hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Unto Jutila
Unto Väinö Jutila (5. joulukuuta 1944 Kalajoki – 5. maaliskuuta 1992 Toholampi) oli suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.
Unto Jutila syntyi Kalajoella, sahanasettaja Väinö Jutilan ja Anni o.s. Tiinasen perheeseen. Lapsuusaika kului Kalajoen Plassilla. Vaikka suvussa ei aiemmin ollut muusikoita, Väinö-isä oli kulttuurin ja musiikin ystävä, joka hankki pojalleen harmonikan. Jo 11-vuotiaana poika pääsi soittamaan Kalajoen teatteritalon tansseissa taukoja.
Avioiduttuaan 2. heinäkuuta 1977 filosofian kandidaatti Sinikka o.s. Alasen (s. 1946 Karkku) kanssa, Jutilat muuttivat Toholammille.
Vaikka Jutila oli soittajana pääosin itseoppinut, hän opiskeli musiikin teoriaa Pauli Kilpiön johdolla, sekä harmonikansoittoa ja esiintymistaitoa Leander Norrbackin ja Veikko Ahvenaisen johdolla.
Jutila toimi noin 10 vuoden ajan tanssimuusikkona 1960-luvulla, kiertäen maata oman yhtyeensä kanssa.
Ensimmäinen sävellys, "Iloinen meripoika", syntyi 1959, jonka jälkeen hän sävelsi noin 200 teosta, kattaen erilaisia tyylilajeja viihdemusiikkia ja taidemusiikkia. Sävellyksistä tunnetuimpia ovat Rapsodia harmonikalle, Konsertto F-duuri ja Kuvia lapsille -sarja. Hänen viimeiseksi sävellyksekseen jäi Hyväntuulen jenkka, 1990. Hänen sävellyksiään ovat levyttäneet muun muassa Pekka Himanka (muun muassa "Kalajoki-valssi") ja useat harmonikansoittajat, kuten Matti Rantanen ("Kuvia lapsille" -sarja).
Jutila toimi harmonikansoiton opettajana Raahen musiikkikoulussa 1975–1980 ja Keski-Pohjanmaan musiikkiopistossa 1978–1987, minkä lisäksi hänellä oli lukuisia yksityisoppilaita.
Hän osallistui erilaisiin harmonikkamusiikin tapahtumiin esiintyvänä taiteilijana ja opettajana, sekä toimi Kalajoen "Särkät soi" (1974–1985) ja Toholammin harmonikkaviikot (1986–1992) -tapahtumien taiteellisena johtajana. Ulkomailla Jutila konsertoi Ruotsissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Neuvostoliitossa, Baltian maissa sekä Italiassa. Hän oli muuntautumiskykyinen taiteilija, joka esitti niin klassista harmonikkamusiikkia, tanssimusiikkia, ranskalaista musette-musiikkia kuin jazziakin.
Jutilan kansainväliset kontaktit alalla olivat laajat, ja muun muassa ranskalainen musette-harmonikan taitaja Maurice Vittenet oli hänen hyvä ystävänsä.
Unto Jutilan elämän loppuvuosia varjosti vaikea sairaus, joka ei kuitenkaan estänyt sävellystyötä eikä esiintymisiä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1987.
Unto Jutila levytti kuusi omaa pitkäsoittoa, sekä esiintyi kokoomalevyillä. Jutilan levytyksiä ovat muun muassa:.
Jann Arden
Jann Arden Richards (s. 27. maaliskuuta 1962) on kanadalainen laulaja-lauluntekijä.
Arden syntyi lähellä Calgarya, Albertassa, ja julkaisi vuonna 1992 ensimmäisen albuminsa "Time for Mercyn". Suosio kasvoi entisestään julkaisulla "Living Under June" (1994), jolle sisältyi Anne Loreen säveltämä hitti "Insensitive". Arden on julkaissut myös kaksi kirjaa.
Ardenin tuorein albumi on covereista koostuva "Uncover Me", joka ilmestyi 6. helmikuuta 2007. Hän on voittanut kahdeksan Juno-palkintoa ja ollut ehdolla kaikkiaan ainakin yhdeksäntoista kertaa. Maaliskuussa 2006 hänen ilmoitettiin saavan tähti Canada's Walk of Famelle.
Ardenilla ilmeni maaliskuussa 2007 niin kutsuttu Takotsubon ilmiö, sydänlihaksen toiminnan äkillinen, tilapäinen heikkeneminen, jonka usein aiheuttaa tavanomainen stressi. Hän toipui ja on vuonna 2007 Yhdysvaltain-kiertueellaan Michael Bublén kanssa; kaksikko esiintyi yhdessä jo vuonna 2005.
Adrienne Rich
Adrienne Rich (16. toukokuuta 1929 – 27. maaliskuuta 2012 Santa Cruz, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen runoilija ja feministi. Hän syntyi Baltimoressa, Marylandissa ja oli tunnettu radikaalifeminismistään. Richin vuonna 1976 ilmestynyt ensimmäinen feministinen teos "Of Woman Born: Motherhood as Experience and Institution" käsittelee äitiyttä, muun muassa sen historiallista ja kulttuurista merkitystä, ja sitä pidetään edelleen yhtenä tärkeimmistä äitiyttä käsittelevistä feministisistä puheenvuoroista. Äitiyden lisäksi hän kirjoitti paljon muun muassa lesboutta käsitteleviä kirjoituksia ja otti aktiivisesti kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin.
Richille myönnettiin vuonna 1974 National Book Award kokoelmasta "Diving into the Wreck". Hänen miehensä teki itsemurhan 1970, ja Rich ilmoitti vuonna 1976 olevansa lesbo. Hän kieltäytyi vuonna 1997 poliittisista syistä National Medal of Artsista.
Rich eli vuodesta 1976 lähtien yhdessä elämänkumppaninsa, kirjailija Michelle Cliffin kanssa. Hän kirjoitti runouden ohella proosaa, kuten esseen "Compulsory Heterosexuality and Lesbian Existence", joka ilmestyi kirjassa "Blood, Bread and Poetry: Selected Prose, 1979–1986" vuonna 1986.
Rich kuoli maaliskuussa 2012 kotonaan Santa Cruzissa nivelreuman komplikaatioihin.
Julie Harris
Julie Ann Harris (2. joulukuuta 1925 Grosse Pointe, Michigan, Yhdysvallat – 24. elokuuta 2013 West Chatham, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan työstään sekä teatterista, elokuvista että televisiosta, ja hän kuului American Theatre Hall of Fameen.
Harris syntyi Grosse Pointessa Michiganissa. Jo ensimmäisestä elokuvaroolistaan "Häävieraassa" (1952) hänet asetettiin Oscar-ehdokkaaksi. Hän oli James Deanin vastanäyttelijänä elokuvassa "Eedenistä itään". Myöhempiä elokuvia ovat muun muassa "Pennittömänä Berliinissä" (1955), "Yö kauhujen talossa" (1963) ja "Sumuisten vuorten gorillat" (1988). Vuonna 1996 hänellä oli rooli elokuvassa "Kielletty suhde".
Televisiossa Julie Harrisilla oli rooli Lilimae Clementsinä sarjassa "Knots Landing". Lisäksi hän on ollut näkyvä hahmo Broadwaylla, ja hän on saanut tatterialan Tony-palkinnon viisi kertaa.
Julie Newmar
Julie Chalene Newmar (s. 16. elokuuta 1933) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan etupäässä Batmanin Kissanaisena.
Newmar syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, kolmesta lapsesta vanhimmaksi. Hän valmistui John Marshall High Schoolista ja on esiintynyt paitsi Batmanissa ja muissa televisiosarjoissa, myös elokuvissa ja teatterissa.
Newmarin naapuri, näyttelijä ja koomikko James Belushi syytti häntä vuonna 2004 kotirauhansa häiritsemisestä. Riita saatiin sovittua oikeussalin ulkopuolella. Newmar on nyttemmin jopa esiintynyt Belushin kanssa televisiossa.
Newmar oli vuosina 1977–1984 naimisissa lakimies J. Holt Smithin kanssa. Hänellä on yksi lapsi, John Jewl Smith, joka on kuuro ja kärsii Downin oireyhtymästä. Johnin syntyessä Newmarilla oli jo pitkälti yli neljäkymmentä vuotta ikää.
Peruskestävyysharjoittelu
Peruskestävyys- eli PK-harjoittelulla tarkoitetaan kestävyysurheilussa sellaista harjoittelua, jossa syke pysyy aerobisen kynnyksen alapuolella.
Hyvässä kestävyysurheilijan ohjelmassa suurin osa harjoittelusta tapahtuu nimenomaan PK-alueella. Kuntoilussa, jossa tavoitteena ovat terveyshyödyt ja rasvanpoltto, voidaan hyvin kaikki harjoittelu tehdä PK-alueella.
Vanja Stambolova
Vanja Stambolova (, s. 28. marraskuuta 1983) on bulgarialainen yleisurheilija, jonka päämatka oli aiemmin 400 metrin juoksu ja sittemmin 400 metrin aitajuoksu.
Stambolova karsiutui 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 400 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 1.04,56. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 58,99. Seuraavana vuonna hän voitti Balkanin sisäratojen mestaruuden 400 metrin sileällä. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa hän voitti 400 metrillä MM-hopeaa ajalla 50,21. Myöhemmin samana vuonna hän voitti matkan Bulgarian mestaruuden sekä EM-kultaa Göteborgin EM-kisoissa ajalla 49,85. Kauden lopussa hän juoksi kahdeksanneksi ja toiseksi yleisurheilun maailmancupissa.
Stambolova kärähti dopingista tammikuussa 2007 maannaisensa Venelina Venevan kanssa. Bulgarian yleisurheiluliitto vapautti heidät syytteistä, mutta kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti päätöksestä urheilun välitystuomioistuimelle ja CAS piti kahden vuoden kilpailukiellon voimassa.
Kilpailukieltonsa jälkeen Stambolova osallistui Berliinin MM-kilpailuihin 2009 karsiutuen 400 metrin aitajuoksun välierissä. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia 400 metrillä ajalla 51,50. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän oli toinen 400 metrin aitajuoksussa Bulgarian ennätysajalla 53,82. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli 400 metrin neljäs ajalla 52,58. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi 400 metrin aidoissa ajalla 54,23 s. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli 400 metrin neljäs ajalla 51,99. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä.
Horton Foote
Horton Foote (14. maaliskuuta 1916 – 4. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpia elokuvakäsikirjoituksiaan ovat "Kuin surmaisi satakielen" (1962), "Polttava maa" (1965) ja "Hiiriä ja ihmisiä" (1992).
Foote syntyi Whartonissa, Texasissa. Hän voitti kaksi Oscar-palkintoa vuosina 1963 ja 1984, yhden Pulitzerin vuonna 1995 ja yhden Emmyn vuonna 1997.
Footen alkuperäinen haave oli päästä näyttelijäksi, mutta jo pian hänen Broadway-debyyttikäsikirjoituksensa "Only the Heart" (1944) julkaisun jälkeen kävi ilmi, että hänen lahjansa olivat ennemminkin kirjoittamisessa. Foote oli naimisissa Lillian V. Footen kanssa, kunnes tämä kuoli 5. elokuuta 1992. Footella oli neljä lasta.
Footelle myönnettiin vuonna 2000 National Medal of Arts. Hän oli Kristillisen tieteen jäsen.
Petri Kotwica
Petri Lauri Kotwica (s.  17. huhtikuuta 1964 Parainen) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Kotwican sukunimi on peräisin hänen puolalaiselta isäpuoleltaan merikapteeni Maciej Kotwicalta, hänen äitinsä on pankkivirkailija Seija Bärlund. Ylioppilaaksi vuonna 1984 tullut Kotwica oli opiskellut vuoden Teknillisessä korkeakoulussa ja neljä vuotta yliopistossa teoreettista filosofiaa ja kirjallisuutta, ennen kuin hän aloitti opintonsa Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella, josta hän valmistui vuonna 1999 taiteiden maisteriksi ja elokuvaohjaajaksi.
Lyhytelokuvien lisäksi Kotwica on ohjannut neljä pitkää elokuvaa. Niistä ensimmäinen on "Koti-ikävä" (2005), jonka valmistuessa 41-vuotias Kotwica oli poikkeuksellisen vanha esikoisohjaajaksi. Pari vuotta myöhemmin valmistui hänen toinen pitkä elokuvansa "Musta jää" (2007), jonka tekeminen vei ohjaajalta kuusi vuotta ja pääsi vauhtiin vasta kun hän oli saanut tehdyksi ensimmäisen pitkän elokuvansa. Elokuvan kolmiodraamatarina perustuu osittain Kotwican omiin kokemuksiin. "Musta jää" oli 18 vuoteen ensimmäinen suomalainen elokuva, joka pääsi kilpailemaan Berliinin elokuvajuhlien pääpalkinnosta. Kotwican kolmas pitkä elokuva, "Rat King", valittiin vuoden 2012 huhtikuussa pidettäville Tribeca-festivaaleille New Yorkiin.
Esikuvikseen Kotwica mainitsee muiden muassa Krzysztof Kieślowskin, Stanley Kubrickin ja Ingmar Bergmanin. Suomalaisista ohjaajista erityisesti Mikko Niskanen on tehnyt häneen suuren vaikutuksen.
Kenia Sinclair
Kenia Sinclair (s. 14. heinäkuuta 1980) on jamaikalainen 800 metrin juoksija.
Sinclair karsiutui vuonna 2005 Helsingin MM-kisoissa välierissä ajalla 1.59,45. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja hopeaa Melbournen Kansainyhteisön kisoissa ajalla 1.58,16. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui neljänneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 Sinclair karsiutui välierissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kuudenneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui välierissä. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli seitsemäs Daegun MM-kilpailuissa ajalla 1.58,66.
John Ljunggren
John Arthur Ljunggren (9. syyskuuta 1919 – 13. tammikuuta 2000) oli ruotsalainen kilpakävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 50 kilometriä.
Ljunggren on 50 kilometrin kävelyn olympiavoittaja vuodelta 1948 ajalla 4.41.52. Lisäksi hän saavutti olympiahopeaa 1960 ja olympiapronssia 1956 samaiselta matkalta. Ljunggren on myös euroopanmestari vuodelta 1946 ja saavutti hopeaa 1950. Vuosina 1951–1953 hän teki kaikkiaan viidesti maailmanennätyksen. Hän on Ruotsin menestynein kilpakävelijä viidellä arvomitalillaan.
Suomen merimuseo
Suomen merimuseo on kansallinen merimuseo, jonka tehtävänä on Suomen merenkulun historian tallentaminen ja tiedon välittäminen. Suomen kansallismuseoon kuuluva Merimuseo kerää ja tallentaa merenkulkuun ja veneilyyn liittyvää esineistöä, kuvia, arkistoaineistoa ja kirjallisuutta. Museon kokoelmiin kuuluu noin 15 000 esinettä, 2 000 vanhaa merikarttaa, laivapiirustuksia ja 30 000 valokuvaa. Lisäksi museossa on laaja merihistoriallinen kirjasto.
Suomen merimuseo on Trafiikki-museot ry:n jäsen.
Suomen merimuseo oli ehdolla vuoden 2013 eurooppalaiseksi museoksi. Voittaja julkistettiin toukokuussa 2013.
Suomen merimuseo toimii Kotkassa sijaitsevassa Merikeskus Vellamossa. Nykyinen päänäyttely "Pohjantähti, Etelän risti" avattiin Kotkan kantasatamassa 11. heinäkuuta 2008. Samassa rakennuksessa toimii myös Kymenlaakson museo. Vellamossa toimii myös Kotkan kulttuuriasiainkeskus, arkisto- ja kirjastopalveluita tarjoava Tietokeskus Vellamo, ravintola Laakonki ja museokauppa Plootu. Lisäksi rakennuksessa on muun muassa opetus- ja seminaaritiloja sekä yli 200-paikkainen auditorio.
Suomen merimuseon päänäyttely kertoo merenkulun historiasta teemoittain. Näyttelyn pääteemoja ovat laivat, navigointi, talvimerenkulku, merenkulkija, laivamatkustaminen ja merikauppa. Noin tuhannen esineen lisäksi näyttelyssä on paljon valokuvia, liikkuvaa kuvaa, multimedioita sekä toiminnallisia pisteitä, joissa voi muun muassa tehdä solmuja, viestittää viestilipuilla tai tutustua purjelaivan osiin.
Suomen merimuseolla on myös vaihtuvien näyttelyiden tilat. Lisäksi Merikeskus Vellamon museoaluslaiturissa voi kesäisin tutustua esimerkiksi jäänmurtaja "Tarmoon".
Merimuseon sijaintipaikka oli aiemmin vuodesta 1972 Luotsikasarmi Helsingin Hylkysaaressa, jossa siitä selvimpänä merkkinä oli laiturissa majakkalaiva "Kemi". Kävijöitä siellä oli suhteellisen vähän sen syrjäisyyden ja vaikeapääsyisyyden vuoksi. Aluksi uudesta sijaintipaikasta kilpailivat myös Turku ja Helsinki, mutta voiton vei lopulta Kotka. Suomen merimuseon toiminnan käynnistyttyä Merikeskus Vellamossa on museon kävijämäärä noussut moninkertaiseksi aiempaan verrattuna.
Benita Valente
Benita Valente (s. 19. lokakuuta 1934) on yhdysvaltalainen sopraano. Hän syntyi Delanossa, Kaliforniassa, ja valmistui Curtis Institute of Musicista vuonna 1960.
Valenten varhaisen uran merkittävä vaikuttaja oli Lotte Lehmann, jonka yksityisoppilaaksi hän pääsi 16-vuotiaana. Hänen Metropolitan-debyyttinsä New Yorkissa tapahtui syyskuussa 1973. Hän on tulkinnut mm. Mozartin oopperarooleja.
Valente ei ole pelkästään oopperalaulaja, vaan myös kansainvälisesti arvostettu liedien, kamarimusiikin ja oratorion esittäjä. Hänen ohjelmistossaan ovat edustettuna kaikki aikakaudet renessanssin ja barokin siirtymävaiheesta (Monteverdi) nykysäveltäjien teoksiin saakka.
Valente ilmoitti vetäytyvänsä lavalta esiinnyttyään viimeisen kerran 26. lokakuuta 2000.
Sarmizegethusa
Sarmizegethusa oli tärkeä linnoitus ja uskonnollinen keskus antiikin aikaisessa Daakiassa. Se sijaitsee 1200 metrin korkeudella. Linnoitus kattaa noin 30 000 m² alueen. Sarmizegethusa kukoisti erityisesti kuningas Decebaluksen aikana. Roomalaiset valtasivat ja tuhosivat Sarmizegethusan Daakian sotien aikana. Trajanus perusti uuden kaupungin Ulpia Traianan 40 km Sarmizegethusasta.
Sarmizegethusa kuuluu Orăștie-vuorten daakialaisiin linnoituksiin, jotka sijaitsevat nykyisessä Romaniassa. Ne kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
The Voice of Mengele
The Voice Of Mengele oli englanninkielistä musiikkia esittänyt suomalainen rockyhtye, joka toimi lähinnä vuonna 1987. Sangen nimekkäästä jäsenistöstä koostuneessa yhtyeessä musisoivat muun muassa Twiggy Oliver, Antti Reini, Jesu Hämäläinen, Måns Kullman, Ilkka Rantamäki, Frej Stenfors ja Vesa Häkli.
Yhtye levytti debyyttialbuminsa "I Can’t Sleep In Hell" vuonna 1987, mutta levy-yhtiönä toimineen JP-Musiikin konkurssin vuoksi siltä ehdittiin aikanaan julkaista vain yksi kuvakannellinen promosingle, ”Dancin’ Like An Alien / Bautiful Baby”, sekä toisen singlen koelevyt. Syksyllä 2007 Rocket Records kuitenkin julkaisi levyn CD-painoksen. Yhtyeen nimen synnyttämien väärinkäsitysten välttämiseksi levy julkaistiin nimellä The Voice Of M.. Yhtye oli käyttänyt lyhennettä jossakin yhteyksissä myös toiminta-aikanaan 1980-luvulla.
Yhtyeen nimi herätti aikanaan paljon kysymyksiä. Twiggy Oliverin mukaan hän halusi yhtyeelle nimen, joka ”aiheuttaisi heti negatiivisia reaktioita. The Voice Of Mengele, joka toisinaan lyhennettiin muotoon The Voice Of M., oli hyvä. Se on yhtä vastenmielinen kuin vaikka Natsi tai Skinhead. Tuollaisten tyyppien sfääreihin ei koskaan ajauduttu. Sääli sinänsä – oltaisiin voitu lavalla encoren lopuksi sanoa ’Elä ja anna toistenkin elää’. Se olisi ollut hieno hetki etenkin jos tuo roskasakki olisi taputtanut eturivissä.”
Vastushitsaus
Vastushitsauksessa hitsattavat kappaleet kuumennetaan kappaleiden ja liitospintojen läpi kulkevan sähkövirran avulla tahdasmaiseen tilaan, jolloin ne liittyvät puristuksen vaikutuksesta toisiinsa.
"Resistance Spot Welding (RSW)"
Vastuspistehitsauksessa liitettävät kappaleet puristetaan toisiaan vasten sähköä johtavilla elektrodeilla. Puristuksen aikana elektodeille syötetään virtapulssi, joka kuumentaa liitettävien kappaleiden rajapinnan. Rajapinnalla sähkövastus on suurin ja siellä syntyy riittävästi lämpöä kappaleiden sulamiseen. Kun virransyöttö lakkaa, alkaa sulan linssin jäähtyminen ja jähmettyminen hitsiksi. Pistehitsausta käytetään ohutlevyjen liittämiseen. Levyn paksuus on yleensä alle 3 mm.
Tyypillinen pistehitsikone koostuu saksimaisien varsien päässä olevista kahdesta kuparielektrodista ja näitä syöttävästä teholähteestä. Hitsaus voi tapahtua myös yksipuolisesti, jolloin maadoituselektrodi voi olla hiilestä valmistettu. Hitsatessa voidaan säätää kahta perusparametriä: hitsausvirran voimakkuutta sekä hitsauksen kestoa. Lisäksi kehittyneimmissä laitteissa voidaan säätää ns. esi- ja jälkipuristusta, ts. elektrodien painamista yhteen - sekä voimaa että kestoa - ennen ja jälkeen hitsausvirran kulkua.
"Projection Welding"
Käsnähitsauksessa toisessa tai molemmissa yhteenliitettävissä kappaleissa on pieniä kohoutumia. Kun kappaleet painetaan yhteen ja niihin läpi ajetaan hitsausvirta, tapahtuu kappaleiden yhteenliittyminen kohoutumien kohdalta. Menetelmää käytetään ohutlevyjen hitsaamiseen, esimerkiksi astianpesukoneiden tai jääkaappien runkojen kokoamisessa.
"Roller Seam Welding"
Kiekkohitsauksessa elektrodit ovat liikkumattomien sauvojen asemesta pyöriviä rullia tai kiekkoja. Hitsausmenetelmä saa aikaan joukon peräkkäisiä pistehitsejä kun kiinnitettävät levyt kulkevat kiekkojen välitse. Menetelmä soveltuu esimerkiksi metallitynnyrien sylinteriosan hitsaamiseksi rullaksi taivutetusta ohutlevystä.
"Flash Welding"
Leimuhitsauksessa hitsattavien kappaleiden välille syntyvät lyhyet valokaaret sulattavat perusaineen. Kun liitospinnat ovat sulaneet ne liitetään toisiinsa puristuksen avulla. Leimuhitsausta käytetään tankojen, putkien ja nauhojen päittäisliitosten hitsaamiseen.
"Resistance Butt Welding"
Tyssähitsauksessa toisiaan vasten puristettujen liitospintojen kautta kulkeva sähkövirta sulattaa perusaineen ja kappaleet liittyvät toisiinsa lämmön ja puristuksen vaikutuksesta. Tyssähitsauksella tehdään tankojen, putkien ja nauhojen päittäisliitoksia.
Imerslund–Gräsbeckin tauti
Imerslund–Gräsbeckin tauti eli oireyhtymä (syndrooma) on B-vitamiinin puutostauti, joka johtuu elimistön kyvyttömyydestä ottaa vitamiinia ravinnosta eli ”selektiivinen kobalamiinin imeytymättömyys ja proteinuria”.
Taudin tai oireyhtymän ”IGS” kuvasivat samanaikaisesti vuoden 1960 paikkeilla lastenlääkäri Olga Imerslund Norjassa ja laboratoriolääkäri Ralph Gräsbeck työtovereineen Suomessa. Tila johtuu synnynnäisestä kyvyttömyydestä imeä suolesta B-vitaminia, ja oireet alkavat yleensä ikävälillä muutama kuukausi – kahdeksan vuotta. Ne ovat alussa epämääräisiä: hidas kasvu, hengitysteiden ja ruoansulatuskanavan infektiot. Myöhemmin kehittyy megaloblastinen anemia, joka on ominainen B-vitamiinin puutteelle. Hermoston oireita esiintyy myös. Valkuaisvirtsaisuutta esiintyy noin puolella potilaista.
Perussyy on, että ohutsuolen seinämästä puuttuu B-vitamiinin imeytymisessä tarvittava vastaanottaja eli reseptori, mistä syystä vitamiini ei imeydy. Suolessa vitamiini ei ole vapaassa muodossa vaan sitoutuneena nk. sisäiseen tekijään eli intrinsic factoriin, jota mahalaukun limakalvo erittää mahanesteeseen. (Intrinsic factor on välttämätön, jotta B-vitamiinin tavanomaisina määrinä nautittuna imeytyisi suolesta, ja sen puuttuminen aiheuttaa melko tavallisen taudin nimeltään pernisiöösi anemia eli veren näivetystauti). Suolen yllä mainittu reseptori rakentuu kahdesta osasesta, kubiliini ja amnionless, joiden synteesiä ohjaavat kaksi geeniä, joista IGS-taudissa jompikumpi puuttuu tai on väärin rakennettu. Tauti esiintyy molemmilla sukupuolilla ja periytyy väistyvästi. Sama viallinen geeni on perittävä molemmilta vanhemmilta, eikä oireita esiinny henkilöillä, joilla vain toinen geeni on viallinen. Kaikki suomalaiset tapaukset ovat toistaiseksi johtuneet viallisesta kubiliini-geenistä ja kaikki norjalaiset amnionless-geenin viasta. Molemmista geeneistä johtuvia tapauksia on kuvattu koko maailmasta, eniten Välimeren muslimimaista. Tauti esiintyy myös koirilla.
Tauti muistuttaa synnynnäistä intrinsic factorin puutetta, ja monet julkaistut tapaukset potenevatkin sitä eikä IGS-tautia. Oireyhtymää on usein vaikea erottaa yleisestä malabsorptiosta, kuten keliakiasta, jossa lukuisten ravintoaineiden imeytyminen on häiriytynyt. Jos IGS-potilasta tutkii, kun hän vielä potee B-vitamiinin puutetta, imeytymiskokeet voivat puhua yleisen imeytymishäiriön puolesta, sillä B-vitamiinin puutteessa suolen solujen toiminta voi olla vajavainen. Imeytymiskokeet on siksi syytä uusia, kun B-vitamiinin puute on korjattu.
IGS hoidetaan antamalla säännöllisiä B-vitamiinipistoksia; on vielä selvittämättä, sopiiko tablettihoito. Hoidon on jatkuttava koko elämän. Potilaat pysyvät silloin terveinä, eikä munuaisten toiminta huonone, vaikkakin valkuaisvirtsaisuus ei häviä.
Power, Corruption &amp; Lies
Power, Corruption & Lies on brittiläisen New Order -yhtyeen vuonna 1983 julkaistu toinen studioalbumi.
A-puoli
B-puoli
DJ K2
DJ K2 (Kimmo Koivurinne) on suomalainen DJ, joka soittaa pääasiassa hip hopia ja RnB:tä. Hän on osa New Yorkista lähtöisin olevaa Salute Entertainment DJ-kollektiivia.
DJ K2 on soittanut levyjä 1990-luvulta alkaen ja julkaissut useita mixtapeja. Hänen Certified Blazin -mixtapesarjaansa on ilmestynyt tähän mennessä yhdeksän osaa. Hän on lisäksi tehnyt mixtapeja eri yrityksille ja tapahtumille. Hänen mixtapeillaan on kuultu freestyle-kappaleita mm. Brandonilta ja Elastiselta. Myös Avaimen (nyk. Asa) "Azaa!" -kappale julkaistiin yksinoikeudella yhdellä hänen mixtapeistaan.
DJ K2 on soittanut monissa eri klubeissa ja tapahtumissa. Hän oli esimerkiksi helsinkiläisen "Soulclap" -klubin resident-DJ. Hän on myös toiminut warm-up DJ:nä artisteille kuten Gang Starr, The Game, Lloyd Banks, Joe Budden ja Obie Trice. Suomessa hän on toiminut mm. Rähinä Recordsin artistien ja tamperelaisen Nueran keikka-DJ:nä.
Vuosina 2003 ja 2004 DJ K2 teki yhdessä Nueran jäsenten kanssa "100%" -ohjelmaa YleX:lle. Hän teki myös "100%" -kiertueen ja kaksi "100% Hiphop" -mixtapea yhdessä Skemin kanssa.
Vuonna 2004 DJ K2 voitti "Vuoden DJ" -tittelin Posse Magazinen (nyk. Basso) lukijoiden äänestyksessä. Hänet valittiin lisäksi vuoden bile-DJ:ksi levykauppa Lifesaverin vuosiäänestyksessä. Hänet valittiin myös vuonna 2005 vuoden urbaaniksi DJ:ksi Basson äänestyksessä.
Niilo A. Mannio
Niilo Anton Mannio (5. marraskuuta 1884 Kustavi – 8. huhtikuuta 1968) oli sosiaaliministeriön kansliapäällikkö ja Henkisen Työn Keskusliiton puheenjohtaja. Hän toimi myös sosiaaliministerinä 1920-luvun lopulla.
Mannio valittiin 1922 vastaperustetun virkamies- ja toimihenkilöjärjestöjen keskusjärjestön Henkisen Työn Yhtymän puheenjohtajaksi. Hän oli mukana luomassa suomalaiseen työmarkkinajärjestelmään kuuluvia kolmikantaneuvotteluja joissa valtiovalta on mukana sovittelemassa työntekijöiden ja työnantajien neuvotteluja ja tukee niitä lainsäädännöllisillä ja sosiaalipoliittisilla uudistuksilla.
Edistyspuoluetta edustanut Mannio oli sosiaaliministerinä Mantereen hallituksessa 1928–1929.
Tiistain tanssi-ilta
Tiistain tanssi-ilta oli YleX:ssä tiistaisin kello 21.00 jälkeen lähetettävä radio-ohjelma, joka oli erikoistunut elektroniseen tanssimusiikkiin. Se sai alkunsa Radiomafiassa, ja sitä lähetettiin vuodesta 1998.
Ohjelma jakautui kolmeen tunnin mittaiseen osaan. Ensimmäistä osuutta juonsivat vuoroviikoin DJ:t OlliS ja Orion, jotka soittivat tanssimusiikin populaarimpaa laitaa. Toisesta osuudesta vastasi joka viikko Leena Lehtinen house- ja teknokattauksellaan. Kolmatta osuutta puolestaan juonsivat vuoroviikoin Jori Hulkkonen sekä DJ Infekto. Edellinen tarjoili diipimpää klubimusiikkia, jälkimmäisen keskittyessä "nyky-urbaaneihin" rytmeihin.
Ennen ohjelman nykyistä juontajakaartia tiistain tanssi-illassa ovat olleet mukana omilla osioillaan muun muassa DJ Sasse, Dr. Bob Jones, DJ Dizzy, DJ Goose, Skillsters, Anonymous & Didier, DJ Erkko, Kalle Miettinen, DJ Orkidea sekä Gilles Peterson.
15.12.2009 YleX ilmoitti vuoden 2010 uudistuksista, joiden mukaan Tiistain tanssi-iltaa ei enää kuulla. Tilalle tuli tunnin mittainen DJ-ohjelma maanantai-iltaan.
Kauko Jalkanen
Kauko-Aatos Jalkanen (8. joulukuuta 1918 Heinola – 3. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen miekkailija ja miekkailunopettaja.
Jalkasen vanhemmat olivat professori Huugo Jalkanen ja opetusneuvos Hilma Jalkanen. Jalkanen pääsi ylioppilaaksi 1939 ja aloitti metsänhoitajan opinnot. Hän innostui nuorena miekkailusta, jonka piiristä hän lopulta vuonna 1953 löysi ammattinsakin. Hän toimi arvostettuna miekkailunopettajana päätoimisesti yli 30 vuotta. Jalkanen edusti Suomea olympialaisissa floretti- ja säilämiekkailussa Lontoossa 1948 sekä kalpamiekkailussa Helsingissä 1952. Myöhemmin hän oli Rooman olympialaisissa 1960 mukana valmentajana. Hän opetti myös teatterimiekkailua.
Kauko Jalkasen serkku Heikki Raitio on myös kilpaillut miekkailijana olympialaisissa. Tunnettu suomalainen taikuri Jussi Jalkanen on hänen poikansa.
Heretic (albumi)
Heretic on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Morbid Angelin vuonna 2003 julkaistu albumi. Se jäi basisti-laulaja Steve Tuckerin toistaiseksi viimeiseksi yhtyeessä, ja hänen tilalleen tuli alkuperäinen basisti ja vokalisti David Vincent.
Albumilla on 44 raitaa, mutta varsinaisia kappaleita on 14 – muut raidat ovat tyhjiä tai sisältävät ainoastaan taustaääniä.
Triumph or Agony
Triumph or Agony on Rhapsody of Firen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2006. Albumin kuudes kappale ”Il Canto del Vento” on toistaiseksi yhtyeen ainut kappale, jonka säveltämiseen Luca Turilli ja Alex Staropoli eivät ole osallistuneet, vaan kappaleen on kirjoittanut laulaja Fabio Lione. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, joka on julkaistu yhtyeen uudella nimellä Rhapsody Of Fire, koska ausralialainen tyttöduo "Rhapsody" ei hyväksynyt kahta samannimistä yhtyettä.
Kaikki kappaleet säveltänyt Luca Turilli ja Alex Staropoli sekä sanoittanut Turilli, ellei toisin mainittu.
Lisäksi albumilla soitti 70 henkinen orkesteri ja kuoro.
Herman Paavilainen
Herman Paavilainen (26. lokakuuta 1879 Virtasalmi – 8. heinäkuuta 1964) oli johtaja ja sosiaaliministeri.
Paavilainen oli sosiaaliministerinä Kallion III hallituksessa 1929–1930. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä. Hän toimi Aura-yhtiöiden toimitusjohtajana 1927-1954 ja oli vakuutusalan merkittävä kehittäjä, mistä syystä hänelle myönnettiin vakuutusneuvoksen arvonimi. Hänen puolisonsa Lempi Maria Paavilainen, o.s. Vierula oli taiteen keräilijä, ja Paavilaisten kodin irtaimistoa on nyt Törnävän kartanossa. Heidän poikansa, Erkki Paavilainen (1924-1994), oli tunnettu helsinkiläinen psykiatri ja ylilääkäri. Herman Paavilaisella on 3 lastenlasta: prof. Kristiina Heikinheimo (s.1954), psykiatri ja psykoterapeutti Olli Paavilainen (s.1956) sekä KTM Jussi Paavilainen (s.1959). Suomen Kultturirahastoon perustettiin Herman ja Maija Paavilaisen rahasto -80-luvulla.
Sūtra
Sūtra (सूत्र, sanskritia 'lanka', 'naru'; paaliksi: "sutta"; ; hanzi: 經, kiinaksi: "jīng" (pinyin), "ching" (Wade-Giles); ) ovat joukko buddhalaisia tai hindulaisia uskonnollisia kirjoituksia.
Buddhalaisuudessa termillä sutra/sutta tarkoitetaan tiettyä kanonisen kirjallisuuden osaa. Theravada-buddhalaisuudessa se kontrastoi lähinnä "vinayan" ja "abidhamman" kanssa. Theravada-buddhalaisuus katsoo suttien olevan Shakyamuni buddhan tai hänen lähimpien oppilaidensa opetuksia. Paalinkielistä termiä "sutta" käytetään lähes yksinomaan puhuttaessa Paali-kaanonin toisesta osasta "Sutta piṭakasta".
Sen sijaan itäaasilaisessa buddhalaisuudessa termiä "sutra" tai sen käännöksiä käytetään myös koko joukosta muita kirjoituksia, jotka luetaan itäaasialaiseen kaanoniin.
Karin Ruckstuhl
Karin Ruckstuhl (s. 2. marraskuuta 1980 Baden, Sveitsi) on alankomaalainen seitsenottelija.
Ruckstuhl sijoittui 2001 seitsenottelussa alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa kolmanneksitoista tuloksella 5582 ja Universiadeissa seitsemänneksi pistein 5664. Seuraavana vuonna hän oli Münchenin EM-kisoissa neljästoista tuloksella 5858. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän sijoittui neljänneksi viisiottelussa 4640 pisteellä ja Ateenan olympialaisissa seitsenottelussa kuudenneksitoista tuloksella 6108. Vuonna 2005 Ruckstuhl voitti Alankomaiden sisäratojen mestaruuden pituushypyssä. Madridin sisäratojen EM-kisoissa hän oli viisiottelussa neljäs. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupin ykkösliigassa pituushypyn tuloksella 658 ja sijoittui 100 metrin aitajuoksussa kolmanneksi ajalla 13,26. Helsingin MM-kisoissa hän oli seitsenottelussa kahdeksas pistein 6174.
Ruckstuhl voitti MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Alankomaiden mestaruuden 100 metrin aidoissa, pituushypyssä sekä korkeushypyssä. Euroopan cupin ykkösliigassa hän oli pituudessa neljäs. Göteborgin EM-kisoissa hän karsiutui pituushypyssä, mutta voitti seitsenottelussa EM-hopeaa uudella Alankomaiden-ennätyksellä 6423. Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 2007 hän sijoittui viisiottelussa neljänneksi tuloksella 4801.
Michael Nudelman
Michael Nudelman (‎, s. 30. kesäkuuta 1938 Kiova, Ukraina) on israelilainen Kadima-puoluetta edustava poliitikko. Hänet valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1996, Israel BaAliya -puolueen edustajana. Hänet valittiin uudelleen 2006 vaaleissa Kadiman listoilta.
Paajanen (laulaja)
Mauno Paajanen (s. 1. helmikuuta 1960) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka on levyttänyt nimellä Paajanen neljä albumia ja useita singlejä sekä tehnyt useille eri artisteille kappaleita.
Mauno Paajasen levytysura käynnistyi vuonna 1976, jolloin hän pääsi Claudie-yhtyeen riveissä levyttämään kolme kappaletta kokoelmalle "Fireball". Seuraavana vuonna Paajanen levytti ensimmäisen soolosinglensä "80 lätkä / Poste Restante". Ensimmäinen pitkäsoittolevy "Poste Restante" ilmestyi Fonovoxin Titan -levymerkillä vuonna 1978. Jatkoa seurasi jo vuoden kuluttua, jolloin kakkosalbumi "Psyko" ilmestyi Silver Blue -merkillä. Ensimmäisen albuminsa tekstejä Paajanen joutui muokkaamaan soveliaampaan muotoon, mutta kakkoslevyn kohdalla hän ei tähän enää suostunut. Tämä selittääkin suurelta osin kahden lyhyen ajan sisällä tehdyn albumin tekstimaailmallisen eroavaisuuden. Nimenomaan "Psyko" -levy onkin noussut eräänlaiseksi kulttiklassikoksi ja kappaleesta "Kundi meikkaa" on tehty useita covereita, joista tunnetuin lienee Organ-yhtyeen levytys.
"Psyko"-albumin jälkeen Paajanen julkaisi vuoden 1980 puolella singlen "Yläkerran psyko / Hait tyttöjä syö", joka jäi sangen vähälle huomiolle. Tämän jälkeen seurasikin pitkä tauko Paajanen-nimellä tehdyn levytystuotannon osalta, ja syntyi Twiggy Oliver -yhtye.
Vuonna 1986 Kaktus -levymerkki julkaisi hieman yllättäin Paajasen kokoelmalevyn "Aito suomalainen ranskatar", joka sisälsi levytyksiä kahdelta ilmestyneeltä albumilta sekä singlebiisin "Hait tyttöjä syö". Seuraava Paajasen julkaistu levytys syntyi vuonna 2003, jolloin ilmestyi promosinglenä kappale "Musta kuu". Paria vuotta myöhemmin puolestaan ilmestyi promosingle "Sokea mies ruusun toi". Lokakuussa 2007 julkaistiin Paajasen uudempaa materiaalia sisältävä EP, "Enkelit hei" sekä tuplakokoelma "Psyko – Kaikki levytykset 1977–1980". Pedro Hietasen kanssa levytetty, "Mies joka tiesi liikaa" -albumi ilmestyi syyskuussa 2008. Uusin albumi on nimeltään "Nainen katoaa", julkaistu kesäkuussa 2010.
Paajanen on sanoittanut ja säveltänyt lauluja mm. seuraaville artisteille: Maria Hänninen, Tarja Merivirta, Esa Saarinen, Karl Sinkkonen, Riki Sorsa, Clifters, Outi Popp ja Tin Janine.
Julian Bailey
Julian Bailey (s. 9. syyskuuta 1961 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen autourheilija. Hän osallistui urallaan yhteensä 20 Formula 1 -kilpailuun, joista seitsemässä selviytyi karsinnasta kilpailuun saavuttaen yhden MM-pisteen.
Bailey aloitti uransa ajamalla 1980-luvulla Formula Ford -sarjoja. Hän voitti Townsend-Thoresenin, Formula Ford Festivalin ja BBC TV Grandstand Formula 2000 Trophy kilpailut.
Rahoituksen puuttuessa Baileyn oli vaikeaa nousta isompiin sarjoihin. Hän siirtyi vuonna 1985 ajamaan Formula 3 ja vuonna 1987 Formula 3000 -sarjojen kilpailuja. Hän voitti yhden kilpailun Brands Hatchissä ja ajoi muutaman kerran palkintokorokkeelle.
Bailey aloitti F1-uransa Tyrrell-tallissa kaudella 1988, jolloin hän osallistui kaikkiin 16 osakilpailuun. Parhaaksi saavutukseksi jäi Yhdysvaltain GP:ssä ajettu yhdeksäs sija.
Bailey palasi F1-radoille kaudeksi 1991. Tämä kausi jäi kuitenkin hänen uransa viimeiseksi – ja vain neljän kilpailun mittaiseksi. Bailey onnistui hankkimaan rahalla Lotukselta kuljettajanpaikan ja ajoi tallin autolla viimeisestä lähtöruudusta kuudenneksi San Marinon GP:ssa ja saavutti näin uransa ainoan MM-pisteen. Muissa kolmessa kilpailussa kyseisellä kaudella hänen kohtalonaan oli karsiutuminen ja rahoituksen loppuminen.
F1-uran jälkeen Bailey on kilpaillut vakioautosarjoissa, kuten BTCC:ssä. Vuosina 1989-90, 1997 ja 2001-02 Bailey osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoihin, joissa hän keskeytti joka kerta. Hän siirtyi vuonna 1997 ajamaan FIA GT Championshipia ja vuonna 1998 Britannian GT:tä, joissa molemmissa hän voitti mestaruuden vuosina 1999 ja 2000.
Kilpa-autoilun lopettamisen jälkeen Bailey osti William Bray -nimisen gastropubin Sherestä, Englannista.
Bailey on esiintynyt televisiossa Formula 1 -kommentaattorina ESPN Starilla ja esittänyt Stigiä Top Gear -auto-ohjelmassa.
Bailey on kilpa-ajaja Jack Clarken isäpuoli.
Mahikeng
Mahikeng (vuoteen 1980 Mafeking) on Etelä-Afrikan North West -provinssin entinen pääkaupunki. Nykyinen pääkaupunki on naapurikaupunki Mmabatho. Mafikeng sijaitsee 1 400 kilometriä Kapkaupungista koilliseen. Rautatietä pitkin sieltä on 790 kilometriä Zimbabwessa olevaan Bulawayon kaupunkiin. Idässä olevasta Johannesburgista on Mahikengiin linnuntietä 260 kilometriä. Kaupunki sijaitsee 24 kilometriä Botswanan etelärajasta etelään, ja Madibin kultakentät sijaitsevat 15 kilometriä kaupungista etelään. Vuonna 2001 kaupungissa oli 49 300 asukasta. Vuonna 2007 kaupungissa on ilmoitettu olevan 250 000 asukasta, joista 69 000–75 000 asuu kaupungin liikekeskuksessa.
Mahikeng oli alkuaan barolong-heimon keskuspaikka. Kaupungin perustivat 1885 brittiläiset palkkasoturit, joille barolong-heimon päällikkö lahjoitti maata. Uudisasutus sai nimen Mahikeng, joka on setswanaa ja merkitsee kivistä paikkaa. Myöhemmin brittiläiset uudisasukkaat kirjoittivat nimen muotoon Mafeking.
Toisen buurisodan puhjettua 1899 Transvaalin armeija piiritti kaupungin. Piiritys kesti 217 päivää lokakuusta 1899 toukokuuhun 1900 ja teki kaupungin puolustusta johtaneesta Robert Baden-Powellista brittien kansallissankarin. Brittejä kuoli piirityksen aikana kaikkiaan 212 ja yli 600 haavoittui, buurien menetykset olivat huomattavasti suuremmat.
Mahikeng oli 1894–1965 Betšuanamaan protektoraatin pääkaupunki, vaikka se sijaitsi alueen rajojen ulkopuolella. Vuonna 1965 Gaboronesta tehtiin sen alueen pääkaupunki, josta myöhemmin tuli Botswana. Mahikeng toimi lyhyen ajan nimellisesti itsenäisen Bophuthatswanan bantustanin pääkaupunkina, ennen kuin 1970-luvulla uudeksi pääkaupungiksi tuli Mmabatho.
Poste Restante (albumi)
Poste Restante on vuonna 1978 julkaistu suomalaisen Paajasen esikoisalbumi. Albumin kappaleet äänitettiin syksyllä 1977 Finnvoxin studiolla. Vielä vuoden 1977 albumilta julkaistiin single "80 lätkä / Poste Restante" ja itse albumi julkaistiin vuonna 1978. Levyn tuottamisesta vastasi Jarmo Jylhä ja sovituksista pääasiassa Bruno Korpela.
Odo Tournailainen
Odo Tournailainen ("Odoardus", myös "Odo Cambrailainen") (1060–1113) oli benediktiinimunkki sekä skolastinen filosofi ja teologi. Hän oli kotoisin Orléansista.
Kaniikit kutsuivat Odon Tournaihin opettamaan vuonna 1087. Hän liittyi benediktiineihin vuonna 1095, jolloin hän siirtyi St. Martinin luostariin. Myöhemmin hänestä tuli luostarin apotti. Vuonna 1105 hänet valittiin Cambrain piispaksi, ja hänet vihittiin virkaan Reimsin kirkolliskokouksessa. Hän ei kuitenkaan voinut toimia koko aikaa virassa, koska kieltäytyi ottamasta investituuraa keisari Henrik IV:ltä. Tämän poika Henrik V kuitenkin palautti Cambrain piispanviran Odolle vuonna 1106.
Vuonna 1110 Odo ajettiin kuitenkin maanpakoon, koska ei ollut koskaan saanut ristiä ja sormusta keisarilta. Hän vetäytyi Anchinin luostariin lähelle Pecquencourtia, jossa hän kuoli saamatta enää piispanvirkaa itselleen.
Suurin osa Odon teoksista on kadonnut. Säilyneet voidaan löytää "Patrologia Latinasta" (osa 160). Näihin kuuluu ennen kaikkea teos "De peccato originali" (”Perisynnistä”). Odon universaalikiistaan liittynyt kanta oli käsiterealistinen. Hänen mukaansa esimerkiksi ihmissubstanssi on yksi. Kun uusi ihmislapsi syntyy, Jumala luo uuden ominaisuuden olemassa olevalle ihmissubstanssille; ei niin että loisi uuden ihmissubstanssin. Tämä selitti mm. perisynnin periytymisen ihmiskunnassa: ihmissubstanssi saastui syntiinlankeemuksessa, ja saastumisen tila välittyi jälkipolville (vrt. tradukianismi, jonka mukaan ihmissielu periytyy esi-isiltä).
Selebi-Pikwe
Selebi-Pikwe on kaivoskaupunki itäisessä Botswanassa. Vuonna 2001 siellä oli 49 849 asukasta. Nikkelikaivos aloitti toimintansa 1973 ja se on ollut siitä lähtien kaupungin tärkein työnantaja.
Alkuaan alueella oli kaksi pientä paikkakuntaa, Selebi ja Pikwe, joiden kallioperässä oli laaja tutkimaton kupari- ja nikkeliesiintymä. Maanalaiset rikkaudet tutkittiin 1960-luvulla. Kaivos ja pikkukaupunki rakennettiin metsään näiden kahden paikkakunnan väliin, ja alueelle annettiin yhdistelmänimi Selebi-Pikwe.
Seudun tärkein työnantaja on Bamangwato Concessions Ltd. -yhtiön (BCL) kaivos, jossa nikkoliittimalmia louhitaan useasta kaivoskuilusta ja avolouhoksesta. Se tarjoaa työtä 4200 hengelle. Malmi kuljetetaan kaivoksesta rautateitse sulatettavaksi. Hämmästyttävää kyllä kuljetuksessa käytettävät veturit ovat höyryvetureita, jotka on ostettu Zimbabwen (National Railways of Zimbabwe, NRZ) ja Etelä-Afrikan rautateiltä (South African Railway, SAR). Veturit aiotaan korvata dieselvetureilla 2015 jälkeen.
Kaivosyhtiö aiotaan pitää toiminnassa vuoteen 2010. Nikkelin korkea hinta saattaa aikaansaada toiminnan jatkumisen pidempäänkin. Ei kuitenkaan ole aivan varmaa avataanko uusia kaivoskuiluja, mutta nykyisistä kuiluista malmi on louhittu muutamassa vuodessa.
Vilhelm Champeauxlainen
Vilhelm Champeauxlainen (, ) (n. 1070 – 18. tammikuuta 1121 Châlons-en-Champagne) oli ranskalainen skolastinen filosofi ja teologi.
Vilhelm syntyi Champeauxissa lähellä Melunia. Opiskeltuaan Anselm Laonlaisen ja Roscellinuksen oppilaana hän opetti Notre Damen katedraalikoulussa. Hänestä tuli sen kaniikki vuonna 1103. Hänen tunnetuin oppilaansa on Pierre Abélard. Vuonna 1108 hän vetäytyi Pariisin St. Victorin luostariin ja jatkoi opettamista siellä. Myöhemmin hänestä tuli Châlons-en-Champagnen piispa, ja hän otti osaa investituurariitaan paavi Calixtus II:n tukijana. Vilhelm edusti tätä Moussonin konferenssissa.
Vilhelm kannatti universaalikiistassa äärimmäistä realismia, ja häntä voidaan pitää tällaisen kannan perustajana. Kannan mukaan universaalit ovat olemassa itsenäisenä ihmismielestä ja partikulaareista eli yksilöolioista riippumatta.
Vilhelmin ainoat painetut teokset ovat eukaristiaa koskeva katkelma osana Jean Mabillonin toimittamaa Bernhard Clairvauxlaisen teosten laitosta, sekä teokset "Moralia A brevi ala" ja "De Origine Animae" teoksessa E. Martnes, "Thesaurus novus Anecdotorum", 1717, vol. 5. Viimeksi mainitussa hän katsoi, että kastamattomana kuolleet lapset joutuvat kadotukseen, koska puhdas sielu turmeltuu ruumiissa. Hän kannatti sielua koskevaa kreationismia, eli oppia, jonka mukaan Jumala luo uuden sielun erikseen jokaiselle ihmiselle.
Vilhelmiltä tunnetaan lisäksi joitakin katkelmia, joista merkittävin on "De Essentia Dei et de Substantia Dei". Hänen nimiinsä on laitettu myös etiikkaa ja raamatuntulkintaa käsittelevä teos "Liber Sententiarum".
Irock
Irock on suomalaisen kitaristi-laulaja Ile Kallion debyyttialbumi sooloartistina. Se ilmestyi sekä Suomessa, että Ruotsissa vuonna 1977. Albumilta julkaistiin samana vuonna "Cindy / Love Song" -single.
Re-masteroitu CD-versio albumista ilmestyi 31. lokakuuta 2007.
Kaikki kappaleet säveltänyt Ile Kallio, ellei toisin mainittu.
Luterilainen maailmanliitto
Luterilainen maailmanliitto () on luterilaisten kirkkojen yhteisö ja yhteistyöjärjestö. Se perustettiin Ruotsissa, Lundissa, vuonna 1947. Järjestön päämaja sijaitsee Sveitsissä, Geneven lähellä Le Grand-Saconnex’ssa.
Maailmanliittoon kuuluu nykyään 145 jäsenkirkkoa, jotka jakavat järjestön kautta saarna- ja alttariyhteyden toisiinsa. Näihin kirkkoihin kuuluu yhteensä yli 70 miljoonaa jäsentä.
LML:n korkein päättävä elin on noin joka kuudes vuosi pidettävä yleiskokous, joka valitsee vuosittain kokoontuvan neuvoston. Suomen evankelis-luterilainen kirkko on kolmanneksi suurin LML:n jäsenkirkoista. Vuonna 2010 liiton puheenjohtajaksi valittiin piispa Munib Younan.
Maija Vilkkumaan diskografia
Tämä on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Maija Vilkkumaan soolouran diskografia. Hän on soolourallaan julkaissut seitsemän albumia, EP:n, livealbumin sekä kokoelman. Vilkkumaan seitsemäs studioalbumi julkaistiin syksyllä 2015.
Get Out
Get Out on suomalaisen kitaristi-laulaja Ile Kallion toinen sooloalbumi. Se ilmestyi sekä Suomessa, että Ruotsissa vuonna 1980.
Vuonna 2001 Warner Music julkaisi albumista remasteroidun version.
Vincent Delerm
Vincent Delerm (s. 31. elokuuta 1976 Évreux, Ranska) on ranskalainen muusikko. Hän on kirjailija Philippe Delermin poika. Delerm tunnetaan humoristisista ja leikittelevistä sanoituksistaan ja kepeistä pianolla säestämistään pop-melodioista.
M22 Locust
Light tank M22 eli Locust oli Yhdysvaltalainen panssarivaunu toisessa maailmansodassa. Se oli pienin Yhdysvalloissa valmistettu panssarivaunu. Se suunniteltiin maahanlaskujoukoille ja siksi sitä voitiin kuljettaa Hamilcar-liitokoneessa. Sitä voitiin myös kuljettaa C-54 Skymasterissa, muttei kokonaisena. Toisen maailmansodan aikana sitä käytettiin vain kerran, kun pieni määrä brittien 6:lle maahanlaskudivisioonalle kuulunutta Locustia käytettiin Reinjoen ylityksessä. Sodan jälkeen Locusteja myytiin Egyptille, joka käytti niitä Israelin itsenäisyyssodassa ja poisti ne käytöstä vuonna 1956. Israel sai muutaman vaunun sotasaaliiksi ja poisti ne käytöstä 1952.
1 900 Locustia tilattiin, joista 830 rakennettiin.
Echoes, Silence, Patience &amp; Grace
Echoes, Silence, Patience & Grace on Foo Fightersin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2007. Albumin on tuottanut Gil Norton, joka oli viimeksi mukana yhtyeen toisella albumilla, "The Colour and the Shapella".
Albumi debytoi Britannian albumilistalla sijalla yksi, myyden ensimmäisellä viikollaan 135 685 kopiota. Albumi myi platinaa ensimmäisellä viikollaan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Yhdysvalloissa se sijoittui Billboard 200 -albumilistalla sijalle 3, myyden 168 668 kopiota ensimmäisellä viikollaan. Se on sittemmin myynyt kultaa Yhdysvalloissa, ja myynyt 1 416 000 kopiota maailmanlaajuisesti. Suomessa albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Palanderin talo
Palanderin talo voi tarkoittaa seuraavia rakennuksia:
Palapye
Palapye on Botswanassa oleva suurehko kaupunki, joka sijaitsee Francistownin ja Gaboronen puolivälissä. Vuosien varrella kaupungin sijainti on tehnyt siitä sopivan pysähdyspaikan eteläisen Afrikan tärkeän pohjois-etelä suuntaisen rautatien ja maantien varrella.
Vuonna 2011 kaupungissa oli noin 37 000 asukasta. Vuosina 2001-2011 väestö kasvoi 3,54 prosenttia vuodessa.
Palapyessa on myös pieni lentokenttä ja Morupule Collieryn hiilikaivos, josta saadaan tarvittava hiili Morupulen voimalaan, joka on Botswanan tärkein sähköntuottaja. Voimalassa on ryhdytty laajennustoimiin sen tuotannon lisäämiseksi yritettäessä vastata maan kasvavaan sähkönkulutukseen. Rakennustyöt alkavat 2008. Palapyessa on Lotsane Senior Secondary School, joka on hallituksen koulu, sekä useita muita ala-asteita ja peruskouluja. Kaupungissa on myös useita yksityiskouluja palvelemassa muuta opetusta.
Vuonna 1997 Palapyen sanottiin olevan Afrikan nopeimmin kasvava kylä, jonka suunniteltiin kasvattavan väestönsä kolmestakymmenestä tuhannesta sataan kahdeksaankymmeneen tuhanteen. Suunnitelmat rakentaa Botswanan toinen yliopisto Palapyehen ovat edistyneet hyvin. Rakennustöiden on arveltu alkavan vuonna 2008.
Palapyen lähellä on useita tunnettuja matkailunähtävyyksiä. Khama Rhinon eläinten suojelualue on ehkä parhaiten tunnettu. Se sijaitsee 40 kilometrin päässä Palapyesta. Alueella suojellaan sarvikuonoja. Siellä elää sekä isosarvikuonoja että pensassarvikuonoja, 30 muuta maaeläinlajia ja yli 230 lintulajia.
Tswapongin kukkuloilla on myös monia historiallisesti tärkeitä alueita. Sitä on ehdotettu Unescon maailmanperintökohteeksi. Samoin lähellä on mystinen Moremi Gorge, jossa on jatkuvasti vettä tuottavia lähteitä.
Noin 20 kilometriä Palapyesta kaakkoon, lähellä Malakan kylää, on Phalatswen jäänteet, joita kutsutaan myös nimellä Old Palapye. Alueella asui bamangwatoiksi kutsuttuja ihmisiä, joita hallitsi 1889–1902 Khama III.
Monica Hargrove
Monica Hargrove (s. 30. joulukuuta 1982) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Hargrove oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Hän sijoittui kahdeksanneksi . Hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen viestijoukkueessa, joka voitti lopulta kultaa Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014.
Lähteet: IAAF, Tilastopaja
Harold Hardwick
Harold Hampton Hardwick (14. joulukuuta 1888 – 22. helmikuuta 1959) oli australialainen uimari. Hän voitti olympiakultaa 4x200 m vapaauintiviestissä Tukholman olympialaisissa v. 1912. Samoissa kilpailuissa hän saavutti henkilökohtaisen mitalin sekä 400 m että 1500 m vapaauinnissa. Hän oli myös ammattilaisnyrkkeilijä ja saavutti everstin arvon Australian ilmavoimissa.
Hardwick syntyi Sydneyssä ja aloitti uintiuransa 11-vuotiaana. Vuonna 1909 hän sijoittui toiseksi Australaasian mestaruuskilpailuiden 100 jaardin (91 m) ja 880 jaardin (805 m) matkalla. Vuonna 1911 hän voitti 220 jaardin (201 m) ja 880 jaardin vapaauintimatkat. Seuraavana vuonna järjestetyissä olympialaisissa hän voitti Australaasian joukkueessa (Australia ja Uusi-Seelanti lähettivät kilpailuihin yhteisen joukkueen) yhteensä kolme mitalia. Hän ei kilpaillut nyrkkeilyssä, koska nyrkkeily ei ollut kilpailuohjelmassa.
Hardwick karsiutui 100 m vapaauinnissa välierävaiheessa. 400 metrin matkalla hän voitti alkueränsä ja välieränsä, muta jäi kolmanneksi ajalla 5.31,2. 1500 metrin vapaauinnissa hän myös voitti sekä alku- että välieränsä, mutta jäi jälleen kolmanneksi ajalla 23.15,4. Kultamitalin hän sai 4x200 m vapaauintiviestistä. Joukkue voitti viestin uudella maailmanennätysajalla 10.11,2.
Palattuaan olympialaisten jälkeen Australiaan, Hardwick lopetti kansainvälisen uintiuransa ja aloitti lainelautailun ja voitti kansallisen mestaruuden. Vuonna 1915 hän ryhtyi ammattilaisnyrkkeilijäksi ja voitti Australian mestaruuden.
Hardwick kuoli 22. helmikuuta 1959 Ruschutters Bayssä.