hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Chang’e-1
Chang'e-1 (CH-1, kiinaksi 嫦娥一号) on Kiinan ensimmäinen kuuluotain. Chang'e-1 laukaistiin Xichangin avaruuskeskuksesta 24. lokakuuta 2007 kello 12.05 Suomen aikaa. Kantorakettina toimi Pitkä marssi 3A. Luotain asettui onnistuneesti Kuuta kiertävälle radalle 5. marraskuuta 2007 klo 5.37 Suomen aikaa. . Missio päättyi suunnitelman mukaan 1. maaliskuuta 2009, jolloin avaruusluotain lennettiin Kuun pintaa päin (1,50 astetta eteläistä leveyttä ja 52,36 astetta itäistä pituutta) .
Kiinan kansantasavalta on aloittanut kymmenvuotisen Kuu-ohjelman (中国探月), joka huipentuu miehittämättömään näytteidenhakuun Kuusta vuonna 2017. Ohjelmaa johtaa Luan Enjie. Kiinan avaruushallinnon johtaja Sun Laiyan on todennut Kuu-ohjelman olevan oleellinen osa Kiinan avaruussuunnitelmaa.
Ohjelman toteutus alkoi vuoden 2007 jälkipuolella, jolloin Kiina laukaisi ensimmäisen kuuluotaimensa. Ohjelman toinen alus on kuuajoneuvo, joka lähetetään matkaan vuonna 2012. Toinen pehmeästi laskeutuva alus laukaistaan vuonna 2017. Se hakee materiaalinäytteitä Maahan.
Euroopassa ja Yhdysvalloissa on esitetty arvioita, että Kiina aikoisi tehdä miehitettyjä lentoja Kuuhun ja perustaa sinne kuuaseman. Nämä väitteet ovat kuitenkin paljolti länsimaiden tarpeisiin eli mielikuvan luomiseen ESA:ssa ja NASA:ssa, että kyseessä on uusi avaruuskilpa. Tämän mielikuvan toivotaan aikaansaavan ESAn ja NASAn tutkimusohjelmien rahoituksen kasvun vaatiman merkittävän poliittisen tuen syntymisen.
Luotaimen nimi on Chang'e-1 (CH-1), joka tulee kiinalaisen mytologian kuun jumalattaresta Chang'esta (嫦娥). Aluksen pääsuunnittelija on Ye Peijian. Alus painaa runsaat 2000 kg ja asettui Kuuta 300 kilometrin korkeudella kiertävälle radalle 5. marraskuuta 2007.
Kiinan avaruushallinto myi kuuluotaimen laukaisuun 2000 lippua. Yhden lipun hinta oli 800 renminbiä (80 euroa). Alkuperäisen suunnitelman mukaan lippuja olisi myyty vain Kiinan kansantasavallan kansalaisille, mutta lopulta myös turistit saivat ostaa pääsylippuja..
Chang'e-1 tutkii Kuuta ja lähiavaruutta useilla laitteilla. Sen tehtäviä ovat mm. Kuun pinnan kolmiulotteisen kartan muodostaminen sekä kartoittaa Kuun pinnan geologiaa. Lisäksi luotain tutkii Helium-3:n esiintymistä Kuussa, Hiukkasilmaisimillaan Chang'e-1 tutkii aurinkotuulen koostumusta ja muutoksia alueella, joka sijaitsee 40 000–400 000 kilometrin etäisyydellä Maasta.
Chang'e-1:n laitteisto kattaa seuraavat tutkimuslaitteet:
Kiinan seuraava kuuluotain Chang'e 2 laukaistiin kohti Kuuta 1. lokakuuta 2010. . Se on Kuuta kiertävä luotain, mutta testaa myös pehmeän laskeutumisen tekniikoita. Vuonna 2013 Kiina laukaisi Chang'e-3 aluksen, joka koostui laskeutujasta ja mukana olevasta ajokista. Vuonna 2017 Kuusta aiotaan hakea näytteitä.
Myöhempiä missioita varten Kiina kehittää Pitkä Marssi 5-kantoraketin
Helsingin Polkupyöräilijät
Helsingin Polkupyöräilijät (lyhenne HePo, , ) on Helsingissä toimiva pyöräilijöiden etujärjestö. Yhdistys pyrkii vaikuttamaan lainsäädääntöön ja liikennesuunnitteluun pyöräliikenteen olosuhteiden kehittämiseksi. Yksi HePon keskeisistä toimintatavoista on pyöräilyretkien järjestäminen.
Yhdistys on perustettu vuonna 1981. Yhdistys ei harjoita kilpailutoimintaa. Helsingin Polkupyöräilijät on Euroopan pyöräilyjärjestöjen European Cyclists' Federationin jäsen Pyöräliiton kautta.
HePo osallistuu Fillari- ja GoExpo-messuille ja järjestää erilaisia tapahtumia valtakunnallisen Pyöräilyviikon yhteydessä sekä syksyisin Autottomana päivänä.
Helsingin Polkupyöräilijät pyrkii aktiivisesti edistämään polkupyöräilyn edellytyksiä ja liikenneturvallisuutta pääkaupunkiseudulla ja koko Suomessa. Yhdistys tekee yhteistyötä kaupunki- ja liikennesuunnittelijoiden kanssa. Yhdistyksen jäseniä osallistuu erilaisiin liikennepoliittisiin työryhmiin, joissa he toimivat polkupyöräilijöiden puolesta niin kunnallisella kuin valtiollisellakin tasolla. Yhdistys vaikuttaa jäsenistönsä välityksellä lisäksi Pääkaupunkiseudun ulkoilukarttojen tekemiseen.
Helsingin Polkupyöräilijät on puoluepoliittisesti sitoutumaton.
Yhdistyksen organisoimat pääkaupunkiseudun pyöräretket keräävät runsaasti osallistujia, myös jossain määrin jäsenten ulkopuolelta. Yhdistys on harjoittanut ohjattua retkitoimintaa toimintansa alusta alkaen. Kesäkauden retket ovat ohjattuja ja jatkuvat huhtikuun puolivälistä lokakuun puoliväliin. Kesäkauden pyöräretket ovat 30-80 kilometriä pitkiä. Yhdistys järjestää aktiiviharrastajille pyöräilyretkiä myös talvikaudella ja pitempiä kuntopyöräilyjä lauantaisin.
Sääkilta
Sääkilta ry on vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö, joka toimi vuodet 1967–2002 nimellä Säämieskilta ry. Sen tarkoituksena on vaalia maanpuolustushenkeä ja toimia sääpalvelutehtävistä kiinnostuneiden yhdyssiteenä, vaalia killan piiriin kuuluvia historiallisia perinteitä ja yhteisiä muistoja, edistää alalla palvelevien varusmiesten viihtyvyyttä sekä tukea vaikeuksiin joutuneita sotaveteraaneja ja kiltalaisia.
Killan nykyinen puheenjohtaja on Pasi Hölttä.
LISA
LISA (, ) on ESAn ja NASAn kaavailema yhteinen tutkimushanke. LISA-satelliittien avulla pyritään mittaamaan gravitaatioaaltoja ja havaitsemaan gravitoneja, jollaisia teorian mukaan syntyy, kun musta aukko nielaisee massiivisen neutronitähden.
Hanke on suunnitteluvaiheessa, ja mittausten oli tarkoitus alkaa vuoden 2015 tietämillä.
LISAn teknologioita kehitetään ESAn rakenteilla olevassa LISA Pathfinder -satelliitissa, joka laukaistiin avaruuteen vuonna 2012. NASA toimittaa osan LISA Pathfinderin teknologioista.
Mittaus perustuu laser-interferometriaan. Kolme tasasivuisen kolmion kärkiin sijoittuvaa avaruusalusta muodostaa suuren Michelsonin interferometrin, jonka sivujen pituus on viisi miljoonaa kilometriä. Alusten väliset etäisyydet pidetään vakiona lasermittauksen ja "vastuksettoman lennon" (drag free) avulla, joka aikaansaadaan kompensoimalla esimerkiksi Auringon säteilypaineen aikaansaama vastus hyvin tarkkojen ionimoottorien työntövoimalla. Kun gravitaatioaalto muuttaa aika-avaruutta kahden aluksen välillä, muutoksen pitäisi olla mitattavissa sivujen suhteellisista pituuksista.
Lontoon laivastosopimus
Lontoon laivastosopimus solmittiin 22. huhtikuuta 1930 Italian, Japanin, Ranskan, Britannian ja Yhdysvaltain välillä. Sopimuksella säädeltiin sukellusvenesodankäyntiä ja rajoitettiin laivastovarustelua.
Sopimus laajensi Washingtonin laivastosopimuksen ehtoja. Sen solmiminen oli jatkoa vuonna 1927 keskeytyneelle Geneven laivastokonferenssille, jossa ei ollut päästy sopuun Britannian ja Yhdysvaltain välisten erimielisyyksien vuoksi.
Sopimuksen osapuolet sitoutuivat olemaan rakentamatta uusia taistelulaivoja ja lentotukialuksia vuoteen 1937 asti. Myös joukko taistelulaivoja ja lentotukialuksia tuli romuttaa. Olemassa olevia aluksia sitouduttiin olemaan muuntamatta lentotukialuksiksi. Rakennettavien sukellusveneiden uppouma rajoitettiin 2 032 tonniin. Sopimus sääti ylärajan vuoteen 1937 mennessä rakennettavien risteilijöiden (yli 155 mm tykeillä varustettujen raskaiden risteilijöiden ja kevyemmin aseistettujen kevyiden risteilijöiden), hävittäjien ja sukellusveneiden yhteenlasketulle tonnimäärälle sekä kunkin alusluokan kokonaistonnimäärälle erikseen.
Sukellusvenesotaa koskevat artiklat julistivat, että sukellusveneitä koski sama kansainvälinen oikeus kuin pinta-aluksia. Lisäksi kauppa-alusta, joka ei joko kieltäytynyt pysähtymästä tai tehnyt aktiivista vastarintaa, ei saanut upottaa, ennen kuin sen miehistö ja matkustajat oli toimitettu turvaan.
Seuraava laivastovarustelun rajoitusyritys oli Geneven toinen laivastokonferenssi vuonna 1932.
Rönnskär
Rönnskär on saari Kirkkonummella, Porkkalanniemen eteläpuolella. Rönnskär on Puolustusvoimien vartiolinnake ja siten sotilasaluetta. Saaressa on myös lintuasema Rönski, joka on lintuharrastajien ja rengastajien käytössä. Saaressa on suojainen satama. Saarelle rantautuminen edellyttää asianmukaista kulkulupaa Upinniemen varuskunnasta. Rönnskär tarkoittaa suomeksi Pihlajakaria, mutta ruotsinkielinen nimi on vakiintunut käyttöön.
Rönnskärin vartiolinnake kuuluu Mäkiluodon linnakkeeseen ja Suomenlinnan Rannikkorykmenttiin. Linnakkeen pääase on 130 TK -tornikanuuna.
Saaressa on vuonna 1800 valmistunut majakka. Se on Suomen toiseksi vanhin. Rönnskärin majakkasaarella asui enimmillään parikymmentä asukasta ympäri vuoden. Majakka jäi pois käytöstä Porkkalan majakan valmistuttua Kallbådan luodolle ulommas merelle 1928. Huipulla sijaineen lyhtykojun paikalle tehtiin vuonna 1928 nykyinen huone pienine ikkunoineen. Majakan huipulla on myös puolustusvoimien merivalvontatutkan antenni, merivartijoiden ja VTS-keskuksen käytössä oleva kääntyvä kamera, sekä VTS-järjestelmän tutka-antenni.
Majakassa kuvattiin vuonna 1927 Erkki Karun ohjaama mykkäelokuva "Nuori luotsi", jonka pääosassa näytteli Joel Rinne. Majakka oli vielä silloin alkuperäisessä asussaan.
Rönsskärilä on osallistuttu kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun 2004 puolustusvoimien Viestikoulun OI3W -amatööriradioaemalla ja osallistutaan 19. elokuuta 2017 merivoimien Upinniemen sotilasradioamatöörit OI2HJ-amatööriradiosemalla.
Suvanto
Suvanto on leveä ja syvä kohta joessa. Suvannossa vesi liikkuu muuta jokea hitaammin, sillä leveässä uomassa vedelle on enemmän tilaa, eikä joki laske paljonkaan suvannon kohdalla.
Meteorologi
Meteorologi eli ilmatieteilijä on ilmatieteen eli meteorologian asiantuntija. Suomessa meteorologeja on eniten Ilmatieteen laitoksen palveluksessa. Suurin osa heistä toimii säänennustustehtävissä, mutta monet toimivat myös tutkimus- ja kehitystehtävissä mm. kehittämässä numeerisia säänennustusmalleja. Myös televisiokanavien, Suomessa Yleisradion, MTV3:n sekä Nelosen palveluksessa on meteorologeja, jotka vastaavat televisiossa esitettävistä säätiedotuksista. Suomessa ei ole varsinaista meteorologin tutkintoa, vaan meteorologit ovat suorittaneet yleensä filosofian maisterin tutkinnon. Suomessa meteorologiaa voi opiskella Helsingin yliopistossa Fysikaalisten tieteiden laitoksella Ilmakehätieteiden osastolla.
Vladimir Kuts
Vladimir Petrovitš Kuts, ven. Владимир Петрович Куц, ukr. Володимир Петрович Куц, "Volodymyr Petrovytš Kuts" (7. helmikuuta 1927 – 16. elokuuta 1975) oli ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija, joka juoksi useita maailmanennätyksiä 1950-luvulla ja voitti kaksi olympiakultaa Melbournessa 1956.
Urheilu-uransa aikana Kuts oli puna-armeijan upseeri Itämeren laivastossa toimien muun muassa Porkkalan alueella, jonka Suomi oli joutunut vuokramaan jatkosodan jälkeen 1944. Ensimmäistä kertaa hän niitti kansainvälistä kuuluisuutta EM-kilpailuissa 1954 voittamalla 5 000 metrin juoksussa ennakkosuosikit, Tšekkoslovakian Emil Zátopekin ja Ison-Britannian Chris Chatawayn uudella maailmanennätysajalla 13.56,6. 13. lokakuuta 1954 Lontoossa järjestetyssä Lontoo–Moskova-kaupunkiottelussa Chataway voitti Kutsin kirikamppailussa ja teki uuden maailmanennätyksen 13.51,6. Kutsin 3 mailin väliaika 13.27,0 oli myös uusi maailmanennätys. Kuts paransi 5 000 metrin maailmanennätystä uudelleen vain kymmenen päivää myöhemmin juoksemalla Prahassa ajan 13.51,2.
Vaikka Kuts menetti maailmanennätyksensä Sándor Iharosille vuonna 1955, oli hän siitä huolimatta yksi ennakkosuosikeista vuoden 1956 olympialaisten 5 000 metrille. Hänen päävastustajansa oli britti Gordon Pirie, joka oli aikaisemmin samana vuonna juossut uuden ME-ajan. Kuts itse taas oli juossut 10 000 metrin maailmanennätyksen 28.30,4 syyskuussa 1956. Olympialaisten 10 000 metrin finaalissa Kuts tapansa mukaan johti kilpailua alusta alkaen. Pirie oli lyöty jo neljä kierrosta ennen maalia ja Kuts juoksi helppoon olympiavoittoon ajalla 28.45,6. Viisi päivää myöhemmin Kuts voitti myös 5 000 metrin olympiakultaa näytöstyyliin ajalla 13.39,6; Pirie jäi hopealle 11 sekuntia hitaammalla ajalla.
Vielä vuonna 1957 Kuts juoksi 5 000 metrillä uusiksi ME-lukemiksi 13.35,0, joka säilyi rikkomattomana tammikuuhun 1965 saakka. Kuts lopetti juoksu-uransa vuonna 1959.
Vladimir Kuts kuoli vuonna 1975 Moskovassa sydänkohtaukseen 48 vuoden ikäisenä.
Frans Mikael Franzén
Frans Mikael Franzén (9. helmikuuta 1772 Oulu – 14. elokuuta 1847 Härnösandin lähellä, Ruotsi) oli suomalainen runoilija, kirkonmies, professori ja akateemikko.
Franzén syntyi oululaiseen kauppiasperheeseen. Jo nuorena hänet huomattiin kirjallisesti lahjakkaaksi, ja hänestä tuli aikansa lapsitähti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi jo 13-vuotiaana, 17-vuotiaana hänestä tuli maisteri ja 20-vuotiaana dosentti. Parhaiten hänet kuitenkin tunnettiin runoilijana, joka vaikutti merkittävästi Runebergiin ja Topeliukseen. Hän myös sepitti rationalistisessa hengessä virsiä, joita on edelleen suomalaisessakin virsikirjassa: numerot 5, 234, 392, 562, 588. Lisäksi hän kirjoitti juomalaulun "Glädjens ögonblick".
1790-luvulla Franzén oli kenties suosituin suomalainen runoilija. Hänen parhaimpia teoksiaan lienee runoelma "Människans anlete".
Franzénin filosofianhistoriallinen avaintyö on Kantin filosofian harrastamisen vakiinnuttaminen Suomeen. Uppsalassa ruotsalaisten kantilaisten, Boëthiuksen ja Höijerin, johdolla opiskellut Franzén oli nuorempana taipuvainen radikalismiin ja uskonnollisen tapakulttuurin kyseenalaistamiseen.
Franzén teki 1790-luvun puolivälissä matkan Pariisiin. Kotimaahan palattuaan hän toimi Turun akatemian kirjastonhoitajana ja otti 1798 hoitaakseen kirjallisuudenhistorian professorin viran. Myöhemmin hän otti vastaan pappisviran. Vuonna 1811 hän muutti Ruotsiin ja toimi siellä muun muassa Ruotsin akatemian jäsenenä ja Härnösandin piispana.
Franzén oli myös jonkin aikaa Åbo tidningar -julkaisun päätoimittajana.
Franz Mikael Franzénin muistopatsas sijaitsee Oulun tuomiokirkon vieressä Franzénin puistossa. Helsingin Kalliossa on Franzéninkatu.
Geoffrey Monmouthilainen
Geoffrey Monmouthilainen (noin 1100–1154) oli englantilainen pappi ja oppinut, joka vaikutti merkittävästi brittiläisen historiankirjoituksen kehitykseen. Hän syntyi Walesissä ja opiskeli Oxfordissa. Opintojensa jälkeen hänet nimitettiin ylidiakoniksi Monmouthiin, ja vuonna 1152 hänestä tuli piispa.
Geoffrey Monmouthilaisen varhaisimpia julkaistuja teoksia oli "Prophetiae Merlini" (”Merlinin ennustukset”). Merlin oli aiemmin tunnettu kymrinkielisessä kirjallisuudessa nimellä Myrddin, mutta Geoffrey muutti teoksessaan velhon ja profeetan nimen Merliniksi, ja niin tämä nimi yleistyi.
Geoffrey Monmouthilaisen tunnetuin teos on "Historia Regum Britanniae", ”Britannian kuninkaiden historia”. Se kertoo Britannian kuninkaista ennen saksien aikakautta. Teos sisältää runsaasti pyhimystaruja, eikä sitä voi pitää täysin luotettavana historiallisena lähteenä. Se kuitenkin vaikutti myöhempiin historioitsijoihin ja kirjailijoihin satojen vuosien ajan. Teoksessa mainitaan ensimmäisen kerran kuningas Arthur ja kuningas Lear. Arthur oli jo aiemmin esiintynyt joissakin muissa teoksissa, mutta Geoffrey Monmouthilainen oli ensimmäinen, joka nimesi hänet kuninkaaksi.
Sakari Kännö
Sakari Kännö (s. 7. huhtikuuta 1941 Tarvasjoki) on suomalainen kirjailija.
Vaasalaistunut Kännö on koulutukseltaan biologi ja hän on työskennellyt kalatalousopettajana ja kalabiologina sekä eläkkeelle jäämiseensä asti hallinto-oikeustuomarina.
Kännön kirjat ovat pääosin Lappi-aiheisia. "Moskusta" valmistui 2003 Tapio Suomisen ohjaama elokuva.
Tracy Austin
Tracy Ann Austin (s. 12. joulukuuta 1962) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja. Hän voitti Yhdysvaltain avointen kaksinpelin kahdesti, vuosina 1979 ja 1981, ja Wimbledonin sekanelinpelin kerran, vuonna 1980, ennen kuin loukkaantumisten sarja katkaisi hänen lupaavan uransa.
Austin voitti juniorina 21 ikäryhmänsä turnausta. Vuonna 1977 hänestä tuli kautta aikain nuorin ammattilaisturnauksen voittanut pelaaja voitettuaan Portlandissa pelatun turnauksen 14 vuoden ja 28 päivän ikäisenä. Myöhemmin samana vuonna hän teki Grand Slam -debyyttinsä Yhdysvaltain avoimissa ja eteni turnauksen puolivälieriin.
Austinista tuli nuorin Yhdysvaltain avoimet voittanut pelaaja vuonna 1979, 16 vuoden ja yhdeksän kuukauden ikäisenä. Hän kohtasi loppuottelussa maailmanlistan ykkösen Chris Evertin, joka oli voittanut turnauksen aiempina vuosina neljästi peräkkäin. Austin voitti ottelun suoraan kahdessa erässä luvuin 6–4, 6–3. Aiemmin samana vuonna Austin oli katkaissut Evertin 125-ottelun mittaisen voittoputken massakentillä voittamalla tämän Italian avointen välierissä.
Austin voitti Yhdysvaltain avoimet toistamiseen vuonna 1981 peitottuaan Martina Navrátilován tiukassa kolmieräisessä kamppailussa luvuin 1–6, 7–6, 7–6.
Vuonna 1980 Austin voitti Wimbledonin sekanelinpelin parinaan veljensä John Austin. Hän selviytyi Wimbledonin kaksinpelin välieriin kahdesti, vuosina 1979 ja 1980.
Austin oli lyhyen aikaa maailmanlistan ykköspelaaja vuonna 1980 rikkoen näin kahden pelaajan, Chris Evertin ja Martina Navrátilován, kuusi vuotta kestäneen valtakauden. Hän oli kolme kertaa voittamassa Yhdysvaltain joukkueessa naisten arvostetuinta nelinpeliturnausta Fed Cupia (vuosina 1979, 1980 ja 1981). Menestyskauden jälkeen hänen peliotteensa alkoivat kuitenkin heikentyä selkävaivojen takia. Hän voitti viimeisen, 29. ammattilaisturnauksensa San Diegossa vuonna 1982. Loukkaantumiset pakottivat hänet lopulta lopettamaan uransa vuonna 1983 vain 21 vuoden iässä.
Austin joutui vuonna 1989 vakavaan auto-onnettomuuteen, mutta selviytyi. Hän yritti paluuta tenniskentille vuosina 1993 ja 1994, muttei menestynyt erityisen hyvin. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1992 kautta aikain nuorimpana pelaajana.
Lopettamisensa jälkeen Austin on toiminut useasti tenniskommentaattorina NBC:llä ja USA Networkillä.
Kaarlela
Kaarlela (, vuoteen 1927 asti "Kokkolan maalaiskunta", ) oli Keski-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Kaarlela liitettiin vuonna 1977 Kokkolaan. Kunta oli kaksikielinen, jossa enemmistö oli vanhastaan ruotsinkielinen, mutta vuoden 1973 alussa suomenkieliset tulivat enemmistöksi.
Kaarlelan keskuspaikka Kirkonmäki (ruots. "Kyrkbacken", ent. Holmbacken) nousi merestä noin 800-luvulla. Kaarlela erosi viimeistään vuonna 1489 Pedersören emäpitäjästä omaksi kirkkopitäjäkseen. Anders Chydenius toimi Kaarlelan kirkkoherrana 1700-luvulla.
Kaarlela tunnettiin vuoteen 1927 asti Kokkolan maalaiskunnan nimellä. Öjan saaristokunta liitettiin Kaarlelaan vuonna 1969, ja 1977 eräänlainen ympyrä sulkeutui, kun Kaarlela liitettiin Kokkolan kaupunkiin. Samalla Kaarlelan ruotsinkielinen nimi "Karleby" siirtyi tarkoittamaan Kokkolaa, jonka ruotsinkielinen nimi oli siihen asti ollut "Gamlakarleby".
Kaarlela oli tunnettu pelimanneistaan.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Kaarlelan taajamat olivat Halkokari (789 asukasta), Kaustari (426 asukasta), osa Kirkonmäestä (1 834 asukasta), Knivsund (298 asukasta), osa Kokkolan keskustaajamasta (503 asukasta), osa Matalamaasta (52 asukasta), Norra Långö (224 asukasta), Palonkylä (767 asukasta) ja Vitsari (239 asukasta). Osa näistä taajamista sijaitsi Kokkolan puolella.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Kaarlelan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970 ja lisäksi vuoden 1975 väkiluku.
Vuonna 1934 Kaarlelasta liitettiin Kokkolaan alue, jossa oli 1 977 asukasta. Öjan väkiluku sisältyy Kaarlelan väkilukuun vuonna 1940, vuosina 1950 ja 1960 Öja on tilastoitu erikseen, ja vuonna 1969 Öja liitettiin Kaarlelaan.
Kemihaara
Kemihaara on kulmakunta Savukoskella, Urho Kekkosen kansallispuiston ja Kemihaaran erämaa-alueen rajalla. Kemihaarassa kolme jokea, Naltiohaara, Keskihaara ja Kemihaara yhtyvät Kemijoeksi.
Kemihaarassa toimi rajavartioasema vuoteen 1992 asti. Sittemmin aseman rakennukset ovat olleet matkailuyritysten käytössä.
E. H. I. Tammio
Eero Heikki Ilos Tammio (4. lokakuuta 1897 Pori – 7. marraskuuta 1955 Helsinki) oli filosofian maisteri ja lakitieteen lisensiaatti. Hän toimi eduskunnan sihteerinä 1936–1955. Lahden kaupunginjohtajana hän toimi vuosina 1931–1933.
Tekstiilitaiteilija ja vaatesuunnittelija Mariaana Tammio von Knorring on E. H. I. Tammion tytär.
Thema
Thema () oli hallinnollinen alue Bysantin valtakunnassa 600-luvulta alkaen. Themajärjestelmä luotiin keisari Herakleioksen ja hänen seuraajiensa aikana.
600-luvun keskivaiheilla valtakunta oli muslimeille ja slaaveille kärsittyjen sotilaallisten tappioiden auheuttamien aluemenetysten seurauksena kriisitilassa, ja Herakleios ja Konstans II muuttivat valtakunnan hallintorakennetta korvaten aikaisemman provinssijärjestelmän sotilaallisten tarpeiden mukaisilla hallinnollisilla alueilla. Uusi järjestelmä tuottikin maalle rauhalliset rajat.
Thema-järjestelmässä talonpojat saivat maanpuolustukseen osallistumisesta palkkioksi omaa maata. Kunkin theman johtajana toimi "strategos", joka toimi alueella sekä sotilaskomentajana että siviilikuvernöörinä.
N!xau
N!xau (16. joulukuuta 1944 – 1. heinäkuuta 2003), alkuperäiseltä nimeltään G!kau tai Cgao Coma, oli maanviljelijä, sani, joka myöhemmin menestyi näyttelijän uralla "Hassut jumalat" -elokuvissa ja niiden hongkongilaisissa jatko-osissa. Hän on Namibian tunnetuin näyttelijä ja 1980-luvulla hänet tunnettiin kaikkialla maailmassa. N!xau ei osannut lukea eikä kirjoittaa.
"Hassut jumalat" -elokuvien ohjaaja Jamie Uysin mukaan N!xau heitti menemään ensimmäisen 300 Yhdysvaltain dollarin arvoisen palkkansa, koska ei ymmärtänyt rahan arvoa. Kerrotaan, että suuria summia hänen alkuaikojen ansioistaan olisi karannut tuulen mukana tai hyeenoiden suihin. Toisaalta toinen tarina kertoo, että N!xau vaati 80 000 Etelä-Afrikan randia jatko-osassa esiintymisestä rakentaakseen tiilitalon, jossa on vesipumppu ja sähköt, itselleen, kolmelle vaimolleen ja lapsilleen. 1990-luvulla kyseinen talo rakennettiin, Mimosa-elokuvatuotantoyhtiön avustuksella.
Elokuvauransa jälkeen N!xau viljeli maissia, kurpitsaa ja papuja ja piti karjaa. Hän osti itselleen joksikin aikaa myös Chevrolet F250 -auton ja palkkasi kuljettajan, mutta myöhemmin myi sen ostaakseen lisää nautoja.
Joidenkin tietojen N!xaun Tsumkwessa sijainneessa talossa oli kolme makuuhuonetta, mutta siellä asui peräti 30 N!xaun sukulaista, jotka myivät talon irtainta omaisuutta omissa nimissään. Kun N!xaun vaimo kuoli, he alkoivat myydä huonekaluja alkoholista. Jossakin vaiheessa N!xau ei enää jaksanut katsella moista toimintaa, vaan myi talonsa paikalliselle liikemiehelle 20 naudasta, viidestä vasikasta ja 20 000 Yhdysvaltain dollarista, jotka olivat osakkeiden ja käteisen muodossa.
Tämän jälkeen N!xau muutti Djokhoen kylään, 27 kilometrin päähän Tsumkwesta. Hän omisti 21 nautaa, 11 lammasta, kaksi polkupyörää, lapiota ja hankoa sekä viisi kirvestä, joista kaksi hän oli valmistanut itse sanien perinteiseen tyyliin. Joidenkin tietojen mukaan hän ansaitsi 2 000 dollaria kuukaudessa Mimosa-yhtiön sijoitusten ansiosta. N!xau ei kuitenkaan piitannut rahasta, vaan eli puoliksi perinteistä sanin elämää, luultavasti osittain ollakseen herättämättä kateutta muissa saneissa. Kerrotaan, että paikallinen kirkko säilytti Mimosa-yhtiön N!xaulle lahjoittamia vaatteita, jotka tämä pystyi laittamaan päälleen vieraillessaan kaupungissa.
Myöhemmin N!xau sairastui tuberkuloosiin, ja lopulta kuoli vuonna 2003 olleessaan metsästämässä helmikanaa.
N!xaulla oli kolme vaimoa ja yhteensä yhdeksän lasta. Sekä lapsista että vaimoista kaksi kuoli.
Röntgenhoitaja
Röntgenhoitaja on lääketieteellisen kuvantamisen ja säteilynkäytön ammattilainen. Röntgenhoitajan koulutus Suomessa on alempi korkeakoulutukinto ja hoitoalan erityiskoulutus, jonka voi suorittaa ammattikorkeakoulussa radiografian ja sädehoidon koulutusohjelmassa.
Suomessa röntgenhoitajia alettiin kouluttaa 1950-luvulla. Silloin nimike oli röntgentekninen apulainen ja koulutus kesti vuoden. Röntgenhoitajaksi nimeke muuttui 1960-luvulla, jolloin koulutus muuttui kaksivuotiseksi. 1970-luvulla koulutus piteni 2,5-vuotiseksi, ja niin kutsuttu vanhamuotoinen röntgenhoitajakoulutus jäi historiaan vuoden 1987 keskiasteen koulu-uudistuksen myötä.
1990-luvulla röntgenhoitajakoulutus siirtyi muiden terveysalan koulutusten tapaan ammattikorkeakouluihin. Tutkintonimikkeeksi tuli nykyinen "röntgenhoitaja (AMK)", ja koulutuksen kestoksi vakiintui 3,5 vuotta. Koulutusohjelma nimettiin radiografian ja sädehoidon koulutusohjelmaksi.
Nykyään röntgenhoitajan koulutus kestää 3,5 vuotta ja virallinen tutkintonimike on "röntgenhoitaja (AMK)". Alaa opiskellaan radiografian ja sädehoidon koulutusohjelmassa kuudessa eri ammattikorkeakoulussa, joista yksi on ruotsinkielinen. Opintojen laajuus on 210 opintopistettä, josta 75 suoritetaan käytännön harjoittelussa työelämässä.
Koulutuksen pääpaino on radiografiatyössä, mutta opintoihin kuuluu myös paljon säteilyfysiikkaa, säteilyturvallisuutta, hoitotyötä, anatomiaa ja laitetekniikkaa. Lisäksi röntgenhoitajaopiskelijat lukevat myös lääketieteellisiä aineita, ruotsia, englantia, terveydenhuoltoalan lainsäädäntöä ja harjoittelevat ensihoitoa ja lääkehoitoa.
Röntgenhoitajan nimikkeestä saa helposti hyvin suppean kuvan siitä, mitä hän tekee työkseen. Tavallisten röntgenkuvausten lisäksi röntgenhoitajat suorittavat magneettikuvauksia, tietokonetomografiakuvauksia, mammografioita, isotooppikuvauksia ja -hoitoja ja antavat sädehoitoa. Lisäksi röntgenhoitajat avustavat ultraäänitutkimuksissa, läpivalaisututkimuksissa ja angiografioissa. Röntgenhoitajat työskentelevät yhteistyössä röntgenlääkäreiden eli radiologien kanssa.
Lumilauta
Lumilauta on talviurheiluväline, jota käytetään lumilautailussa. Lumilauta on pitkä, kapea ja ohut. Lumilautaan on yleensä kiinnitetty lumilautasiteet, joiden avulla lumilautakengät pysyvät kiinni laudassa. Lumilaudan pohja on luistava ja yleensä koristeltu grafiikalla, samoin yläpuoli.
Lumilautaan on olemassa erilaisia siteitä. Kovat siteet on tarkoitettu käytettäväksi mm. ratalaskussa. Pehmeitä siteitä on kahdenlaisia: pumppu- ja step-in-siteitä.
Markkinoilla on paljon erilaisia lautoja erilaiseen laskemiseen (mm. Slopestyle, Big air, ratalasku) ja näiden ominaisuuden vaihtelevat mm. laudan pituuden, jäykkyyden, leveyden ja kaarevuuden mukaan.
Ns. Wide-laudat ovat leveämpiä, isommille monoille sopivia lautoja.
Twintip-laudassa molemmat päät ovat jäykkyydeltään ja muodoltaan identtisiä. Tämä helpottaa laskemista heikompi, ns. "takajalka" edellä.
Parkkilaudoissa kantteja voidaan laudan keskiosasta tarkoituksellisesti tylsyttää. Tällä pyritään parantamaan laudan liukumista boardslideissä kaiteissa ja presseissä.
Jacques Ibert
Jacques François Antoine Ibert (15. elokuuta 1890 – 5. helmikuuta 1962) oli ranskalainen klassisen musiikin säveltäjä.
Ibert oli paljasjalkainen pariisilainen. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa opettajanaan mm. Paul Vidal ja voitti Rooman palkinnon (Prix de Rome) vuonna 1919 kantaatillaan "Le poète et la fée". Vuodesta 1937 hän oli Ranskan akatemian johtaja Roomassa ja johti vuosina 1955-57 Pariisin Opéra-Comique'ia. Hän kuoli Pariisissa.
Ibertin musiikkia pidetään yleensä melko kevyenä, jopa vitsikkäänä. Melodiat ovat houkuttelevia ja värikkäästi orkestroituja. Vaikka Ibert ei kuulunut Les Six-säveltäjäryhmään, hänen musiikissaan on paljon samoja piirteitä. Parhaiten tunnettu on ehkä orkesteriteos "Divertissement" (1930), muita huomattavia sävellyksiä ovat mm. "Escales" (1924) orkesterille, sinfoninen runo "La Ballade de la geôle de Reading" (perustuu Oscar Wilden runoon), huilu- ja saksofonikonsertot sekä sarja "Histoires" pianolle. Lisäksi hän sävelsi oopperoita, baletteja, teatteri- ja elokuvamusiikkia, musiikkia radioon sekä vokaali- ja soitinteoksia.
Autti
Autti on kylä Rovaniemellä Lapin maakunnassa, noin 70 kilometriä itään Rovaniemen keskustasta. Taajama sijaitsee Kemijoen ja Korojoen liittymäkohdassa. Autti kuuluu Yläkemijoen alueeseen.
Sana "autti" on saamen kieltä ja tarkoittaa "syvää rotkoa". Kylä on saanut nimensä Kemijokilaakson mukaan.
Auttin alueella on ollut asutusta jo 1660-luvulta lähtien. 1950-luvulle saakka Auttia ja vastarannan Pikkukylää erotti Pirttikoski-niminen koski. Pirttikosken tunnelivoimalaitoksen valmistuessa koski hiljeni ja syntyi Pirttikosken kylä.
Auttissa sijaitsee Auttikönkään luonnonhoitometsä, joka kuuluu Pohjois-Suomen vanhojen metsien suojeluohjelmaan. Alueen läpi virtaa Auttijoki paikoin erittäin vaikuttavassa kanjonissa kallioiden välissä.
Brandi Carlile
Brandi Carlile (s. 1. kesäkuuta 1981, Ravensdale, Washington, Yhdysvallat) on country & western -muusikko. Hän sekä säveltää, kirjoittaa että laulaa. Columbia Records julkaisi Carlilen esikoisalbumin "Brandi Carlile" vuonna 2005. Rolling Stone -lehti nimesi hänet yhdeksi kymmenestä artistista, joihin tulisi tulevaisuudessa kiinnittää huomiota.
Carlilea on kehuttu tunteikkaasta äänestään, joka erottuu hyvin perinteisestä country & western -lauluäänestä, olematta oikeastaan lainkaan perinteinen kyseiselle musiikkityylille.
Paavo Säippä
Paavo Erkki Säippä (1. lokakuuta 1902 Ylitornio – 14. joulukuuta 1991 Kauniainen) oli suomalainen virkamies, koulutukseltaan lakitieteen kandidaatti ja varatuomari.
Paavo Säippä suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1925 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1928. Hän toimi Ylitornion ja Turtolan (nykyisin Pello) nimismiehenä vuosina 1927–1930, Rovaniemen kauppalanjohtajana vuosina 1930–1933 sekä Lahden kaupunginjohtajana vuosina 1933–1938. Valtiollisen poliisin päällikkönä hän työskenteli vuosina 1938–1941. Nimitykseen vaikuttivat voimakkaasti sisäministeri Urho Kekkonen ja Maalaisliiton keskeinen hahmo Kaarlo Hillilä. Jälkimmäinen toi Säipän esiin ja Kekkonen haki valinnalle tuen Väinö Tannerilta. Säipän kausi valtiollisessa poliisissa jäi lyhyeksi Suomen Saksa-suuntauksen vahvistuessa. Häntä seurasi tehtävässä varatuomari Arno Anthoni. Entisen Etsivän keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki ja apulaispäällikkö Bruno Aaltonen sekä Suomen aseveljien liitto olivat Säipän eron taustalla.
Myöhemmin Säippä toimi valtiovarainministeriön osastopäällikkönä ja hallitusneuvoksena ja vuodesta 1959 ministeriön kansliapäällikkönä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1969.
Pilaus
Pilaus on eräänlainen tahallaan tai vahingossa ihmiselle tai esineelle aiheutunut vika tai sairaus suomalaisessa kansanperinteessä.
Noita saattoi aiheuttaa pilauksen eli pilata ihmisen, jos hän sai uhrinsa osia eli vaikkapa tämän hiuksia, ruumiineritettä tai palan kynttä haltuunsa. Nämä "ihmisen osat" edustivat koko ihmistä, joten niitä vahingoittamalla uskottiin voitavan vahingoittaa ihmistä. "Osat" joko tuhottiin tai laitettiin vaaralliseen paikkaan. Niitä saatettiin laittaa veteen tai jopa kalan suuhun, jossa niiden uskottiin menevän manalaan. Pilauksen uskottiin aiheuttavan raivohulluutta, tuskia ja jopa kuoleman. Pilauksen ajateltiin vievän ihmistä jatkuvasti syvemmälle sairauteen, joten parantajan oli toimittava pikaisesti.
Myös esineet saattoivat pilaantua; ne saattoivat menettää kykynsä toimia tarkoituksenmukaisella tavalla. Esimerkiksi kalastus- ja metsästysvälineet saattoivat menettää tehonsa. Joskus naisen harppaamisen miesten esineiden yli uskottiin pilaavan nämä esineet.
Kohtaus (kansanperinne)
Suomalaisessa kansanperinteessä kohtaus tarkoittaa äkillisesti iskevää sairaalloista tilaa, jonka aiheuttaa ihmisen "kohtaaminen" haltijan tai vainajan sielun kanssa. Kohtaamisessa näkymätön henkiolento tulee ihmiseen kiinni tai asettuu tämän sieluun. Kohtaus on edelleen sanana käytössä, tarkoittaen monenlaisia sairauskohtauksia. Kohtauksille annetut selitykset ja hoitomuodot sitä vastoin ovat täysin muuttuneet.
Kohtaus (henkiolennon kanssa) täytyi pystyä erottamaan muista vaivoista, jotta siihen olisi osattu kohdistaa sopivaa hoitoa. Kohtauksen tunnistamiseen käytettiin mittausta. Ihmisestä otettiin joitakin mittoja, esimerkiksi etäisyys oikeasta isovarpaasta vasemman käden sormeen, ja vasemmasta isovarpaasta oikean käden sormeen. Mikäli näitä tuloksia vertailtaessa ilmeni merkittäviä eroja, oli vaivana kohtaus. Ilmeisesti uskottiin, että tullessaan ihmiseen henkiolento oli tuonut jotakin, joka saatettiin löytää mittaamalla. Mikäli mittaus vahvisti kyseessä olevan kohtauksen, oli erään perinteen mukainen hoito potilaan pelästyttäminen.
Mehmed I
Mehmed I Çelebi (lisänimeltään Kirisci, "Teloittaja") (1382 – 26. toukokuuta 1421) oli Osmanien valtakunnan sulttaani ja yksi Bayezid I:n pojista.
Kun Timur Lenk voitti osmanit Ankaran taistelussa ja vangitsi Beyazid I:n, syntyi 11 vuotta kestänyt osmanien interregnum, hajaannuskausi ilman kiistämätöntä hallitsijaa Osmanien valtakunnassa. Hajaannuskauden aikana Bayezidin pojat kukin vuorollaan tavoittelivat sulttaaniutta Mehmediltä, jonka Timur Lenk oli valinnut vallanperijäksi. Mehmedin onnistui valloittaa joitakin osia Anatoliasta, mikä takasi hänelle suurimman tuonaikaisen sotilasreservin Osmanien valtakunnassa. Ensimmäiseksi hän soti veljeään İsaa vastaan ja voitti tämän Ulubadin taistelussa 1403. İsa pakeni, mutta joutui pian Mehmedin agenttien surmaamaksi. Mehmed tuki veljeään Musaa, kun tämä kukisti heidän vanhimman veljensä Rumelian hallitsijaksi julistautuneen Suleimanin vuonna 1410. Koska Musan julma ja mielivaltainen hallinto herätti vihaa ja katkeruutta niin ulkomailla kuin kotimaassakin, Mehmed liittoutui Bysantin keisarin Manuel II Palaiologoksen kanssa. Mehmed pystyi nyt kulkemaan Dardanellien salmen kautta, valtasi nopeasti Traakian ja surmautti veljensä Musan.
Kun Mehmed oli lopulta selviytynyt voittajaksi, hän nimitytti itsensä sulttaaniksi 1413 Adrianopolissa (Edirne). Hän elvytti valtakuntaa, siirsi pääkaupungin Bursasta Adrianopoliin ja valloitti osia Albaniasta, turkkilaisten emiraatin Candaroglun ja kristittyjen valtakunnan Kilikian. Liitto Bysantin kanssa velvoitti Mehmedin nimittämään Bysantin keisaria "isäksi ja yliherraksi" ja osoittamaan tälle uskollisuutta kaikissa oloissa — tätä voidaan pitää Bysantin viimeisenä poliittisena voittona. Mehmed kuoli vuonna 1421 ja uudeksi sulttaaniksi tuli hänen poikansa Murad II.
Taikapiiri
Taikapiiri on maahan tai maahan levitettävälle pergamentille piirretty ympyrä, jolla maagikko suojaa itsensä pahoilta hengiltä. Perinne on tunnettu vähintään 5000 vuoden ajalta. Taikapiiri piirrettiin suojeltavan ihmisen tai kohteen ympärille teräaseella, puukepillä tai liidulla.
Suomessa taikapiirillä suojattiin esimerkiksi aviopari häiden yhteydessä. Samalla saatettiin lukea loitsu, jonka mukaan mukaan piiri on rautatarha, joka juurtuu maaemään ja nousee taivaiseen. Varsinkin taikapiirin toivottiin torjuvan kateita.
Noidankehä saatettiin tehdä jokseenkin samaan tapaan, mutta siinä missä taikapiiri koettiin myönteiseksi ja suojelusta antavaksi, noidankehät liittyivät lähinnä pelättyihin ja paheksuttuihin taikuuksiin, ja niillä saatettiin vahingoittaa ja hallita niihin joutuneita.
Vielä edelleen sanojen ”taikapiiri” ja ”noidankehä” eläessä lähinnä vertauskuvina on taikapiiri myönteinen vertaus, noidankehä taas kielteinen.
Sairilan linnavuori
Sairilan linnavuori on Etelä-Savossa Mikkelin Sairilan länsipuolella sijaitseva linnavuori.
Linnavuori sijaitsee Mikkelin asemalta 4,3 kilometriä itään ja Saimaan Mustaselän itäpuolella lähellä Sairilan koulukotia. Kalliohuippuinen mäki kohoaa 40 metriä Mustaselän yläpuolelle. Sen rinteet ovat jyrkät lukuun ottamatta eteläisessä ja itäisessä suunnassa. Länsirinteessä on erittäin jyrkkä kallioseinämä. Etelärinteessä sijaitsee matala ja usean metrin levyinen maavalli, jonka katkoksessa arvellaan olleen parimetrinen kivillä vahvistettu kulkuaukko. Maavallin vieressä on myös vallihaudaksi tulkittu rakenne. Mäen laelle johtaa kaksi käytävältä vaikuttavaa painannetta, joiden tukkimiseen tarkoitettuja kiviröykkiöitä löytyy maastosta edelleen. Maavalli on voinut tukea paaluvarustusta, mutta sen jäänteitä ei ole enää jäljellä.
Sairilan linnavuorta on tutkittu arkeologisilla kaivauksilla vuonna 1888 (Hjalmar Appelgren). Vuonna 1972 (Matti Huurre) suoritettiin vain pintapuolinen tutkimus.
Linnavuori saattaa olla keskiaikainen, sillä myös Sairilassa sekä Visulahden ja Norolan alueilla on ollut muinaislöytöjä. Linnavuoren toteutustapa – sijainnista puhumattakaan – viittaa vahvasti karjalaiseen taustaan. Yleisen käsitykseen mukaan linnavuori olisi varustettu 1100- ja 1200-lukujen aikana.
Vuonna 1991 (Hannu Poutiainen) suoritettiin linnavuorella kasvuston perusraivaus, jossa linnan alueilta poistettiin vesakkoa ja katajikkoa. Maavallien päällä kasvaneet tukkipuut poistettiin.
Thorvald Strömberg
Lennart Thorvald Strömberg (17. maaliskuuta 1931 Kirkkonummi – 9. joulukuuta 2010 Tammisaari) oli suomalainen Helsingin olympialaisten 1952 kajakkimelonnan olympiavoittaja.
Strömberg voitti ensimmäisellä ulkomaanmatkallaan Kööpenhaminan MM-kilpailuissa 1950 kultaa 10 000 metrillä ja hopeaa 1 000 metrillä. Pidemmällä matkalla hän kukisti maineikkaan ruotsalaisen Gert Fredrikssonin, mutta hävisi tälle 1 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän meloi PM-kilpailuissa toiseksi 10 000 metrillä. Helsingin olympialaisissa 1952 Strömberg voitti kultaa 10 000 metrillä yli 11 sekunnin erolla Fredrikssoniin. 1 000 metrillä Strömberg sai Fredrikssonin jälkeen hopeaa.
Melbournen olympialaisissa 1956 Strömberg kärsi vatsataudista. Hän sijoittui 10 000 metrillä neljänneksi ja karsiutui 1 000 metrillä alkuerissä. Prahan MM-kilpailuissa 1958 hän voitti toistamiseen 10 000 metrin maailmanmestaruuden. Hän sijoittui rankkasateessa käydyssä kilpailussa alun perin kolmanneksi, mutta nousi voittajaksi kahden kärkimelojan tultua hylätyksi ratarikon vuoksi.
Strömberg toimi urheilu-uransa jälkeen useissa tehtävissä Suomen Kanoottiliitossa sekä tammisaarelaisen melontaseuran puheenjohtajana. Vuonna 2000 hän sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.
Strömberg vietti lapsuutensa isovanhempiensa kanssa saaristossa. Pitäessään kilpailutaukoa hän muutti Helsinkiin, jossa suoritti keskikoulun, ja sen jälkeen hän opiskeli Ruotsissa moottoritekniikkaa. Hän työskenteli runsaat 30 vuotta venealan maahantuontiliikkeessä Hanke-Palsbo Oy:ssä. Eläkkeelle jäätyään hän palasi Tammisaareen, jonne hän perusti venealan yrityksen Tescon Marinen, jonka johtajana hän toimi vuoteen 2007.
Strömberg kuoli kotikaupungissaan Tammisaaressa 9. joulukuuta 2010.
ECMWF
ECMWF eli Euroopan keskipitkien sääennusteiden keskus (engl. "European Centre for Medium-Range Weather Forecasts") on tietokonekeskus, jonka alkuperäinen tarkoitus on tuottaa nk. keskipitkiä eli 10 vuorokauteen saakka ulottuvia numeerisia sääennusteita maailmanlaajuisesti.
Keskus perustettiin vuonna 1975 Englantiin Readingin kaupunkiin ja sen jäseninä oli aluksi 17 maata, muun muassa Suomi. Nykyisin keskuksen toimintaan osallistuu 25 maata, ja vuonna 2005 tehdyn päätöksen mukaan sen toimintaan voivat osallistua kaikki EU-maat. Ensimmäisen ennusteensa keskus tuotti kesäkuussa 1979.
Nykyisin keskuksessa kehitellään myös yli 10 vuorokauden ennusteita eli kuukausiennusteita ja kausiennusteita ja tehdään paljon muutakin tutkimusta. Moni suomalainenkin meteorologian asiantuntija on työskennellyt keskuksen palveluksessa tai osallistunut sen järjestämään koulutukseen. Keskuksessa on käytetty aina maailman nopeimpia supertietokoneita. Ensimmäinen tietokone oli Cray-1. Välillä käytössä oli IBM Cluster 1600. Vuonna 2014 käyttöön otettiin uusi Cray.
ECMWF:n verkkosivu
Kurt Wires
Kurt Oskar Wires (alk. Virtanen, 28. huhtikuuta 1919 Helsinki – 22. helmikuuta 1992 Helsinki) oli kilpameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja, myöhemmin liikemies.
Yrjö Hietanen
Yrjö Jalmari Hietanen (12. heinäkuuta 1927 Helsinki – 26. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kilpameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja Helsingin kisoista 1952 parinaan Kurt Wires.
Hietanen edusti koko uransa ajan Merimelojia. Hän liittyi seuraan 1943 ja oli sen puheenjohtaja 1983–1987.
Hietanen omisti osaksi sähköalan yrityksen Oy C. A. Lindbergin, jonka toimitusjohtaja hän oli. Hän luopui omistuksesta 1984.
Hietanen sai opetusministeriön Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2000.
Active Directory
Active Directory (AD) on Microsoftin Windows-toimialueen käyttäjätietokanta ja hakemistopalvelu, joka sisältää tietoa käyttäjistä, tietokoneista ja verkon resursseista. Se mahdollistaa keskitetyn resurssien jakamisen käyttäjille ja sovelluksille sekä tarjoaa tavan nimetä, kuvata, paikallistaa, hallita ja suojata käytössä olevia verkon resursseja.
Active Directory -hakemistopalvelu on sisälletty Microsoft Windows Server 2016, Microsoft Windows Server 2012, Microsoft Windows Server 2008, Microsoft Windows Server 2003 ja Microsoft Windows Server 2000 -käyttöjärjestelmiin.
Tantaali
Tantaali () on siirtymämetalleihin kuuluva harvinainen, siniharmaakiiltoinen alkuaine, jonka järjestysluku on 73. Sitä käytetään kirurgien välineissä ja implanteissa, sillä se ei reagoi ruumiinnesteiden kanssa. Tantaalia käytetään myös kemianteollisuudessa, tantaalikondensaattoreissa, sähköputkissa ja aikaisemmin hehkulampun hehkulangoissa. Tantaalikarbidi (TaC, CAS-numero 12070-06-3) on osana kovametalliseoksissa. Tantaalia tavataan pääasiassa tantaliitti-mineraalissa, (Fe, Mn) TaO.
Tantaalin CAS-numero on 7440-25-7. Tantaali reagoi halogeenien ja hapettimien kanssa aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran.
Luonnossa oleva tantaali sisältää kahta isotooppia eli Ta ja Ta. Tantaalilla on olemassa myös muita ydinreaktioissa esiintyviä isotooppeja, mutta niitä ei käytännössä esiinny luonnossa esiintyvissä mineraaleissa.
Ruotsalainen kemisti ja mineralogi Anders Gustaf Ekeberg löysi tantaalin 1802 analysoidessaan kahta mineraalinäytettä. Toinen näytteistä oli peräisin Kemiöstä Suomesta ja toinen Ytterbystä Ruotsista. Monet kemistit pitivät tantaalia kuitenkin tuolloin samana aineena kuin vuotta aiemmin löydettyä niobiumia. Tantaalin eristi (epäpuhtaana) ensimmäisenä ruotsalainen kemisti Jöns Jacob Berzelius vuonna 1820. Puhdasta tantaalia onnistui kuitenkin valmistamaan vasta saksalainen kemisti Werner von Bolton vuonna 1903. Tantaali on saanut nimensä kreikkalaisessa mytologiassa esiintyneen Lyydian kuninkaan ja Zeuksen pojan Tantaloksen mukaan. Niobium on puolestaan saanut nimensä Tantaloksen tyttären Nioben mukaan.
Suurimmat tantaalikaivokset ovat nykyisin Thaimaassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Brasiliassa, Portugalissa ja Kanadassa. Suurin osa tantaalista saadaan kuitenkin tinan valmistuksen sivutuotteena.
Intiaanikesä
Intiaanikesä () tarkoittaa lämmintä jaksoa, joka tulee syyskylmien alettua. Käsite tulee Pohjois-Amerikasta, jossa intiaanit pitivät syksyllä, yleensä lokakuun puolivälissä tullutta lämmintä säätä suotuisana metsästykselle ja sotimiselle siirtokuntia vastaan.
Suomeen käsite "intiaanikesä" tuli 1900-luvun alussa. Ilmiö on ollut tunnettu aiemminkin. Vanha kansa puhui "Pärttylin pikkukesästä" (Pertun päivän 24. elokuuta mukaan). Muissakin maissa kansanperinne tuntee jonkin, yleensä myöhäisemmän merkkipäivän, jonka aikoihin intiaanikesän uskotaan usein sattuvan ja josta johtuu siitä käytetty nimitys. Niinpä Ruotsissa käytetään nimitystä "brittsommar" Pyhän Birgitan (7. lokakuuta) mukaan, Englannissa "kaikkein pyhäin kesä ()" pyhäinpäivän mukaan ja Ranskassa "Pyhän Martin kesä" () martinpäivän (10. marraskuuta) mukaan. Puhutaan myös "akkainkesästä" ().
Johannes XXII
Paavi Johannes XXII Jacques d'Euse, (1249 – k. 4. joulukuuta 1334) oli paavina 7. elokuuta 1316 – 4. joulukuuta 1334.
Kahden vuoden aukko ("sede vacante") Klemens V:n vuonna 1314 tapahtuneen kuoleman ja Johannes XXII:n valinnan välillä vuonna 1316 johtui kahteen eri leiriin jakaantuneiden kardinaalien välisistä jyrkistä erimielisyyksistä. Lopulta Ranskan kuningas Filip V Pitkä onnistui järjestämään konklaavin Lyonissa, johon osallistui 23 kardinaalia. He valitsivat paaviksi Johannes XXII:n, joka asettui edeltäjänsä tavoin Avignoniin Rooman sijasta.
Johannes XXII oli taitava hallintomies ja organisaattori, mutta myös kiistanalainen hahmo, sillä hän sekaantui innokkaasti politiikkaan.
COS-B
COS-B oli laukaisuaikanaan uuden Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ensimmäinen satelliitti. Se laukaistiin avaruuteen 9. elokuuta 1975. COS-B oli ensimmäinen ESROn (ESAn edeltäjä) ja ESAn tiedesatelliiteista, joka kuljetti vain yhtä tiedelaitetta, joka oli kokonainen gammasäteitä mittaava teleskooppi. Täten se oli ESAn ensimmäinen avaruusteleskooppi.
Satelliitti laukaistiin Delta 2913-kantoraketilla Vandenbergin tukikohdasta Kaliforniasta. Kuten aikanaan oli tapana satelliitin toimintaiäksi oli määritetty vain yksi vuosi. Se kuitenkin toimi 25. huhtikuuta 1982 asti, jolloin sen asennonsäädön trustereiden käytetty typpikaasu loppui. Satelliitti teki vain 30 havaintoa, koska gammapurkaukset ovat harvinaisia.
COS-B:n kiertoradan säde oli noin 100 000 km, jolloin se pystyi toimimaan Maata suojaavien mutta satelliiteille haitallisten Van Allenin säteilyvyöhykkeiden yläpuolella . Kiertoaika oli 37 tuntia . Radan inklinaatio oli 90 astetta.
Satelliitti oli sylinterimäinen
Satelliitti tuhoutui ilmakehässä 18. tammikuuta 1986. Sen seuraajia olivat ESA:n satelliitit EXOSAT, XMM-Newton ja INTEGRAL.
Kemiantekniikka
Kemiantekniikka on prosessitekniikkaan sisältyvä tekniikan ala, jossa keskitytään kemiallisten prosessien kehittämiseen ja tekniseen toteuttamiseen teollisessa mittakaavassa. Kemiantekniikka on insinööritaitoa, jossa sovelletaan luonnontieteitä, esimerkiksi fysiikkaa ja kemiaa, sekä matematiikkaa tekniikan kehittämiseen. Teollisesta näkökulmasta prosessitekniikka on laajempi käsite kuin kemiantekniikka, koska teollisten prosessilaitosten tuotantotekniikkaan sisältyy osia, jotka eivät ole kemiantekniikkaa.
Esimerkkinä voisi käyttää appelsiinin mehustamista. Laboratoriossa se tehtäisiin käsin puristamalla. Menetelmä ei kuitenkaan laajennu suureen mittakaavaan, koska se vaatisi armeijan työntekijöitä puristamaan joka appelsiinin käsin. Teollisuusmittakaavaan prosessi automatisoidaan. Esimerkiksi kone kuorii appelsiinin, jonka toinen kone murskaa ja suodattaa mehun pois.Kemiantekniikka ei ole "kemiaa", joka on luonnontiede. Kemiantekniikkaan ei kuulu paperinvalmistus tai puunjalostus itsessään. Metsäteollisuus tai paperi- ja selluteollisuus ovat erillisiä aloja, jotka ovat tilaaja-, eli asiakasaloja kemiantekniikalle. Esimerkiksi paperikoneen vedenpuhdistus on tyypillinen toimeksianto kemiantekniikan asiantuntijoille puunjalostuksessa.
Kemiantekniikan soveltamiseen tarvitaan myös riittävä määrä asiantuntemusta kemiasta:
Kemianteollisuus on metsäteollisuuden jälkeen Suomen toiseksi suurin teollisuudenala. Kemian tekniikan sovelluskohteita ja Suomessa alalla toimivia yrityksiä:
Kemiantekniikan suomalaisia ammattiopistotutkintoja ovat prosessinhoitaja sekä laborantti ja ammattikorkeakoulututkintoja insinööri (AMK) sekä insinööri (ylempi AMK). Kemiantekniikan ammattikorkeakouluohjelmia on Turun ammattikorkeakoulussa ja Metropoliassa, aikaisemmin myös Satakunnan ammattikorkeakoulussa. Kemiantekniikan yliopistotutkintoja ovat tekniikan kandidaatti, diplomi-insinööri, tekniikan lisensiaatti sekä tekniikan tohtori. Kemian tekniikan yliopistotason koulutusta saa Suomessa seuraavista yliopistoista: Aalto-yliopisto, Oulun yliopisto, Åbo Akademi ja Lappeenrannan teknillinen yliopisto.
Kyösti Lehtonen
Kyösti Eemil Lehtonen (13. maaliskuuta 1931 Jämsä – 15. marraskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiavoittaja.
”Köpi” Lehtonen voitti olympiakultaa Melbournen 1956 olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin kevyessä sarjassa (alle 67 kg). Hän saavutti voittonsa 6. joulukuuta, Suomen itsenäisyyspäivänä. Urheilutoimittajat valitsivat hänet vuonna 1956 Suomen toiseksi parhaaksi urheilijaksi.
Rooman 1960 kesäolympialaisissa Lehtonen paini ratkaisemattoman kevyen sarjan sittemmin voittaneen Avtandil Koridzen kanssa, mutta sijoittui vasta viidenneksi. Tokion 1964 kisoissa hän voitti kaksi ottelua, mutta ei päässyt jatkoon oltuaan punnituksessa ylipainoinen.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Lehtonen saavutti kahdesti hopeaa. Napolissa 1953 vain Ruotsin Gustav Freij oli häntä parempi. Karlsruhessa 1955 voiton vei Neuvostoliiton Grigori Garmanik.
Lehtonen selätti 6. tammikuuta 1954 Malmön kansainvälisissä painikilpailuissa hallitsevan maailmanmestarin Gustav Freijin.
Aktiiviuransa lopulla Lehtonen siirtyi valmennustehtäviin. Vuonna 1963 hän oli valmentajana puoli vuotta Norjassa ja kuukauden verran Tanskassa. Helsingin Painimiesten valmentajana hän toimi vuosina 1965–1967. Heinäkuussa 1971 hän siirtyi Suomen Painiliiton päävalmentajaksi. Tässä tehtävässä hän kiinnitti huomiota painijoiden peruskunnon luomiseen: harjoituksen pituus ei ole määräävä vaan laatu. Tämän Suomen edustuspainijat saivat tuntea nahoissaan, kun Lehtonen aloitti kovan rääkkinsä leireillä. Painiliiton valmennusvaliokunnan jäsen Lehtonen oli vuodesta 1972 lähtien. Päävalmentajana hän toimi vuoteen 1974 saakka.