Laumanvartija
Laumanvartija on joillekin koiraroduille tyypillinen käyttötarkoitus. Laumanvartijarodut ovat yleensä isokokoisia koiria, jotka elävät kotieläinlaumassa vartioiden sitä esimerkiksi suurpedoilta ja muilta uhkilta. Laumanvartijat eivät paimenna, eivätkä siis ole paimenkoiria. Niillä ei myöskään ole juurikaan riista- tai saalisviettiä.
Laumanvartijarotujen käyttö on tyypillistä seuduilla, joissa lampaita paimennetaan laumoissa. Koirien tulee olla itsenäisiä ja rohkeita. Laumanvartijoilla on tyypillisesti paksu ja säätäkestävä turkki. Monet rodut ovat valkoisia väritykseltään, jolloin ne eivät erotu suojeltavasta laumasta.
Koiraa ei tarvitse varsinaisesti kouluttaa laumanvartioimiseen, vaan se käyttää luonnollisia vaistojaan. Pennun on päästävä elämään vartioitavan lauman eläinten kanssa jo varhaisella sosiaalistumiskaudella (7–12 viikon iässä).
FCI tunnustaa seuraavat laumanvartijarodut:On kuitenkin lukuisia muitakin vanhoja laumanvartiointiin käytettyjä rotuja, kuten musta romanianvuoristokoira, kreikanpaimenkoira, turkkilainen akbash, valkoinen kreikanpaimenkoira, epeiroksenmolossi, serbianvuoristokoira ja makedonianvuoristokoira (karaman), jotka ovat kaikki kotimaidensa kenneljärjestöjen tunnustamia.
Lisäksi keskiaasiankoirasta on Lähi-idässä ja sitä ympäröivillä alueilla lukuisia eri paikallismuunnoksia, joita paikalliset pitävät omana kansallisena rotunaan, kuten afganistaninpaimenkoira, armenialainen gampr, turkmenistanilainen alabai, kazakstanilainen tobet ja uzbekistanilainen torkuz. Kaukasiankoiran sukulaisina pidetään vastaavasti georgianvuoristokoiraa ja pohjoiskaukasianpaimenkoiraa. Samaten tiibetinmastiffista on Kiinassa, Intiassa, Bhutanissa, Mongoliassa ja Nepalissa erillisiä muunnoksia jotka ovat eläneet jo pitkään toisistaan eristyksissä, mutta joiden yhdennäköisyys kantarotuunsa on silti huomattava. Kenties tunnetuin muunnos on tiibetiläinen "kyi apso", joka on käytännössä karkeakarvainen tiibetinmastiffi.
Suomessa ei ole perinteisesti käytetty laumanvartijoita vahteina. Viime vuosina niitä on kuitenkin alettu käyttää karjan suojelemiseksi susilta. Laumanvartijat ovat suurikokoisia ja eivät siksi sovellu kaupunkiin tai pieneen asuntoon. Parhaiten laumanvartijat sopivat elämään maaseudulla, jossa ne pääsevät toteuttamaan alkuperäistä tehtäväänsä. Ongelmatapauksia on esiintynyt jonkin verran, kun näitä isoja koiria hankitaan tuntematta niitä. Monien rotujen ulkonäkö myös on hämäävä, koska esimerkiksi kuvasz vaaleine turkkeineen näyttää hellyttävältä perhekoiralta.
Moni laumanvartijarotu kulki ennen nimen ”paimenkoira” alla, jollaisina ne vielä nykyisinkin monilla muilla kielillä, kuten englanniksi, tunnetaan. Rotujen harrastajat olivat kuitenkin toivoneet jo pitkään nimimuutosta väärinkäsitysten välttämiseksi, ja halusivat nimien kuvastavan paremmin rotujen käyttötarkoitusta. Vuonna 2012 Suomen Kennelliitto alkoi työstää asiaa, ja niin luovuttiin nimistä ”anatolianpaimenkoira”, ”etelävenäjänpaimenkoira”, ”kaukasianpaimenkoira” ja ”keskiaasianpaimenkoira”, minkä lisäksi alkuperäiseltä nimeltään ”karpaattienpaimenkoirana” ja ”bukovinanpaimenkoirana” tunnetut rodut käännettiin suomeksi jättäen ”paimen”-osan suoraan pois. Enää ainoastaan karstinpaimenkoira ja romanianpaimenkoira tunnetaan virallisesti virheellisillä nimityksillä, ja niistäkin jälkimmäinen osittain sen takia, että se luokitellaan virallisesti FCI-ryhmään 1 eli ”Lammas- ja karjakoirat”.