hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hajautettu työ
Hajautettu työ on sukua käsitteelle etätyö. Keskustelu etätyöstä sai alkunsa 1970-luvun alun öljykriisistä, kun amerikkalaistutkijat (Jack Nilles kollegoineen) esittivät laskelmiaan työmatkaliikenteen vähentämisen kansantaloudellisista säästövaikutuksista.
Vielä tuolloin arveltiin, että suurkaupunkien kasvaviin liikenneongelmiin olisi löydettävissä ratkaisu toisaalta etätyökeskuksista ja toisaalta työn siirtämisestä koteihin. Sittemmin ympäristönäkökulma on jäänyt sivummalle ja etätyötä on alettu markkinoida keinona parantaa sekä organisaatioiden että yksilöiden tuottavuutta. Nykyisin etätyö nähdäänkin yhdeksi joustavan tai hajautetun työn muodoksi.
Vaihtoehtoisin käsittein tutkimuskirjallisuudessa puhutaan virtuaalityöstä ja -tiimeistä. Myös sellaiset englannin kielestä omaksutut uudissanat kuin e-työ ("electronic work") ja mobiilityö ("mobile work") ovat varsin yleisiä tutkijoiden puheessa. Yleiskielessä tavanomaisimmin kuitenkin puhutaan etätyöstä.
Hajautettu työ on perinteistä kotona tehtävää etätyötä laajempi käsite. Hajautetulla työllä viitataan joko osittain tai kokonaan tieto- ja viestintätekniikan välityksellä tapahtuvaan työn organisointiin tietyn yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi. Hajautetusta työstä käytetään nykyään myös termiä läsnätyö.
Esimerkiksi Pasi Lahtinen (2000) on määritellyt hajautetun työn tietoverkkojen tuottamaksi mahdollisuudeksi murtaa työn fyysisiä rajoituksia ja samanaikaisesti voimistaa eri toimijoiden välistä verkottumista ja yhteistyötä. Nina Mustikkamäki (2003) on vastaavasti korostanut, että työn hajautuminen kytkeytyy yritystoiminnan ja työelämän verkostomaisiin rakenteisiin.
Toisin sanoen hajautetuissa työorganisaatioissa on kyse tietoteknisesti verkottuneista yhteisöistä, joiden jäsenet voivat olla fyysisesti etäällä toisistaan mutta silti työskennellä yhteisen päämäärän eteen.
Hajautetun työn käsitettä voidaan pitää perusteltuna, koska se kokoaa yhteen useita rinnakkaisia termejä, jotka kuvaavat joustavan työn eri ulottuvuuksia. Siinä missä esimerkiksi etätyöhön on perinteisesti liittynyt mielikuva yksin kotona työskentelystä, hajautetun työn käsite kuvaa paremmin nykyisiä työelämän vaatimuksia.
Erityisesti niin sanotulle tietotyölle luontaisena ympäristönä voidaan pitää erityyppisiä projektiorganisaatiota tai verkostoja, joita luonnehtii matala hierarkia, joustavuus sekä työprosessien löyhä aika- ja paikkasidonnaisuus.
Työelämän tutkijat ovatkin kiinnittäneet huomiota siihen, että monissa asiantuntija-ammateissa työn aika- ja paikkaulottuvuudet ovat moninaistuneet: tietotyö kulkeutuu työpaikoilta koteihin, kulkuvälineisiin ja vapaa-aikaan.
John Bonham
John Henry Bonham (31. toukokuuta 1948 Redditch, Englanti – 25. syyskuuta 1980 Clewer, Englanti) oli brittiläisen rockyhtye Led Zeppelinin rumpali. Bonham on rockhistorian kuuluisimpia ja arvostetuimpia rumpaleita.
Rakennustyömaatöiden ohella Bonham soitti nuoruudessaan useissa Keski-Englannissa vaikuttaneissa yhtyeissä. Näitä olivat ainakin Terry Webb and the Spiders, A Way of Life, The Crawling King Snakes, The Nicky James Movement ja Steve Brett and the Mavericks.
The Crawling King Snakes -yhtyeessä Bonham tutustui laulaja Robert Plantiin. Plant kutsui Bonhamin Band of Joy -yhtyeeseensä, joka äänitti vuoden 1968 alussa Regent Sound -studioilla demon.
Band of Joy kuitenkin hajosi, ja Bonham liittyi Tim Rosen lähinnä tanssimusiikkia soittaneeseen yhtyeeseen. Rumpalin maineen kiiriessä ympäri Britannian häntä kosiskelivat yhtyeisiinsä niin Chris Farlowe kuin Joe Cockerkin. Vanha ystävä Plant sai kuitenkin vakuutettua Bonhamin siitä, että kitaristi Jimmy Pagen hajonneen The Yardbirdsin tilalle kasaama The New Yardbirds tulisi olemaan menestys.
Bonham ja Plant liittyivät Pagen yhtyeeseen vuonna 1968. Kokoonpanon nimeksi vakiintui lopulta Led Zeppelin. Yhtye saavutti huikean menestyksen erityisesti Yhdysvalloissa heti 1960-luvun lopusta alkaen. Yleisesti katsotaan, että Bonhamin rumputyöskentely oli ratkaisevan tärkeä osa Led Zeppelinin persoonallista soundia.
Soittotaitoaan Bonham pääsi esittelemään varsinkin instrumentaalikappaleessa ”Moby Dick”, jonka rumpusoolo saattoi 1970-luvun konserteissa venyä lähes kolmeenkymmeneen minuuttiin. Bonham soitti osan kappaleesta ilman rumpukapuloita takoen rumpukalvoja käsillään.
Bonham on mainittu useiden Led Zeppelinin kappaleiden tekijätiedoissa. Hän vaikutti merkittävästi muun muassa ”Rock And Rollin”, ”Whole Lotta Loven” ja ”Kashmirin” syntyyn. "Led Zeppelin III" -albumin ”Out On The Tilesin” riffi on Bonhamin käsialaa.
Bonhamia on kuvattu selvänä mukavaksi ihmiseksi, mutta hän joi paljon Led Zeppelinin kiertueiden aikana, ja juovuksissa hänestä tuli väkivaltainen ja vaarallinen. Vuonna 1977 yhtyettä haastattelevia lehtimiehiä jopa kehotettiin välttämään katsekontaktia Bonhamin kanssa oman turvallisuutensa vuoksi. Kiertueilla Bonhamilla oli tapana juopottelun lisäksi käyttää myös huumeita kuten kokaiinia ja heroiinia.
Bonham menehtyi tukehtumalla oksennukseensa juopottelun seurauksena 25. syyskuuta vuonna 1980. Ennen kuolemaansa Bonham oli juonut 40 annosta vodkaa kahdentoista tunnin aikana. Led Zeppelin hajosi välittömästi tämän jälkeen.
John Bonhamin poika Jason Bonham on soittanut Led Zeppelinin riveissä rumpuja muun muassa vuoden 2007 paluukonsertissa.
Monofonia
Monofonia () on musiikkia, jossa on vain yksi melodiaa esittävä ääni. Monofonia oli vallitseva musiikin muoto keskiajan loppupuolelle asti, jolloin polyfonia alkoi kehittyä.
High school
High school on monessa englanninkielisessä maassa suurin piirtein murrosiässä suoritettava kouluaste. Kyseessä ei ole korkeakoulu, vaikka kirjaimellisesti käännettynä se tarkoittaakin ”korkeaa koulua”.
Esimerkiksi Yhdysvalloissa high school vastaa suunnilleen Suomen toista astetta. Usein high school suomennetaan lukioksi, mutta termien vastaavuus ei ole täydellinen. High school on yleensä nelivuotinen ja käsittää 12-vuotisen oppivelvollisuuden luokat 9–12, joskus junior high school mukaan luettuna 7–12. High schooliaan päättävä henkilö käyttää päätöstilaisuudessa angloamerikkalaisen yliopistoperinteen mukaista kaapua ja nelikulmaista tupsullista lakkia ().
Kontra-altto
Kontra-altto on matala naisääni, ja se on harvinaisin naisääni. Kontra-alttoja on naisista vain noin viisi prosenttia. Kontra-altto on mezzosopraanoa matalampi ja raskaampi ääni, joka muistuttaa jossain määrin miesääntä, ja korkeiden sävelten saavuttaminen on äänelle vaikeaa. Ääni on luonnollisesti androgyyninen, sillä se on sointiväriltään naisille ja miehille tyypillisten äänten rajalla. Kontra-altto on vain hieman tenoria korkeampi ja kirkkaampi ääni.
Kontra-alton tessitura eli mukavuus- ja vahvuusalue on sävelissä F3–F5. Vastaavasta äänialasta miehellä käytetään nimitystä kontratenori. Kontra-alton korkein sävel on tavallisesti Bb5. Kuorossa kontra-altto on korvaamaton ja kysytty altto kakkosena tunnettu ääni, josta on yleensä pulaa harvinaisuutensa vuoksi. Kontra-alttojen puutteen vuoksi kuorossa saatetaan altto kakkosen osuuksia joutua laittamaan laulamaan mezzosopraano, jolla on hyvät matalat sävelet. Oopperassa kontra-altot esittävät noitia ja epämiellyttäviä naisia sekä housurooleja.
Tunnettuja kontra-alttoja populäärimusiikissa ovat muiden muassa Cher, Annie Lennox, Grace Jones, Cass Elliot, Nancy Sinatra, Brenda Lee, Marlene Dietrich, Astrud Gilberto ja Carly Simon. Musiikkigenre, jossa kontra-altot ovat erityisen arvostettuja, on jazz. Jazzlaulajista esimerkiksi Nina Simone ja Diana Krall ovat kontra-alttoja. Nykyään populäärimusiikissa suositaan korkeampia sopraano- ja mezzosopraanoääniä. Kontra-altto Brenda Lee oli kuitenkin 1960-luvulla Yhdysvalloissa eniten hittejä osakseen saanut naisartisti.
Rinkeby (kaupunginosa-alue)
Rinkeby oli yksi Tukholman kunnan kaupunginosa-alueista. Se sijaitsi kunnan länsiosassa ("Västerort") ja muodostui samannimisestä Rinkebyn kaupunginosasta. Kaupunginosa-alue lakkasi olemasta 1. tammikuuta vuonna 2007, kun se ja Kistan kaupunginosa-alue yhdistyivät uudeksi Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alueeksi.
Cantorin diagonaaliargumentti
Cantorin diagonaaliargumentti on Georg Cantorin vuonna 1891 julkaisema matemaattinen todistus sille, että reaalilukujen joukko ei ole numeroituvasti ääretön vaan ylinumeroituva.
Diagonaaliargumentti ei ollut Cantorin ensimmäinen todistus reaalilukujen ylinumeroituvuudelle, vaan se julkaistiin kolme vuotta hänen ensimmäisen todistuksensa jälkeen. Osoitus siitä, että reaalilukujen joukko on jossain mielessä "suurempi" kuin rationaalilukujen joukko johtaa kysymykseen, onko olemassa joukkoa, jonka mahtavuus olisi näiden joukkojen mahtavuuksien välissä. Tämä ongelma tunnetaan myös kontinuumihypoteesina.
Cantor käytti diagonaaliargumentin yleistettyä muotoa todistaakseen Cantorin lauseen: kaikkien joukkojen S potenssijoukko formula_1 eli kaikkien joukon S osajoukkojen joukko on suurempi kuin S itse. Samankaltaisia todistustekniikoita on myöhemmin käytetty useita kertoja monien ongelmien ratkaisussa. Diagonaaliargumentin avulla voidaan esimerkiksi osoittaa, että päätösongelmia on ylinumeroituva määrä. Koska minkä tahansa ohjelmointikielen ohjelmia on vain numeroituva määrä, on siis olemassa ratkeamattomia ongelmia (esimerkiksi pysähtymisongelma).
Cantorin alkuperäinen todistus osoittaa, ettei väli [0,1] ole numeroituvasti ääretön. Todistus perustuu vastaoletukselle ja etenee seuraavasti:
"Väite": välin [0,1] reaalilukujen joukko on ylinumeroituva.
Teppana
Teppana on Kajaanissa Kajaaninjoen pohjoispuolella sijaitseva kaupunginosa. Teppana oli vuonna 1977 lakkautetun Kajaanin maalaiskunnan kuntakeskus.
Kaupunginosassa sijaitsee Karolineburgin kartano, joka nykyisin toimii hotellina ja ravintolana. Teppanan vieressä on Pöllyvaaran ulkoilualue. Teppanassa toimii kotiseutuyhdistys Teppanalaiset ry.
Pöllyvaaran ulkoilualueella oli arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema näkötorni vuosina 1914–1949. Teppanassa avattiin 30. marraskuuta 1964 koko Kainuun ensimmäinen ostoskeskus. Ostoskeskuksessa toimi sen alkuaikoina 13 eri liikettä muun muassa kaksi pankkia, apteekki, elintarvikeliike ja autokauppa.
Nukleotidi
Nukleotidi on nukleiinihappojen eli DNA:n ja RNA:n rakenneyksikkö. Nukleotidiin kuuluu kolme osaa, emäs, sokeriosa sekä fosfaatti. DNA:n sokeriosa on D-deoksiriboosi ja RNA:n D-riboosi. Emäsosa voi olla joko puriini- tai pyrimidiiniemäs. DNA:n emäsosia ovat guaniini, adeniini, sytosiini ja tymiini. RNA:n emäsosat ovat muuten samat, mutta tymiinin tilalla on urasiili. Nukleotidissa fosfaattiosa liittyy fosfodiesterisidoksella pentoosin viidennen hiilen hydroksyyliryhmään, ja ensimmäiseen hiileen liittyy joko puriini- tai pyrimidiiniemäs. Nukleotidit puolestaan liittyvät toisiinsa siten, että toisen nukleotidin fosfaattiosa muodostaa sidoksen toisen nukleotidin pentoosin kolmanteen hiileen liittyneen hydroksyyliryhmän kanssa.
DNA:n ja RNA:n rakenneosina toimimisen lisäksi nukleotideilla on muitakin tehtäviä soluissa. Adenosiinitrifosfaatti (ATP) on tärkeä molekyyli solujen energiataloudessa. Nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi (NAD), nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaatti (NADP),flaviiniadeniinidinukleotidi (FAD) ja flaviinimononukleotidi (FMN) toimivat koentsyymeinä hapetus-pelkistysreaktioissa. Metaboliassa tärkeä koentsyymi A sisältää nukleotidirakenteen. Syklinen adenosiinimonofosfaatti (cAMP) ja syklinen guanosiinimonofosfaatti (cGMP) toimivat viestimolekyyleinä.
Pasilan linkkitorni
Pasilan linkkitorni on 146 metriä korkea televisio- ja radiotorni Helsingin Länsi-Pasilassa. Se sijaitsee Yleisradion studioalueella.
Vuonna 1983 rakennetun tornin on suunnitellut Mikko Armanto. Se on Salmisaaren ja Hanasaaren voimalaitosten savupiippujen jälkeen Helsingin kolmanneksi korkein rakennelma ja kauas näkyvänä yksi Helsingin maamerkeistä. Hyvällä säällä linkkitornista näkee jopa Tallinnaan saakka.
Linkkitornin kautta lähetetään Ylen tv- ja radiolähetykset Digitan maanpäälliseen lähetysverkkoon. Linkkitornia käyttävät Ylen lisäksi muun muassa Helmiradio, HitMix, Loop ja Radio Dei.
2010-luvulla linkkitorni on tyhjentynyt osasta linkkiantenneja ohjelmansiirron siirtyessä valokuitu-yhteyksiin.
Linkkitorniin oli suunnitteilla 1950-luvun lopulla pyörivä ravintola, joka sijoittuisi 135 metrin korkeuteen. Ajatuksesta kuitenkin luovuttiin, vaikka mallia ravintolalle haettiin Tokiosta asti.
Genomi
Perimä eli geeniperimä tai genomi on eliön koko perintöaines, joka on koodattu DNA:han. Se sisältää geenien lisäksi ne DNA-ketjun osat, jotka eivät ohjelmoi proteiinin valmistumista. Myös mitokondrioilla ja viherhiukkasilla on geeniperimä.
Ihmisen perimä selvitettiin lopullisesti vuonna 2003. Ihmisen perintöaines on varastoitunut 23 kromosomipariin. Kromosomipareista 22 onautosomeja 23. parin ollessa sukupuolikromosomi. "International Human Genome Sequencing Consortium" esitteli tutkimustuloksensa ensimmäisenä Nature-lehdessä. (Artikkeli "Initial sequencing and analysis of the human genome", vuosikerta 2001, lehti nro. 409, sivut 860-921)
"Caenorhabditis elegans" -sukkulamadon koko perimä sekvensoitiin ensimmäisenä vuonna 1998. Banaanikärpäsen koko perimä sekvensoitiin 2000.
Koiran perimä selvitettiin vuoden 2005 lopulla. Tutkimusrotuna toimi bokseri, joka on sisäsiittoinen koirarotu. Koiran perimässä on 2,4 miljardia emäsparia. Koiralla on 39 kromosomiparia.Kissan perimä selvitettiin loppuvuodesta 2007. Tutkimusrotuna toimi abessinialainen.
Naaraspuolisen Hereford-lehmän koko perimä sekvensoitiin 2009.
Jättiläispandan perimä selvitystyö on meneillään. Se on ensimmäinen uhanalainen laji, jonka perintöainesta on alettu selvittää.
Edellä mainittujen lisäksi ainakin apinan, rotan ja hiiren perimät on selvitetty.
Bill Berry
William "Bill" Thomas Berry (s. 31. heinäkuuta 1958 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen muusikko sekä rockyhtye R.E.M.:n perustajajäsen ja entinen rumpali.
Minnesotalainen Berry muutti lapsena vanhempiensa kanssa Maconiin Georgiaan, jossa hän ystävystyi koulussa tulevan R.E.M.-basisti Mike Millsin kanssa. Millsin kanssa Berry soitti muutamissa yhtyeissä. Vuonna 1978 Berry ja Mills muuttivat Athensiin opiskelemaan Georgian yliopistossa. Siellä he tapasivat Michael Stipen ja Peter Buckin. Alkuvuonna 1980 nelikko perusti R.E.M.-yhtyeen.
Maaliskuussa, vuonna 1995 kesken yhtyeen Lausannen keikan, Bill Berry lyhistyi lavalle ja hänet kiidätettiin sairaalaan, jossa rumpalilla todettiin hengenvaarallinen aivoaneurysma. Lokakuussa 1997 Berry jätti yhtyeen ja ilmoitti keskittyvänsä maatilansa hoitamiseen.
Berry on eronsa jälkeen soittanut muutaman kerran entisten yhtyetovereidensa kanssa: 10. lokakuuta 2003 kahdella kappaleella R.E.M.-kiertueen toiseksi viimeisenä iltana Raleighissa, Pohjois-Carolinassa, yhtyeen kitarateknikon Dewitt Burtonin häissä Athensissa 8. lokakuuta 2005, syyskuussa 2006 ensin 40 Watt Clubilla Athensissa (12.9.) ja sitten Georgia Music Hall of Fame -tilaisuudessa Atlantassa (16.9.) sekä maaliskuun 2007 Rock and Roll Hall of Fame -seremoniassa.
Miguel Ángel Asturias
Miguel Ángel Asturias Rosales (19. lokakuuta 1899 – 9. kesäkuuta 1974) oli guatemalalainen diplomaatti ja kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1967.
Asturias osallistui oikeustieteen opiskelijana vuoden 1920 kansannousuun diktaattori Manuel Estrada Cabreraa vastaan. Hän valmistui 1923 ja lähti Pariisiin jatkamaan opintojaan Sorbonnessa. Pariisissa hän alkoi kirjoittaa runoja ja proosaa. Hän kiinnostui mayakulttuurista ja käänsi espanjaksi mayaeepoksen "Popol Vuh". Myös hänen ensimmäinen oma tunnettu teoksensa "Leyendas de Guatemala " (1930) perustuu mayatarinaan.
Vuonna 1933 Asturias palasi Guatemalaan, jossa hän työskenteli lehtimiehenä ja diplomaattina sekä parlamentaarikkona 1940-luvulla. Hänet karkotettiin 1954 vanhan hallituksen edustajana. Kuuluisimmat romaaninsa (mm. "Mulata de Tal") hän julkaisi maanpaossa ollessaan. Viimeiset vuotensa hän vietti Madridissa, Espanjassa. Asturia on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin.
Asturias yhdisti teoksissaan mayojen vanhoihin myytteihin nykyajan yhteiskunnallisia ongelmia. Hän sai Leninin rauhanpalkinnon vuonna 1966.
Louise Brown
Louise Joy Brown (s. 25. heinäkuuta 1978) on maailman ensimmäinen lapsi, joka sai alkunsa koeputkihedelmöityksen avulla.
Brownin vanhemmat Lesley ja John Brown olivat yrittäneet yhdeksän vuoden ajan lapsen saantia ilman tulosta Lesleyn tukkeutuneiden munanjohtimien vuoksi. 10. lokakuuta 1977 Lesley Brown kävi läpi lääkäreiden Patrick Steptoen ja Robert G. Edwardsin hoitotoimenpiteen raskauden aikaansaamiseksi.
Browneille oli kyllä kerrottu, että toimenpide oli kokeellinen, mutta lääkärit eivät kuitenkaan olleet kertoneet heille, ettei vielä yhtään lasta ollut syntynyt tällä tavalla, joten heidän valintansa perusteena ei ollut kaikkea saatavilla olevaa tietoa. Eettisesti arveluttavaa oli myös se, että lääkärit joutuivat hylkäämään osan hedelmöitetyistä munasoluista.
Louise Brown syntyi klo 23.47 (UTC) Oldhamin keskussairaalassa suunnitellun keisarinleikkauksen avulla ja painoi syntyessään 2 608 grammaa.
Louise Brown meni syyskuussa 2004 naimisiin Wesley Mullinderin kanssa, ja 20. joulukuuta 2006 hän synnytti poikalapsen. Louise Brownin äiti Lesley Brown kuoli 6. kesäkuuta 2012.
Jaakko ja pavunvarsi
Jaakko ja pavunvarsi () on tunnettu lastensatu.
Tarina kertoo Jaakosta, joka saa haltijalta taikapapuja lahjaksi. Jaakko heittää ne pihalle, mutta huomaa seuraavana päivänä niiden kasvaneen valtavaksi kasviksi, joka ulottuu yli pilvien. Jaakko lähtee kiipeämään pavunvartta ja päätyy pilvien yläpuolelle maailmaan, missä on jättiläisen asuttama linna. Jättiläinen yrittää syödä Jaakon, mutta tämä onnistuu pakenemaan ja laskeutumaan pavunvartta pitkin takaisin maan kamaralle. Jätti, joka yrittää seurata Jaakkoa, paiskautuu maahan kun Jaakko hakkaa pavunvarren poikki.
Joskus kerrotaan muunnelma, jossa Jaakon äiti heittää siemenet ulos suuttuneena siitä, että Jaakko oli vaihtanut perheen ainoan lehmän ”mokomiin papuihin”.
Suusyöpä
Suusyöpä on suussa esiintyvä syöpä. Sen yleisimmät muodot ovat huuli- ja kielisyövät. Harvinaisempia taudin muotoja ovat sylkirauhas- ja suuontelosyövät.
Tupakointi aiheuttaa noin 70–80 prosenttia kaikista suusyövistä. Muihin riskitekijöihin kuuluu runsas alkoholin käyttö. Myös usein tapahtuva auringolle altistuminen on huulisyövän riskitekijä. Suusyöpä on yleisempi miehillä kuin naisilla. Suusyöpä on alkuvaiheessa usein lähes oireeton.
Suusyöpä on maailmanlaajuisesti kuudenneksi yleisin syöpäsairaus.
Henkilö, joka sekä juo alkoholijuomia että tupakoi, on 15-kertaisessa vaarassa sairastua suusyöpään. Runsaasti juovilla mutta tupakoimattomilla henkilöillä suusyöpäriski on kolminkertainen. Leukoplakiaa, tavallisimmin tupakoitsijalla tavattavaa suun limakalvomuutosta, seuraa kymmenen vuoden kuluessa suusyöpä 2–6 prosentilla potilaista. Erytroplakia on punainen limakalvomuutos, jonka muuttuminen pahanlaatuiseksi on todennäköistä. Myös punajäkälä saattaa muuttua suusyöväksi.
Koska suuvedet usein sisältävät runsaasti alkoholia, niiden pitkäaikainen käyttö kasvattaa suusyöpään sairastumisen vaaraa. Myös käytetty ravinto vaikuttaa sairastumisen vaaraan; monipuolista, tuoreita vihanneksia, hedelmiä ja kalaa sisältävää ruokaa syömällä voi suojautua taudilta. Huono suuhygienia voi osaltaan vaikuttaa sairastumiseen.
Noin joka toinen suusyöpäpotilas toipuu taudistaan. Huulisyöpä on kuitenkin huomattavan hyväennusteinen: 95 prosenttia miehistä ja 100 prosenttia naisista on elossa viiden vuoden kuluttua diagnoosista.
Suu- ja kurkkusyöpiin sairastuneiden ja heidän läheistensä tueksi on perustettu Suomen Kurkku- ja Suusyöpäyhdistys, joka kuuluu Syöpäjärjestöihin.
Roy Khan
Roy Khan (oik. Roy Sætre Khantatat, s. 14. maaliskuuta 1970 Elverum) on norjalainen laulaja. Hänen isänsä on kotoisin Thaimaasta. Khan alkoi musiikkiuransa alkuvaiheissa opiskella oopperaa ja klassista musiikkia, mutta kahden vuoden opiskelun jälkeen hän ajautui rockin pariin. Hän lopetti opiskelun ja liittyi norjalaiseen progressive metal -yhtyeeseen nimeltä Conception vuonna 1991. Vuonna 1997 hän liittyi yhdysvaltalaiseen power metal -yhtyeeseen nimeltä Kamelot, jonka kaksi jäsentä erosivat silloisesta yhtyeestä. Khanin mukana yhtyeeseen liittyi myös rumpali Casey Grillo.
Formula 1 -kausi 2003
Formula 1 -kausi 2003 oli Formula 1 -sarjan historian 54. maailmanmestaruuskausi. Kausi oli useiden ennätysten vuosi. Michael Schumacher voitti uransa kuudennen maailmanmestaruuden ja rikkoi Juan Manuel Fangion viiden maailmanmestaruuden voittoennätyksen, Kimi Räikkösestä tuli kaikkien aikojen kolmas suomalainen F1-kisan voittanut kuljettaja Malesian GP:ssä ja Fernando Alonsosta tuli Unkarin GP:ssä 22 vuoden ja 26 päivän iässä siihenastisen F1-historian nuorin osakilpailuvoittaja ja samalla ensimmäinen espanjalainen osakilpailuvoittaja. Tämän lisäksi Brasilian GP:ssä ajettiin Formula 1 -sarjan historian 700. osakilpailu, jonka voitto meni useiden outojen sattumien jälkeen Giancarlo Fisichellalle.
Suomessa Formula 1 -lähetyksiä esitti kaudella 2003 MTV3.
Joonas Kolkka
Joonas Einari Kolkka (s. 28. syyskuuta 1974 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi yleensä joko keskikentän laidalla tai laitahyökkääjänä, useimmiten vasemmalla laidalla.
Kolkka on Lahden Reippaan kasvatti. Nuorena poikana hän voitti SM-taitokilpailun neljänä vuonna. Hän pelasi ensi kerran Reippaan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa 16-vuotiaana vuonna 1991. Vuonna 1994 Kolkka siirtyi Myllykosken Palloon, jonka riviessä hän pelasi kaksi kautta ja saavutti yhden Suomen Cupin voiton.
Vuonna 1995 Kolkka siirtyi Hollantiin Willem II:n joukkueeseen. Willemistä hän siirtyi kolmen kauden jälkeen Hollannin suurseuraan PSV Eindhoveniin. Kolkka voitti PSV:n riveissä kaksi Hollannin mestaruutta. Pelattuaan kolme kautta PSV:ssä hän edusti seuraavat kaksi kautta kreikkalaista Panathinaikosia. Tämän jälkeen Kolkka edusti yhden kauden saksalaista Borussia Mönchengladbachia ja yhden kauden englantilaista Crystal Palacea. Vuonna 2005 Kolkka palasi Hollantiin ADO Den Haagin joukkueeseen ja pelasi seuran riveissä hyvän kauden. Kesällä 2006 hän teki sopimuksen Hollannin suurseuroihin lukeutuvan Feyenoordin kanssa. Feyenoordissa Kolkka pelasi yhden kauden, minkä jälkeen hän siirtyi saman maan NAC Bredaan, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen . Syksyllä 2011 hän siirtyi Hollannin liigasta pudonneeseen Willem II:een.
Kolkka siirtyi keväällä 2012 yhdysvaltalaisen USL Premier Development League -sarjan Texas Dutch Lionsiin.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Kolkka pelasi 26. lokakuuta 1994 Viroa vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen A-maaottelumaalinsa. Kolkka edusti Suomea sekä neljissä EM-kisojen että MM-kisojen karsinnoissa. Hän oli pitkään yksi Suomen avainpelaajista hyökkäyspäässä.
Esiliiga
Esiliiga on Viron miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso.
Sarjassa pelaavat monet Viron suurseurojen kakkos- ja reservijoukkueet, jotka menestyvät hyvin, mutta eivät voi sääntöjen mukaan nousta samalle sarjatasolle edustusjoukkueensa kanssa.
Don’t Believe the Truth
Don’t Believe the Truth on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumin ovat tuottaneet Dave Sardy ja yhtyeen kitaristi Noel Gallagher. Albumia äänitettiin vuoden 2004 lokakuusta vuoden 2005 tammikuuhun. "Don’t Believe the Truth" on Oasiksen ensimmäinen albumi, jossa yhtyeen rumpalina toimii yhtyeestä eronneen Alan Whiten korvannut Zak Starkey.
"Don’t Believe the Truth" nousi kotimaassaan Britannian albumilistan ykköseksi myytyään julkaisuviikollaan lähes 238 000 kappaletta. Siitä tuli julkaisunsa myötä kaikkien aikojen 32. nopeiten myyty albumi Britanniassa. Listaykköseksi albumi nousi myös Irlannissa, Japanissa, Italiassa ja Argentiinassa. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -albumilistalla korkeimmillaan 12. sijalle.
Kaikille singleille kuvattiin myös musiikkivideot, jotka on sittemmin julkaistu muun muassa videopalvelu YouTubessa.
Saksalaiset
Saksalaiset () ovat germaanista kieltä puhuva kansa, jonka kooksi lasketaan määritelmästä riippuen noin .
Saksalaisuus muodostuu ensisijaisesti saksankielisyydestä ja Saksan liittotasavaltaan kohdistuvasta samastumisesta. Saksan liittotasavallan ulkopuolella elää saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisiä, jotka joskus samaistuvat saksalaisiin. Saksankieliset ovat enemmistönä myös Itävallassa, Sveitsissä ja niiden välissä sijaitsevassa Liechtensteinissä. Saksankielisiä vähemmistöjä on myös Etelä-Tanskassa, Italiaan kuuluvassa Etelä-Tirolissa sekä itäisessä Belgiassa.
Saksankieliset väestöt elivät keskiajalta lähtien monien eri kokoisten valtioiden alueelle hajautuneina. Kulttuuri- ja murre-erot olivat ja ovat yhä suuret. Saksalaisten keskuudessa kulkee myös katolisten ja protestanttien uskontoraja. Hansan ja muun kaupan myötä saksankielinen asutus levisi Itämeren rannikoille (baltiansaksalaiset). Eri puolilla Keski-Eurooppaa kaupunkien kauppiaat olivat saksankielisiä. Esimerkiksi Transilvaniaan muutti merkittävä määrä saksalaisia. Suuri määrä saksalaisia siirtyi myös viljelemään maata Venäjälle saksalaissyntyisen keisarinna Katariina Suuren pyynnöstä. Heidän jälkeläisiään kutsutaan Volgan saksalaisiksi (saks. Wolgadeutsche).
Kun saksalainen nationalismi voimistui 1800-luvulla, esiintyi ristiriitaisia näkemyksiä siitä, mitä ihmisryhmiä saksalaiset-käsitteen alle voitaisiin sulkea. Jotkut esimerkiksi lukivat saksalaisten joukkoon hollantilaiset, koska näiden puhuma kieli oli lähellä saksaa. Vuonna 1871 perustettu Saksan keisarikunta miellettiin saksalaiseksi kansallisvaltioksi. Keisarillisen Saksan ja sitä seuranneiden saksalaisten kansallisvaltioiden ulkopuolelle on kuitenkin jäänyt merkittäviä saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisryhmiä.
Osa näistä ryhmistä pitää tai on pitänyt itseään saksalaisina. Euroopan alueella tällaisista ryhmistä suurin ovat itävaltalaiset. Itävaltalaisen identiteetin suhde saksalaisiin kansallisvaltioihin on vaihdellut. Ennen toista maailmansotaa suurin osa itävaltalaisista katsoi olevansa saksalaisia, mutta Itävallan perustamisen yhteydessä sitä kiellettiin liittymästä Saksaan. Natsi-Saksan Itävallan-liittämisen ja hävityn sodan jälkeen tilanne kuitenkin muuttui, ja itävaltalaiset alkoivat kokea enemmissä määrin olevansa oma erillinen kansansa. Sveitsin saksalaiset ja saksaa puhuvat ihmiset kokevat muodostavansa oman, saksankielisen ominaiskulttuurinsa. Alsacen ja Lorrainen (saks. Elsass) ja "Lothringen") saksankielisen väestön edustajat ovat identiteetiltään olleet usein pikemminkin ranskalaisia kuin saksalaisia.
Edellä mainittujen ohella monissa muissakin valtioissa on asunut ja asuu ihmisiä, joiden juuret ovat saksankielisten ihmisten historiallisissa muuttoliikkeissä, ja joiden keskuudessa saksan kieli on saattanut säilyä näihin päiviin saakka. Esimerkiksi Baltiaan ja moniin Itä-Euroopan maihin syntyi saksalaista asutusta jo keskiajalla.
Ranskan Louisiana
Ranskan Louisiana () on eurooppalaisten Pohjois-Amerikan valloitukseen liittyvä termi. Ranskalla oli muiden eurooppalaisten merivaltojen ohella huomattavat suunnitelmat lännen siirtomaan varalle. Louisiana, joka oli merkittävästi nykyistä Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiota laajempi, kuului osana suureen "la Nouvelle France" (Uusi Ranska) -nimiseen alueeseen. Muut osat olivat Kanadassa (St Lawrencejoen laakso), Acadia (Nykyisen Quebecin ja Uuden Englannin rannikko), Hudsoninlahti ja Terre Neuve (Newfoundland).
Louisiana kuului löyhästi Ranskalle jo 1500-luvulta, jolloin ensimmäiset tutkimusretkeilijät ja turkiskauppiaat saapuivat Suurille järville ja Mississippijoelle. Ranskalaiset kävivät kauppaa intiaanien kanssa. Kuuluisimpia ranskalaisia Louisianan alueen tutkijoita olivat Louis Joliet, Jacques Marquette, Sieur de La Salle ja Pierre Laclède. Hallintokaupunkina oli Nouvelle-Orléans.
Suurimmillaan 1700-luvun alussa alue käsitti koko keskisen Pohjois-Amerikan alangon Appalakeilta Kalliovuorille. Seitsenvuotisen sodan päätteeksi 1763 Ranska luovutti Mississipin itäpuolisen osan Englannille, länsipuoli jäi epäselvästi Ranskan ja Espanjan sekahallintoon. Napoleon Bonaparten aikana 1801 Ranska sai länsipuolisen Louisianan nimellisesti kokonaan ja myi sen 1803 Thomas Jeffersonin johtamille Yhdysvalloille. Kauppasumma oli 80 miljoonaa Ranskan frangia eli 15 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria.
Louisianan osavaltio perustettiin 1812, loppu alue muodosti aluksi Missourin territorion.
Territorioon kuuluivat kokonaan Arkansasin, Missourin, Iowan, Oklahoman ja Kansasin nykyiset osavaltiot sekä osittain Minnesotan, Etelä-Dakotan, Pohjois-Dakotan, Montana, Wyomingn ja Coloradon osavaltiot ja pieniä osia Texasista.
Saint Louisin maailmannäyttely 1904, nimeltään Louisiana Purchase Expedition, oli omistettu tälle sata vuotta vanhalle kaupalle.
Panathinaikos
Panathinaikos Athlitikos Omilos () on ateenalainen urheiluseura. Panathinaikosilla on kaikkiaan 20 jaostoa eri lajeissa. Seuran tunnus on vihreä kolmiapila.
Panathinaikosin perusti Georgios Kalafatis vuonna 1908, kun hän yhdessä 40 muun urheilijan kanssa erosi Panellinios Gymnastikos Syllogos -seurasta, koska seura ei suostunut perustamaan jalkapallojoukkuetta. Alun perin ainoa laji olikin jalkapallo, kunnes 1919 perustettiin jaostot lento- ja koripallolle sekä yleisurheilulle, ja vuosi vuodelta mukaan on tullut uusia lajeja. Eri lajeissa seura on voittanut kaikkiaan 487 mestaruutta.
Oimjakon
Oimjakon (, ) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sahan tasavallan Oimjakonin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Indigirkajoen varrella noin 640 kilometriä tasavallan pääkaupungista Jakutskista itään. Kunnassa on 640 asukasta (vuonna 2015). Oimjakon on tiettävästi maapallon kylmin paikka, jossa on asutusta.
Oimjakonin maalaiskunnan pinta-ala on 5 676,12 neliökilometriä. Sen virallinen nimi on "Oimjakon – Poljus Holoda" (”Oimjakonin kylmyysnapa”), aikaisemmin "Borogonski pervyi nasleg" (”Borogonin ensimmäinen nasleg”). Kunta rajoittuu pohjoisessa Terjutin, idässä Borogonin toiseen ja etelässä Jutšjugein naslegiin sekä lännessä Tompon piiriin.
Kylä sijaitsee ikiroutavyöhykkeellä. Kesäisin routa sulaa 1,5–3 metrin syvyydeltä. Jokilaakson pinnanmuodostusta leimaavat matalat kummut ja painaumat. Sen yläpuolella on pieniä järviä. Metsät ovat harvaan kasvavaa lehtikuusta ja paikoitellen lehtimetsää tai pensassembraa.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat lähellä sijaitsevat Hara-Tumulin ja Bereg-Jurdjan kylät sekä autioksi jäänyt Tjumsjun kylä.
Pohjoisen pallonpuoliskon epävirallisena pakkasennätyksenä pidetty -79,1 °C:n lämpötila on kirjattu Oimjakoniin 26. tammikuuta 1926. Sen mukaan pohjoisen pallonpuoliskon kylmyysnapa sijaitsisi Oimjakonissa. Lukema ei kuitenkaan perustunut suoraan mittaukseen, vaan ekstrapolointiin, eikä siksi ole kiistaton. Varsinaiseen mittaukseen perustuva lukema läheisestä Tomtorin kylästä vuodelta 1933 on -67,7 °C.
1600-luvulla venäläiset nimittivät Oimjakoniksi Indigirkajoen koko yläjuoksua. Myöhemmin nimitys vakiintui tarkoittamaan Kjujentejoen suun yläpuolella olevaa osuutta. Kiinteä asutus keskittyi Oimjakonin kylään ja Tomtorin seudulle. 1800-luvun lopulla Oimjakoniin rakennettiin kirkko ja vuonna 1931 avattiin koulu. Vuosina 1935–1954 kylä oli Oimjakonin piirin keskus.
Oimjakonista on huonokuntoinen tieyhteys vanhalle Kolyman valtatielle Tomtoriin (40 kilometriä). Etäisyys Ust-Neran piirikeskukseen on 475 kilometriä. Kesäisin liikenneväylänä toimii myös Indigirkajoki. Kylän länsipuolella on käytöstä poistettu lentokoneiden kiitorata.
Paikallisia elinkeinoja ovat karjan-, hevosten- ja poronhoito sekä metsästys. Valtaosa työvoimasta työskentelee erilaisissa palveluissa, joihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu asuntoloineen, kulttuuritalo ja kirjasto, poliklinikka, kauppa, posti ja leipomo.
Keväisin sulamisvesillä täyttyvä rotko jakaa Oimjakonin kahteen osaan. Palvelut ja kunnalliset asuintalot sijaitsevat etupäässä rotkon eteläpuolella. Pohjoisosa rajoittuu Indigirkajokeen. Asuntokanta koostuu pääosin yksityisomistuksessa olevista puisista pari- ja omakotitaloista. Julkisia rakennuksia palvelee kaksi kivihiilellä toimivaa lämpökattilaa. Asuintalot lämpenevät puilla. Juomavesi joudutaan tuomaan muualta, eikä viemäröintiä ole. Sähkö tuotetaan paikallisessa sähkölaitoksessa.
Oimjakonin matkailupotentiaali perustuu sen luonnonolosuhteisiin, kulttuuriperintöön ja metsästysmahdollisuuksiin. Kylässä käy vuosittain yhä enemmän venäläisiä ja ulkomaalaisia matkailijoita, vaikka siellä ei ole varsinaisia matkailupalveluja. Matkailijat majoittuvat perheisiin, mikä tuo niille lisätuloja.
Francis G. Slay
Francis G. Slay (s. 18. maaliskuuta 1955) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka on toiminut Saint Louisin kaupungin pormestarina vuodesta 2001 lähtien. Hän voitti demokraattien esivaalissa edeltäjänsä Clarence Harmonin. Slay syntyi St. Louisissa vuonna 1955 poliittisesti aktiiviseen perheeseen. Hän opiskeli yhteiskuntatieteitä ja oikeustiedettä Saint Louisin yliopistossa. Valmistuttuaan hän toimi itäisen Missourin asioita hoitavan osaston apulaislakimiehenä, mutta siirtyi sittemmin yksityiseen lakiasiaintoimistoon, jossa hän erikoistui kauppalainsäädäntöön.
Slaystä tuli St. Louisin lautamiesten (Aldermen) puheenjohtaja vuonna 1985. Vuonna 2001 hänet valittiin ensimmäisen kerran kaupungin pormestariksi ja uudelleen 2005. Hän on osallistunut kiistanalaisiin hankkeisiin, kuten baseballseura Cardinalsin stadionin rakennuttamiseen alakaupunkiin sekä vanhan postitalon purattamiseen pysäköintitalon tieltä.
Puoluekannaltaan Slay on demokraatti. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta.
Usherin oireyhtymä
Usherin oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka aiheuttaa kuulo- ja näkövamman. Se on yleisin kuurosokeutumista aiheuttavista oireyhtymistä. Siihen liittyy etenevä näkövamman aiheuttava verkkokalvorappeuma, sisäkorvaperäinen kuulovamma ja vaihtelevasti tasapainoelimen häiriö.
Usherin oireyhtymä on peittyvästi periytyvä. Toisin sanoen ihminen voi kantaa sitä aiheuttavaa perimää sairastamatta itse sairautta. Ihminen sairastuu Usherin oireyhtymään ainoastaan, jos hän saa molemmilta vanhemmiltaan sitä aiheuttavan virheellisen geenin. Usherin oireyhtymä on nimetty brittiläisen C. H. Usherin mukaan, joka kuvasi sen vuonna 1914. Suomessa potilaita syntyy vuosittain noin 2–3.
Oireyhtymä jaetaan kolmeen päätyyppiin, joista Suomessa tavallisin on III. Usherin oireyhtymä III on hyvin harvinainen muualla maailmassa ja siksi osa ns. suomalaista tautiperintöä. Sairaus on harvinainen myös Suomessa, jossa siitä kärsii arviolta noin 300 ihmistä.
Näkövammautumiseen saattaa kuulua hämäräsokeutta. Näkövammautumisprosessi ei tapahdu kovin nopeasti, ja monesti näönjäänteitä on vielä vanhallakin iällä.
Usher I on vaikea sairaus. Potilaan kuuroutuminen alkaa pian syntymän jälkeen. Myös heidän tasapainoelimensä toiminta on häiriintynyt, jolloin motorinen kehitys hidastuu. Näön heikkenemisen aiheuttaa verkkokalvorappeuma, ja varhainen merkki näkövammautumisesta saattaa olla esimerkiksi hämäräsokeus.
Muutaman ihmisen noin 100 000:sta uskotaan kärsivän Usherin oireyhtymän I -tyypistä. Usher I jaetaan edelleen seitsemään sairaustyyppiin, joiden nimet ovat Usher IA, IB, IC, ID, IE, IF ja IG.
Usher II -potilaiden kuulovamma ei ole niin vaikea-asteinen kuin Usher I -potilailla ja se etenee hitaasti. Näkövammautuminen alkaa tyypillisesti nuoruus- tai aikuisiällä. Tästä tautimuodosta kärsivillä ei kuitenkaan esiinny tasapainoelimen toimintahäiriöitä.
Usher II on maailmanlaajuisesti yleisin Usher-muoto. Se jakautuu ainakin kolmeen alatyyppiin.
Usher III -oireyhtymä on Suomessa yleisempi kuin missään muualla maailmassa. Suomessa sairaus on harvinainen, ja muualla maailmassa sitä tavataan hyvin satunnaisesti. Usher III -tyypistä kärsivän kuulovamma on alun perin lievä ja alkaa vaikeutua vasta, kun puhekyky on jo hankittu. Potilailla esiintyy tasapainoelimen toiminnan häiriöitä. Lopulta sairaus johtaa kuulonäkövammaisuuteen.
Rudy Sarzo
Rudy Sarzo (s. 1950 Kuuba) on yhdysvaltalainen rockmuusikko ja basisti, joka on toiminut uransa aikana useissa eri yhtyeissä.
Rudy Sarzo syntyi ja vietti varhaislapsuutensa Kuubassa, kunnes muutti Yhdysvaltoihin perheensä mukana. Hän soitteli 1970-luvulla pienemmissä klubiyhtyeissä kunnes vuonna 1978 hän liittyi Los Angelesilaiseen Quiet Riot-yhtyeeseen basistiksi. Quiet Riot oli jo tehnyt kaksi albumia, mutta ne olivat julkaistu vain Japanissa. Yhtye oli suosittu LA:n klubiympyröissä, mutta levytyssopimusta kotimaassa ei alkanut kuulua. Kitaristina yhtyeessä oli huippulahjakas Randy Rhoads, joka liittyikin Ozzy Osbournen sooloyhtyeeseen vuonna 1979, ja tämän jälkeen Quiet Riot hajosi.
Vuoden 1981 keväällä Ozzy Osbourne erotti yhtyeestään basisti Bob Daisleyn ja rumpali Lee Kerslaken. Kitaristi Randy Rhoads muisti Sarzon ja Sarzo pääsi basistiksi yhtyeeseen. Rumpuihin tuli Tommy Aldridge. Ozzy Osbourne nousi suosioon Pohjois-Amerikassa suurilla kiertueillaan ja kyseenalaisilla tempauksillaan, kuten puremalla elävää lepakkoa kesken konsertin. Myös Randy Rhoadsin kitarointi sai arvostusta. Vuoden 1982 maaliskuussa yhtyettä kohtasi tragedia kun Randy Rhoads kuoli lento-onnettomuudessa. Ystävänsä menettämisestä järkyttynyt Sarzo pysyi yhtyeessä aina vuoden 1982 syksyyn asti ja oli mukana "Speak Of The Devil"-livealbumilla sekä vuonna 1987 Rhoadsin muistoksi julkaistulla (vuosina 1980-1981 nauhoitetulla) "Tribute"-livealbumilla.
Seuraavaksi Sarzo palasi laulaja Kevin DuBrown uudelleenkasaamaan Quiet Riotiin. Vuonna 1983 julkaistu "Metal Health" nousi USA:n albumilistan ykköseksi ja singlenä julkaistu Slade-cover "Cum On Feel The Noize" ylsi top-5:een. Myös seuraavana vuonna julkaistu "Condition Critical" myi hyvin, joskaan ei edeltäjänsä tasoisesti. Toisen levyn jälkeen Sarzo jätti yhtyeen ja perusti Tommy Aldridgen, laulaja Rob Rockin ja kitaristi Tony MacAlpinen kanssa projektiyhtyeen M.A.R.S.. Se julkaisi vuonna 1987 ""-nimisen albumin.
Sarzo ja Aldridge liittyivät vuonna 1987 Whitesnaken kiertueyhtyeeseen promotoimaan miljoonamyyntiin yltänyttä "1987"-albumia. Whitesnaken uusi, "MTV-ystävällinen" kaupallinen tyyli puri yleisöön ja yhtye soitti täysille saleille. Seuraava albumi "Slip Of The Tongue" julkaistiin vuonna 1989 ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen keulahahmo David Coverdale laittoi yhtyeen telakalle. Vuonna 1994 Whitesnake-miehet kitaristi Adrian Vandenberg, Sarzo, Aldridge mukanaan laulaja Ron Young perustivat Manic Eden-yhtyeen joka julkaisi samannimisen albumin samana vuonna.
1990-luvun lopulla Quiet Riot kasattiin jälleen uudelleen ja Sarzo palasi yhtyeeseen basistiksi. Yhtye teki pari albumia ja kiertueita mutta Kevin DuBrown hankala persoona alkoi haitata yhtyeen kemiaa jonka seurauksena yhtye jälleen hajosi. Tämän jälkeen Sarzo oli mukana Yngwie Malmsteenin kiertuebändissä ja vuodesta 2004 eteenpäin Sarzo on ollut Dio-yhtyeen jäsen. Vuonna 2007 Ronnie James Dion ollessa Heaven And Hell-projektissa, Sarzo soittaa bassoa Blue Öyster Cultissa.
Ozzy Osbourne:Quiet Riot:M.A.R.S.:Whitesnake:Sam Kinison:Manic Eden:
Funeral doom
Funeral doom on metallimusiikin tyylilaji, doom metallin äärimmäisen hidas muoto, joka painottaa epätoivon ja tyhjyyden ilmapiiriä. Se on soinniltaan erittäin raskasta ja kaikki doom metallille tunnusomaiset piirteet on siinä viety äärimmilleen. Funeral doomille tyypillistä ovat kymmenien minuuttien mittaiset, hidastempoiset kappaleet, death metalliin viittaavat laulumörinät, depressiiviset sanoitukset ja melankoliset kitaramelodiat. Myös kosketinsoittimien käyttö on yleistä.
Funeral doomin pioneereiksi voidaan laskea suomalainen Skepticism, Funeral ja suomalainen Thergothon. Genre on hyvin pitkälle kehittynyt Suomessa, ja nykyiseen tyyliin sen muovasikin suomalainen Skepticism. Nykyistä suomalaista yhtyeistä funeral doomia edustavat myös Wormphlegm, Shape of Despair, My Shameful, Ordog, Tyranny, MistGuide ja Colosseum, jonka musiikissa on vaikutteita myös dark ambientista ja klassisesta musiikista.
Crow
Crow () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Alex Proyas. "Crow" on samannimisen kulttielokuvasarjan ensimmäinen osa, joka perustuu James O’Barrin samannimiseen sarjakuvaan.
Elokuva kertoo Eric Draven -nimisestä miehestä, joka eräänä iltana kotiinsa saapuessaan löytää jengiläisiä kodistaan, raiskaamassa tulevaa vaimoaan Shellyä. Ericiä ammutaan, ja hän putoaa ikkunasta ulos ja kuolee. Vuotta myöhemmin varis herättää Ericin eloon, jotta hän voisi kostaa murhaajilleen.
Päänäyttelijä Brandon Lee sai kuvauksissa tapaturmaisesti surmansa, kun hänen vastanäyttelijänsä Michael Massee ampui häntä mahaan aseella, jonka piti sisältää vain paukkupatruunoita.
Aseeseen oli ennen kohtalokasta kohtausta ladattu oikeita patruunoita, joista oli poistettu ruuti. Syystä tai toisesta kiireiseltä työryhmältä jäi huomaamatta patruunan nalli. Jossakin vaiheessa ennen ammuntakohtausta asetta oli käsitelty niin, että patruunassa ollut nalli laukesi, jolloin syntyi riittävästi työntövoimaa luodille työntyä aseen piippuun. Kuvauspäivänä aseista vastannut spesialisti lähetettiin ennen ammuntakohtausta kotiin, jolloin aseesta jäi vastaamaan kuvausten lavastaja. Hän ei ollut täysin tietoinen turvallisuusmääräyksistä, joten aseen tarkastus ennen sen käyttöä jäi väliin. Näistä syistä johtuen ei piipussa ollutta oikeaa luotia havaittu ajoissa. Kohtauksessa käytettyjen paukkupatruunoiden vähäinen, mutta riittävä mustan ruudin määrä sai piipussa olleen oikean luodin vauhtiin ja tämä koitui Brandon Leen kohtaloksi. Elokuva saatettiin kaikesta huolimatta loppuun Brandon Leen kunniaksi.
"Crow 2 – enkelten kaupunki" (1996) on "Crow"-sarjan toinen osa. Jatko-osan päähenkilö on Ashe (Vincent Perez). Hän herää kuolleista, koska oli poikansa kanssa väärässä paikassa, väärään aikaan. Vuotta ennen heräämistä hän oli vahingossa todistanut huumejengin tekemää murhaa. Ashe ja hänen poikansa murhataan huumepomon käskystä. Ashe alkaa raivoissaan tappaa poikansa murhaan osallisia, mutta huomaamattaan samalla rakastuu häntä auttavaan kuolevaiseen, Sarahiin (Mia Kirshner).
"The Crow – Stairway to Heaven" (1998) on sarjasta tehty 22-osainen minisarja, jonka pääosassa on Mark Dacascos.
"" (2000) on elokuvan kolmas osa, jonka pääosissa ovat Eric Mabius ja Kirsten Dunst.
"" (2005) on sarjan neljäs osa. Päähenkilöitä näyttelevät Edward Furlong, Tara Reid ja David Boreanaz. James ”Jimmy” Cuervo (Furlong) ja tämän morsian, Lily, murhataan juuri ennen näiden vihkimistä muinaisessa riitissä, jonka tarkoituksena on tehdä Lucrez Crash (Boreanaz) nimisestä kirkolle ja maailmalle katkeroituneesta entisestä papista Saatana ja nostaa Helvetti maan päälle. Jimmy herää kuolleista kostamaan Lucille ja tämän jengille.
Dookie
Dookie on punk rock-yhtye Green Dayn kolmas albumi. Albumi äänitettiin vuonna 1993, ja se julkaistiin 1. helmikuuta 1994. Singlet "When I Come Around", "Basket Case" ja "Longview" pääsivät kaikki listaykkösiksi. Kappaleiden musiikkivideot saivat aikanaan paljon aikaa MTV:llä, joka lisäsi yhtyeen ja albumin näkyvyyttä.
"Dookielta" julkaistiin viisi singleä: "Longview", uudelleennauhoitettu "Welcome to Paradise", "Basket Case" sekä radiosinglet "She" ja "When I Come Around". Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta. Se on Green Dayn ainoa timanttialbumi. Albumi voitti Grammy-palkinnon parhaana vaihtoehtoalbumina vuonna 1995.
Albumi on hyvin merkittävä sen takia, että se teki punkin uudelleen suosituksi Yhdysvalloissa ja muualla maailmaa 1990-luvun aikana.
Albumin nimeksi olisi aluksi pitänyt antaa "Liquid Dookie", mutta nimi vaihdettiin juuri ennen albumin julkaisua, koska Green Dayn jäsenet ajattelivat alkuperäisen nimen olevan sittenkin liian ällöttävä (Dookie on suomennettuna 'pökäle').
Skeletonin maailmanmestaruuskilpailut
Skeletonin eli mahakelkkailun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1982 lajin syntypaikassa St. Moritzissa. Kilpailut on järjestetty sen jälkeen vuonna 1987 ja vuodesta 1989 lähtien joka vuosi lukuun ottamatta vuotta 2002, jolloin laji oli Salt Lake Cityn talviolympialaisten ohjelmassa. Naisten sarja on ollut mukana vuodesta 2000 lähtien.
Sankt Moritz
Sankt Moritz () on kunta sekä talviurheilu- ja kylpyläkeskus Ylä-Engadinin laaksossa, Graubündenin kantonissa, Sveitsissä. Sankt Moritz sijaitsee Malojan hallintoalueella.
Sankt Moritzin kylä sijaitsee noin 1 800 metrin korkeudessa Sankt Moritzin järven rannalla ja lähivuorten rinteillä. Kunnan korkein kohta on Piz Julier (3 380 m mpy.).
Vakituisia asukkaita kunnassa on noin 5 200, joista 40 % on ulkomaalaisia. Lisäksi kausittaisia siirtotyöläisiä on noin 3 000.
Sankt Moritzissa sijaitsee Corviglian laskettelukeskus. Sankt Moritzissa on järjestetty talviolympialaiset vuosina 1928 ja 1948 sekä alppihiihdon MM-kilpailut vuosina 1934, 1974, 2003 ja 2017. Sankt Moritzissa sijaitsee lisäksi yksi harvoista maapallon kelkkailun keinosuorituspaikoista, joten siellä on järjestetty myös lukuisia eri kelkkailulajien arvokilpailuja. Skeleton eli mahakelkkailu on peräisin Sankt Moritzista.
Innjoen varressa kulkeva päätie 27 () kulkee kunnan läpi. Maantieyhteys Italiaan on muun muassa Berninasolan yli Tiranoon. Sankt Moritz on Rhätische Bahn -rautatieyhtiön tärkeimpiä solmuasemia.
Sankt Moritzista on suora linja-autoyhteys muun muassa kantonin pääkaupunkiin Churiin ja Italian Chiavennaan. Paikallisia bussireittejä on kymmenkunta. Sankt Moritzista on suora junayhteys Churiin, Italian Tiranoon ja Engadinin laakson itäosiin. Sankt Moritz on Glacier Express ja Bernina Express -matkailujunien pääteasema. Lisäksi laaksosta pääsee vuorille useilla köysiradoilla.
Sankt Moritzin naapurikunnassa, Samedanissa, on kansainvälinen lentokenttä.
Yellowhead Highway
The Yellowhead Highway -maantie Kanadassa on itä-länsisuuntainen valtaväylä, joka yhdistää Brittiläisen Kolumbian, Albertan, Saskatchewanin ja Manitoban provinssin. Vaikka Yellowhead Highway on osa Trans-Canada Highway -tieverkkoa, ei sitä pidä sekoittaa alkuperäiseen Trans-Canada Highway -maantiehen, joka kulkee etelämpänä. Yellowhead Highwayn tunnus on koko matkalla "Highway 16".
Tie ylittää Kanadan kalliovuoret Mount Robson Provincial Park luonnonpuiston ja Jasperin kansallispuiston alueilla Yellowhead Pass -solaa pitkin, 1 130 metrin korkeudella merenpinnasta. Yellowhead-sola ja tie on molemmat nimetty irokeesi-métis-turkiskauppias Pierre Bostonaisin mukaan. Hänen lempinimensä oli Tête Jaune (ranskaksi tarkoittaa keltaista päätä), jonka hän sai vaaleista hiuksistaan.
Tien länsipää sijaitsee Grahaminsaarella, Massetin kylässä, Brittiläisessä Kolumbiassa. Tie kulkee 101 kilometrin matkan saaren läpi Skidegaten satamaan, josta on 172 kilometrin mittainen lauttayhteys mannermaalle Prince Rupertiin.
Prince Rupertista tie kulkee kaakkoon 724 kilometrin matkan Prince Georgen kaupunkiin, ja edelleen 268 kilometriä Tête Jaune Cacheen. 100 kilometriä Tête Jaune Cachesta länteen tullaan Albertan puolelle ajamalla Kalliovuorten ylitse lähellä Jasperia. 366 kilometriä tästä tie kulkee Edmontonin läpi, 532 km myöhemmin Saskatoonin lävitse. Tie yhtyy Trans-Canada Highwayhin Portage la Prairiessa Manitobassa, 697 km Saskatoonista länteen. Virallisesti tien itäinen pää on The Forksissa Winnipegissä. Lauttamatkat mukaan lukien reitin pituus on 3 057 kilometriä.
"The Yellowhead Highway Association" on pyrkinyt jatkamaan Yellowhead Highwayn nimeä kantavaa tietä aina Abbotsfordiin saakka. Tästä seuraisi se, että osuus tiestä olisi yhtäaikaisesti sekä Yellowhead Highwaytä että Trans-Canada Highwaytä.
Ajatus Yellowhead tiestä syntyi pian ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Maanmittaaja Fred Driscoll ehdotti tietä rakennettavaksi hylätyn rautatielinjauksen paikalle, ja yhdessä Edmonton Automobile and Good Roads Associationin johtaja Charles Grantin kanssa perustivat kilpailun, jossa palkintona oli kultainen mitali ensimmäiselle autokunnalle, joka matkustaisi Edmontonista Victoriaan. Ensimmäisenä Edmontonista matkalle 17. kesäkuuta 1922 lähtivät Charles Neiymer ja Frank Silverthorne Overland Four -autolla. Viikkoa myöhemmin George Gordon ja J. Sims lähtivät samalle matkalle Ford Model T -autolla. Molemmat ryhmät saapuivat Victoriaan 4. heinäkuuta ja molemmat saivat palkinnokseen kultaisen mitalin.
Toisen maailmansodan aikana tien rakentamisessa käytettiin internoituja japanilaisia, Noin 1500 rakentajaa perusparansivat 30 kilometriä hylättyä rautatienpohjaa tieksi, rakensivat kokonaan uutta tietä 40 kilometriä ja 19 siltaa. Vuonna 1944 metsäautotietyyppinen tie (Tote road) oli valmis. Vuonna 1952 Trans Mountain Oil Pipe Line Company rakensi öljyputken tielinjauksen viereen ja rakennustöiden aikana metsäautotie tuhoutui lähes täysin. Vuoteen 1969 mennessä tie oli rakennettu uudelleen ja asfaltoitu. Seuraavan vuoden elokuussa Brittiläisen Kolumbian pääministeri W.A.C. Bennett avasi Yellowhead -tien virallisesti.