Kuntaliitos
Kuntaliitos tarkoittaa kahden tai useamman kunnan vapaaehtoista tai pakotettua yhdistymistä suuremmaksi kunnaksi. Liitoksissa voidaan joko yhdistää kokonaisia kuntia tai jakaa kunta naapureidensa kesken. Osakuntaliitos tarkoittaa sitä, että tietty osa kunnasta siirretään kuulumaan toiseen kuntaan, mutta kumpikaan mukana ollut kunta ei lakkaa olemasta.
Kuntaliitoksia on tehty 1900-luvun aikana useissa Euroopan maissa. Suomessa on usein keskusteltu kuntien määrän merkittävästä vähentämisestä viitaten Ruotsin ja Tanskan tekemiin kuntauudistuksiin. Norjassa on myös tehty kuntaliitoksia, mutta merkittävässä määrin niitä on tehty viimeksi 1960-luvulla. Länsi-Saksassa kuntaliitoksia tehtiin 1970-luvulla, mutta sen jälkeen kuntien määrä ei ole juuri muuttunut. Ranskassa on tehty joitakin kuntaliitoksia, mutta maan kuntarakenne on pääasiassa peräisin suuren vallankumouksen ajalta 1700-luvun lopulta.
Suomessa toteutettiin paljon kuntaliitoksia 1960- ja 1970-luvulla, mutta Ruotsin tapaista suurta kuntauudistusta ei toteutettu. Kuntaliitoksia tehtiin 1980- ja 1990-luvuilla vain muutamia. Valtioneuvoston vuonna 2005 käynnistämä Kunta- ja palvelurakenneuudistus käynnisti uuden kuntaliitosaallon. Esimerkkinä tästä pelkästään vuonna 2009 tapahtui yli 30 liitosta.
Lakiteknisesti ajateltuna kuntaliitoksia toteutetaan Suomessa joko
Näillä tavoilla ei kuitenkaan lopputuloksen kannalta ole mitään hallinnollista eroa. Joissakin niissä tapauksissa, joissa on perustettu uusi kunta, on saatettu vaihtaa kunnan vaakuna toiseksi. Esimerkiksi vuonna 2009 perustettu aiempaa laajempi Salon kaupunki otti käyttöön aikaisemman Halikon kunnan vaakunan. Sen sijaan taas esimerkiksi Kauhava, Kouvola ja Kurikka ottivat kuntaliitoksen yhteydessä käyttöön kokonaan uuden vaakunan.
Ruotsin kielessä käytetään sanaa "inkorporering", kun jokin hallinnollinen yksikkö kasvattaa aluettaan. Alueen pienentämisen yhteydessä käytetty sana on "exkorporering".
Ruotsissa kaupungit ovat usein laajentaneet aluettaan yhdistämällä kokonaan tai osittain alueeseen niiden ympärillä sijainneita maalaiskuntia. Kaupunkeihin on liitetty myös kauppaloita: esimerkiksi Malmön kaupunkiin liitettiin Limhamnin kauppala. Kaupunki- ja kuntahistorioitsija Yngve Larsson (1881–1977) on erotellut toisistaan "kokonaisliitokset" (), joissa yksi tai useampi kunta liitetään kokonaisuudessaan sekä "osaliitokset" (), joissa yksi tai useampi kunta liitetään vain osittain.
Vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa käytettiin "inkorporering"-sanan sijaan ilmaisua "sammanläggning". Inkorporering-sanaa käytettäessä katsotaan, että olemassa oleva kunta laajentaa omaa aluettaan. Sammanläggning-sanaa käytettäessä katsotaan muodostettavan kokonaan uusi kunta, johon liitoksessa mukana olevat entiset kunnat sisältyvät. Larssonin mukaan ero on kuitenkin vähäinen, sillä kunnan hallinto sijoitettiin kuitenkin keskustaajamaan, mikä osoittaa sen mikä kunta liitettiin (inkorporering-mielessä) mihinkin kuntaan.
Islannissa oli 229 kuntaa vuonna 1950, mikä oli kaikkien aikojen suurin lukumäärä. Ensimmäinen kuntaliitos toteutettiin 
1953. Kuntaliitoksia tehtiin paljon 1990-luvulla. Eniten liitoksia tehtiin vuosien 1994 ja 1998 välillä, jolloin kuntien määrä laski 33 kunnalla. Vuonna 2010 tehdyn liitoksen jälkeen Islannissa on ollut 76 kuntaa.