio) on suomalainen virkamies ja entinen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Rissanen edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta kahdeksassa A-maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa. Rissanen pelasi jalkapallon SM-sarjassa 200 ottelua ja teki niissä 13 maalia vuosina 1975–1985. Hän saavutti Kuopion Pallotovereiden joukkueessa SM-hopeaa vuosina 1978 ja 1981 ja toimi joukkueen kapteenina vuosina 1980–1984.
Rissanen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja on työskennellyt Maa- ja metsätalousministeriön ja nykyisin Kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajana.
Jonathan Ahdout
Jonathan Ahdout (s. 18. maaliskuuta 1989 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ahdout ON näytellyt elokuvassa "Hiekan ja sumun talo" (2003), jossa hän esitti Esmail Behrania, ja televisiosarjassa "24", jossa hän esitti Behrooz Arazia. Hänellä on myös pieni osa elokuvassa "American Gun" (2005), joka esitettiin Toronton elokuvajuhlilla
Ahdoutin vanhemmat ovat Yahya Ahdout ja Jacqueline Hayempour. Hän on sukutaustaltaan iraninjuutalainen. Hänellä on sisarukset Melody ja Daniel.
Adhout on sittemmin siirtynyt ammattimaiseksi valokuvaajaksi. Elokuvassa "Little Blue Pill" hän paitsi näytteli, myös otti stillkuvat.
Eteenpäin!
Eteenpäin! on M. A. Nummisen ja Pekka Gronowin vuonna 1966 perustama helsinkiläinen levymerkki. Love Records otti levymerkin käyttöönsä albumeillaan vuodesta 1970 alkaen.
Levymerkin alkuvaiheen aktiivisin toiminta ajoittui vuosille 1966–1968. Tuolloin sen kautta ilmestyi ennen kaikkea M. A. Nummisen single- ja EP-julkaisuja. Muita levymerkille levyttäneitä nimiä olivat muun muassa undergroundryhmä The Sperm sekä ruotsalainen Baby Grandmothers. Levymerkin kautta ilmestyi myös yksi albumi, M. A. Nummisen "In memorian" (1967).
Levymerkin toiminta hiipui varsin pian ja M. A. Numminen siirtyi levyttämään Love Recordsille. Loven puolella pidettiin Eteenpäin! -nimestä sen verran paljon, että yhtiö pyysi saada ottaa sen omaan käyttöönsä. Niinpä 1970-luvulla Love julkaisikin Eteenpäin! -merkillä lähinnä poliittisia lauluja sekä maailmanmusiikkia yhteensä 29 albumillista.
1980-luvulla M. A. Numminen herätti Eteenpäin! -nimen henkiin ja on julkaissut sillä muutamia julkaisuja. Vuodesta 1989 lähtien Eteenpäin!-levymerkkiä on käyttänyt Love Recordsin uusintajulkaisija Siboney.
Shohreh Aghdashloo
Shohreh Aghdashloo (; s. 11. toukokuuta 1952) on Iranissa syntynyt näyttelijä, joka lähti 1970-luvun lopussa vallankumouksen jaloista Britanniaan ja sieltä lopulta Yhdysvaltoihin. Hän oli vuonna 2003 ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa "Hiekan ja sumun talo" ja voitti vuonna 2009 Emmy-palkinnon Saddam Husseinista kertovasta HBO-sarjasta "House of Saddam".
Aghdashloo on muutoin esiintynyt muun muassa elokuvissa "Talo järven rannalla" (2006) ja "Matkalla Beetlehemiin" (2006) sekä televisiosarjassa "24" (12 jaksoa vuonna 2005).
Shohreh Aghdashloo on ollut kaksi kertaa naimisissa: Ensin vuosina 1972–1980 Aydin Aghdashloon kanssa. Hän meni naimisiin Houshang Touzien kanssa vuonna 1987. Heillä on yksi tytär, joka on ammatiltaan kirjailija. Shohreh Aghdashloo ja Marcia Gay Harden ovat hyviä ystäviä. Hän on ensimmäinen iranilainen ja Lähi-idän maista kotoisin oleva näyttelijä, joka on ollut Oscar-ehdokkaana.
Rulon Gardner
Rulon Gardner (s. 16. elokuuta 1971 Afton, Wyoming) on entinen yhdysvaltalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän voitti yllättäen olympiakultaa Sydneyn olympialaisissa 2000. Tuolloin hän voitti loppuottelussa Venäjän Aleksandr Karelinin pistein 1-0. Loppuottelutappio oli Karelinin ensimmäinen 12 vuoteen ja ensimmäinen pistemenetys kuuteen vuoteen. Ateenan olympialaisissa 2004 Gardner paini pronssille.
Gardner joutui vuonna 2002 moottorikelkkaonnettomuuteen, jonka yhteydessä hänen jalkansa paleltui niin, että yksi varvas jouduttiin amputoimaan .
Madeirankeiju
Madeirankeiju ("Hydrobates castro") on ulappakeijujen heimoon kuuluva lintulaji, jota tavataan Atlantilla ja Tyynellämerellä. Lajin nimesi Edward William Vernon Harcourt vuonna 1851.
Linnun pituus on 19–21 cm, siipien kärkiväli 43–46 cm ja paino 44–49 g. Olemukseltaan se muistuttaa suuresti myrskykeijua, eroina hieman erimuotoinen valkoinen yläperä ja vielä syvempään haaroittunut pyrstö. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Madeirankeiju pesii Atlantin ja Tyynenmeren lämpimän vyöhykkeen saarilla, kuten Madeiralla, Azoreilla, Kanariansaarilla, Selvagenssaarilla, Kap Verdellä, Ascensionilla, Saint Helenalla, Galápagossaarilla, Japanin itärannikolla ja Havaijilla. Mahdollisesti se pesii myös São Tomélla. Maailmanpopulaation koko on 20 000–200 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Madeirankeiju on tavattu kerran Suomessa, 19. tammikuuta 1993 Suonenjoella.
Lajin elinympäristöä ovat louhikkoiset kalliosaaret.
Madeirankeijut pesivät suurina yhdyskuntina kallion- ja kivenkoloissa lähellä vesirajaa. Naaras munii yhden valkoisen munan. Haudonta-aika on 38–42 päivää ja molemmat hautovat vuorollaan 2–6 päivän välein. Poikanen on lentokykyinen 68–73 päivän ikäisenä. Emot käyvät pesällä vain yöllä eivätkä mielellään edes kirkkaalla kuutamolla, sillä siten ne välttävät lokkien ja kihujen ryöstelyn.
Azoreilla on havaittu madeirankeijujen pesivän kahdesti vuodessa, ensin kesä-heinäkuussa ja myöhemmin marras-joulukuussa. Tarkkojen tutkimusten perusteella on esitetty, että kesä- ja talvipesijät ovat eri lintuja, sillä muna on talvella selvästi suurempi, ja kesäpesijät ovat massaltaan 10 prosenttia kevyempiä ja niillä on keskimäärin pidemmät siivet ja pyrstö kuin talvipesijöillä. Talvipesintä on mahdollisesti sopeutuma siihen, että merivirrat tuovat alueelle talvella runsaasti ravintoa, eikä poikasten ravinnonsaanti ole populaatiota rajoittava tekijä. Toistaiseksi on avoin kysymys, pesivätkö talvipesijät kesällä jossakin muualla.
Madeirankeijut syövät merenpinnalle nousevaa planktonia, kuten äyriäisiä, pieniä mustekaloja ja muita pieniä selkärangattomia sekä kaloja ja myös raatoja.
Sheryl Lee
Sheryl Lee (s. 22. huhtikuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Augsburgissa, Länsi-Saksassa, ja kasvoi Coloradon Boulderissa, jossa valmistui vuonna 1985 Fairview High Schoolista. Lee muistetaan varsinkin "Twin Peaks" -televisiosarjan kaksoisroolista (1990–1991) Laura Palmerina ja Maddy Fergusonina.
Leen tunnetuimpia elokuvia ovat "Twin Peaks – Tuli kulje kanssani" (1992), "Backbeat" (1993), Äiti Yö (1996), "Vampires" (1998) ja "Palkkamurhaajan oppipoika" (1999). 2000-luvulla hän on esiintynyt mm. sarjoissa "Kingpin" ja "One Tree Hill - Tunteet pelissä".
Hilse (lehti)
Hilse oli vuosina 1977–1980 ilmestynyt Kimmo Miettisen päätoimittama aikakauslehti. Alun perin Miettinen suunnitteli lehden painottumista kirjallisuuteen ja rockiin, mutta painotus kohdistui vahvasti musiikin puolelle ja julkaisusta muodostui uuden aallon äänenkannattaja sekä ensimmäinen merkittävä suomalainen punk-lehti. Hilse-lehdellä, kuten muillakin tuon ajan punk-lehdillä oli monia avustajia. Hilsettä avustivat esimerkiksi Jyrki Siukonen, Leena Lehtinen, Zeus Mattila, Kari Nokkonen, Jari Lehessaari, Jukka Antero Mikkola, Se-yhtyeen Yari, Jyrki Lehtola ja Rami Kuusinen. Jari Lehessaaren kanssa Miettinen oli jo ennen Hilsettä tehnyt lehteä nimeltä Ylermi.
"Hilseen" levikki nousi parhaimmillaan 5 000 kappaleen tietämille ja tilaajamääräkin yli tuhanteen. Painosmäärän nousu näkyi myös lehden yleisilmeessä. Siinä missä ensimmäiset "Hilseet" oli kopioitu A4-arkeille ja nidottu sivujen reunoista, tuli lehdestä pian vihkosidottu mustavalkojulkaisu ja vuosikymmenen vaihtuessa se sai vielä värikannet. Kansien ohella ammattimaistuminen näkyi myös muun muassa siinä, että lehden levityskanavat laajenivat R-kioskien lehtipisteisiin saakka. Sisäsivujen suhteen muutokset olivat vähäisempiä ja lehden koko historian ajan sille tunnusomaista olikin se, että sisäsivut koostuivat pitkälti käsin kirjoitettujen arkkien kopioista.
Hilseen toiminta laajeni myös levyjulkaisupuolelle ja Miettinen harkitsi jopa lehden myymistä suuremmalle kustantajalle. Aikeet kuitenkin hautautuivat, Hilse-lehden ilmestyminen lopetettiin ja rinnalle syntyneen Hilse-levyt-merkin katalogi myytiin Poko Rekordsille.
Natasha Gregson Wagner
Natasha Gregson Wagner (s. 29. syyskuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Natalie Wood, joka hukkui tyttärensä ollessa vasta 11-vuotias.
Gregson Wagnerin rooleihin lukeutuvat muun muassa April Skouris televisiosarjassa "4400" ja Beth Greeley televisiosarjassa "Pasadena". Hän on esiintynyt myös elokuvissa kuten "Buffy, vampyyrintappaja", "Urban Legend – kauhutarinoita" ja "High Fidelity – Uskollinen äänentoisto".
Hilse-levyt
Hilse-levyt oli Kimmo Miettisen luotsaama "Hilse"-lehden kylkeen perustama levymerkki. Levymerkin ensimmäinen levyjulkaisu oli vuonna 1979 ilmestynyt punk-klassikoksi muodostunut eri esittäjien kokoelma "Hilselp", jossa oli 18 esitystä 18 eri yhtyeeltä. Levy sai myös pian edellistä vähemmälle huomiolle jääneen jatko-osan "Hilse II". Tässä oli mukana neljä yhtyettä, kukin neljällä kappaleella.
Levymerkin kolmas pitkäsoitto oli hyvinkääläisen Vandaalit-yhtyeen "Namuja lapsille". Molemmilla kokoelmilla mukana ollut tamperelainen Tinneri hajosi ja jälkimmäisellä kokoelmalla mukana ollut raisiolainen SIG siirtyi Johanna-yhtiölle vuonna 1980.
Lisäksi levymerkki julkaisi kolme singleä kolmelta eri bändiltä. Hämeenlinnalainen Hurskas ja vammalalainen Tyhjät patterit jäivät vähemmälle huomiolle, mutta Hassisen kone saavutti debyyttisinglellään "Hassisen kone / Kolumpia orkesteri" suurempaa huomiota.
Syksyllä 1980 Miettinen myi Hassisen koneen valmiin albumin ja levymerkkinsä oikeudet Poko Rekordsille, joka saattoi julki sekä Hilseen kautta julkaisematta jääneitä sangen vähälle huomiolle jääneitä yksittäisprojekteja että Hassisen koneen tulevat julkaisut, joista muodostui aikansa suomirockin merkkiteoksia. Samoin Poko sitoutui julkaisemaan Vandaalien toisen LP:n.
Vandaalien comebackin kaksi levyä julkaistiin Hilse-merkin alla 1990-luvulla.
Hannu Turunen
Hannu Tapani Turunen (s. 24. kesäkuuta 1956 Savonlinna) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaaja "Hodo" Turunen edusti Suomea 66 A-maaottelussa vuosina 1978–1987 ja teki niissä kolme maalia. Maajoukkueuransa lopettaessaan hän oli neljänneksi eniten maaotteluita pelannut suomalaisjalkapalloilija. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Turunen pelasi SM-sarjassa 314 ottelua vuosina 1978–1990 ja teki niissä 26 maalia. Kopareiden joukkueessa hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1978 ja 1981. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut muun muassa Kuopion Palloseuran päävalmentajana vuosina 1995–1996. Nykyisin Turunen toimii Pyörön yläasteen vahtimestarina ja talonmiehenä.
Lisa Bonet
Lisa Michelle Bonet (s. 16. marraskuuta 1967 San Francisco) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi "Bill Cosby Showssa" vuosina 1984–1987 ja 1989–1991; lisäksi hän tuli tunnetuksi sen spinoffista "A Different World," jota esitettiin Suomessa nimellä "Kreisi College."
Bonetin isä on afroamerikkalainen ja äiti aškenasijuutalainen. Hän on uransa aikana näytellyt myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat "Noiduttu sydän" (1987) ja "High Fidelity" (2000).
Bonet oli vuosina 1987–1993 naimisissa Lenny Kravitzin kanssa, ja heidän tyttärensä Zoë Kravitz on myös näyttelijä. Bonet oli vuonna 1986 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Tytär Zoë Isabella Kravitz syntyi 1. joulukuuta 1988.
Vuonna 2005 hän alkoi seurustella näyttelijä Jason Momoan kanssa; he menivät naimisiin vuonna 2007. 23. heinäkuuta 2007 Bonet sai toisen lapsensa Lola Iolani Momoan ja 15. joulukuuta 2008 pojan Nakoa-Wolf Manakauapo Namakaeha Momoa.
Vaikka Bonet käyttää yhä ammatillisesti nimeä Lisa Bonet, hän muutti viralliseksi nimekseen Lilakoi Moon vuonna 1995.
Natasha Henstridge
Natasha Henstridge (s. 15. elokuuta 1974) on kanadalainen malli ja näyttelijä.
Henstridge syntyi Newfoundlandissa, mutta lähti 14-vuotiaana mallintöihin Pariisiin. Hänellä on ollut huomattavia rooleja muiden muassa elokuvissa "Peto" (1995), "Peto 2" (1998), "Ghosts of Mars" (2001), "Peto III" (2004) ja "Koko potti 2" (2004). Henstridge ääninäyttelee mrs. Elleninä South Park -jaksossa "Kauneusleikkaus".
Henstridge oli aiemmin naimisissa Damian Chapan kanssa, ja myöhemmin hän on saanut kaksi lasta näyttelijä Liam Waiten kanssa. Nykyään Henstridge asuu avoliitossa näyttelijä Darius Daneshin kanssa.
Suhl
Suhl on kaupunki Thüringenin osavaltiossa, keskisessä Saksassa. Se sijaitsee Thüringeninmetsän alueella, Lauterin ja Haselin laaksoissa. Kaupungissa asui 36 778 ihmistä vuonna 2015.
Varhaisin maininta Suhlista historiallisissa lähteissä on peräisin vuodelta 1318. Sille myönnettiin viralliset kaupunginoikeudet vuonna 1527. Vuodesta 1952 vuoteen 1990 Suhl oli itäsaksalaisen Suhlin piirin pääkaupunki. 1. huhtikuuta vuonna 1994 kaupunkiin liitettiin Albrechtsin, Dietzhausenin, Vesserin ja Wichtshausenin kunnat.
Suhl on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Suhl on ollut Lahden ystävyyskaupunki vuodesta 1988.
Lippe
Lippe on joki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se on Reinin oikeanpuoleinen sivujoki. Joen pituus on 255 kilometriä ja valuma-alue 4 882 neliökilometriä. Sen alkulähde sijaitsee Bad Lippspringen kaupungissa. Joki laskee Reiniin Weselin kaupungin alueella. Muita kaupunkeja joen varrella ovat muun muassa Hamm, Dorsten, Lippstadt, Lünen, Marl ja Paderborn.
Liquire and Drugs
20 suosikkia – Liquire and Drugs on Peer Günt kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2002. Albumi on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Pako (2. tuotantokausi)
Televisiosarjan "Pako" toisessa tuotantokaudessa on 22 jaksoa, jotka julkaistiin ensimmäisen kerran FOX-kanavan verkossa elokuusta 2006 huhtikuuhun 2007.
Kausi jatkaa tapahtumien seuraamista kahdeksan tuntia vankilapaon jälkeen. Sarjaan tulee mukaan uusi päähenkilö, FBI:n erikoisagentti Alexander Mahone, jota esittää näyttelija William Fichtner.
Kauden ensimmäisten 13 jakson juoni seuraa karkureiden yrityksiä saada yhteys läheisiinsä. He myös etsivät Westmorelandin miljoonia ja yrittävät paeta Michaelin suunnitelmien avulla maasta. Kauden viimeiset yhdeksän jaksoa keskittyvät salaliittojuonen paljastamiseen. Kausi seuraa suunnilleen kolme viikkoa hahmojen elämää.
Toisen tuotantokauden DVD-boksi julkaistiin Euroopassa 7. syyskuuta 2007.
Juha Dahllund
Juha Kalevi Dahllund (s. 20. maaliskuuta 1954 Helsinki) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikenttäpelaaja "Dalla" Dahllund edusti Suomea 22 A-maaottelussa. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Dahllund voitti Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa Suomen mestaruuden vuosina 1973, 1978, 1981 ja 1985 sekä Suomen Cupin vuosina 1981 ja 1984. Kaikkiaan hän pelasi HJK:n ja Kiffenin joukkueissa 259 SM-sarjaottelua vuosina 1972–1985 ja teki niissä 22 maalia. Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuoden suomalaisjalkapalloilijaksi 1981.
Jane Krakowski
Jane Krakowski (s. 11. lokakuuta 1968 Parsippany-Troy Hills, New Jersey) on Tony-palkittu näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan rooleistaan "Ally McBealin" Elaine Vassalina ja "30 Rockin" Jenna Maroneyna.
Krakowskin ensimmäinen suuri televisioesiintyminen oli saippusarjassa "Search for Tomorrow" vuonna 1984, hän esitti sarjassa Theresa Rebecca Kendallia ohjelman loppuun asti 1986. Krakowski sai Emmy-ehdokkuuden roolistaan vuonna 1987.
Vuonna 1997 Krakowski sai televisioroolin, josta hänet tunnetaan nykyisin. Hän esitti toimistoassistentti Elaine Vassalia Ally McBeal -televisiosarjassa viiden tuotantokauden ajan vuoteen 2002 asti. Krakowskin rooli Ally McBealissa toi hänelle Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1999.
Krakowski sai roolin NBC:n komediasarjassa 30 Rock vuonna 2006, hän esittää sarjassa Jenna Maroneyta. Nykyään hän näyttelee Netflixin tuottamassa sarjassa "Unbreakble Kimmy Schmidt". Sarjan esittäminen alkoi Netflixissä maaliskuussa 2015.
Krakowski on esiintynyt myös elokuvissa, kuten "Rotukoiria ja romantiikkaa", "Alfie", "Faijalla hommat hanskassa", "Vaarallinen suhde", "The Flintstones – Viva Rock Vegas" ja "".
Koulutettuna laulajana Krakowski on tehnyt useita esiintymisiä eri teatteriesityksissä. Hän esiintyi vuonna 1989 Broadway-musikaalissa "Grand Hotel". Vuonna 2003 hän voitti Tony-palkinnon musikaalista "Nine".
Golden Greats (Peer Günt)
Golden Greats on suomalaisen Peer Günt -yhtyeen toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1997.
Albumin kuvat on ottanut Juha Metso.
Sophie Cottin
Sophie Cottin (os. Ristaud; 1773 Tonneins, Ranska – elokuu 1807 Pariisi) on ranskalainen kirjailija. Hän julkaisi viisi varhaisromanttista tyyliä edustavaa romaania.
Sophie Ristaud avioitui 17-vuotiaana varakkaan pankkiiri Cottinin kanssa. Jäätyään leskeksi 20-vuotiaana hän muutti Pariisiin, jossa vietti lopun elämänsä.
Ranskan suuren vallankumouksen hirmuhallinnon aikana Cottin lahjoitti osan omaisuudestaan vallankumoustribunaalin puhemiehenä toimineelle Fouquier-Tinvillelle koettaessaan turhaan pelastaa kaksi perheensä jäsentä mestauslavalta.
Lokakuussa 1795 hän vastaanotti kotiinsa Vaublancin kreivin, pitkäaikaisen poliitikon, joka oli joutunut maanpakoon ja tuomittu poissaolevana kuolemaan osallistuttuaan kuningasmielisten kapinaan 13. "vendémiaire"-kuuta vallankumouksen vuonna IV. Pakopaikan järjesti kirjailijan ystävättären puoliso, pitkäaikainen poliitikko Jean-Baptiste-Marie-François Bresson.
Kirjallisuus ja kirjoittaminen olivat aluksi Cottinille pelkkä harrastus ilman julkaisutarkoitusta, mutta lopulta hän julkaisi viisi romaania: "Claire d'Albe", "Malvina", "Amélie de Mansfield", "Mathilde" ja "Elisabeth ou les Exilés de Sibérie", jotka Alexandre Petitot kokosi vuonna 1817 5-osaiseksi teokseksi.
Romaaneissaan Sophie Cottin loi oman tyylinsä. Hän ei harrastanut ylitsevuotavia kuvailuja tai teeskentelevää sievistelyä muttei myöskään miesmäistä tyyliä, kuten kuuluisa aikalaisensa Mme de Staël. Cottinin teoksia leimaa romanttinen melankolia. Henkilöiden tunne-elämää kuvataan vahvoin vedoin, mutta vaikka he elävät pikemmin mielikuvitusmaailmassa kuin todellista elämää, juonikäänteet jaksavat kiinnostaa.
Teoksista tuli suosittuja. Eräiden tietojen mukaan Mme Cottin lahjoitti kirjoista saamiaan tuloja köyhille, toisten mukaan tulot tarvittiin hän omassa taloudessaan.