Albert King
Albert King (oikealta nimeltään Albert Nelson, s. 25. huhtikuuta 1923, Indianola, Mississippi – k. 21. joulukuuta 1992, Memphis, Tennessee) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja, jota pidetään yhtenä musiikintyylinsä merkittävimmistä edustajista.
Albert Kingin perhe muutti Arkansasin Osceolaan hänen ollessaan yhdeksän vuotta vanha. Arkansasissa perhe eli viljelyn parissa, ja Albertista tuli lopulta puskutraktorin kuljettaja. Hän ei koskaan oppinut lukemaan. Ensikosketus musiikkiin tuli Albertille gospelin kautta, ja hän alkoi opetella kitaran soittoa 16-vuotiaana. 1940-luvun lopussa Albert soitti ensi kertaa ammattilaismuusikkona yhtyeessä "The In The Groove Boys". Kitaransoiton lisäksi Albert myös lauloi ja soitti rumpuja.
Vuonna 1953 Albert muutti Garyyn (Indiana), missä hän soitti rumpuja Jimmy Reedin yhtyeessä. Samana vuonna Chicagossa hänet myös esiteltiin Parrot Records levy-yhtiötä pyörittäneelle tiskijukalle nimeltä Al Benson, jolle Albert teki ensimmäiset levytyksensä marraskuussa 1953. Seuraavana vuonna myyntiin laitettu single ei kuitenkaan saanut yleisöltä suotuisaa vastaanottoa. Artistinimeksi vakiintui tässä vaiheessa "Albert King". Vuonna 1956 King siirtyi St. Louisiin, jossa hän tutustui heti paikallisiin muusikoihin, mutta pääsi levyttämään seuraavan kerran vasta vuonna 1959 Bobbin Recordsille. Parhaiten listamenestystä saavutti King-levymerkillä julkaistu single "Don't Throw Your Love on Me so Strong" (1961), joka nousi R&B listan sijalle 14. Singlen B-puolella oli instrumentaalikappale "This Morning". Muita kappaleita Kingin levytysuran alkuvuosilta ovat esimerkiksi "I Walked All Night Long", "Let's Have a Natural Ball" sekä "I Get Evil".
King ja Bobbin merkeille tehtyjen levytysten jälkeen seuraavat levytykset olivat vuoden 1964 Coun-Tree -yhtiön julkaisemat kaksi singleä, jotka eivät kuitenkaan menestyneet lainkaan. Vuoden 1966 keväällä King solmi sopimuksen Stax -yhtiön kanssa Memphisissä. Booker T. & MGs yhtyeen kanssa tehty ensimmäinen single, "Laundromat Blues" nousi heti kolmenkymmenen parhaan joukkoon R&B -listoilla saman vuoden kesänä, ja siitä alkoi Kingin pidempi kaupallisen menestymisen kausi. Albert Kingin Staxin riveissä nauhoittama vuoden 1967 täyspitkä albumi, "Born Under a Bad Sign", on kohonnut yhdeksi kaikkien aikojen kuuluisimmista blues-levyistä. Levyn Booker T. Jonesin ja William Bellin säveltämä nimikkappale on kohonnut niin ikään blues-standardiksi. Sen levytti jo seuraavana vuonna Cream (ja myöhemmin esimerkiksi Homer Simpson). Levyltä julkaistiin singlenä myös niin ikään tunnettu kappale, "Crosscut Saw", jonka soolon Eric Clapton toistaa nuotilleen Creamin samana vuonna levytetyssä kappaleessa "Strange Brew". Vuonna 1968 Albert Kingiltä ilmestyi kuuluisa live-taltiointi "Live Wire/Blues Power", jonka nimikappale on Kingin puheen säestämä instrumentaalikappale.
King viihtyi tämän jälkeenkin kiertueilla ja levytti toisinaan uusia levyjä. Kaksimetrinen King soitti piippu hampaissaan myös Tavastia-klubilla Helsingissä 14. ja 16. tammikuuta 1980 sekä Tampereen Tekulla 15. tammikuuta.¨Hän esiintyi myös Oulun Pyrinnöllä noihin aikoihin. 1980-luvun lopussa hän suunnitteli vetäytymistä eläkkeelle terveyssyistä ja vuonna 1992 hän kuoli sydänkohtaukseen.
King oli vasenkätinen, ja hän soitti muodoltaan symmetristä, V-Wing -mallista kitaraa. Hän jätti kuitenkin kielet kääntämättä, ja näin ollen hänen kitarassaan ohuet kielet olivat siis ylimpänä ja paksuimmat alimpana. Lisäksi hän käytti omintakeista viritystä. Omaperäisen soittotyylinsä lisäksi King oli arvostettu myös laulajana.
Albert King teki suuren vaikutuksen moniin kuuluisiin rock-kitaristeihin, kuten Jimi Hendrixiin, Eric Claptoniin, Jimmy Pageen ja suurimpana idolinaan häntä pitivät Stevie Ray Vaughan ja Gary Moore. Molemmat heistä ovat levyttäneet ja esiintyneet Albert Kingin kanssa. Yhteisten levytysten lisäksi Moore sai Kingiltä blues-oppitunteja ja teki hänestä myöhemmin laulun "King Of The Blues". Albert vierailee Mooren levyllä "Still Got the Blues". Stevie Ray Vaughanin soittotyylissä on selviä piirteitä Albert Kingin soitosta ja heiltä julkaistiin postuumisti levyllinen vuonna 1983 taltioitua materiaalia nimellä "In Session". Myös Suomesta löytyy Albertin jalanjäljillä kulkeneita muusikoita: kitaristi Pekka "Albert" Järvinen. Taiteilijanimen keksi Edward Vesala, kun Järvinen kehui Kingiä, niin Vesala tokaisi: "Suomen Albert King, Pekka "Albert" Järvinen!"