hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tallari
Tallari on Kaustisella Kansantaiteenkeskuksessa päämajaansa pitävä kansanmusiikin ammattilaisyhtye. Tallari perustettiin vuonna 1986 Kansanmusiikkisäätiön, Yleisradion, Kaustisen kunnan ja Opetusministeriön yhteistyön hedelmänä. Tallarin perustamisesta tuli vuonna 2006 kuluneeksi kaksikymmentä vuotta, ja yhtye juhlisti merkkivuotta mm. konserttien, levynjulkaisun ja juhlamarssin sävellyskilpailun merkeissä.
Yhtyeen perustamisesta lähtien mukana ovat olleet kansanmusiikin esittämisen, tutkimuksen ja koulutuksen parissa jo sukupolven mittaisen työrupeaman tehneet muusikot Ritva Talvitie (viulu, jouhikko, laulu ja 2-rivinen haitari), Antti Hosioja (haitarit ja kontrabasso), Risto Hotakainen (viulu, mandoliini, nyckelharpa, jouhikko ja laulu) ja Timo Valo (harmoni ja kontrabasso).
Yhtyeen alkuperäiskokoonpanoon valittiin kaikkiaan 14:stä hakijasta edellä mainittujen lisäksi Arto Järvelä (viulu), Hannu Lehtoranta (kansanomaiset puhaltimet) ja Anna-Kaisa Liedes (kanteleet). Lisäksi vakituisina avustajina yhtyeen alkutaipaleella toimi Leena Joutsenlahti (puupuhaltimet). Myöhemmin yhtyeen jäsenten lukumäärä ja kokoonpano on vaihdellut, ja Tallarissa ovat vuosien mittaan vaikuttaneet mm. Tellu Turkka, Liisa Matveinen ja Anita Lehtola-Tollin.
Uusin tulokas Tallarin riveissä on viitasaarelainen Pauliina Kumpulainen, joka liittyi yhtyeeseen syksyllä 2005.
Tallari esittää suomalaista kansanmusiikkia sen kaikissa ilmenemismuodoissa. Ohjelmasta löytyy erilaisia produktioita, omia sävellyksiä, läpileikkauksia historiallisen ja tämän päivän kansanmusiikin ilmiöistä, mestaripelimannien ja -laulajien ohjelmistoja ja tyylejä havainnollistavia konserttikokonaisuuksia ja soivia kansansoitinesittelyjä. Ohjelmakirjoon kuuluvat myös kirkkokonsertit, häämusiikki, ohjelmamusiikki erilaisiin perhejuhliin, sekä vanhaa tanssimusiikkia.
Tallari toimii myös kansanmusiikin kouluttajana Ala-Könni-opistossa, Kaustisen musiikkilukiossa, Keski-Pohjanmaan konservatoriossa ja ammattikorkeakoulussa sekä yhteistyössä Suomen Kansanmusiikkiliiton ja muiden alan yhteisöjen kanssa.
Tallari on julkaissut satoja kappaleita kattavan kokoelman suomalaista kansanmusiikkia ja omia sävellyksiä äänitteinä, videoina ja Yleisradion kantanauhoina.
Hilpas Sulin
Hilpas Sulin (s. 27. syyskuuta 1934 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Sulin oli merkittävä vaikuttaja HPK:n jääkiekkoilussa. Hämeenlinnassa hän teki pitkän uran sekä pelaajana että valmentajana. Sulin pelasi SM-sarjassa vuosien 1949–1960 välissä 87 ottelua saldolla 28+22. HPK:n päävalmentajana Sulin toimi suomensarjassa vuodet 1968–1975 ja I divisioonassa 1978–1981.
Sulin toimi myös monissa tehtävissä Suomen Jääkiekkoliitossa. Hän valmensi ikäkausimaajoukkueita 1974–1987. Sulin luotsasi 18-vuotiaiden maajoukkueen EM-hopealle 1983. Lisäksi hän on ollut vuoden Jääkiekkoliiton Hämeen kouluttajana sekä yhdeksän vuotta Jääkiekkoliiton koulutusleirien vastuullisena kouluttajana. 90-luvulla Sulin toimi melko aktiivisesti ottelukommentaattorina Radio Jannen selostamissa HPK:n otteluissa.
Algebrallinen lukuteoria
Algebrallinen lukuteoria on lukuteorian osa-alue, joka tutkii algebrallisia lukuja. Nämä luvut ovat rationaalikertoimisen polynomiyhtälön juurten muodostama joukko. Algebrallinen lukukunta on rationaalilukujen äärellinen (ja siten algebrallinen) kuntalaajennus. Näissä kunnissa alkioita kutsutaan algebrallisiksi luvuiksi. Algebralliset kokonaisluvut käyttäytyvät jossain määrin kokonaislukujen tapaan, mutta esimerkiksi tekijöihinjako ei ole algebrallisten lukujen kohdalla yksikäsitteistä. Algebrallinen lukuteoria jakaantuu esimerkiksi Galois'n teorian, ryhmien kohomologiaan, luokkakuntateoriaan, ryhmien esitysteoriaan ja L-funktioihin.
Moni lukuteorian ongelman tutkiminen helpottuu kun lausekkeista otetaan jakojäännös modulo "p", missä "p" on alkuluku. Tällöin ongelmaa voidaan tutkia äärellisissä kunnissa. Tätä prosessia kutsutaan lokalisoinniksi ja lokalisoinnin avulla saadaan määriteltyä p-adiset luvut. Lokalisointi ja p-adiset luvut ovat tärkeä algebrallisen lukuteorian osa-alue.
Xabi Alonso
Xabier ”Xabi” Alonso Olano (s. 25. marraskuuta 1981 Tolosa, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän edusti urallaan Real Sociedadia, Eibaria, Liverpoolia, Real Madridia ja Bayern Münchenia. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskustassa.
Myös Alonson veli Mikel Alonso on jalkapalloilija. Isä Periko Alonso pelasi aikanaan muun muassa Real Sociedadissa ja Barcelonassa.
Alonson kasvattajaseura on Antiguoko, jossa hän pelasi juniorina yhdeksän kauden ajan joukkuetoverinaan muun muassa Mikel Arteta. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelanneeseen Real Sociedadiin. Hän nousi saman kauden aikana reservijoukkueen kautta seuran edustusjoukkueeseen, jossa hän teki ensiesiintymisensä 1. joulukuuta 1999 Copa del Reyn ottelussa Logroñésia vastaan.
Kauden 2000–2001 alkupuoliskon Alonso pelasi lainalla Segunda Divisiónin Eibarissa. Palattuaan Real Sociedadiin tammikuussa 2001 walesilaisvalmentaja John Toshack teki tuolloin 19-vuotiaasta Alonsosta välittömästi putoamiskurimuksessa olleen joukkueen kapteenin. Joukkue pelastui putoamiselta ja sijoittui kahta kautta myöhemmin sarjassa toiseksi, joka oli sen paras sijoitus sitten 1980-luvun alun mestaruuksien. Espanjalainen jalkapallolehti "Don Balón" valitsi Alonson kauden parhaaksi kotimaiseksi pelaajaksi.
Kesällä 2004 juuri englantilaisseura Liverpoolin päävalmentajaksi nimitetty Rafael Benítez hankki Alonson joukkueeseensa 10,5 miljoonalla punnalla. Alonso saavutti pian paikan Benítezin ykkösmiehistössä. Hän oli avauskokoonpanossa Liverpoolin voittaessa Mestarien liigan vuonna 2005 ja FA Cupin vuonna 2006.
Elokuussa 2009 Liverpool ja Real Madrid sopivat Alonson siirtymisestä espanjalaisseuraan 30 miljoonalla eurolla. Hän teki seuran kanssa viisivuotisen sopimuksen. Alonso ansaitsee vuodessa 4,5 miljoonaa euroa.
Alonso on myös Espanjan maajoukkueen runkopelaajia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 21-vuotiaana 30. huhtikuuta 2003 Espanjan voittaessa Ecuadorin ystävyysottelussa maalein 4–0. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä Espanja voitti mestaruuden. Lisäksi hän pelasi vuoden 2004 ja 2008 EM-kilpailuissa, joista jälkimmäisessä Espanja voitti mestaruuden.
Seurajoukkue
Maajoukkue
Kansantaiteenkeskus
Kansantaiteenkeskus toimii Kaustisella suomalaisen kansanomaisen kulttuurin kansainvälisenä esittely-, tiedotus-, koulutus-, tallennus- ja tutkimuskeskuksena.
Kansantaiteenkeskuksen uudisrakennuksen peruskivi muurattiin 1996, ja se valmistui seuraavana vuonna. Talo on kookas: neliöitä on 3 500 ja konserttisaliin mahtuu 400 henkeä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Rainer Mahlamäki.
Talossa toimivat Kansanmusiikki-instituutti, kansanmusiikin ammattiyhtye Tallari, Suomen Kansansoitinmuseo, Kaustinen Folk Music Festival -organisaatio, paikallinen toimintaryhmä Pirityiset, sekä Pohjanmaan lipputoimisto Oy.
Kaustisen kansantaiteenkeskus on itsenäinen kiinteistöosakeyhtiö jonka osakkeista suurimman osan omistaa Kaustisen kunta lisäksi kiinteistöyhtiön on osakkaina muutamia pienosakkaita.
Rakennuksen Kaustinen-sali on peruskallioon louhittu 400 hengen konserttisali. Salista on sanottu, että se toteuttaa kaustislaisen kansanmusiikkimesenaatin Santeri Isokankaan haaveen ”täällä vielä kerran kivetkin soivat”.
Salissa pidetään muun muassa kansanmusiikkifestivaalien ja kamarimusiikkiviikon konsertteja.
Kiinteistöyhtiö on vuokrannut Kaustinen-salin Pohjanmaan Lipputoimisto Oy:lle joka järjestää salissa aktiivisesti tapahtumia myös muulloin kuin festivaalien tai kamarimusiikkiviikon aikaan. Lisäksi Kaustinen-salissa toimii vuodesta 2012 alkaen elokuvateatteri Kino Kansantaiteenkeskus.
The Man Who Sold the World
The Man Who Sold the World on David Bowien albumi, joka julkaistiin Mercury Records -merkillä Yhdysvalloissa marraskuussa 1970 ja Britanniassa huhtikuussa 1971.
Koska Bowie vietti aikaa albumin nauhoitusten aikana uuden vaimonsa Angien kanssa, suuren osan kappaleista sovittivat kitaristi Mick Ronson ja basisti-tuottaja Tony Visconti. Albumi on äänimaailmaltaan huomattavasti raskaampi kuin Bowien edellinen albumi "Space Oddity". Ilmestyttyään albumin menestys jäi heikoksi. Paria vuotta myöhemmin, Bowien tehtyä läpimurtonsa, se nousi listoille Britanniassa.
Nimikappaleesta "The Man Who Sold the World" on tehnyt cover-version muun muassa grungeyhtye Nirvana.
Albumin brittiläisen version kannessa Bowie on pitkällään pukeutuneena leninkiin. Tämä oli varhainen osoitus hänen kiinnostuksestaan hyödyntää androgyynistä ulkonäköään. 
Alkuperäisessä Yhdysvaltojen julkaisussa on erilainen, sarjakuvamainen kansi. Sarjakuvakansi oli alkuperäinen idea levyn kanneksi ja Yhdysvalloissa oli jo ehditty aloittaa niiden painaminen. "Mekkokansi" ei siis ehtinyt Amerikan painoksiin.
Vuoden 1972 RCA:n uudelleenjulkaisussa on Ziggy Stardustin mustavalkoinen kuva.
Saksan liittotasavallassa albumi julkaistiin alun perin pyöreällä kannella.A-puoli
B-puoli
JK Narva Trans
Jalgpalliklubi Narva Trans, myös Trans Narva tai FC Narva Trans on jalkapalloseura Narvasta, Virosta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan pääsarjassa Meistriliigassa. Seura perustettiin vuonna 1979 nimellä "Avtomobilist Narva". 1980-luvulla se tunnettiin nimellä "Autobaas Narva".
FC Warrior Valga
FC Warrior Valga on jalkapalloseura Tallinnasta, Virosta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla III liigassa. Seura perustettiin vuonna 1997 nimellä "FC Valga" Valgan kaupungissa, mutta muutti sittemmin Tallinnaan. Nykyisen nimensä se otti käyttöön kaudeksi 2006.
JK Tulevik Viljandi
Tulevik Viljandi on jalkapalloseura Viljandista, Virosta. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, II liigassa.
Seura perustettiin vuonna 1912 nimellä "Viljandi FK". Vuonna 1991 se käytti nimeä Viljandi JK ja vuodesta 1992 lähtien nykyistä nimeään. Joukkueen suurimmat saavutukset ovat kaksi finaalipaikkaa Viron cupissa, vuosina 1999 ja 2000.
Vuonna 2006 joukkue sijoittui sarjassa toiseksi viimeiseksi ja joutui putoamiskarsintaan Tallinnan Kalevia vastaan, jolle se lopulta hävisi vierasmaalisäännöllä. Se kuitenkin säilytti paikkansa pääsarjassa kun Maag ja Tammeka yhdistyivät JK Maak Tammekaksi ja jätti liigaan yhden paikan vapaaksi.
Angervo
Angervo on useiden eri kasvisukujen nimen osa sekä sukunimi:
Martin Clunes
Alexander Martin Clunes (s. 28. marraskuuta 1961, Wimbledon, Suur-Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa brittiläisissä komediasarjoissa. Parhaiten hänet tunnetaan sarjoista "Doc Martin" ja "Huonosti käyttäytyvät miehet".
Vuodesta 2004 Clunes on näytellyt pääosaa vaimonsa Philippa Braithwaiten tuottamassa sarjassa "Doc Martin". Sarjaa on esitetty yli 70 maassa, ja sen suosio on tehnyt avioparista miljonäärejä. He asuvat hevostilalla Dorsetissa, ja Clunes on toiminut The British Horse Societyn johtajana.
Aleksei Vasko
Aleksei Vasko (s. 13. helmikuuta 1988) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelaa kasvattajaseurassaan tallinnalaisessa Lasnamäen Ajaxin joukkueessa pääsarjassa Meistriliigassa. Hän on kuulunut myös Viron poikamaajoukkueisiin. Vasko on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa.
Luettelo 5 000 metrin juoksun Suomen-mestareista
Tämä on luettelo 5 000 metrin juoksun Suomen mestareista. 5 000 metrin juoksun Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1910 lähtien. Eniten mestaruuksia, kuusi kappaletta, on Annemari Sandell-Hyvärisellä. Miehistä useimmin on voittanut Martti Vainio, viisi kertaa.
Miesten Kalevan kisojen kilpailun on kuudesti voittanut ulkomaalainen juoksija. Vuonna 1944 Ruotsin Gunder Hägg voitti kilpailun ajalla 14.24,1. Vuonna 2005 mestaruuden voitti ajalla 14.14,28 kenialainen Francis Kirwa, joka sai Suomen kansalaisuuden samana vuonna. Vuosina 2009, 2012, 2013 ja 2014 mestari oli suomalaista seuraa edustava kenialainen Lewis Korir.
Vuonna 1916 Albin Stenroos ja Sameli Tala jakoivat voiton mutta sen ajan sääntöjen mukaan he joutuivat uusimaan voitosta. Kaksi päivää myöhemmin (21.8.1916) järjestetyssä uusinnassa Stenroos (15.55,4) voitti Talan parilla metrillä.
Pekka Lyyski
Pekka Lyyski (s. 26. heinäkuuta 1953 Kokkola) on suomalainen entinen jalkapallovalmentaja. Hän toimi neljätoista kautta IFK Mariehamnin päävalmentajana 2002–2015, nostaen joukkueen Kakkosesta Veikkausliigaan asti ja vakiinnuttaen sen paikan pääsarjatasolla.
Lyyskin poika Jani Lyyski on entinen ammattijalkapalloilija, joka pelasi pitkään IFK Mariehamnissa.
Lyyski aloitti IFK Mariehamnin päävalmentajana 2002. Hän nosti joukkueen kahdessa vuodessa Kakkosesta Veikkausliigaan, saavuttaen perättäiset sarjanousut 2003 ja 2004. Hänet valittiin myös Ahvenanmaan vuoden valmentajaksi molempina vuosina. Kaudella 2013 Lyyskistä tuli Euroopan kolmanneksi pisimpään yhtäjaksoisesti samassa joukkueessa toiminut päävalmentaja, kun Thomas Schaaf jätti tehtävänsä Werder Bremenissä.
Syyskuussa 2015 Lyyski johdatti IFK Mariehamnin sen seurahistorian ensimmäiseen cup-mestaruuteen, kun joukkue voitti Suomen Cupin loppuottelussa FC Inter Turun 2–1. Lokakuussa 2015 hän ilmoitti lopettavansa valmennusuransa kauden päätteeksi.
Liddlen oireyhtymä
Liddlen oireyhtymä on harvinainen aineenvaihduntaan vaikuttava perinnöllinen sairaus. Liddle johtuu yhden geenin virheestä ja aiheuttaa jo nuorella iällä vakavia komplikaatioita. Liddle johtuu joko perimästä tai mutaatiosta. Geenivirhe on autosomissa dominantisti periytyvä. Liddlen oireyhtymä siis periytyy 50 % todennäköisyydellä ja sukupuolesta riippumatta. Mutaatio johtaa munuaisten distaalisen kokoojaputken ENaC-kanavien liian voimakkaaseen toimintaan, josta seuraa natriumionien takaisinimeytyminen verenkiertoon. Natriumionien takaisin imeytymisen vastapainoksi tubulukseen erittyy kalium- ja vetyioneja.
Helpoimmin havaittavat oireet ovat sekundaarisia: kohonnut verenpaine ja sydänoireet. Verikokeissa Liddle-potilaalla on tyypillisesti havaittavissa huomattava hypokalemia, hypoaldosteronismi ja hyporeninismi. Alhainen kaliumtaso aiheuttaa helposti takykardiaa, joka on pahassa tapauksessa hengenvaarallinen tila. Natriumionien voimakas takaisinimeytyminen ilmenee korkeana verenpaineena. Aldosteronin ja reniinin alentunut määrä on seurausta korkeasta verenpaineesta ja natriumin pitoisuudesta veressä.
Suomessa Liddleä hoidetaan amiloridi-lääkityksellä ja lääkehoidon vaste on ollut hyvä. Amiloridi on kaliumia säästävä diureetti, jonka saamiseksi tarvitaan Lääkelaitokselta erityislupa, koska yhdelläkään pelkästään amiloridiin perustuvalla lääkkeellä ei ole tuontilupaa Suomeen. Lääkehoidolla ei kuitenkaan ole kuratiivista vaikutusta, vaan hoito on oireenmukaista.
Janne Hyppönen
Janne Hyppönen (s. 14. syyskuuta 1970 Vehkalahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on toiminut Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa FC KooTeePeen ja MyPan valmentajana.
Pelaajana Hyppönen pelasi parhaimmillaan Veikkausliigassa Kotkan TP:ssä kausina 1999 ja 2000. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Hän teki 2 maalia kaudella 1999.
Hyppönen toimi Veikkausliigassa pelanneen FC KooTeePeen päävalmentajana kauden 2003 lopulta kauteen 2006. FC KooTeePee saavutti liigassa hänen valmennuskaudellaan 81 ottelussa 26 voittoa, 19 tasapeliä ja 36 tappiota.
Kaudella 2007 Hyppönen toimi Veikkausliigassa MyPan kakkosvalmentajana ja juniorien valmennuspäällikkönä ja siirtyi päävalmentajaksi loppukaudella Ilkka Mäkelän jätettyä tehtävänsä. Hän jatkoi päävalmentajana myös kaudella 2008 tavoitteena mitalikantaan palaaminen, mutta sai potkut tehtävistään 24. syyskuuta 2008. Osasyy oli joukkueen heikko menestys, mutta Hyppösen ja joukkueen johdon välillä oli myös sopimusristiriitoja. Tapausta puitiin helmikuussa 2010 Kymenlaakson käräjäoikeudessa, joka katsoi MyPan päättäneen Hyppösen työsopimuksen perusteettomasti. Seura määrättiin maksamaan Hyppöselle korvauksia ja oikeudenkäyntikuluja yli 50 000 euron edestä. MyPa valitti tuomiosta hovioikeuteen, mutta Kouvolan hovioikeus piti voimassa käräjäoikeuden antaman tuomion.
Kaudella 2010 Hyppönen siirtyi takaisin FC KooTeePeen valmentajaksi Ykköseen, jossa hän jatkoi myös kausilla 2011 ja 2012.
Teemu Turunen (jalkapalloilija)
Teemu Turunen (s. 19. tammikuuta 1986 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Turunen pelasi Veikkausliigassa viisi kautta ja edusti myös Suomen nuorisomaajoukkueita.
Turusen isä Jari Turunen pelasi Mestaruussarjaa Kuopion Palloseurassa ja hänen vuotta nuorempi veljensä Tuomo Turunen on edelleen ammattilaisjalkapalloilija.
Turunen debytoi Veikkausliigassa KooTeePeen edustusmiehistössä kaudella 2004. Ennen siirtymistään KooTeePeehen hän oli pelannut Kotkan Jäntevässä, Haminan Pallo-Kissoissa ja Kotkan Työväen Palloilijoissa.
Turunen kävi useasti testeissä ulkomailla. Hän oli esimerkiksi Norjassa Tromsøssä ja Italiassa Piacenzassa, mutta näistä kumpikaan ei tarjonnut sopimusta. Tromsøn ja Piacenzan lisäksi Turunen kävi harjoittelemassa Udinesen, Rangersin ja Heerenveenin joukkueissa. Udinese olisi tarjonnut sopimustakin, mutta tuolloin Turunen päätti jäädä vielä Suomeen.
Kaudeksi 2007 Turunen siirtyi kahden vuoden sopimuksella Turkuun Interin joukkueeseen. Kaudella 2008 hän jäi kuitenkin suhteellisen vähälle peliajalle ja niinpä hän siirtyi heinäkuussa takaisin KooTeePeehen.
Kaudeksi 2009 Turunen siirtyi norjalaisen Sogndalin joukkueeseen Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän jäi Sogndalissakin vähälle peliajalle, joten Turusen sopimus purettiin kesäkuussa. Heinäkuussa hän puolestaan liittyi Ruotsin Superettanin Falkenbergin riveihin Falkenbergissä Turunen kärsi loukkaantumisesta ja hän pelasi vain yhdessä ottelussa.
Loukkaantumisen jälkeen Turunen palasi loppukaudella 2010 Ykkösen FC KooTeePeen joukkueeseen . Seuraavaksi kaudeksi hän puolestaan siirtyi vuoden sopimuksella saman sarjan FC Lahteen, joka nousi kauden päätteeksi Veikkausliigaan. Hän pelasi Lahdessa 19 ottelussa ja teki kuusi maalia.
Turunen joutui lopettamaan pelaajauransa polven rustovamman vuoksi. Tämän jälkeen hän on toiminut pelaaja-agenttina muun muassa veljelleen.
Turunen opiskelee oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Metal Machine Music
Metal Machine Music on vuonna 1975 julkaistu Lou Reedin albumi. Alun perin sen julkaisi RCA Records kahdella LP-levyllä. Sen on uudelleenjulkaissut yhdellä CD:llä BMG vuonna 1998 ja Buddah Records vuonna 2000.
"Metal Machine Musicia" on pidetty vaihtoehtoisesti joko vitsinä, pelkästään levytyssopimuksen täyttämiseksi tehtynä roskana tai varhaisena esimerkkinä nykyaikaisesta noise-musiikista. Lou Reedin mukaan albumi käsittää yksinomaan kitaran kiertoääntä toistettuna eri nopeuksilla. Reed nauhoitti teoksen neliraitanauhurilla New Yorkin asunnossaan. Alkuperäisessä julkaisussa jokainen raita käsitti yhden puolen LP-levystä. Raitojen 1–3 kestoksi oli ilmoitettu 16:01 ja neljännen raidan, joka toisti viimeistä uraa loputtomasti "16:01 or ∞".
Medo
Mohamed Kamara eli Medo (s. 16. marraskuuta 1987 Port Loko, Sierra Leone) on sierraleonelainen jalkapalloilija, jolla on myös Suomen kansalaisuus. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Medo edustaa tällä hetkellä Helsingin Jalkapalloklubia.
Kotimaassaan Sierra Leonessa Medon seura oli Kallon. Vuonna 2003 hän osallistui Sierra Leonen juniorimaajoukkueen kanssa Suomessa järjestettyihin alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuihin, jossa hän pelasi kaikki kolme alkulohkon ottelua Espanjaa, Yhdysvaltoja ja Etelä-Koreaa vastaan. Turnauksen jälkeen hän jäi usean joukkuetoverinsa kanssa Suomeen ja anoi turvapaikkaa.
Medo sijoitettiin Kontiolahden vastaanottokeskukseen ja jatkoi jalkapalloilua Lehmon Pallossa. Saavutettuaan täysi-ikäisyyden ja saatuaan peliluvan vuoden 2005 lopulla hän teki sopimuksen Veikkausliiga-joukkue Kuopion Palloseuran kanssa. Seuraavana keväänä hän voitti KuPSin kanssa Liigacupin ja debytoi Veikkausliigassa 27. huhtikuuta 2006 ottelussa KooTeePeetä vastaan. Tulokaskaudellaan 2006, joka päättyi KuPSin putoamiseen, hän pelasi 23 liigaottelussa.
KuPSin putoamisen jälkeen Medo siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jota hän edusti kaudet 2007–2010. HJK:ssa hän voitti Suomen cupin kaudella 2008 ja Suomen-mestaruuden kausilla 2009 ja 2010. Jälkimmäisellä kaudella hänet valittiin Vuoden liigapelaajaksi. Elokuun 2010 lopulla Medo siirtyi serbialaiseen Partizaniin, jonka hän oli kohdannut HJK:n kanssa Mestarien liigan karsinnoissa kuukautta aikaisemmin. Tammikuussa 2013 Medo siirtyi Boltoniin 3,5 vuoden pituisella sopimuksella.
Medo sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2010. Hän on ilmaissut halunsa pelata Suomen maajoukkueessa, mikä ei kuitenkaan ole automaattisesti mahdollista hänen Sierra Leonen juniorimaajoukkue-edustuksiensa vuoksi. Medo ja Suomen Palloliitto hakivat Kansainväliseltä jalkapalloliitolta poikkeuslupaa, jota FIFA ei kuitenkaan myöntänyt. Maaliskuussa 2011 Medo valittiin Sierra Leonen maajoukkueeseen, jonka aiemmista kutsuista hän oli kieltäynyt.
David Fox (multimediatuottaja)
David Fox on yhdysvaltalainen multimediatuottaja. Hänen tunnetuin teoksensa lienee seikkailupeli "Zak McKracken and the Alien Mindbenders", jonka hän suunnitteli.
David Fox työskenteli Lucasfilm Gamesissä sen perustamisesta alkaen. Hän jätti LucasArtsin kymmenen vuotta myöhemmin. Sen jälkeen hän on toiminut konsulttina peli- ja simulaattoriprojekteissa, tuottanut ja johtanut www-sivustoja sekä suunnitellut ja tuottanut opetusohjelmiston.
Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojekti
Intian ja Venäjän kuljetuskoneprojekti, jota on valmisteltu vuodesta 2001 alkaen ja joka on vahvistettu 2005 on Venäjän ilmavoimien komentajan taholta esitetty syyksi mahdollisesti vetäytyä Antonov An-70-hankkeesta.
Koneella on tarkoitus korvata 112 Neuvostoliiton Intialle 1980-luvulla myymää Antonov An-32 -konetta. Venäjälle Iljušin Il-214 korvasi niin ikään vanhentuneita Antonov An-22 -koneita.
Marraskuun 2005 sopimuksen mukaan aluksi Intian tulisi saada 45 konetta ja Venäjän noin 100. Koneen lastitilan pituus on noin 13,5 metriä ja korkeus kolme metriä.
Hanke tunnetaan myös Iljušin Il-214:nä, mihin yhdistyi 2003 Jakovlev Jak-242-hanke. Jakovlev on mukana myös Irkutin yhteistyössä. Matkustajakone- ja kuljetuskonehankkeen nimi Venäjällä on tämän jälkeen MS-21. Kilpailussa oli mukana myös Tupolev Tu-234 eli Tupolev Tu-204-300, mutta se ei menestynyt.
Kesäkuussa 2001 intialainen Hindustan Aeronautics Ltd ja venäläiset Irkut, Rosboronexport ja Iljušin solmivat sopimuksen kaksimoottorisen 18 500 kg kantavan taktisen kuljetuslentokoneen kehittämisestä, valmistuksesta ja myynnistä. Irkutin mukaan myös ukrainalainen lentokonetehdas Jakovlev on liittynyt ohjelmaan.
Intian ja Venäjän valtioiden välillä uskotaan sopimuksen syntyvän lokakuussa 2006, kun Intian pääministeri Manmohan Singhin joulukuussa 2005 tapahtuneen Moskovan vierailun aikana allekirjoitettiin sopimus, mikä poistaa patenttiesteitä aiotulta hankkeelta.
Irkut (yhtiö)
Irkut () on venäläinen lentokoneteollisuuden holdingyhtiö, johon kuuluvat yritykset kattavat monipuolisesti sotilaslentokoneiden koko suunnittelu- ja valmistusprosessin. Sen osayrityksiä ovat Jakovlevin lentokonetehdas, Irkutskin lentokonetehdas, Berijevin lentovenetehdas (TANTK) Taganrogissa, BETA IR, OKB Russkaja Avionika ja noin 20 muuta.
Yhtiön tärkeimpiä nykytuotteita ovat Suhoi Su-30 hävittäjät, Jak-130 harjoituslentokone ja Be-sarjan amfibiokoneet.
Eurooppalainen EADS osti 2005 10 % Irkutin osakepääomasta 50 miljoonalla eurolla.
Vuodesta 2006 Irkut kuuluu osana suurempaan valtiolliseen OAK-ilmailuteollisuuskonserniin, jolla on siitä 81 %:n omistusosuus. Maailmanlaajuisesti Irkut kuuluu sadan suurimman puolustusteollisuusyrityksen joukkoon.
CFM International
CFM International on yhdysvaltalaisen General Electricin GE Aviationin ja ranskalaisen Snecman yhteisyritys, joka valmistaa CFM56-suihkumoottoreita lentokoneisiin.
Turul
Turul-lintu on unkarilaisen myytin mukaan madjaarit Pannoniaan johdattanut olento. Se kuvataan usein korppikotkan kaltaiseksi. Nimitys juontunee turkin kielen haukkaa tarkoittavasta sanasta.
Iljušin Il-214
Iljušin Il-214 on ollut Venäjälle Antonov An-22-kuljetuslentokoneita korvaavan ja Intialle Antonov An-32-koneita korvaavan Intian kanssa yhteistyössä toimeenpantava lentokoneprojektin venäläinen työnimi.
Intian ja Venäjän sopimuksissa lentokoneen projektinimenä on sen tyyppimääritelmä, monikäyttöinen kuljetuskone, multi-role transport aircraft (MTA).
Merkittävin ero Iljušin Il-214:n ja MTA:n välillä suunnitteluvaiheessa on ollut se, että Intia on hankkimassa koneisiinsa länsimaiset suihkuturbiinit ja Venäjä venäläiset.
Iljušin Il-214/MTA -lentkokoneen valmistus on tarkoitus aloittaa 2008 ja sen pohjalta suunnitellaan valmistettavaksi useita versioita.
Keskipitkän matkan kuljetusversiota on kutsuttu työnimellä Il-214T ja sadan matkustajan matkustajakoneversiota työnimellä Il-214-100.
Intia pyrkii korvaamaan MTA:lla 112:a Neuvostoliitosta 1980-luvulla ostamaansa Antonov An-32:a. Aluksi Intia sitoutuu hankkimaan kuitenkin vain 45 MTA:a.
11. maaliskuuta 2003 ilmoitti Jakovlev, että sen Jakovlev Jak-242 ja Iljušin Il-214 -projektit yhdistetään projektiksi MS-21 (Ближне-средний магистральный самолет МС-21). Iljušin ryhtyi yhteistyöhön Jakovlevin kanssa, kun Jakovlev Jak-242 oli osoittautumassa Iljušin Il-214:ää paremmaksi projektiksi venäläisessä tarjouskilpailussa.
Aviadvigatel
Aviadvigatel on venäläinen lentokonemoottorivalmistaja, joka käyttää vientimarkkinoinnissa toiminimeä Perm Motors.
Jääkiekon SM-liigakausi 2005–2006
Kausi 2005–2006 oli jääkiekon SM-liigan 31. kausi. Runkosarja alkoi 15. syyskuuta 2005 ja päättyi 15. maaliskuuta 2006. Mestaruuden voitti HPK. Mestaruus oli HPK:n ensimmäinen. Runkosarjan pistepörssin voitti Tony Salmelainen ja pudotuspelien pistepörssin voitti Marko Kivenmäki.
Kaudella 2005-06 oli ensimmäistä kertaa tv-esitysoikeudet puhtaasti maksullisilla kanavilla. Canal+ televisio ottelut kevääseen 2009 asti. Ilmaiskanavilla oli nähtävissä "kuukauden peli" ja puolet välieristä sekä finaalit, jotka televisioi Nelonen kevääseen 2010 asti, kunnes sekin siirsi ottelut omille maksukanavilleen.
Irkut MS-21
MS-21 (Ближне-средний магистральный самолёт МС-21) on Irkut-yhtiön hanke lyhyen ja keskipitkän matkan matkustajakoneeksi sekä keskipitkän matkan sotilaskuljetuskoneeksi. Jakovlev Jak-242:n ja Iljušin Il-214:n hankkeiden sekä venäläis-intialaisen sotilaskuljetuskonehankkeen pohjalta pyritään luomaan lentokoneperhe, mikä 132-, 156- ja 174-matkustajapaikkaisissa matkustajakoneversioissaan korvaa lähinnä Tupolev Tu-154:ia, Tupolev Tu-234 sekä (sotilas)kuljetuskoneversiossaan Intian 1980-luvulla Neuvostoliitosta ostamia 112:a Antonov An-32-kuljetuskoneita sekä Venäjän Antonov An-22:ia.
Venäjän ilmavoimien komentaja on myös maininnut, että kuljetuskonehankkeen vuoksi Venäjä ilmoittaa lähiaikoina luopuvansa Ukrainan kanssa sovitusta Antonov An-70-hankkeesta. Hänen mukaansa kuljetuskoneena voidaan käyttää myös Iljušin Il-76MF:ää.
Wired
Wired on yhdysvaltalainen tietokonekulttuuria käsittelevä aikakauslehti, joka perustettiin vuonna 1993. Sen kultakausi koitti yhtä aikaa 1990-luvun pörssihuuman kanssa, ja se oli aikakautensa keskeisiä julkaisuja. Perustajansa Louis Rossetton mukaan "Wiredin" oli määrä olla 1990-luvun "Rolling Stone", ja joissakin suhteissa kuvaus pätee. Lehti oli osaltaan nostamassa internetiä yleiseen tietoisuuteen ja oli mukana luomassa nettikuplaa.
"Wired" keskittyi poikkeuksellisesti teknologian sijaan kulttuuriin, joka muuttui ja kehittyi tietotekniikan vaikutuksesta tai sen yhteydessä. Mukana olivat vahvasti myös liike-elämän ilmiöt sekä poliittiset näkemykset. Lehden toimittajakunta edusti erään tyyppistä liberalismia, kalifornialaista filosofiaa ja utopistista teknologiaoptimismia. Lehden suojelijaksi nimettiin mediateoreetikko Marshall McLuhan.
"Wired" herätti huomiota vallankumouksista pauhaavalla hypellään, silmiinpistävällä grafiikallaan ja harvinaisilla painoteknisillä ratkaisuillaan (kuten lämpöön reagoiva, pimeässä loistava tai metallinhohtoinen muste). Alkuvuosinaan lehti sai useita alan palkintoja.
Lehden artikkelit julkaistiin kokonaan myös verkossa. Lisäksi lehdestä tehtiin japanilainen ja brittiläinen painos. Lehden lisäksi julkaistiin kirjoja, oma osakeindeksi "Wired 40" sekä HotWired-verkkosivusto, josta sikisivät www-sivuntekijöiden opas Webmonkey, hakukone Hotbot sekä varhainen blogi Suck.com.
Vuosien saatossa lehteen ovat kirjoittaneet muun muassa Stewart Brand, Douglas Coupland, Joshua Davis, J. Bradford DeLong, Cory Doctorow, Esther Dyson, Mark Frauenfelder, William Gibson, George Gilder, Steven Johnson, Bill Joy, Mitch Kapor, Jon Katz, Kevin Kelly, Lawrence Lessig, Jaron Lanier, Steven Levy, Nicholas Negroponte, Rudy Rucker, Peter Schwartz, Bruce Sterling, R. U. Sirius ja Neal Stephenson.
"Wiredissä" on julkaistu muun muassa Bill Joyn merkittävä artikkeli "Why the Future Doesn’t Need Us". Lehden kuuluisimmat artikkelit ovat käsitelleet esimerkiksi vetytaloutta, avoimuutta muun muassa lähdekoodissa (kannessa Linus Torvalds), tekijänoikeusasioita (mukana Creative Commons -lisensoitu CD-levy), ulkoistamista sekä top ten -listojen vastaparia, erikoisuuksien markkinoita (ns. long tail).
"Wiredin" historia kulkee yhdensuuntaisesti erään alakulttuurin mukauttamisen kanssa: alkujaan muun muassa "Mondo 2000" -lehdessä kehittynyt cyberkulttuuri tuli tunnetuksi Wiredissä, joka yhdisti siihen koreampaa pintaa ja rahan tuoksua. Pörssihuuman haihduttua "Wiredistä" tuli varovaisempi. Lähestyessään valtavirtaa Wired muuttui ulkoasultaan vähemmän haastavaksi.
Wired ilmestyy edelleen kuukausittain. Sitä julkaisee kiiltokantisista lehdistään tunnettu Condé Nast. Wired News -verkkosivu ja "Wired"-lehti eivät enää liity toisiinsa. Lehden nykyisen päätoimittajan Chris Andersonin aikana lehti on saanut useita palkintoja. Viime aikoina se on nostanut profiiliaan NextFest-festivaaleilla ja omaa nimeään kantavalla myymälällä.
Wired Science on Wired-lehden ja PBS-televisiokanavan yhteinen tiedetelevisio-ohjelma, jota PBS lähettää. Ohjelma on nähtävissä myös ohjelman kotivivuilla.
"Wiredin" perimmäinen sanoma David Bennahumin mukaan:
Sadetakki
Sadetakki eli sadeasu on takki, jota käytetään sateella takkina vedeneristävyyden vuoksi. Sadetakissa voi olla huppu, joka suojaa päätä sateelta. Huppua käytettäessä sateella ei tarvita erillistä sateenvarjoa. Muuten sadetakki on tavallisen takin kaltainen. Sadetakin helmat ovat pitkät, jotta ne suojaisivat mahdollisimman hyvin housuja kastumasta.
"Kertakäyttöinen sadetakki" on tehty muovista ja se on halpa. Sitä voi käyttää yleensä vain kerran, sillä se rikkoutuu ohutrakenteisena riisuttaessa helposti. Kertakäyttöinen sadetakki on pakattu pieneen pakettiin ja kulkee helposti mukana taskussa.
Suomessa sadetakkeja valmistavat muun muassa Rukka ja April Rain.
Sadetakkeja on osattu valmistaa jo tuhansia vuosia. Sadetakit olivat erityisesti kalastajien vaatteita, ja niitä tehtiin eläinten (esimerkiksi hylkeen) suolista. Ensimmäiset modernit sadetakit kehitteli Charles Macintosh 1800-luvun alussa. Macintosh kehitteli kumipäällysteisen kankaan, jota alettiin käyttää sadetakeissa.
Sotien jälkeen taipuisa PVC-kalvo teki mahdolliseksi sadeasujen tekemisen muovista. Suomessa muovisia sadetakkeja alkoi ensimmäisenä valmistaa seinäjokinen Arvo Luhtala. Materiaaliksi tuli pian myös muovitettu kernikangas.
Lou Reed (albumi)
Lou Reed on vuonna 1972 julkaistu Lou Reedin ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin kaksi vuotta sen jälkeen, kun Reed jätti The Velvet Undergroundin. Albumi koostuu suurimmaksi osaksi uudelleennauhoitetuista The Velvet Undergroundin ylijäämämateriaalista, lukuun ottamatta kappaleita "Going Down" ja "Berlin".
Kaikki kappaleet Lou Reedin, lukuun ottamatta "Ride into the Sun" (Lou Reed, John Cale, Sterling Morrison ja Maureen Tucker). Pienellä tekstillä on ilmoitettu The Velvet Undergroundin albumit, joilla on julkaistu kappaleen edellisiä V. U. versioita.
Takki
Takki on yläruumista suojaava vaatekappale. Takissa on "kaulus" ja se on yleensä edestä avonainen. Takissa on myös hihat, jotka suojaavat käsivarsia. Takki saadaan kiinni esimerkiksi napeilla, vetoketjulla, tarrakiinnityksellä, hakasilla tai vyöllä, tai näiden yhdistelmällä. Takin vyö voi olla myös koriste. Takin alalaitaa kutsutaan (takin) helmaksi.
Takki tunnettiin jo keskiajalla.
Vyö
Vyö on vyötärön ympäri kiedottava, tyypillisimmin nahasta valmistettu hihna. Vyö kiinnitetään joko solmien tai kiinnittimellä. Kiinnitin voi olla esimerkiksi solki, johon vyön toinen pää kiinnitetään lukituksella. Vyötä käytetään pitämässä housuja ylhäällä tai esim. takkia paikallaan. Vyötä voi pitää koristeena esimerkiksi hameiden ja mekkojen päällä lantiolla tai vyötäröllä. Vyölle voi myös ripustaa tavaroita (esimerkiksi avaimet, puukko tai kännykkäkotelo).
Vyö voi olla muun muassa nahkaa, kangasta tai metalliketju. Vyön pituus määräytyy vyötärön mukaan. Usein vaateliikkeessä vyö katkaistaan halutun mittaiseksi. Vyö on syrjäyttänyt olkaimet housujen pitimenä etenkin nuorison keskuudessa, vaikka olkaimet ovatkin jälleen 2000-luvulla nostanut mainettaan muotiasusteena.
Useimmissa kamppailulajeissa vyön väri ilmaisee henkilön taitotason. Yleisimmin valkoinen vyö ilmaisee aloittelevaa ja musta vyö kokenutta harrastajaa. Japanilaisen kimonon vyötä kutsutaan nimellä obi. Obin on tarkoitus myös olla esteettisesti miellyttävä erityisesti naisilla.
Sanalle ”vyö” on kehittynyt myös kuvaannollinen merkitys ilmaisussa ”kiristää vyötä” (tai nälkävyötä/suolivyötä). Ilmaisulla tarkoitetaan voimavarojen, esimerkiksi ruoan tai rahan säästämistä usein pakottavista syistä. Ilmaisu viittaa konkreettisen tapahtumaan, jossa kiristetään asuun kuuluvaa, lantion ympärille kiedottua vyötä joko siksi, että nälän takia on laihduttu tai siksi, että sillä halutaan lieventää nälän tunnetta ts. painaa suolia sisäänpäin. Nykyisin sitä käytetään useimmiten kuvaannollisessa merkityksessä.
Vyön käytöstä on todisteita pronssikaudelta asti. Tosin arkeologisissa aineistoissa ei ole itse vöitä, koska ne ovat maatuneet, mutta solkia ja metallivöitä on säilynyt. Alkuaan vyötä ei tarvittu housujen kannatteluun vaan työkalujen kuljettamiseen ja koristautumiseen. Vyö sai laajenevaa suosiota ensimmäisessä maailmansodassa, kun khakiunivormuun kuului vyö. Huomattiin, että sotilaskäytössä vyö oli kätevämpi ja nopeampi kuin olkaimet.
Mikko Karppi
Mikko Jaakko Antero Karppi (s. 2. marraskuuta 1978 Vähäkyrö) on suomalainen kirjailija, kolumnisti, yrittäjä ja entinen maajoukkuetason pikajuoksija. Päivätyössä hän on Pohjanmaan poliisin rikostorjuntasektorilla. Hän on myös viiden lapsen isä ja tuotantoyhtiö Mölömä & Mettäpöyröö Oy:n toimitusjohtaja sekä elämysyhtiö Pimeä Productions Oy Ab:n perustajajäsen.
Karppi voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Turun Kalevan Kisoissa vuonna 2001 ajalla 47,53 . Seuratasolla hän on edustanut Vähänkyrön Viestiä (–1997) ja Porin Tarmoa (1997–2003).
Karppi oli Suomessa voittamaton päämatkallaan 400 metrillä lähes kahden vuoden ajan (2000–2002). Hän edusti Suomea Euroopan cupissa kahdesti ja voitti poliisien EM-kisoissa pronssia 2002. Hän lopetti urheilu-uransa kauden 2003 jälkeen.Karpin esikoisteos "Väinämöisen vyö" ilmestyi 2007. Itsenäinen jatko-osa "Unkarilainen taulu" ilmestyi seuraavana vuonna, ja kauhuromaani "Sateen varjo" syksyllä 2009.
Karppi toimi vuodesta 2010 vuoteen 2012 taiteellisena johtajana Roisto Oy:ssä, jonka hankkeena oli maailman ensimmäisen Twitterin kautta kirjoitetun yhteisöllisen romaanin "Todellisuudesta toiseen" luominen. Kirja on käännetty viidelle kielelle. Toinen Roisto-hankkeen julkaisu on "Pirunmeri", jonka kirjoitustyö päättyi marraskuussa 2011.
Keväällä 2012 Roisto kokosi kansalaisten festivaalimuistoista teoksen nimeltä Festarikalevala.
Abdelghani Nouidra
Abdelghani Nouidra (s. 27. toukokuuta 1979 Marrakech) on marokkolainen Suomessa asuva pikajuoksija. Hän on edustanut Suomea muun muassa Ruotsi-maaottelussa.
Nouidra voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden Helsingissä 2003 (aika 47,39). Vuonna 2005 hän oli hopealla ja 2004 pronssilla. 200 metrillä hän oli kolmas vuonna 2003.
Nouidran ennätys 200 metrillä on 21,47 (2003) ja 400 metrillä 46,81 (2002, Nouidran mukaan hän on juossut Marokossa 46,30 ). Seuratasolla hän edustaa Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.
Toinen pääsiäispäivä
Toinen pääsiäispäivä on pääsiäispäivää seuraava maanantai. Päivänä muistetaan sitä, että Raamatun mukaan ylösnoussut Jeesus ilmestyi opetuslapsille ja joillekin naisille. Suomessa toinen pääsiäispäivä on laissa säädetty vapaapäivä.
Näin toinen pääsiäispäivä sijoittuu kalenterissa 2010-luvulla:
Tulilintu (mytologia)
Tulilintu () on venäläisen kansanperinteen taianomainen lintu. Se kuvataan poikkeuksetta suureksi linnuksi, jonka höyhenpuku loistaa punaisena, oranssina ja keltaisena nuotion tavoin. Yksi sulka voi valaista koko huoneen. Myöhemmässä ikonografiassa Tulilintu on tulenvärisen riikinkukon kaltainen töyhtöineen ja silmiä muistuttavine höyhenkuvioineen.
Tulilinnulla on keskeinen osa sadussa "Ivan tsaarinpoika, Tulilintu ja harmaa susi". Tsaari lupasi valtakuntansa sille prinssille, joka onnistuisi pyydystämään Tulilinnun, jonka nähtiin poimivan joka yö tsaarin puutarhasta sinne kasvaneet kultaomenat. Prinssit eivät saaneet lintua kiinni, mutta yksi heistä sai siltä pyrstösulan. Lintu ei enää tullut puutarhaan. Prinssit lähtivät etsimään sitä. Nuorin prinssi kohtasi matkallaan harmaan suden, jonka taikakeinojen avulla Tulilintu saatiin kukistetuksi. Muut prinssit surmasivat tehtävässä onnistuneen veljensä, mutta susi palautti hänet henkiin.
Muissakin kansansaduissa Tulilinnun rooli on usein olla sankarin etsinnän kohde. Yleensä etsitään vain yhtä pyrstösulkaa. Igor Stravinski on luonut Tulilinnun legendan pohjalta baletin "Tulilintu".
Imperiumin vastaisku (albumi)
Imperiumin vastaisku on suomalaisen rockyhtye Eppu Normaalin kymmenes studioalbumi. Albumin tuotti yhtyeen kitaristi Mikko ”Pantse” Syrjä, ja se julkaistiin 23. kesäkuuta 1988. Albumin nauhoitukset aloitettiin 1. huhtikuuta ja ne saatiin päätökseen Puolustusvoimain lippujuhlan päivänä 4. kesäkuuta 1988. Pantse on jälkeen päin vitsaillut ihmetelleensä, miksi albumin nauhoitusten päätöspäivänä liputettiin ja pidettiin paraateja. "Imperiumin vastaisku" jäi Eppu Normaalin viimeiseksi studioalbumiksi, jolla bassokitaraa soitti Mikko Nevalainen.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Afrikka, sarvikuonojen maa” sekä ”Näin kulutan aikaa”, joista molemmat ovat edelleen yhtyeen suosituimpia kappaleita. Myös kappale ”Linnunradan laidalla”, sekä kitaristi Pantse Syrjän laulama juomalaulu ”Baarikärpänen” ovat edelleen yhtyeen konserttiohjelmistossa.
Vierailijat:
FRAM
FRAM on tietokoneen muistityyppi, joka on samankaltainen kuin vanhemmat EEPROM- ja flash-muistit. FRAM saa nimensä ferrosähköisestä kiteestä, joka toimii muistin haihtumattomana osana. Tallennukset kuluttavat kuitenkin kidettä, joten tarpeeksi monesti sinne kirjoitettaessa se ei enää pidä tilaansa. Muistiin voidaan kuitenkin kirjoittaa noin 10 miljardia kertaa ja vaikka kide menettää haihtumattomuutensa, sitä voidaan käyttää sen jälkeen vielä RAM-muistina.
FRAM tarjoaa parhaat puolet molemmista RAM- ja ROM-muisteista. Kuten flash-muistia, FRAM:ia voi käyttää datan tallentamiseen ilman sähköä, sillä se säilyttää tiedon ilman käyttöjännitettä. Kuitenkin datan kirjoitus- ja lukunopeudet ovat lähempänä SRAM-muistia kuin hitaampaa flash-muistia.
FRAM-muistitekniikan pohjana oleva ferrosähköinen ilmiö havaittiin ensimmäisen kerran 1921, ja 1950-luvulla tehtiin ensimmäiset yritykset valmistaa ferrosähköisiä muisteja paksujen keramiikkafilmien avulla, mutta näitä ei saatu koskaan toimimaan. FRAM-muisteilla on yhteisiä piirteitä muinoin tietokoneissa käytetyn ferriittirengasmuistin kanssa. Suurimman osan nykyisestä FRAM-tekniikasta on kehittänyt vuonna 1984 perustettu Ramtron-yhtiö.
Ferrosähköisen kiteen varastointitila perustuu vapaiden atomien tiloihin kiteellä. Vapailla atomeilla kiteessä on vain kaksi stabiilia tilaa, 1 ja 0. Kun tila muuttuu esimerkiksi 1:stä 0:ksi, sen pitämiseen ei tarvita sähköä. Jos siitä katkaistaan virta, niin data on tallessa vielä kymmenenkin vuoden päästä. Nykyisissä FRAM-muisteissa kide on yleensä lyijy-zirkonium-titanaattia. Zirkonium-atomeilla on kiderakenteessa kaksi stabiilia paikkaa, joiden välillä atomia voidaan siirtää sähkökentällä.
Keskeisrakennus
Keskeisrakennus on symmetrinen rakennus, jonka tilat on ryhmitelty esimerkiksi korotetun keskustan ympärille. Se voi olla pohjamuodoltaan joko pyöreä, neliö tai monikulmainen. Tyypillinen keskeisrakennus on keskeiskirkko, joka voi olla suunniteltu esimerkiksi kreikkalaisen ristin muotoon symmetrisesti kupolin ympärille. Renessanssin aikana tällaista muotoa pidettiin täydellisimpänä. Esikuvana oli Rooman Pantheon. Italialainen arkkitehti Andrea Palladio käytti tätä usein suunnittelemissaan rakennuksissa, samoin Alberti. Michelangelon alkuperäinen suunnitelma Vatikaanin Pietarinkirkoksi on hyvä esimerkki keskeiskirkosta (myöhemmät lisäykset tosin muuttivat sen luonnetta).
Varhaiskristillisellä ajalla rakennettiin roomalaisista mausoleumeista vaikutteita saaneita marttyyri- ja kastekappeleita (baptisterioita). Nämä olivat muodoltaan pyöreitä tai kahdeksankulmaisia. Tämä kirkkotyyppi yleistyi kristikunnan itäosissa ja myöhemmin Bysantin aikaan rakennettiin suuria keskeiskirkkoja.
Arthur Demarest
Arthur Demarest on arkeologi ja antropologi, joka on tutkinut mm. mayojen sivilisaatiota. Hän on työskennellyt Mesoamerikassa yli 25 vuotta. Demarestia pidetään yhtenä parhaista olmeekki- ja mayakulttuurien tuntijoista.
Demarestin ensimmäinen opinahjo oli Tulanen yliopisto New Orleansissa, josta hän myös valmistui. Tämän jälkeen seurasi Harvardin yliopisto, josta hän valmistui 1981 tohtoriksi arkeologiassa ja antropologiassa. Hänet myös hyväksyttiin arvostettuun Society of Fellows -seuraan. Vuodesta 1984 lähtien Demarest on opettanut Tennesseessä Vanderbiltin yliopistossa, jossa hän on Mesoamerikan arkeologian laitoksen johtaja. Vuonna 2004 Guatemalan presidentti Óscar Berger myönsi Demarestille "Orden Nacional" -kunniamerkin hänen arkeologisesta työstään Guatemalassa sekä hänen ponnisteluistaan maya-alkuperäisväestön olojen parantamiseksi.
Demarest on kirjoittanut useita kirjoja sekä lukemattomia artikkeleita. Hänen kiinnostuksensa kohteisiin lukeutuvat myös inkat, atsteekit sekä antropologinen teoria.
Pardubice
Pardubice () on kaupunki Elbejoen varrella Pardubicen läänissä Tšekissä. Kaupungin asukasluku on 89 892 (2009). Pardubice sijaitsee 104 kilometriä itään Prahasta. Se on Pardubicen läänin keskus.
Pardubice on perustettu vuonna 1340, mutta siellä on sijainnut luostari jo 1200-luvun alkupuolella. Kaupungissa on edelleen laaja vanha kaupunki renessanssirakennuksineen ja entisöity keisarillinen linna.
Kaupungissa on kemianteollisuutta, mukaan lukien Synthesie Pardubice, joka tunnetaan Semtex-räjähteestään.
Kaupungin jääkiekkojoukkue HC Pardubice voitti Extraligan kaudella 2004–2005 ja on muun muassa Dominik Hašekin ja Milan Hejdukin kasvattajaseura.
Radio Nord
Radio Nord oli niin kutsuttu merirosvoradio, joka toimi Tukholman saaristossa Ruotsin aluevesirajan ulkopuolella 8. maaliskuuta 1961 – 30. kesäkuuta 1962. Lähetys tapahtui Nicaraguan lipun alla purjehtivalta alukselta m/v Bon jour (alun perin m/v Mi amigo). Lähetin toimi keskiaaltoalueella aallonpituudella 495 metriä (noin 606 kHz). Radio Nordin perusti suomalaissyntyinen liikemies Jack S. Kotschack. Radio Nord lähetti kevyttä musiikkia ja mainoksia 24 tuntia vuorokaudessa ja tuli suosituksi nuorison keskuudessa Itämeren ympäristössä, Suomessa lähinnä lounaisimmissa osissa. Ruotsissa Radio Nordilla oli lopulta enemmän kuuntelijoita kuin Ruotsin Radiolla. Suosittu ohjelma oli muun muassa Top 20-lista, joka julkaistiin viikoittain.
Pohjoismaiset merirosvoradiot joutuivat lopettamaan toimintansa uuden yhteispohjoismaisen radiolain seurauksena, joka kielsi yrityksiä mainostamasta merirosvoradiokanavilla. Radio Nordin viimeinen kappale oli "Stick i väg Jack" ("Painu pois, Jack"). Tämän jälkeen merirosvoradioita toimi vielä muun muassa Pohjanmerellä. Tunnetuin näistä oli Radio Caroline.
Radio Nord vaikutti siihen, että kevyen musiikin tarjonta pohjoismaisilla yleisradiokanavilla lisääntyi nopeasti. Ruotsin radio aloitti Melodiradio-ohjelmat kesällä 1961 ja Yleisradio Sävelradion toukokuussa 1963.
Radio Nordin laivaa korjattiin ensimmäisten, myrskyyn päättyneiden koelähetysten jälkeen Wärtsilän telakalla Turussa alkuvuonna 1961. Korjausten jälkeen alus suuntasi takaisin merelle ja aloitti varsinaiset lähetykset.
Radio Nordin ensimmäinen jingle oli: "Koppla på Radio Nord, och koppla av med Radio Nord." Radio Nordin välisoittona ja tunnuksena tasatunnein toimi nouseva ksylofoniskaala ja mm. "Lyssna ny till Radio Nord, Radio Nord, lyssna till radio på modet. Alltid nyttig ton och ord, och de är från "Radio Nord", Radio Nord, Radio Nord, Radio Nord." (sävel: Billy Boy).
Radio Nordin ohjelmarunko: 0-6 Rhapsody in blue, 6-9 Nordmorgon (tunnari: Roslagsvår), 9-11 A la carte a la Chris (perheenemännille), 11-13 Melodispegeln, 13-15 Siesta, 15-18 Låten från båten (nuorisolle), 18-20 Toner för miljoner, 20-22 Rendez-vous, 22-24 Välkommen ombord. Kello 24 soi aina Evert Tauben Radio Nord -valssi (Kärlek i rymden) ""Radio Nord! Radio Nord! Radio Nord!" Om kärleken sjunger var fågel sin sång, ...".
Radio Nordin viikoittaisia erikoisohjelmia: pe 19-20 Välj själv, la 11-14 Programmet utan namn, la 14-18 Melodiposten, neljä tuntia kuuntelijain toivelevyjä, la 20-01 Club Nord, viisi tuntia tanssimusiikkia, su 10-11 De Tio, joka periytyi SR:ään Kanske på Svensktoppen -nimisenä. Suosituin ohjelma oli kuitenkin ke 19.30-21 Topp-tjugo
(20+10). Jay Epaen Putti Putti tuli Radio Nordin ansiosta erittäin suosituksi, myös meilläkin.
Radio Nordin jingleistä ja mainoksista kasvoi legenda. "Nenenenenescafe", "Turtle vaxvaxvaxvaxvax", "Brodmans, Brodmans, Brodmans". Oli joukossa yksi suomenkielinenkin mainos: "Ahaa, Turtle-vahaa ..." 
M/s Bon Jour toimi myöhemmin toisella nimellä merirosvoasemien Radio Atlanta ja Radio Caroline laivana Pohjanmerellä. Tanskan edustalla toimi Radio Merkur.
Seppo Helle
Seppo Helle (21. tammikuuta 1937 Helsinki – 1. toukokuuta 2014) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja.
Helle valmensi SM-sarjassa kolme kautta Ilvestä 1961–1964. Hän oli ensimmäinen päätoiminen valmentaja Suomessa. Ensimmäisellä kaudellaan Helle valmensi Ilveksen mestaruuteen vain 25-vuotiaana.
Valmentajan pestinsä jälkeen Helle toimi melkein 20 vuotta Ilveksen toiminnanjohtajana ja edustusjoukkueen valmentajana. Hän oli myös perustamassa SM-liigaa.
Helle kuoli vuonna 2014 pitkän sairauden jälkeen.
Irkutskenergo
Irkutskenergo () (, ) on siperialainen Venäjän kolmanneksi suurin sähköntuottajayhtiö. Yhtiöllä on kolme suurta sähköä tuottava vesivoimalaitosta Baikalista Jeniseihin virtaavassa Angarajoessa: Bratskissa, Irkutskissa ja Ust-Ilimskissä. Bratskin vesivoimala on yksi maailman suurimmista (n. 4 500 MW).
Lisäksi sillä on yhdeksän lämpövoimalaa ja niihin liittyvä jakeluverkko 500 kV linjoineen. Yhtiön tuottaman sähkön teho on 12,9 GW ja se voi tuottaa 70 TWh sekä 46 miljoonaa Gcal lämpöenergiaa.
Voimaloiden energia menee esimerkiksi Irkutskiin, joka on suuri siperialainen kaupunki. Bratskissa on sellu- ja kartonkitehdas samoin kuin myös Ust-Ilimskissä, jotka tarvitsevat kosolti energiaa tuotantoonsa.