hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aurelia ja Sininen kuu
Aurelia ja Sininen kuu ("Blue Moon") ovat hypoteettisia esimerkkejä elinkelpoisista taivaankappaleista. Ne esiintyvät National Geographicin ja Blue Wave Productionsin dokumentilla "Alien worlds".
Aurelia on punaista kääpiötähteä kiertävä elinkelpoinen planeetta. Punaisten kääpiöiden etuna elämälle on niiden pitkä ikä pääsarjavaiheen kestäessä kymmeniä miljardeja vuosia.
Aurelia on vuorovesilukkiutunut siten, että sama puoli osoittaa koko ajan emotähteä kohti. Toisin sanoin planeetan yksi puolisko on jatkuvan auringonpaisteen alla toisen puoliskon ollessa pimeä valon uupuessa ja pysyvässä jääkaudessa. Seurauksena on valtavat lämpötilaerot puoliskojen välillä ja lämpimät ilmavirrat kylmemmälle puoliskolle.
Sininen kuu on jättiläisplaneetan elinkelpoinen kuu. Jättiläisplaneetta kiertää kaksoistähtijärjestelmässä.
Kuu on vuorovesilukkiutunut kiertämäänsä planeettaan. Tällöin kuulla on selvät päivät, kylläkin näiden kestäessä yhtä kauan kuin sen kierto planeetan ympäri eli 10 päivää kokonaisuudessaan ja 5 päivää kestävä päivä ja 5 päivää kestävä yö. Tämä tekee kuun pinta-alasta valtaosan elämälle kelpoiseksi. Sen pinnalla on valtameriä ja sen ilmakehä on niin tiheä, että hyvinkin suuret olennot voivat pysyä ilmassa.
Samankaltainen idea on ajatus punaisesta kääpiöstä, jota kiertäisi jättiläisplaneetta ja tätä taas Sinisen kuun kaltainen kiertolainen. Idean etuna on yhdistää punaisen kääpiön tarjoama pitkäikäisyys poistaen vuorovesilukkiutumisen haitat.
Haittapuolena ajatuksessa on, että jättiläisplaneettaa kiertävät kuut altistuvat planeetan magneettikentän takia suurelle määrälle ionisoivaa säteilyä, minkä takia esimerkiksi Io on pelkästään säteilymääränsä takia elinkelvoton. Kuulla, joka kiertää täytyisi siis olla vahva magneettikenttä suojaamassa, sekä tähden ja jättiläisplaneetan vaikutuksilta.
Vuorovesivoiman aiheuttama vulkaaninen toiminta, voi olla elämän kannalta hyödyllistä tai haitallista riippuen siitä kuinka voimakas ilmiö on. Parhaimmillaan se voi pitää yllä elämää lämmittämällä muuten liian kylmää planeettaa tai kuuta ja ylläpitäen magneettikenttää. Huonoimmillaan taas tekee planeetasta tai kuusta elinkelvottoman, kuten on Ion tapauksessa.
Ian Astbury
Ian Robert Astbury (s. 14. toukokuuta 1962) on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan The Cult -yhtyeen pitkäaikaisena laulajana. Hän julkaisi myös "Spirit\Light\Speed" -sooloalbumin vuonna 2000.
1990-luvulla Astbury perusti lyhytikäisen Holy Barbarians -yhtyeen. 2000-luvulla hän on laulanut myös The Doorsin uudessa kokoonpanossa. 28. elokuuta 2010 hän julkaisi Boris -yhtyeen kanssa BXI EP:n.
Kapustatrapit
Kapustatrapit ("Lissotis") on trappien heimoon kuuluva lintusuku.
John Tempesta
John Tempesta (s. 26. syyskuuta 1964) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on luonut monipuolisen uran, johon mahtuu työskentelyä mm. Exoduksessa, Testamentissa, White Zombiessa, Helmetissä ja The Cultissa. Hän esiintyi myös Tony Iommin albumilla "Iommi" (2000).
Tempestan veli on kitaristi Mike Tempesta.
Kaulustrapit
Kaulustrapit ("Chlamydotis") on trappien heimoon kuuluva lintusuku.
Kokous
Kokous on tilaisuus johon kaksi tai useampi henkilö kokoontuu päätöksentekoon tai keskusteluun asiakysymyksistä. Nykyisin kokous voi olla konkreettisen kokoontumisen lisäksi myös etäkokous, kuten telekokous, videokokous tai web-kokous.
Ennen kokousta kokouksesta tiedotetaan ja samalla kutsutaan osallistujia kokoukseen. Kokouksen laillisuus ja päätösvaltaisuus vaatii ennakkoon koolle kutsumista. Varsinainen kokous kulkee vakiintuneen menettelytavan mukaan. Menettelytapaa kutsutaan kokoustekniikaksi. Kokoustekniikkaan kuuluu esimerkiksi, että kokouksessa on sen kulkua ohjaava ja mm. puheenvuoroja jakava puheenjohtaja, kokouksesta ja erityisesti päätöksistä muistiinpanoja tekevä eli pöytäkirjaa tai kokousmuistiota pitävä sihteeri sekä tarpeen mukaan äänestyksiä varten ääntenlaskijat. Kokoukseen on tehty asialista, jossa on lueteltu kokouksessa käsiteltävät asiat pykälittäin.
Vuosittain pidettävät yhtiökokoukset. Projekteissa pidetään projektin aloituskokouksia, (säännöllisiä) projektikokouksia ja päätöskokous. Kriisitilanteissa voidaan kutsua koolle hätäkokous. Yhdistystoiminnassa on yhdistyksen aloittava perustuskokous, vuosikokouksia ja lopetuskokous. Yhdistysten vuosikokouksissa valitaan vuosittain yhdistyksen toimihenkilöt ja päätetään muusta yhdistyksen toiminnasta.
Adam Halme
Adam (Aatu) Halme (vuoteen 1901 asti Möykkynen) (4. joulukuuta 1873 Nilsiä – 4. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen maataloustyönjohtaja ja Suomen ammattijärjestön taloudenhoitaja sekä sosialidemokraattien kansanedustaja.
Halme syntyi suntio Johan Fredrik Möykkysen ja Anna Taskisen lapsena vuonna 1873 Nilsiässä. Hän suoritti kansakoulun ja maanviljelyskoulun, joiden jälkeen hän työskenteli Helsingissä kirvesmiehenä ja maataloustyönjohtajana. Hän toimi myös Kirvesmiesten liiton Helsingin paikallisjärjestön sihteerinä sekä Suomen puutyötekijäin liiton sihteerinä ja taloudenhoitajana. Myöhemmin hän toimi samoissa tehtävissä Suomen ammattijärjestössä.
Kansanedustajana Halme toimi Uudenmaanläänin vaalipiiristä vuosina 1919–1922. Eduskunnassa hän oli jäsenenä Työväenasiainvaliokunnassa. Lisäksi hän toimi Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Kansanedustajan toimen jälkeen Halme jatkoi eri tehtävissä Suomen ammattijärjestössä ja toimi Suomen Sosialidemokraatin oikolukijana.
Halme oli naimisissa vuodesta 1906 lähtien Stiina Maria Tolvasen kanssa.
Poimuhierakka
Poimuhierakka ("Rumex crispus") on isokokoinen ruohovartinen kasvi, joka muistuttaa sukulaistaan hevonhierakkaa.
Poimuhierakka on 40–120 senttimetriä korkea jäykkävartinen monivuotinen ruohokasvi. Varsi on usein punertava, osittain tai kokonaan sekä uurteinen. Sen lehdet ovat poimulaitaisia, 4–5 kertaa leveyttään pitempiä. Lehtiruodin tyvellä vartta ympäröi kalvomainen korvaketuppi. Kukinto on pystyhaarainen, tiheä, tähkämäinen ja melkein lehdetön. Kukat ovat pienet, n. 3 mm. ja vihertävät. Pähkylät ovat piparkakunruskeita. Poimuhierakan voi erottaa hevonhierakasta pitkulaisempien ja selvemmin aaltoilevien lehtien sekä harvemman kukkatähkän avulla. Lajit risteytyvät keskenään.
Poimuhierakka on levinnyt Keski- ja Etelä-Eurooppaan, Siperiaan ja Pohjois-Amerikkaan sekä Afrikan pohjoisrannikolle. Suomessa se kasvaa pääasiassa rannikolla, paikoitellen sisämaassa
Poimuhierakka kasvaa pelloilla, tienvarsilla, kaatopaikoilla, sekä sellaisilla merenrannoilla, missä on paljon ravinteita rakkoleväkasojen ja lannoittamaan kasvua. Poimuhierakka leviää hyvin vesiteitse.
Poimuhierakka on vanha rohdoskasvi jota on käytetty ruuansulatusvaivoihin, ihosairauksiin, keripukkiin. Siinä on lukuisia yhdisteitä, mm. antrakinonit, parkkiaineet, emodiini, rumikiini, kversetiini ja krysofaanihappo. Myrkytystietokeskus kertoo, että hierakat ovat myrkyllisiä mutta pienen määrän syöminen ei yleensä aiheuta oireita.
Kuningastrapit
Kuningastrapit ("Ardeotis") on trappien heimoon kuuluva lintusuku. BirdLife Suomen mukaan sukuun kuuluu kahdeksan lajia. Luokitus on kuitenkin epäselvä, sillä esimerkiksi "Handbook of the Birds of the World" sijoittaa osan lajeista vielä naamiotrappeihin, vaikka molekyylitodisteet kannattaisivat sijoittamista kunigastrappeihin.
Punasänkiö
Punasänkiö ("Odontites vulgaris") on puoleksi loisena elävä punakukkainen kasvi.
Punasänkiö kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat soikeat, ja niissä on pitkittäissuuntaan uria. Tähkämäisessä kukinnossa on kukkien välissä kapeita lehtiä. Sitä tavataan Euraasiassa pelloilla ja tienpientareilla. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Punasänkiö muistuttaa sukulaisiaan suolasänkiötä ("Odontites litoralis") ja peltosänkiötä ("Odontites verna"). Lajit voi erottaa haaroittumiskohtien perusteella: Punasänkiö haaroittuu melko alhaalta.
Norman Whitfield
Norman Jesse Whitfield (12. toukokuuta 1943 Harlem, New York – 16. syyskuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen souliin erikoistunut lauluntekijä ja tuottaja.
Whitfield teki ensimmäiset sävellyksensä Motown Recordsille 19-vuotiaana. Hän olikin vaikuttamassa merkittävästi 1960- ja 1970-luvuilla niin sanottuun "Motownin soundiin". Whitfield teki paljon yhteistyötä lauluntekijä Barrett Strongin kanssa. Heidän tekemiään ovat esimerkiksi Motownin ensimmäinen hittikappale ”Money (That’s What I Want)”, jonka Strong myös esitti, ja ”I Heard It Through the Grapevine”, jonka esittäjänä toimi Marvin Gaye.
Whitfield muistetaan parhaiten pitkästä yhteistyöstä The Temptations -yhtyeen kanssa. Whitfield tuotti lähes jokaisen The Temptationsin kappaleen vuosien 1966–1974 aikana. Näihin lukeutuvat esimerkiksi klassikot ”You’re My Everything” ja ”I Can’t Get Next to You”. The Temptationsille kirjoitettu ”Just My Imagination” tunnetaan Suomessa Aki Sirkesalon tekstittämänä ja esittämänä vuoden 1995 hittinä ”Pelkkää kuvitelmaa”.
Motownin Whitfield jätti vuonna 1973. Tuon jälkeen hän saavutti menestystä vuonna 1976 elokuvan "Car Wash – pesujengi" ääniraidalla, jolla soitti Whitfieldin uusi suojattiyhtye Rose Royce, jota Whitfield tuotti usean vuoden ajan. The Temptationsin kanssa Whitfield teki yhteistyötä uudestaan vielä yhtyeen singlellä ”Sail Away”, joka julkaistiin vuonna 1984.
Whitfield tuomittiin vuonna 2005 sakkoihin veropetoksesta, kun hän oli jättänyt ilmoittamatta yli 4 miljoonan dollarin arvosta tuloja. Whitfield joutui maksamaan sakkoja 25 000 dollaria. Huonon terveytensä takia häntä ei tuomittu vankilaan, vaan hänet asetettiin kotiarestiin.
Whitfield kuoli syyskuussa 2008 Cedars-Sinain sairaalassa diabeteksestä komplikaatioihin. Hänellä oli ollut aiemmin myös sydän- ja munuaisvaivoja.
Riku Mäkinen
Riku Juhani Mäkinen (s. 13. maaliskuuta 1974, Hyvinkää) on suomalainen taidegraafikko. Mäkinen valmistui Lahden taideinstituutista 1998. Hän debytoi Nuorten näyttelyssä Helsingin Taidehallissa 1995 jonka jälkeen hän on osallistunut yksityis- sekä ryhmänäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla (mm. Artgenda 2002 -näyttelyssä Hampurissa sekä Miniprint Finland 2007 -näyttelyssä Lahdessa) .
Mäkinen oli Selfish Shellfish -performanssiryhmän jäsen vuosina 1998-2007.
Mäkinen opettaa tuntiopettajana eri taideoppilaitoksissa kuten Lahden taideinstituutissa sekä Espoon kuvataidekoulussa. Mäkisen päätekniikka on serigrafia.
Kuvataiteilijamatrikkeli
Jukka-Pekka
Jukka-Pekka on vakiintunut suomalainen miehen yhdysnimi. Väestörekisteriin Jukka-Pekkoja on 22. kesäkuuta 2015 mennessä merkitty 3 361. Kaikki he ovat olleet miespuolisia. Pääosa heistä (1 826) on syntynyt 1960–1970-luvulla aikana, jolloin Suomessa yleensäkin annettiin pojille huomattavan paljon yhdysnimiä. Pikkupoikien nimenä Jukka-Pekka on nykyään todella harvinainen, sillä 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Jukka-Pekkoja nimettiin vain 13 ja 2010-luvulla 2. kesäkuuta 2015 mennessä vain 7. Jukka-Pekalla ei ole omaa nimipäivää kuten ei muillakaan yhdysnimillä Kukka-Maariaa lukuun ottamatta, mutta Jukan nimipäivä on 24. kesäkuuta (ortodoksisessa kalenterissa mm. 7. tammikuuta) ja Pekan nimipäivä on 29. kesäkuuta (ortodoksisessa kalenterissa 25. kesäkuuta).
Luettelo suomalaisista kansanmusiikkitapahtumista
Tämä on luettelo suomalaisista kansanmusiikkitapahtumista.
Pelimanni-lehti 2/2011, sivut 34-35, julkaisija Suomen Kansanmusiikkiliitto
Teppo Repo
Teodor "Teppo" Repo, aik. Feodor Nikitanpoka Aleksandrov (7. marraskuuta 1886 – 5. tammikuuta 1962 Helsinki), oli Viistinän kylästä Soikkolan pitäjästä läntiseltä Inkerinmaalta kotoisin ollut paimen ja merkittävä henkilö perinteisen suomalaisen kansanmusiikin piirissä. Hänet tunnettin Armas Otto Väisäsen antamalla lempinimellä Teppo.
Repo sävelsi itse paimensäveliään ja tunnettiin taitavana perinteisten paimensoittimien rakentajana. Suomalaiset kansanmusiikkitutkijat löysivät vuonna 1913 Suomeen työnhakuun muuttaneen Revon vuonna 1934, minkä jälkeen hänestä tuli suuri kuuluisuus. Kansanmusiikki-instituutti on julkaissut kokoelman Revon esityksiä LP- ja CD-levyllä.
Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle (87-2-95)
Martialis heureka
Martialis heureka on eteläamerikkalainen muurahaislaji. Lajin löytymisen myötä luotiin uusi muurahaisten alaheimo "Martialinae" ja suku "Martialis", johon se ensimmäisenä lajina sijoitettiin.
"M. heureka" -muurahaisen perusrakenne vastaa tavallista muurahaista, mutta se on kalpea ja silmätön. Koska monet sen piirteet vaikuttavat primitiivisiltä, sitä voidaan pitää elävänä fossiilina. Itse lajin arvellaan kehittyneen noin 50 miljoona vuotta sitten, mutta monet sen piirteet ovat periytyneet varhaisimmilta alkumuurahaisilta. DNA-analyysin mukaan "M. heureka" kuuluu vanhimman tunnetun muurahaishaaran sisarhaaraan.
"M. heureka" löydettiin sattumalta. Manfred Verhaagh Saksan luonnonhistoriallisesta museosta löysi kaksi ensimmäistä yksilöä suorittaessaan maaperätutkimuksia brasilialaisessa sademetsässä lähellä Manausin kaupunkia. DNA-analyysiin toimitetut näytteet kuitenkin kuivuivat pilalle ennen kuin niitä päästiin tutkimaan ja vahvistettu lajinmääritys jäi tekemättä.
Kolme vuotta myöhemmin Texasin yliopiston tohtoriopiskelija Christian Rabeling löysi samalta alueelta uuden yksilön. Hän oli tutkimassa toisia muurahaisia, kun huomasi hämärässä oudon näköisen yksilön liikkuvan karikkeen seassa. Yllättävän uudelleenlöydön vuoksi lajille annettiin nimeksi heureka.
Roberto Lopes Miranda
Roberto Lopes de Miranda, parhaiten tunnettu nimellä Roberto (s. São Gonçalo, Rio de Janeiro State, 31. heinäkuuta 1944) on entinen brasilialainen jalkapalloilija.
Ammattilaisurallaan (1962–1976) hänen seurojaan olivat Botafogo, Flamengo, Corinthians ja América. Brasilian jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 12 ottelua vuosien 1968 ja 1972 välillä ja teki niissä 6 maalia.
Jairzinhon kanssa Robert muodosti tehokkaan hyökkäyskärjen Botafogon voittaessa kaksi osavaltiomestaruutta 1967 ja 1968. Roberto oli hyvin pidetty Botafogon kannattajien keskuudessa.
1960-luvulla Santos tähtinään Pelé, Coutinho, Zito ja Edu sekä toisaalta Zequinhan, Gérsonin, Jairzinhon, Roberton ja Paulo Cesarin edustama Botafogo olivat Brasilian valtaseurat. Botafogon fanit pitävät oman joukkueensa tuolloista eturiviä yhtenä maailman kaikkien aikojen parhaista hyökkääjistöistä.
Baldocchi
José Guilherme Baldocchi, parhaiten tunnettu nimeltä Baldocchi (s. Batatais, São Paulo State, 14. maaliskuuta 1946) on entinen brasilialainen jalkapalloilija ja maailmanmestari.
Aktiiviuransa aikana (1964–1976) hänen seurojaan olivat Batatais, Botafogo, Palmeiras, Corinthians ja Fortaleza. Puolustajana pelannut Baldocchi voitti Brasilian cupin 1967. Brasilian maajoukkueessa hän pelasi vain yhden ottelun ja saavutti maailmanmestaruuden 1970 käymättä kentällä.
José de Anchieta Fontana
José de Anchieta Fontana ( 31. joulukuuta 1940, Santa Teresa, Espírito Santo - 9. syyskuuta 1980, Santa Teresa) oli brasilialainen jalkapalloilija.
Urallaan hän edusti seuraavia seuroja:
Fontana pelasi puolustajana Brasilian maajoukkueessa 1970, kun he voittivat maailmanmestaruuden.
Hän kuoli kotikaupungissaan Santa Teresassa muutama kuukausi 40-vuotispäivänsä jälkeen.
Exeter College
Exeter College on yksi englantilaisen Oxfordin yliopiston collegeista. Se sijaitsee Oxfordin keskustassa Turl Streetin varrella, samoin kuin Jesus College ja Lincoln College. Exeterin sisarcollege Cambridgen yliopistossa on Emmanuel College.
Exeter Collegen perusti vuonna 1314 devonilainen Walter de Stapeldon, Exeterin piispa. Näin ollen college on Oxfordin neljänneksi vanhin University Collegen, Balliol Collegen ja Merton Collegen jälkeen. Walter de Stapeldonin tarkoituksena oli kouluttaa pappeja hiippakuntansa pitäjiin. Alkuaikoina koulun opiskelijat tulivatkin juuri lounaisista kreivikunnista, erityisesti Devonista ja Cornwallista. Ensimmäisen vuosisatansa ajan pieni ja jokseenkin köyhä college tunnettiin nimellä Stapeldon Hall. Vuonna 1432 rakennettu vanha porttirakennus, Palmer’s Tower, on ainoa nykypäiviin saakka säilynyt osa keskiaikaisesta collegesta. Se on nimetty erään 1400-luvun rehtorin mukaan.
1500-luvulla sir William Petren, collegen entisen oppilaan, avokätiset lahjoitukset auttoivat laajentamaan ja kehittämään oppilaitosta niin, että siitä tuli 1600-luvulle tultaessa yksi yliopiston johtavista collegeista. Nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1618 ja muut rakennukset vuoteen 1710 mennessä. 1700-luvulla Exeterin, kuten muidenkin collegejen, suosio laski, mutta laskusuhdanne päättyi 1850-luvun yliopistouudistuksiin. Samalla vuosikymmenellä collegelle rakennettiin muun muassa vuonna 1858 käyttöön vihitty uusi kappeli, jonka suunnitteli arkkitehti sir George Gilbert Scott.
1900-luvulla yliopisto jatkoi kasvuaan. Toisen maailmansodan jälkeen opetushenkilökunta on kasvanut noin kahdestatoista likimain kolmeenkymmeneenkahdeksaan. Huomattava muutos tapahtui, kun vuonna 1978 Exeter Collegeen hyväksyttiin ensimmäiset naisopiskelijat. Vuonna 1993 Exeterissä valittiin ensimmäisenä Oxfordin ja Cambridgen vanhoista miesten collegeista rehtoriksi nainen, Marilyn Butler. Kun Butlerin kausi vuonna 2004 päättyi, hänen seuraajakseen valittiin Frances Cairncross.Philip Pullmanin, collegen entisen oppilaan, kirjoittaman "Universumien tomu" -kirjasarjan kuvitteellisessa rinnakkaismaailmassa Exeter Collegen paikalla on Jordan College, mistä kirjasarja saa alkunsa. Siellä, oppineiden keskellä, tarinan orpo päähenkilö Lyra Belacqua on viettänyt suojattua elämää, kunnes seikkailu vie hänet mukanaan. Exeteristä poiketen Pullmanin Jordan College on Oxfordin sekä vanhin että rikkain opinahjo. Se on todellisten Oxfordin collegejen liioiteltu versio, joka levittäytyy alalleen vuosisatojen mittaan rakennettuna sekalaisena rykelmänä rakennuksia, kellareita ja tunneleita:
Colin Dexterin romaaneihin pohjautuvan "Komisario Morse" -televisiosarjan viimeisessä jaksossa Morse saa kohtalokkaan sydänkohtauksen Exeter Collegen sisäpihalla, kuoron laulaessa kappelissa Gabriel Faurén "In paradisumia".
Jouni Rosenlöf
Jouni Rosenlöf (s. 23. marraskuuta 1981 Espoo) on suomalainen painija. Hän edustaa seuratasolla Helsingin Paini-Miehiä lajinaan vapaapaini, jossa hän on voittanut SM-kultaa viisi kertaa kolmessa eri painoluokassa. Rosenlöf on myös edustanut suomea EM- ja MM- kilpailuissa sarjassa 66 kiloa.
Tämän lisäksi hän on saavuttanut hopeaa rantapainin Viron mestaruuskilpailuissa ja voittanut Kanadan sekä New Yorkin osavaltion mestaruudet kreikkalais-roomalaisessa painissa. Vuonna 2009 hän myös kilpaili Hollannin painiliigassa ja voitti kaikki ottelunsa.
Jaroslav Foglar
Jaroslav Foglar (6. heinäkuuta 1907 – 23. tammikuuta 1999) oli tšekkiläinen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi nuorelle lukijakunnalle suunnatuista partioaiheisista seikkailuromaaneistaan. Hän työskenteli myös lehdissä ja kehitti kuuluisan "Rychlé šípy" -sarjakuvan, jonka päähenkilönä seikkailee Mirek Dušín.
Mäntämoottori
Mäntämoottori on polttomoottori, jossa polttoaineen sisältämä kemiallinen energia muutetaan lämpö- ja liike-energiaksi sylinterissä liikkuvien mäntien avulla.
Polttoaine syötetään sylinteriin, jossa edestakaisin liikkuva mäntä moottorityypistä riippuen vuoroin imee tuoreen polttoaine-ilmaseoksen sylinteriin, ja toiseen suuntaan liikkuessaan puristaa seoksen kasaan tai poistaa pakokaasut. Toimintaperiaate vaihtelee hieman riippuen siitä onko kyse kaksitahti- vai nelitahtimoottorista. Mäntä tai männät on kiertokankien välityksellä laakeroitu kampiakseliin. Suoraruiskutteisessa nelitahtisessa bensiini- tai dieselmoottorissa männän liike imutahdin aikana täyttää sylinterin pelkällä ilmalla ja polttoaine ruiskutetaan sylinteriin suuttimilla.
Ahdetussa mäntämoottorissa pakokaasujen hukkaenergiasta tai hihnan välityksellä moottorista voimansa saava ahdin puristaa ilmaa sylintereihin. Tällöin palotapahtumaan saadaan suurempi ilmamäärä kuin minkä mäntä yksinään kykenisi imemään. Tämä parantaa moottorin hyötysuhdetta.
Herman Ojala
Herman Ojala () oli toholampilainen opettaja. Herman opiskeli opettajaksi Jyväskylän kansakoulunopettajaseminaarissa 1874–1878 ollen kurssinsa kolmen parhaan joukossa. Hänen vanhempansa olivat torppari Johan (Juho) Erkinpoika Ojala (Löytymätöin) ja Hedvig Juhontytär Hoppa.
Hän teki WSOY:n kustantaman aapisen "Lukemisen Alkuoppi.." vuonna 1891 ja laati "Lasku- ja mittausopin", josta sanonnan "Ojalan laskuopin mukaan...", toholampilaisten mukaan katsotaan saaneen alkunsa. Muualla Suomessa sanonta luetaan johtuvaksi Jyväskylän seminaarin matematiikan lehtorista ja sittemmin johtajasta Nestor Ojalasta, jonka laskuoppeja julkaistiin monina painoksina 1890-luvulta alkaen.
Kansliaoikeus
Kansliaoikeus oli Ruotsissa aiemmin toiminut erityistuomioistuin, joka tutki ja ratkaisi kuninkaan kanslian virkamiesten ja virkailijoiden tekemistä virkavirheistä nostettuja juttuja. Jo vuoden 1626 kansliajärjestyksen mukaan oli valtakunnankanslerilla ja kanslianeuvoksilla oikeus määrätä kanslian virkamiehille rangaistuksia. Vuonna 1661 annetussa kansliajärjestyksessä todetaan, että kansliakollegion tulee tuomita kanslian henkilökunnan tekemät virkavirheet. Tämän seurauksena kansliaan järjestettiin kansliaoikeudeksi kutsuttu tuomioistuin. Vuonna 1836 kansliaoikeus sai oikeuden tuomita postilaitoksen henkilöstöä. Kansliaoikeus lakkautettiin 1870 ja sen tehtävät siirrettiin osittain korkeimmalle oikeudelle ja osittain Svean hovioikeudelle.
Kalle Korpela
Kaarlo Kustaa (Kalle) Korpela (2. joulukuuta 1859 Kuortane – 19. elokuuta 1928 Kuortane) oli suomalainen kirjailija.
Kristina Hyvönen
Kristina Hyvönen (7. heinäkuuta 1859 Hankasalmi – 22. syyskuuta 1950 Helsinki) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Kristanja".
Oltermanni (juusto)
Oltermanni on Valion valmistama mieto murukoloinen kermajuusto, jota kypsytetään vähintään 4 viikkoa. Juusto muistuttaa tanskalaista havartijuustoa.
Oltermanni-kermajuusto on Isonkyrön osuusmeijerin (vuodesta 1984 lähtien Kyrönmaan osuusmeijeri) vuonna 1979 kehittämä tuote. Pienen sylinterin muotoinen, keltaiseen pussiin pakattu Oltermanni annettiin Valion 75-vuotisjuhlan kunniaksi lahjaksi jokaiselle Valion maidontuottajalle vuonna 1980. Juhlajuusto koitui silloisen Isonkyrön osuusmeijerin pelastukseksi. Yleiseen myyntiin juusto lanseerattiin vuonna 1981. Samaan aikaan oltermannilaitoksesta väitöskirjaa tekevä tutkija ehdotti juustolle Oltermanni-nimeä, joka sittemmin toteutui.
Juuston kysyntä kasvoi nopeasti, ja vuonna 2008 se oli Suomen myydyin kermajuusto. Juuston logossa komeili pitkään Kyrönmaan osuusmeijerin kuva – senkin jälkeen, kun juuston valmistus oli jo siirtynyt suurempiin tuotantolaitoksiin. Nykyään Oltermanni-juuston logossa on Saukkolassa sijaitsevan meijerimuseon kuva. Vuonna 2015 Valio Oltermanni valittiin "Valittujen Palojen" kyselyssä Suomen luotetuimmaksi juustomerkiksi sekä "Markkinointi & Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä Suomen toiseksi arvostetuimmaksi juustobrändiksi Auran jälkeen ja ennen Koskenlaskijaa.
Kasvavan kysynnän vuoksi Oltermannin tuotanto aloitettiin vuonna 1984 myös Valion Ylitornion tehtaalla ja 1980-luvun lopulla myös Mikkelin osuusmeijerissä. Kun sen menekki edelleen kasvoi, käynnistettiin vuonna 1993 Haapavedellä uuden sukupolven tehdas, joka mahdollisti suuremman tuotantokapasiteetin lisäksi kevyempien vaihtoehtojen valmistamisen. 2000-luvulla Valio siirsi Oltermannin tuotannon alkuperäisestä Isonkyrön meijeristä kokonaan muihin tuotantolaitoksiin.
Oltermannin rinnalla ryhdyttiin vuonna 1997 valmistamaan 17 painoprosenttia rasvaa sisältävää Oltermanni-kevytjuustoa. Tuoteperhe laajeni vuonna 2008 edellistäkin vähempirasvaisella "Valio Oltermanni 9 %" -juustolla. Lisäksi Valio valmistaa kasvirasvaa sisältävää juustonkaltaista tuotetta "Valio Oltermanni rypsiä". 33 painoprosenttia rasvaa sisältävä Oltermanni-juusto myydään Suomessa nimellä "Oltermanni Täyteläinen".
Juustoa vietiin vuoteen 2014 asti suuria määriä Venäjälle. EU:n ja Venäjän keskinäisten talouspakotteiden vuoksi kauppa tyrehtyi ja 2014 Valion venäjänkielisillä etiketeillä merkityt "Putin-juustot" myytiin loppuun alehintaan suomalaisissa kaupoissa.
Wilhelmiina Arpiainen
Johanna Wilhelmiina Arpiainen (6. marraskuuta 1859 Pieksämäki − 13. helmikuuta 1922 Kiina) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja lähetystyöntekijä. Hän toimi 20 vuoden ajan Kiinassa Suomen Vapaakirkon lähetystyöntekijänä.
Wilhelmiina Arpiainen aloitti koulunkäynnin Huutokoskella ja jatkoi sitten Jyväskylän seminaarissa, valmistuen kansakoulun opettajaksi vuonna 1881. Arpiainen toimi opettajana Säkkijärvellä vuosina 1881−1891.
Wilhelmiina Arpiainen siunattiin lähetystyöhön Helsingissä lähetyskokouksessa 8.3.1891.
Wilhelmiina Arpiainen aloitti lähetystyön Kiinassa Yangzhouhin kaupungissa 1893, Kiinan Sisämaanlähetyksen naislähettien koulutuskeskuksessa opiskellen aluksi kiinan kieltä. Sen jälkeen Arpiainen teki lähetystyötä Chenkiangin kaupungissa Kiinan Sisämaanlähetyksen lähetysasemalla yhdessä opettaja Verna Hammarenin ja opettaja Agnes Meyerin kanssa vuoden 1896 toukokuuhun asti, jolloin Agnes Mayer matkusti Suomeen.
Marraskuussa 1989 Arpiainen matkusti Hudson Taylorin ehdotuksesta Hunaniin aikomuksena perustaa sinne suomalainen lähetysasema, mutta hunanilaisten vastustuksen vuoksi hankkeesta ei tullut mitään. Jiangin maakunnan Yongsinin kaupunkilaiset olivat toivoneet KSL:n työntekijää alueelleen ja olivat ostaneet maapalstan kappelia varten. Maakunnan johtavan lähetystyöntekijän Orr-Ewingin ehdotuksesta Arpiainen aloitti lähetystyön siellä. Boksarikapinan jälkeen Arpiainen kutsuttiin Suomeen. Suomessa Arpiainen alkoi levittää lähetyskirjallisuutta eri puolella Suomea sekä toimi lyhyen ajan Helsingin raamattunaiskodin vt. johtajana.
Suomesta Arpiainen matkusti Amerikan kautta Kiinaan saapuen Shanghaihin 16.4.1905. Ensiksi hän yritti päästä Hunaniin, mutta kun se ei onnistunut, hän matkusti Yongsiniin, josta hän siirtyi Kihaniin, kunnes löysi Yongfengin kaupungista uuden asemapaikan. Tammikuussa 1915 Arpiainen matkusti Yongfengista Suomeen lomalle, viipyen kaksi vuotta. Joulukuussa 1917 Arpiainen saapui Siperian kautta matkustettuaan Shanghaihin. Arpiainen työskenteli Yongfengissä kuolemaansa 13.2.1922 asti.
Auglaizen piirikunta
Auglaizen piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Auglaize-joen mukaan. Sen suurin kaupunki on Wapakoneta.
Auglaizen naapuripiirikuntia ovat Allen pohjoisessa, Hardin idässä, Logan kaakossa, Shelby etelässä, Darke lounaassa, Mercer lännessä ja Van Wert luoteiskulmassa.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 45 949 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,9%, mustiin (0,5%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 52 838 ja köyhyysrajan alapuolella oli 7,2% väestöstä vuosina 2007–2011.
Haulit himaan
Haulit himaan on rockyhtye Hauli Brosin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005.
Mustakaulatrapit
Mustakaulatrapit ("Afrotis") on trappien heimoon kuuluva lintusuku.
Virkavirhe
Virkavirhe on julkisyhteisön tai sen palveluksessa olevan julkista valtaa käyttävän työntekijän tekemä päätös tai toimi, jossa tahallaan tai huolimattomuutta rikotaan annettuja säännöksiä, määräyksiä, asetuksia tai lakia.
Julkista valtaa käyttävällä työntekijällä tarkoitetaan henkilöä, jonka tehtäviin lain tai asetuksen nojalla kuuluu antaa toista velvoittava määräys, päättää toisen edusta, oikeudesta tai velvollisuudesta tai puuttua toisen etuun tai oikeuteen. Tällainen henkilö on myös se, jonka lain tai asetuksen nojalla tai viranomaiselta saadun toimeksiannon perusteella kuuluu osallistua päätöksen valmisteluun tekemällä päätösesitys tai päätösehdotus, laatimalla selvitys tai suunnitelma, ottamalla näyte tai suorittamalla tarkastus tai muulla vastaavalla tavalla. Yleensä julkista valtaa käyttävä henkilö on virkamies.
Kantelu virkavirheestä tehdään kirjallisesti ylemmälle tai valvovalle viranomaiselle tai laillisuusvalvojalle. Kantelun voi tehdä kuka tahansa, muukin kuin asiaosainen. Kantelu virkavirheestä ei ole muutoksenhakukeino hallintopäätökseen eli sen seurauksena hallintopäätöstä ei kumota. Muutosta hallintopäätökseen tulee hakea valittamalla, ylimääräisellä muutoksenhakukeinolla hallintoviranomaiselle tai muutoksenhakuasioita käsittelemään perustetulle lautakunnalle tai tuomioistuimelta, kuten esimerkiksi hallinto-oikeudelta.
Virkavirheestä kantelun seurauksena virkavirheen tehneelle julkisyhteisölle tai sen työntekijälle voidaan tuoda esille käsitys säädösten oikeasta tulkinnasta, ohje oikeasta menettelystä tai vakavampana menettelynä huomautus. Eduskunnan oikeusasiamies sekä oikeuskansleri voivat vakavimmissa tapauksissa määrätä myös syytteen nostettavaksi. Tuomioistuimessa virkavelvollisuuden rikkomisesta rangaistuksena on varoitus, sakko tai vankeutta enintään yksi vuosi sekä mahdollinen vahingonkorvaus.
Tuomioistuimessa käsitellään vakavia tapauksia, joissa on loukattu yksityishenkilöiden oikeuksia. Vahingonkorvausvastuuseen joutuminen ei edellytä, että virkavirheestä epäilty saisi rangaistuksen tekemästään virkavirheestä. Jos virkavirheestä on laissa säädetty rangaistus, kutsutaan virkavirhettä yleensä arkikielessä virkarikokseksi.
Virkarikoksista säädetään perustuslain118 §:ssä sekä rikoslain 40. luvussa. Julkisyhteisön sekä työntekijän vahingonkorvausvastuusta säädetään vahingonkorvauslaissa. Säännökset virkarikoksista koskevat virkamiestä, julkista valtaa käyttävää henkilöä kuin myös julkista luottamustehtävää hoitavaa henkilöä, joka on valittu yleisillä vaaleilla lukuun ottamatta istuvia kansanedustajia. Valtion virkamiehen velvollisuuksista säädetään lisäksi valtion virkamieslaissa ja kunnallisen viranhaltijan velvollisuuksista laissa kunnallisesta viranhaltijasta.
Hiiliplaneetta
Hiiliplaneetta ("timanttiplaneetta", "karbidiplaneetta") on planeetta, jollaisia arvellaan voivan syntyä, kun hiilipitoisia meteoroideja ja asteroideja törmää toisiinsa. Normaalit Maan tyyppiset kiviplaneetat koostuvat lähinnä raudasta ja piin ja hapen yhdisteistä eli silikaateista. Uskotaan, että hiiliplaneetalla on nikkelirautaydin, mutta paksu timanttikerros pinnan alla, ja pinnalla kalliona grafiittia. Pinnalla voi olla hiilivetyjä ja häkää eli hiilimonoksidia. Hiiliplaneetan pinnalla saattaa olla elämää, mutta se ei pohjautune niin paljon happeen kuin Maassa.
Marc Kuchnerin mukaan hiiliplaneettoja voisi syntyä materiasta, jossa on runsaasti hiiltä ja vähän happea. Tällöin oksideja, vettä ja vastaavia yhdisteitä syntyy vähän. Hiiliplaneettojen esiintyminen saattaa olla todennäköisempää lähellä galaksien keskustoja, missä on enemmän hiilipitoisia tähtiä. Toistaiseksi hiiliplaneettoja ei ole havaittu.
On epäilty pulsarin PSR 1257+12 planeettojen olevan hiiliplaneettoja, mutta varmaa tämä ei ole.
Bromitymolisininen
Bromitymolisininen eli BTS (CHBrOS) on pH-indikaattori, jota käytetään erityisesti happo-emästitrauksessa. Bromitymolisinisen väri muuttuu keltaisesta siniseksi pH:n ollessa 6,0–7,6. Sopivan värimuutosalueen vuoksi bromitymolisininen soveltuukin erityisen hyvin esimerkiksi heikkojen happojen ja emästen pitoisuuksien määrittämiseen titrauksella. Itse bromitymolisininen on heikko happo. Ainetta käytetään lisäksi väriaineena lääketieteessä muun muassa bakteeritutkimuksessa.
Aavikkoplaneetta
Aavikkoplaneetta on planeetta, jolla aavikko peittää koko planeetan pinnan ja sade on vähäistä tai olematonta. Määritelmän mukaan esimerkiksi Mars on aavikkoplaneetta. Sellaisia on kuvattu tieteiskirjallisuudessa.
Kasvillisuus ja vesi puuttuvat tai niitä on vain harvoissa paikoissa. Se on mahdollisesti kuivaa aroa, puoliaavikkoa ja keitaiden kasvillisuutta. Navoilla saattaa olla napalakit, jos vettä on tarpeeksi ja aavikkoplaneetta tarpeeksi viileä. Yön ja päivän lämpötilaerot ovat aavikkoplaneetoilla Maan vastaavia suurempia, mahdolliset vuodenaikavaihtelut myös. Pienet pölypyörteet, ja esiintyy isoja pölymyrskyjä. Aavikkoplaneetan sään vaihtelut lienevät Maan sään vaihteluja paremmin ennustettavia.
Aavikkoplaneetta on Maata kuivempi, ja saattaisi olla joko Maata kuumempi tai kylmempi. Yhtään varsinaista Maan kokoluokkaa olevaa paksun ilmakehän omaavaa aavikkoplaneetta ei tunneta. Aavikkoplaneetta saattaisi syntyä, jos planeetan muodostuessa sinne tulee vain vähän vettä. Alhainen pintalämpötila voi edistää melko vetisenkin planeetan aavikoitumista, silloin planeetalla on ehkä laajoja jäätiköitä. Maa muuttuu ehkä kuumaksi aavikkoplaneetaksi, kun Aurinko kirkastuu noin 1,5-5 miljardin vuoden kuluttua, tai Venuksen tyyppiseksi kuumaksi kasvihuonemaailmaksi.
Vuoden 2006 artikkelissaan K. J. Zahnle kanssakirjoittajineen spekuloi, että aavikkoplaneetalla voisi olla elämää ja vettä huomattavasti lähempänä Aurinkoa kuin Maassa. Aavikkoplaneetta voisi olla heidän mukaansa elinkelpoisella etäisyydellä, jolla Auringon säteily olisi 170% Maahan saapuvaan säteilyyn verrattuna, eli suunnilleen etäisyydellä 0,77 AU, mikä olisi vain hieman Venuksen radan ulkopuolella.
Aurinkokuntamme planeetoista Mars luonnehditaan yleensä aavikkoplaneetaksi, mutta osittain se muistuttaa kaasukehätöntä Kuuta.
Tyypillinen aavikkoplaneetta Arrakis on kuvattu Frank Herbertin tieteiskirjasarjassa "Dyyni". Myös Tähtien sodan Tatooine on aavikkoplaneetta.
Maaretkenvero
Maaretkenvero on Ruotsissa ja Suomessa käytössä ollut historiallinen vero. Sen alkumuotoja olivat 1500-luvulla kannetut ylimääräiset sotaverot. Maaretkenvero otettiin käyttöön Eerik XIV:n ollessa kuninkaana (1560–1568) ja sitä uudistettiin usein. Vuodesta 1611 lähtien vero kannettiin joka vuosi ja se muuttui lopulta vakinaiseksi osaksi manttaaliveroa.
Historian suursanakirjan mukaan maaretkenvero oli alkuaan vero, jonka avulla rahoitettiin Venäjää vastaan vuodesta 1612 käytyä sotaa. Sota päättyi 1617 Stolbovan rauhaan, mutta veron keräämistä jatkettiin. Maaretkenvero vakiintui pysyväksi veroksi, jonka suuruus oli 7 hopeataaleria manttaalilta.
Pitkä häntä
Pitkä häntä () tarkoittaa tuotevalikoiman monipuolista mutta vähän myyvää osuutta. Internet mahdollistaa pitkä häntä -tuotteiden myynnin kannattavasti. Käsitteen on esitellyt Chris Anderson vuonna 2004. Anderson on käsitellyt termiä laajemmin kirjassaan "The long tail: Why the future of business is selling less for more" vuodelta 2006.
Pitkä häntä -ilmiön mahdollistaa jakelun, valmistuksen ja markkinoinnin tehostuminen teknisen kehityksen seurauksena. Tarjonnan häntä on muuttunut aikaisempaan verrattuna pitkäksi, se on taloudellisesti yritysten tavoitettavissa ja aikaisemmin kannattamattomat markkina-aukot voivat muodostaa merkittävät markkinat.
Pitkä häntä -ilmiö saavutetaan silloin, kun markkina-aukkojen saavuttamisen kustannukset alenevat demokratisoimalla tuotanto- ja jakeluvälineet sekä saattamalla yhteen tarjonta ja kysyntä. Wikipedia on esimerkki käyttäjätuotannosta, jossa artikkelien julkaisijoilla ja korjaajilla on taipumus suhtautua aiheeseen innokkaasti, motivoituneesti ja vapautuneesti. Vertaistuotannon suurin motivoiva tekijä on maine.
Lilliegren
Lilliegren on suomalainen, ruotsinvallan aikainen aatelissuku. Savonlinnassa syntynyt, myöhemmin Narvassa rahastonhoitajana toiminut "Axel Kristersson Elephant" (1620–1693) aateloitiin vuonna 1683 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 1050. Suku sammui mieslinjalla vuonna 1812.
Schwerbelastungskörper
Schwerbelastungskörper (vapaasti ) on 14 metriä korkea ja läpimitaltaan 21 metriä umpinainen betonista valettu sylinteri, joka sijaitsee Berliinissä lähellä Tempelhofin entistä lentoasemaa General-Pape-Straßen varrella lähellä Loewenhardtdammin risteystä. Lisäksi se ulottuu maan alla hieman kapeampana 18 metrin syvyyteen.
Schwerbelastungskörperin tekivät ranskalaiset sotavangit syksyllä 1941 Adolf Hitlerin arkkitehdin Albert Speerin käskystä.
Valoksen tarkoituksena oli mitata, kuinka hyvin Berliinin alueen maapohja kestäisi Hitlerin suunnitteleman riemukaaren ja muiden valtavien rakennusten painoa.
Sylinterin sallituksi enimmäisvajoamaksi oli määritelty 6 cm. Vuonna 1944 tehdyissä mittauksissa sylinteri oli kuitenkin vajonnut 11–18 cm.. Hitler oli tästä tuloksesta huolimatta sitä mieltä, että riemukaari ja muut tulevaan Welthauptstadt Germaniaan kaavaillut rakennukset oli mahdollista rakentaa. Koska Saksan tappio toisessa maailmansodassa oli tuolloin jo lähellä, niiden rakentamista ei ehditty aloittaa.
Saksan antauduttua liittoutuneiden miehitysviranomaiset halusivat hävittää maasta kaikki natsiaikakauteen liittyvät monumentit ja muut rakennelmat, ja myös Schwerbelastungskörper oli määrä purkaa räjäyttämällä. Niin ei kuitenkaan voitu tehdä lähistön asuinrakennusten vuoksi, ja se jäi paikalleen sammaloitumaan.
Vuonna 1995 betonimöhkäle sai muistomerkin statuksen, ja se on entistetty. Se on ainoa jäljellä oleva Hitlerin Germanian rakennelma.
Nykyään Schwebelastungskörperiä suojaa korkea teräksinen verkkoaita ja möhkäle on avoinna yleisölle rajoitetusti.
Kaukasten Voima
Kaukasten Voima (lyh. KaVo) on alun perin Hyvinkään Kaukasista peräisin oleva, sittemmin jokelalaistunut urheiluseura, jonka toimintaan kuuluvat nykyisin jääkiekko, koripallo sekä yleisurheilu. Seuralla on ollut toimintaa myös jalkapallon, lentopallon ja pesäpallon saralla, mutta nämä toiminnat ovat myöhemmin hiipuneet.
Kaukasten Voima perustettiin vuonna 1933. Yksi seuran kunnostautuneimmista urheilijoista menneinä vuosikymmeninä on ollut Pertti Lindfors, joka menestyi 1950- ja 1960-luvuilla hiihdossa ja yleisurheilussa. Sittemmin hän on osallistunut lukuisia kertoja Finlandia-hiihtoon. Kuuluisia urheiluseuraan kuuluneita urheilijoita ovat muun muassa NHL-jääkiekkoilija ja Suomea maajoukkuetasolla edustanut Sami Helenius sekä olympiakisoissa otelleet moukarinheittäjä Sini Pöyry (Ateena 2004) ja kymmenottelija Mikko Halvari (Peking 2008).
Kaukasten Voiman jääkiekon edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Tuusulan jäähallissa Hyrylässä. Joukkue pelaa IV-divisioonassa. Joukkueen kulta-aika sijoittuu 1970- ja 1980-luvun vaihteeseen, jolloin seuran edustuskiekkoilijat pelasivat kansallista II-divisioonaa, joka oli tuon ajan kolmanneksi korkein sarja.
KaVolla ei ole nykyisin omaa junioritoimintaa, vaan se keskittyy edustuskiekkoon.
Kuuluisimpia joukkueen kasvatteja ovat NHL-kiekkoilija Sami Helenius sekä Mestis-tasolle yltäneet Mustosen veljekset (Toni, Vili ja Samu Mustonen).
Kaukasten Voiman koripallon edustusjoukkue pelaa koripallon II-divisioonassa. Muita joukkueita ovat lisäksi C-tytöt, Minitytöt, Mikropojat, Mikrotytöt ja Koripallokerho. Jokelassa järjestetään vuosittain suuri katukoristapahtuma.
KaVo
KaVo voi viitata seuraaviin asioihin:
Aaltoska orkaniseeraa
Aaltoska orkaniseeraa on suomalainen elokuva vuodelta 1949. Sen ohjaus on merkitty Edvin Laineen nimiin, mutta todellisuudessa siitä vastasi pääosin apulaisohjaaja Matti Kassila.
Elokuva on ajankuva Suomen sodanjälkeisestä yhteiskunnasta. Tuotantoyhtiön tavoitteena oli taloudellisen tuloksen lisäksi tarjota pulaan ja synkkyyteen hieman piristystä soiton ja laulun avulla. Elokuva irvailee aikakauden asuntopulan ja asumisen ahtauden mutta myös rosvokoplan kustannuksella. Lisäksi elokuva nojaa lapsitähti Veli-Matti Kaitalan varaan. Kyseessä oli viimeinen Särkän tuottama Veli-Matti-elokuva
Elokuva oli useiden aikakaudella elokuva-alalla työskennelleiden mukaan huono, ja elokuvan apulaisohjaaja Matti Kassilan mukaan Edvin Laineelta jopa pohjanoteeraus. Tässä elokuvassa Matti Kassila kuitenkin pääsi näyttämään kykynsä ohjata pitkiä elokuvia. Tuotannon jälkeen Toivo Särkkä antoi Kassilalle ohjattavaksi elokuvan "Isäntä soittaa hanuria".
Imeni Sverdlova
Imeni Sverdlova () on kaupunkimainen taajama ja kunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nevan pohjoisrannalla 43 kilometriä Pietarista kaakkoon. Taajamassa on asukkaita 9 100 ja kunnassa 10 400 henkeä (vuonna 2007).
Kunnan hallinnollinen keskus on Sverdloville nimetty taajama. Lisäksi siihen kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Ansareinmäki (), Koski (), Kuzminka (), Maaslova (), Nevanrannan kalanisto (), Nevski Parkleshoz (), Sarvela (), asutukset Krasnaja Zarja () ja Rabotši (). Toiseen maailmansotaan saakka useissa kylissä asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kelton luterilaiseen seurakuntaan.
Sverdlovin taajama on saanut alkunsa Samarkan eli Štšerbinkan kartanon yhteydessä toimineen tiilitehtaan työläisasutuksesta. Se on nimetty venäjänjuutalaisen bolševikkivallankumouksellisen Jakov Sverdlovin mukaan. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1979.
Kunnassa toimii maatalousyritys ZAO Plemzavod ”Prinevskoje”, teepakkaamo Nevskije porogi sekä rakennusteollisuutta. Taajaman lähellä on moottoriurheilukeskus. Suunnitteilla on Pietarin kehätiehen liittyviä logistiikka- ja palvelukeskuksia.
Kunnan päämies on Valeri Vasiljev, kunnanhallinnon päämies Andrei Polozov.
Ruoka-apu
Ruoka-apu on tukea, jossa ruokaa annetaan humanitaarisiin tarkoituksiin. Suurimmat ruoka-avun vastaanottajavaltiot ovat kehitysmaita ja kriisialueita, mutta myös esimerkiksi Suomi saa vuosittain Euroopan unionilta ruoka-apua 2,7 miljoonan euron arvosta.
Suomessa ruoka-apua jakavat esimerkiksi seurakunnat ja työttömien järjestöt. Ruoka-apu voi sisältää maksusitoumuksia elintarvikeliikkeisiin ja valmiiden elintarvikepakkausten jakamista. Ruoka-avun piiriin kuuluvat elintarvikepakkaukset sisältävät yleensä kuivamuonaa, kuten makaronia, jauhoja ja kaurahiutaleita, mutta toisinaan myös tuoreita elintarvikkeita, kuten lihaa ja vihanneksia. Elintarvikeliikkeet voivat lahjoittaa lähellä myyntiajan päättymistä olevia elintarvikkeita jaettavaksi ruoka-apuna.
Toukokämmekkä
Toukokämmekkä ("Dactylorhiza majalis") on Suomessa harvinainen pystyvartinen kämmekkälaji. Se kasvaa 30–50 senttimetriä korkeaksi.
Toukokämmekkää on Suomessa tavattu vain muutamia kertoja, nekin satunnaisia, joten kasvia on hyvin vaikea löytää Suomesta. Se kukkii kesäkuussa ja elää kuivilla kalkkipitoisilla niityillä.
Kukalla on lehtiä 4–8. Lehdet pienenevät latvaa kohden ja ovat muodoltaan kapeansoikeita. Lehtien levein kohta on keskellä tai hieman alapuolella, ja niiden väri on päältä tummanvihreä tummanruskein täplin ja alta tasaisen vaalea. Lajin kukkien tukilehdet ovat tummia ja sahalaitaisia. Kasvin varsi on tanakka ja paksu.
Toukokämmekkä muistuttaa äärimmäisen harvinaista leveälehtikämmekkää, niitä on joskus pidetty saman lajin alalajeina.
Jaffan taistelu
Jaffan taistelu oli kolmannella ristiretkellä käyty taistelu, jossa Saladinin ja Rikhard I Leijonamielen joukot kohtasivat Jaffan kaupungissa. Se oli ristiretken viimeinen taistelu ja sen päätteeksi Saladin ja kuningas Rikhard solmivat rauhansopimuksen. Vaikka ristiretkeläiset eivät koskaan saaneet Jerusalemia haltuunsa, kristityt pyhiinvaeltajat saivat luvan astua kaupunkiin ja lisäksi ristiretkeläiset palauttivat haltuunsa suuren maa-alueen Beirutista Jaffaan.
7. syyskuuta 1191, heti Arsufin taistelun jälkeen, ristiretkeläisten armeija jatkoi etenemistään Jaffaan, jonka he saivat haltuunsa. He päättivät tehdä Jaffasta hyökkäystensä tukikohdan, armeijan suunnitellessa Jerusalemin takaisinvaltaamista. Talvella hyökkäykset kuitenkin hylättiin ja Rikhard alkoi käydä satunnaisia neuvotteluita Saladinin kanssa, ne eivät johtaneet mihinkään. Keväällä 1192 neuvotteluita jatkettiin yhä ja tuolloin Rikhard sai huolestuttavia uutisia veljensä Juhanan toiminnasta. Kun kesä lähestyi, Rikhard päätti palata pian Englantiin turvatakseen asemansa siellä.
5. heinäkuuta 1192, Rikhard aloitti perääntymisensä Pyhältä maalta, ymmärrettyään ettei Jerusalemin valloitus onnistuisi. Melkein välittömästi Rikhardin peräännyttyä, Saladinin joukot piirittivät Jaffan. Muslimisotilaat ryntäsivät onnistuneesti muureille ja ainoastaan Jaffan linnake säilyi puolustavien ristiretkeläisten hallussa. Kuultuaan tilanteesta, Rikhard kokosi pienen ryhmän joukkoja ja palasi kaupungille. Nähtyään muslimien lipun muureilla, hän luuli kaupungin joutuneen kokonaan heidän haltuunsa, mutta sai pian tietää asioiden oikean laidan erään kaupunkia puolustaneen sotilaan uitua hänen lippulaivalleen.
Kuultuaan kaupungin tilanteesta, Rikhard hyppäsi uhkarohkeasti mereen ja kahlasi rannalle. Häntä seurasi 54 ritaria ja 2000 genovalaista sekä pisalaista varsijousimiestä, jotka Rikhard johti taisteluun. Taistelussa kuninkaan hevonen menehtyi muslimien nuolista ja kun Saladin näki Rikhardin sotimassa jalkaisin, hän lähetti vastustajalleen yhden tallinsa hevosista. Loppujen lopuksi Rikhardin sotilaat onnistuivat ajamaan muslimien 7000 miehen armeijan takaisin kaupunkiin, missä heidät piiritettiin ja voitettiin. Rikhard sai Jaffan takaisin haltuunsa.
Raw Footage
Raw Footage on Ice Cuben kahdeksas studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 2008. Albumin ensimmäinen single oli "Gangsta Rap Made Me Do It", josta kuvattiin myös musiikkivideo. Albumin toisena singlenä julkaistiin "Do Ya Thang", josta myös kuvattiin musiikkivideo.
Albumi nousi sijalle viisi Billboard 200 -listalla ja sijalle yksi Top R&B/Hip-Hop Albums-listalla. Albumi on myynyt tähän mennessä hieman reilut 500 000 kappaletta.
Perustuu tositapahtumiin
Perustuu tositapahtumiin on Kimmo Liskomäen Pitkät Kalsarit -yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 18. kesäkuuta 2008.
Lempi Linna
Lempi Linna (s. 24. marraskuuta 1908 Nivala) on suomalainen kirjailija.
Linnan romaani "Konikapina" käsitteli 1932 tapahtunutta Nivalan konikapinaa. Hän käytti kirjan pohjana omia muistikuviaan, mukana olleiden haastatteluja sekä pulamiesten kokousten pöytäkirjoja. Mikko Niskanen ohjasi 1977 Linnan romaanin pohjalta elokuvan Pulakapina.
Routakuun laulu
Routakuun laulu on suomalaisen Solid -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1980.
Ilkka Hannulan johtaman, suomalaista laulelmamusiikkia esittäneen, yhtyeen toinen albumi sisältää Hannulan sävellyksiä Viljo Kajavan sanoituksilla. Kaupallisesti albumi ei ilmestyessään juuri menestynyt.
Rocket Records julkaisi levystä CD-painoksen 30. tammikuuta 2008. Se sisältää myös Ilkka Hannulan kirjoittamat saatesanat. CD:n julkaisuviikolla tuli myös kuluneeksi kymmenen vuotta runoilija Kajavan kuolemasta.
Sävellykset & sovitukset: Ilkka Hannula. Sanat: Viljo Kajava.
Herman van Veen
Hermannus Jantinus ”Herman” van Veen (s. 14. maaliskuuta 1945 Utrecht, Alankomaat) on alankomaalainen laulaja, viulisti, kirjailija, lauluntekijä ja säveltäjä. Hän on luonut Alfred J. Kwakin, josta valmistettiin piirrosarja vuonna 1989. Van Veen kirjoitti ja esitti piirrossarjan sekä saksan- että hollanninkieliset tunnuslaulut.
Opiskellessaan Utrechts Conservatoriumissa van Veen aloitti kaksikymmenvuotiaana esiintymisen aisaparinaan pianisti ja säveltäjä Erik van der Wurff, jonka kanssa hän perusti kabareeryhmän "Cabaret Chantant Harlekijnin". Van Veen tuli tunnetuksi 1970-luvulla lavaesiintymisillään, joissa yhdisteltiin kabareeta, satiiria, performanssia ja musiikkia.
Sotion
Sotion (n. 200-170 eaa.) oli antiikin kreikkalainen doksografi ja elämäkertakirjailija. Hän oli kotoisin Aleksandriasta.
Sotion oli merkittävä lähde Diogenes Laertioksen filosofielämäkerroille. Hänen teoksistaan ei ole säilynyt yhtäkään, mutta ne tunnetaan epäsuorasti muun muassa Diogeneen kautta. Sotionin pääteos oli "Perimysjärjestyksistä" ( tai ). Se on varhaisin tunnettu teos, jossa filosofeja järjestettiin koulukuntiin perimysjärjestyksittäin eli opettaja-oppilas -ketjujen mukaisesti. Sotionilta on peräisin muun muassa ajatus joonialaisesta koulukunnasta, joka sai alkunsa Thaleesta, joka vaikutti Anaksimandrokseen, joka vaikutti edelleen Anaksimeneehen, ja niin edelleen.
"Perimysjärjestyksistä" koostui todennäköisesti kolmestatoista kirjasta, ja ainakin osa sen aineistosta oli peräisin Theofrastoksen kokoamasta doksografiasta. "Perimysjärjestyksistä" oli tarpeeksi tunnettu, jotta Herakleides Lemboslainen teki siitä lyhennelmän toisen vuosisadan eaa. puolessä välissä, ja myöhemmin saman nimisen teoksen kirjoittivat myös Sosikrates ja Antisthenes Rhodoslainen.
Qasigiannguit
Qasigiannguit on kaupunki ja entinen kunta Disko Bayn lähellä Grönlannissa. Nykyisin se kuuluu Qaasuitsupin kuntaan. Qasigiannguitin kunnassa oli 1 417 asukasta, joista suurin osa asui kunnan samannimisessä keskustaajamassa, ja sen pinta-ala oli 3 000 neliökilometriä. Qasigiannguitin tärkein elinkeino on katkarapujen ja ruijanpaltaiden kalastaminen.
Qasigiannguitissa sijaitsee Grönlannin vanhin rakennus, joka on kaupungin perustamisvuodelta 1734. Talo toimii arkeologisena museona esihistoriallisista kulttuureista.
Riippasara
Riippasara ("Carex magellanica", syn. "Carex paupercula") on monivuotinen kapealehtinen sarakasvi. Se on yleinen kaikkialla Suomessa ja kukkii keskikesällä.
Riippasara kasvaa noin 10–20 senttiä pitkäksi. Varren juurakko on pitkä. Se on melko tanakka, terävästi kolmisärmäinen ja täyteinen. Sen kukinto on monitähkäinen. Pullakot ovat 3–4 millimetriä pitkiä, litteitä, luumunmuotoisia ja aika vihertäviä. Kasvin elinympäristö keskittyy pääasiassa rämeihin ja korpiin, mutta sitä havaitaan myös muun muassa rannoilla.
Riippasara voi risteytyä harsusaran ("Carex rariflora") kanssa.