hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Daniel Katz
Daniel Katz (s. 25. marraskuuta 1938 Helsinki) on suomenjuutalainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti teoksistaan "Kun isoisä Suomeen hiihti" (1969) ja "Laituri matkalla mereen", joka oli vuoden 2001 Finlandia-palkintoehdokas.
Vuonna 2009 Katz sai kirjallisuuden valtionpalkinnon. Hän sai valtion kirjallisuuspalkinnon myös vuonna 1977 ja J. H. Erkon palkinnon vuonna 1969. Vuonna 2015 Katz sai Pro Finlandia -mitalin.
Katz on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta. Hän on työskennellyt muun muassa uskonnonopettajana Helsingin Juutalaisessa yhteiskoulussa, tunnelinporaajana ja tulkkina. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, näytelmiä, radiokuunnelmia ja televisiosarjoja. Hänen kirjojaan on käännetty muun muassa saksaksi, ruotsiksi, viroksi, unkariksi ja tšekiksi.
Katzin vuonna 1969 ilmestynyt esikoisromaani "Kun isoisä Suomeen hiihti" kuvaa humoristisesti hänen oman juutalaisen perheensä historiaa ja myös Suomen historian sodanaikaisia vaiheita. Se piikittelee hyväntahtoisesti sekä hänen oman uskontokuntansa että suomalaisen yhteiskunnan heikkouksia. Kirjan julkaisu 1960-luvulla osui samaan ajankohtaan Amerikan juutalaiskirjallisuuden (esim. Philip Roth, Bernard Malamud, Saul Bellow) nousun kanssa. Samoin kuin yhdysvaltalaisten kirjailijakollegojensa, myös Katzin lähtökohta vähemmistöön kuuluvana suomalaisena on toisaalta antanut hänelle mahdollisuuden suomalaisen todellisuuden irtonaisempaan ja objektiivisempaan tarkkailuun, toisaalta taas johtanut sivullisuuden tuntojen lisääntymiseen. Taustansa ja aiheittensa vuoksi Katz on ollut eksoottinen ja outo lintu suomalaisessa proosamaisemassa, mutta sama erilaisuus on myös kiehtonut suomalaisia lukijoita. Katz muokkasi esikoisromaanistaan näytelmän "Miten kalat suutelevat", jonka ensiesitys oli Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 1970.
Huumorin lisäksi Katzille on ominaista tietty universaalisuus, joka erottaa hänet suomalaisen kirjallisuuden valtavirrasta. 1990-luvulla Katz oli yksi harvoista suomalaisista kirjailijoista, joka vaistosi ja onnistui kuvaamaan muutoksia uudessa Euroopassa menettämättä historiantajuaan. Tästä on esimerkkinä hänen teoksensa "Saksalainen sikakoira" (1992). Hänen romaanissaan "Laituri matkalla mereen" (2001) yksi teemoista on kuvaus Bosniasta ja entisen Jugoslavian kriisistä, ja siinä taitaa olla ainoa viittaus aiheeseen koko pohjoismaisessa kaunokirjallisuudessa.
Fabulointi, fantasia ja absurdin vaistoaminen ovat Daniel Katzin kirjojen tärkeimmät rakennetekijät. Häntä on kuvattu suomalaisen kertomakirjallisuuden väriläiskäksi. Äkkiarvaamattomat juonenkäänteet ja villi mielikuvitus sekä hirtehishuumori ovat tyypillisiä hänen kaikille teoksilleen.
Katzin ensimmäinen aviopuoliso oli Leila Katz (o.s. Kagan). Myöhemmin hän oli avoliitossa suomentaja Liisa Ryömän kanssa. Hänen puolisonsa on sittemmin ollut toimittaja Marianne Byholm. Katzilla on kaksi lasta.
Memory Stick
Memory Stick on Sonyn muistikorttityyppi ja se julkaistiin vuonna 1998. Tätä nimitystä käytetään myös koko Memory Stick -muistikorttituoteperheestä. Tähän perheeseen kuuluu muun muassa Memory Stick Pro -muistikortit, joissa on suurempi kapasiteetti ja tiedonsiirtonopeus, ja pienikokoisemmat Memory Stick Duo -muistikortit.
Tyypillisesti Memory Stick -muistikortteja käytetään Sonyn kannettavien elektroniikkalaitteiden tallennusvälineenä. Esimerkiksi digitaalisissa videokameroissa näitä muistikortteja käytetään valokuvien tallentamiseen ja PlayStation Portablessa videokuvan, musiikin ja pelien tallennusvälineenä. Sonyn lisäksi muistikortteja valmistavat lisenssillä nykyään myös SanDisk ja Lexar.
Vuodesta 2004 Sony on sisällyttänyt Memory Stick -muistikortteihinsa MagicGate-piirin, joka on tarkoitettu kortille mahdollisesti tallennettavan suojatun materiaalin kopioinnin kontrolloimiseen.
Libius Severus
Libius Severus oli Länsi-Rooman keisari vuosina 461–465. "Magister militum" Ricimer julisti Severuksen keisariksi 19. marraskuuta vuonna 461 sen jälkeen kun oli syrjäyttänyt Majorianuksen. Severus oli nukkekeisari, ja todellinen valta oli Ricimerillä. Severuksesta ei ole jäänyt minkäänlaisia merkkejä historiaan. Hänen henkilöstään ei tiedetä juuri mitään; kaikki hänen hallituskautensa tapahtumat lasketaan yleensä Ricimerin aikaansaannoksiksi. Itä-Rooman keisari Leo I ei tunnustanut Severusta.
Severus kuoli vuonna 465, joko Ricimerin murhaamana tai luonnollisista syistä.
Puhesyntetisaattori
Puhesyntetisaattori on tietokoneohjelma tai laite, joka muuntaa tekstin synteettiseksi puheeksi. Ohjelmallisten puhesyntetisaattorien toiminta edellyttää yleensä, että tietokoneessa on äänikortti. Puhesyntetisaattorilaitteet puolestaan voidaan kytkeä tietokoneen sarja-, rinnakkais- tai usb-porttiin tai vapaaseen korttipaikkaan. Näiden lisäksi tietokoneessa pitää olla ohjelma, joka syöttää tekstin syntetisaattorille sekä mahdollisesti laiteajuri.
Yleisimpiä puhesynteesiä hyödyntäviä sovelluksia ovat näkövammaisten käyttämät ruudunlukuohjelmat sekä sellaiset suurennusohjelmat, joissa on puheominaisuus. Puhesynteesin käyttö on kuitenkin lisääntymässä myös esimerkiksi näkevien paikannuslaitteissa ja kodinkoneissa.
Eri kielet vaativat eri ohjelmat tai laitteet. Samaan laitteeseen tai ohjelmaan voidaan tietysti sisällyttää tuki useammalla kielelle, mutta usein ne ovat erikoistuneet johonkin tiettyyn kieleen.
Joissakin puhesyntetisaattoreissa on mahdollisuus saada tietokone laulamaan (esim Vocaloid). Tämä edellyttää vain sitä, että jokaiselle kirjaimelle voidaan määritellä äänen korkeus ja äänen kesto.
Puhesyntetisaattoria ei pidä sekoittaa vokooderiin, jossa äänen varsinainen puhe on ihmisen tuottamaa.
Clippertoninsaari
Clippertoninsaari on asumaton, maa-alaltaan kuuden neliökilometrin kokoinen koralliatolli itäisellä Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Ranskalle ja sijaitsee noin 1 300 kilometrin päässä Meksikon rannikolta. Fernão de Magalhães löysi Clippertoninsaaren vuonna 1521, mutta saari on nimetty John Clippertonin mukaan. Merirosvo Clipperton piileksi saarella 1705. Vuonna 1906 saarelle rakennettiin majakka. Vuonna 1914 saarella oli vielä noin sata asukasta, mutta saarella ei ole ollut vakituista asutusta enää vuosikymmeniin.
Jacques Cousteau vieraili saarella ja teki siellä jakson sarjaansa Merten salaisuudet (The Cousteau Odyssey). Clippertoninsaaresta kertoo myös kolumbialaisen Laura Restrepon teos "Intohimon saari" ().
Arthur Dent (teologi)
Arthur Dent (k. 1607) oli englantilainen puritaanipastori Essexissä. Hänet tunnetaan parhaiten 20–30-vuotiaana kirjoittamastaan keskustelumuotoisesta teoksesta "Plain Man’s Pathway to Heaven" ("Yksinkertaisen ihmisen polku taivaaseen"), joka ilmestyi vuonna 1601. Tämä teos oli osaltaan vaikuttamassa tunnetun englantilaisen saarnaajan John Bunyanin hengelliseen heräämiseen.
Dentin suomennettu teos "Totisen kääntymisen harjoitus" puolestaan sai aikaan nuoren kalantilaistytön, Liisa Eerikintyttären, ja ilomantsilaisen Henrik Renqvistin herätyksen. Näistä herätyksistä syntyivät Länsi-Suomen ja Karjalan rukoilevaiset herätysliikkeet. Jälkimmäinen on sittemmin sulautunut muuhun luterilaiseen kirkkoon pääkannattaja-alueidensa jäätyä luovutettuun Karjalaan.
Hendersoninsaari
Hendersoninsaari ("Henderson Island") on asumaton 37,3 neliökilometrin laajuinen saari eteläisellä Tyynellämerellä. Se on osa Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvaa Pitcairnin saariryhmää. Etäisyys Pitcairnille on 193 kilometriä.
Saaren löysi Pedro Fernandes de Queiróos tammikuussa 1606. Uudelleen sen löysi 17. kesäkuuta 1819 Brittiläisen Itä-Intian kauppakomppanian alus "Hercules" kapteeninaan Henderson. Vaikka saarella ei nykyään ole ihmisasutusta, 1100–1400-luvuilla eräs polynesialainen kansa asutti sitä. Saarella ei ole makeaa vettä ja se on liian jyrkkä maanviljelyyn.
Saari on maailmanperintökohde fosfaattiesiintymiensä ja runsaan linnustonsa ansiosta. Saarella on neljä endeemistä lintulajia, yhdeksän kasvilajia (saaren 63:sta) ja neljä etanalajia (16:sta).
Saari on eteläisen Tyynenmeren jätepyörteen lähellä. Se on peittynyt muoviroskaan: siellä on tutkijoiden mukaan eniten muovia neliökilometriä kohden maailmassa.
Ritva Valkama
Ritva Karin Valkama (oikealta nimeltään Valkama-Palo, s. 13. marraskuuta 1932 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä ja eräs Suomen suosituimmista koomikoista. Hän on ansioitunut niin teatterilavoilla kuin televisiossakin.
Valkama valmistui ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1951 ja näyttelijäksi Suomen Teatterikoulusta vuonna 1956.
Vuonna 1979 alkanut "Parempi myöhään…" -televisiosarja teki Valkamasta koko kansan suosikin. Valkamaa ja hänen aisapariaan Pentti Siimestä luultiin ohjelman perusteella useasti aviopariksi. Valkama ja Siimes voittivat kolmena peräkkäisenä vuonna (1979–1981) Telvis-patsaat suosituimpina televisioesiintyjinä.
Vuonna 1985 Valkama nimitettiin Teatterikoulun näyttelijäntyön professoriksi, mutta hän jätti viiden vuoden määräaikaisen tehtävän jo vuonna 1987. Valkama toimi kuitenkin 1990-luvulle näyttelijäntyön lehtorina. Kesällä 1987 ja 1988 Valkama ohjasi Uuden Iloisen Teatterin kesärevyyt ja esiintyi niissä myös itse. Vuonna 1994 hän siirtyi eläkkeelle, mutta näytteli edelleen vierailijana eri teattereissa. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin teatteritaiteen valtionpalkinto ansiokkaasta näyttelijäntyöstä.
Ritva Valkama näytteli Helsingin Kaupunginteatterissa suosituissa näytelmissä Kvartetti (2002−2011) ja Elokuu (2009–). Viimeisen kerran Valkama esiintyi Helsingin Kaupunginteatterissa näytelmässä "Ihmisen osa" huhtikuussa 2013. Suomen Kansallisteatterissa Valkama teki vuonna 2000 Big Maman roolin näytelmässä "Kissa kuumalla katolla". Ensimmäiset roolinsa Kansallisessa hän teki jo opiskeluaikoina 1955–1956.
Valkokankaalla Valkama on nähty muun muassa elokuvissa "Murheenkryynin poika, Virtaset ja Lahtiset, Häpy Endkö? Eli kuinka Uuno Turhapuro sai niin kauniin ja rikkaan vaimon, Liian iso keikka" ja "Uuno Turhapuron veli". Hän on myös antanut äänensä eri piirroshahmoille muun muassa piirroselokuvissa "Liisa Ihmemaassa, Dinosaurus, Sammakoiden ennustus" ja "Peppi Pitkätossu".
Valkama syntyi näyttelijä Reino Valkaman perheeseen. Vuodesta 1957 hän oli naimisissa näyttelijä Pertti Palon (k. 2010) kanssa. 1960-luvulla pariskunnalle syntyi kolme tytärtä. Heistä Sanna-Kaisa Palo on näyttelijä. Maiju Palo toimii televisioalalla tuotantokoordinaattorina. Vanhin tytär asuu New Yorkissa. Näyttelijä Emmi Parviainen on puolestaan Sanna-Kaisa Palon tytär.
Ki-Adi-Mundi
Ki-Adi-Mundi on Tähtien sota -elokuvissa ja laajemmassa elokuvien ympärille rakennetussa universumissa esiintyvä hahmo. Ki-Adi-Mundia näyttelee jokaisessa elokuvassa Silas Carson.
Ki-Adi Mundi syntyi vehreällä Cerean planeetalla vuonna 92 ennen Yavinin taistelua, samana vuonna kuin Qui-Gon Jinn. Kun hän oli nelivuotias, salaperäinen jedimestari, joka tunnettiin yksinkertaisesti "mustana naisena", löysi hänet. Vaikka Ki oli liian vanha, hänet hyväksyttiin koulutukseen Coruscantin Jeditemppeliin. Hänen kouluttajanaan toimi itse Yoda. Ki-Adi Mundilla on kaksi sydäntä, toinen normaalissa paikassa, toinen aivojen päällä.
Kun Ki palasi kotiplaneetalleen, hän lähti saman tien jäljittämään rosvojoukkoa, joka oli pitänyt seutua otteessaan vuosikymmenten ajan päällikkönsä Bin-Garda-Zonin johdolla. Kin poissaolon aikana joukkion päällikkö oli kuitenkin vaihtunut. Tämä yllätti Kin siinä määrin, että hän hävisi taistelun naispäällikköä vastaan ja oli vähällä menettää henkensä ennen kuin onnistui kääntämään tilanteen edukseen: rosvojoukkio hajosi ja vanha päällikkö sai ansaitsemansa rangaistuksen: hänestä tuli mitätön.
Kun Bron kiihotti cerelaisnuoret kapinoimaan vanhempiaan vastaan tekniikan kehityksen puolesta, Maj-Odo-Nomor tappoi Kin valosapelilla vanhingossa sivustakatsojan mellakassa. Sylvn seurasi Majia, kun tämä piilotteli salakuljettaja Ephant Monin avustuksella. Lopulta Mon luovutti Sylvnin ystävineen Hutt Jabballe, jonka palatsin katolta Ki tytöt pelasti. Myöhemmin Ki-Adi-Mundi palasi Tatooine-planeetalle etsimään jedimestari Sharad Hettiä. Tällöin hutt Jabba yritti kostaa Kin sekaantumisen asioihinsa, mutta epäonnistui. Samalla matkalla hän sai oppilaakseen Sharad Hettin pojan, A´Sharad Hettin, joka myöhemmin siirtyi Mustan naisen koulutettavaksi.
Ki-Adi-Mundi on elokuvissa "", "" ja "" jedineuvoston jäsen. Ki-Adi-Mundi kuoli, kun kloonisotilaat ampuivat hänet Palpatinen käskyn 66 takia Mygeeto-planeetalla "Sithin kostossa".
Gunganit
Gunganit ovat kuvitteellisia olentoja Tähtien sota -elokuvista.
Gunganit ovat hyväntahtoisia liskomaisia olentoja, jotka asustavat Naboon soilla. Ne sopeutuvat elämään yhtä hyvin niin maalla kuin vedessäkin, jonne ne ovat rakentaneet pääkaupungin nimeltä Otoh Gunga. Kaupunki on piilossa Pongajärven syvyyksissä.
Gunganit "kasvattavat" salaisen tekniikan avulla rakennuksensa ja kulkuneuvojensa rungot, jotka gungankäsityöläiset sitten viimeistelevät orgaaniseen tyyliin. Gunganit hankkivat nabooilta vaihtokaupassa joitain teknisiä laitteita, mutta valmistavat kaiken muun tarvitsemansa itse vedenalaisen maailmansa luonnonrikkauksista.
Otoh Gungan hallitsija on Boss Nass, suuri vihreä, lievästi ylipainoinen gungan. Boss Nass puhuu galaksin peruskieltä voimakkaasti murtaen. Hänellä on suuri arvovalta myös Otoh Gungan ulkopuolella, sillä hänellä on oikeus kutsua koolle gunganien suurarmeija.
Tonga (täsmennyssivu)
Tonga tarkoittaa seuraavia:
Kiteen Pallo -90
Kiteen Pallo -90 (KiPa-90) on vuonna 1990 perustettu kiteeläinen pesäpalloseura, joka pelaa Superpesiksessä. Kiteen Palloa edelsi 1931 perustettu Kiteen Urheilijat (yleisseuran pesäpallojaosto), joka pelasi Superpesistä edeltävässä Pesäpallon SM-sarjassa 14 kautta (1973–1989).
Joukkue on voittanut kolme SM-kultaa (1999, 2000, 2005), kolme hopeaa (1997, 2001, 2004), sekä yhden pronssin (1998).
KiPan kotikenttä on Kiteen Rantakenttä, joka sijaitsee Kiteenjärven rannalla. Sen yleisöennätys on 5 320, 12. syyskuuta 2000 kolmannesta ja ratkaisevasta finaalista Sotkamon Jymyä vastaan. Kitee on isännöinyt Itä-Länsi-tapahtumaa kahdesti, vuonna 1996 ja 2006.
Kiteen Pallo pelaa Superpesiksen ottelunsa pääväriltään punaisissa pelipaidoissa, mustissa pelihousuissa ja mustassa kypärässä. Pelipaidan kyljet ja hihansuut ovat mustat reunustettuna hopeisilla raidoilla. Pelihousujen lahkeet ovat punaiset hopealla reunalla. Varapaidan pääväri on musta ja sen hihansuut ovat punaiset hopeisella reunalla.
Kiteen Pallon toiminnasta vastaa Kiteen Pallo -90 ry.
Kiteen Pallo pelaa Superpesiksen kotiottelunsa Kiteen rantakentällä. Kentän katsojakapasiteetti on 5000 katsojaa ja sen yleisöennätys on syntynyt vuonna 2000 Kiteen ja Sotkamon välisessä finaaliottelussa, jota oli seuraamassa 5320 katsojaa. Kentällä on pelattu Itä-Länsi-ottelu kaksi kertaa vuosina 1996 ja 2006.
Etenijäkuningas:
Lyöjäkuningas:
Vuoden jokeri:
Vuoden lukkari:
Vuoden pesäpalloilija:
Kultainen maila:
Kultainen räpylä:
Vuoden pelinjohtaja:
Julio Iglesias
Julio José Iglesias de la Cueva (s. 23. syyskuuta 1943 Madrid, Espanja) on espanjalainen muusikko. Hän on Espanjan eniten myynyt laulaja ja yksi maailman eniten myyneitä espanjankielisiä laulajia. Hän on julkaissut eri kielillä 77 albumia, joita on myyty yhteensä noin 300 miljoonaa kappaletta.
Nuorena Iglesias pelasi jalkapalloa maalivahtina Real Madridin juniorijoukkueissa ja opiskeli lakia. Hän joutui jättämään haaveensa pidemmästä jalkapallourasta 19-vuotiaana jouduttuaan vakavaan auto-onnettomuuteen. Maatessaan sairaalavuoteessa hän alkoi säveltää musiikkia.
Vuonna 1968 Iglesias voitti Benidormin kansainvälisen laulukilpailun kappaleella ”La vida sigue igual” ja teki levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa. Vuonna 1970 hän sijoittui neljänneksi edustaessaan Espanjaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Gwendolyne” ja nousi tähteyteen Euroopassa.
Vuonna 1972 Iglesias lisäsi englannin, ranskan, portugalin, saksan ja italian kielirepertuaariinsa.
1970-luvun lopussa Iglesias teki levytyssopimuksen CBS Internationalin kanssa. Vuonna 1980 hän julkaisi menestyneimmän espanjankielisen albuminsa "Hey!". Vuonna 1984 hän julkaisi ensimmäisen englanninkielisen albuminsa "1100 Bel Air Place", jota myytiin kolme miljoonaa kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa.
Vuonna 1988 Iglesias voitti Grammy-palkinnon "Best Latin Pop Album" -kategoriassa albumillaan "Un hombre solo". 1990-luvulla hän palasi espanjalaisille juurilleen julkaisten muun muassa albumin "Tango" (1996). Iglesiasin viimeisin albumi on vuonna 2015 julkaistu "México".
Iglesiasin ensimmäinen vaimo oli filippiiniläissyntyinen huippumalli Isabel Preysler, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Esikoistytär Chabeli Iglesias työskentelee toimittajana Washingtonissa. Pojat Julio Iglesias, Jr. ja Enrique Iglesias ovat seuranneet isänsä jalanjälkiä ja tulleet tunnetuiksi laulajina. Erityisesti nuorempi poika Enrique on menestynyt musiikkiurallaan. Nykyisen puolisonsa, alankomaalaisen entisen mallin Miranda Rijnsburgerin kanssa Iglesiasilla on viisi lasta.
Iglesiasin isä kidnapattiin vuonna 1985. Hänet palautettiin elossa ja loukkaantumattomana kahden viikon kuluttua, mutta tapauksesta säikähtäneenä Iglesias päätti kuitenkin muuttaa perheinensä Miamiin, Floridaan.
Ascension
Ascension on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluva saari eteläisellä Atlantin valtamerellä Atlantin keskiselänteellä.
Saaren sijainti on eristäytynyt, Afrikan mantereelle on 1 600 km ja Saint Helenan saarelle 1 300 km. Saarella on tärkeä Kuninkaallisten ilmavoimien ja Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohta, josta käytetään nimeä "RAF Ascension Island" tai "Wideawake Airfield".
Saarelle on kaksi viikoittaista lentoa Britanniasta ja Falklandilta sekä viikoittainen Yhdysvaltain sotilaslento Floridaan. Postilaiva RMS "Saint Helena" käy saarella kerran kuussa.
Saaren korkein kohta on sisämaassa oleva "The Peak" (859 m). Saarella on viisi asutuskeskusta, jotka ovat:Ascensionilla on yksi viidestä maa-antennista, joita käytetään GPS-järjestelmän apuna. Saarella on myös BBC:n lyhytaaltolähetysten lähetysasema ja Euroopan avaruusjärjestön tutka Ariane 5 -laukaisujen seurantaan ja NASA:n kalustoa.
Saarella käyvät myös lisääntymässä Etelä-Amerikan itärannikolla elävät liemikilpikonnat, jotka vaeltavat saarille tuhansien kilometrien matkan. Ascension ilmasto on trooppinen, lämpötila on rannikolla vaihtelee noin 20-31 ° C (68-88 Fahrenheitia), ja noin 5-6 astetta (10 astetta Fahrenheit) viileämpi talvikautena. Sadekuuroja voi tapahtua milloin tahansa vuoden aikana, mutta yleensä runsaampia kesäkuun ja syyskuun välisenä.
Portugalilaisen João da Novan uskotaan nähneen saaren 1501, mutta hän ei raportoinut sitä. Alphonse d’Albuquerque havaitsi sen 1503 ja nimesi sen katolilaisen helatorstain (Ascensão, lat. Ascensionis) mukaan. Helmikuussa 1701 William Dampierin komentama "HMS Roebuck" upposi Clarence Bayssa ja 60 miestä selvisi saarella kaksi kuukautta.
Ensimmäisen kerran saari asutettiin pysyvästi 1815, kun brittiläinen varuskunta miehitti sen varmistuksena sen jälkeen kun Napoléon oli vangittu Saint Helenalle. Myöhemmin saari oli muun muassa orjakauppaa vastaan taistelevan West Africa Squadronin huoltopaikkana. Vuonna 1898 Eastern Telegraph Company veti sinne kaapelin tarkoituksena yhdistää Britannian siirtomaihinsa Etelä-Afrikassa.
Toisen maailmansodan aikana Yhdysvallat rakensi saarelle lentokentän, Wideawake, jota käytettiin koneiden kuljetuksessa Atlantin yli. 9. joulukuuta 1941 Saksan laivaston sukellusvene "U-124" lähestyi saarta tarkoituksenaan upottaa satamassa olevat laivat tai tuhota tykkitulella kaapeliasema. Saarelle asennettu kaksitykkinen patteri pelotti sukellusveneen pois.
Kylmän sodan aikana Yhdysvaltain joukot palasivat ja lentokenttää laajennettiin 1960-luvulla.
Ascensionia on käytetty huoltosatamana muun muassa Falklandin sodassa vuonna 1982. Brittisotilaita ja heidän kalustoaan kuljettaneet rahti- ja sotilasalukset pysähtyivät saarella täydennyksiä varten ennen maihinnousua Falklandinsaarille. Lentokenttä oli Victor-V-pommittajien ja Victor-tankkereiden tukikohtana.
Ascension (täsmennyssivu)
Ascension voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Virsi
Virsi on kirkollisessa kielenkäytössä ensisijaisesti yhteislauluksi tarkoitettu runomittainen hengellinen laulu. Virren laulamista on kutsuttu myös veisaamiseksi. Virsi koostuu usein säkeistöistä. Virrestä voidaan eri tilaisuuksissa valita laulettaviksi vain osa säkeistöistä.
Virren veisuuta voidaan säestää jollakin soittimella. Kirkoissa soittimena käytetään yleensä urkuja. Säestää voidaan myös esimerkiksi pianolla, urkuharmonilla, kitaralla tai huilulla. Veisuuta saattaa johtaa esilaulaja, Suomen luterilaisissa kirkoissa yleensä kanttori.
Tunnetuin virsien kokoelma on kirkolliskokouksen hyväksymä virsikirja, mutta myös monien herätysliikkeiden lauluja kutsutaan virsiksi. Monet virret ovat syntyneet rukouksena. Virsilaulu antaa jumalanpalveluksessa seurakunnalle välineitä rukoukseen, kiitokseen ja ylistykseen.
Suomen sana "virsi" on vanha balttilainen lainasana. Se on alkujaan tarkoittanut yleensä laulua tai varsinkin pitkähköä kalevalamittaista kansanrunoa, esimerkiksi ”Matalaneenan virsi”. Tämän merkitys on edelleen säilynyt esimerkiksi yhdyssanassa "itkuvirsi".
Viiden ryhmä
Viiden ryhmä eli venäläinen viisikko eli nuorvenäläinen koulukunta ( 'mahtava pieni ryhmä') oli venäläisten taidemusiikin säveltäjien 1800-luvulla muodostama kansallismielinen ryhmittymä. Siihen kuuluivat säveltäjät Mili Balakirev, César Cui, Aleksandr Borodin, Modest Musorgski ja Nikolai Rimski-Korsakov.
Ryhmän muodostuminen alkoi vuonna 1856, kun Balakirev ja Cui tapasivat. Vuotta myöhemmin heihin liittyi Musorgski, vuonna 1861 Rimski-Korsakov ja vuonna 1862 Borodin. Nimityksen "viiden ryhmä" antoi kriitikko Vladimir Stasov vuonna 1867. Ryhmän tavoite oli luoda erityistä venäläistä musiikkia sen sijaan, että olisi tyydytty jäljittelemään eurooppalaisia säveltäjiä. Koulukunta vaikutti myöhemmin moniin suuriin venäläisiin säveltäjiin kuten Sergei Prokofjeviin, Igor Stravinskiin ja Dmitri Šostakovitšiin. Ranskalaisten vastaus Viiden ryhmälle oli kuuden ryhmä Les Six.
Punajuurikas
Punajuurikas eli punajuuri ("Beta vulgaris" subsp. "vulgaris" var. "conditiva") on juurikkaan ("Beta vulgaris") muunnos.
Suomalainen puutarha-alan keskusjärjestö Puutarhaliitto valitsi vuonna 2008 punajuuren vuoden vihannekseksi. 87 % suomalaisesta punajuurituotannosta tulee Satakunnan maakunnan alueelta.
Punajuurikasta käytettiin salaatteihin ja muihinkin ruokiin jo ajanlaskun alussa Välimeren maissa. Ensimmäiset maininnat paksujuurisesta juurikkaasta ovat 1500-luvulta, mutta juurikkaat olivat aluksi väriltään vaaleita tai keltaisia, kun punajuurinen muoto jalostettiin vasta 1600-luvulla.
Punajuurikas oli vuoden vihannes vuonna 2008 (Puutarhaliitto ja Kotimaiset Kasvikset ry). Se sisältää runsaasti hyödyllisiä kivennäisiä ja vitamiineja. Juurimukulan lisäksi myös kasvin lehdet ja nuoret versot ovat salaatteihin käyttökelpoisia.
Suomeen laji tuli 1800-luvulla. Suomessa sopimustiloilla teollista valmistusta varten viljellään punajuurikasta lähes 400 hehtaarin peltoalalla.
Punajuurikas muodostaa mehevän mukulan, joka voi olla pyöreä, litteänpyöreä, munanmuotoinen tai pitkänomainen lajikkeesta riippuen. Hyvä punajuurikas on tasainen, voimakkaan tummanpunainen ja pinnaltaan sileä. Suomessa viljellään myös valko-, kelta- ja raitajuurikasta, joka on sisältä punavalkoraidallinen. Punajuuren punaisen värin aiheuttavat betalaiinit betaniini, betanidiini ja isobetaniini, mutta mukana on myös keltajuurikkaan värin aiheuttavia betaksantiineja. Punajuurikkaan väriainetta käytetään myös elintarvikevärinä E162.
Punajuurikas on värinsä vuoksi erityisesti joulunajan juures, mutta hyvän säilyvyytensä vuoksi se on käyttökelpoinen pitkälle kevääseen. Kotioloissa punajuurikas on usein tutuimmillaan juuri säilykkeenä. Tuore punajuurikas on kuitenkin erilaisiin ruokiin soveltuva monipuolinen vihannes. Punajuurikas sopii raakaraasteeksi, pihveihin, patoihin, muhennoksiin, laatikoihin ja keittoihin. Tuttuja punajuurikasruokia ovat jouluinen rosolli sekä ukrainalainen borssikeitto. Punajuuren käyttö raakaraasteena ei kuitenkaan ole suositeltavaa Eviran mukaan. Punajuurikkaan kuorta, kantaa ja juuren päätä ei pidä poistaa ennen keittämistä, ettei punainen väriaine liukene keitinveteen. Tuoretta punajuurikasta säilytetään kylmässä, +2...+4 asteen lämpötilassa.
Punajuuren tuttu ominaisuus on että se värjää paitsi sormet, myös virtsan ja ulosteenkin. Se voi lisätä elimistön typpioksidipitoisuuksia. Punajuurikas sisältää nitraatteja, ja siksi se ei sovellu aivan pienten lasten ravinnoksi.
Punajuurikasta saa kaupasta raakanakin ympäri vuoden sekä keitettynä ja säilöttynä, joten salaatin tekeminen on yksinkertaista. Punajuurikas on myös suosittu kotipuutarhan kasvi. Sen säilytys on kellarissa helppoa. Tosin raakana se on parhaimmillaan korjuun jälkeen syksyllä ja säilytyksessä sen sokeri muuttuu tärkkelykseksi ja mukula menettää makeutta ja mehevyyttä. Punajuuri säilyy jääkaapissa keitettynä muovipussissa 2-3 viikkoa. Raaka punajuuri säilyy jääkaapissa useita kuukausia yhdessä piparjuuripalan kanssa. Parhaiten punajuuri säilyy kuitenkin keitettynä etikkaliemessä.
Saesee Tiin
Saesee Tiin on "Tähtien sodan" maailmassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on jedineuvoston jäsen Galaktisessa tasavallassa ennen Imperiumin nousua. Elokuvissa hahmoa esittää Khan Bonfils. Saesee Tiin on iktotchi-rotuinen. Hänellä on lajilleen tyypilliset sarvet ja sitkeä nahka, joka suojaa Iktotchonin rajuilta tuulilta. Saeseella on erinomainen telepaattinen mieli.
Saesee Tiin on yksi niistä 26 jedistä, jotka selviävät Geonosiksen taistelusta. Kun Anakin Skywalker saa tietää, että Palpatine on sith-lordi, Mace Windu aikoo pidättää hänet. Hän ottaa mukaansa Saesee Tiinin lisäksi Kit Fiston ja Agen Kolarin. He saapuvat valosapelit esillä Palpatinen työhuoneeseen, jossa tämä esittää syytöntä ja pyytää Saeseeta lukemaan hänen mielensä. Kun Saesee suostuu ja laskee valosapelinsa terää valmiina ajatustenlukuun, Palpatine heittää valosapelinsa kohti Saeseeta ja katkaisee tämän pään.
Lakshadweep
Lakshadweep on Intian pienin liittovaltioalue. Se koostuu kymmenestä asutetusta ja useista asumattomista saarista Intian valtameressä. Saaret sijaitsevat 200–300 kilometriä länteen Intian rannikolta. Alueen pääkaupunki on samannimisellä saarella sijaitseva Kavaratti. Lakshadweepissä on 60 650 asukasta (2001).
Saaret, ja varsinkin Minicoy, tunnetaan värikkäästä Lava-tanssista.
Lakshadweepin asutetut saaret saariryhmittäin jaoteltuna:
Mili Balakirev
Mili Aleksejevitš Balakirev (, 2. tammikuuta 1837 Nižni Novgorod – 29. toukokuuta 1910 Pietari) oli venäläinen pianisti ja taidemusiikin säveltäjä. Hän on nykyään ehkä paremmin tunnettu Viiden ryhmään kuuluneiden säveltäjien teosten yhdistelystä kuin omasta musiikistaan.
Balakirev syntyi Nižni Novgorodissa. 18-vuotiaana hän matkusti Pietariin ja tutustui siellä Mihail Glinkaan, jolla oli voimakas näkemys kansallisesta venäläisestä musiikista. Glinka avasi Balakireville ovia Pietarin musiikkielämään, ja Balakirev tutustui César Cuihin sekä muihin tulevan Viiden ryhmän jäseniin.
Viiden ryhmä muodostettiin venäläisistä säveltäjistä vuonna 1862, ja Balakirev otti siinä johtajan aseman. Ryhmä tavoitteli kansallista venäläistä sävellystyyliä, ja varsinkin Balakirev oli ottanut elämäntehtäväkseen venäläisen musiikin kaikkinaisen edistämisen. Hän perusti muun muassa koulun, jossa kuka tahansa saattoi saada maksutta musiikillisen koulutuksen. Balakirev keräsi venäläisiä kansanlauluja Kaukasuksella ja Volgan alueella. Alueen väestön, esimerkiksi Kaukasuksen tšerkessien musiikki ihastutti häntä suuresti.
Balakirev ei ollut pidetty opettaja pikkutarkan, jopa tyrannimaisen valvontansa ja kiihkoilevan kansallismielisyytensä vuoksi. Hän muutteli ja viilaili alinomaa oppilaidensa tuotoksia. Henkilökohtainen kriisi, johon yhdistyi uskonnollinen fanaattisuus sai hänet lopettamaan konsertoinnin ja säveltämisen hetkeksi 1870-luvulla. Muutamaa vuotta myöhemmin hän palasi tehtäviinsä ja sävelsi viimeisinä vuosinaan hyvinkin tuotteliaasti. Balakirev kuoli vuonna 1910, ja hänet haudattiin Pietariin.
Balakirevin sävellystyö koostuu suurelta osin lauluista ja kansanlaulukokoelmista, mutta sisältää myös kaksi sinfoniaa, kaksi sinfonista runoa ("Venäjä" ja "Tamara") sekä pianoteoksia, joista tunnetuin on "Islamei".
Vorna (Siikalatva)
Vorna on kylä Siikalatvan kunnan keskiosassa Uljuan tekojärven pohjoisrannalla seututien 821 varressa, noin neljä kilometriä valtatien 4 itäpuolella. Kylän etäisyys on Pulkkilasta 14 kilometriä ja Kestilästä 19 kilometriä. Vuoteen 2009 saakka Vorna kuului Pulkkilan kuntaan.
Vornassa sijaitsee Vornan postitoimipaikka (92610 Vorna).
Appendix
Appendix on 1980-luvun alussa perustettu porilainen punk-yhtye, jonka Vesku Koivusalon 1981 perustamassa kokoonpanossa mukana olivat (1982) Olli Lindholm ja Juha Rauäng, jotka tunnetaan paremmin Yön jäseninä.
Mikki Borgersen, joka oli mukana ensimmäisellä äänitteellä taustalaulajana, siirtyi keväällä 1982 yhtyeen laulajaksi Ollin keskittyessä kitaraan. Lindholm teki Jussi Hakulisen kanssa Appendixin kappaleen "Ei raha oo mun valuuttaa".
Yhtye muutti nimeä vuonna 1985 Aktion ja Mata Hari -yhtyeiksi, mutta aktivoitui uudelleen alkuperäisellä nimellään 1990-luvun puolella.
Appendix esiintyy edelleen. Viimeksi keväällä 2015 Appendix teki Yhdysvalloissa länsirannikon kiertueen. Yhtye esiintyi Manic Relapse -festivaalin pääesiintyjänä ja soitti myös muun muassa loppuunmyydyn keikan Hollywoodin Sunset Bulevardilla Los Globos klubilla. Tämä rikkoi jopa YLE:n kello 20.30 pääuutisten uutiskynnyksen.
Huhtikuussa 2016 Appendixin ja Pori Big Bandin muodostama Bigpendix esiintyi Porissa kulttuuritehdas Kehräämöllä. Muina Appendixin uudempina kokoonpanoina ovat toimineet myös Wolfendix ja levyttänytkin AMC.
Appendixin 2013 ilmestyneen albumin "Extraneus" miksasi iskelmätuotannoista ja Seinäjoen Tangomarkkinoilta tuttu kapellimestari Mika Toivanen. Albumin masteroi Mika Jussila. Appendixin levy-yhtiönä on yhä vuodesta 1982 asti tuttu Propaganda Records.
Yhtyeen keikoista vuoden 2010 jälkeen yli puolet on tehty ulkomailla. Appendix on vieraillut erilaisissa tapahtumissa ja klubeilla muun muassa Ruotsissa, Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Tšekin tasavallassa ja Yhdysvalloissa sekä Meksikossa.
Yhtye teki hienon suomipunkin vientikiertueen Meksikoon 2017. Kiertue käsitti yhden keikan Teksasissa ja kuusi keikkaa Meksikossa. Keikoista 2 oli loppuunmyytyjä. Kiertue päättyi Mexico-Cityyn. Myös keväällä 2018 yhtye kävi soittamassa Kaliforniassa ja Mexico Cityssä.
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
EP:t
Singlet
Kokoelmilla
Muuta tuotantoa
Raksilan urheilukeskus
Raksilan urheilukeskus on pääosin kaupungin liikuntaviraston ylläpitämä liikuntapaikkojen keskittymä Raksilan kaupunginosassa Oulussa. Urheilukeskus sijaitsee aivan Raksilan market-alueen vieressä, joten pysäköintipaikoista ei yleensä ole puutetta.
Raksilan uimahalli on yksi Suomen suurimpia uimahalleja. Sen altaiden pinta-ala on 1 853 m² ja altaiden tilavuus on 3 545 m³. Itse hallin pinta-ala on 12 239 m².
Uimahallissa on kahdeksanratainen 50 metrin allas, joka voidaan jakaa välisillalla. Kuntouintialtaassa on kuusi 25 metrin rataa. Lisäksi hallista löytyvät lasten uimaopetusaltaat, 35-metrinen liukumäkiallas, sekä monitoimiallas (mm. vesihierontapisteitä, invanostin, pyörätuoliluiska).
Hallissa on kaksi 1 metrin ja 3 metrin ponnahduslautaa, sekä uimahyppytorni, jonka hyppytasot ovat 3, 5, 7 ja 10 metriä.
Palvelut: allasosasto, kuntosali, liikuntasali, judo- ja nyrkkeilysalit, kahvio, kokoustilat, liikuntainfopiste.
Uimahallin edustalla on esillä kuvanveistäjä Kari Huhtamon veistos "Polskis".
Monitoimihalliksi rakennetun Ouluhallin sisäpinta-ala on 12 000 m² ja tilavuus 161 000 m³. Katsomossa on 830 kiinteää istumapaikkaa, lisäkatsomossa 700 istumapaikkaa sekä lisäksi 4 500 tuolia.
Raksilan pesäpallostadion vihittiin käyttöön 1997. Kenttänä on hiekkatekonurmi. Stadion on suurin kotimaiselle pesäpallolle rakennettu stadion.
Stadionin katsomossa on 4 204 istumapaikkaa, joista katettuja on 1 460. Aitiopaikkoja on 162 ja lisäkatsomoissa 2 000 paikkaa.
Stadionilla järjestetään vuosittain myös konsertteja.Tekojääkenttä on avattu vuonna 1997. Vuonna 2008 valmistuneessa katsomorakennuksessa on 1 200  katettua istumapaikkaa. Jääpallokentän koko on 70 m × 120 m. Kenttään on asennettu jäähdytysjärjestelmä, ja se on valaistu valomastoilla.
Kuuban lippu
Kuuban lippu on Kuuban tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 20. toukokuuta 1902. Se pohjautuu osin Yhdysvaltain lippuun. Lipun on suunnitellut Narciso López vuonna 1849.
Kuuban hallituksen virallinen versio lipun kuvioinnista ja väreistä kertoo, että lipun siniset raidat viittaavat saaren kolmeen vanhaan osa-alueeseen, valkoiset raidat tarkoittavat itsenäisyyspyrkimyksien voimaa, punainen kolmio tarkoittaa tasa-arvoa ja vapautta sekä verenvuodatusta itsenäisyyden puolesta, ja valkoinen tähti symboloi täydellistä vapautta.
Lippu suunniteltiin jo vuonna 1849, ja sen pohjana käytettiin Yhdysvaltain lipun perusajatusta. Tuohon aikaan kuubalaiset halusivat osaksi Yhdysvaltain liittovaltiota. Alun perin tähti olisi tiettävästi tarkoittanut yhtä uutta USA:n osavaltiota. Samassa yhteydessä suunniteltiin myös Puerto Ricon lippu, jossa sininen ja punainen ovat toisin päin.
Viisi tasalevyistä raitaa, joista ylin, keskimmäinen ja alin ovat sinisiä ja muut valkoisia. Punaisessa tasasivuisessa kolmiossa, jonka yksi kanta on samansuuntainen tangon kanssa, on valkoinen viisisakarainen tähti.
Jukka Järvinen
Jukka "Pyöveli" Järvinen (s. 13. elokuuta 1964 Helsinki) on suomalainen entinen raskaansarjan nyrkkeilijä.
Amatööriurallaan Järvinen voitti kolme Suomen mestaruutta. Hän voitti Suomen mestaruuden myös ammattilaisena vuonna 1995.
Ammattilaisurallaan Järvinen voitti 25 ottelua (joista 9 tyrmäysvoittoa) ja hävisi 6 ottelua. Järvisen manageri oli yhdysvaltalainen Gary Trevett, samoin kuin nyrkkeilijä Jyri Kjällillä.
Järvinen lopetti ammattinyrkkeilyuransa lopullisesti vuonna 2005. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Järvinen valittiin SDP:n listalta Helsingin kaupunginvaltuuston jäseneksi. Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa hän uusi paikkansa.
Järvinen on lopettanut alkoholin käytön 13. syyskuuta 1998 ja tullut uskoon. Hän toimi pitkään päihdetyöntekijänä Helsingin vieraskodissa. Työnsä ohessa hän opiskeli sosionomiksi valmistuen loppuvuodesta 2017. Järvinen on seurustellut vuoden 2016 helmikuusta lähtien musiikkipedagogin ja laulaja Reeta Viljamaan kanssa ja heillä on vapunpäivänä 2018 syntynyt Toivo Armas Angelo Järvinen -niminen poika. He asuvat avoliitossa Helsingin Käpylässä ja heidän on määrä avioitua kesällä 2019. Järvisellä on ennestään aiemmasta liitostaan 2001 syntynyt Veera-niminen tytär.
Con Air – lento vapauteen
Con Air – lento vapauteen on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 1997. Elokuvan ohjasi Simon West, ja sen pääosissa esiintyvät Nicolas Cage, John Malkovich, John Cusack, Ving Rhames, Steve Buscemi, Monica Potter ja Landry Allbright.
Elokuva kertoo sotilaasta nimeltä Cameron Poe, joka joutuu vankilaan taposta. Kun Poe on vapautumassa kahdeksan vuoden istumisen jälkeen hyvästä käytöksestä, hän joutuu vankien siirtolennolle uuteen vankilaan. Huippuvaaralliset vangit kaappaavat koneen ja käyttävät sitä pakenemiseen. Poe olisi voinut poistua koneesta välilaskun aikana, mutta hän ei tehnyt niin pelätessään sellitoverinsa ja joidenkin panttivankien kuolevan.
Elokuva oli ehdokkaana parhaimpien äänitehosteiden sekä parhaan musiikin Oscar-palkinnoista, mutta molemmat palkinnot myönnettiin "Titanicille".
Porto Velho
Porto Velho () on kaupunki Brasiliassa. Se on Rondônian osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 428 527 vuonna 2010.
Jari Nieminen
Jari ”Heinä” Nieminen on suomalainen kitaristi, syntynyt Kemissä. Hän soitti nuoruudessaan monissa kemiläisissä bändeissä, joihin kuuluivat esimerkiksi Quo Vadis, Mika ja pullasormet, Juha kaunis ja Pelkkää nollaa. Myöhemmin hän soitti esimerkiksi popyhtye Jormaksessa. Nykyisin Nieminen kuuluu vakituisesti Riku Niemi Orchestraan, mutta toimii myös aktiivisena freelancerkitaristina. Pääsääntöisesti hän soittaa sähkökitaraa, mutta myös akustista kitaraa, steel-kitaraa sekä mandoliinia.
Tver
Tver () on kaupunki Venäjän federaatiossa Volga- ja Tvertsa-jokien yhtymäkohdassa Tverin alueella, 167 kilometriä Moskovan luoteispuolella. Vuonna 2010 Tverissä, joka on alueensa pääkaupunki, asui 404 000 asukasta, osa heistä Tverin karjalaisia.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Tveristä on vuodelta 1164. Alkuaan Tver kuului Novgorodille ja vuodesta 1209 alkaen Vladimir–Suzdalin ruhtinaskunnalle. Tver oli Tverin ruhtinaskunnan pääkaupunkina vuodesta 1246 lähtien. 1300–1400-luvuilla kaupunki oli tärkeä talouden ja kulttuurin keskus. Vuonna 1485 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuonna 1569 Iivana IV:n sotajoukot ja vuonna 1609 puolalaiset hävittivät Tveriä ja sen lähialueita.
1700- ja 1800-luvuilla Tveristä tuli merkittävä liikenteen ja kaupan keskus. Vuodesta 1775 se oli Tverin kuvernementin pääkaupunki. 1800-luvun jälkipuoliskolla kaupunkiin perustettiin tekstiiliteollisuutta ja mm. junanvaunuja valmistava tehdas.
Vuosien 1931 ja 1990 välisenä aikana Tver tunnettiin nimellä "Kalinin". Toisen maailmansodan aikana saksalaiset joukot miehittivät ja hävittivät kaupunkia.
Tveristä on kotoisin muun muassa 1400-luvulla elänyt kauppias ja tutkimusmatkailija Afanasi Nikitin.
Tverin rautatieasema valmistui 1850, rautatieliikenne Pietarin ja Moskovan välillä alkoi 1851. Sijanti kahden suurkaupungin välissä ja rooli alueensa (lääninsä) pääkaupunkina takaa nykyisin kattavat rautatieyhteydet eri puolille Venäjää ja ulkomaillekin (esimerkiksi Helsinkiin ja Tallinnaan).
Keskeinen Pietarin ja Moskovan yhdistävä M10-valtatie () kulkee Tverin kautta, tosin sisältäen ohikulkumahdollisuuden kaupungin eteläpuolitse. 
Tverissä sijaitsee suomalaisen yrityksen Pauligin kahvipaahtimo.
Bahia
Bahia on yksi Brasilian 26:sta osavaltiosta, ja se sijaitsee Atlantin valtameren rannikolla maan koillisosassa. Osavaltio on maan neljänneksi väkirikkain (São Paulon, Minas Geraisin ja Rio de Janeiron osavaltioiden jälkeen) ja kooltaan viides. Kyseessä on myös tärkeä historian ja kulttuurin keskus. Bahian pääkaupunki on Salvador (virallinen nimi São Salvador da Bahia de Todos os Santos) ja se sijaitsee Atlantin valtameren ja Todos Santosin lahden kohtaamispaikassa. Kaupungin perustivat portugalilaiset vuonna 1549. Osavaltio on Brasilian tärkein kaakaon tuottaja.
Salvadorin lisäksi muita kaupunkeja osavaltiossa ovat muun muassa Ilhéus, Itaparica ja Lençóis. Bahian osavaltiossa on arviolta 15 276 566 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 564 831 neliökilometriä.Bahia on jaettu väestönlaskua ja tilastointia varten seitsemään suuralueeseen:
Osavaltion alempi hallintoyksikkö on ala-alue, joita Bahiassa on 32. Ala-alueet jakautuvat kuntiin, joita on yhteensä 415.
Salvador (Brasilia)
Salvador da Bahia () on kaupunki Brasilian koillisrannikolla. Se on Bahian osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 2 675 656 vuonna 2010. Kaupungista käytetään joskus myös sen koko nimeä, "São Salvador da Baía de Todos os Santos". Lisäksi Salvador tunnettiin ennen myös nimellä "Bahia", joka nykyään viittaa kuitenkin lähinnä osavaltioon.
Salvador sijaitsee niemimaan kärjessä, joka suojaa hyvää luonnonsatamaa Atlantin aalloilta.
Keskimääräinen ylin lämpötila on ympäri vuoden 26–30 astetta, yön alin 21-24 astetta. Sadetta saadaan muulloin 100-250 mm kuukaudessa, maalis- ja huhtikuussa yli 300 mm kuukaudessa.
Portugalilaiset perustivat Salvadorin vuonna 1549. Salvador oli Brasilian pääkaupunki vuoteen 1763, jolloin uudesta talouskeskuksesta, Rio de Janeirosta, tuli pääkaupunki. Kaupungissa on yli kolme miljoonaa asukasta, ja se on Brasilian seitsemänneksi suurin kaupunki.
Kaupungin historiallinen keskusta, Pelourinho, lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Komparatiivi
Komparatiivi eli voittoaste on adjektiivin tai adverbin vertailuaste. Se ilmaisee ominaisuuden suurempaa määrää. Komparatiivia käytetään suomen kirjakielessä vain vertailussa. Puhekielessä käytettävä niin sanottu absoluuttinen komparatiivi ei ole suomen kielen normatiivisen kieliopin mukainen. Esimerkiksi jos paikalla sanotaan olleen "vanhempi nainen", kirjakielisessä merkityksessä tarkoitetaan, että tietyistä kahdesta naisesta oli paikalla vanhempi. Absoluuttinen komparatiivi esiintyy kirjakielessä vain tietyissä virkanimikkeissä kuten "vanhempi konstaapeli" ja sanonnoissa kuten "ei hullumpi ehdotus".
Komparatiivin tunnus on taivutusmuodon mukaan yksikössä "-mpi" : "-mpa-" : "-mma-", monikossa "-mpi-" : "-mmi-". Kaksitavuisten adjektiivien loppu-"a":n ja -"ä":n tilalla on komparatiivissa "-e-". Useampitavuisissa sanoissa -"a" ja -"ä" säilyvät, mutta joskus puhekielessä nekin muuttuvat -"e":ksi.
Esimerkkejä adjektiivien komparatiivista:
Adjektiivin vertailumuotoja ovat komparatiivin lisäksi positiivi ja superlatiivi.
Komparatiivi on myös muutamien substantiivien ja adverbien johdos, joka ilmaisee spatiaalista suhdetta.
Esimerkkejä:
Tällaiset komparatiivimuodot ovat sikäli erikoisia, että ne taipuvat yleensä latiivissa, lokatiivissa ja separatiivissa.
Esimerkki
Minas Gerais
Minas Gerais on osavaltio Brasiliassa. Siellä on arviolta 20 997 560 asukasta (vuonna 2016), joten se on väkiluvultaan Brasilian toiseksi suurin osavaltio. Sen pinta-ala on 586 520 neliökilometriä. Osavaltio sijaitsee sisämaassa ja sen pääkaupunki on Belo Horizonte.
Minas Gerais rajoittuu pohjoisessa Bahian ja Goiásin osavaltioihin, lännessä Mato Grosso do Suliin, etelässä São Pauloon ja Rio de Janeiroon sekä idässä Espírito Santoon. Osavaltion lipussa lukee latinankielinen lause "Libertas quæ sera tamen". Se on ollut virallisesti Minas Geraisin lippuna vuodesta 1946 lähtien.
Minas Gerais on jaettu väestönlaskua ja tilastointia varten 12 suuralueeseen. Hallinnollisesti osavaltio jakautuu 66 ala-alueeseen, jotka on jaettu edelleen 853 kuntaan. Suuralueet ovat:
Oili Mäki
Olga "Oili" Mäki (oik. "Tirkkonen", o.s. "Muru", 10. toukokuuta 1925 Oritselkä, Mantsinsaari, Laatokka – 25. elokuuta 2011) oli taiteilija ja professori. Hänen vanhempansa olivat Nikita Vasiljev Muru ja Pelagia Vasiljeva, joiden nuorin tytär Olga on.
Mäki kirjoitti ylioppilaaksi 1948 ja opiskeli kirjastotietoa, kaupallisia aineita ja taidetta Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hän suoritti opintoja Helsingin yliopistossa, Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän opiskeli myös psykologiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa.
Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1973, Urho Kekkosen myöntämä professorin arvonimi vuonna 1978 ja Lausannen yliopiston taideakatemian jäsenyys 1982.
Mäki teki 24 kirjaa, tekstiilejä 26 kirkkoon, alttaritaulut 14 kirkkoon. Hän piti kymmeniä kotimaisia ja kansainvälisiä näyttelyitä.
Mäen Genevessä 1970-luvun alussa pitämä näyttely oli hänen uransa käännekohta. Näyttely oli menestys, ja hän sai sitä kautta suojelijoita Geneven suurlähetystöstä ja merkittäviltä suomalaisilta sijoittajilta. Teos "Maailmojen synty" herätti ihastusta mutta myös skandaalinkäryä, sanoi Geneven suurlähettiläs Klaus Sahlgren onnittelupuheessaan Oili Mäen juhlissa vuonna 2010.
Oili Mäki -säätiön omistamat taiteilijakoti, kutomo, galleriamuseo, tapahtumien pitopaikka ja kahvila ovat sijainneet vuodesta 1967 alkaen Espoon Laajalahdessa (nykyisin alue luetaan Pohjois-Tapiolaan). Museossa on esillä taiteilijan omaa tuotantoa 30 vuoden ajalta: kuvakudoksia, alttaritauluja, maalauksia ja ryijyjä. Museogalleriassa on lisäksi pidetty erilaisia tilaisuuksia kuten seminaareja, konsertteja ja runomatineoita. Taiteilijan kuoleman jälkeen museon tontti purkukuntoisine rakennuksineen joutui myyntiin ja kaikki rakennukset purettiin talvella 2018.
MagicGate
MagicGate on Sonyn vuonna 1999 esittelemä teknologia digitaalisten oikeuksien suojaamiseen. Se toimii siten, että suojattava sisältö salataan laitteessa ja tämän jälkeen muistikortilla ja lukijalaitteessa oleva MagicGate-piiri kontrolloi sisällön kopiointia. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että haluttaessa suojatun sisällön kopiointi voidaan estää.
MagicGate-teknologiaa käytetään mm. PlayStation 2:ssa ja sen muistikorteissa. Vuodesta 2004 lähtien teknologia on sisällytetty myös Memory Stick-muistikortteihin. Jotkin laitteet, kuten Sonyn Network Walkman, sallivat ainoastaan MagicGate-teknologialla varustettujen Memory Stick-muistikorttien käytön.
Pernambuco
Pernambuco on osavaltio Brasiliassa. Se rajoittuu pohjoisessa Paraíban ja Cearán osavaltioihin, lännessä Piauíhin, etelässä Alagoasiin ja Bahiaan sekä idässä Atlantin valtamereen. Osavaltiossa on arviolta 9 410 336 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 98 146 neliökilometriä. Pernambuco on Brasilian vanhin osavaltio. Ilmasto on pääasiassa trooppinen, korkeammalla sijaitsevat alueet ovat hieman viileämpiä. Pernambucon pääkaupunki on Recife, muita suuria kaupunkeja ovat Jaboatão dos Guararapes, Olinda, Caruaru, Paulista, Petrolina, Cabo de Santo Agostinho ja Vitória de Santo Antão.
Pernambuco on jaettu väestönlaskua ja tilastointia varten viiteen suuralueeseen: Agreste Pernambucano, Recifen metropolialue, São Francisco Pernambucano, Sertão Pernambucano ja Zona da Mata Pernambucana. Hallinnollisesti osavaltio on jaettu 19 ala-alueeseen, jotka jakautuvat edelleen 189 kuntaan. Ala-alueet ovat:
Auxilia-joukot
Auxilia-joukot (, monikko auxiliarii) olivat Rooman armeijan tukijoukkoja. Auxiliat toimivat legioonien tukena esimerkiksi jousimiehinä, keihäsmiehinä (joita käytettiin ratsuväkeä vastaan), kevyenä jalkaväkenä, ratsuväkenä, jousiratsuväkenä, linkomiehinä, keihäänheittäjinä ja raskaana jalkaväkenä.
Auxilia-joukot eivät olleet "virallisesti" osa Rooman armeijaa, eikä heillä ollut kansalaisuutta, mutta he olivat erittäin tärkeitä Rooman armeijassa, sillä Rooman kansalaisuus ei ollut yleinen, ja asepalveluksen suorittaminen merkitsi perinnöllisten Rooman kansalaisoikeuksien saamista. "(Augustuksen valtakauden aikana Roomassa oli vain noin 7 miljoonaa kansalaista ja koko väkiluku oli lähellä 70 miljoonaa)" Toisaalta vain kansalaiset saivat liittyä legioonaan. Auxiliariuksille maksettiin puolet siitä mitä legioonalaisille maksettiin ja heille annettiin kansalaisuus 20 vuoden palvelun jälkeen, jolloin heidät myös kotiutettiin armeijasta. Auxiliariukset olivat halpoja, joten heistä tuli erittäin tärkeitä rajajoukkoja etenkin myöhemmin, kun Rooman valtakunta siirtyi puolustukseen. Kun Caracalla vuonna 212 taloudellisista syistä antoi lähes kaikille kansallisuuden, ero legioonalaisten ja auxiliariusten välillä tuli lähes mitättömäksi. Myöhemmin auxiliariuksia alettiin rekrytoida Rooman kansalaisista.
Useimmin käytettyjä auxilioita olivat kuitenkin jousimiehet, keihäsmiehet ja ratsuväki. Ratsuväkeä roomalaisilla oli joskus liiankin vähän, joten he usein palkkasivat auxilia-ratsuväkeä ("equites auxiliarii") muun muassa germaaneista, numidialaista, skyyteistä, sarmaateista ja alaaneista, joista saatiin luultavasti parasta ratsuväkeä. Keihäsmiehiä saatiin lähes mistä tahansa. He käyttivät peruskeihästä eikä Pilum-keihästä, joka oli tarkoitettu heittokeihääksi. Todella hyviä jousimiehiä saatiin esimerkiksi Palestiinasta, Palmyrasta ja Kreetalta. Erittäin hyviä linkomiehiä saatiin puolestaan Baleaareilta. Heitä käytettiin legioonassa, koska linkojen etuna oli se, että kivet olivat vaikeasti havaittavissa ilmassa niiden pienuuden takia. Lisäksi linkomiehet olivat melko tehokkaita ei-panssaroituja kohteita vastaan ja heiltä loppuivat harvoin ammukset toisin kuin jousimiehiltä. Sitäkin tärkeämpää oli, että linkomiehet ja jousimiehet täydensivät toisiaan. Nuolet iskeytyivät kohteisiinsa korkeahkon lentoratansa vuosi yläviistosta. Tämä pakotti vastapuolen taistelijat nostamaan kilpensä niitä vastaan siten, että alaruumis tai ainakin jalat ja nivuset jäivät suojattomiksi. Linkomiesten samaan aikaan ampumat ammukset sen sijaan lensivät huomattavasti suoremmassa linjassa ja saattoivat näin paljastuneet ruumiinosat vaaraan.
Monet auxiliariukset suorittivat myös armeijassa siviiliammattitutkinnon. Kaikkien aikojen tunnetuin auxiliarius lienee ollut apostoli Paavalin isä, joka oli oppinut auxiliariuksena teltantekijän ammatin ja saanut perinnöllisen Rooman kansalaisuuden.