Fremontin kulttuuri
Fremontin kulttuuri oli Pohjois-Amerikassa Great Basinin ylätasangolla nykyisen Utahin osavaltion alueella vallinnut muinainen intiaanikulttuuri, jonka kukoistus ajoittui vuosiin 700–1300. Kulttuuri muistutti monilta osin eteläpuolellaan leviävää pueblokulttuuria, mutta siihen ei liittynyt suuria väestökeskuksia. Kulttuuri tunnetaan parhaiten kalliopiirroksistaan.
1200-luvun loppupuolella alkaneet voimakkaat ilmastonmuutokset johtivat Fremontin kulttuurin asteittaiseen katoamiseen ja tuhosivat sen lähes täydellisesti seuraavan vuosisadan aikana.
Monet arkeologit uskovat, että 500 eaa. – 500 jaa. Coloradon ylänkötasankojen ja Suurten syvänteiden itäpuolella Utahin alueilla samoilleet metsästäjä-keräilijät kehittivät Fremontin kulttuurin. Alueelle tulleet ihmiset hyödynsivät runsaita vesistöjä ja suoalueita ja aloittivat nopeasti levinneen maanviljelyn. Aluksi Ison Suolajärven ympäristössä vaikuttanut kulttuurialue levisi myös pieneen osaan Idahoa, Nevadaa ja Wyomingia. Nämä varhaiset ihmiset eivät aluksi perustaneet kiinteitä kyliä, vaan viettivät liikkuvaa elämää.
Fremontin kulttuurin alkamisajankohta ajoittuu samaan aikakauteen Arizonan ja New Mexicon Mogollonin kulttuurin kanssa. Viljeltävät tuotteet olivat maissi, kurpitsa ja pavut. Fremontilaisten viljelyalat olivat suhteellisen pieniä verrattuna Arizonan ja New Mexicon alueella eläneiden maanviljelijöiden keinokasteltuihin peltoihin.
Asumukset Utahin alueella olivat puoliksi maanalaisia ”kuoppataloja” (), jotka olivat pyöreitä tai neliskulmaisia ja noin 60–120 senttimetriä syviä. Niiden keskellä oli tulisija. Majat olivat kesällä viileitä ja talvella lämpimiä. Pystyyn asetetut tolpat tukivat paaluista tehtyä kattorakennelmaa, joka peitettiin mudalla ja muilla maa-aineksilla. Ulkoapäin katsottuna kuoppatalo muistutti matalaa kumpua. Taloissa ei asuttu pysyvästi, vaan suurin osa niistä hylättiin viimeistään kymmenen vuoden käytön jälkeen. Coloradossa asuneet ryhmät suosivat arkkitehtuurissaan muurausta ja tekivät maanpäälliset talonsa kivistä.
Vilja-aitat ja pienet varastot sijaitsivat joissakin tapauksissa kylien keskellä. Usein ne kuitenkin sijoitettiin kapeiden kanjonien seinustoilla oleviin onkaloihin tai suojaisiin vaikeakulkuisiin paikkoihin jyrkänteiden reunoilla. Näihin hyvin suojattuihin varastoihin käsiksi pääseminen vaati tikapuut tai kalliokiipeilijän taidot.
Ihmiset elivät aluksi pienissä yhden tai muutaman perheen yksiköissä ja asuivat 2–12 talon kylissä. Suurimmat asutuskeskukset käsittivät kuitenkin yli 60 kuoppataloa. Kylissä ei ollut suuria seremoniarakennuksia. Metsästys- ja keräilyleirit olivat yleisiä. Fremontin elämäntyyli jakautui kiinteissä kylissä asuvien maanviljelijöiden ja paimentolaiselämää jatkavien metsästäjien välillä. Jälkimmäiset liikkuivat riistan perässä tilanteiden mukaan. Kolmannen ryhmän muodostivat ne ihmiset, jotka eivät osanneet päättää kumman elämäntyylin valitsisivat. Alueelle muualta muuttanut väestö ja paikalliset ihmiset puhuivat useita eri murteita ja mahdollisesti jopa eri kieliä. Vaikka fremontilaiset eivät sopineet tavalliseen arkeologiseen luokitukseen niin helposti kuin muut varhaiset kulttuurit, tietty käytös ja elämänmalli liittivät eri ryhmät yhdeksi kulttuuriksi.
Fremontin kulttuuriin suurin löytöpaikka on Utahin Fremont Indian State Parkissa oleva Five Finger Ridge. Muita merkittäviä paikkoja ovat Dinosaur National Monument, Zionin kansallispuisto ja Archesin kansallispuisto.
Ensimmäinen pitkäaikainen kuivuuskausi alkoi Utahissa ja Coloradossa joskus vuoden 1150 jälkeen. Lähes kolme vuosikymmentä kestänyt kuivuus koetteli Fremontin ihmisiä ja sai heidät etsimään uusia hedelmällisempiä alueita maanviljelylle. Suuret yhteisöt Coloradon Clear Creek -joella ja Bakerissa Nevadan ja Utahin rajalla kasvattivat populaatiotaan. Kulttuurin suurin kukoistuskausi oli kuitenkin ohitettu. Uudet ilmastonmuutokset valtasivat koko maapallon. Suuret syvänteet ja Coloradon ylängöt joutuivat oikuttelevien sateiden ja ankarien kuivuusjaksojen koettelemiksi yhä uudelleen. Suurin osa fremontilaisista jätti kylänsä vuoteen 1350 mennessä. Samoin tekivät Coloradon Mesa Verdessä asuvat Anasazi-kulttuuria edustaneet ryhmät. Seuraavan vuosisadan aikana etelästä ja lounaasta Utahiin kulkeutuneet uto-asteekkilaisia kieliä puhuvat utet ja shoshonit valtasivat Fremontin kulttuuripiiriin alueet. Samalla uudet maahanmuuttajat saattoivat adoptoida Fremontin viimeiset rippeet omaan kulttuuriinsa.
Fremontilaiset tekivät mokkasiineja toisin kuin eteläiset Anasazin heimot, jotka käyttivät sandaaleja. Fremontin saviastioiden tunnusomaisin piirre olivat niiden ohuet seinämät. Vaikka ruukut olivat pääosin harmaata maalaamatonta savea, niihin oli joskus tehty taidokkaita kuvioita. Keramiikan asiantuntijat ovat löytäneet ruukuista kymmenen toisistaan eroavaa tyyliä.
Fremontin käsityöläiset tekivät myös erilaisia koritöitä ja työstivät nahkaa vaatteiksi ja muihin tarkoituksiin. Metsästäjät valmistivat kolmion muotoisia pykälin varusteltuja heittokärkiä, jotka olivat pidempiä kuin lähikulttuurien tekemät.
Fremontin laajakantoista kalliotaidetta ja kuvakirjoitusta on löytynyt kulttuurialueen jokaisesta kanjonista. Vaikka piirrosten tyyli noudatti paikallisia muotivirtauksia, niiden piirrostekniikasta on löytynyt selvästi yhteys toisiinsa Fremontin vaikutusalueen äärilaidoilla. Kuvien aihepiirit vaihtelivat jousin ja nuolin aseistetuista metsästäjistä sarvipäisiin eläinhahmoihin ja erilaisiin spiraaleihin ja geometrisiin kuvioihin. Monet kuvatuista hahmoista olivat suunnikkaan muotoisia, leveäharteisia ihmisen kaltaisia olentoja, jotka olivat koristelleet itsensä kaulariipuksin, korvarenkain ja sulkapäähinein. Monet löydetyt savesta tehdyt pienet moniväriset veistokuvat uskotaan liittyneen sekä uskontoon että omistajansa henkisiin voimiin