hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hiihtosauva
Hiihtosauvat eli suksisauvat (tunnetaan myös joillakin murrealueilla keppinä tai porkkina) ovat pari kädessä pidettäviä hiihtämisen apuvälineitä, joita käytetään tasapainon hallintaan ja vauhdin antamiseen. Sauvan toisessa päässä on terävä kovametallikärki, joka pureutuu jäähän, ja sen yläpuolella "sompa" eli kerkkä tai suovero, joka estää sauvaa painumasta syvälle lumeen.
Entisaikaan sompa tehtiin rottinkirenkaasta (Calameae-palmujen sukua), joka oli kiinnitetty säteettäisesti nahkahihoilla sauvaan. Nyt sommat ovat polyeteenimuovivalua, joihin piikkiosa on integroitu. Porkka oli kauan sitten hiihtosauvan päässä somman tilalla oleva, pahkasta tehty kuppimainen kappale, jota käytettiin metsästyksessä. Nykyisin porkkana pidetään nuottakalastuvälinettä, jossa sauvaan kiinniteltyllä kuppimaisella osalla tarvotaan ilmakuplia veteen, jotta kalat pysyisivät pyydystä nostettaessa sen perukoilla. Kainuussa porkka oli maidonsekoitukseen käytettävä sauva.
Suksisauvan varren toisessa päässä on kahva, joka oli entisaikoina nahkaa, nykyisin muovia. Kahvaa on yleensä hieman muotoiltu eteenpäin taipuvaksi, ja siinä on usein korkkipinta. Kahvaan kuuluu säädettävä rannehihnalenkki tai ns. hansikas-hihna, joka kiinnittyy ranteen ympäri kätevästi tarranauhalla.
Kahva ja sompa on kiinnitetty sauvaputkeen kuumaliimalla, ja ne ovat vaihdettavia osia. Nykyisin sauvaputki valmistetaan hiilikuidusta, lasikuidusta tai niiden yhdistelmästä tai joskus myös alumiinista. Aiemmin materiaalina oli puu, vaneri ja sotien jälkeen aina noin 1970-luvulle asti yleensä bambu (Pseudosasa amabilis, Tonkin Cane, Tea Stick Bamboo). Samaa bambumateriaalia käytettiin ennen myös hyppyseipäissä ja onkivavoissa. Sauvojen valmistuksessa ja suunnittelussa pyritään alhaiseen painoon, riittävään jäykkyyteen ja kestävyteen, vähäiseen ilmanvastukseen ja hyvään ergonomiaan.
FIS:n spesifikaatiot rajoittavat maastohiihtokipailuissa sauvan sallitun pituuden välille vyötärö - hiihtäjän pituus-10 cm. Molempien sauvojen tulee olla saman pituiset ja hiihtäjällä sauvat molemmissa käsissä. Sauva ei saa olla teleskooppinen, eikä sen pituus saa muuttua, mutta sauvat saavat olla rakenteeltaan epäsymmetriset (o./v.).
Eri hiihtotyyleille ja -lajeille on omanlaisensa sauvat, joiden sopiva pituus riippuu hiihtäjän pituudesta ja hiihtolajista.
Pituussuositukset:
Porkka
Porkka on suomalainen sukunimi. Porkka tarkoittaa hiihtosauvaa.
Porkka-nimisiä kuuluisia henkilöitä:
Mirja Pyykkö
Mirja Helena Pyykkö-Larsson (o.s. Tommila; s. 24. heinäkuuta 1946 Oulu) on suomalainen toimittaja, joka teki yli kahdenkymmenen vuoden ajan erilaisia haastatteluohjelmia Yleisradion televisioon. Hän on voittanut neljä Telvistä ja yhden Venla-patsaan.
Mirja Pyykkö toimi Yleisradion toimittajana 39 vuotta. Ensimmäiset vuodet hän oli freelancerina. Pyykön ensimmäinen suora lähetys oli vuonna 1969 nuortenohjelma "Laajakulmassa". Hänen ohjelmiaan ovat olleet muun muassa "Yöstudio", "Haastattelijana Mirja Pyykkö", "Jos", "Kahden kesken", "Miksi juuri hän" ja "Kuvat, jotka muuttivat maailmaa". Pyykkö on juontanut myös ohjelmaa "Kansakunnan perilliset".
Pyykkö on usein ohjelmissaan nostanut esiin tärkeitä aiheita kuten tasa-arvon, syöpäsairaiden lasten aseman, laman vaikutukset ja kotimaisen työn ja työpaikat sekä eläinten ja maahanmuuttajien asiat. Pyykön ohjelmille on tyypillistä amerikkalainen "terapiakeskustelun" tyyli, ja vieraita on valtaosassa ohjelmista vain yksi.
Mirja Pyykkö sai aikoinaan porttikiellon eduskuntaan. Hän haastatteli työttömiä eduskuntatalon portailla. Hän sai porttikiellon myös HYKSiin kymmeneksi vuodeksi, kun hän kuvasi Helsingin Lastenklinikalla osasto K10:n surkeaa tilaa. Vielä 1980-luvulla osastolla ei ollut omaa lääkäriä eikä lapsia nukutettu edes luuydinnäytteitä otettaessa. Pyykkö sai aikaan keräyksen, joka tuotti yli 4 miljoonaa silloista markkaa.
Pyykön 1990-luvulla lanseeraama kotimaisuuskampanja "30 markkaa viikossa tuo 30 000 työpaikkaa vuodessa" pyrki kertomaan suomalaisille, että käyttämällä pienen lisäsumman kotimaisiin tuotteisiin suomalaiset voivat lisätä työpaikkoja Suomessa merkittävästi.
Mirja Pyykkö sai vuonna 1982 naistoimittajien "Kellokas-palkinnon" Helsingin lastenklinikan osasto kymmentä käsitelleestä ohjelmasta. Samana vuonna hän oli presidentin valitsijamies. Vuonna 1996 Suomen liike- ja virkanaisten liitto myönsi Pyykölle "Vuoden nainen" -palkinnon. Pyykkö tunnetaan myös aktiivisena eläinten oikeuksien puolustajana, ja vuonna 2004 Helsingin eläinsuojeluyhdistys myönsi hänelle Eläinsuojelun Topelius-palkinnon.
Pyykkö jäi keväällä 2006 eläkkeelle toimittajan työstään. Takana on 39 televisiotyövuotta ja noin 700 ohjelmaa. Avioliitosta kuvataiteilija Kimmo Pyykön kanssa hänellä on kaksi lasta. Nykyinen aviopuoliso Alf Larsson on säveltänyt kappaleita, joihin Pyykkö on tehnyt sanat ja Tuula Amberla on levyttänyt ne.
World Championship Wrestling
WCW, eli World Championship Wrestling, oli ensin NWA:n, sitten Ted Turnerin omistuksessa oleva painipromootio. WCW nousi lopulta USA:n toiseksi suureksi promootioksi, ja johtikin World Wrestling Federationiä katsojaluvuissa vuosina 1996–1998. WCW kuitenkin hiipui, ja lopulta Ted Turner pani sen myyntiin vuonna 2001, jolloin WWF osti sen. WCW:n tuhosta on kiistelty paljonkin painifanien keskuudessa, ja syitä väitetäänkin olevan useita. Kuuluisimpia syitä ovat muun muassa:
Kuuluisimpia showpainijoita ja esiintyjiä WCW:ssä:
NWo
New World Order (nWo) oli yksi amerikkalaisen vapaapainin kuuluisimpia ryhmittymiä. 
nWo sai alkunsa vuonna 1996 WCW:n Bash at Beach -tapahtumassa, jossa Scott Hall ja Kevin Nash ottelivat Randy Savagea, Lex Lugeria ja Stingiä vastaan. Ottelun lopussa Hulk Hogan juoksi kehään antamaan Leg Dropin Randy Savagelle. Ottelun jälkeen Hogan piti puheen, jossa hän kertoi vihaavansa faneja ja tehneensä kaiken rahasta. Näin nWo syntyi ja Hulk Hoganista tuli Hollywood Hogan, ilkeä, petollinen ja manipuloiva mies.
nWo kasvoi ja kuihtui jatkuvasti. Se myös jakautui kahdeksi Kevin Nashin ja Hulk Hoganin keskinäisen vihoittelun takia. Jakaantumisessa syntyi "nWo Wolfpac" (Kevin Nashin johtama) ja "nWo Hollywood" (Hulk Hoganin johtama). Lukuisten kieroiluiden ja taisteluiden jälkeen nämä kaksi ryhmittymää yhdistyivät jälleen, kunnes nWo lakkautettiin vuonna 2000 ja WWF osti WCWn vuonna 2001.
Vuoden 2002 alussa nWo palasi WWE:hen. Sen muodostivat nyt Hollywood Hulk Hogan, Scott Hall ja Kevin Nash. WrestleMania X-8:ssa Hulk Hogan kohtasi Dwayne Johnsonin (The Rock) ja Scott Hall kohtasi Stone Cold Steve Austinin. Scott Hall hävisi Stone Coldille, kuten myös Hulk Hogan. Hulk Hogan oli kuitenkin "hyvä häviäjä" ja kätteli The Rockin kanssa. Scott Hall ja Kevin Nash eivät pitäneet tästä ja he hyökkäsivät Hulk Hoganin kimppuun, jolloin The Rock tuli pelastamaan tilanteen. Lopuksi Hogan ja Rock poseerasivat faneille ja Hulk Hogan lähti nWo:sta.
Hulk Hoganin eroamisen myötä Kevin Nashista tuli nWo:n uusi johtaja. Hoganin tilalle otettiin entinen nWo:n jäsen, X-Pac (Sean Waltman). Muita liittyjiä olivat muun muassa Ric Flair, Booker T, Big Show (Big Show oli myös WCW-aikoina jäsenenä nimellä The Giant.) ja paluun tehnyt Shawn Michaels. Scott Hall erotettiin kuitenkin WWEstä pian, ja Nash loukkaantui jatkuvasti. Johtuen näistä sekoista koko nWo:n taru päättyi vuoden 2002 kesällä.
Viimeksi new World orderin paluuta huhuttiin vuoden 2006 syksynä, kun tuli kuluneeksi 10 vuotta sen ensimmäisestä tulemisesta. New World orderin oletettiin asettuvan uudelleen muodostettua D-Generation-X -ryhmittymää vastaan. nWo'n kokoonpanossa oletettiin ainakin olevan Hulk Hogan, mutta muita alkuperäisjäseniä ei uskottu näkyvän. Yhden paikan uskottiin täyttävän Harry Smith, legendaarisin British Bulldogin poika. Huhut osoittautuivat kuitenkin vääriksi.
Genco Abbandando
Genco Abbandando on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa II". Elokuvassa Abbandandoa esittää Frank Sivero. Abbandando on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen neuvonantaja, "consiglieri".
Pienenä Genco Abbandando perheineen muuttaa 1800-luvun lopussa Yhdysvaltoihin Corleonen kaupungista, Sisiliasta. Muutaman vuoden kuluttua perheen asetuttua New Yorkiin, ystäväperheen 12-vuotias Vito Corleone pakenee verikostoa samasta kaupungista, jonka nimen hän on saanut maahanmuuton yhteydessä sukunimekseen. Pojat varttuvat yhdessä ja aikanaan työskentelevät Abbandandojen oliiviöljyliikkeessä.
Viton kehittyessä italialaisyhteisön johtajaksi, Gencosta tulee hänen oikea kätensä ja neuvonantaja. Yhdessä he kehittävät ja laajentavat Corleonen perheen liiketoimintaa niin alkoholin salakuljetuksen (kieltolaki), vedonlyönnin kuin prostituution alueilla päätavoitteenaan maksimoida monopoliaseman avulla voitot.
Abbandando kuolee syöpään vuonna 1945, mutta niin luja on hänen luottamuksensa "Doniin", että hän uskoo tämän pystyvän huijaamaan kuolemaa ystävänsä puolesta.
Lauri Oinonen
Lauri Juhani Oinonen (s. 10. elokuuta 1947 Multia) on suomalainen pappi ja poliitikko. Hän toimi keskustan kansanedustajana vuodesta 1999 vuoteen 2011, jolloin ei enää tullut valituksi eduskuntaan. Hän on toiminut Keuruun kaupunginvaltuustossa vuodesta 1977 lähtien ja valtuuston puheenjohtajana vuodesta 1998.
Oinonen työskenteli Keuruun seurakunnan pappisvirkansa ohella ennen eduskuntaan valintaa 18 vuotta sivutoimisena sotilaspastorina Keuruun varuskunnassa. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin rovastin arvo. Lisäksi hän on toiminut kolme vuotta opettajana eri kouluissa.
Oinonen kuului eduskunnassa puolustus- ja sivistysvaliokuntiin. Lisäksi hän oli jäsenenä Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnassa.
Oinonen vastustaa sukupuolineutraaleja avioliittoja. Yhteiskunnan peruspylväitä ovat hänen mukaansa yleinen asevelvollisuus ja koulujen uskonnonopetus, joita ei saa murentaa. Oinosen mukaan Suomen harjoittamalla kehitysyhteistyöllä on saatu monia hyviä asioita aikaiseksi ja Suomen tulee lisätä vähiten kehittyneille ja Afrikan maille menevän avun osuutta.
Aila Paloniemi
Aila Annikki Paloniemi (s. 28. tammikuuta 1956 Kyyjärvi) on suomalainen poliitikko, joka on toiminut keskustan kansanedustajana vuodesta 2003 lähtien Keski-Suomen vaalipiiristä. Paloniemi on ollut Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1997 lähtien. Lisäksi hän on jäsen Keski-Suomen liiton maakuntavaltuustossa (1997–2000, 2005–). Ammatiltaan hän on toimittaja ja lastentarhanopettaja. Hänet valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon myös vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Paloniemi kuului vuonna 2006 Mikko Alkion puoluesihteeriyttä kannattaneeseen johtonelikkoon Mirja Ryynäsen, Kyösti Karjulan ja Pekka Myllymäen kanssa.
Eduskunnassa Paloniemi on varsinainen jäsen ulkoasiainvaliokunnassa sekä varajäsen puolustusvaliokunnassa ja sosiaali- ja terveysvaliokunnassa.
Paloniemi on myös Perhehoitoliiton puheenjohtaja, hän on ollut rakentamassa nykyistä laskentamallia lastensuojelukertoimelle, jonka mukaan valtio maksaa kunnille lastensuojelusta. Aila Paloniemi ja Pelastakaa Lapset ry:n pääsihteeri Hanna Markkula-Kivisilta työskentelevät yhteistyönä lasten eriasteisen laitostamisen hyväksi. Paloniemi toimii myös valtakunnallisen syöpäsairaiden lasten järjestön, Sylva ry:n, puheenjohtajana.
Ennen valintaansa kansanedustajaksi Paloniemi työskenteli vuodesta 1984 Yleisradion palveluksessa. 1990-luvun lopulla hän toimi TV2:n esittämän "Hakupalat"-ohjelman juontajana ja toimittajana yhdessä Meku Mannerin kanssa.
Tuomo Hänninen
Tuomo Juhani Hänninen (s. 9. huhtikuuta 1954 Kuusamo) on suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen Keskustan kansanedustajana Oulun vaalipiiristä 2003–2011. Hän on ollut Kuusamon kunnanvaltuustossa vuosina 1989–1998 ja vuodesta 2009 lähtien. Sotilasarvoltaan Hänninen on yliluutnantti. Hänninen toimi jälkimmäisellä kansanedustajakaudellaan eduskunnan sivistysvaliokunnan varapuheenjohtajana. Hän on työskennellyt kouluttajana maatalousoppilaitoksessa ja ammatti-instituutissa.
Inkeri Kerola
Eeva Inkeri Kerola (s. 18. maaliskuuta 1957 Saloinen) on suomalainen poliitikko. Hän oli Suomen Keskustan kansanedustaja vuosina 1999–2015. Hän toimi vuosina 2011–2015 sivistysvaliokunnan varapuheenjohtajana. Hän ei asettunut ehdolle enää vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Kerola on ollut Raahen kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1993–2017 ja kaupunginhallituksessa vuosina 1993–1998. Hän on toiminut kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 2013–2017 sekä kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 1997–1998. Kerola on valmistunut luokanopettajaksi vuonna 1980 ja erityisopettajaksi vuonna 1996.
Hänet valittiin Raahen Fiiaksi vuonna 2018.
Vakaumukseltaan Kerola on vanhoillislestadiolainen.
Salvatore Tessio
Salvatore ”Sal” Tessio on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" sekä Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa II". Sal Tessio on "Kummisedän" tarinassa italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen apulainen, "caporegime". Edellisessä elokuvassa Tessiota esittää Abe Vigoda, jälkimmäisessä John Aprea. 
Salvatore Tessio tapaa nuorena samanikäisen Vito Corleonen asuessaan New Yorkin italiaskaupunginosassa 1900-luvun alussa. Yhdessä Genco Abbandandon ja Pete Clemenzan kanssa he auttavat Corleonen nousemaan merkittäväksi tekijäksi oliiviöljykaupassa, alkoholin salakuljetuksessa ja vedonlyönnin järjestämisessä.
Sal Tessio ja Clemenza toimivat yhdessä Corleonen perheen "caporegimeinä" uskollisesti Vito Corleonen kuolemaan saakka 1955. Ennen kuolemaansa Don Vito siirtää valtansa pojalleen Michaelille, joka aikoo siirtää Corleonen perheen liiketoiminnat hotelli- ja viihdealalle. Perhe aikoo pitää ainoastaan oliiviöljytoiminnan "Genco Puran", mutta kaikki muu siirtyisi "caporegimeille", jotka kumpikin voivat perustaa omat perheet reviireilleen.
Sal ei kuitenkaan usko pystyvänsä toimimaan parhaalla toivomallaan tavalla ja solmiikin "Don Barzini"n kanssa suunnitelman Michaelin tapattamiseksi. Vanha Vito on kuitenkin pojalleen ennustanut petoksen mahdollisuudesta tässä tilanteessa ja Corleonen perhe iskeekin ennen vihollisiansa. Tession kohtalo sinetöidään myös.
Arja Alho
Arja Inkeri Alho (s. 21. maaliskuuta 1954 Hartola) on suomalainen tutkija ja vapaa kirjoittaja sekä poliitikko. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden tohtori.
Alho oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–1999 Helsingin kaupungin vaalipiiristä ja vuosina 2003–2007 Uudenmaan vaalipiiristä. Hän oli Lipposen I hallituksen toinen valtiovarainministeri vuosina 1995–1997.
Alho valmistui ylioppilaaksi Joutsan yhteiskoulusta vuonna 1974 ja sairaanhoitajaksi Lahden sairaanhoito-oppilaitoksesta vuonna 1977. Hän työskenteli vuodet 1977–1981 sairaanhoitajana Kellokosken sairaalassa ja Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa. Ennen valintaansa eduskuntaan Alho toimi Uudenmaan lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston projektisihteerinä vuodet 1981–1983.
Vuonna 1989 Alho valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta. Vuosina 2004 hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi.
Alho oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1980–1999 ja puheenjohtaja vuosina 1993–1994. Helsingin kaupunginhallituksen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1989–1990 ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuonna 1991. Hän johti SDP:n Helsingin piiriä vuosina 1993–1996. Vuosina 2007–2008 Alho toimi Siuntion kunnanhallituksen puheenjohtajana. Hänet valittiin Siuntion kunnanvaltuustoon vuoden 2012 kuntavaaleissa. Alho toimii valtuuston puheenjohtajana.
Alho valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1983 vaaleissa Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän toimi SDP:n kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuoteen 1999 saakka. Alho oli ehdolla myös vuoden 1999 vaaleissa, muttei tullut valituksi 2 021 äänellä. Vuoden 2003 vaaleissa Alho valittiin eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2007 vaaleissa ja sai 2 726 ääntä muttei tullut valituksi.
Vuosina 1995–1997 Alho toimi toisena valtiovarainministerinä Lipposen I hallituksessa. Hän vastasi verotuksesta, rahoitusmarkkinoista ja valtioneuvoston tulevaisuusselontekojen valmistelusta. Syksyllä 1997 Alho erosi ministerin tehtävästä niin kutsutun Sundqvist-jupakan seurauksena.
Eduskunnassa Alho oli perustuslakivaliokunnan pitkäaikainen jäsen ja sen varapuheenjohtaja vuosina 1987–1995 ja 2003–2007. Hän toimi Suomen Pankin tilintarkastajana vuosina 1991–1995 ja pankkivaltuuston jäsenenä 2003–2007. Hän oli kahteen otteeseen Pohjoismaiden neuvoston valtuuskunnan jäsen (1997–1999 ja 2003–2007) ja toimi myös Pohjoismaiden investointipankki NIB:n kontrollikomitean jäsenenä. Alho oli myös Itämeren parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan jäsen vuosina 2003–2007. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1982 ja 1988 vaaleissa.
Alhon luottamustehtäviä ovat olleet muun muassa hallintoneuvoston jäsenyydet Kemirassa (1988–1995) ja Sonerassa (1998–2001). Vuosina 2003–2007 hän oli Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen (Suomi-yhtiön) edustajiston jäsen ja vuosina 2008–2013 hallituksen varapuheenjohtaja. Vuosina 2004–2008 Alho oli myös HOK-Elannon edustajiston jäsen.
Loppuvuodesta 2009 Alho aloitti Ydin-lehden päätoimittajana. Hän pyrki vuonna 2013 Maailmanpankin johtokuntaan.
Alho oli vuosina 1990–2005 naimisissa toimittaja Petteri Väänäsen kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Markku Koski (poliitikko)
Markku Aulis Koski (s. 17. tammikuuta 1952 Kärsämäki) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Suomen Keskustan kansanedustajana vuosina 1991–1999 ja 2003–2007. Eduskuntavaaleissa 1999 ja 2007 hän putosi eduskunnasta.
Eduskunnassa hän toimi varapuhemiehenä vuosina 2003–2006. Koski oli Kärsämäen kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuodesta 1987 vuoteen 2003 ja jäsen 1987–2004. Koski valittiin Kärsämäen kunnanvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa. Lisäksi hän toimii Kärsämäen seurakunnan kirkkovaltuustossa ja toimii kirkkovaltuuston puheenjohtajana.
Koski valittiin Sievin kunnanjohtajaksi vuonna 2007 ja hän toimi tehtävässä vuoteen 2014 saakka.
Koulutukseltaan Koski on levyseppä-hitsaaja vuodelta 1970. Hän on suorittanut kunnallispolitiikan approbaturin 1987 ja valtio-opin approbaturin vuonna 2001. Sotilasarvoltaan hän on vääpeli (1993).
Kosken aviopuoliso on Marja-Leena Annikki (o.s. Aho). Heillä on viisi lasta.
Tilintarkastus
Tilintarkastus on talousyksikön tilinpäätöksen tutkimista, jonka tarkoituksena on käsityksen ilmaiseminen tutkitusta tilinpäätöksestä tai siihen rinnastettavasta informaatiosta.”Tilintarkastus on minkä tahansa kokoisen tai lakisääteisen muodon omaavan ansaintataloudellisen tai muun talousyksikön tilinpäätöksen tai siihen verrattavan informaation riippumatonta tutkimusta, jonka tarkoituksena on käsityksen ilmaiseminen tutkitusta tilinpäätöksestä tai siihen rinnastettavasta informaatiosta.”
Harry Wallin
Harry Olavi Wallin (s. 23. toukokuuta 1953 Seinäjoki) on suomalainen jo eläkkeellä oleva veturinkuljettaja ja Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja. Wallin on toiminut kansanedustajana vuosina 1999–2007 ja uudelleen vuoden 2014 heinäkuusta alkaen. Wallin sai vuonna 2012 kunnallisneuvoksen arvonimen.
Wallin ei tullut valituksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, vaan hän jäi lopulta täpärästi ulos eduskunnasta. Wallin oli toiseksi suosituin eduskunnan ulkopuolelle jäänyt ehdokas yli 6000 äänellään. Myös vuonna 2011 eduskuntavaaleissa hänen kohtalonsa oli sama: hän ei tullut valituksi eduskuntaan huolimatta saamistaan 6 346 äänestä, joilla hän oli suosituin eduskunnan ulkopuolelle jäänyt ehdokas. Heinäkuussa 2014 Wallin nousi varasijalta kansanedustajaksi vaasalaisen Miapetra Kumpula-Natrin siirryttyä europarlamenttiin. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Wallin lunasti paikan eduskuntaan Vaasan vaalipiirin toisena sosiaalidemokraattisena kansanedustajana Jutta Urpilaisen jälkeen. Hän keräsi yhteensä 4608 ääntä, mikä oli pienempi määrä kuin aikaisemmissa vaaleissa. Wallin jättää eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Wallin on ollut Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1989 lähtien. Kaupunginhallituksen jäsen hän on ollut vuosina 1993–2000 ja hallituksen puheenjohtaja 1997–2000. Hän toimii Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin hallituksen varapuheenjohtajana (2013 - ). Eduskunnassa hän on ollut maa- ja metsätalousvaliokunnan varapuheenjohtaja ja viestintä- ja liikenne- sekä suuren valiokunnan jäsen.
Veturinkuljettajan pätevyyden Wallin sai 1976. Hän lähti tämän jälkeen mukaan ammattiyhdistystoimintaan Seinäjoen veturimiehiin. Vuonna 1989 Wallin nousi Veturimiesten liiton hallitukseen ja 1999 hän oli liiton varapuheenjohtaja tullessaan valituksi eduskuntaan. Wallin palasi takaisin veturinkuljettajaksi sen jälkeen, kun hän putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa. Vuonna 2011 hän jäi eläkkeelle veturinkuljettajan ammatista. Wallin perusti eläkkeellä ollessaan oman kiinteistö- ja isännöintifirman, joka hoitaa yhtä taloyhtiötä.
Sotilasarvoltaan Wallin on korpraali (1999). 30. marraskuuta 2007 hänelle myönnettiin Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki. Hänellä on kolme lasta Tomi (1976), Mika (1981) ja Tiia (1984) edesmenneen vaimonsa Tarja Huhtaron (k. 2008) kanssa.
Jäsenyydet eduskunnan toimielimissä:
Eduskuntaryhmät: 
Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä 24.03.1999 – 20.03.2007, 4.07.2014 –
Kunnalliset luottamustehtävät:
Muut luottamustehtävät:
Sotilasarvo:
Klaus Hellberg
Klaus Raul Emil Hellberg (s. 29. elokuuta 1945 Porvoo) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1995–2007 . Sotilasarvoltaan Hellberg on kersantti (1997).
Susanna Rahkonen
Susanna Irene Rahkonen (s. 18. toukokuuta 1968 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän oli SDP:n kansanedustaja kaksi kautta Uudenmaan vaalipiiristä 1999–2007. Kesäkuussa 2012 Rahkonen kertoi siirtyneensä vihreisiin.
Rahkonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1986. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1991 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1995.
Rahkonen työskenteli tarkastuslautakunnan esittelijänä 1991–1994 ja Lohjan käräjäoikeuden notaarina 1994–1995. Ennen valintaansa eduskuntaan hän toimi sosiaali- ja terveysministeriön ylitarkastajana.
Kansanedustajakausiensa jälkeen Rahkonen työskenteli Net Effectin johtavana konsulttina 2008–2009. Vuodesta 2009 hän on ollut oman Vapaa Sektori -konsulttiyrityksensä toimitusjohtaja.
Rahkonen valittiin eduskuntaan ensimmäisen keran vuoden 1999 vaaleissa ja uudelleen vuoden 2003 vaaleissa. Hän oli lakivaliokunnan varapuheenjohtaja 2003–2007. Rahkonen oli ehdolla myös vuonna 2007. Vuoden 2015 vaaleissa hän oli vihreiden ehdokas. Vuodesta 2013 hän on ollut Espoon tarkastuslautakunnan varapuheenjohtaja.
Rahkonen on ollut Espoon kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2008 ja uudelleen vuodesta 2013. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2008 kunnallisvaaleissa. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Espoon valtuustoon vihreiden listalta. Rahkonen oli kaupunginhallituksen jäsen 1997–1999 ja varapuheenjohtaja 2005–2006. Hän sai Espoo-mitalin vuonna 2004.
Rahkonen on kuulunut SDP:n puoluehallitukseen ja oli jäsen Uudenmaan maakuntahallituksessa vuosina 2001–2004. Vuonna 2007 ilmestyi Rahkosen kirja "Valta istuu sohvalla", jossa hän otti kantaa muun muassa hyvinvointivaltion ja laajemman julkisen sektorin puolesta.
Rahkonen oli Kemiran hallintoneuvoston jäsen 2001–2007. Hän oli Suomen Kuluttajaliiton puheenjohtaja 2002–2007 ja tasa-arvoasiain neuvottelukunnan jäsen 2003–2011. Rahkonen oli HOK-Elannon edustajiston jäsen 2004–2012 ja hallintoneuvoston jäsen 2008–2012.
Rahkonen on Espoon diakoniasäätiön valtuuskunnan puheenjohtaja vuodesta 2008.
Matti Saarinen
Matti Kalervo Saarinen (s. 16. kesäkuuta 1947 Lohja) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1987–1991 ja 1995–2015. Saarinen on toiminut Lohjan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1989–1996 ja kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 1987–1988. Sotilasarvoltaan hän on alikersantti.
Saarinen ei asettunut enää ehdokkaaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Rakel Hiltunen
Lea Rakel Hiltunen (o.s. "Lyytikäinen", s. 2. heinäkuuta 1940 Keitele) on suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana Helsingin vaalipiiristä 1999–2015.
Hiltunen valmistui ylioppilaaksi 1963. Hän opiskeli sosiaalipolitiikkaa. Hiltunen työskenteli sosiaalihoitajana Kuulonhuoltoliitossa 1971–1978 ja Lomakotien liitto ry:n toimitusjohtajana 1978–2003.
Hiltunen oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1989–2012. Hän oli kaupunginhallituksen jäsen 1993–2004, josta puheenjohtajana vuodet 1995–2000. Valtuuston puheenjohtaja Hiltunen oli vuosina 2005–2008 ja toinen varapuheenjohtaja 2009–2012. Hän ei ollut ehdolla enää vuoden 2012 kuntavaaleissa. Hän on toiminut myös Kuntaliiton hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2012 Hiltunen sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Kesäkuussa 2014 Hiltunen ilmoitti, ettei asetu ehdolle enää eduskuntavaaleissa 2015.
Virpa Puisto
Virpa Terhikka Puisto (28. joulukuuta 1946 Turku – 10. marraskuuta 2013 Turku) oli suomalainen poliitikko ja sosiaalineuvos. Hän toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1987–2007. Puisto oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1981–2000 ja 2004–2013. Koulutukseltaan Puisto oli erikoissairaanhoitaja.
Puisto oli suorapuheinen ja sinnikäs poliitikko. Hän on itse kuvaillut, että hänen äitinsä pohjalaisuus ja isänsä turkulaisuus olivat hänen luonteensa taustalla. Sitkeyden synä saattoi olla myös varhainen orvoksi jääminen. Suorapuheinen Puisto sanoi myös omilleen napakasti, jos oli eri mieltä. Niinpä sai SDP:n puheenjohtaja ja pääministeri Paavo Lipponenkin Puistolta kritiikkiä siitä, ettei tämä ajanut köyhien asiaa. Puisto tunnettiin tuimana sosiaaliturvan puolustajana. Hän piti kunniana sitä, että häntä nimitettiin "sosiaalitantaksi". Lipposen hallitukseen Puisto oli nousemassa työministeriksi, kun hän joutui kieltäytymään tehtävästä miehensä taloudenhoitoon liittyneiden epäselvyyksien vuoksi.
Presidentti Tarja Halonen myönsi Virpa Puistolle sosiaalineuvoksen arvonimen. Puisto kuoli vaikean sairauden murtamana 66 vuoden iässä.
Jukka Roos
Jukka Antero Roos (s. 29. toukokuuta 1948 Perniö) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen kansanedustajana vuosina 1987–1999 ja 2003–2007. Roos oli mukana Perniön kunnanvaltuustossa vuosina 1981–1996 ja 2000–2008. Vuodesta 2009, Perniön liityttyä Saloon, hän oli Salon kaupunginvaltuutettu ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja, kunnes jätti valtuuston vuoden 2012 alussa. Hän on toiminut poliittisella urallaan myös Perniön kunnanhallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana.
Roos työskenteli ennen kansanedustajuuttaan vuodesta 1964 alkaen Teijon telakalla. Hän toimi levyseppänä, koneasentajana ja vuodesta 1976 pääluottamusmiehenä.
Sotilasarvoltaan Roos on ylimatruusi.
Minna Lintonen
Minna Helena Lintonen (o.s. "Seitsonen", s. 6. lokakuuta 1962 Helsinki) on suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana 2003–2007. Lokakuusta 2012 helmikuuhun 2013 Lintonen toimi Forssan kaupunginjohtaja Tapani Venhon sijaisena. Hän oli Forssan kaupunginhallituksen puheenjohtaja 2009–2012 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 2001–2004 sekä ensimmäinen varapuheenjohtaja 2005–2009.
Koulutukseltaan Lintonen on kasvatustieteen maisteri ja luokanopettaja. Hän työskentelee rehtorina Forssassa.
Maaliskuussa 2012 SDP:n puoluevaltuuston kokouksessa väistynyt puoluesihteeri Mikael Jungner totesi puolueen tarvitsevan "enemmän kristakiuruja ja vähemmän minnalintosia" kritisoiden häntä arvostellutta Lintosta selän takana puhujaksi. Myöhemmin Jungner pyysi Lintoselta puheitaan anteeksi. Jungnerin kannanoton jälkeen Lintonen ilmoitti harkitsevansa puolueen jäsenkirjasta luopumista. Myöhemmin hän kertoi pysyvänsä puolueessa, mutta väistyvänsä sen luottamustehtävistä vuoden lopussa. Lintonen pyrki eduskuntaan vuosien 2007, 2011 ja 2015 vaaleissa muttei tullut valituksi.
Lintonen on ollut vuodesta 1986 naimisissa Timo-Pekka Lintosen kanssa. Heillä on kolme lasta.
Satu Taiveaho
Satu Kirsikka Taiveaho (s. 29. syyskuuta 1976 Riihimäki) on suomalainen poliitikko. Hän oli vuosina 2003–2011 SDP:n kansanedustaja Hämeen vaalipiiristä.
Taiveaho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1995 ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2001. Hän on työskennellyt muun muassa sosiaalityöntekijänä ja päihdeohjaajana. Kansanedustajaksi hänet valittiin sosiaalijohtajan virasta.
Vuosina 2001–2008 Taiveaho oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Hänet valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan vuoden 2003 vaaleissa 4 903 äänellä. Vuoden 2007 vaaleissa Taiveaho valittiin toiselle kaudelle 6 760 äänellä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa ja sai 25 916 ääntä. Taiveaho ei asettunut ehdolle enää vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Taiveaho profiloitui erityisesti ympäristö- sekä sosiaali- ja terveyspolitiikassa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli ympäristövaliokunnan ja hallintovaliokunnan jäsen ja kaudella 2007–2011 sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen.
Politiikan jälkeen Taiveaho on toiminut Sininauhasäätiön toimitusjohtajana ja sosiaalihuollon aluehallinnon johtavana ylitarkastajana Hämeenlinnassa. Keväällä 2014 Taiveaho aloitti Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin järjestöpäällikkönä.
Taiveaho kihlautui keskustan kansanedustaja Antti Kaikkosen kanssa 18. kesäkuuta 2006. He menivät naimisiin Hämeenlinnan vanhassa kirkossa lauantaina 12. heinäkuuta 2008. He ovat julkisuudessa kertoneet olevansa kyvyttömiä saamaan yhteistä lasta. Siksi he yrittivät adoptoida lapsen Etelä-Afrikasta, mutta kolme vuotta kestänyt hanke kaatui Kaikkosen rikosepäilyihin. He toimivat kahden lapsen sijaisvanhempina. Taiveaho tuli kuitenkin syksyllä 2017 raskaaksi, mutta sai keskenmenon. Syyskuussa 2018 he ilmoittivat eroavansa.
Valley of the Damned
Valley of the Damned on DragonForcen vuonna 2003 julkaistu debyyttialbumi. Kansikuva jouduttiin tekemään uudelleen ja bändille keksimään uusi nimi, koska yhtyeen silloinen nimi DragonHeart oli käytössä toisella yhtyeellä. Tämän takia tekijänoikeuskiistojen välttämiseksi tämä oli helpoin vaihtoehto.
Saara Karhu
Saara Elina Karhu (s. 6. marraskuuta 1957 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja entinen Yleisradion TV2:n kuuluttaja, urheilutoimittaja ja asiaohjelmien toimittaja. Hän on toiminut Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1999–2015 sekä Tampereen kaupunginvaltuutettuna vuosina 2001–2008. Koulutukseltaan Karhu on lastentarhanopettaja.
Saara Karhu asuu Tampereella. Hän on naimisissa, ja hänellä on edellisestä liitosta aikuinen tytär.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Karhu ei asettunut enää ehdolle, vaan toivoi voivansa viettää enemmän aikaa perheensä kanssa ja palata toimittajan työhön.
Reino Ojala
Reino Johannes Ojala (s. 20. syyskuuta 1945 Nokia) on suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana 1995–1999 ja 2003–2007. Vuosina 1999–2003 hän työskenteli työministeri Sinikka Mönkäreen erityisavustajana.
Ojala on ollut Nokian kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1981. Hän on toiminut myös valtuuston ja kaupunginhallituksen (1983–1996) puheenjohtajana. Presidentinvaalissa 1988 Ojala oli valitsijamies. Vuonna 2012 Ojala sai kaupunkineuvoksen arvonimen.
Koulutukseltaan Ojala on liikunnanohjaaja Pajulahden urheiluopistosta (1969). Hän työskenteli Nokian Urheilijoiden toiminnanjohtajana 1964–1965. Ojala on Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan jäsen.
Thyrfing
Thyrfing on ruotsalainen viikinkimetalli-yhtye. Se perustettiin vuonna 1995, aluksi kitaristi Patrik Lindgrenin ja rumpali Jocke Kristenssonin sivuprojektina. Thyrfing otti alusta asti vaikutteita viikinkimytologiasta. Alkuvaiheessa yhtyeen musiikki oli raa'ahkoa ja primitiivistä, ja mukana oli aineksia kansanmusiikista, keskiaikaisista melodioista ja raskaana jylläävistä kitaroista. Kahden demokasetin myötä Thyrfing sai hyvän vastaanoton underground-piireissä. Yhtye solmi vuonna 1997 levytyssopimuksen hollantilaisen Hammerheart-levy-yhtiön kanssa. Debyyttialbumi Thyrfing julkaistiin 1998.
Toisella albumillaan "Valdr Galda" Thyrfing edistyi ilmaisussaan ja omaksui sinfoniallisia vaikutteita, unohtamatta kuitenkaan juuriaan. Keikkoja varten yhtye värväsi mukaan kitaristi Tommy Tägtgrenin. Urkraft-albumi julkaistiin vuonna 2000. Samana vuonna Thyrfing teki pienen kiertueen Pohjois-Euroopassa.
Vuonna 2002 ilmestyi levy Vansinnesvisor. Se oli iso harppaus Thyrfingin musiikillisessa ilmaisussa, muun muassa erikoisten soitinvalintojen ja vaihtuvien laulutyylien takia. Yhtye tuli albumin myötä suuremman yleisön tietoisuuteen.
Vuonna 2003 Thyrfing lähti isommalle Euroopan kiertueelle, ja soitti jo isommissa paikoissa ja festivaaleilla, muun muassa Wacken Open Airin päälavalla. Yhtye vaihtoi 2005 levy-yhtiönsä monikansalliseen EMIin ja julkaisi albumin "Farsotstider", joka jatkoi tutulla linjalla.
Ensimmäisen USA:n keikkansa Thyrfing soitti suomalaisen Moonsorrowin ja irlantilaisen Primordialin kanssa Heathen Crusade -metallifestivaaleilla.
Tero Rönni
Tero Matti Johannes Rönni (s. 3. maaliskuuta 1954 Parkano) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1999–2011. Rönni on ollut mukana Mäntän kaupunginvaltuustossa vuodesta 1989 lähtien ja puheenjohtajana vuodesta 2005. Kaupunginhallituksessa hän on ollut mukana vuosina 1993–2004, puheenjohtajana vuosina 1997–2000. Tampereen yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan Rönni oli vuonna 2007 valituista kansanedustajista mielipiteiltään vasemmistolaisin.
27. tammikuuta 2008 Helsingin Sanomat nimesi eduskunnassa suorittamansa nimettömän kyselyn perusteella Tero Rönnin yhdeksi seksuaalisista häiritsijöistä eduskunnassa. Julkisen sanan neuvosto moitti myöhemmin Helsingin Sanomia hyvän journalistisen tavan loukkaamisesta. Neuvoston mukaan Helsingin Sanomat ei esittänyt riittäviä näyttöjä kirjoituksen perustaksi. JSN:n mielestä voimakkaasti leimaavan ja yleistävän juttukokonaisuuden totuudellisuus jäi näin ollen osoittamatta.
Pia Viitanen
Pia-Liisa Viitanen (s. 7. huhtikuuta 1967 Tampere) on suomalainen sosiaalidemokraatteja edustava poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 1995 ja ministeri vuosina 2013–2015. Toukokuusta 2013 huhtikuuhun 2014 Viitanen oli Kataisen hallituksen asunto- ja viestintäministeri, minkä jälkeen hän toimi toukokuuhun 2015 kulttuuri- ja asuntoministerinä ensin Kataisen ja sitten Stubbin hallituksessa.
Koulutukseltaan Viitanen on hallintotieteiden maisteri (1993).
Viitanen valittiin SDP:n kansanedustajaksi ensimmäistä kertaa vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Hänet on valittu neljästi jatkokaudelle vuosien 1999, 2003, 2007 ja 2011 vaaleissa. Eduskunnassa Viitanen on ollut varsinainen jäsen ympäristövaliokunnassa (1995–2005), tulevaisuusvaliokunnassa (1996–1999), sivistysvaliokunnassa (1999–2003), valtiovarainvaliokunnassa (2007–2013) ja suuressa valiokunnassa (2011–2013). Lisäksi hän oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen vuosina 1999–2011 ja eduskunnan pankkivaltuuston jäsen vuosina 2011–2013.
Vuosina 1993–1997 Viitanen oli Tampereen kaupunginvaltuuston varajäsen. Vuodet 1993–1995 hän oli kulttuuri- ja vapaa-aikalautakunnan jäsen. Valtuuston varsinaiseksi jäseneksi Viitanen valittiin vuoden 1996 kunnallisvaaleissa ja hän on istunut valtuustossa siitä lähtien.
SDP:ssä Viitanen oli ensimmäinen varapuheenjohtaja vuosina 2005–2008 ja kolmas varapuheenjohtaja vuosina 2008–2012. Hän oli SDP:n puoluevaltuuston jäsen vuosina 1994–1996 ja vuonna 2012 hänestä tuli puoluevaltuuston puheenjohtaja Jouni Backmanin siirryttyä SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Viitanen hoiti tehtävää vuoteen 2014 saakka. Hän on ollut myös puolueensa nuorisopoliittisen työryhmän varapuheenjohtaja (1997–1999) ja ympäristöpoliittisen työryhmän puheenjohtaja (1999–2003). Viitanen on ollut myös SDP:n asuntopoliittisen työryhmän puheenjohtaja ja vuosina 2003–2007 hän johti valtion asuntoasian neuvottelukuntaa.
Keväällä 2013 SDP kierrätti ministereitään ja nosti Viitasen asunto- ja viestintäministeriksi opetusministeriksi siirtyneen Krista Kiurun tilalle.
Huhtikuussa 2014 Vasemmistoliitto vetäytyi hallituksesta, minkä seurauksena viestintäministerin tehtävät siirrettiin takaisin Kiurulle ja Viitanen sai vastuulleen asuntoministerin tehtävien lisäksi Paavo Arhinmäen aiemmin hoitamat kulttuuri- ja urheiluministerin tehtävät. Hänen ministerinimikkeekseen tuli samalla kulttuuri- ja asuntoministeri.
Viitanen on toiminut Työväen Sivistysliiton puheenjohtajana vuodesta 2001.
Sinikka Hurskainen
Ulla Sinikka Hurskainen (ent. "Hurskainen-Leppänen") (s. 22. maaliskuuta 1951 Kuusankoski) on suomalainen poliitikko. Hän oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–1999 ja 2003–2011.
Hurskainen on naimisissa Suomen merimieskirkon pääsihteerin Sakari Lehmuskallion kanssa. Vuosina 1984–1990 Hurskainen oli naimisissa kansanedustaja Urpo Leppäsen kanssa. Hurskaisella on yksi lapsi, Ida (s. 1985).
Koulutukseltaan Hurskainen on sosionomi.
Hurskainen on toiminut Kuusankosken kaupunginvaltuutettuna 1973–1978 ja Imatran kaupunginvaltuutettuna 1981–1992 ja 2001 alkaen uudestaan.
Hurskainen on myös pitkään maalannut naivistisia maalauksia ja hän mainitsee maalaamisen harrastuksekseen. Hän on Imatran taideyhdistyksen jäsen ja oli eduskunnan kuvataidekerhon puheenjohtaja.
Anneli Kiljunen
Leila Anneli Kiljunen (o.s. "Käkelä", s. 17. syyskuuta 1957 Lappeenranta) on suomalainen poliitikko. Hän on ollut SDP:n kansanedustaja vuodesta 2003 lähtien.
Kiljunen on Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1989 lähtien. Kaupunginhallituksessa hän toimi vuosina 1993–2003.
Vuonna 1985 Kiljunen suoritti sosiaalihuoltajatutkinnon Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli Lappeerannan kaupungilla päiväkoti- ja vastaanottokotiharjoittelijana 1977–1980, Rauhan sairaalan ja Lappeenrannan mielenterveystoimiston sosiaalihoitajana 1982–1983 ja Lappeenrannan kaupungin sosiaalityöntekijän ja sosiaalisihteerin viransijaisuuksissa 1983–1989.
Ennen eduskuntaa Kiljunen työskenteli Lappeenrannan kaupungin johtavana sosiaalityöntekijänä lastensuojelutyössä (1989–1998) ja sosiaalityössä vuodesta 1998. Kansanedustajaksi Kiljunen valittiin ensimmäisen kerran Kymen vaalipiiristä vuoden 2003 vaaleissa. Hän on ollut sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen vuodesta 2003 ja toimi sen varapuheenjohtajana 2011–2015. Hän on ajanut muun muassa sote-uudistusta.
Kiljunen on Omaishoitajat ja Läheiset -Liiton puheenjohtaja vuodesta 2009. Hän on kritisoinut Sipilän hallitusta omaishoitajien unohtamisesta.
Myös Kiljusen isä Valto Käkelä ja isoisä Elias Käkelä olivat kansanedustajia.
Theveninin menetelmä
Theveninin menetelmä on "Theveninin teoreemaan" pohjautuva piirianalyysimenetelmä. Theveninin teoreeman mukaan mikä tahansa kaksinapainen piirielementti voidaan palauttaa (muokata) ideaalisen jännitelähteen ja impedanssin sarjaankytkennäksi.
Pelkästään vastuksista ja ideaalisista jännite- ja virtalähteistä koostuva piiri voidaan esittää jännitelähteen ja vastuksen sarjaankytkentänä. Tätä muodostettua piiriä kutsutaan "Theveninin ekvivalenttipiiriksi" tai "Theveninin lähteeksi".
Jos Theveninin ekvivalenttipiirille tehdään lähdemuunnos, saadaan Nortonin ekvivalentti.Kuvassa on kaksi piiriä: a ja b. Mikäli valitsemme piiriin b sopivat arvot R ja E, voidaan piiri b saada käyttäytymään ulkoapäin katsoen kuten piiri a. Mikäli tarkastelemme katkoviivan ulkopuolelta pelkästään suorittamalla mittauksia navoista A ja B, emme voi tietää, kumpi piireistä on katkoviivan sisällä.
Jotta piiri b käyttäytyisi samalla tavalla kuin piiri a, täytyy molempien piirien navoissa A ja B olla sama jännite, kun piiriä ei kuormiteta. Tästä seuraa, että E voidaan määrittää selvittämällä piirin a tyhjäkäyntijännite (= jännite, kun napoihin A ja B ei ole kytketty kuormaa).
Vastusten R ja R läpi kulkee virta
formula_1
ja pisteiden A ja B välinen tyhjäkäyntijännite saadaan Ohmin laista
formula_2.
Koska molemmilla piireillä täytyy olla sama tyhjäkäyntijännite, niin
formula_3.
Théveninin resistanssin voi määrittää joko oikosulkuvirran avulla tai lähteen sammuttamismenetelmällä. Riippuu tilanteesta, kumpi menetelmä on helpompi. Jos piiri sisältää vain riippumattomia lähteitä, lähteensammuttamismenetelmä voi olla nopeampi käyttää.
Koska molemmat piirit käyttäytyvät samalla tavalla, tulee niiden käyttäytyä samalla tavalla myös silloin, kun solmujen A ja B välille kytketään oikosulku. Jos piiriin a kytketään oikosulku, kaikki jännitelähteeltä tuleva virta kulkee resistanssin R kautta. Oikosulkuvirta saadaan Ohmin laista
formula_4.
Theveninin lähteen eli piirin b tulee antaa sama oikosulkuvirta. Kun piiri b oikosuljetaan navoista A ja B, oikosulun läpi kulkee virta
formula_5.
Tämän tulee olla sama kuin piirille a laskettu oikosulkuvirta. Saadaan yhtälö
formula_6.
Sijoittamalla äsken laskettu E paikalleen yhtälö ratkeaa
formula_7.
Theveninin lähteen resistanssi voidaan määrätä myös selvittämällä navoista A ja B näkyvä resistanssi, kun kaikki piirin riippumattomat lähteet on sammutettu. Esimerkkipiirissä on vain yksi lähde, ja jos se sammutetaan eli korvataan oikosululla (nollan voltin jännitelähde = oikosulku), vastukset R1 ja R2 ovat rinnan. Tällöin navoista A ja B näkyvä resistanssi on
formula_8.
Valto Koski
Valto Kalevi Koski (s. 23. tammikuuta 1939 Jaala) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1995–2011. Koski oli mukana Kuusankosken kaupunginvaltuustossa vuosina 1977–2000. Sen puheenjohtajana hän toimi 1994–2000. Kaupunginhallituksen puheenjohtajana hän toimi 1981–1992. Koski oli Kouvolan kaupunginvaltuuston jäsen ja puheenjohtaja vuosina 2009–2012. Sotilasarvoltaan hän on korpraali. Koskelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2001. Koski on varsinaiselta ammatiltaan putkiasentaja, jona hän toimi Lämpöpojat Oy:ssä vuosina 1954–1959 ja Oy Huber Ab:ssä vuosina 1959–1992.
Highlife (kappale)
Highlife on Cypress Hillin 12-tuumainen vinyylisingle, joka julkaistiin vuonna 2000.
Arto Seppälä
Arto Eemil Seppälä (s. 2. marraskuuta 1954 Vähäkyrö) on suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana Etelä-Savon vaalipiiristä vuosina 1999–2007.
Seppälä on ollut mukana Mikkelin kaupunginvaltuustossa vuodesta 1985 lähtien. Hän toimii myös Mikkelin kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Sotilasarvoltaan hän on reservin alikersantti (1991).
Seppälä työskenteli vuosina 1971–1987 Mikkelissä toimivassa terveydenhoitotarvikkeita valmistavassa Mölnlycken tehtaassa muun muassa pääluottamusmiehenä.
Seppälälle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2013.
Tuula Väätäinen
Tuula Anneli Väätäinen (o.s. "Häkkinen", s. 2. lokakuuta 1955 Maaninka) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän toimi Pohjois-Savon vaalipiirin kansanedustajana kolmen vaalikauden ajan vuosina 2003–2015. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Väätäinen ei tullut valituksi jatkokaudelle. Siilinjärven kunnanvaltuuston jäsen Väätäinen on ollut vuodesta 1992 lähtien.
Eduskunnassa Väätäinen on istui kaudella 2011–2015 puolustusvaliokunnassa sekä valtiovarainvaliokunnan hallinto- ja turvallisuusjaostossa sekä kunta- ja terveysjaostossa.
Koulutukseltaan Väätäinen on erikoissairaanhoitaja ja perheterapeutti. Hän on toiminut Ensi- ja turvakotien liiton varapuheenjohtajana vuodesta 2011.
Stash
Stash on rap-yhtye Cypress Hillin vuonna 2002 julkaisema EP.
Kuten edellinenkin Cypress Hillin Unreleased & Revamped EP, tämäkin EP sisältää bändin aikaisemmista kappaleista tehtyjä remix-versioita.
Heikki Aaltoila
Heikki Johannes Aaltoila (vuoteen 1934 Aalto; 11. joulukuuta 1905 Hausjärvi – 11. tammikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän toimi Suomen Kansallisteatterin kapellimestarina ja säveltäjänä 40 vuoden ajan (1934–1973) ja sävelsi musiikin noin 150 näytelmään. Aaltoila opiskeli Helsingin konservatoriossa 1928–1934 ja yliopistossa. Hän toimi myös Yleisradion äänilevyosastolla 1939 ja musiikkiarvostelijana. Hänestä tuli Suomen kansallisteatterin virkaa toimittava kapellimestari vuonna 1934 ja vakituinen kapellimestari 1945. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1973 saakka.
Aaltoila tunnetaan myös elokuvamusiikin säveltäjänä. Aaltoilalle myönnettiin kaksi Jussi-patsasta, elokuvista "Niskavuoren Aarne" (1954) ja "Pastori Jussilainen" (1956). Hän sävelsi musiikin noin 75 elokuvaan. Hänet tunnettiin Suomen Filmiteollisuus -yhtiön ”hovisäveltäjänä”, ja hän teki paljon yhteistyötä elokuvaohjaaja Edvin Laineen kanssa. Aaltoilan tunnetuin sävellys on vuonna 1968 valmistuneeseen elokuvaan "Täällä Pohjantähden alla" tehty ”Akselin ja Elinan häävalssi”, johon hän kirjoitti myöhemmin myös sanat. Kappaleesta on sittemmin tullut hyvin suosittu.
Aaltoila sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1966.
Lisäksi Aaltoila toimi muun muassa Uuden Suomen musiikkikriitikkona vuosina 1943–1986.
Aaltoilan ensimmäinen puoliso vuosina 1941–1948 oli pianisti Marja Liuhto ja toinen puoliso vuodesta 1950 Inkeri Hupli (k. 1976).
SIGGRAPH
SIGGRAPH (lyhenne englannin kielen sanoista "Special Interest Group in Graphics" eli "tietokonegrafiikan erityisintressiryhmä") vuosittainen tietokonegrafiikka-aiheinen konferenssi, jonka järjestää ACM SIGGRAPH -järjestö. Ensimmäinen SIGGRAPH-konferenssi järjestettiin 1974. Konferenssiin osallistuu vuosittain kymmeniä tuhansia tietokonealan ammattilaisia. Tämän jälkeen konferenssi on järjestetty vuosittain kesä-elokuussa. Järjestyspaikkoja ovat olleet Yhdysvaltojen eri kaupungit. Vuodesta 2008 lähtien konferensseja on pidetty joulukuussa myös Aasiassa nimellä SIGGRAPH Asia.
Konferenssin kohokohtia ovat muun muassa animaatioteatteri, jossa esitetään tietokoneanimaatiolla toteutettuja elokuvia. Konferenssissa on myös suuri määrä näyttelyosastoja, joissa sadat yritykset esittelevät toimintaansa ja värväävät työntekijöitä. Useimmat näistä yrityksistä ovat elokuva- tai tietokonepelialalla. Myös alan koulut esittelevät omaa toimintaansa.
Konferenssissa julkaistaan joka vuosi kymmenittäin tieteellisiä tutkimuksia ja tapahtumaa pidetään yleisesti arvovaltaisimpana alan tapahtumana. Tutkimusten esittelyn lisäksi alan asiantuntijat pitävät tapahtumassa myös keskustelupaneeleja ja järjestävät erimittaisia koulutustilaisuuksia.
Rashid Ramzi
Rashid Ramzi (s. 17. heinäkuuta 1980 Khoula, Marokko) on keskimatkojen juoksija, joka nykyään edustaa Bahrainia. Aikaisemmin Ramzi juoksi synnyinmaansa Marokon väreissä.
Vuonna 2004 voitti Aasian sisäratojen mestaruuden sekä 800 (aika 1.48,03) että 1 500 metrillä. Samana vuonna hän sijoittui sisäratojen MM-kisoissa Budapestissa samalla matkalla hopealle ajalla 1.46,15. Ateenan olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä 11:ksi ajalla 3.44,60.
Maaliskuussa 2005 Ramzi osallistui maastojuoksun MM-kisoihin ja sijoittui lyhyellä matkalla sijalle 32.
Elokuussa 2005 MM-kisoissa Helsingissä Ramzi kaikkien ennakko-odotusten vastaisesti voitti ensiksi 1 500 metrin maailmanmestaruuden, ja vain neljä päivää myöhemmin myös 800 metrin kilpailun. Näin hänestä tuli kautta aikain ensimmäinen urheilija, joka on voittanut molemmat matkat samoissa MM-kisoissa. Olympialaisissa vain yksi mies on yltänyt samaan, kun Peter Snell voitti molemmat matkat Tokiossa 1964.
Osakan MM-kisoissa 2007 Ramzi sijoittui 1 500 metrillä toiseksi ajalla 3.35,00. Pekingissä 2008 Ramzi teki Bahrainin olympiahistoriaa voittamalla 1 500 metrin juoksun olympiakultaa. Ramzista tuli ensimmäinen bahrainilainen olympiamitalisti. Ramzi kuitenkin menetti kultamitalin, kun hän jäi kiinni Epo-hormonin kehittyneemmän version Ceran käytöstä Pekingin dopingnäytteiden uusintatestissä huhtikuussa 2009.
Ramzi kilpailee harvoin. Kesällä 2007 hän kilpaili vain Osakan MM-kisoissa ja Brysselin kultaisen liigan osakilpailussa. Kesällä 2008 hän kilpaili ensimmäiset 1 500 metrin kilpailunsa Pekingin olympialaisissa.