hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keraami
Keraamit ovat epäorgaanisia, ei-metallisia aineita, joiden raaka-aineita ovat useimmiten metallioksidit, nitridit tai karbidit. Keraameja valmistetaan korkeissa lämpötiloissa. Keramiikassa tehdään keraamisia esineitä savesta.
Keraamien tyypillisiä ominaisuuksia ovat muun muassa hyvä lämmönkestävyys, hyvä mekaanisen rasituksen kestävyys, kovuus, alhainen tiheys, hyvä kulutuksen ja korroosion kesto sekä pieni kitka.
Tekniset keraamit tai konstruktiokeraamit ovat koneenrakennuksessa viime vuosikymmeninä käyttöön otettuja uusia rakennemateriaaleja, jotka joissakin tapauksissa korvaavat metalleja useimmiten korkeaa käyttölämpötilaa, kovuutta ja kemiallista kestävyyttä vaativissa kohteissa. Keraamisten materiaalien ongelmana on niiden hauraus. Osan mitoitusta ei voida tehdä lujuuden perusteella, vaan joudutaan ottamaan huomioon säröistä aiheutuvat satunnaistekijät. Keraamit kestävät puristusta jopa kymmenkertaisesti enemmän kuin vetoa. Keraamisia esineitä valmistetaan yleensä jauhemetallurgisin menetelmin.
Julius Klengel
Julius Klengel (1859–1933) oli saksalainen säveltäjä ja sellisti.
Klengel opiskeli sellon soittoa aluksi isänsä ja myöhemmin muun muassa Emil Hegarin johdolla. 15-vuotiaana Klengel pääsi orkesteriin soittamaan selloa ja vuonna 1881 hänestä tuli professori Leipzigin konservatoriossa. Klengelin pääteoksiin kuuluu muun muassa neljä sellokonserttoa ja kaksi kontrabassokonserttoa.
Oulun Uinti
Oulun Uimaseura ja Oulun Uimarit 73 yhdistyivät Oulun Uinti 1906 ry:ksi vuonna 2011. Tällöin Oulun Uimaseura ry (OUS) nimi muuttui Oulun Uinti 1906 ry (OU). Oulun uinti on suomalainen, 10. heinäkuuta 1906 perustettu uimaseura. Se on yksi Suomen vanhimmista uimaseuroista. Uimareita seurassa on useita satoja alle kouluikäisistä SM-tason huippu-uimareihin. Oulun Uimaseura on Pohjois-Suomen vanhin ja menestynein uimaseura. OUS:in uimarit ovat neljänkymmenen viimeisen vuoden aikana voittaneet aikuisten SM-uinneissa noin neljäsataa mitalia. Nuorten sarjoissa SM-mitalimäärä ylittää jo kuuden sadan. 1960-luvulta lähtien Oulun uimaseurasta on noussut uimareita edustamaan Suomea kansainvälisissä arvokilpailuissa.
Rolling Stone
Rolling Stone on kahdesti kuussa ilmestyvä yhdysvaltalainen musiikkiin, politiikkaan ja populaarikulttuuriin keskittynyt aikakauslehti. Lehden perustivat vuonna 1967 San Franciscossa Jann Wenner, joka on yhä lehden toimittaja ja julkaisija, ja musiikkikriitikko Ralph J. Gleason. "Rolling Stone" on yksi alansa maailmanlaajuisesti arvostetuimmista julkaisuista.
Lehden erikoisuuksia ovat pitkät musiikkilistat, joissa lehden toimitus on listannut esimerkiksi maailman kaikkien aikojen parhaat kappaleet ja albumit. Rolling Stonen erikoislistoja ovat esimerkiksi 500 Greatest Albums of All Time, 500 Greatest Songs of All Time sekä 100 Greatest Guitarists.
"Rolling Stonen" ensimmäinen numero painettiin pienessä sanfranciscolaisessa kirjapainossa vuonna 1967. Painos oli 40 000 kappaletta, joista 34 000 palautui lehtimyyjiltä takaisin myymättöminä. Underground-tyylisenä ja tabloid-sanomalehden näköisenä aloittaneesta lehdestä kasvoi kuitenkin pian oman sukupolvensa kulttuuri-ikoni, ja vuonna 1974 sen levikki oli jo 325 000. Perustaja Jann Wenner kuitenkin halusi erottautua ajan ”hippilehdistä” ammattimaisuudella, kuten selkeällä taitolla.
Lehden tyyli ja ilmiasu ovat vaihdelleet vuosien kuluessa, mutta keskeinen osa sen sisältöä on aina ollut rockiin keskittyvä musiikkijournalismi ja rockmaailman tapahtumien uutisointi. Vuonna 1973 "The New York Timeskin" kehui "Rolling Stonea" ”varsin hyvistä reportaaseista”. Toisaalta 1970-luvun alussa osa lehden toimituskunnasta olisi halunnut lehden ottavan vankemmin poliittista kantaa muun muassa Vietnamin sotaan ja Richard Nixonin presidenttiyteen Watergate-skandaaleineen, mutta Jann Wenner halusi pitää lehden ensisijaisesti poliittisesti neutraalina musiikkilehtenä.
Vuonna 1975 lehti sai uutisvoiton saadessaan tietää kidnapatun ja sitten itsekin rikolliseksi ryhtyneen Patty Hearstin olinpaikan. Lehti teki hänestä sarjan juttuja.
"Rolling Stonen" alkuaikojen kuuluisin kirjoittaja oli gonzojournalismin isänä pidetty Hunter S. Thompson. Lehti julkaisi myös muun muassa Tom Wolfen ja Truman Capoten tekstejä.
Vuonna 1977 "Rolling Stonen" toimitus muutti länsirannikolta New Yorkiin, ja vähitellen lehti alkoi tehdä yhä enemmän myönnytyksiä mediamaailman kaupallisten lakien edessä. Samalla musiikkikenttä hajosi yhä pienemmiksi osakulttuureiksi, ja lehden toimittajat alkoivat siirtyä muiden lehtien palvelukseen. "Rolling Stone" alkoi kirjoittaa enemmän muun muassa muodista ja teknologiasta ja pudota yhä enemmän kelkasta musiikkibisneksen seuraamisessa. Esimerkiksi 1980-luvun nousevat nimet U2 ja Talking Heads pääsivät "Timen" ja "Newsweekin" kanteen aiemmin kuin "Rolling Stonen".
1990-luvulla "Rolling Stone" yritti nuorentaa lukijakuntaansa julkaisemalla enemmän juttuja televisio- ja elokuvatähdistä ja muusta viihdebisneksestä, mutta vuosituhannen vaihteen jälkeen lehden fokus on jälleen monipuolistunut. Vuonna 2002 Jann Wenner palkkasi uuden päätoimittajan nopeasti kasvaneesta nuorten miesten FHM-lehdestä saavuttaakseen nuorempia lukijasukupolvia. Vuonna 2006 "Rolling Stone" juhli näyttävästi tuhannetta numeroaan.
Brahmaputra
Brahmaputra (tiibetiksi "yar-klung gtsang-po") on joki Aasiassa. Sen alkulähteet ovat Kailasvuorella Himalajan vuoriston pohjoisosassa Tiibetissä, josta se etenee murtautuen vuorijonon läpi vuoriston itäpäässä ja jatkaa lounaaseen kohti Bengalinlahtea, jossa se yhtyy Gangesiin muodostaen valtavan suistoalueen. Joen kokonaispituus on 2900 km, josta noin 1300 km on kulkukelpoista väylää isohkoillekin aluksille.
Joen nimi tarkoittaa hindujen Brahman poikaa. Siihen liittyy monia mytologisia tarinoita.
Kiinan yläjuoksulle rakentamat ja suunnittelemat padot vaikuttavat jokeen oleellisesti, mikä on kiristänyt välejä Intian kanssa.
Kauhuromantiikka
Kauhuromantiikka (usein myös "gotiikka" tai adjektiivina "goottilainen") oli taidesuuntaus Euroopassa vuodesta 1764 noin 1800-luvun alkuun asti. Se oli romantiikan alalaji, joka käytti teoksissaan yliluonnollisia aineksia. Kauhuromantiikka oli pääasiassa kirjallisuuden tyylilaji, mutta myös maalaustaiteesta löytyy runsaasti kauhuromanttisia vaikutteita.
Kauhuromantiikan vaikutus on ollut merkittävä, sillä se loi perustan nykyiselle kauhukirjallisuudelle. Sen lisäksi kauhuromantiikka on säilynyt kiinteänä osana niin romaaneissa kuin myös elokuvissa. Kauhuromantiikan uudemmasta versiosta voitaneen mainita Daphne du Maurierin romaani Rebekka ja Alfred Hitchcockin elokuvaversio siitä.
Bernardo Alberto Houssay
Bernardo Alberto Houssay (10. huhtikuuta 1887 – 21. syyskuuta 1971) oli argentiinalainen fysiologi. Hän toimi professorina Buenos Airesissa 1910-1946. Hän sai vuonna 1947 Nobelin lääketieteenpalkinnon yhdessä Carl ja Gerty Corin kanssa selvitettyään aivolisäkkeen etulohkon ja sen erittämän sokeritautia aiheuttavan tekijän osuutta hiilihydraattiaineenvaihdunnassa.
Vasikka
Vasikka tarkoittaa eritoten sorkkaeläimiin kuuluvan naudan poikasta. Tiineeksi tullessaan lehmä odottaa yhdeksän kuukautta, kuten ihminenkin, ja synnyttää sitten yleensä yhden vasikan; kaksosia syntyy likimain yhtä usein kuin ihmisilläkin. Vastasyntyneet vasikat ovat noin 40-kiloisia.
Lehmän ensimaito, jota erittyy heti poikimisen jälkeen, on nimeltään ternimaitoa. Se eroaa koostumukseltaan tavallisesta maidosta ja on paljon ravinteikkaampaa. Vasikka on syntyessään enemmän yksimahainen kuin märehtijä. Se on aluksi riippuvainen nestemäisestä ravinnosta eikä se voi sulattaa muuta kuin maitoa. Kuivaa rehua vasikka alkaa syödä 1–2 viikon iässä, jonka seurauksena sen etumahat ja mahojen keskinäiset suhteet muuttuvat ja se alkaa kehittyä märehtijäksi. Vasikka voidaan vieroittaa juotolta noin kahden kuukauden iässä.
Vasikka vieroitetaan emästään yleensä heti, luomutuotannossa sen annetaan olla emänsa kanssa muutamasta päivästä viikkoon. Lehmä leimaantuu vasikkaansa heti, mutta vasikalla leimautuminen kestää pari päivää. Mitä pidempään vasikka ja lehmä viettävät yhdessä, sitä stressaavampaa vieroitus on vasikalle.
Vasikat ovat välitysvalmiita 1–2 kuukauden iässä, jolloin suurin osa sonnivasikoista ja osa lehmävasikoista viedään lihanjalostukseen erikoistuneille tiloille jatkokasvatettaviksi ja sieltä lopulta teurastettavaksi. Loput jäävät maidontuotantoon ja poikimaan.
"Juottovasikka" eli "lihotusvasikka" on hyvin maukkaan lihan saamiseksi maidolla ruokittu nuori nauta. Sitä ruokitaan 2–5 kuukauden ikäiseksi lähinnä kuorimattomalla maidolla, mutta myös kuoritulla maidolla ennen teurastusta. Vasikalle voidaan antaa myös viljaväkirehuja nopeuttamaan kasvua. Korsirehun tarjoamista vältetään, koska se huonontaa lihan laatua. Vasikan kasvettua kaksi kuukautta sille aletaan kuitenkin syöttää heiniä 200 grammaa päivässä.
"Ruohovasikka" on kevättalvella syntynyt vasikka, joka kasvaa kesän laidunruokinnalla ja teurastetaan syys-lokakuun vaihteessa teuraspainon ollessa alle 80 kilogrammaa.
Duke Nukem: Manhattan Project
Duke Nukem: Manhattan Project on Sunstorm Interactiven ja ARUSH Entertainmentin kehittämä sivulta kuvattu tasohyppelypeli. Peli on kuten aiemmat Duke Nukem -versiot, mutta paremmilla grafiikoilla.
"Manhattan Project" kertoo hyper-maskuliinisesta toimintasankarista, Duke Nukemista. Tällä kertaa hän pyrkii nujertamaan "Mech Morphix" -nimisen hullun tiedemiehen, joka käyttää radioaktiivista liejua, GLOPP:ia (Gluon Liquid Omega-Phased Plasma) luodakseen mutaatioita tappaviksi hirviöiksi ja kaapatakseen Manhattanin, yhden New Yorkin kaupunginosista. Dukella on jälleen edessä yhden miehen maailmanpelastusoperaatio.
Peli tapahtuu kahdeksassa eri maassa, joissa jokaisessa on kolme osaa ja viimeisessä maassa Duke matkaa avaruuteen tappamaan "Mech Morphix"in. Mukana on perinteiset "loppuvastukset".
Pelissä on seitsemän erilaista asetta; pistooli, putkipommi (pipebomb), haulikko, konekivääri, Anti-GLOPPer, PRPG eli Rocket Launcher ja Pulse Cannon. Ammustyyppejä on kolme; Ammo (pistooliin, haulikkoon ja konekivääriin), GLOPP (Anti-GLOPPeriin ja Pulse Cannoniin), sekä putkipommit, joita käytetään myös Rocket Launcherissa. Lisäksi vihollisia voi potkia.
Pelissä lähes jokainen vihollinen (lukuun ottamatta lentäviä kamerapommeja ja robotteja) on eläin, joka on GLOPPin avulla muutettu mutantiksi. Anti-GLOPPer-ase ei tapa vihollisia, vaan muuttaa ne takaisin eläimiksi. Jos eläin astuu GLOPPiin, se muuttuu takaisin mutantiksi.
Aimo Känkänen
Aimo Johannes Känkänen (24. toukokuuta 1922 Muolaa – 12. helmikuuta 2016 Lahti) oli suomalainen urkuri ja säveltäjä. Känkänen teki elämäntyöstään suurimman osan Lahdessa. Suuren suosion saanut vuosittainen musiikkitapahtuma Lahden Kansainvälinen Urkuviikko on Känkäsen perustama.
Lahden kaupunginhallitus myönsi hänelle vuonna 1990 Lahti-mitalin numero 26.
Ian McEwan
Ian McEwan (s. 21. kesäkuuta 1948, Aldershot) on englantilainen kirjailija. Hän syntyi Englannissa ja vietti suuren osan lapsuudestaan Itä-Aasiassa, Saksassa ja Pohjois-Afrikassa, minne hänen isänsä, skottilainen upseeri David McEwan, oli sijoitettu. Hän opiskeli Sussexin ja East Anglian yliopistoissa ja valmistui ensimmäisenä Malcolm Bradburyn uraauurtaneesta luovan kirjoittamisen koulutusohjelmasta.
McEwan sai Booker-palkinnon vuonna 1998 ilmestyneestä romaanistaan "Amsterdam". Hän on kuninkaallisen kirjallisuusseuran ja taideseuran sekä Amerikan tiede- ja taideakatemian jäsen. Vuonna 1999 Töpfer-säätiö myönsi hänelle Shakespeare-palkinnon Hampurissa. McEwan on myös British Humanist Associationin tukijäsen. Hänelle myönnettiin brittiläisen imperiumin komentajan arvonimi vuonna 2000.
McEwan on ollut naimisissa kahdesti. Vuonna 1999 hänen ensimmäinen vaimonsa Penny Allen pakeni heidän 13-vuotiaan poikansa kanssa sen jälkeen, kun ranskalainen tuomioistuin oli päättänyt, että poika piti palauttaa isälleen, jolle oli annettu pojan ja hänen 15-vuotiaan veljensä yksinhuoltajuus. McEwanin toinen vaimo Annalena McAfee oli aikaisemmin "The Guardian" -lehden kulttuuriosaston toimituspäällikkönä.
Vuonna 2002 McEwan sai tietää, että hänellä on veli, joka oli annettu adoptoitavaksi toisen maailmansodan aikana. Asia nousi julkisuuteen vuonna 2007. Veli, muurari David Sharp, syntyi kuusi vuotta Iania aikaisemmin, kun heidän äitinsä oli naimisissa toisen miehen kanssa. David Sharpilla ja Ian McEwanilla on samat vanhemmat, mutta Sharp syntyi avioliiton ulkopuolella, kun heidän äitinsä oli vielä naimisissa ensimmäisen miehensä kanssa. Ensimmäisen miehen kuoltua taistelussa Sharpin äiti meni naimisiin rakastajansa kanssa, ja Ian syntyi muutamaa vuotta myöhemmin.
Henryn laki
Henryn laki koskee kaasun paineen ja sen liukoisuuden suhdetta. Laki on saanut nimensä keksijänsä englantilaisen kemistin William Henryn mukaan.
formula_1 , missä p =liuenneen kaasun osapaine, c=konsentraatio ja k=kaasulle ominainen, lämpötilasta riippuva vakio eli Henryn vakio
Henryn laki on voimassa vain suhteellisen laimeissa liuoksissa.
Typpi liukenee elimistöön Henryn lain mukaisesti. Koska ilmanpaine kasvaa mitä syvemmälle mennään, myös komponenttien osapaine kasvaa ja siispä mitä syvemmällä ilmaa hengitetään, sitä enemmän typpeä liukenee vereen ja kudoksiin. Typpiylimäärä aiheuttaa myrkytystilan, typpinarkoosin eli syvyyshumalan, ja nousun yhteydessä sukeltajantaudin, jossa kudoksissa muodostuu kuplia, jotka aiheuttavat kovan kivun ja joskus jopa kuoleman. Tämän vuoksi sukeltajan on noustava niin hitaasti että typpi ehtii poistua elimistöstä keuhkojen kautta, mikä taas on suhteellisen hidas prosessi.
Tilanne on erilainen mm. hapella, joka ei liukene Henryn lain mukaisesti vaan käyttää fysikaalisen liukenemisen lisäksi hyväkseen kemiallista sitoutumista punasolujen hemoglobiiniin. Tämän johdosta yhteen litraan verta mahtuu 0.2dm³ happea. Henryn lain mukainen happimäärä olisi vain 0.0025dm³.
Pedro de Escobar
Pedro de Escobar (n. 1465 – 1535 tai myöhemmin) oli portugalilainen, mutta enimmäkseen Espanjassa toiminut renessanssisäveltäjä.
Pedro de Escobar syntyi Portossa ja toimi vuodesta 1489 lähtien Kastilian Isabellan palveluksessa. De Escobar toimi hänen kappelissaan laulajana kymmenen vuotta, jonka jälkeen hän palasi Portugaliin. Vuonna 1507 de Escobar siirtyi kuitenkin Sevillaan. Viimeinen maininta de Escobarista on eräässä dokumentissa vuodelta 1535.
Escobarilta on säilynyt kaksi messua. Lisäksi hänen tuotantonsa käsittää mm. motetteja ja villancicoja.
Nits
Nits on alankomaalainen vuonna 1974 perustettu yhtye. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu taiderockiksi, jossa on vaikutteita 1960-luvun brittiyhtyeiden musiikista ja uudesta aallosta. Nitsin alkuperäiskokoonpanon muodostivat laulaja, kosketinsoittaja ja kitaristi Henk Hofstede, laulaja ja kitaristi Michiel Peters, basisti Alex Roelofs ja rumpali Rob Kloet. Vuonna 1981 kokoonpanossa tapahtui vaihdoksia ja Hofsteden ja Kloetin lisäksi yhtyeeseen on siitä alkaen kuulunut kosketinsoittaja Robert Jan Stips. 
Nitsin ensimmäinen single "Yes or No" julkaistiin maaliskuussa 1977 ja se löysi tiensä heti radiosoittoon. Seuraavana vuonna valmistui ensialbumi "The Nits". Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin vuosien varrelta kuuluvat "Red Tape" (albumilla "Work", 1981), "Nescio" (albumilla "Omsk", 1983), "Sketches of Spain" (albumilla "Kilo", 1983), "Adieu, Sweet Bahnhof" (albumilla "Adieu Sweet Bahnhof", 1984), "In The Dutch Mountains" (albumilla "In The Dutch Mountains", 1987) ja "The Train" (albumilla "Hat", 1988). 
Yhtye on tunnettu Suomi-sympatioistaan, ja antoivatpa vuoden 1998 albumilleenkin kotimaansa suomenkielisen nimen Alankomaat.
Return of the Champions
Return of the Champions on vuonna 2005 julkaistu Queenin ja Paul Rodgersin livealbumi. Albumi on julkaistu LP-, CD- ja DVD-muodoissa. Albumin sisältö on äänitetty 9. toukokuuta 2005 Sheffieldissä Isossa-Britanniassa. 
Kappaleessa ”Bohemian Rhapsody” kuullaan myös alkuperäinen Freddie Mercuryn esitys, joka konsertissa soitettiin taustanauhalta.
Carlos Seixas
Jose Antonio Carlos de Seixas (11. kesäkuuta 1704 – 25. elokuuta 1742) oli portugalilainen säveltäjä ja urkuri. Hän syntyi Coimbrassa, mutta muutti vuonna 1720 Lissaboniin. Monet Seixasin sävellykset tuhoutuivat Lissabonin maanjäristyksessä vuonna 1755. Häneltä on säilynyt kolme orkesterikappaletta, noin sata kosketinsoitinsonaattia ja kuoromusiikkia.
Australian pääkaupunkiterritorio
Australian pääkaupunkiterritorio () on territorio Australiassa. Siellä sijaitsee Australian pääkaupunki Canberra. Canberra on myös territorion pääkaupunki. Territorion pinta-ala on 2 358 km² ja asukasluku oli 397 397 vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Australian pääkaupunkiterritorion lipussa on Etelän risti sinisessä ja Canberran vaakuna kullanvärisessä kentässä.
Bad Company
Bad Company on brittiläinen rockyhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1973 Free-yhtyeen jälkimainingeissa. Bad Company katsotaan toisinaan niin sanotuksi superyhtyeeksi, sillä jäsenet olivat entuudestaan tunnettuja muusikoita: Paul Rodgers ja Simon Kirke tulivat Freestä, Mick Ralphs oli toiminut Mott The Hooplen kitaristina ja Boz Burrell tuli King Crimsonista. Yhtyeen managerina toimi Led Zeppelinin asioita hoitanut Peter Grant.
Heti yhtyeen ensimmäinen single ”Can’t Get Enough” oli iso hitti. Yhtyeen LP:t myivät kauttaaltaan suuria määriä 1970-luvulla, etenkin Yhdysvalloissa. Alkuperäinen Bad Company hajosi vuonna 1982, mutta palasi keikkalavoille ja studioon ilman Paul Rodgersia vuonna 1986. Yhtyeen musiikki edusti tämän jälkeen persoonattomampaa valtavirtaa, kunnes Rodgersin kanssa tehtiin alkuperäisellä kokoonpanolla muutama uusi kappale vuonna 1999. Tänä aikana vokalistina toimi muun muassa Brian Howe vuoden 1988 "Dangerous Age" -albumilla. Vuonna 2002 yhtye keikkaili uudella kokoonpanolla, jossa olivat mukana jo Freen aikoina yhdessä soittaneet Rodgers ja rumpali Kirke. Kitarassa oli Dave Colwell ja bassossa Jaz Lochrie. Tässä vaiheessa Rodgers oli hurjassa vedossa, mutta yhtyeen comeback- ja kiertuesuunnitelma jäi lyhyeksi Kirken terveydellisten ongelmien takia. Rodgersin otteet oli kuitenkin huomattu ja hänelle liikeni pesti Queenin laulajana. Tervehtynyt Kirke alkoi keikkailla jälleen vuonna 2006 ja toivoi pääsevänsä vielä joskus soittamaan Rodgersin kanssa. Toive toteutui vuonna 2008, jolloin elossa olevat jäsenet Rodgers, Kirke ja Ralphs soittivat nostalgiakeikan Hollywoodissa. Boz Burrell kuoli vuonna 2006 sydänkohtaukseen 60-vuotiaana.
Päärnäinen
Päärnäinen (tunnetaan myös nimellä "Kuukkari", ) on Porin 6. kaupunginosa, jonka rakennuskanta on osin lähes alkuperäistä 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun matalaa empiretyylistä puukerrostaloa ja osin 1960-luvun pienkerrostaloa. Kaupunginosan oikea nimi on Päärnäinen, mutta nimeä ei käytetä tavallisessa puhekielessä, eikä kovin moni edes tunne sitä. Kaupunginosa sijaitsee Keski-Porin alueella keskustan länsipuolella ja Käppärän itäpuolella. 6. kaupunginosan eteläpuolella sijaitsee 10. kaupunginosa Tiilinummi, joka saatetaan joskus virheellisesti mieltää osaksi "Kuukkaria". Kalevanpuisto toimii Päärnäisten ja Tiilinummen rajana, Rauhanpuisto erottaa Päärnäisten ja Käppärän.
6. kaupunginosa perustettiin Porin länsilaitaan 1800-luvun lopulla työläisten asuinalueeksi. Aiemmin alueella sijaitsi laaja maakuoppiin rakennettu työläisasuinalue, ns. kuoppakaupunki. Alkuperäinen kaupunginosa käsitti vain nykyisen kaupunginosan itäpuolen. Vuosien varrella kaupunginosaa laajennettiin länteen päin lopulta nykyisen Käppärän kaupunginosan rajalle saakka. Nykyisin kaupunginosa on etenkin nuorten, hyvin toimeentulevien keskuudessa suosittu asuinalue johtuen historiastaan ja idyllisestä ympäristöstään.
6. kaupunginosassa on useita kulttuurihistoriallisesti merkittäviä kohteita, kuten Pumpputori, Kuoppatori, Ukkokoti ja Käpylä sekä sininen rakennus nimeltä Nummi, jossa on asunut tai asuu useita Porista lähtöisin olevia taiteilijoita. "Kuukkarissa" on ollut myös useita kymmeniä kauppoja ja pienyrityksiä, jotka näkyvät sittemmin asumuksiksi muutetuissa taloissa muun muassa yhä paikallaan olevina entisinä näyteikkunoina tai kyltteinä asuintalojen ulkoseinillä. Alueen pohjoispuolelta kulkevan Maantiekadun varrella on jäljellä myös joitain Venäjän vallan aikaisia ja sellaisenaan Suomessa harvinaisia kolmikielisiä (suomi, ruotsi ja venäjä) katukylttejä.
Kuudennen osan lähiympäristössä sijaitsevat myös Porin vanha hautausmaa, arkkitehtonisesti merkittävä vesitorni sekä vesitorninpuisto. Alueella toimi myös Manteli, joka sittemmin muuttui Siwaksi ja on nykyään K-Market. Kyseinen liikehuoneisto on toiminut lähikauppana jo 1910-luvulta alkaen.
Kuudennen kaupunginosan pohjoispuolelta löytyvät lisäksi Porin kaupunginsairaala sekä Päärnäisten päiväkoti. Näiden ympäristö kuuluu nykyisin osana Porin kansalliseen kaupunkipuistoon, joka oli ensimmäinen laatuaan Suomessa.
Kuukkarista ovat kotoisin tai siellä ovat vaikuttaneet muun muassa kirjailijat Lauri Levola ja Kari Levola, taiteilija Henry Merimaa sekä Deep Turtle -yhtye. Myös paikallisten keskuudessa legendan maineen omaavan Old Reino -yhtyeen keulahahmo, Kuukkarin Kreivi (Kai Kristian Palomäki), asuu nimensä mukaisesti kuudennessa osassa. Myös yhtye Kuusumun Profeetta on lähtöisin Kuukkarista. Kansanedustaja Laura Huhtasaari asuu Kuukkarissa.
Antônio Carlos Gomes
Antônio Carlos Gomes (11. heinäkuuta 1836 – 16. syyskuuta 1896) oli brasilialainen säveltäjä. Hän opiskeli konservatoriossa Rio de Janeirossa. Valmistuttuaan hän sävelsi ensimmäisen oopperansa, "A noite do castelon" (1861). Vuonna 1864 Gomes matkusti Milanoon opiskelemaan. Siellä hän tapasi myös tulevan vaimonsa, pianisti Adelina Perin. Oopperoidensa lisäksi Gomes sävelsi kolme kirjaa lauluja, kuoromusiikkia ja pianokappaleita.
Osmoottinen paine
Osmoottinen paine on paine, joka tarvitaan osmoosin estämiseen, kun puhdas liuotin kulkee puoliläpäisevän kalvon läpi.
Liuos, jonka osmoottinen paine on sama kuin plasman, on iso-osmoottinen. Hypo-osmoottinen on liuos, jolla on matalampi osmoottinen paine ja hyperosmoottinen on liuos, jonka osmoottinen paine on korkeampi.
Kemiassa osmoottinen paine ilmaistaan matemaattisesti
formula_1,
jossa "π" on osmoottinen paine atmosfääreinä, "i" on van 't Hoffin kerroin, "M" on liuoksen molaarisuus, "R" on kaasuvakio ja "T" on lämpötila kelvineinä.
Metsätalousinsinööri
Metsätalousinsinööri (AMK) (lyhenne MTI) on metsätalouden ammattikorkeakoulututkinto, ohjeelliselta laajuudeltaan 240 opintopistettä (4 vuotta). Se on ainoa insinööritutkinto, joka ei kuulu tekniikan ja liikenteen osastojen koulutustarjontaan. Koulutusta järjestävät ammattikorkeakoulujen luonnonvara- ja ympäristöalan yksiköt eri puolella Suomea Hämeen, Kaakkois-Suomen, Pohjois-Karjalan, Lapin ja Tampereen ammattikorkeakouluissa sekä ruotsinkielisessä Yrkeshögskolan Noviassa.
Koulutus koostuu yleisaineista (kuten kielet, matemaattiset aineet, viestintä) sekä ammatillisista aineista (muun muassa ekologia, metsänhoito, puunhankinta, luonnonhoito, metsäsuunnittelu, liiketoimintaosaaminen). Koulutus sisältää myös työelämälähtöisiä projektiopintoja sekä työharjoittelua.
Metsätalousinsinöörit toimivat työelämässä erilaisissa asiantuntija-, työnjohto-, koulutus-, neuvonta- ja suunnittelutehtävissä sekä monenlaisissa projekteissa.
Jakov Gotovac
Jakov Gotovac (11. lokakuuta 1895 – 16. lokakuuta 1982) oli kroatialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän syntyi Splitissä ja oli musiikissa suurimmilta osin itseoppinut. Gotovac opiskeli aluksi lakia Zagrebissa ja alkoi säveltää vuonna 1920. Vuosina 1923–1958 Gotovac toimi oopperanjohtajana Kroatian kansallisteatterissa. Tänä aikana hän sävelsi mm. esitetyimmän oopperansa, "Ero s onoga svijetan", jonka kroatiankielisen libreton kirjoitti Milan Begović. Oopperan ensiesitys oli Zagrebissa vuonna 1935. Suomalaisessa Oopperassa teos esitettiin nimellä Ero-veijari keväällä 1941.
ASIMO
ASIMO (Advanced Step in Innovative MObility) on Hondan rakentama 1,3 metriä korkea robotti. ASIMO osaa kävellä ja juosta sekä kulkea portaita. Robotti ei liiku täysin itsenäisesti, vaan osittain kauko-ohjattuna. Myös Asimon taluttaminen on mahdollista. Se pystyy juoksemaan yhdeksän kilometriä tunnissa eli ihmisen kävelyvauhtia, ja se on robottien juoksuennätys. Asimon eri versioita on julkaistu näyttävästi erilaisissa tapahtumissa. Julkisuustempauksissa Asimo on nähty esimerkiksi elokuvateatterissa katsomassa uusimpia hittielokuvia. Toisinaan uusista malleista on levinnyt virheellistä tietoa ennen julkaisua. Näihin myöhemmin valheellisiksi osoittuneisiin huhuihin kuului esimerkiksi alkeellinen yksipyöräisellä ajamisen taito. Vuonna 2007 tammikuun alussa Honda esitteli uuden version Asimosta, joka ensimmäistä kertaa osaa juosta siten, että molemmat jalat ovat hetkellisesti yhtä aikaa ilmassa. Hondan robottisuunnittelijoille Asimon kyky juosta ympyrää merkitsee suurta läpimurtoa. Lisäksi Asimo osaa potkaista jalkapalloa, sanoa ihmisille käsipäivää ja työntää edessään vaunuja.
Háry János
Háry János on unkarilaisen Zoltán Kodályn säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Sen libreton kirjoittivat Béla Paulini ja Zsolt Harsányi. Libretto perustui erääseen János Garayn kirjoittamaan kirjaan. Ooppera on unkarinkielinen. Teoksen ensimmäinen esitys oli Budapestissä vuonna 1926.
Kodály sovitti osan oopperan musiikista uudelleen "Háry János -sarjaansa".
Tolibjon Sadikov
Tolibjon Sadikov (s. 14. maaliskuuta 1907, k. 1957) oli uzbekistanilainen säveltäjä. Hän syntyi Samarkandissa, missä aloitti musiikkiopintonsa 1920-luvulla. Vuosina 1934–1941 Sadikov opiskeli Moskovassa. Vuonna 1939 Sadikov sävelsi ensimmäisen uzbekistanilaisen oopperan, "Leilin ja Mejnunin". Hänen oopperoitaan ovat muiden muassa myös "Gulsara", "Zainab" ja "Omon". Oopperoidensa lisäksi Sadikov sävelsi elokuva-, kamari- ja kuoromusiikkia sekä lauluja.
Takkuranta
Takkuranta on kylä Kellon kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee seututie 847:n itäpuolella Haukiputaan kirkonkylän ja Kellon keskuksen välissä. Vuoden 2005 alussa kylän asukasluku oli 692. Takkuranta on saanut nimensä "Takku"-nimisestä talosta sekä sijainnistaan vanhalla merenranta-alueella. Takkurannalta on lähes viisi kilometriä nykyiseen merenrantaan.
1900-luvun alkupuolella lähes kaikki Takkurannan talot olivat maatiloja, mutta nykyisin maataloudesta saa elantonsa vain muutama henkilö. Takkurannalla on aiemmin ollut useita kyläkauppoja, nykyisin lähin kauppa on noin viiden kilometrin päässä Kellossa.
Takkurannalla sijaitsee noin 130 oppilaan peruskoulu, jossa annetaan opetusta 1.-5 luokilla. Kansakouluopetus Takkurannalla alkoi vuonna 1924 Matti Takkulan talossa. Rakennusmestari Ollakan suunnittelema kansakoulurakennus valmistui vasta vuonna 1927. Oppilasmäärän kasvun takia kansakoulua laajennettiin lisärakennuksella 1958.
Melanosyytti
Melanosyytti on ihon epidermin eli orvaskeden tyvikerroksessa ja koriumin eli verinahan pinnassa sijaitseva melaniinia tuottava pigmenttisolu. Melaniini järjestäytyy ihon soluissa tumasta katsottuna ihon pinnan puolelle siten, että ne suojaavat tumaa ultraviolettisäteilyn haitallisilta vaikutuksilta. Melaniini aiheuttaa ihon sekä sen karvojen tumman värin. Myös silmissä on melaniinia sekä värikalvossa että verkkokalvon reseptorisolujen alla pigmenttiepiteelissä.
Melaniinia on päiväntasaajan alueella asuvien ihmisten ihossa enemmän kuin esimerkiksi Suomessa asuvien, koska päiväntasaajalla ultraviolettisäteilyn määrä on suurempi ja taas Suomessa vaalea ihonväri on välttämätön riittävän D-vitamiinin tuotannon takaamiseksi.
Melanosyytit ovat peräisin alkiokauden hermostopienasta.
Melanooma on melanosyyttien pahanlaatuinen kasvain. Suomessa ilmenee vuosittain noin kahdeksan uutta melanoomatapausta sataatuhatta asukasta kohden, miehillä vähän enemmän kuin naisilla.
Kultaleijona-apina
Kultaleijona-apina eli kultaleijonatamariini ("Leontopithecus rosalia") on Brasilian rannikkosademetsissä elävä Amerikan mantereen apinalaji. Laji on uhanalainen, sillä niitä elää luonnossa yli tuhat yksilöä ja vankeudessa viisisataa. Määrä kuitenkin on kasvanut tehokkaan suojeluhankkeen ansiosta, sillä vuonna 1980 kultaleijona-apinoita arveltiin olevan jäljellä vain noin sata yksilöä. Laji oli ennen suojelua suosittu lemmikkieläin. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "kultatamariini".
Kultaleijona-apinan voi tunnistaa hehkuvan punaisesta turkista. Laji on kokonsa puolesta pienimpiä apinalajeja: se painaa noin puoli kiloa, ja ruumiin pituus on 50–60 cm, josta hännän pituus 30–35 cm. Kultaleijona-apinan kaulaa ja päätä ympäröi suuri ja aaltoileva harja. Liikkeiltään laji on vikkelä, ja pitkän häntänsä avulla se ylläpitää tasapainoa.
Luonnossa lajia voi tavata Brasilian rannikon sademetsistä. Kultaleijona-apinat elävät yleensä alle kahdeksan yksilön laumoissa, joihin kuuluu täysi-ikäinen naaras ja koiras, niiden eri-ikäisiä poikasia ja muita sukulaisia.
Luonnossa lajin yleinen elinikä on noin 8–15 vuotta, mutta eläintarhoissa ne voivat elää lähes 30-vuotiaiksi.
Lajin luontaisia vihollisia ovat muun muassa petolinnut, käärmeet ja isot kissat. Kuten villieläimillä yleensä, elinalueiden ja metsien pirstoutuminen on luontaisia uhkia merkittävämpi.
Lajin tiineysaika kestää noin 126–130 päivää, ja usein naaras saa kaksoset. Naaras huolehtii poikasista ensimmäisten viikkojen ajan, minkä jälkeen päävastuun kasvattamisesta ottaa koiras. Vanhemmat jättävät poikaset omilleen noin 90 päivän iässä. Poikasten kuolleisuus on suuri; yli puolet poikasista kuolee ensimmäisen elinvuotensa aikana.
Kultaleijona-apina on kaikkiruokainen. Se syö pieniä hyönteisiä, pieniä selkärankaisia, hedelmiä sekä puiden erittämää mahlaa ja hartsia.
Kultaleijona-apinat viihtyvät hyvin tarhoissa ja lemmikkeinä, mikä osaltaan oli syynä niiden laajamittaiseen metsästämiseen. Eläintarhoissa elää noin 500 kultaleijonatamariinia. Myös Helsingin Korkeasaaren eläintarhassa on brasilialaisia kultaleijonatamariineja, jotka synnyttivät poikasia heinäkuussa 2010.
Vincas Kudirka
Vincas Kudirka (31. joulukuuta 1858 – 16. marraskuuta 1899) oli liettualainen runoilija ja lääkäri.
Kudirka opiskeli Varsovassa historiaa ja filosofiaa vuonna 1881 ja alkoi seuraavana vuonna opiskella lääketiedettä. Hän aloitti runojen sepittämisen vuonna 1888. Kudirka sanoitti vuonna 1898 ”Tautiška giesmėn”, josta vuonna 1918 tuli Liettuan kansallislaulu. Hän sävelsi itse myös laulun musiikin.
Kudirka kuoli tuberkuloosiin 40-vuotiaana.
Kraaseli
Kraaseli voi tarkoittaa:
Paikannimenä
Ulkomailla:
Useissa yhteyksissä nimitys "kraaseli" tulee ruotsin kielen harmaahyljettä tarkoittavasta sanasta "gråsäl".
Johann Schobert
Johann Schobert (n. 1720 – 28. elokuuta 1767) oli saksalainen säveltäjä ja klavikordisti. Hänen syntymäpaikastaan ei ole varmuutta, mutta hän eli elämänsä viimeiset seitsemän vuotta Pariisissa. Schobertin tuotanto koostuu pääosin sonaateista klavikordille. Schobert kuoli Pariisissa vuonna 1767 syötyään myrkyllisiä sieniä. Häntä kyllä varoitettiin niistä mutta hän ei uskonut että ne olivat myrkyllisiä ja sai muutkin uskomaan että ne ovat syötäviä. He söivät niistä valmistetun aterian kohtalokkain seurauksin. Hänen poikansa, piika ja neljä ystäväänsä kuolivat sienimyrkytykseen.
Battlefield 2: Special Forces
Battlefield 2: Special Forces on Digital Illusions CE:n kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema lisäosa peliin "Battlefield 2", jonka lisäosa vaatii toimiakseen. Pelissä pelataan erikoisjoukoilla ja pelissä on myös yökenttiä.
Lisäosan uusia varusteita ovat muun muassa yökiikarit, heittokoukku, liukuvaijeri, sokaisukranaatti ja kyynelkaasu. Uusia ajoneuvoja ovat muun muassa yhden ja kolmen hengen mönkijät sekä vesiskootterit. Moninpelikenttiä on kahdeksan. Lisäosa mahdollistaa myös pelaajan käyttää aseita, jotka vaativat itse "Battlefield 2":ssa ylennyksen mukana tulevan ase valinnan joka avaa seuraavan aseen pelaajan valitsemalle sotilasluokalle.
Amy Beach
Amy Marcy Beach (5. syyskuuta 1867 Henniker, New Hampshire – 27. joulukuuta 1944) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hänet tunnetaan ensimmäisenä amerikkalaisena naissinfonikkona, ja hänen suurimuotoisia teoksiaan esitettiin paljon myös Yhdysvaltain ulkopuolella vuosien 1893 ja 1914 välillä.
Beach kirjoitti ensimmäisen laulunsa 4-vuotiaana. Pian sen jälkeen perhe muutti Chelseaan nykyisen Bostonin alueelle, jossa äiti alkoi opettaa tytölle pianonsoittoa. Perheen muutettua keskemmälle Bostonia Amy opiskeli 1876–82 Ernst Perabon oppilaana. Beach teki ensiesiintymisensä Bostonissa vuonna 1883. Vuosina 1910-1914 Beach oli Euroopassa soittaen pianolla omia sävellyksiään.
Beachin sävellyksiä ovat mm. "Gaelic Symphony" (1893), pianokonsertto, ooppera "Cabildo" (1932) sekä useat pianokappaleet ja laulut.
A History of Violence (elokuva)
A History of Violence on David Cronenbergin ohjaama kanadalais-yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2005. Se perustuu John Wagnerin sarjakuvaromaaniin "Väkivaltainen tausta".
Pääosaa, kahvilanpitäjä Tom Stallia, esittää Viggo Mortensen. Maria Bello on Stallin vaimo Edie. Ashton Holmes ja Heidi Hayes esittävät Stallien lapsia Jackia ja Sarahia. Koko Stallien perhe joutuu kohtaamaan väkivallan Stallin kahvilassa tapahtuvan ryöstöyrityksen jälkeen. Elokuva kertoo siitä, kuinka kukin siihen yksilönä ja yhteisönä suhtautuu.
Vuonna 2016 "A History of Violence" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Elokuva alkaa kohtauksella, jossa kaksi miestä on lähdössä motellista. Toinen käy vielä sisällä, ja pian selviää, että miehet ovat tappaneet hotellin henkilökuntaa. Seuraavaksi siirrytään Indianaan rauhalliseen kylään, jossa Stallin perhe, isä Tom (Viggo Mortensen), äiti Edie (Maria Bello) sekä lapset Jack ja Sarah, asuvat. Tom pyörittää pientä kuppilaa idyllisessä paikassa.
Rauha rikkoutuu, kun alun rikolliskaksikko sattuu paikalle ja aikoo ryöstää kuppilan. Tom kuitenkin tappelee vastaan ja tappaa molemmat taidokkaasti. Tomista tulee sankari, ja juttu menee uutisiin. Ongelmat kuitenkin jatkuvat, kun paikalle saapuu gangstereita, joiden johtaja Carl Fogarty (Ed Harris) väittää, että Tom on tappaja Joey Cusack Philadephiasta. Tom väittää, ettei ole käynytkään Philyssä, mutta Fogarty konnineen ei usko.
Tomin poika Jack puolestaan joutuu vaikeuksiin hakattuaan koulussa kiusaajansa. Jackin ja Tomin keskustelu karkaa käsistä, ja Tom lyö poikaansa, joka lähtee. Fogarty ahdistelee Edietä ja Sarahia näiden ollessa kaupassa ja käskee Edien kysyä Tomilta, miksi tämä on niin hyvä tappamaan ihmisiä. Tilanne muuttuu räjähdysherkäksi, kun Tom kuulee Fogartyn tempusta. Fogarty konnineen saapuu Tomin talolle Jack mukanaan. Tilanne kärjistyy, kun Tom ei suostu lähtemään konnien mukaan. Lopulta hän hakkaa toisen Fogartyn konnista ja ampuu toisen. Fogarty uhkaa ampua Tomia ja kysyy viimeisiä sanoja, jolloin Tom sanoo: "Olisi pitänyt tappaa sinut Philyssä". Fogarty virnistää ja sanoo: "Niin Joey, sinun olisi pitänyt". Mutta ennen kuin Fogarty ampuu Tomia, Jack ampuu tätä selkään haulikolla ja tappaa tämän. Tom on nyt muuttunut, ja sen huomaa myös Edie. Tom oikeasti on Joey Cusack.
Tom saa soiton veljeltään Richieltä ja menee tapaamaan tätä. Richie vihaa veljeään, ja Richien roistot yrittävät tappaa Tomin. Tom kuitenkin tappaa hedät kaikki ja lopulta ampuu Richien. Elokuva päättyy, kun Tom palaa kotiin.
Lauri Lehtinen ("Tv-maailma") antoi arvion ”tiukka elokuva”, jota päänäyttelijä kannattelee hienosti. Lehtisen mukaan elokuva on mieltä riivaava mutta samalla vapauttavana teos, joka osuu asian ytimeen.
Meri-ilmasto
Meri-ilmasto on kostea ilmastotyyppi, jossa lämpötilan vuotuiset ja vuorokautiset vaihtelut ovat yleensä melko pieniä.
Meri-ilmasto vallitsee muun muassa lauhkean vyöhykkeen mannerten länsirannikoilla kuten, kuten Euroopan länsiosissa Norjasta Portugaliin, Pohjois-Amerikassa ja Chilessä. Lisäksi meri-ilmastoa on Tasmaniassa ja Uudessa-Seelannissa.
Meri varastoi lämpöä kuin lämpöpatteri. Meri lämpenee keväällä hitaasti ja viilenee syksyllä vähitellen. Samalla tavoin meri reagoi yön ja päivän lämpötilavaihteluihin. Säähän ja ilmastoon liittyvät vuoden ja vuorokauden sisäiset lämpötilavaihtelut ovat meren läheisyydessä pienet. Meri-ilmastossa on pitkä kevät ja syksy. Ilman suhteellinen kosteus on suuri mereisillä alueilla. Meri-ilmaston vaikutusalueilla sataa yleensä melko paljon, sillä mereltä tulee kosteutta ja matalapaineita. Meren lähellä sataa useammin talvella kuin kesällä.
Music of the Italian Renaissance
Music of the Italian Renaissance on Naxoksen vuonna 1994 julkaisema italialaista renessanssimusiikkia sisältävä kokoelmalevy. Levyn kaikki kappaleet on laulanut Shirley Rumsey. Joillakin kappaleilla hän on säestänyt itseään luutulla, viola da manolla tai kitaralla. Levyllä on myös muutamia kokonaan instrumentaalisia kappaleita. Levy äänitettiin Gloucestershiressä toukokuussa 1993 ja julkaistiin vuonna 1994. Levyn kaikki laulut ovat italiankielisiä.
Joan Ambrosio Dalza
Joan Ambrosio Dalza (vaikutti 1500-luvun alussa) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Hän työskenteli Venetsiassa. Dalzalta on säilynyt 42 kappaletta, joista suurin osa löytyy hänen säveltämästään kirjasta frottoloita vuodelta 1508.
William Thomson
William Thomson, Largsin ensimmäinen paroni Kelvin (tunnetaan paremmin nimellä lordi Kelvin; 26. kesäkuuta 1824 – 17. joulukuuta 1907) oli brittiläinen fyysikko, matemaatikko, insinööri ja keksijä, joka tunnetaan erityisesti työstään termodynamiikan parissa. Hän tutki myös sähköä ja matemaattista analyysiä. Lisäksi hän oli mukana luomassa modernin fysiikan periaatteita. Hän on 1800-luvun tieteen suuri nimi. Thomson loi absoluuttisen lämpötila-asteikon ja sen yksikkö kelvin on nimetty hänen mukaansa.
Thomsonin isä oli poikansa syntymän aikoihin tekniikan professori Belfastissa, ja hänestä tuli matematiikan professori Glasgow’n yliopistoon. William kävi yliopistoluennoilla kymmenvuotiaasta asti. Lukuvuonna 1838–1839 hän luki tähtitiedettä ja kemiaa. Seuraavana lukuvuonna hän luki luonnonfilosofiaa, nykyiseltä nimeltään fysiikkaa. Opetukseen kuului lämpöoppia, sähköä ja magnetismia. Vuonna 1841 hän siirtyi Cambridgen yliopistoon, suoritti tutkinnon erinomaisin arvosanoin ja pääsi Peterhousen collegen jäseneksi. Matematiikan luento-opetus oli Cambridgessa tuohon aikaan vanhakantaista Charles Babbagen ja kumppanien ponnisteluista huolimatta, mutta ohjaajansa William Hopkinsin johdolla Thomson tutustui ranskalaisten moderneihin ajatuksiin. Hän lähti tutkinnon suoritettuaan Pariisiin, missä Joseph Liouville rohkaisi häntä jatkamaan Faradayn, Coulombin ja Poissonin työtä sähköteorioiden parissa. Tutkiessaan ”sähkönesteen” ominaisuuksia Thomson kehitti uutta metodologiaa, jossa ongelman fysikaalinen osa erotettiin sen matemaattisesta luonteesta.
Kelvin työskenteli Glasgow'n yliopistolla vuodesta 1846 alkaen. Hän oli professori 1846–1899, dekaani 1901–1903 ja kansleri 1904–1907. Viidenkymmenenkolmen professorivuotensa aikana hän ehti opettaa noin 7 000 opiskelijaa, ja julkaista noin 600 tieteellistä artikkelia.
Kelvin teki tiivistä yhteistyötä George Gabriel Stokesin kanssa yli viidenkymmenen vuoden ajan ja satoja heidän välisiään kirjeitä on julkaistu kokoelmana. Monissa kirjeissä käsitellään virtausopin ja lämpöopin samankaltaisuutta. Lämpöopin tutkimustensa pohjalta Thomson ehdotti absoluuttista lämpötila-asteikkoa vuonna 1848. Sen tarkka määritelmä kehittyi vasta paljon myöhemmin, kun energian säilyminen ymmärrettiin paremmin. 
Thomson tutki signaalien vaimenemista pitkillä lennätinjohtoreiteillä artikkelissaan "On the theory of the electric telegraph" (1855). Vuonna 1858 hän patentoi erittäin herkän lennätinvastaanottimen, jota käytettiin Atlantin poikki vedetyn lennätinkaapelin molemmissa päissä. Thomson aateloitiin vuonna 1866 työstään Atlantin ylittävän kaapelin kanssa. Hän otti aatelisnimekseen Kelvin, joka tulee hänen laboratorionsa läheltä kulkeneesta River Kelvin nimisestä joesta Glasgow'n yliopiston vieressä. Kelvin oli ensimmäinen, joka sai aatelisarvon tieteellisten saavutustensa takia.
Kelvin on haudattu Westminster Abbeyin, ja hänellä on siellä muistoikkuna, jonka lahjoittivat Englannin ja Amerikan insinöörit.
Mikko Elo
Mikko Juhani Elo (s. 26. huhtikuuta 1943 Pori) on porilainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän oli kansanedustaja vuosina 1979–1991 ja 1995–2007. Elo oli Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja 1995–2007. Koulutukseltaan Elo on filosofian lisensiaatti. Hän on opettanut ruotsia ja englantia ammattikorkeakoulussa.
Ennen poliittista uraansa Elo työskenteli Porin teknillisessä oppilaitoksessa lehtorina ja yliopettajana. Sotilasarvoltaan hän on kersantti.
Elo on saanut kyseenalaista mainetta sijoittajana. Arvopaperikeskuksen sisäpiirirekisterin Netsire-palvelun mukaan Elo teki heinäkuussa 2004 kolme kauppaa Kemiran osakkeilla. Kemiran sisäpiiriläiset eivät saa käydä kauppaa yhtiön osakkeilla 30 vuorokauden aikana ennen yhtiön osavuosikatsauksen tai tilinpäätöstiedotteen julkaisemista. Ongelmallisiksi Elon Kemira-kaupat teki se, että hänet valittiin Kemiran hallintoneuvostoon keväällä 2004.
Elo sai helmikuussa 2012 valtiopäiväneuvoksen arvonimen. Saman vuoden marraskuussa hän erosi SDP:n jäsenyydestä, mutta palasi jäseneksi helmikuussa 2013.
Elo oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–1992 ja 2001–2009 sekä sen puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Porin kaupunginhallituksessa hän toimi vuosina 1977–1980 ja 2007–2008 sekä sen puheenjohtajana 2007–2008.
Alkukesästä 2007 Elo palasi porilaisen kunnallispolitiikkaan kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi. Hänen kautensa puheenjohtajana päättyi vasemmiston vaalitappioon kunnallisvaaleissa 2008. Elo ilmoitti jatkavansa rivivaltuutettuna. Syksyn 2008 aikana huomiota porilaisessa mediassa herättivät Elon lausunnot ylimpien kunnallisten luottamusmiesten pätevyysvaatimuksista sekä kaupunginjohtaja Aino-Maija Luukkosen (SDP) arvostelu. Marraskuussa 2009 Elo ilmoitti eroavansa valtuustosta protestiksi kaupungin menettelylle satamainvestointiasioissa.
Mikko Elo oli TUL:n johtotehtävissä Länsi-Suomen piirin puheenjohtajana 1970-luvun lopulla ja TUL:n varapuheenjohtajana sekä johti Valtion urheiluneuvostoa vuosina 1984–1989. Elo on jatkanut poliittista toimintaansa kirjoittamalla säännöllisesti EU-kriittiseen ja Nato-vastaiseen Vastavalkea-verkkolehteen.
Urbaani löytöretkeily
Urbaani löytöretkeily () tarkoittaa normaalisti näkymättömien, usein kaupungeissa sijaitsevien tilojen tutkimista.
Suosittuja tutkimuskohteita ovat muun muassa:
Urbaanin löytöretkeilyn harrastajilla on tapana noudattaa tiettyjä eettisiä perussääntöjä, joissa kunnioitetaan itse käyntikohdetta, sen omistavaa tahoa sekä muita löytöretkeilijöitä, jotka mahdollisesti käyvät kohteessa myöhemmin. Säännöstön ajatuksena on jättää rakennukset samaan tilaan kuin missä ne olivat sinne tultaessa. Yleisesti käytetty UE-harrastajien motto on ""ota vain valokuvia, jätä vain jalanjälkiä"".
Urbaania löytöretkeilyä harrastavat ihmiset eivät tyypillisesti ole vandaaleita, graffitinmaalareita tai talonvaltaajia. Löytäessään hyvin säilyneitä kohteita urbaanit löytöretkeilijät eivät kerro niistä ihmisille, jos he eivät ole varmoja siitä, noudattavatko nämä heidän etiikkaansa. Harrastus ei kuitenkaan aina ole laillista. Hylätyissä rakennuksissa käyminen ei ole laitonta, ellei rakennuksella ole julkisrauhaa.
Urbaaniin löytöretkeilyyn liittyy monesti myös riskejä, joiden olemassaolon harrastajat usein myös tiedostavat ja joita he pyrkivät välttämään. Merkittävimpiä ovat fyysiset loukkaantumiset, kuten putoamiset, joihin liittyvää riskiä pyritään hallitsemaan huolellisella harkinnalla sekä kunnollisella valaistuksella. Toisen ryhmän muodostavat erilaiset rakennustekniikassa käytetyt vaaralliset materiaalit, kuten asbesti, joilta voidaan suojautua käyttämällä oikeanlaisia hengityssuojaimia ja muita suojavarusteita.
Reijo Kallio (kansanedustaja)
Reijo Kalevi Kallio (s. 8. helmikuuta 1951 Kankaanpää) on suomalainen SDP:n poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1995–2011 ja Rauman maalaiskunnan kunnanjohtajana vuosina 1988–1992 ja apulaiskaupunginjohtajana 1993–1995.
Kallio on valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1977 Turun yliopistossa. Sotilasarvoltaan hän on majuri.
Tasavallan presidentti myönsi Kalliolle maakuntaneuvoksen arvonimen toukokuussa 2015.
Baltian kilpi
Baltian kilpi on peruskallio, joka peittää lähes koko Fennoskandian lukuun ottamatta Skandien länsipuolta ja Ruotsin eteläisintä kärkeä. Peruskallion vanhin osa on syntynyt maankuoren sulan kiviaineen eli magman hitaasti jähmettyessä. Näin syntyi Suomen kallioperän yleisin kiviaines, graniitti.
Pirkko Peltomo
Pirkko Orvokki Peltomo, o.s. Lammi (s. 24. huhtikuuta 1948 Pori) on suomalainen poliitikko.
Peltomo syntyi talonmies Eero Lammin ja keittiöapulainen Laura Paakin perheeseen. Hänen puolisonsa on aluepäällikkö Seppo Paldanius. Paltamo valmistui ylioppilasmerkonomiksi 1969 ja toimi Porin kaupungin rahatoimiston toimistosihteerinä vuodesta 1970 vuoteen 1995. Puoluetaustaltaan Peltomo on sosiaalidemokraatti. Hän toimi kansanedustajana 1995–2007. Peltomo oli myös Porin kaupunginvaltuustossa 1985–2008. Peltomolla on ollut useita luottamustehtäviä, kunnallisneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 2009.
Inarijoki
Inarijoki ( ja ) on Suomen ja Norjan rajajoki Lapissa Karigasniemestä etelään. Inarijoki alkaa Norjan Koutokeinosta, Ylä-Inarijoen kansallispuistosta (Øvre Anárjohka nasjonalpark) useista latvahaaroista ja virtaa Suomen rajalle ja edelleen rajaa pitkin Karigasniemeen. Yhdessä Kaarasjoen kanssa ne muodostavat tässä kuuluisan lohijoen, Tenojoen. Tenon latvajokena Inarijoki saa enimmiltään vain rippeitä siitä nousulohien paljoudesta, joka joka kesä nousee Jäämerestä syntymäjokeensa Tenoon.
Inarijoki on erämainen rajajoki, jonka varrella asutusta on vähänlaisesti. Varsinainen kylä jokivarressa on muutamia taloja käsittävä Angeli lähes 60 kilometriä jokivartta Karigasniemestä etelään.
Pakrac
Pakrac on kaupunki Kroatiassa Požeško-slavonska županijassa. Vuonna 2011 sen asukasluku oli 8 482.
Kaupunki tiedetään mainitun asiakirjoissa vuodesta 1237 lähtien. Vuonna 1991 siellä tapahtui Pakracin välikohtaus, kroaatti- ja serbipoliisin välinen aseellinen yhteenotto.
Lilith
Lilith tai Lilitu () on babylonialaisessa mytologiassa ja juutalaisessa mytologiassa Jumalan luoma ensimmäinen nainen. Lilith on vaarallinen yön demoni, joka on seksuaalisesti rajaton ja ryöstää vauvoja pimeydessä.
Nimi on mainittu Raamatussa ainoastaan yhdessä kohdassa Jesajan kirjassa (), jossa se on kahdeksan epäpuhtaan eläimen luettelon keskellä. Nimeen on liitetty määre "öinen velhotar" (käännös 1992).
Kabbalan mukaan Lilith oli Aatamin ensimmäinen puoliso, demoni jonka Jumala oli luonut. Aatamin ja Lilithin yhtymisestä syntyivät demonit. Näistä merkittävin oli Asmodeus. Lilithin myöhempänä avopuolisona pidettiin Saatanaa, joka houkutteli Eevan syntiinlankeemukseen. Joskus oletettiin myös, että viettelijä olisi ollut käärmeen hahmon ottanut Lilith, joka Jumalan kirouksen takia ei pystynytkään enää vapautumaan ottamastaan käärmeen hahmosta. Lilithin hahmo ja nimi pohjautuvat nykykäsityksen mukaan mesopotamialaiseen demonien luokkaan nimeltään lilû (naispuolinen: lilītu). Nimi käännetään yleensä "yön hirviöksi". Lilithiä palvottiin joidenkin juutalaisten keskuudessa vielä 700-luvulla. Lilith uhkasi ennen kaikkea lapsia ja raskaana olevia naisia, ja uskottiin, että demonilta suojasi amuletti, johon oli kaiverrettu tiettyjen enkelien nimet.
Juutalaisessa perinteessä Lilithin uskottiin olevan siivekäs, pitkähiuksinen, viekoitteleva nainen, jolle oli alistettu 480 demonin sotaväki. Lilith liikkui öisin ja saattoi olla vaaraksi yksin nukkuville. Keskiaikaiset juutalaiset uskoivat, että Lilith voi lennellä ympäriinsä pöllön hahmossa, ja pelkäsivät, että tuo vampyyrin kaltainen demoni voi ryöstää lapsia. Lilithin oletettiin olevan lapsen kimpussa, jos lapsi hymyili sapatin tai uudenkuun yönä unissaan. Tällöin nukkuvaa lasta lyötiin kolme kertaa nenälle ja manattiin Lilith lapsesta pois.
Hyvin samantapainen demoni oli Obizoth, jonka niin ikään uskottiin kuristavan vastasyntyneitä lapsia, niin poikia kuin tyttöjäkin.
Vanhoissa juutalaisissa kirjoituksissa Lilith kuvataan yleensä Aatamin demonisten jälkeläisten äitinä. Lilith on joko Aatamin ensimmäinen vaimo tai puoliso, jonka Aatami otti erottuaan Eevasta. Eeva luotiin Aatamin kylkiluusta, mutta oli Lilith joidenkin käsitysten mukaan Raamatussa mainittu nainen, joka luotiin maan tomusta kuten Aatami (1 Moos. 1:27). Lilith ei kuitenkaan halunnut olla Aatamin alainen ja jätti tämän sekä Eedenin. Joidenkin myyttien mukaan Lilithin demoniset jälkeläiset olivatkin arkkienkeli Samaelin siittämiä, eivät Aatamin. Näitä lapsia kutsutaan nimellä "incubi" tai "succubi".