hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ivan Rakitić
Ivan Rakitić (s. 10. maaliskuuta 1988 Rheinfelden, Sveitsi) on sveitsiläis-kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Barcelonaa ja lukeutuu myös Kroatian maajoukkueen vakiopelaajiin.
Rakitić syntyi ja kasvoi Sveitsissä. Hänellä on myös Sveitsin kansalaisuus, ja hän on edustanut Sveitsin nuorten maajoukkueita.
Rakitić pelasi juniorina Baselin juniorijoukkueissa. Ammattilaisuransa Rakitić aloitti Baselin riveissä vuonna 2005. Ensimmäisen ottelunsa Rakitić pelasi 17-vuotiaana syyskuussa 2005 UEFA cupin ottelussa NK Široki Brijegia vastaan. Rakitić valittiin kauden 2006-07 päätteeksi Raiffeisen Super Leaguen parhaaksi nuoreksi pelaajaksi tehtyään 33 ottelussa 11 maalia. Hän voitti kauden päätteeksi Baselin kanssa Sveitsin cupin. Rakitić pelasi Baselissa yhteensä 34 ottelua, joissa teki 11 maalia.
Heinäkuussa 2007 Rakitić siirtyi gelsenkircheniläiseen Schalkeen 5 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi Schalkessa 3,5 kautta, joissa teki 12 maalia 97 ottelussa.
Tammikuuta 2011 hän siirtyi espanjalaisseura Sevillaan 1,5 miljoonan euron siirtosummalla ja sopimuksen pituus oli 4,5 vuotta. Rakitić pelasi ensimmäisen ottelunsa Sevillan paidassa 6. helmikuuta 2011 Málagaa vastaan. Kaudella 2013-14 Rakitić toimi joukkueensa kapteenina. Kauden päätteeksi Sevilla voitti Eurooppa-liigan ja Rakitić valittiin loppuottelun tärkeimmäksi pelaajaksi. Rakitić pelasi 117 ottelua Sevillassa ja teki 25 maalia.
Kesällä 2014 Rakitić siirtyi FC Barcelonaan viiden vuoden sopimuksella. Siirtosumma oli 18 miljoonaa euroa. Ensimmäisen ottelunsa Barcelonassa hän pelasi Elcheä vastaan 24. elokuuta 2014. Rakitić voitti ensimmäisellä kaudellaan Barcelonassa Espanjan mestaruuden, Copa del Reyn ja Mestarien liigan.
Rakitić pelasi Sveitsin juniorimaajoukkueissa, mutta päätti kuitenkin edustaa aikuisten tasolla Kroatiaa. Kroatian maajoukkueessa hän debytoi syyskuussa 2007 Viroa vastaan jalkapallon EM-kisojen 2008 karsinnoissa. Ensimmäisen maalinsa Rakitić teki Andorraa vastaan 12. syyskuuta 2007. Rakitić on edustanut Kroatiaa EM-kilpailuissa 2008, EM-kilpailuissa 2012 ja MM-kilpailuissa 2014. EM-kilpailuissa 2008 hän pelasi kolmessa ottelussa Kroatian pudottua puolivälierissä. MM-kilpailuissa 2010 Rakitić pelasi kaikissa kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi jokaisessa Kroatian ottelussa. Hän on pelannut Kroatian maajoukkueessa 71 ottelua tehden niissä 9 maalia.
"Tilanne 31. heinäkuuta 2015"
Jean Charest
John James Charest, ranskalaisittain Jean Charest (s. 24. kesäkuuta 1958 Sherbrooke, Québec, Kanada) on Quebecin provinssin 29. pääministeri ja hallitsevan liberaalipuolueen johtohenkilö. Hän oli aiemmin konservatiivien (Progressive Conservative Party of Canada) johtaja vuosina 1993–1998.
Koulutukseltaan Charest on juristi. Hän on suorittanut lakitieteen tutkinnon Quebecin yliopistossa. Charest on aviossa Michèle Dionnen kanssa ja heillä on kolme lasta.
Niklas Pokki
Niklas Pokki (s. 27. huhtikuuta 1976 Mänttä) on suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän on toiminut Mäntän Musiikkijuhlien taiteellisena johtajana vuodesta 1999. Hän on Nuorten pianoakatemia -hankkeen perustajajäsen ja koordinaattori.
Niklas Pokki toimii Taideyliopiston Sibelius-Akatemian pianomusiikin aineryhmän johtajana ja pianomusiikin lehtorina, erityisalana pianopedagogiikka, ja opettaa Turun Konservatoriossa. Hän on opettanut myös Turun ammattikorkeakoulussa ja Käpylän musiikkiopistossa. Hän on pitänyt Turussa seitsemän lukuvuoden ajan pianonsoiton ammattiopiskelijoille suunnattua ympärivuotista luentosarjaa pianonsoiton harjoittelusta ja opettanut myös prima vista -soittoa. Useat hänen oppilaansa ovat menestyneet kansallisissa ja kansainvälisissä kilpailuissa. Pokki pitää vuosittain useita mestarikursseja, luentoja ja koulutuksia koti- ja ulkomaisissa oppilaitoksissa.
Pokki on esiintynyt omin resitaalein ja kamarimuusikkona Suomessa ja ulkomailla. Hän on esiintynyt muun muassa Baden-Badenin filharmonisen orkesterin, Tallinnan kamariorkesterin sekä useiden suomalaisorkesterien solistina. Hän on kantaesittänyt muun muassa Kalevi Ahon, Jean Sibeliuksen, Osmo-Tapio Räihälän ja Tõnu Kõrvitsin musiikkia sekä soittanut useissa radiokonserteissa (muun muassa YLE, SWR1 ja Eesti Klassikaraadio) sekä tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle. Hän toimi yli kymmenen vuoden ajan aktiivisesti pianoduona yhdessä Sonja Fräkin kanssa. Pokin ohjelmisto ulottuu varhaisbarokista uusimpaan musiikkiin, mutta erityisesti hänet tunnetaan vaativan virtuoosimusiikin tulkkina. Hänen levyttämänsä Balakirevin Islamey-fantasia kuullaan suomalaisia nuoria pianisteja esittelevällä levyllä "Danse Infernale".
Pokki on opiskellut muun muassa Carlos Turriagon, Teppo Koiviston jai Matti Raekallion johdolla. Musiikin maisterin tutkintonsa jälkeen hän suoritti Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Saksan korkeimman musiikillisen jatkotutkinnon, Konzertexamenin, professori Carmen Piazzinin oppilaana. Pokki on täydentänyt opintojaan lukuisilla mestarikursseilla. Tärkeimpinä opettajina mainittakoon Emanuel Krasovsky, Erik T. Tawaststjerna, György Sebök, Lev Natochenny ja Sergio Perticaroli. Pokki on suorittanut taiteellisen tohtorintutkinnon Sibelius-Akatemian DocMus-tohtorinkoulutusyksikössä.
1200 Micrograms (albumi)
1200 Micrograms on psytrancea tuottavan 1200 Micrograms -yhtyeen debyyttialbumi. Levy on julkaistu vuonna 2002 ja kaikki sen kappaleet on nimetty yhtyeen jäsenen Raja Ramin lempihuumeiden mukaan.
Sonja Fräki
Sonja Fräki (s. 11. kesäkuuta 1977 Helsinki) on suomalainen pianisti.
Fräki opiskeli Helsingin konservatoriossa 1990–1997 ja Sibelius-Akatemiassa 1997–2003. Hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2003 opettajanaan Teppo Koivisto. Vuosina 2001–2004 Fräki opiskeli Saksassa Karlsruhessa musiikkikorkeakoulusa (Hochschule für Musik). Siellä hän suoritti vuonna 2004 solistisen Konzertexamen-jatkotutkinnon opettajanaan professori Carmen Piazzini.
Fräki on osallistunut myös useille mestarikursseille, opettajinaan muiden muassa Emanuel Krasovsky, Peter Eicher, Matti Raekallio, Menahem Pressler, Bernard Ringeissen ja Eugen Indjic. Vuonna 2006 Fräki aloitti jatko-opinnot Sibelius-Akatemiassa. Hän valmistelee väitöskirjaa DocMus-tohtorinkoulutusyksikössä aiheenaan Kalevi Ahon pianomusiikki.
Fräki työskentelee säestyksen lehtorina musiikkiopisto Juvenaliassa, kamaripianistina Sibelius-Akatemiassa ja opettajana Metropolia-ammattikorkeakoulussa. Syksyyn 2012 saakka hän toimi pianonsoiton lehtorina musiikkiopisto Arkipelagissa ja säestäjänä Turun ammattikorkeakoulussa.
Fräki on esiintynyt solistina useiden orkestereiden kanssa (Turun filharmoninen orkesteri, Sinfonia Lahti, Neue Philharmonie Westfalen, Pomeranian Philharmonic Orchestra, Mikkelin kaupunginorkesteri ja Joensuun kaupunginorkesteri). Hänet tunnetaan myös kokeneena kamarimuusikkona. Ulkomailla Fräki on konsertoinut muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Alankomaissa, Italiassa, Portugalissa ja Venäjällä.
Fräki on esiintynyt muun muassa Mäntän Musiikkijuhlilla, Kallio-Kuninkalan musiikkifestivaalilla, Nauvon kamarimusiikkipäivillä, Kemiönsaaren musiikkijuhlilla, Pianoaura-festivaalilla sekä Lieksan Vaskiviikoilla. Hän esiintyy säännöllisesti yhdessä pianisti Niklas Pokin kanssa pianoduona sekä muun muassa viulisti Annemarie Åströmin ja Zagros Ensemblen kanssa.
Fräki on julkaissut oman soololevyn Schubert-Liszt keväällä 2013 Pilfink Records -levymerkille. Lisäksi hän on tehnyt useita nauhoituksia Yleisradiolle.
Vuonna 1998 Fräki palkittiin Paderewski-kilpailussa Puolassa. Vuonna 2003 hän sai neljännen palkinnon kansainvälisessä Franz Schubert -pianokilpailussa Dortmundissa Saksassa. Fräki palkittiin kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa Helsingissä vuonna 2007. Vuonna 2008 hän sijoittui kolmanneksi Wrocławissa Puolan kansainvälisessä Franz Liszt -pianokilpailussa.
Fräki on saavuttanut välieräpaikan muun muassa Valencian José Iturbi -pianokilpailussa, Ateenan Maria Callas Grand Prix´ssä ja Darmstadtin Chopin-kilpailussa. Hänelle myönnettiin 2003 Karlsruhen musiikkikorkeakoulun DAAD-palkinto. Marraskuussa 2004 hän soitti ensikonserttinsa Sibelius-Akatemian konserttisarjassa.
Ulostetyypit
Ulostetyypit eritellään tohtori K. Heringin Bristolin yliopistossa kehittämällä, niin kutsutulla Bristolin ulosteskaala -mallilla ().
Malli on tarkoitettu ihmisen ulosteen analysointiin. Ulosteen muoto ja tyyppi vaihtelee sen mukaan, kuinka kauan se viipyy paksusuolessa.Tyypit 1 ja 2 ovat merkkejä ummetuksesta. Tyypit 3 ja 4 ovat normaaleja, 5 ja 6 merkitsevät laksatiivisia oireita. Tyyppi 7 on ripulia.
We Are the Strange
We Are the Strange on nimimerkki M dot Strangen ohjaama, tuottama, käsikirjoittama ja animoima elokuva. Elokuvassa on käytetty yksilöllistä animaatiotyyliä, jossa on yhdistetty stop motion, CG artwork ja Chroma key -efektit. Elokuvan ensi-ilta oli 19. tammikuuta 2007 Sundance-elokuvafestivaalilla. "We Are the Strangen" mainoslauseena käytettiin lausahdusta: ”"Monsterit Oy" kohtaa "Painajainen ennen joulua" -elokuvan japanilaisen retrovideopelin sisällä".
"We Are the Strange" on M dot Strangen mukaan ensimmäinen elokuva, joka on tyyliltään "Str8nime", mikä on sekoitus sanoja ”Strange”, ”8-Bit” ja ”Anime”. Elokuvassa on runsaasti Nintendo Entertainment System -pelikonsolin pelejä muistuttavaa tyyliä ja elokuvan hahmoissa, kuten päähahmo Bluessa, on havaittavissa japanilaisten anime-elokuvien vaikutus.
Elokuvaan on saatavilla 7 erilaista soundtrackia (joiden lisäksi myös tekijän kommenttiraita), mukaan luettuna Noise Inc. -soundtrack.
YouTubessa esitettiin traileri "We Are the Strangesta", jonka alussa soi remix t.A.T.u:n kappaleesta ”30 Minutes”. Kappaleesta teki ensimmäisenä vanhaa tietokonepeliä muistuttavan version YERZMYEY AY-RIDERS -yhtyeestä. Lauluraidan sisältävän remixin ”30 Minut – ZX Spectrum Mix” teki Carl/Micromusic vuonna 2003. Virallisessa trailerissa soi puolestaan uusi versio Konamin videopelistä "Dream penguin Adventure (Yume Penguin Monogatari)".
"We Are the Strange" keskittyy kahteen vastakohtaiseen hylkiöön, jotka joutuvat taistelemaan henkiinjäämisestään vaarallisessa fantasiamaailmassa. He ovat kiusaamisen kohteeksi joutunut nainen Blue ja nukke nimeltään eMMM. Blue seuraa eMMM-nukkea Stopmo Cityyn etsimään tämän unelmia vastaavaa jäätelöannosta, mutta he joutuvatkin keskelle omituisten hirviöiden taistelukenttää. Heidän avukseen ilmestyy sankari nimeltään Rain.
M dot Strange halusi julkaista elokuvan näytettäväksi mieluummin Internetissä kuin elokuvateattereissa. Elokuva valmistui Sundance-elokuvafestivaaleille ja se julkaistiin Internetistä ladattavassa muodossa sekä kahden DVD-levyn painoksena elokuussa 2007. M dot Stange on ladannut elokuvan myös YouTube-sivustolle katsottavaksi. Myöhemmin YouTubeen tulivat myös viralliset fanien tekemät eri kielille käännetyt tekstitysversiot, joissa oli mukana myös elokuva suomeksi tekstitettynä.
Torrent-sivustoilla on julkaistu versio elokuvasta, joka sisältää YouTube-videon jossa M Dot Strange kertoo sen olevan "torrentrical release" (sanaleikki, jossa on yhdistetty sanat "theatrical" ja "torrent"). Tämä versio on saanut lisää katsojia elokuvalle ja lisännyt siten myös DVD-julkaisun myyntiä.
Vincent Defrasne
Vincent Defrasne (s. 9. maaliskuuta 1977) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, olympiavoittaja, ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Defrasne voitti yllättäen olympiakultaa takaa-ajosta Torinossa 2006, jossa hän yllätti 2002 kultaa vieneen Norjan Ole Einar Björndalenin. Defrasne kertoi kilpailun jälkeen että "en olisi unissakaan osannut haaveilla voitosta". Lisäksi hän voitti pronssin viestistä ja 2002 myös viestipronssia. Hänellä on kuusi MM-mitalia, joista kaksi on kultaista, yksi hopeinen ja kolme pronssista.
Maailmancupissa Defrasne on voittanut kauden 2007–2008 jälkeen kolme osakilpailua, ollut kolme kertaa toinen ja kolmesti kolmas. Kauden 2005–2006 kokonaispisteissä hän sijoittui kuudenneksi.
Talviolympialaiset
MM-kilpailut
Prinsessa Ruusunen
Prinsessa Ruusunen on vanha satuaihe, josta muun muassa Charles Perrault ja Grimmin veljekset ovat kirjoittaneet toisistaan hieman eroavat muunnelmat.
Tarinan neito pistää itseään pellavasta irronneella tikulla, nukahtaen syvään uneen. Kuningas löytää neidon ja raiskaa hänet. Tämän seurauksena neito tulee raskaaksi ja synnyttää kaksoset. Toinen heistä imee tikun pois äitinsä sormesta, päättäen neidon syvän unen. Kuninkaan vaimo saa selville miehensä teon ja päättää surmata niin kaksoset kuin heidän äitinsäkin. Kuningas ehtii kuitenkin hätiin ja surmaa neidon sijaan kuningattaren. Kuningas ja neito elävät onnellisina elämänsä loppuun saakka.
Tarinan alussa Prinsessa Ruusunen syntyy ja hänelle järjestetään hienot ristiäiset. Haltiatarkummit antavat prinsessalle lahjoja. Kolmastoista haltiatar ilmoittaa juhlaväelle, että prinsessa kuolee pistäessään sormensa värttinän piikkiin 16-vuotissyntymäpäivänään. Syntymäpäivänään Ruusunen pistää sormensa värttinään, mutta vaipuukin vain uneen.
Prinssi kiipeää nukkuvan prinsessan torniin ja suutelee tätä. Prinsessa herää ja heille järjestetään häät.
Grimmin veljesten versio sadusta päättyy Prinsessa Ruususen ja hänet herättäneen prinssin häihin. Mutta Perrault'n satu jatkuu.
Mentyään naimisiin Prinsessa Ruusunen synnyttää kaksi lasta, ensin tyttären, joka saa nimen Aurora (=Aamurusko) ja vuotta myöhemmin pojan, joka saa nimen Päivä. (Toisin kuin Walt Disneyn samannimisessä elokuvassa, Aurora ei siis Perrault'lla ole Ruususen itsensä vaan hänen tyttärensä nimi.)
Vaikka prinssi onkin hyvä ja sankarillinen, käy kuitenkin ilmi, että hänen äidistään, kuningattaresta, on tullut paha syöjätär, jolla on voimakas halu syödä pikkulapsia. Siksi Auroran ja Päivän olemassaolo yritetään pitää häneltä salassa. Se kuitenkin tulee ilmi, kun Aurora on neli- ja Päivä kolmivuotias. Silloin paha kuningatar antaa palvelijalleen tehtäväksi teurastaa heidät, ensin Auroran ja viikkoa myöhemmin myös Päivän, ja antaa hänelle myös ohjeet siitä, millä tavalla heidät olisi valmistettava ruoaksi. Palvelija kuitenkin kummallakin kerralla kieltäytyy tottelemasta saamaansa julmaa käskyä, joten hän vie lapset turvaan piilopaikkaan ja teurastaa sen sijaan karitsan ja vuohen ja valmistaa ne kuningattarelle ruoaksi. Kuningatar luulee syöneensä lapsenlapsensa ja kiittää palvelijaa kehuen saaneensa erittäin maukkaat ateriat.
Mutta myöhemmin hän pyytää palvelijaa teurastamaan itse Prinsessa Ruususenkin. Kun tämä suree lapsiaan luullen heitä kuolleiksi, hän olisi jopa suostunut siihen. Silloin palvelija kuitenkin tunnustaa myös pahalle kuningattarelle, mitä hän oli tehnyt. Kun tämä saa tietää tulleensa petetyksi, hän raivostuu ja käskee tuoda kuninkaanpalatsiin ruukun, joka on täynnä kyykäärmeitä ja muita vaarallisia pikkueläimiä. Siihen hän aikoo prinssin poissa ollessa heittää Prinsessa Ruususen molempine lapsineen sekä palvelijan. Kun prinssi kuitenkin palaa kotiin odotettua aikaisemmin, hän kysyy kauhuissaan, mitä on tekeillä. Tästä pelästyneenä kuningatar hyppääkin itse ruukkuun ja saa surmansa; prinsessa lapsineen sen sijaan pelastuu.
Prinsessa Ruusunen (vuoden 1949 elokuva)
Prinsessa Ruusunen on Edvin Laineen vuonna 1949 ohjaama elokuva.
Elokuva pohjautuu vanhaan kansansatuun ja Sakari Topeliuksen näytelmään. Spektaakkelin nimiosaa esittää Tuula Usva. Kuningasta esittävä Aarne Laine on ohjaajan veli, kuningatar ohjaajan vaimo Mirjam Novero.
Carlos Torre Repetto
Carlos Torre Repetto (23. marraskuuta 1905 Mérida – 19. maaliskuuta 1978 Mérida) oli meksikolainen shakinpelaaja.
Hänen kansainvälinen uransa shakin huipulla kesti vain vähän yli vuoden. Voitettuaan 1924 vakuuttavasti turnauksen Detroitissa ja jätettyään siellä taakseen muiden muassa Samuel Reshevskyn, pelasi hän 1925 Baden-Badenin, Marienbadin ja Moskovan turnauksissa. Vaikka Torre ei saavuttanutkaan kokonaisvoittoa missään näistä suurista turnauksista, hänen taitonsa saivat ansaitun huomion. Erityisen suuren kohun herätti hänen vaikuttava voittonsa entisestä maailmanmestarista Emanuel Laskerista Moskovan turnauksessa. Johtuen psyykkisestä sairaudesta, jonka syytä ei tarkasti tiedetä, Torre vetäytyi pian kaiken tämän jälkeen pois kilpashakista 1926. Mitä silminnäkijöiden kertomuksiin voidaan luottaa, hän osoitti häiriintyneitä ruokailutottumuksia ja eli etupäässä makeisia syömällä. Sen jälkeen kun Torre oli bussimatkalla New Yorkin halki kaiken kansan nähden hankkiutunut eroon vaatteistaan, passitettiin hänet muutamaksi viikoksi sairaalaan. Sieltä kotiuduttuaan Torre matkusti takaisin Meksikoon ja vietti kotimaassaan koko loppuelämänsä, pelaamatta enää koskaan yhtäkään shakkiottelua tosissaan.
Vähän ennen kuolemaansa Carlos Torre Repetto sai 1977 suurmestarin arvonimen, jonka FIDE myönsi hänelle kunniatittelinä. Hänestä tuli Meksikon ensimmäinen tämän tittelin haltija. Carlos Torren pelien perusteella laskettu "historiallinen" ELO-luku oli parhaimmillaan 2668. Tämän hän saavutti toukokuussa 1926, jolloin hänen voidaan laskea olleen maailman kymmenen parhaan shakinpelaajan joukossa.
Hänen mukaansa on nimetty vielä nytkin suosittu shakkiavaus, Torre-aloitus. Lisäksi hän esitteli Baden-Badenissa pelinalun 1. d2-d4 Rg8-f6 2. c2-c4 Rb8-c6, jota kutsutaan meksikolaiseksi torjunnaksi (saksaksi "Mexikanische Verteidigung", englanniksi yleensä "Black knight's tango" siinä hyödynnettävien mustien ratsujen mukaan).
Voittaessaan sensaatiomaisesti Laskerin hän teki tunnetuksi pelitavan, jota saksaksi kutsutaan nimellä "Zwickmühle" ("mylly"). Torreen liittyy myös eräs historian kuuluisimmista shakkiotteluista, jossa hänen väitetään olleen toisena osapuolena jo 1920: Adams – Torre, New Orleans 1920. Tätä ottelua ei kuitenkaan välttämättä koskaan edes pelattu.
Vuoden 1925 Moskovan turnauksessa kuvattiin Neuvostoliitossa elokuva "Šahmatnaja gorjatška", jossa Torre esiintyy eräiden muiden huippupelaajien tavoin pelaamassa shakkia. Kotimaassaan Meksikossa Carlos Torre Repetto muistetaan edelleen maansa suurimpana shakinpelaajana, ja Gabriel Velasco on kirjoittanut hänen elämästään ja shakkiotteluistaan kirjan "Vida Y Partidas De Carlos Torre".
Prinsessa Ruusunen (täsmennyssivu)
Prinsessa Ruusunen voi tarkoittaa:
Tuula Rosenqvist
Tuula Rosenqvist (ent. Ignatius, o.s. Usva; 13. huhtikuuta 1933 – 7. helmikuuta 2011 Espoo oli Yle TV1:n ja Yle TV2:n kuuluttaja. Hän menestyi Telvis-äänestyksissä, ja hänet valittiin vuosina 1967 ja 1973 television parhaaksi naispuoliseksi esiintyjäksi. Jo 10-vuotiaana koulutyttönä hän tuli tunnetuksi Orvo Saarikiven elokuvasta "Suomisen taiteilijat", joka oli kolmas Suomisen perhe -elokuva. Siinä Usva esitti Pipsa Suomisen luokkatoveria. 15-vuotiaana hän näytteli nimiroolin Edvin Laineen elokuvassa "Prinsessa Ruusunen" vuodelta 1949. Ennen vuonna 1959 alkanutta televisiouraansa hän toimi muun muassa matkatoimistovirkailijana, myymäläemäntänä ja mannekiinina. Myöhemmin hän toimi myös juontajana ja muotinäytösten vetäjänä. Erotessaan Yleisradiosta vuonna 1974 hän oli TV2:n pääkuuluttaja.
Rosenqvist oli avioliitossa ekonomi Panu Ignatiuksen kanssa, ja heillä on kaksi poikaa. Toisen aviomiehensä Jan Rosenqvistin kanssa hän asui pitkään Ranskassa ja muutti takaisin Suomeen vuonna 2010 jäätyään leskeksi. Hän kuoli 77-vuotiaana Jorvin sairaalassa Espoossa 7. helmikuuta 2011.
Hänen poikansa on Sanoma-konsernin taloudesta ja hallinnosta vastaava johtaja Kim Ignatius.
Oceans of Fantasy
Oceans of Fantasy on saksalaisen Boney M. -yhtyeen neljäs albumi vuodelta 1979.
Levy sisältää muun muassa hittikappaleet ”Gotta Go Home” ja ”El Lute”.
Britanniassa "Oceans of Fantasy" meni listan kärkeen heti avausviikollaan. Suomessa albumi oli listaykkösenä kahdeksan viikkoa ja myi platinaa.
A-puoli
B-puoli
Muolaanjärvi
Muolaanjärvi eli Muolajärvi (vuodesta 1948 , "Syväjärvi") on Vuoksen vesistöön kuuluva suurehko järvi Karjalankannaksen keskiosassa Kyyrölän kunnan länsiosassa Leningradin alueella Venäjällä.
Järven vesi on kellertävää ja näkösyvyys on noin 1,5 m. Päärynän muotoisen järven pituus on 12,5 km ja suurin leveys 5,7 km. Saarista laajin on Suursaari, jonka korkeus merenpinnasta on 30 metriä. Pienempiä saaria ovat Rumakoira, Vanhapiika, Hepoleuka, Pajupehko, Kangassaari, Louhikko, Lammassaari, Puntari ja Selkäluoto. Suurimmat lahdelmat ovat Ripinlahti, Vehkalahti ja Lavolanlahti. Järven eteläpää on rannoiltaan ruohottunut. Sen vesi laskee pienen Muolaanlammen kautta Äyräpäänjärveen.
Järveen laskee Henteenoja, Hotajoki, Kuollatoja, Mustaoja, Rajaoja (Maatlammenoja), Riihioja ja Saaretjoki.
Muolaanjärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan alueella. Mannerheim-linjan päävastarinta-asema kulki järven eteläosan poikki.
Järven yläpuolella käytiin kesällä 1944 suuria ilmataisteluita. Syksyllä 1943 suomalaiskone pudotti venäläisen tiedustelukoneen veteen lähelle Keskikylän koulua. Koneen lentäjät kuolivat ja yksi heistä haudattiin läheiseen maastoon, loput jäivät veteen. Hauta merkittiin kepillä jonka päässä oli kypärä.
So Mean (vuoden 1998 albumi)
20 suosikkia – So Mean on Kojon kokoelmalevy vuodelta 1998. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Muumit ja Taikurin hattu
Muumit ja Taikurin hattu ("Mumintrollen Jakten på Trollkarlens rubin") on kolmas Muumi-tietokonepeli, joka ilmestyi vuonna 1997. Peli on grafiikaltaan paljon edellisiä muumipelejä kehittyneempi ja monimutkaisempi. Pelissä Muumihahmot puhuvat, ja Muumipappaa, Piisamirottaa, Taikuria sekä Mörköä lukuun ottamatta hahmojen suomenkielisinä ääninä on "Muumilaakson tarinoista" tutut äänet.
Taikuri on pulassa, sillä Kuningasrubiini on jälleen kadoksissa. Peli on vapaamuotoinen jatko Tove Janssonin "Taikurin hattu" -kirjalle. Pelin alussa kertoja kertoo Taikurin – sen jälkeen kun hän sai kuningasrubiinin Tiuhtin ja Viuhtin toivomuksen avulla – törmänneen matkalla pyrstötähteen. Hän selvisi muutamalla mustelmalla, mutta rubiini särkyi ympäri Muumilaaksoa yhdeksäksi palaseksi, ja tämän jälkeen Taikuri on ollut allapäin. Taikurin hattu kuitenkin tietää, että Muumilaakson asukkaat ovat löytäneet kaikki palaset, ja hattu on valmis kokoamaan pelaajan avustuksella rubiininpalaset kokoon erilaisissa tehtävissä ympäri Muumilaaksoa, josta palkkiona saa yhden rubiinin palasen per tehtävä.
Pelaaja auttaa taikuria tekemällä salaiset tehtävät, joiden avulla Kuningasrubiini saadaan takaisin. Rubiini on hajonnut yhdeksäksi palaksi ympäri Muumilaaksoa, ja laakson asukkaat ovat piilottaneet kukin löytämänsä kappaleen. He luovuttavat palasensa tehtävien ratkaisuja vastaan. Kun kaikki yhdeksän palasta ovat koossa Taikurin hatussa, ne yhdistyvät jälleen kokonaiseksi. Pelaajan oppaina toimivat Muumipeikko ja Niiskuneiti. Hauskat tehtävät opettavat muun muassa kellonajat, kasvien, marjojen ja jalokivien nimiä, aakkoset, sävelasteikon ja paljon muuta.Edellisten pelien tapaan esineiden painaminen hiiren kohdistimella saa aikaan joitain, mutta vain muutamassa kohdassa. Muumitalon vieressä olevasta kristallipallosta kertoja kertoo erilaisista Muumilaakson asukkaista, kuten Möröstä ja hattivateista.
Pelin alkuvalikosta voi valita, meneekö Taikurin vuorelle kuuntelemaan tarinaa kuningasrubiinista, meneekö suoraan Muumilaaksoon, lukeeko Muumien luojasta, Tove Janssonista, vai lopettaako pelin.
Stora Värtan
Stora Värtan on merenlahti Tukholman saaristossa Ruotsissa. Merialue on itä-länsi suunnassa noin kolme kilometriä leveä ja pohjois-etelä suunnassa kuusi kilometriä pitkä. Lahti yhdistyy etelässä Lilla Värtaniin, lännessä Edsvikeniin, koillisessa Kyrkfjärdeniin ja kaakossa Askrikefjärdeniin. Lahti rajoittuu lännessä Täbyn ja Danderydin kuntiin, etelässä Lidingön ja pohjoisessa Österåkerin kuntiin.
Mielipuoli kyttä
Mielipuoli kyttä ("Maniac Cop") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toiminnallinen kauhuelokuva, jonka ohjasi William Lustig ja pääosassa on Tom Atkins.
Elokuva lähtee käyntiin siitä kun kaksi rikollista yrittää ryöstää erään naisen. Nainen pääsee pakenemaan ja rikolliset lähtevät naisen perään. Nainen juoksee suoraan erään poliisin luokse ja kaksikko on jo pakenemassa. Mutta yllättäen suurikokoinen poliisi tappaakin avuttoman naisraukan. Kukaan ei usko kahden rikollisen kertomusta, kunnes alkaa tapahtua lisää murhia.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Elokuva sai kaksi jatko-osaa, "Mielipuoli kyttä 2" (1990) ja "Mielipuoli kyttä 3" (1992).
Teatterikeskus
Teatterikeskus on suomalainen teatterialan yhdistys, joka pyrkii edistämään ryhmämuotoisten ammattiteattereiden toimintaa ja vahvistamaan niiden asemaa Suomessa. Se perustettiin Helsingissä 24. tammikuuta 1971.
Teatterikeskus toimii muiden teatterialan järjestöjen kanssa Teatterikulmassa, entisessä Kulmakoulun rakennuksessa Helsingin Meritullinkadulla.
Keskus jakaa vuosittain Vuoden teatteriteko -palkinnon osana Thalia-gaalaa.
Teatterikeskus toimii jäsenteattereidensa yhteistyöjärjestönä ja edunvalvojana osallistuen aktiivisesti kulttuuripolittiseen keskusteluun. Teatterikeskus toimii tasa-arvoisemman teatterikentän puolesta ja pyrkii lähentämään teatterikentän todellisuutta ja teatterilakia eli julkisen rahoituksen rakennetta.
Ryhmämuotoiset ammattiteatterit syntyivät 1970-luvun alussa teatteritaiteilijoiden perustaessa taiteelliseen työhön keskittyviä yhteisöjä. Ryhmiin kuuluvat taiteilijat halusivat alun perin kehittää teatteria ilman raskasta laitosmaista rakennetta. Nykyään ryhmät toivimat kotikaupunkiensa kulttuurielämässä ja Suomen-laajuisilla kiertueilla. Ryhmien toiminta luo paikallisesti arvokasta kulttuuritoimintaa ja vie sitä myös paikkoihin, joissa tarjontaa ei ole. Teatterikeskuksen tukee näiden ammatillisten teatteri- ja tanssiryhmien asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa.
Vanhimpien jäsenryhmien taloudellinen tilanne on suhteellisen vakaa, mutta 1990-luvulla ja sen jälkeen muodostuneiden uusien ryhmien rahoitus perustuu pääosin teatteri- ja orkesterilain ulkopuolisille suunnattuun harkinnanvaraiseen tukeen. Ryhmien rakenteesta johtuen henkilöstön palkaton työmäärä on suuri. Teatterikeskus pyrkii edistämään teattereiden välistä yhteistyötä, mikä helpottaa tila- ja resurssi-ongelmia ja tukee teatteri- sekä tanssitaiteen kehittymistä.
Teatterikeskuksella on myös verkkopalvelu, jonka tarkoituksena on ryhmäteatterikentän näkyvyyden edistäminen, taiteenalan kulttuurisen tasa-arvon lisääminen, kierrätyksen ja ekologisen ajattelun vahvistaminen sekä ryhmäteatterikentän työskentelymahdollisuuksien parantaminen. Lisäksi Teatterikeskus julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää ammattiryhmien ohjelmistolehteä "Teatterijoukkoa" ja ylläpitää siihen liittyvää verkkopalvelua.Vuonna 2012 Teatterikeskuksen jäsenryhmiä oli 34 kappaletta, joista seitsemän kuului teatteri- ja orkesterilain piiriin ja 27 ryhmää edusti teatterilain ulkopuolista teatterikenttää. Näistä teattereista 26 sai rahoituksensa lain ulkopuolisille teattereille suunnatusta valtion harkinnanvaraisesta tuesta.
Vuonna 2006 Teatterikeskuksen jäsenryhmät saivat 3,1 % valtion teatterin, tanssin ja oopperan kokonaisrahoituksesta. Jäsenteatterit pitivät yhteensä 11,4 % kaikista vuoden puheteatteriesityksistä. Kaiken kaikkiaan Teatterikeskuksen jäsenteatterit pitivät 11,2 % koko maan teatteri-, tanssi- ja oopperaesityksistä tilastovuonna 2006.
Mārtiņš Rubenis
Mārtiņš Rubenis (s. 26. syyskuuta 1978 Riika) on latvialainen ohjaskelkkailija ja olympiamitalisti.
Rubenins voitti Torinossa 2006 olympiapronssia yksiköissä. Mitali oli Latvian ensimmäinen talviolympialaisista. Ensimmäiset arvokisat hänelle olivat Naganon olympiakisat 1998, jossa hän sijoittui yksiköissä sijalle 14. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hänet hylättiin. Lisäksi hän on voittanut kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. EM-kilpailuissa 2006 hän voitti pronssia ja nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1998.
Suvullinen lisääntyminen
Suvullinen lisääntyminen tarkoittaa lisääntymistä sukusolujen avulla, toisin kuin esimerkiksi suoralla solunjakautumisella tai itiöiden kautta. Suvullisen lisääntymisen etuna on, että se lisää perimän monimuotoisuutta. Se koostuu sukusolujen jakautumisesta ja hedelmöittymisestä.
Ei tarkkaan tiedetä, miten suvullinen lisääntyminen kehittyi, ja sen jatkuva säilyminenkin on jonkinasteinen tieteellinen arvoitus, sillä partenogeneesiä voitaisiin ensisilmäyksellä pitää edullisempana. Kokeissa on kuitenkin voitu osoittaa, että vaikeissa olosuhteissa suvullinen lisääntyminen tuottaa sopeutumia partenogeneesiä nopeammin.
Katia Zini
Katia Zini (s. 23. kesäkuuta 1981 Sondalo) on italialainen kaukalopikaluistelija, joka keskittyy pääasiassa pitkille-matkoille. Hän voitti pronssia 3000 metrin viestistä Torinossa 2006. Hänen isosiskonsa Mara on myös tunnettu kaukalopikaluistelija.
Mara Zini
Mara Zini (s. 26. lokakuuta 1979 Sondalo) on italialainen kaukalopikaluistelija ja olympiamitalisti. Zini voitti 3000 metrin viestistä pronssia Torinosta 2006. Hän on nelinkertainen Euroopanmestari viestistä ja on voittanut myös EM-hopean. Hän kilpailee yleisemmin viestimatkalla. Hänen pikkusiskonsa Katia on myös tunnettu kaukalopikaluistelija.
Kalle Lassila
Kalle Lassila (s. 23. tammikuuta 1985 Veteli) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Sapporon MM-kisoissa 2007 Lassila sijoittui perinteisen sprinttihiihdossa sijalle 11. Liberecin MM-hiihdoissa 2009 vapaan sprintissä sijalle 18. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes. Val Di Fiemmen MM-kisoissa 2013 perinteisen sprintissä 28. Hän hiihti ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Lahdessa vuonna 2005 ja sai samalla ensimmäiset maailmancupin pisteensä ollen perinteisen sprintissä 29. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Kuusamon sprinttikilpailussa marraskuussa 2008. SM-kisoissa hän voitti sprintissä hopeaa 2008 ja pronssia 2007.
Lassila edusti Vetelin Urheilijoita. Nykyään Lassila toimii Yle Urheilun maastohiihto asiantuntijana.
Sergei Mylnikov
Sergei Aleksandrovitš Mylnikov (, 6. lokakuuta 1958 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT – 20. kesäkuuta 2017) oli neuvostoliittolainen, sittemmin venäläinen jääkiekkomaalivahti. Mylnikov pelasi urallaan Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja NHL:ssä Traktor Tšeljabinskin, SKA Pietarin ja Quebec Nordiquesin seurajoukkueissa sekä Neuvostoliiton maajoukkueessa. Hän oli ensimmäinen neuvostoliittolainen maalivahti NHL:ssä.
Anna Ancher
Anna Kirstine Brøndum Ancher (18. elokuuta 1859 – 15. huhtikuuta 1935) oli tanskalainen taidemaalari. Hän oli niin kutsutun "Skagenin koulukunnan" ainoa jäsen, joka oli todella syntynyt Skagenissa.
Ancher opiskeli Kööpenhaminassa ja Pariisissa. Hän meni vuonna 1880 naimisiin taiteilija Michael Peter Ancherin kanssa; parille syntyi tytär Helga.
Ancherille myönnettiin vuonna 1924 "Tagea Brandt Rejselegat". Hän kuoli Skagenissa 75 vuoden ikäisenä.
Ilja Bjakin
Ilja Vladimirovitš Bjakin (, s. 2. helmikuuta 1963 Sverdlovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Bjakin edusti seurajoukkuetasolla Neuvostoliiton mestaruussarjassa Spartak Moskovaa ja Avangard Omskia sekä NHL:ssä Edmonton Oilersia ja San Jose Sharksia. Neuvostoliiton maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1982–1991. Hänet valittiin Venäjän ja Neuvostoliiton jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1988.
Sturmgeist
Sturmgeist on Solefald-yhtyeestä tutun Cornelius Jakhellnin vuonna 2003 Berlinissä perustama saksalainen black- ja thrash metal -yhtye. Yhtyeen tyylisuunta on pitkälti kokeellinen, ja sanoitukset, joita on tehty englanniksi, norjaksi ja saksaksi pohjaavat saksalaisiin kansanperinteisiin, sodankäyntiin ja Goethen runouteen. Yhtyeen nimi on saksaa ja tarkoittaa ”myrskynhenkeä”.
Sturmgeist oli aluksi Jakhellnin sooloprojekti. Ensimmäisen täyspitkän albuminsa yhtye julkaisi 24. tammikuuta 2005 nimellä "Meister Mephisto". Vuoden 2005 kiertue vietiin läpi sessiomuusikoiden voimin, jonka jälkeen yhtye laajeni ”oikeaksi” yhtyeeksi yhden miehen projektin sijasta. Kolmimiehiseksi laajentunut Sturmgeist julkaisi toisen kokopitkän albuminsa "Überin" 16. lokakuuta 2006 Euroopassa, ja päivää myöhemmin Yhdysvalloissa. Sturmgeistin levy-yhtiö on Season of Mist.Jokelan koulusurmassa Pekka-Eric Auvinen surmasi Jokelan koulukeskuksessa kahdeksan ihmistä ja lopulta itsensä 7. marraskuuta 2007. Auvinen oli tätä ennen lähettänyt internetiin murha-aikeisiin liittyviä kotivideoita sekä julkaissut manifesteja muun muassa nimimerkeillä ”Sturmgeist” ja ”Sturmgeist89”. Auvinen myös mainitsi nyt poistetussa YouTube-profiilissaan Sturmgeistin yhdeksi suosikkiyhtyeekseen 17 muun yhtyeen lisäksi. Sturmgeist on myös pelihahmo "Battlefield 2" sekä The Medal of Honor- Frontline -tietokonepeleissä, eikä ole selvää, miten Auvinen oli nimimerkkinsä valinnut. Sturmgeist-yhtye sai kuitenkin heti tapauksen jälkeen yhteydenottoja lehdistöltä ja muulta medialta. Cornelius Jakhelln julkaisi yhtyeen sivustolla vielä samana päivänä lehdistötiedotteen, jossa yhtye esitti syvimmän osanottonsa ja surunvalittelunsa tapauksesta. Samalla Jakhelln painotti, että heillä tai heidän musiikillaan ei ole mitään tekemistä Auvisen kanssa. Yhtyeen uusimmalta albumilta Manifesto Futuristalta löytyy kappale nimeltään Sturmgeist89 joka on sanoitettu vastustamaan Auvisen toimia.
Franz Xaver Richter
Franz Xaver Richter (1. joulukuuta 1709 Holleschau, Määri - 12. syyskuuta 1789 Strasbourg) oli Mannheimin vaaliruhtinas Karl Theodorin palveluksessa toiminut myöhäistä barokkia edustanut säveltäjä .
Hän kirjoitti La Deposizione della Croce -oratorion (1748), 28 messua, paljon motetteja ja psalmeja, 69 sinfoniaa sekä kosolti kamarimusiikkia.
Igor Stelnov
Igor Anatoljevitš Stelnov (, 12. maaliskuuta 1963 Moskova, Neuvostoliitto – 24. maaliskuuta 2009) oli venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Stelnov edusti seurajoukkuetasolla TsSKA Moskovaa, Himik Voskresenskiä, Rögleä ja Asiagoa. Hänet valittiin Venäjän ja Neuvostoliiton jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1984.
Stelnov voitti maajoukkueurallaan olympiakultaa vuosina 1984 ja 1988. MM-tasolla Stenov oli voittamassa kultaa 1986 ja hopeaa 1987.
Vuodesta 2004 Stelnov oli venäläisseura HK MVD:n valmennusryhmässä. Stelnov kuoli vuonna 2009 vaikean sairauden jälkeen.
Portugalin Grand Prix 1984
Portugalin Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. lokakuuta 1984 Estorilin radalla Portugalissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden seitsemäs.
Paalupaikan otti Nelson Piquet ajalla 1.21,703 ja toiseksi nopein oli Alain Prost. Seuraavat lähtöruudut valtasivat Ayrton Senna, Keijo Rosberg ja Elio de Angelis.
Williams-tallille kisaviikonloppu tuli kalliiksi. Perjantain ensimmäisissä harjoituksissa Rosberg räjäytti kaksi moottoria ja Jacques Laffiten auto hajosi. Lauantain aamupäivän harjoituksissa Rosbergin auton vaihde meni pois päältä ja moottori otti ylikierroksisa kunnes pamahti. Tallin mekaanikkoihin iski paniikki saada ykkösauto kuntoon. Aika ei mitenkään riittänyt. Kun aika-ajoa oli jäljellä neljä minuuttia Rosberg hyppäsi vara-autoonsa ja ohjasi sen radalle. Ajo onnistui ja Rosberg sai neljänneksi parhaan ajan.
Keijo Rosberg starttasi neljännestä lähtöruudusta ja rynnisti heti kärkeen. Hän pysyi johdossa neljä kierrosta, kunnes moottori petti ja Alain Prost ampaisi ohitse. Samaan aikaan Niki Lauda oli yhdeksäntenä 14 sekuntia kärjen takana. Lauda ohitteli autoja urakalla ja pääsi kolmanneksi. Toisena oli Nigel Mansell 30 sekuntia Laudaa edellä. Ajamalla Lauda tuskin olisi Mansellia saavuttanut, mutta Mansell ajoi 19 kierrosta ennen maalia öljyläikkään, pyörähteli radalla ja joutui keskeyttämään. Lauda siirtyi kakkoseksi ja samalla maailmanmestaruuteen kiinni. Järjestys säilyi maaliin saakka. Prost sai kauden seitsemännen osakilpailuvoittonsa ja Niki Lauda maailmanmestaruuden puolen pisteen erolla Prostiin.
Sara Renner
Sara Renner (s. 10. huhtikuuta 1976 Golden, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka kilpaili pääasiassa sprinttimatkoilla.
Renner voitti olympiahopeaa sprinttiviestissä Beckie Scottin kanssa Torinon 2006 olympialaisissa, ja samoissa kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi 10 kilometrin kilpailussa. Lisäksi hän voitti pronssia henkilökohtaisessa sprintissä Oberstdorfin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Salt Lake Cityn 2002 olympialaisissa hän oli sprintissä B-finaalin kolmonen eli sijoittui lajin lopputuloksissa yhdeksänneksi.
Renner seurustelee italialais-kanadalaisen alppihiihtäjän Thomas Grandin kanssa. Hän sai lapsen vuonna 2007.
20 suosikkia – Tsingis Khan
20 suosikkia – Tsingis Khan on Frederikin kokoelmalevy vuodelta 1996. Levy on Frederikiltä ensimmäinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.20 suosikkia -sarjan muut levyt.
Martti Jylhä
Martti Samuel Jylhä (s. 3. kesäkuuta 1987 Sotkamo) on suomalainen maastohiihtäjä. Jylhä voitti nuorten MM-kisoissa vuonna 2007 kultaa ja hopeaa. SM-kisoista hänellä on 15 kultaa: kahdeksan viestistä, viisi parisprintistä ja kaksi sprintistä. Hän sijoittui Liberecin MM-kisojen 2009 sprintissä sijalle 33, Oslon MM-kilpailuissa 2011 sijalle 22, Sotšin olympialaisissa 2014 21:nneksi ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 seitsemänneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä Ville Nousiaisen kanssa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi ja vapaan parisprintissä yhdeksänneksi.
Jylhä kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2006 sijoittuen Borlängen vapaan hiihtotavan sprintissä 27:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Valdidentrossa helmikuussa 2009 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Joulukuussa 2013 Jylhä sijoittui toiseksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä, ja oli karsinnan nopein.
Jylhä edustaa Vuokatti Ski Team Kainuuta ja häntä valmentaa Jarmo Riski. Jylhä kuuluu Suomen maastohiihtomaajoukkueeseen kaudella 2017–2018.
Joost
Joost on videon jakelemiseen ja katsomiseen tarkoitettu P2PTV-teknologiaa käyttävä tietokoneohjelma. Ohjelman loivat Niklas Zennström ja Janus Friis, jotka tunnetaan myös Skypen kehittäjinä. Nykyisin Joostin kehitystyöstä vastaa Joost N.V. Vuosina 2007–2008 Joost-palvelu perustui Mozilla-pohjaiseen työpöytäsoittimeen. Vuoden 2008 loppupuolella palvelu siirtyi Flash-pohjaiseen selainjärjestelmään.
Joost on tehnyt sopimuksia eri sisällöntuottajien, kuten Ministry of Sound TV:n, Aardman Animationin, Warner Musicin ja Paramount Picturesin kanssa. Vuonna 2007 Joost esitti myös NHL-otteluita.
20 suosikkia – Rensselit pykälään
20 suosikkia – Rensselit pykälään on Frederikin kokoelma-albumi vuodelta 1997. Levy on Frederikiltä toinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Se jokin sinulla on
20 suosikkia – Se jokin sinulla on on Frederikin kokoelma-albumi vuodelta 2002. Levy on Frederikiltä kolmas ja viimeinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Aleksei Žitnik
Aleksei Nikolajevitš Žitnik (, , s. 10. lokakuuta 1972 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän lopetti uransa KHL-seura Dynamo Moskovassa. Urallaan Žitnik on pelannut 1085 ottelua NHL:ssä, jonne Los Angeles Kings hänet vuoden 1991 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella. Žitnik tunnetaan aggressiivisesta pelityylistä ja voimakkaista taklauksista.
Žitnik on voittanut urallaan olympiakultaa vuonna 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa. NHL:ssä Žitnik pääsi kahdesti Stanley Cup -finaaleihin, tulokaskaudellaan Los Angeles Kingsissä 1992–1993 ja Buffalo Sabresissa 1998–1999.
Philippe Streiff
Philippe Streiff (s. 26. kesäkuuta 1955 Grenoble, Ranska) on uransa lopettanut ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 54 osakilpailuun saavuttaen yhden palkintosijan Australian GP:ssä 1985 ja 11 MM-pistettä.Aika-ajoissa Streiff sijoittui parhaimmillaan viidenneksi Euroopan GP:ssä 1985.
Ennen Formula 1 -uraansa Streiff voitti Ranskan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1981.
Streiff halvaantui testionnettomuudessa ennen kauden alkua, minkä seurauksena hän joutui luopumaan F1:sistä.
Kekkonen Helsingissä
Kekkonen Helsingissä on 14. marraskuuta 2007 julkaistu Roni Aaronin & Sleepy Sleepersin albumi. Albumilla 6-vuotias Roni Aaron ja Sleepy Sleepers -yhtye esittävät vanhoja "Sliippari"-klassikkoja.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2010
Vuoden 2010 yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut järjestettiin 12.–14. maaliskuuta 2010 Dohassa Qatarissa.
IAAF ilmoitti 25. maaliskuuta 2007 Mombasassa, Keniassa pitämässään kokouksessa, että kisojen järjestämistä olivat anoneet Turkki ja Qatar. Marraskuussa 2007 IAAF äänesti kisojen järjestäjäksi Qatarin pääkaupungin Dohan.
Villa Vallmogård
Villa Vallmogård (myös "Vallmogården") on jugendtyylinen huvila Kauniaisissa. Se sijaitsee Kavallintien ja Helsingintien välissä lähellä Kauniaisten kirkkoa. Rakennuksen on suunnitellut Lars Sonck ja se rakennettiin vuonna 1907. Huvila rakennettiin kirjailija Mikael Lybeckin ystävältään Janne Thurmanilta ostamalle tontille. Alun perin talon julkisivu oli tiilistä tehty. Lybeck itse ehti asua rakennuksessa parikymmentä vuotta ennen kuolemaansa, hänen perheensä asui siellä vuoteen 1948 asti. Silloin talo myytiin Sotainvalidien veljesliitolle, joka käytti sitä aivovammaisten hoitolaitoksena seitsemän vuotta. Kauppala osti rakennuksen, joka toimi kauppalantalona parikymmentä vuotta. Talosta tehtiin kulttuuritalo vuonna 1982 ja se on edelleen kaupungin omistuksessa. Nykyisin muun muassa musiikkiopisto käyttää tiloja. Rakennuksessa oleva sali toimii konserttisalina ja muita tiloja käytetään esimerkiksi seminaareihin. Sisustuksena on säilytetty edelleen myös Lybeckien jugendhuonekaluja, samoin Mikael Lybeckin koko tuotanto löytyy talosta. Vallmogård on merkitty Museoviraston rakennettuun kulttuuriympäristöön liittyvään "Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993" -luetteloon.
Ekumeeniset uskontunnustukset
Ekumeeniset uskontunnustukset ovat kolme melkein kaikkien kristillisten kirkkokuntien hyväksymää uskontunnustusta: Apostolinen uskontunnustus, Nikean uskontunnustus ja Athanasioksen uskontunnustus, joista jokainen on syntynyt ennen suurta skismaa, jolloin kristikunta jakautui.
Useimmat läntiset kirkkokunnat hyväksyvät kaikki kolme ekumeenista tunnustusta. Näihin kuuluvat reformoidut kirkot, roomalais-katolinen kirkko, anglikaaniset kirkkokunnat, ja luterilaiset kirkot. Monet metodistikirkot hyväksyvät Nikean uskontunnustuksen ja apostolisen uskontunnustuksen.
Ortodoksinen kirkko hyväksyy Nikean uskontunnustuksen, mutta ei apostolista uskontunnustusta eikä Athanasioksen uskontunnustusta.
Pedon kehto
Pedon kehto ("Belly of the Beast") on vuonna 2003 suoraan videolle julkaistu Steven Seagalin tähdittämä toimintaelokuva. Sen ohjasi Ching Siu-tung ja käsikirjoitti James Townsend.
Entisen CIAn agentin Jake Hopperin tytär kidnapataan yhdessä toisen tytön kanssa. Hopper yhdessä entisen apurinsa Suntin kanssa lähtevät Thaimaahan pelastamaan tyttöjä. Matkan aikana paljastuu että toinen tytöistä on Yhdysvaltain senaattorin tytär, josta terroristit vaativat lunnaita.
Elokuva kuvattiin Bankokissa, Thaimaassa maalis-huhtikuussa 2003.
Out of Reach
Out of Reach on vuonna 2004 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalais-puolalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Po-Chih Leong ja käsikirjoitti Trevor Miller. Pääosassa esiintyy Steven Seagal.
William Lansing on entinen valtion agentti. Nykyään mies elelee metsässä ja auttaa loukkaantuneita eläimiä. Hän myös on kirjeenvaihdossa puolalaisen orpotytön Irenan kanssa. Sitten tyttö eräänä päivänä katoaa ja Lansing lähtee tutkimaan asiaa. Mutta hänelläpä onkin kovat miehet vastassa.
Elokuva kuvattiin kokonaan Puolassa ympäri Varsovaa vuoden 2003 elo-syyskuun aikana.
Submerged
Submerged on vuonna 2005 televisioensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Anthony Hickox yhdessä Paul de Souzan kanssa. Pääosaa esittää Steven Seagal.
Chris Kody on entinen Yhdysvaltain armeijan komentaja, joka istuu vankilassa. Hänet vapautetaan suorittamaan tehtävää vanhojen sotilaidensa kanssa. Heidän tehtävänään on napata tutkija, joka on kehittänyt mielenhallintateknologiaa, jolla voi tehdä kenet tahansa murhaajaksi.
Franciszek Macharski
Franciszek Macharski (20. toukokuuta 1927 Krakova – 2. elokuuta 2016) oli puolalainen katolinen pappi. Hän toimi Krakovan arkkipiispana vuosina 1978–2005 ja oli kardinaalina vuodesta 1979.
Macharski oli vanhempiensa Leopoldin ja Zofian kolmesta lapsesta nuorin. Hän sai konfirmaationsa vuonna 1944 ja opiskeli teologiaa Jagellon yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi 2. huhtikuuta 1950, ja hän jatkoi myöhemmin opintojaan Sveitsissä.
Macharski äänesti vuonna 2005 konklaavissa, jolla valittiin uusi paavi Benedictus XVI, mutta menetti äänestämisoikeutensa toukokuussa 2007 täytettyään 80 vuotta.
Marco Cé
Marco Cé (8. heinäkuuta 1925 Izano, Cremonan maakunta – 12. toukokuuta 2014) oli italialainen katolinen pappi. Hän toimi Venetsian patriarkkana vuosina 1978–2002 ja oli kardinaali vuodesta 1979.
Cé osallistui vuonna 2005 uuden paavin valintaan, mutta menetti äänioikeutensa myöhemmin samana vuonna täytettyään 80 vuotta.
Darkman
Darkman on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Sam Raimi ja pääosassa on Liam Neeson.
Elokuva kertoo tiedemiehestä nimeltä Peyton Westlake, joka yrittää kollegansa kanssa luoda keinotekoista ihoa. Kaksikko on saanut aikaan jonkinlaisen keinoihon prototyypin, mutta ongelmana on se, että valo hajottaa keinoihon solut 99 minuutissa. Peytonin lakimiesnaisystävän törmättyä arkaluontoiseen dokumenttiin laboratorioon hyökätään ja tämän seurauksena Peyton saa pahoja palovammoja. Peyton menettää kasvonsa ja tuntoaistinsa ja enää hänellä on mielessä vain kosto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen kutsuu elokuvaa iskeväksi ja hauskaksi mutta parissa kohdassa vastenmielisen väkivaltaiseksi ilopilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä.
Pierrette Alarie
Pierrette Alarie CC, CQ (9. marraskuuta 1921 Montréal, Québec – 10. heinäkuuta 2011 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen sopraanolaulaja. Hän teki Metropolitan-debyyttinsä joulukuussa 1945 ja lähti vuonna 1949 jatkamaan uraansa Eurooppaan.
Vetäydyttyään lavalta vuonna 1970 Alarie muutti perheineen San Franciscoon. Hän oli naimisissa tenori Léopold Simoneaun (k. 2006) kanssa.
Alariesta tehtiin vuonna 1967 Order of Canadan Officer ja vuonna 1995 Companion. Vuodesta 1997 hän oli lisäksi Ordre national du Québecin ritari.
Today You Die
Today You Die on vuonna 2005 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Don E. FauntLeRoy ja käsikirjoittanut Kevin Moore. Pääosassa esiintyivät Steven Seagal ja Treach.
Harlan Banks on huippuvaras, joka päättää lopettaa uransa ja asettua elämään vaimonsa kanssa rauhallista elämää. Hän päättää kokeilla uutta uraa kuljettajana, ja saa ajettavaksi rahoilla lastattua autoa määrättyyn paikkaan. Matkalla joku on kuitenkin antanut vihjeen poliiseille, jotka yllättävät heidät matkan aikana. Jouduttuaan pidätetyksi ja sitä myöten vankilaan Banks päättää kostaa häntä huijanneille tahoille.
Thomas Stafford
Thomas Patten Stafford (s. 17. syyskuuta 1930) on entinen yhdysvaltalainen astronautti.
Stafford kasvoi Weatherfordissa, Oklahomassa, ja valmistui United States Naval Academysta. Hän pääsi maansa ilmavoimien töihin ja vuonna 1962 NASA:an. Hän osallistui Gemini- ja Apollo-avaruusohjelmiin.
Staffordista tuli ilmavoimien kenraaliluutnantti 15. maaliskuuta 1978 ja jäi eläkkeelle marraskuussa 1979. Hän kuuluu "Astronaut Hall of Fameen".
Heksa ja Leksa
Heksa ja Leksa oli suomalainen viihdeohjelma, jonka päänäyttelijät olivat Heikki Kinnunen ja Leo Lastumäki. Sarjan sketseissä kolmentena pääosanäyttelijänä oli myös Milka Ahlroth. Sarjaa esitti MTV vuosina 1989–1991. Ohjelman käsikirjoitti Pertti Reponen ja ohjasi Hannu Seikkula.
Palkkasoturi (vuoden 2006 elokuva)
Palkkasoturi ("Mercenary for Justice") on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalais-eteläafrikkalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Don E. FauntLeRoy. Pääosissa esiintyvät Luke Goss, Steven Seagal ja Jacqueline Lord.
John Seeger (Steven Seagal) on kovan luokan palkkasoturi. Hän on saanut monia kunniamainintoja ja on hyvä työssään. Seeger kiristetään ottamaan vastaan eräs tehtävä, jossa tarkoituksena on vapauttaa erään asekauppiaan poika vankilasta. Lainkuuliaisena miehenä Seeger on aluksi vastahakoinen, mutta suostuu lopulta pakon edessä. Hän kuitenkin hangoittelee vastaan ja onnistuu kiristämään joukkojen välejä entisestään. Loppua kohden Seeger tekee omat radikaalit ratkaisunsa.