Hurrikaani Katrina
Hurrikaani Katrina Atlantin hurrikaanikaudella 2005 oli kallein ja yksi eniten ihmisuhreja vaatinut hurrikaani Yhdysvaltain historiassa. Katrina oli Atlantilla mitatuista hurrikaaneista kaikkien aikojen kuudenneksi voimakkain.
Katrina oli yhdestoista nimetty myrsky, neljäs hurrikaani ja kolmas suuri hurrikaani hurrikaanikaudella 2005. Hurrikaani muodostui 24. elokuuta ja iski seuraavana päivänä maihin Kaakkois-Floridassa kategorian 1 hurrikaanina Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Heikennyttyään tilapäisesti trooppiseksi myrskyksi se voimistui nopeasti Meksikonlahdella ylimpään luokitukseen, kategorian 5 hurrikaaniksi tuulten puhaltaessa 78 m/s (280 km/h). Maanantaiaamuna 29. elokuuta myrsky heikkeni nelosluokan myrskyksi ja iski maihin heikettyään edelleen kolmosluokan myrskyksi Louisianan osavaltiossa tuulten puhaltaessa 56 m/s (200 km/h).
New Orleansin kaupungissa Louisianan osavaltiossa annettiin evakuointimääräys, koska suurin osa kaupungista sijaitsee merenpinnan alapuolella. Kaupunkia suojaavat neljä metriä korkeat padot eivät kestäneet myrskyn vaikutuksia ja lähes 80 % New Orleansin kaupungista jäi veden alle. New Orleans ja sen lähikaupungit kokivat erittäin mittavat tuhot, jotka nousivat 108 miljardin Yhdysvaltain dollarin suuruisiksi. Näin ollen Katrina oli historian pahimmat aineelliset vahingot Yhdysvalloissa aiheuttanut hurrikaani.
Aluksi uhrien määräksi pelättiin jopa yli 10 000, mutta tiedettyjä uhreja oli lopulta 1 833. Luku sisältää vain vahvistetut kuolleet, siinä ei esimerkiksi ole huomioitu kaikkia kadonneiksi ilmoitettuja. Todellista lukua ei varmuudella saada koskaan tietää.
Louisianaan lähetettiin 5 000 miehen vahvuinen kansalliskaartin joukko-osasto turvaamaan järjestystä. Sen sotilaille annettiin lupa tappaa mahdollisesti kohtaamansa väkivaltaiset levottomuuksien lietsojat. Myöhemmin alueelle lähetettiin lisää myös armeijan ja laivaston joukko-osastoja käsittäen kymmeniä tuhansia sotilaita.
Viranomaisten tapaa hoitaa kriisiä arvosteltiin laajalti Yhdysvalloissa. Arvostelijoiden mukaan avun toimittaminen perille oli hidasta ja ryöstelijöitä ja lainrikkojia ei saatu kuriin. Viranomaiset, esimerkiksi Department of Homeland Securityn pääsihteeri Michael Chertoff puolustelivat tilannetta katastrofin ennennäkemättömällä laajuudella ja hirmumyrskyn ja tulvien aiheuttamien vahinkojen yhtäaikaisuudella.
23. elokuuta trooppinen matalapaine muodostui Kaakkois-Bahamalla ja siitä tuli "trooppinen myrsky Katrina" seuraavana päivänä. Katrinasta tuli neljäs hurrikaani kaudella 2005 25. elokuuta ja iski myöhemmin päivällä maihin Kaakkois-Floridassa.
Katrinan ennustettiin liikkuvan läpi Etelä- ja Lounais-Floridan, mutta se liikkuikin ennustettua etelämpää ja saavutti nopeasti jälleen hurrikaanin voiman 26. elokuuta heikennyttyään aiemmin trooppiseksi myrskyksi. Se saavutti kategorian 2 voiman Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla samana päivänä ja kategorian 3 voiman seuraavana päivänä. 28. elokuuta Katrina vahvistui kategorian 4 hurrikaaniksi tuulten puhaltaessa 64 m/s (233 km/h) ja entisestään kategorian 5 hurrikaaniksi, ylimmälle hurrikaaniasteikon tasolle. Tuulten puhaltaessa 78 m/s (281 km/h) ja myrskyn keskuksen ilmanpaineen laskiessa 902 mb:iin Katrinasta tuli kaikkien aikojen neljänneksi voimakkain Atlantin hurrikaani, joka on koskaan havaittu.
Katrina iski toisen kerran maalle maanantaina 29. elokuuta 15.10 Suomen aikaa kategorian 3 hurrikaanina. 30. elokuuta myrsky oli edennyt pitkälle sisämaahan ja heikentynyt trooppiseksi matalapaineeksi.
Katrina osoittautui vaikeasti ennustettavaksi, sillä eri mallit ennustivat myrskylle hyvin erilaisia reittejä ja voimakkuuksia. Viimeiset ennusteet olivat kuitenkin oikeassa ja Katrina iski niiden mukaisesti lähelle New Orleansin kaupunkia Louisianan osavaltiossa Yhdysvalloissa hyvin voimakkaana hurrikaanina. Koska kaupunki sijaitsee keskimäärin kaksi metriä merenpinnan alapuolella, ja se on rakennettu rämeiden päälle, tulvien alueella pelättiin muodostuvan katastrofaalisiksi. Hurrikaanin ennustettiin nostavan veden pinnan kahdeksan metriä normaalia korkeammaksi ja oli pelättävissä, että myrskyn aiheuttamat aallot ylittävät kaupunkia suojaavien rantavallien runsaan neljän metrin korkeuden.
New Orleansin kaupunkiin ja muutamiin muihin Louisianan, Mississippin ja Alabaman osavaltioiden osiin annettiin evakuointimääräys. New Orleansin pormestari Ray Nagin määräsi sunnuntaina 28. elokuuta koko kaupungin (1,4 miljoonaa asukasta) evakuoitavaksi. Tämä oli ensimmäinen kerta Yhdysvaltojen historiassa, kun koko kaupunki määrättiin evakuoitavaksi. Kehotuksesta huolimatta monet jättivät evakuointimääräyksen noudattamatta olettaen, että kun he ovat ennenkin pärjänneet myrskyn kourissa, niin miksi eivät nytkin – tuhoisin seurauksin. Myöskään monet autottomat, esimerkiksi turistit ja köyhät, eivät voineet noudattaa määräystä, sillä evakuointi perustui pitkälti omien henkilöautojen käyttöön. Kaupunkiin jäi siten useita kymmeniä tuhansia ihmisiä, joita varten perustettiin paikallisia suojia. Niistä suurin oli Louisiana Superdome -stadion, josta haki suojaa noin 10 000 ihmistä Katrinan iskiessä.
Hurrikaani Katrina aiheutti noin 120 miljardin Yhdysvaltain dollarin aineelliset tuhot.
Myrsky ja sitä seuranneet tulvat ovat vaatineet yli 1 200 uhria. Muutama päivä Katrinan jälkeen senaattori David Vitterin arvioi, että uhrien määrä voi nousta pelkästään Louisianan osavaltiossa jopa kymmeneen tuhanteen. Muun muassa Mississippin osavaltion puolella Biloxin ja Gulfportin sekä Alabaman osavaltion Mobilen kaupungeissa pelättiin henkilövahinkojen olevan suuremmat kuin kenties paremmin varautuneessa New Orleansissa. Pelastushenkilöstö määrättiin ensimmäisten päivien aikana keskittymään eloonjääneisiin ja siitä huolimatta apua ei aina ehditty toimittaa perille. Vasta yli viikko Katrinan jälkeen ryhdyttiin laskemaan ja keräämään kuolleita. Viranomaiset varasivat 75 000 ruumissäkkiä ja perustivat ruumishuoneen, jonka kapasiteetti on 5 000. Tämä kapasiteetti osoittautui kuitenkin ylimitoitetetuksi. New Orleansin tulvavesissä vaanivat alligaattorit voivat pelastustyöntekijöiden mukaan käydä ruumiiden kimppuun ja siten kaikkia tulvauhreja tuskin löydetään koskaan.
Kun Katrina oli ohittanut New Orleansin kaupungin ja pahimman luultiin olevan jo ohi, alkoi suurin osa kaupungista tulvia osan reunavalleista petettyä. Ensimmäiset yritykset paikata reunavallit epäonnistuivat. Lisäksi yli miljoona ihmistä jäi alueella ilman sähköjä, ja puhtaasta juomavedestä ja elintarvikkeista tuli puutetta. Sairaaloille tuli huutava pula perustarpeista kuten antibiooteista, hapesta ja insuliinista. Kaaosmaista tilannetta pahensivat aseistautuneet jengit ja yksittäiset ryöstelijät, eikä lakia ja järjestystä kyetty pitämään yllä. Kun vielä useita päiviä katastrofin jälkeen kymmenet tuhannet ihmiset odottivat apua, alkoi Yhdysvalloissa esiintyä suurta tyytymättömyyttä viranomaisten tapaan hoitaa kriisiä. Esimerkiksi surkeisiin oloihin Louisiana Superdome -stadionille ahtautuneista ihmisistä viimeiset saatiin evakuoiduksi vasta perjantaina 2. syyskuuta.
New Orleansin kaduilla vellova vesi uhkasi myös aiheuttaa kaupunkiin tautiepidemioita. Tauteja levittävät paitsi mätänevät ruuat ja ulosteet myös vesistöissä viihtyvät hyttyset. Siten viranomaiset ryhtyivät pakkoevakuoimaan viimeisiä kaupunkiin jääneitä ihmisiä. New Orleansin pumppaaminen päästiin aloittamaan tiistaina 6. syyskuuta, eikä siihen ehkä tulekaan menemään useita kuukausia, kuten ensin arvioitiin.
Katrina keskeytti öljyn tuotannon yli 90-prosenttisesti sekä öljyn tuonnin ja jalostuksen Meksikonlahden alueella. Kymmenesosa Yhdysvaltojen kuluttamasta raakaöljystä ja miltei puolet maassa tuotetusta bensiinistä tulee rannikon osavaltioiden jalostamoista. Lisäksi 24 prosenttia maakaasusta porataan alueelta tai tuodaan sen kautta. Yhdysvaltain strateginen polttoainevarasto on sijoitettu rannikolle alueelle. Hurrikaani kiihdytti vuoden 2005 energiakriisiä.
Myrskyn vuoksi useita öljynporauslauttoja evakuoitiin Meksikonlahdella, ja jopa 20 porauslautan ilmoitetaan olevan kateissa tai muuten vaurioituneita.
Aineellisten tuhojen on arvioitu nousevan ennätyksellisen korkeiksi, jopa yli 200 miljardin Yhdysvaltain dollarin. Lennettyään tuhoalueen yli pian Katrinan jälkeen silloinen Yhdysvaltain presidentti George W. Bush sanoi, että jälleenrakennus tulee kestämään vuosia.
Jälleenrakennuksia on myöhemmin kritisoitu voimakkaasti. Globalisaatiokriitikko Naomi Klein on syyttänyt George W. Bushia julkisten varojen tuhlaamisesta kalliisiin yksityisiin yrityksiin, jotka hoitivat työnsä useiden aliurakoitsijoiden kautta. Lisäksi jälleenrakentajia on syytetty muun muassa laittoman työvoiman käytöstä; kansalaisjärjestö Advacement Projectin mukaan jopa 60 % yritysten käyttämistä ulkomaalaisista työntekijöistä sai joko sovittua vähemmän palkkaa tai ei palkkaa lainkaan.