hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Casino (elokuva)
Casino on vuonna 1995 ensi-iltansa saanut rikoselokuva. Elokuvan ohjasi Martin Scorsese ja pääosissa ovat Robert De Niro, Joe Pesci ja Sharon Stone.
Casino aiheutti ilmestymisvuonaan paljon huomiota väkivaltaisuudellaan ja kielenkäytöllään.
Elokuvassa käytettiin 422 kertaa "fuck"-sanaa.
Casinon naispääosa-näyttelijä Sharon Stone sai roolisuorituksestaan parhaat arvostelut, ja Stone sai ensimmäisen Golden Globe -voiton vuonna 1996 ja
ensimmäisen Oscar-ehdokkuuden vuonna 1996, Stone hävisi Oscar-ehdokkuuden Susan Sarandonille elokuvassa Kuolemaantuomittu. Elokuva perustuu tositapahtumiin.
Elokuva kertoo uhkapelurista ja vedonvälittäjästä Sam "Ace" Rothsteinistä, joka sivutoimenaan tekee yhteistyötä mafian kanssa. Joukko mafiapomoja ostaa Las Vegasista kasinon ja tarjoaa sen johtamista Rothsteinille. Aluksi hän ei oikein haluaisi suostua hommaan, mutta pienen taivuttelun jälkeen ottaa työn vastaan. Kasino toimii näennäisesti lakien puitteissa, mutta suurista rahasummista kuitenkin osa päätyy aina mafiapomojen taskuun. Kasinolla työskentelee myös prostituoitu Ginger, johon Rothstein pian rakastuu. Hän pettyy kun Ginger ilmoittaa ettei tunne ole molemminpuolinen, mutta rahoillaan hän saa järjestettyä Gingerin vaimokseen. Samin ja Gingerin avioliitto on erittäin myrskyinen ja silloin Vegasiin saapuu Rothsteinin kuvioita sekoittamaan vanha tuttu Nicky Santoro, joka kimpaantuu helposti ja on erittäin aggressiivinen.
Ville Paakonmaa
Ville Paakonmaa (oik. Viljo Heikki Paakkunainen) (22. syyskuuta 1913 Kesälahti – 21. helmikuuta 1986) oli suomalainen pienviljelijä ja kirjailija. Paakonmaan pääteos oli 1956 ilmestynyt huutolaispojan elämästä kertonut "Taivas kuvastuu veteen".
Kesälahden Ruokkeen Vakanlahdessa syntyneen Viljo Paakkunaisen isä oli räätäli Heikki Juhonpoika Paakkunainen. Perhe muutti Rajavaaraan Viljon ollessa 12-vuotias. Viljo opetteli räätäliksi isänsä opastuksella ja välillä hän teki myös metsätöitä. Hän opiskeli myös kirjeopiston kautta muun muassa suomen kieltä.
Viljo Paakkunainen lähti 1938 työhön Petsamon nikkelikaivostyömaalle mutta palasi sieltä vähän ennen talvisodan alkua kotiseudulleen. Hän haavoittui talvisodassa ja toivuttuaan vammoistaan meni naimisiin 1940 Eedit Tuunasen kanssa. Jatkosodasta palattuaan Viljo Paakkunainen alkoi viljellä kotitilaansa ja teki sivussa metsätöitä sekä räätälin työtä.
Paakkunainen alkoi kerätä vanhoja kesälahtelaisia sanoja ja sanontoja ja tämän keräystyön yhteydessä hän sai ajatuksen kirjoittaa huutolaispojan elämänvaiheista kertova romaani. Paakkunainen laati romaanin käsikirjoituksen ensin käsin ja kirjoitti sen sitten puhtaaksi naapurista lainatulla kirjoituskoneella. Käsikirjoitus valmistui 1951 ja se kiersi usealla kustantajalla ennen kuin Pellervo-seura päätti kesällä 1955 julkaista sen saatuaan asiasta myönteisen lausunnon professori Unto Kupiaiselta. Teos ilmestyi monien muokkausten ja supistusten jälkeen vuonna 1956 nimellä "Taivas kuvastuu veteen". Romaani valittiin vuoden parhaaksi proosaesikoiseksi ja Viljo Paakkunainen sai kirjan lukeneelta presidentti Urho Kekkoselta henkilökohtaisen kiitoskirjeen.
Paakkunainen julkaisi myöhemmin kaksi romaania sekä yhdessä kirjailijatoverinsa Veikko Haakanan kanssa kaksi nuortenkirjaa. Hän kirjoitti myös novelleja ja runoja joita julkaistiin eri lehdissä, muun muassa Kotipostissa ja Pellervossa. Paakkunaiselta jäi myös 49 käsikirjoituksen verran erilaista julkaisematonta materiaalia.
Pientilan työt ja elatuksen hankkiminen perheelle veivät niin paljon aikaa että kirjoittaminen jäi pääasiassa talvikauteen eikä Paakkunaisella ollut riittävästi aikaa viimeistellä ja hioa töitään joten useat hänen käsikirjoituksensa palasivat kustantajilta. Paakkunaisen taloudellinen tilanne oli niin tiukka että saatuaan 3000 markan apurahan opetusministeriöltä hän joutui käyttämään rahat ostaakseen kattopellit navettansa vuotavan pärekaton korjaamiseen.
Älä mussuta!
Älä mussuta! on Konvehdinmussuttajat-nimisen rap-duon ensimmäinen ja toistaiseksi ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin 12. syyskuuta 2007 Monsp Recordsin kautta. Albumi nousi 38. sijalle Suomen virallisella listalla viikolla 38/2007.
Justyna Bąk
Justyna Bąk (s. 1. elokuuta 1974 Bilgoraj) on puolalainen kestävyysjuoksija, päämatkanaan 3000 metrin estejuoksu. Bąk on 3000 metrin esteiden entinen maailmanennätysnainen. Ensimmäisen kerran Bąk paransi ennätystä vuonna 2001, jolloin hän juoksi 9. heinäkuuta Nizzassa ajan 9.25,31. Hänen onnistui vielä parantaa ennätystään 5. kesäkuuta 2002 Milanossa ajalla 9.22,29. Alesja Turava rikkoi Bąkin ennätyksen kuitenkin jo seitsemän päivää myöhemmin, 12. kesäkuuta.
Matadi–Kinshasa-rautatie
Matadi–Kinshasa-rautatie kulkee Kongon demokraattisessa tasavallassa Bas-Kongon provinssissa. Rautatie alkaa Matadin satamasta ja päättyy maan pääkaupunkiin Kinshasaan. Rata rakennettiin 1890–1898 ja sen pituus on 366 kilometriä. Liikenteestä radalla huolehtii ONATRA.
1880-luvulla tutkimusmatkat ja maan hyväksikäytön Kongon alueella pani toimeen Kongon vapaavaltio, joka hyötyi Kongo-joen tarjoamista vesireiteistä. Mutta Matadin ja Kinshasan välillä joki ei ollut kulkukelpoinen Livingstonen putousten vuoksi. Tavaroiden kuljetus tapahtui kantamalla, mikä ei ollut kovinkaan tehokasta, ja johti helposti kantajien kuolemaan. Siksi tälle reitille päätettiin rakentaa nopeasti rautatie.
Compagnie du Congo pour le Commerce et l'Industrie -yhtiö (CCCI) perustettiin 31. heinäkuuta 1887. Samana päivänä perustettiin myös rautatieyhtiö Compagnie du Chemin de Fer du Congo (CCFC). Rautatien rakentamista johti Albert Thys, jonka mukaan nimettiin myös yksi asema, Thysville. Rautatien toteuttaminen vaati 1 932 ihmisen hengen. Heistä 1 800 oli mustaihoisia ja 132 valkoisia.
Vaikeimmat kohdat rautatien rakentamisessa olivat radan johtaminen ylös Kongo-joen laaksosta, M'pozo-joen kanjonin ylittäminen ja kulku Monts de Cristalia pitkin. Pakkotyöstä ratatyömaalla on kerrottu Joseph Conradin romaanissa "Pimeyden sydän", jossa hän kuvaa tapahtumia, joita hän näki työskennellessään Kongon vapaavaltiossa.
Rautatien rakentaminen alkoi 1890 ja rata valmistui 1898. Radan muutostyöt tehtiin vuosina 1923–1931. Silloin ratatyömaalla työskenteli kymmeniätuhansia työntekijöitä, rangaistusvankeja ja pakkotyöhön otettuja. Kaikkiaan 7 000 ihmistä menetti henkensä näinä vuosina.
Rautatien rakentamisessa ilmenneistä teknisistä ja taloudellisista vaikeuksista huolimatta se osoittautui pian kannattavaksi, pääasiassa norsunluun ja kumin kuljettamisesta saatujen tulojen vuoksi.
Barry Gordon
Barry Gordon (s. 21. joulukuuta 1948 Brookline, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka oli Screen Actors Guildin puheenjohtaja vuosina 1988–1995.
Gordon tuli tunnetuksi lapsinäyttelijänä ja sai ensimmäisen roolinsa 7-vuotiaana elokuvassa Minkäpä tyttö sille voi. Vuotta myöhemmin hän teki ensiesiintymisen myös televisiosarjassa Sally, jonka jälkeen Gordon on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten Startime, Hitchcock esittää, Summer Playhouse ja Teho-osasto. Parhaiten hänet muistetaan roolistaan elokuvassa A Thousand Clowns.
Gordon teki uransa aikana useita äänirooleja, joista tunnetuimmat ovat 1980-luvulla Donatello ja Bebop animaatiosarjassa Turtles – mutanttikilpikonnat. Muita animaatioita olivat muun muassa Jetsonit, Hai Harvahammas, Smurffit, Snorkkelit, Mainiot murkkulaiset ja Varjoankka.
Näyttelijän uransa jälkeen Gordon on työskennellyt radiojuontajana, Ohjelmassa Barry Gordon from Left Field, hän keskustelee politiikasta, viihteestä ja muista päivän uutisotsikoista.
Katujen laki
Katujen laki ("Out for Justice") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi John Flynn ja pääosassa on Steven Seagal. Saksassa tunnetaan myös nimellä "Brooklyn Massaker". Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 40 miljoonaa dollaria. Suomessa elokuvan ensi-ilta pidettiin 9. elokuuta 1991.
Gino Felino on kovia otteita käyttävä poliisi, jolla on avioeropaperit menossa ja pojan kanssa pitäisi viettää vapaa-aikaa. Vapaa-aika pojan kanssa keskeytyy sillä Gino saa uuden tehtävän kun liipaisinherkkä rikollinen Richie Madano on listinyt Ginon ystävän. Tästähän Gino ei pidä vaan lähtee kostoretkelle.
Tip O’Neill
Thomas Philip "Tip" O'Neill Jr. (s. 9. joulukuuta 1912 – 5. tammikuuta 1994) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja edustajainhuoneen puhemies vuosina 1977–1987.
O'Neill valittiin vuonna 1936 demokraattien edustajana Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneeseen ja 1952 Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Hän arvosteli avoimesti presidentti Lyndon B. Johnsonia ja Vietnamin sotaa, mikä teki hänestä suositun, toisin kuin monesta muusta sotaa vastustaneesta poliitikosta. Hän kuoli vuonna 1994.
Bloodsport – viimeiseen asti
Bloodsport – viimeiseen asti () on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Newt Arnold ja pääosassa on Jean-Claude Van Damme, joka nousi kuuluisuuteen elokuvan myötä. Elokuva perustuu löyhästi Frank Duxin tosielämän tapahtumiin Bahamalla käytyihin salaisiin kamppailuturnauksiin. Tapahtumien todenperäisyys on kuitenkin hyvin kyseenalainen. Dux myös vastasi elokuvan taistelukohtausten koreografiasta.
Elokuva kertoo kanadalaissyntyisestä Yhdysvaltain armeijan upseerista Frank Duxista, joka on harjoitellut nuoruudestaan lähtien ninjutsua Senzo Tanakan opissa. Kunnioittaakseen kuolemaisillaan olevaa mestariaan Dux lähtee armeijan kielloista huolimatta Hongkongiin ja osallistuu siellä vaaralliseen Kumite-turnaukseen. Turnauksessa hän ystävystyy toisen yhdysvaltalaisen ottelijan Ray Jacksonin kanssa, joka edustaa turnauksessa vale tudoa.Elokuvan käsikirjoitus sai alkunsa Lettichin ja Duxin välisestä keskustelusta, jossa Dux mainitsi olleensa muutaman kerran mukana turnauksessa nimeltä Kumite, jota kutsuttiin lempinimellä Bloodsport. Tämä sai Lettichin kiinnostumaan tekemään aiheesta käsikirjoituksen, joka liittyisi salaiseen kamppailuturnaukseen. Myöhemmin tuottaja Mark DiSalle pyysi Lettichiä tekemään hänelle käsikirjoituksen halvalla, jonka aiheena oli Kickboxer. Lettich kuitenkin tarjosi hänelle oman ideansa tehdä elokuva nimeltä Bloodsport, josta elokuvan käsikirjoitus sai alkunsa.
Pääroolia varten tuottaja DiSalle oli koe-esiinyttänyt satoja näyttelijöitä, joista hän lopuksi valitsi Van Dammen. Hän oli esitellyt itsensä ja karatepotkunsa beverlyhillsiiläisen ravintolan edessä tuottaja Menahem Golanille. Golan kiinnostui hänestä ja kutsui tapaamiseen myöhemmälle päivälle toimistoonsa. Paikan päällä Golan antoi Van Dammelle Bloodsportin käsikirjoituksen.
Myös elokuvan käsikirjoittaja Lettich oli huomannut Van Dammen elokuvassa "Haastaja" ja pyysi Frank Duxia huomioimaan näyttelijän, joka Lettichin mielestä muistutti Duxia nuorena.
Vuonna 1985 aloitetut kuvaukset saatettiin päätökseen samana vuonna, mutta elokuvan tuottaja Golan katsoin sen olleen niin huono, että päätti hyllyttää elokuvan julkaisua. Myös käsikirjoittaja Lettich ja Dux olivat samaa mieltä, ettei elokuva ollut hyvä ensimmäisellä kerralla. Lähes kahden vuoden jälkeen Van Damme kuitenkin pyysi tuottajia tekemään elokuvan uudelleen ja oli itse leikkaamassa elokuvan lopputuotoksen. Kuvaukset siirrettiin hongkongiin, jossa se kuvattiin noin 1,5 miljoonan dollarin budjetilla. Uudistettu versio oli myös tuottaja Menahem Golanin mieleen, jonka myötä elokuva sai ensi-iltansa vuoden 1988 alussa.
Britannicus
Tiberius Claudius Caesar Britannicus (12. helmikuuta 41 – 11. helmikuuta 55) oli Rooman keisarin Claudiuksen ja hänen kolmannen vaimonsa Messalinan poika. Hänet nimitettiin kruununperilliseksi heti syntyessään. Claudius oli tuolloin hallinnut alle kuukauden.
Vuonna 43 senaatti halusi antaa Claudiukselle arvonimen "Britannicus" Britannian valtauksen jälkeen, mutta tämä ei halunnut ottaa tätä vastaan itse vaan antoi sen pojalleen.
Messalinan kuoli vuonna 48 juoniteltuaan Claudiusta vastaan. Britannicus oli vielä lapsi ja Claudiuksen valta-asema oli heikko. Claudius meni naimisiin Augustuksen lapsenlapsen lapsen Agrippina nuoremman kanssa ja adoptoi tämän pojan Neron, joka nimitettiin myös kruununperilliseksi.
Claudius kuoli 13. lokakuuta 54 ja Nero antoi murhata Britannicuksen 11. helmikuuta 55.
Kalle Rouni
Kalle Fredrik Rouni, vuoteen 1925 Roos (7. maaliskuuta 1898 Pohjois-Pirkkala – 21. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Kalle Rounin vanhemmat olivat sähkömestari Kalle August Rouni ja Lyydia Maria Stenholm. Rouni tuli ylioppilaaksi 1919, suoritti Suomen Näyttämöopiston 1923 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1925. Hän teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Moskovaan. Rouni näytteli ja toimi teatterinjohtajana Tampereella ja Porissa, kunnes hänet löydettiin johtajaksi Turun Teatteriin. Helsingin kansanteatterissa Rouni työskenteli ohjaaja-näyttelijänä 1936-1945 ja teki sitten omia kiertuieta, joskin vuonna 1949 hän oli vielä Radioteatterin ja Punaisen Myllyn näyttelijä. Vuosina 1951–1952 Rouni oli mukana Aku Korhosen "Luulosairas"-kiertueella.
Rouni näytteli kaikkiaan 33 elokuvassa. Jokaisessa elokuvassa hänellä oli pieni rooli. Hänen tunnetuin roolinsa oli August Ahlqvist kirjailija Aleksis Kiven elämän pohjalta tehdyssä elokuvassa "”Minä elän”" (1946). Rounilla oli hieman suurempia rooleja elokuvissa "Erehtyneet sydämet" (1944), "Lakeuksien lukko" (1951) ja "Rovaniemen markkinoilla" (1951). Hän ohjasi itse yhden elokuvan, Martin Söderhjelmin kanssa tehdyn elokuvan "Rakkautensa uhri" (1945). Rouni kuoli äkilliseen sairauteen 64-vuotiaana 21. lokakuuta 1962 Helsingissä. Samana vuonna ilmestyi Rounin viimeinen elokuva, torsoksi jäänyt "Se alkoi omenasta".
Haastaja (vuoden 1986 elokuva)
Haastaja ("No Retreat, No Surrender") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Corey Yuen ja sen pääosassa ovat Kurt McKinney ja J. W. Fails, sekä sivuosassa Ron Pohnel ja Jean-Claude Van Damme. Taistelukohtausten koreografiasta vastasivat Hoi Mang ja elokuvan ohjannut Corey Yuen.
Elokuva kertoo Jasonista joka harrastaa karatea. Jason on pienestä pitäen ihaillut Bruce Leetä ja elätteleekin toiveita siitä että hänestä tulisi joskus yhtä kova kamppailulajien mestari ja että hän voisi kostaa neuvostoliittolaiselle rikollisliigalle, joka rampautti Jasonin isän. Jason muuttaa uudelle paikkakunnalle, eikä hänellä ole kuin yksi kaveri, R. J. Kaikki muut kiusaavat Jasonia.
Jason kokee jotain aivan ihmeellistä, kun Bruce Leen haamu ilmestyy Jasonille ja ryhtyy opettamaan häntä. Jasonin taistelutaidot laajenevat uskomattomalle tasolle ja lopulta hän kohtaa Ivan Krashinskin (Jean-Claude Van Damme), hänen isänsä rampauttajan.
Elokuva kuvattiin Seattlessa.
Elokuva tuotti Yhdysvalloissa yhteensä yli 4,6 miljoonaa dollaria. Se oli Yhdysvalloissa parhaimmillaan toukokuussa 16-18. päivinä viikonlopun kahdeksanneksi tuottoisin elokuva.
Pirri
José Martínez Sánchez eli Pirri (s. 11. maaliskuuta 1945 Ceuta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi valtaosan urastaan Real Madridissa.
Pirri oli pelipaikaltaan libero tai puolustava keskikenttäpelaaja. Hän syntyi Pohjois-Afrikassa Espanjalle kuuluvassa Ceutan kaupungissa ja aloitti jalkapalloilun paikallisseuroissa Imperio de Riffien, Sociedad Deportiva Ceuta ja Atlético de Ceuta. Vuonna 1963 hän muutti opintojen perässä Granadaan ja pelasi kaudella 1963–1964 kaupungin joukkueessa Granada CF:ssä. Hyvät otteet toivat paikan Espanjan amatöörimaajoukkueessa ("selección de aficionados") ja myös uudelleenrakennustilassa ollut Real Madrid kiinnostui pelaajasta.
Pirri liittyikin Real Madridin kokoonpanoon kesällä 1964 ja edusti seuraa tulevat 16 kautta. Hän debytoi Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa 8. marraskuuta 1964 klassikko-ottelussa Barcelonaa vastaan. Madridin 4–1-voittoon päättyneessä ottelussa hän pelasi numerolla 10 ja korvasi edellisessä ottelussa ulosajetun Ferenc Puskásin. Pirri kuului täysin espanjalaisista pelaajista koostuneeseen niin sanottuun "Ye-yé"-sukupolveen, joka voitti seuran kuudennen Euroopan cupin vuonna 1966. Tämän lisäksi hän oli mukana voittamassa kymmentä Espanjan pääsarjamestaruutta ja neljää Espanjan cupia. Pirri tunnettiin hyvin taistelutahtoisena pelaajana ja hän muun muassa pelasi solisluu murtuneena Espanjan cupin loppuottelussa vuonna 1968, josta hyvästä hänet palkittiin "Laureadalla". Se on Real Madridin suurin pelaajilleen myöntämä kunnianosoitus, jonka sittemmin vain Gregorio Benito on saanut vastaanottaa.
Espanjan A-maajoukkueessa Pirri pelasi 41 ottelua ja teki 16 maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuosien 1966 ja 1978 MM-kilpailuissa.
Pelaajauransa kaksi viimeistä kautta 1980–1982 Pirri edusti meksikolaista Pueblaa. Meksikossa hän sai päätökseen lääkärinopintonsa ja palattuaan Espanjaan hän liittyi Real Madridin lääkintähenkilökuntaan. Vuosina 1996–2000 Pirri toimi Real Madridin urheilutoimenjohtajana. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Sonia Brunon kanssa vuodesta 1969.
Lego Star Wars: The Video Game
Lego Star Wars: The Video Game on Traveller’s Talesin ja Giantin kehittämä sekä Eidos Interactiven ja LucasArtsin huhtikuussa 2005 julkaisema toimintaseikkailupeli, joka perustuu George Lucasin "Tähtien sota" -elokuvasarjan uudempaan trilogiaan "", "", "" sekä Lego Star Wars -lelusarjaan. Peli ilmestyi hieman ennen "Sithin koston" ensi-iltaa. Pelistä tuli huippusuosittu ja se on voittanut monia eri palkintoja.
Vuonna 2006 ilmestynyt jatko-osa, "", perustuu vanhempaan trilogiaan ("Tähtien sota", "Imperiumin vastaisku", "Jedin paluu"). Sarjan kolmas osa, maaliskuussa 2011 julkaistu "", keskittyy "" -televisiosarjan tapahtumiin.
Pelaajan tehtävänä on ohjata Lego-hahmoja eteenpäin tasohyppelytyyliin ja ratkoa pulmanratkaisutehtäviä. Pulmanratkaisuissa yleensä yritetään saada silta tai ovi avatuksi ja edetä kentässä eteenpäin. Pelaajalla on pelissä käytössä useita hahmoja, joita kaikkia tarvitaan kentässä: sädeaseilla varustetut hahmot voivat avata portteja ja kiivetä köysillä korkeisiin paikkoihin, jedi- ja sith-hahmot voivat siirtää tavaroita ja työntää droideja Voiman avulla ja lapsihahmot voivat ryömiä alueille, jonne tavalliset hahmot eivät pääse. Pelaaja saa käyttöön myös hahmoja, jotka voivat hypätä korkeammalle kuin muut (esimerkiksi Jar Jar Binks). Hahmoja pelissä on 56. Pelin 18 kenttää on jaettu kolmeen episodiin; "Pimeä uhka", "Kloonien hyökkäys" ja "Sithin kosto", sekä bonustaso jonka saa avattua kun on saanut jokaisesta kentästä "True Jedi"- mittarin täyteen. Kenttien välissä on hauskoja Lego-videoklippejä elokuvasta, jossa kuvataan juonet yksinkertaisesti ja nopeasti. Videot esiintyvät vain tarinatilassa. Pelin läpäisy ei vie kovinkaan paljon aikaa, mutta peli sisältää myös vapaan pelin -muodon, jossa voi etsiä kentän kaikki salaisuudet (minikit-kanisterit ja salaiset alueet) ja pelata millä tahansa avatulla hahmolla. Peli sisältää myös kaksinpelin, joka toimii Drop in/Drop Out -tekniikalla, eli toinen pelaaja voi hypätä tai poistua pelistä milloin vain. Kaksinpeliin siirtyessä peli ei muutu jaetuksi ruuduksi vaan molemmat pelihahmot ovat samalla ruudulla.
Lego-nupit ovat pelin valuutta, joita löytyy kaikkialta tasoista. Ne voivat olla esillä jo ennestään, mutta niitä tulee esiin myös jos rikkoo jonkin Lego-muodostelman tai käyttää Voimaa johonkin esineeseen. Nuppeja on neljä erilaista: hopeinen (10), kultainen (100), sininen (1,000) ja purppura (10,000). Kun kerää kentästä tarpeeksi Lego-nuppeja, saa yllä olevan True Jedi -mittarin täyteen. Kun kaikkien kenttien mittarit ovat täynnä, avautuu bonustaso. Pelihahmon terveyttä parantavia sydämiä saa rikkomalla Lego-muodostelmia tai tuhoamalla vihollishahmon. Minikit-kanisterit ovat valkoisen näköisiä Lego-tankkeja, joita on ripoteltu salaisiin paikkoihin eri puolelle tasoa. Pelaajan löytäessä tasosta kaikki kymmenen, rakentuu salainen Lego-kulkuneuvo, joka perustuu johonkin "Tähtien sota" -kulkuneuvoon. Kulkuneuvoa voi käydä ihailemassa Dexterin kuppilan ulkopuolella.
Henrik Flanderilainen
Henrik Flanderilainen (noin 1174 – 1216) oli Konstantinopolin latinalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1205–1216. Henrikin vanhemmasta veljestä Balduin I:stä tuli ensimmäinen latinalainen keisari neljännen ristiretken aikana. Henrikistä tuli tämän jälkeen uuden keisarikunnan merkittävimmistä henkilöistä.
Kun Balduin joutui vangiksi Adrianopelin taistelussa huhtikuussa 1205 valittiin Henrik valtakunnan hallitsijaksi. Balduinin kuoltua 20. elokuuta 1205 Henrik julistettiin keisariksi. Henrik taisteli hallituskautensa aikana Bulgarian tsaaria Kalojania ja Nikaian keisarikunnan Theodoros I Laskarista vastaan. Henrik kuoli 11. kesäkuuta 1216 eräiden lähteiden mukaan bulgarialaisen vaimonsa Marian myrkyttämänä.
Sonic Bloom Entropica Profilica
Sonic Bloom Entropica Profilica on brittiläisen Solar Questin nimellä Entropica vuonna 1994 julkaisema albumi. Albumin musiikki koostuu rytmittömästä ambientista ja on alun perin sävelletty osana Solar Questin live-esiintymisiä.
Albumin julkaisi levy-yhtiö SSR Records, joka julkaisi 1990-luvun alkupuolella myös Solar Questin esikoisalbumin, Orgshipin, sekä useita muita sen levyjä.
Levykotelon takakannessa on albumin äänimaailmaa kuvaava teksti:
To be used with caution...
These are not sounds...
They are seeds...
Plant one in ambient space
and marvel at its growth.
Generated by Solar Quest
Kaukana kaikesta
Kaukana kaikesta () on kanadalainen tilannekomedia, jota on tuotettu vuodesta 2004. Sarja kertoo kuvitteellisen Saskatchewanissa sijaitsevan pikkukaupungin, Dog Riverin, arjesta. Sarjan on luonut Brent Butt. Sarja on palkittu useilla kanadalaisilla "Canadian Comedy Awards" ja "Gemini" -palkinnoilla.
Sarjan päähenkilöt ovat:
Luonnonmaantiede
Luonnonmaantiede on maantieteen ja tarkemmin yleismaantieteen osa-alue, joka keskittyy tutkimaan maapallon luontoa ja avaruutta ihmisen toiminnasta riippumattomana kokonaisuutena. Luonnonmaantiede käyttää hyväkseen aluemaantieteessä saatuja havaintoja ja pyrkii selittämään niitä ja luonnonilmiöiden syy-yhteyksiä. Huolimatta luontoon ilman ihmistä keskittyvästä lähtökohdasta, ihminen on otettava huomioon mm. eroosiovoimana. Viime aikoina on alettu selvitellä yhä enemmän myös ihmisen ja luonnon välisiä vuorovaikutuksia.
Luonnonmaantiede tutkii erillisinä kokonaisuuksina ilmastoa (klimatologia), veteen liittyviä alueellisia ilmiöitä (hydrogeografia), maanpinnan muotoja ja maan rakennetta (geomorfologia) sekä eliöiden levinneisyyttä maapallolla (biogeografia). Biogeografia jakaantuu edelleen kasvien levinneisyyttä tutkivaan geobotaniikkaan eli kasvimaantieteeseen ja eläinten levinneisyyttä tutkivaan zoogeografiaan tai geozoologiaan eli eläinmaantieteeseen. Silloin tällöin klimatologia, hydrogeografia ja geomorfologia ryhmitellään fyysisen maantieteen alaluokiksi, jolloin luonnonmaantiede jakaantuu ainoastaan fyysiseen maantieteeseen ja eliömaantieteeseen.
Robert Kral
Robert J. Kral (s. 5. heinäkuuta 1967 Medindee Adelaide) on australialainen Annie-palkittu säveltäjä, joka tunnetaan parhaiten televiosiosarjojen sävellyksistään ja erityisesti "Buffy, vampyyrintappaja"-sarjan myötä, jossa hän sävelsi sarjan musiikkia viiden tuotantokauden verran.
Hänen musiikkiaan kuullaan muun muassa televisiosarjoissa "Buffy, vampyyrintappaja", "Jake 2.0", "Angel" ja "Repe Sorsa on Duck Dodgers".
Aqua Blue
Aqua Blue on Tommi Läntisen Tom Dozen -nimellä ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1982.
Kaikki kappaleet säveltänyt Ralf Örn ja sanoittanut Jaana Rinne, ellei toisin mainittu.
Swazi-Beat
Swazi-Beat on Tommi Läntisen johtaman Rin Tin Tin -yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1984.
Kaikki kappaleet ovat Tommi Läntisen käsialaa, ellei toisin mainita.
Paranoid Aliens
Paranoid Aliens on Solar Questin vuonna 1996 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi sveitsiläinen Illegal Records ja Japanin markkiniolle Tachyon International.
Levyn musiikki koostuu ambientista, tranceta ja downtempota ja sen jatkuvana teemana on avaruusseikkailu.
Sèvres
Sèvres ( ) on Ranskan Île-de-Francen alueen kunta Pariisin lounaisella esikaupunkialueella Hauts-de-Seinen departementissa. Se sijaitsee 9,9 km Pariisin keskustasta. Kunnassa on arviolta 23 206 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3,91 neliökilometriä.
Kaupungissa harjoittaa posliinintuotantoa Manufacture nationale de Sèvres, joka valmistaa maineikasta Sèvres-posliinia.
Ympärysvallat ja Osmanien valtakunta solmivat ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresissä rauhansopimuksen.Sèvresissä sijaitsee Transilien Paris–Montparnassen lähiliikenteen Sèvres–Rive Gauche -asema. Siellä on myös Transilien Paris–Saint-Lazare'n lähiliikenteen Sèvres–Ville d'Avray -asema.
Sèvresissä sijaitsee 2004 perustettu puhallusputkiammunnan järjestö.
Menolippu Mombasaan
Menolippu Mombasaan on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Hannu Tuomaisen ohjaama suomalainen nuorten draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Antti Tarvainen, Joonas Saartamo ja Johanna Rönnlöf.
Elokuvan tunnuskappale on ”Mombasa”, josta coverversion esittää Denigrate.
Antti Tarvaisen esittämä Pete on lahjakas kitaristi, jolle avautuu mahdollisuus saada kesäksi paikka yhtyeessä "No Future". Pete väittää aikovansa käyttää kesän lukemiseen, sillä ylioppilaskirjoitukset ovat edessä. Yhtyeen keulahahmo epäilee, onko Pete mukana kuvassa, sillä juttu on "No Future". Jos Pete ei sitä tajuaisi, se olisi "PV".
Myöhemmin Pete on esiintymässä toisen yhtyeen kanssa musiikinopettajien virityspäivillä. Hän saa yllättäen sairauskohtauksen ja tuupertuu lavalle. Tutkimuksissa hänellä todetaan syöpä. Peten puhelin soi hänen saapuessaan syöpäsairaalaan vanhempiensa saattamana. Soittaja on "No Future". Pete vastaa ja toteaa masentuneena tilanteen olevan "no future", äiti kuitenkin sieppaa puhelimen todeten, ettei sairaalassa tarvita kännykkää.
Huonetoverikseen Pete saa parantumattomasti sairaan Jusan (Joonas Saartamo), joka tekee aluksi Petelle melkoisen jekun teeskentelemällä olevansa virolainen opiskelija. Hän hyvittelee tekoaan "pehmentämällä" Peten heräämistä leikkauksen jälkeen soittamalla 1970-luvun iskelmää Mombasa ja liimaamalla bikinityttöjen kuvia huoneeseen. Jusa kertoo ainoiksi tavoitteikseen ennen vääjäämätöntä kohtaloaan harrastaa seksiä, ajaa autoa, juoda alkoholia ja käydä Mombasassa. Matkarahat hän saisi opiskelua varten säästetyistä varoista täyttäessään 18 vuotta.
Pojat hankkivat viinaa ja viettävät sairaalassa syntymäpäivää. Yhtäkkiä he päättävät häipyä sairaalasta, kukaties Mombasaan. Pete ei ole ajatuksesta kovin innostunut, mutta Jusa saa taivuteltua Peten suostumaan matkalle Mombasaan, kunhan ensin käydään Lapissa tapaamassa kesätöihin lähtenyttä Kataa. Kata palaa poikien mukana etelään lainaksi saadulla autolla. Jusan tila heikkenee matkan aikana nopeasti ja aikaa on jäljellä vähän. Hän kuitenkin saavuttaa tavoitteensa, sillä Katan kanssa hän viettää hellän hetken ennen kuin hän menehtyy Yyterin hiekkarannoille. Peten syöpähoidot tuottavat tulosta ja hän juhlii 18-vuotissyntymäpäiviään syksyllä. Lopussa hän soittaa "No Future Todayn" kanssa kappaleen "Mombasa".
Annie-gaala 1994
Annie-gaala 1994 oli 22. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1994 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 12. marraskuuta 1994 ATAS Plaza-teatterissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Peter Grünberg
Peter Grünberg (18. toukokuuta 1939 Plzeň, Böömin–Määrin protektoraatti – 7. huhtikuuta 2018) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan löytämästään suuri magnetoresistanssi -ilmiöstä. Grünbergille myönnettiin vuonna 1988 löytämästään ilmiöstä Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2007. Palkinnon jakoi ranskalainen Albert Fert. Grünbergin tutkimusalaan kuuluu erityisesti tiiviin aineen fysiikka.
Grünberg syntyi Plzeňissä vuonna 1939. Kaupunki kuului Böömin–Määrin protektoraattiin, jonka kansallissosialistinen Saksa oli aiemmin miehittänyt. Kaupunki kuuluu nykyään Tšekkiin. Hänen vanhempansa olivat insinööri Feodor A. ja Anna Grünberg. Hänen insinööri-isänsä joutui maailmansodan jälkeen vankileirille ja kuoli siellä 1945. Muu perhe karkotettiin kansalaisuutensa vuoksi Saksaan. He asettuivat Hessenin osavaltiossa sijaitsevaan Lauterbachin kaupunkiin, missä Grünberg suoritti lukio-opinnot.
Vuonna 1962 Grünberg sai Fysiikasta välitutkinnon Frankfurt am Mainin Johann Wolfgang Goethe -yliopisto ja siirtyi 1963 opiskelemaan Darmstadtin teknilliseen yliopistoon, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1969. Tohtoriksi väiteltyään hän toimi kolme vuotta tutkijana Ottawassa Carleton-yliopistossa, ja vuonna 1972 hän aloitti Jülichin tutkimuskeskuksen kiinteän aineen fysiikan tutkimusosastolla. Hän työskenteli siellä vuoteen 2004, jolloin jäi eläkkeelle. Hän on kuitenkin jatkanut uraansa vielä eläköitymisen jälkeenkin. Jülichin tutkimuskeskuksen lisäksi Grünberg työskenteli vuosina 1984–1985 Argonnen kansallislaboratoriossa Yhdysvalloissa, vuodesta 1992 Kölnin yliopiston professorina ja kuuden kuukauden ajan vuonna 1988 Tōhokun yliopiston Tsukuban tutkimuskeskuksessa.
Grünberg on palkittu useita kertoja uransa aikana. Nobelin fysiikanpalkinnon hän jakoi vuonna 2007 Albert Fertin kanssa. Grünebrg ja Fert löysivät vuonna 1988 toisistaan riippumatta suuri magnetoresistanssi -ilmiön. Sillä tarkoitetaan sähkävastuksen äkillistä muuttumista, kun materiaali, joka on muodostunut vuorottelevista ferromagneettisista ja epämagneettisista kerroksista, altistetaan suurelle magneettikentälle. Löytö on mahdollistanut gigatavukoon kiintolevyjen valmistamisen. Nobelin lisäksi Grünberg on saanut lisäksi muun muassa Japani-palkinnon (2007) ja Wolfin palkinnon (2007).
AcidOphilez
AcidOphilez on brittiläisen Solar Questin vuonna 1998 ilmestynyt, kaksi CD-levyä sisältävä kokoelmalevy. Albumi oli George Saundersin perustaman levy-yhtiö Entropican ensimmäinen julkaisu (ENT-00000).
Albumi sisältää Solar Questin alkuvuosien vinyylijulkaisuja, joista suurta osaa ei koskaan painettu suuria määriä ja joita ei ole julkaistu CD-levyllä aiemmin. Mukana on myös useita aikaisemmin kokonaan julkaisemattomia kappaleita kuten levyn nimikappale. Kappaleet on miksattu yhteen ja levynkannessa ilmoitetaan kappaleiden biittiluku.
Levyllä sijaitsevassa kappaleluettelossa kappaleiden nimet on kirjoitettu hieman eri tavalla kuin alkuperäisissä julkaisuissa, tässä listassa on alkuperäiset nimet.
Aleksei Nemov
Aleksei Nemov (, s. 28. toukokuuta 1976 Baraševo) on venäläinen entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Nemov keräsi kuusi mitalia (kaksi kultaa, yhden hopean ja kolme pronssia) sekä Atlantan 1996 että Sydneyn 2000 olympialaisissa ollen molempien kisojen menestynein voimistelija. Atlantassa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hypyssä. Sydneyssä hän voitti kultaa moniottelussa ja rekillä.
Maailmanmestaruuden Nemov voitti hypyssä kahdesti, permannolla kahdesti ja hevosella kerran.
Pieni kauhukauppa (musikaali)
Pieni kauhukauppa ("Little Shop of Horrors") on vuonna 1982 valmistunut Off Broadway -musikaali, jonka on säveltänyt Alan Menken ja sanoittanut Howard Ashman. Se perustuu Roger Cormanin ohjaamaan samannimiseen elokuvaan vuodelta 1960. Suomessa musikaalia on esitetty muun muassa Helsingissä, Seinäjoella, Turussa ja Vaasassa. Musikaalista on tehty Frank Ozin ohjaamana myös elokuvasovitus vuonna 1986.
Tarinan miljöönä on eräs slummialueella sijaitseva kukkakauppa. Kaupassa työskentelevät Mr. Mushnik ja hänen ottolapsensa Seymor. Seymor on löytänyt lihansyöjäkasvin kerran auringonpimennyksen aikana. Hän nimeää kasvin Audrey II:ksi ihastuksensa Audreyn mukaan. Pian Seymor huomaa, että kasvi osaa puhua ja vaatii tuoretta ja veristä ruokaa – ihmislihaa. Ensimmäinen kasvin uhri on kaasukuolemaan kuollut Audreyn poikaystävä, joka on hammaslääkäri.
Kukan myötä Seymour saa mainetta ja kunniaa ja hän vierailee radio- ja televisiohjelmissa.
Timo Salonen (juoksija)
Timo Kalervo Salonen (s. 19. maaliskuuta 1986 Vehmaa) on suomalainen pikajuoksija.
190 cm pitkä Salonen edustaa Turun Urheiluliittoa. Hän edusti Suomea Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on 10,48 (2007). Sisäratojen SM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa 60 metrin juoksussa. Salonen oli voittamassa Suomelle pronssia alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 2005 4x100 metrin pikaviestissä vuonna 2005.
Timo Salosen valmentaja on Teemu Salonen, joka ei ole hänelle sukua.
Kunniaritarien ritarikunta
Kunniaritarien ritarikunta () on englantilainen, kuningas Yrjö V:n vuonna 1917 perustama yksiluokkainen kunniaritarikunta. Ritarikunta seuraa arvojärjestyksessä Brittiläisen imperiumin ritarikunnan suurristiä.
Kunniaritarien ritarikunnan jäseneksi voidaan valita henkilö, joka on erityisen ansioitunut taiteen, kirjallisuuden, musiikin, tieteen, politiikan, teollisuuden tai uskonnon alalla. Kunniamerkkien kantajien määrä on rajoitettu, ja heitä voi olla kerrallaan korkeintaan 65. Ritarikunnan jäsenyyksistä 45 on varattu Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisille, seitsemän Australian kansalaisille, kaksi Uuden-Seelannin kansalaisille ja 11 muille kansallisuuksille.
Kuuluisia ritarikunnan jäseniä ovat muun muassa entinen pääministeri John Major, historioitsija Eric Hobsbawm, David Attenborough, näyttelijä Judi Dench sekä Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat Harold Pinter ja Doris Lessing. Myös Winston Churchill ja Clement Attlee olivat ritarikunnan jäseniä.
Ritarikunnan jäsenyys oikeuttaa jäsenet käyttämään kirjaimia CH nimensä perässä.
Kolme toivetta
Kolme toivetta on Klaus Härön ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2001. Se on palkittu pohjoismaisten yleisradioyhtiöiden Norvisionin parhaimpana dokumenttielokuvana ja saanut sekä Joan Harms -kunniapalkinnon että Telvis kunniapalkinnon vuonna 2002.
Monissa lasten saduissa hyvä haltija antaa sadun päähenkilölle kolme toivomusta. Haltija lupaa toteuttaa toiveet. Joissakin saduissa toive toteutuu hassunkurisella tavalla, joka täyttää toiveen kriteerit, muttei toivojan toivetta.
Montana Jones
Montana Jones on japanilainen vuosina 1994–1995 valmistunut 52-osainen animaatiosarja, jonka loivat italialaiset Gi Pagot ja Marco Pagot. Sarjan tuotti japanilainen Studio Jueno ja italialainen Rever. Japanin ja länsimaiden versioissa tästä sarjasta oli keskenään eri tunnusmusiikit.
Sarjassa on vivahteita seikkailija Indiana Jonesiin.
Sarja kertoo Montana Jones -nimisestä seikkailijasta, jotka matkustaa ympäri maailmaa ratkoen erilaisia arvoituksia. Arvoituksia hänen kanssaan ratkovat Jonesin serkku Alfred ja kaunis uutisreportteri Melissa.
Ongelmia arvoituksen ratkaisemiseen tuottaa Montana Jonesin arkkivihollinen, Lordi Zero ja hänen apulaisensa Slim, Slam ja professori Nitro, joka keksii koneita Montana Jonesin ja porukan taltuttamiseen. 
Sarjaa on esitetty Suomessa vuosina 1997–1998 televisiokanavalla Nelonen. Sarja oli puhuttu suomeksi ja dubbauksesta vastasi 
Film & Cartoon Finland. Sarjaa esitettiin Suomessa nimellä Montana.
Oscar-gaala 2006
Oscar-gaala 2006 oli 78. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2005 parhaille elokuville. Gaala pidettiin 5. maaliskuuta 2006 Kodak-teatterissa Hollywoodissa. Gaala siirtyi helmikuulta maaliskuulle Torinon talviolympialaisten vuoksi. Seremonian juontajana toimi koomikko Jon Stewart.
Palkintojen ehdokkaat julkistettiin 31. tammikuuta 2006. Eniten ehdokkuuksia sai Ang Leen ohjaama draamaelokuva "Brokeback Mountain", joka oli ehdolla kahdeksassa eri kategoriassa. "Brokeback Mountain", "Crash", "King Kong" ja "Geishan muistelmat" voittivat kukin kolme palkintoa.
Isku Kolumbiaan
Isku Kolumbiaan () on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1994. Elokuvan pääosissa näyttelivät Harrison Ford, Willem Dafoe, Anne Archer ja Raymond Cruz. "Isku Kolumbiaan" perustuu kirjailija Tom Clancyn samannimiseen kirjaan.
Yhdysvaltain presidentti Bennettin (Donald Moffat) ystävä ja hänen perheensä murhataan ja Jack Ryan (Harrison Ford) lähetetään tutkimaan murhaa. Ryanista tehdään CIA:n johtaja, kun varsinainen johtaja amiraali James Greer (James Earl Jones) joutuu syövän takia sairaalahoitoon. Presidentin perheen murhan jäljet johtavat Kolumbian huumekartelleihin, samalla Ryan sotkeutuu salaliittoon ja petokseen. Sillä välin entinen CIA-agentti John Clark (Willem Dafoe) päättää hoitaa huumeliigat omaan tyyliinsä ja hän käskee Domingo Chavezia (Raymond Cruz) lähtemään joukkojensa kanssa Kolumbiaan.
Alexander Korda
Sir Alexander Korda (16. syyskuuta 1893 Pusztatúrpásztó – 23. tammikuuta 1956 Lontoo) on unkarilais-brittiläinen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän perusti London Filmsin vuonna 1932.
Korda syntyi Sándor László Kellner -nimisenä silloisessa Itävalta-Unkarissa, ja hänen veljiään olivat elokuva-alan varhaiset merkkihenkilöt Zoltán Korda ja Vincent Korda. Hänen maineikkaimpia ohjauksiaan ovat "Henrik VIII:n yksityiselämä" (1933) ja "Rembrandt" (1936); hänestä tuli vuonna 1942 ensimmäinen ritariksi lyöty elokuvaohjaaja.
Kordan suurimpia menestyksiä tuottajana oli "Bagdadin varas" (1940). Hän oli kolmesti naimisissa: ensimmäisen kerran näyttelijä María Cordan kanssa vuosina 1919–1930, toisen kerran näyttelijä Merle Oberonin kanssa vuosina 1939–1945 ja vuodesta 1953 Alexandra Boycunin kanssa. Kaksi ensimmäistä avioliittoa päättyi eroon.
Korda oli naimisissa kolmannen vaimonsa kanssa kuollessaan Lontoossa 62-vuotiaana. Hän sai polttohautauksen.
Leo McCarey
Thomas Leo McCarey (3. lokakuuta 1898 Los Angeles – 5. heinäkuuta 1969 Santa Monica) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan ovat "Rouvani sulhanen" ja "Kulje tietäni", joilla hän voitti Parhaan ohjauksen Oscar-palkinnot vuosina 1937 ja 1944.
McCarey teki viimeisen ohjauksensa vuonna 1962 ja kuoli 70-vuotiaana emfyseemaan. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Alfie (vuoden 2004 elokuva)
Alfie on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Charles Shyerin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva. Elokuvan pääosissa esiintyvät Jude Law, Marisa Tomei ja Susan Sarandon. Elokuva perustuu vuoden 1966 elokuvaan "Alfie – viettelijä", joka puolestaan perustuu Bill Naughtonin näytelmään. Vuoden 2004 "Alfie"-elokuva sijoittuu Lontoon sijaan New Yorkiin.
Alfien musiikin sävelsi Mick Jagger ja Dave Stewart, jotka julkaisivat myös samannimisen albumin. Kappale "Old Habits Die Hard" voitti Golden Globen.
André Bazin
André Bazin (18. huhtikuuta 1918 Angers – 11. marraskuuta 1958 Nogent-sur-Marne) oli ranskalainen elokuva-arvostelija ja -esseisti. Hän oli vuonna 1951 perustamassa elokuvalehteä Cahiers du cinéma. Hän julkaisi merkittäviä esseitä elokuvateoriasta, ja hänellä oli merkittävä vaikutus moniin nuoriin ranskalaisiin ohjaajiin ja ”uuteen aaltoon”. François Truffaut'n elokuva "400 kepposta" on omistettu Bazinille.
Charles Vidor
Charles Vidor (s. Vidor Károly; 27. heinäkuuta 1900 – 4. kesäkuuta 1959) oli unkarilainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi juutalaiseen sukuun Budapestissa ja palveli armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana.
Vidorin menestyselokuvien joukkoon kuuluvat "Kansikuvatyttö" (1944), "Suuri unelma" (1945), "Gilda" (1946), "Laulu ilman rakkautta" (1955), "Joutsen" (1956) ja "Jäähyväiset aseille" (1957). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Vidor oli neljästi naimisissa; kaksi viimeistä puolisoa olivat näyttelijättäret Karen Morley (vuosina 1932–1943) ja Evelyn Keyes (1943–1945). Hän kuoli sydänkohtaukseen Wienissä 58-vuotiaana.
Charles Shyer
Charles Richard Shyer (s. 11. lokakuuta 1941 Los Angeles, Kalifornia Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hänen tunnetuimpia elokuvia ovat "Morsiamen isä" (1991) ja "Morsiamen isä 2" (1995). Lukuisten elokuvaohjauksiensa ohella hän on tehnyt töitä televisioon. Shyer oli vuonna 1981 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi käsikirjoituksellaan elokuvaan "Tyttö joka kävi intin" (1980).
Hänellä on kaksi tytärtä ohjaaja-tuottaja Nancy Meyersin kanssa.
Bloomington (Minnesota)
Bloomingtonissa on Yhdysvaltojen suurin ostoskeskus, Mall of America. Siellä käy vuosittain 42 miljoonaa asiakasta.
Retussiruisku
Retussiruisku eli kynäruisku on pieni, ilmanpaineella toimiva ruisku, jolla voidaan suihkuttaa musteita, värejä tai hienojakoista maalia. Retussiruiskulla voidaan saada aikaan hyvin hienoja väriliukuja ja pehmeitä siirtymiä. Sitä käytetään muun muassa valokuvien retusointiin, maalauksiin sekä erilaisiin harrastustarkoituksiin.
Retussiruiskun keksi vuonna 1879 Abner Peeler. Ensimmäinen nykyisenkaltainen retussiruisku tuli myyntiin vuonna 1893. Nykyisin suurin osa ruiskuista valmistetaan Japanissa.
Retussiruisku toimii siten, että kompressorilla johdetaan ruiskuun korkealla paineella ilmaa. Ilmasuihku imee alipaineen avulla värin värisäiliöstä ja levittää sen ohuena sumuna kohteena olevalle pinnalle.
Nykyisin suosittuja retussiruiskumerkkejä ovat mm. Iwata, Badger, Paasche, Richpen ja DeVilbiss.
Jaroslav Heyrovský
Jaroslav Heyrovský (20. joulukuuta 1890 – 27. maaliskuuta 1967) oli tšekkiläinen kemisti. Hän tuli tunnetuksi varsinkin polarografian alaa koskevasta työstään, ja hän sai Nobelin kemiapalkinnon vuonna 1959.
Heyrovský oli jo koulussa kiinnostunut fysiikasta, matematiikasta ja astronomiasta. Kemiaa ei tuolloin koulussa opetettu, mutta kun Sir William Ramsay sai Nobelin palkinnon jalokaasujen löytämisestä, Heyrovský päätti ryhtyä opiskelemaan fysikaalista kemiaa.
Hän meni Lontoon University Collegeen, jossa Ramsay opetti, valmistuttuaan Kaarlen yliopistosta Prahasta. Ensimmäisen maailmansodan hän työskenteli sotilassairaalassa kemistinä ja radiologina. Sodan jälkeen hän alkoi kehitellä uutta sähkökemian haaraa.
Polarografian keksimisen jälkeen hän perusti polarografisen koulun Kaarlen yliopistolle ja johti polarografista instituuttia Tšekkoslovakian tiedeakatemiassa. Prahasta muodostui uuden tieteenalan kansainvälinen keskus, ja se sai runsaasti käyttötarkoituksia lääketieteessä, elintarvikekemiassa ja ympäristönsuojelussa.
Heyrovský sai Nobelin palkinnan yli 30 vuotta löytönsä jälkeen, vuonna 1959. Hänen mennessään noutamaan palkinto hänen perheensä oli jäätävä kotiin, koska Heyrovskýjen pelättiin loikkaavan maasta.
Heyrovskyn kraatteri Kuussa on nimetty Jaroslav Heyrovskýn mukaan.
Willich
Willich on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin ja Viersenin piirikuntaan. Kaupunki sijaitsee Rhein-Ruhrin metropolialueella, lähellä Alankomaiden rajaa.
kaupungin asukasluku oli 52 888 vuoden 2016 lopussa. Sen pinta-ala on 67,80 neliökilometriä. Vuonna 2003 kaupungin asukkaista 53 prosenttia oli katolisia ja 22 prosenttia evankelisia.
Nykyinen Willichin kaupunki perustettiin vuoden 1970 alueuudistuksen yhteydessä liittämällä yhteen paikkakunnat Willich, Anrath, Schiefbahn ja Neersen. Varhaisin maininta Willichistä kirjallisissa lähteissä on peräisin 1100-luvulta. Willichin tunnetuin nähtävyys on Neersenin linna eli Schloss Neersen, jossa järjestetään vuosittain Neersener Schlossfestspiele -tapahtuma.
Lingen
Lingen on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, luoteisessa Saksassa. Se sijaitsee Ems-joen varrella ja lähellä Alankomaiden rajaa. Kaupunkia rajaavat pohjoisessa Geeste ja Bawinkel, idässä Langen, Thuine ja Messingen; etelässä Lünne ja Emsbüren sekä lännessä Wietmarschen. Kaupunki on jaettu 12 kaupunginosaan ().
Vuoden 2012 lopussa Lingenissä oli 51 832 asukasta.
Varhaisin tunnettu kirjallinen maininta Lingenistä on peräisin vuodelta 975. Sille myönnettiin kaupunginoikeudet 1300-luvulla. Lingenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Marktplatz, jonka laidalla sijaitsee 1500-luvulta peräisin oleva raatihuone. Kaupungin edustavimpiin kirkkorakennuksiin lukeutuu evankelis-luterilainen Kreuzkirche, joka on peräisin 1700-luvulta.
Lingenissä järjestetään joka vuosi isot kouluratsastuskilpailut.
Kirikou
Kirikou on ranskalainen animaatioelokuvasarja. Tarinat perustuvat senegalilaisiin kansansatuihin. Niiden ohjaajina toimivat Michel Ocelot ja Bénédicte Galup. Kirikousta on tehty myös kaksi kuvakirjaa.
Sarjassa on ilmastynyt kaksi elokuvaa: "Kirikou ja paha noita" ("Kirikou et la sorcière," 1999); suomenkielisen version ohjaus Kari Tamminen ja "Kirikou ja viidakon eläimet" ("Kirikou et les bêtes sauvages", 2005). Suomenkielisinä ääninä olivat muun muassa Rinna Paatso ja Tapani Perttu.
Kirikou on afrikkalainen poika, joka asuu afrikkalaisessa kylässä. Hän pelastaa kylänsä vaaroilta aina kun niitä ilmaantuu.
"Kirikou ja viidakon eläimet" on jatko-osa, joka muodostuu neljästä erillisestä tarinasta. Ne käsittelevät vaikeitakin aiheita, kuten kuolemaa ja nälänhätää. Osa elokuvan tuotosta menee UNICEFille.
Ei pakopaikkaa
Ei pakopaikkaa ("Nowhere to Run") on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Sen ohjasi Robert Harmon, ja pääosissa ovat Jean-Claude Van Damme ja Rosanna Arquette. Elokuva on löyhästi uudelleenfilmatisointi 1950-luvun lännenelokuvasta "Etäisten laaksojen mies".
Sam Gilleniä syytetään murhasta, jota hän ei ole tehnyt. Sam ei voi hyväksyä tuomiotaan ja pakenee vankienkuljetusautosta. Hän päätyy pienelle maatilalle, jonka omistaa kaunis leski, Clydie Anderson. Sam rakastuu Clydieen ja hänestä tulee myös hyvä ystävä hänen poikansa kanssa. Samaan aikaan maakeinottelija Hale yrittää anastaa Clydien tilan kiinteistöbisnekseen, mutta Clydie ei suostu myymään. Tästä Hale suuttuu, eikä häntä enää estä mikään saadakseen Clydien maat itselleen.
Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 23. heinäkuuta 1993. Sittemmin elokuvaa on esitetty kolmesti televisiossa. Ensimmäisen kerran elokuva nähtiin MTV3:lla 19. lokakuuta 1996. Toisen ja kolmannen kerran se esitettiin Nelosella 22. helmikuuta 1999 ja 23. kesäkuuta 2002.
Eteläntöyhtökuku
Eteläntöyhtökuku ("Coua verreauxi") on käkilintu. Lajin nimesi ranskalainen Alfred Grandidier 1867 maanmiehensä Jules Verreauxin kunniaksi. Uhanalaisuusluokitukseltaan laji on merkitty elinvoimaiseksi.
Pitkäpyrstöinen, päältä ruskeanharmaa, alta vaaleampi. Siivissä ja pyrstön kärjessä valkoista kirjailua.
Laji kuuluu kukujen 9-lajiseen sukuun. 1 suvun lajeista ("C. delalandei") on kuollut sukupuuttoon.
Laji elää vain Madagaskarin etelä- ja lounaisosissa ja on saaren kotoperäinen eläin. Sen kanta on vaarantunut puuhiilen teossa vaadittavien metsänhakkuiden seurauksena. Vain pieni osa kannasta elää suojelualueilla. Suotuisalla paikalla lajin kanta on runsas.
Piikkipensaikot.
Etupäässä pensaissa elävät selkärangattomat. Ruokailee myös maassa.
Menestys
Menestys tarkoittaa tavoitteiden onnistunutta saavuttamista.
Amerikkalaistutkijoiden mukaan menestys työelämässä riippuu paljolti kognitiivisista kyvyistä.
Liike-elämässä menestyksellä tarkoitetaan taloudellista menestystä, joka tarkoittaa lähes samaa asiaa kuin kilpailukyky. Kilpailukykyä ja menestystä markkinoilla voidaan varmistaa muun muassa tunnistamalla ja täyttämällä markkina-aukot kilpailijoita nopeammin sekä kasvattamalla tuottoja kehityskustannuksia kohdistamalla. Yhtiöiden menestys markkinoilla on viime kädessä kiinni asiakkaiden tarpeiden ymmärtämisestä. Se edellyttää kykyä ohjata kuluttajan valintaa jakelutiessä ja näin aikaansaada nopeasti myyntiä.