hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cairns-ryhmä
Cairns-ryhmä on 19:n maataloustuotteita vievän maan eturyhmä. Sen jäsenmaat ovat Argentiina, Australia, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Etelä-Afrikka, Filippiinit, Guatemala, Indonesia, Kanada, Kolumbia, Malesia, , Pakistan, Paraguay, Peru, Thaimaa, Uruguay ja Uusi-Seelanti.
Nimi on peräisin Australian Cairns-nimisestä kaupungista, jossa sen perustamiskokous pidettiin 1986. Australian hallitus johti ryhmän muodostamista, mutta eräät Kaakkois-Aasian maat ovat olleet maatalouskaupan yhteistyössä ASEANin kautta.
Ryhmä ajaa radikaalia maatalousreformia ja tukien poistamista.
Danakilin aavikko
Danakilin aavikko on Etiopiassa sijaitseva aavikko, joka ulottuu myös Eritrean ja Djiboutin alueille.
Afarin syvängössä sijaitseva aavikko on yksi maailman kuumimmista paikoista. Päivän keskilämpötila Danakililla on 27 °C ja korkeimmillaan lämpötila nousee 50 °C:een. Vuotuinen sademäärä on alle 200 mm.
Danakilin alueella on merkittävää seismistä aktiivisuutta ja useita aktiivisia tulivuoria. Aavikon merkittävin luonnonvara on vuorisuola, jota saa suolatasangoilta alueen suolajärvien ympäriltä. Danakilin aavikolla on myös mangaani- ja potaskavaroja.
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – miesten 50 metrin pienoiskiväärin makuuammunta
Miesen 50 m pienoiskiväärin makuu ammuttiin 19. syyskuuta. Kilpailun voitti Tšekkoslovakian Miroslav Varga tuloksella 703.9 (600+103.9).
Peruskilpailun jälkeen kilpailua johti Varga sivuavalla ME:llä. Peruskilpailussa olosuhteet muuttuivat nopeasti tuuliseksi, sateiseksi ja hämäräksi, siksi Varga ampui kilpailun 28 minuutissa. Finaaliin lähdettäessä tilanne oli tasainen, koska kaikki kahdeksan ampujaa olivat kolmen pisteen sisällä. Finaalissa Varga ampui varmasti voittoon 1.1 pisteen erolla, vaikka hopeamitalisti korealainen Young Chul-Cha uhkasikin häntä välillä. Korealaisyleisö innostui kannustamaan Youngia niin, että alkoivat taputtaa kierrosten aikana ennen kuin kaikki ampujat olivat ehtineet laukaista aseensa. Pronssille ampui Unkarin Attila Záhonyi.
Kilpailussa Suomea edustivat Juha Hirvi ja Kurt Thune. Molemmat sijoittuivat jaetulle sijalle 24. tuloksella 594. Kummatkin ampujat ampuivat hitaasti, joka oli huono valinta jatkuvasti vaikeutuvissa olosuhteissa.
Asemakirjuri
Asemakirjuri on nykyisin poistettu rautatiealan ammatti.
Asemakirjuri oli suurempien rautatieasemien vuorotyönjohtaja, joka hoiti asemaa iltaisin ja öisin. 
Asemakirjurin pätevyysvaatimuksiin kuului kauan sähkötystaito, kunnes lennättimet poistettiin käytöstä.
Yleisesti asemakirjurit toimivat aseman konttorinhoitajina eli huolehtivat aseman kirjanpidosta, lipunmyynnistä, rahti- ja kiitotavarasta sekä postista ja kaikenlaisesta muustakin juoksevasta työstä.
Asemakirjurit kuuluivat vuoden 1950 käskykirjeen mukaan (käskykirje 40/1950)yhdeksänteen virkapukuluokkaan . Asemakirjurilla oli oikeus käyttää punaista junasuorittajan virkalakkia jossa leukanauhat olivat hopeanväriset. Kapearaiteisilla rautateillä ei asemakirjureilla ollut yleensä varsinaista virkapukua, ainoastaan virkalakki.
Asemapäällikkö
Asemapäällikkö on VR:n käytöstä poistunut rautatiealan ammatti. Asemapäällikkö toimii kunkin liikennepaikan vastuullisena päällikkönä. Hänen kauttaan kulkee kaikki toiminta asemalla.
Asemapäällikön pätevyysvaatimuksiin kuului sähkötystaito aina lennättimen käytöstä poistamiseen asti. Tämä ei ollut mikään ongelma, koska pääsääntöisesti asemapäälliköksi ylennyttiin asemakirjurin kautta. Suurimmilla asemilla oli erikseen sähköttäjä.
Aiemmin asemapäällikkö toimi vain päivävuorossa ja muita aikoja varten asemilla oli asemakirjuri. Asemapäällikkö kuului kuudenteen eli toiseksi korkeimpaan kentällä toimivaan virkapukuluokkaan. Hihalaatassa oli yksinkertainen ristikkonauha ja sen alla kaksi puolileveää nauhaa. Virkalakin leukapunokset olivat kullanväriset.
Asemapäällikkö hoiti suuret linjat ja kantoi päävastuun. Hän toimi tarvittaessa myös epäitsenäisten liikennepaikkojen vastuullisena johtajana, näin muun muassa Jokioisten rautatiellä, jossa Minkiön asema oli Jokioisten aseman alainen laiturivaihde, vaikka siellä oma pysäkinhoitaja olikin.
2000-luvulla asemapäällikön nimike poistettiin virkakäytöstä. Nimike on edelleen käytössä muun muassa Jokioisten Museorautatiellä.
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – miesten 50 metrin pienoiskiväärin moniasentokilpailu
Miesten 50 m pienoiskiväärin makuu ammuttiin 22. syyskuuta. Kilpailun voitti Ison-Britannian Malcolm Cooper tuloksella 1279.3 (1180+99.3).
Peruskilpailun jälkeen Ison-Britannian ampujilla oli kaksoisjohto. Alister Allan johti, uudella peruskilpailun olympiaennätyksellä 1681, ennen pisteen päässä olevaa lajin hallitsevaa olympiavoittajaa Malcolm Cooperia. Finaalissa Allan ei kyennyt säilyttämään johtapaikkaansa, vaan ampui finalisteista huonoimman finaalisarjan 94.6. Hän oli lopulta hopeamitalisti, kun Cooper nousi voittoon 3.7 pisteen erolla. Cooperista tuli ensimmäinen ampuja, joka on pystynyt puolustamaan olympiakultaansa tässä lajissa. Pronssille nousi neuvostoliittolainen Kirill Ivanov, joka ampui loistavan finaalisarjan 102.0 pistettä.
Kilpailussa Suomea edustivat Juha Hirvi ja Kurt Thune. Hirvi sijoittui kilpailussa 17. tuloksella 1167. Hän olisi tarvinnut kuusi pistettä päästäkseen finaaliin. Thune oli vasta 34. tuloksella 1159.
Cause for Conflict
Cause for Conflict on thrash metal -yhtye Kreatorin vuonna 1995 julkaistu seitsemäs albumi. Albumi jatkoi musiikillisesti "Renewal" -albumilla aloitettua kokeilevampaa, vähemmän thrash-pitoista vaihetta. "Cause for Conflict" on Kreatorin ainoa albumi, jolla rumpali Jürgen Reil ei ole mukana.
Kaikki kappaleet sanoittanut Mille Petrozza.
Outcast (albumi)
Outcast on thrash metal -yhtye Kreatorin vuonna 1997 julkaistu kahdeksas albumi. Levyllä on kuultavissa vaikutteita industrialista ja goottirockista.
Béla Bakosi
Béla Bakosi (s. 18. kesäkuuta 1957) on entinen unkarilainen kolmiloikkaaja.
Bakosi sijoittui Prahan EM-kilpailuissa 1978 kolmiloikassa 15:nneksi tuloksella 15,74 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 16,47 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin sijoittuessaan pronssille tuloksella 17,04 m. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän oli seitsemäs tuloksella 16,83 m. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei osallistunut Unkarin liityttyä kisoja boikotoivien maiden joukkoon. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 Bakosi sijoittui 12:nneksi tuloksella 16,09 m.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Bakosi saavutti kuusi mitalia. Kultaa hän voitti Sindelfingenissä 1980 tuloksella 16,86 m ja Milanossa 1982 tuloksella 17,13 m. Lisäksi hän ylsi pronssille Budapestissa 1983 tuloksella 16,90 m, Göteborgissa 1984 tuloksella 17,15 m ja Madridissa 1986 tuloksella 16,93 m sekä hopealle Budapestissa 1988 tuloksella 17,25 m.
Gábor Katona
Gábor Katona (s. 1. lokakuuta 1952) on unkarilainen kolmiloikkaaja.
Katona sijoittui alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1970 kolmiloikassa kolmanneksi ja pituushypyssä kymmenenneksi. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui kolmiloikassa 12:nneksi tuloksella 16,18 m. Sisäratojen EM-kilpailuissa Wienissä 1979 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 16,54 m.
Mies San Fernandosta
Mies San Fernandosta on James Fargon ohjaama toimintakomedia vuodelta 1978. Se merkitsi suunnanvaihtoa Eastwoodille, sillä elokuva sisältää paljon komediallisia tilanteita ja ajoittain lähes sarjakuvamaisia nyrkkitappeluita, jotka eivät ole raakoja ja väkivaltaisia kuten Eastwoodin aiemmissa elokuvissa. Lisäksi juoni ei ole kovin merkittävä; elokuva nojaa enimmäkseen humoristiseen tilannekomiikkaan ja kantrimusiikkiin. Eastwoodin "apurina" on oranki. Suosiota seurasi jatko-osa "Lällärit lakoon" kaksi vuotta myöhemmin.
Clint Eastwood on rekka-autonkuljettaja Philo Beddoe, joka ottelee rahasta paljain nyrkein. Hänen seuranaan ovat Clyde-oranki, kaveri Orville Broggs (Geoffrey Lewis) ja naisystävä Lynn Halsey-Taylor (Sondra Locke).
Laura San Giacomo
Laura A. San Giacomo (s. 14. lokakuuta 1962 Hoboken, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Seksiä, valheita ja videonauhaa" (1989), "Pretty Woman" (1990) ja "Checking Out" (2005) sekä televisiosarjoista "Ammu vaan!", "Hyvässä uskossa" ja "Veronica Mars".
Laura San Giacomo on ollut kaksi kertaa naimisissa, ensin näyttelijä Cameron Dyen kanssa 1990–1998 ja vuodesta 2000 näyttelijä Matt Adlerin kanssa. Hänellä on ensimmäisestä avioliitostaan yksi lapsi, vuonna 1995 syntynyt poika.
László Szalma
László Szalma (s. 27. lokakuuta 1957) on entinen unkarilainen pituushyppääjä.
Szalma sijoittui Moskovan 1980 olympialaisten pituushypyssä neljänneksi tuloksella 813 cm. Hän hävisi pronssimitalisti Valeri Podlužnille viidellä senttimetrillä. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 Szalma sijoittui 11:nneksi tuloksella 774 cm. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui neljänneksi samalla tuloksella 812 cm kuin pronssimitalisti Mike Conley. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei osallistunut Unkarin liityttyä kisoja boikotoivien maiden joukkoon mutta Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 800 cm.
Ennätyksensä 830 cm Szalma hyppäsi Budapestissa 7. heinäkuuta 1985. Se on Unkarin ennätys vielä 23 vuotta myöhemminkin.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Szalma saavutti kuusi mitalia. Kultaa hän voitti Milanossa 1978 tuloksella 783 cm ja Budapestissa 1983 tuloksella 795 cm. Lisäksi hän ylsi pronssille San Sebastiánissa 1977 tuloksella 778 cm sekä hopealle Pireuksessa 1985 tuloksella 815 cm (hänen maanmiehensä Gyula Bálóczi voitti samalla tuloksella), Madridissa 1986 tuloksella 824 cm ja Budapestissa 1988 tuloksella 803 m.
János Mihályfi
János Mihályfi on entinen unkarilainen kuulantyöntäjä.
Mihályfi sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 kuulantyönnössä 11:nneksi tuloksella 15,18 m. Vuonna 1955 hän työnsi tuloksen 16,62 m ja sijoittui tuon vuoden maailmantilastossa 17:nneksi kuudenneksi parhaana eurooppalaisena.
Ferenc Kövesdi
Ferenc Kövesdi on entinen unkarilainen kuulantyöntäjä.
Kövesdi sijoittui Bernin EM-kilpailuissa 1954 kuulantyönnössä kuudenneksi tuloksella 15,70 m.
Erich Juskowiak
Erich Juskowiak (7. syyskuuta 1926 Oberhausen – 1. heinäkuuta 1983 Dortmund) oli saksalainen jalkapalloilija.
Juskowiak kuului Länsi-Saksan maajoukkueeseen vuosina 1951–1959 ja oli mukana maan vuoden 1958 MM-kisojen joukkueessa. Urallaan hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 31 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Seurajoukkuetasolla Juskowiak edusti FC 08 Oberhausenia, RW Oberhausenia, Wuppertalia ja Fortuna Düsseldorfia.
Antti Kesti
Antti Kesti () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat seppä Matti Kesti ja Anna Karoliina Tervo. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Olga Johanna Elisabeth Nurron kanssa.
Kesti kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja Jalkaväen kanta-aliupseerikoulun vuonna 1927.
Kesti työskenteli metsätyömiehenä Pyhännällä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 22. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Kesti siirrettiin 3. huhtikuuta 1917 pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan.
Kesti saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. krenatöörirykmentin Savo pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiossa, Tampereella ja Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.
Kesti palveli sisällissodan jälkeen 2. krenatöörikymentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonassa ja hetken Terijoen rajavartiopataljoonassa. Hän erosi armeijan palveluksesta vuoden 1918 lopulla ja liittyi vuoden vaihteessa Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin harjoituspäälliköksi Kokemäen suojeluskuntaa. missä hän toimi huhtikuulle 1919 asti. Eronsa jälkeen hän suuntasi kulkunsa Viron vapaussotaan, missä hänet sijoitettiin panssarijunadivisioonan suomalaiseen pataljoonaan ja otti osaa taisteluihin Mustjoella, Mentzenissä (Möniste) ja Rosenhofissa (Vana Roosa). Viron vapaussodasta palattuaan hän astui armeijan palvelukseen 1. lokakuuta 1919 ja hänet sijoitettiin rehumestariksi Keski-Suomen rykmentin II pataljoonaan ja palveli pataljoonaa 30. huhtikuuta 1924 saakka. Seuraavaksi hänet siirrettiin 1. joulukuuta 1926 kuormastovääpeliksi Karjalan kaartin rykmentin I pataljoonaan ja palveli pataljoonassa 1. toukokuuta 1928 saakka, jolloin hän erosi armeijasta ja siirtyi poliisikonstaapeliksi Kotkan poliisilaitokselle 31. maaliskuuta 1929, missä hän palveli 5. tammikuuta 1930 saakka. Poliisilaitokselta hän erosi ja työskenteli myöhemmin sahatyömiehenä Kotkassa aina vuoteen 1939 saakka.
Kesti osallistui talvisotaan rehumestarina ja kuormastoupseerina 3. divisioonassa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Tampereen Hevosvarikolle ja edelleen joukkueenjohtajaksi Aunuksen Heimosoturipataljoonaan, missä joukossa hän osallistui taisteluihin Pieningässä ja Klimetskin saaressa ja vuonna Rukajärven suunnalla. Vuonna 1944 hän joutui sotasairaalaan, mistä päästyään hänet siirrettiin Henkilötäydennyskeskus 12:sta 3. komppaniaan. Sotien jälkeen hän siirtyi Oy Serlachius Ab:n Takon palvelukseen. Hänet haudattiin Tampereelle.
Zsigmond Nagy
Zsigmond Nagy (27. heinäkuuta 1937 Csengőd, Unkari – 1. maaliskuuta 2010 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kuulantyöntäjä.
Nagy sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kuulantyönnössä viidenneksi tuloksella 17,97 m. Kaksi vuotta myöhemmin Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 18,88 m. Hänen edellään oli kolme yhdysvaltalaista sekä maanmies Vilmos Varjú.
Juho Keto
Juho Julius Keto () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Keto ja Emma Finnilä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Laina Elma Vesisenahon kanssa.
Keto kävi kansakoulun ja Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Keto työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 23. tammikuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Keto astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 sotilasvalan ja palvelusitoumuksen allekirjoitettuaan, jonka jälkeen hänet ylennettiin aliupseeriksi. Takaisin Suomeen hän palasi 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet komennettiin konekivääriupseeriksi Karjalan 2. rykmentin 10. pataljoonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Ahvolassa ja Naulasaaressa sekä Viipurissa. Keto haavoittui lievästi taistelussa Ahvolassa 6. maaliskuuta 1918.
Sisällissodan jälkeen Keto määrättiin 19. toukokuuta 1918 alkaen opettajaksi alipäällystökursseille Sortavalaan, jonka jälkeen hän palasi takaisin 2. Karjalan rykmenttiin, josta muodostettiin myöhemmin Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5. Itä-Suomen Jalkaväkirykmentistä hänet siirrettiin nuoremmaksi upseeriksi 6. marraskuuta 1918 Karjalan kaartin rykmentin 2. pataljoonaan. Armeijasta Keto erosi 28. helmikuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Vetelin suojeluskuntaan. 1. lokakuuta 1919, missä hän palveli 1. huhtikuuta 1921 saakka, jonka jälkeen erosi suojelukunnasta ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä.
Keto osallistui talvisotaan kuormastokomppanian päällikkönä Kokkolan sotilaspiirissä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin väestönsuojelu komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 13:sta ja edelleen joukkueenjohtajaksi 953. Ilmasuojelukomppaniaan, josta hänet kotiutettiin vuonna 1942. Sotien jälkeen hän jatkoi kotitilansa viljelyä Vetelissä. Hänet haudattiin Veteliin.
Johannes Kiljunen
Johannes Matias Ilmari Kiljunen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat raatimies Yrjö Juhani Kiljunen ja Anna Henriikka Hartikainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Lempi Narisen kanssa.
Kiljunen kävi kaksi luokkaa Kuopion klassillista lyseota ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Lappeenrannan yhteiskoulussa vuonna 1921. Hän suoritti jääkärialiupseereille järjestetyn aktiivikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 ja ampumatoimintakurssin vuonna 1924 sekä taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1925.
Kiljunen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 28. marraskuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 6. tammikuuta 1918.
Kiljunen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan Jääkäritykistön 3. patteriin ja osallistui sisällissodan taisteluihin Kurussa ja Muroleessa Tampereella. Tampereen valloituksen jälkeen suoritetussa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet sijoitettiin Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 4. patterissa ja otti osaa taisteluihin Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeen Kiljunen toimi Suomen tykistökoulussa, mistä hänet siirrettiin 29. elokuuta 1918 Laatokan Valamon saariasemalle. Valamosta hänet siirrettiin 10. marraskuuta 1918 Kenttätykistörykmentti 2:n 3. patteriin ja edelleen 30. huhtikuuta 1919 alkaen Kenttätykistörykmentti 3:n 1. patteristoon. Tykistöstä hänet siirrettiin 25. syyskuuta 1920 Uudenmaan rykmenttiin ja edelleen 15. kesäkuuta 1921 alkaen joukkueenjohtajaksi Savon jääkärirykmentin 8. komppaniaan. Armeijasta Kiljunen erosi. 23. marraskuuta 1921. Seuraavana vuonna 1. syyskuuta hänet nimitettiin Viipurin suojeluskuntapiirin 5. alueen päälliköksi. Hänet haudattiin Lappeenrantaan.
Documenta
Documenta on laaja nykytaiteen näyttely, joka järjestetään viiden vuoden välein sadan päivän ajaksi Kasselin kaupungissa Saksan keskiosassa. Kasselin documentaa pidetään Venetsian biennaalin ohella eräänä merkittävimmistä kuvataiteen kansainvälisistä tapahtumista. Suomessa järjestetyt Ars-näyttelyt ovat documentaan verrattavia, mutta pienempiä kuvataidetapahtumia.
Saksan ollessa jakautunut Kassel sijaitsi lähellä Itä-Saksan rajaa. Järjestäjät kirjoittavat sen nimen pienellä alkukirjaimella.
Ensimmäinen documenta järjestettiin vuonna 1955 Kasselin puutarhanäyttelyn yhteydessä. Siellä oli esillä teoksia nykytaiteen suurimmilta nimiltä kuten Pablo Picassolta ja Wassily Kandinskylta. Kaikkiaan 570 teosta 148 taiteilijalta edustivat ekspressionismia fauvismia ja muita sotaa edeltäneiden vuosien modernismin suuntauksia. Näyttelyn ripustuksessa oli viitteitä natsien vuoden 1937 rappiotaiteen näyttelyyn: esimerkiksi Wilhelm Lehmbruckin veistos, joka oli natsien näyttelyssä keskeinen pilkan kohde oli jälleen näyttävällä paikalla, mutta nyt arvostuksen kohteena.
Toisella kerralla dokumenta oli jo instituutio. Alaotsikkona oli nyt "Taide vuoden 1945 jälkeen". New Yorkin Modernin taiteen museo lainasi näyttelyyn 97 työtä.
Kolmannessa documentassa vuonna 1964 mottona oli "Taide on sitä mitä taiteilijat tekevät." Näyttelyn noin 500 työtä edustivat modernin taiteen kehitystä impressionismista alkaen - esillä oli töitä Cézannelta, van Goghilta, Chagallilta, Picassolta ja Dixiltä, Kokoschkalta, Feiningeriltä sekä Paul Kleeltä, de Chiricolta, Max Ernstiltä ja Mirólta.
Viidennessä documentassa näyttelyn perusfilosofiaa muutettiin: aiemmin oli valittu mahdollisimman hyviä yksittäisiä töitä, nyt annettiin yhden taiteellisen johtajan koota eheä kokonaisuus ja valita teokset edustamaan tätä teemaa. Vuonna 1972 taiteellisena johtajana oli Harald Szeemann, ja hän valitsi näyttelyn otsikoksi “Questioning reality – pictorial worlds today “.
Kuudennessa documentassa oli mukana paljon amerikkalaisten taiteilijoiden piirroksia, sekä itäsaksalaisten taiteilijoiden sosialistista realismia.
Seitsemännen documentan kuuluisin teos oli Joseph Beuysin "yhteiskunnallista kuvanveistoa" edustava "7 000 tammea", jotka istutettiin kaupunkiin ja sen lähiympäristöön.
Yhdennessätoista documentassa taiteellinen johtaja oli ensimmäistä kertaa Euroopan ulkopuolelta: Okwui Enwezor joka kuuden eri maista kotoisin olevan apulaiskuraattorin kanssa kokosi hyvin kansainvälisen näyttelyn.
Kahdestoista documenta oli avoimesti poliittinen. Sen teemoja olivat "Is modernity our antiquity?", "What is bare life?" ja "What is to be done?" Ensimmäinen liittyy nykytaiteen historialliseen perspektiiviin. Toinen kysymys koskee sitä, mikä on paljas elämä, ja kolmas pohtii taiteen ja esteettisen kokemuksen roolia tässä kaikessa.
Lionel Dietrichsen
Lionel Dietrichsen oli 1800-luvulla elänyt brittiläinen lintutieteilijä ja kauppias.
Lionel Dietrichsen mainosti "Literary Gazette" -lehdessä 20. helmikuuta 1830, että hänellä on myytävänä laaja valikoima ulkomaisten lintujen nahkoja. 3. joulukuuta 1834 Dietrichsen mainitaan patenttilääkkeiden ja parfyymien kauppiaana Oxford Streetillä.
Dietrichsen nimesi linnuista vaeltajalurikin ("Glossopsitta porphyrocephala"). Hän julkaisi tiedonannon uudesta lajista Lontoossa vuonna 1832.
Karikehuiskijat
Karikehuiskijat ("Sclerurus") eli aiemmalta nimeltään karikeorneerot on kaivajien heimoon kuuluva lintusuku. Aiemmin suku luettiin kuuluvaksi orneeroihin. Karikehuiskijoihin kuuluu 6 lajia.
Pramoedya Ananta Toer
Pramoedya Ananta Toer (6. helmikuuta 1925 – 30. huhtikuuta 2006) oli indonesialainen kirjailija, joka kirjoitti esseitä, novelleja, romaaneja ja keskustelukirjoja ja käsitteli kotimaansa ja sen kansan historiaa. Hänen teostensa aihepiirit ulottuvat siirtomaavallan ajasta itsenäisyystaistelun ja Japanin miehityksen kautta siirtomaavallan jälkeisiin Sukarnon ja Suharton autoritaarisiin kausiin.
Pramoedyan kirjoitukset joutuivat toisinaan siirtomaaisäntien ja myöhemmin kansallisten vallanpitäjien epäsuosioon. Pramoedyan tuotantoa sensuroitiin Indonesiassa ennen uudistusten aikaa, vaikka hänen maineensa Indonesian ulkopuolella kasvoi. Suharton valtakauden alussa Pramoedyaa pidettiin aiemman hallinnon jäänteenä, vaikka hän oli joutunut vastatusten edellistenkin vallanpitäjien kanssa. Hänet karkotettiin moneksi vuodeksi Burun saarelle, jolla pidettiin poliittisia vankeja. Siellä Pramoedya loi maineikkaimman teoksensa "Buru Quartet", jota hän kertoi suullisesti muille vangeille ennen kuin se kirjoitettiin muistiin ja salakuljetettiin pois saarelta. Hän vastusti sekä eräitä Sukarnon että tämän seuraajan Suhartonkin ratkaisuja. Kritiikki hänen teoksissaan on usein kätkettyä, vaikka Pramoedya olikin kolonialismin ja rasismin suorasanainen vastustaja. Vuosien mittaisen vankeuden ja kotiarestin aikana hänestä tuli ihmisoikeuksien ja sananvapauden puolustajien "cause célèbre".
Mustajärvi (järvi Parkanossa)
Mustajärvi on kirkasvetinen ja karu latvajärvi Parkanon ja Karvian rajalla. Pinta-alaa järvellä on 1,62 neliökilometriä ja rantaviivan pituus on 8,1 kilometriä. Mustajärven laskujoki on Mustaluoma, joka virtaa pohjoiseen ja laskee Jalasjärven alueella Mustalampeen.
Mustajärvi on erittäin herkkä ulkoiselle kuormitukselle ja ympäristönmuutoksille. Vuosien saatossa järven tila on huonontunut. Myös Mustaluomassa virtaavan veden määrä on vähentynyt. Mustajärven vesi on vähäravinteista, happipitoista sekä happamuudeltaan sopivaa vaikkapa ravuille ja lohikaloille. Vedenlaatu on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan ollut erinomaista. Järvi sijaitsee pohjavesialueella.
Vuosina 1989–2000 järveen on istutettu järvilohta, siikaa ja kuhaa.
Järveä ympäröi kaksi turvetuotantoaluetta: Alkkia ja Sompaneva. Näiden tuotantopinta-ala on noin 620 hehtaaria. Ramboll Finland Oy (ent. Symo Oy) on suorittanut pölytarkkailuja alueella vuosina 2010, 2012 ja 2013, jonka lisäksi tarkkailuja jatketaan vuonna 2014.
Järven rannoilla on loma-asutusta, minkä voidaan osaltaan myös katsoa kuormittavan järveä, mutta vedenlaadun mittausten perusteella tätä ei ole havaittu.
Mustajärven itärannalla sijaitsee julkinen uimaranta.
Karvian puoleisella järven rannalla sijaitsee Korpiniemen metsäkämppä, joka on vuonna 1935 valmistunut Metsähallinnon kämppä. Rakennus on rakenteeltaan erikoinen: siinä on esimerkiksi jyrkkä katto. Rakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.
Pystynokat
Pystynokat ("Xenops") on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 3 lajia.
Kemian sanasto
Tämä sivu on kemian sanasto, jossa esitellään kemian perustermejä.
Säämiskäkanasterot
Säämiskäkanasterot ("Thripophaga") on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 5 lajia
Loppu hyvin, kaikki hyvin
Loppu hyvin, kaikki hyvin, () on William Shakespearen vuosina 1594–1609 kirjoittama komedia. Näytelmä ilmestyi painettuna vuonna 1623. Se perustuu yhteen Boccaccion Decameronen novelleista. Nimensä näytelmä on saanut vanhasta sananlaskusta.
Tarina on epäsäätyinen rakkaustarina ja sosiaalipsykologinen draama: Helena, köyhä mutta määrätietoinen neitonen rakastuu kreivittären poikaan nimeltä Bertram, ja saa tämä neuvokkuudellaan aviomiehekseen.
Risuttajat
Risuttajat ("Phacellodomus") eli aiemmalta nimeltään putkiorneerot on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 9 lajia.
Cause célèbre
Cause célèbre, ransk. (monikko "causes célèbres"; ) on asia tai tapahtuma, joka herättää laajaa keskustelua, ulkopuolisten mielenilmauksia ja kiivasta julkista keskustelua. Sitä käytetään erityisesti julkisuutta saaneista ja pitkäkestoisista oikeustaisteluista. Sanonta on peräisin 37-osaisesta teoksesta "Nouvelles Causes Célèbres", joka ilmestyi 1763. Teos oli kokoelma selostuksia tunnetuista ranskalaisista oikeudenpäätöksistä 1600- ja 1700-luvulta. Sanonta levisi laajalle Alfred Dreyfusin 1894 saaman vakoilutuomion saatua maailmanlaajuista huomiota.
Kamateros
Kamateros (, ) oli merkittävä suku Bysantin valtakunnassa. Suvusta tuli kaksi patriarkkaa, Basilios II ja Johannes X, sekä keisarinna Eufrosyne Dukaina Kamatera. Tämän lisäksi suku tuotti lukuisia bysanttilaisia ylimyksiä.
Kanamäki
Kanamäki on entisen Angelniemen kunnan kylä Etelä-Halikossa. Kylän keskus sijaitsee kyläalueen pohjoisosassa mäen päällä Pöyläntien varrella. Kanamäen naapurikyliä ovat Torkkila, Antola, Kokkila ja Toppjoki.
Kanamäki on myöhäiskeskiaikainen uudisasutuskylä. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1405, jolloin kylän kolme tilaa myytiin Turun tuomiokirkolle. Myöhemmin peruutuksissa tiloista tuli maallisia rälssitiloja. Kanamäki kuului 1700-luvulle asti Sauvoon, ja Halikkoon kuuluessa kylässä toteutettiin isojako vuonna 1784. Kylän tilaluku kasvoi 1900-luvulla torppien ja mäkitupien itsenäistyessä, sekä siirtoväen asuttamisessa. Kun Angelniemi liitettiin takaisin Halikkoon 1967, tuli Kanamäestä kunnan syrjäseutua. Nykyisin alueella ei ole palveluita eikä joukkoliikennettä, mutta valtaosa kylästä on edelleen pysyvästi asutettu ja vain harvat tilat ovat autioituneet.
Peltor
Peltor (tunnetaan myös nimellä 3M Peltor) on kuulonsuojaimien, viestintäratkaisujen sekä suojakypärien ja kasvonsuojaimien valmistaja. Alkujaan ruotsalainen Peltor on valmistanut kuulosuojaimia yli 50 vuotta. Vuonna 2008 amerikkalainen 3M osti Peltorin. Vuonna 2009 se ilmoitti siirtävänsä tehtaat Wrocławiin, Puolaan.
Miten haluatte
Miten haluatte () on William Shakespearen vuosina 1599–1600 kirjoittama komedia. Se perustuu Thomas Lodgen romanssiin "Rosalynde". Se kertoo nuoresta neitosesta, Rosalindista, joka rakastuu Orlandoon, pakenee mieheksi pukeutuneena Ardenin metsään ja löytää sieltä turvapaikan, perheensä ja lopulta rakastettunsa.
Näytelmän lainatuin runo on "Koko maailma" (), ja se alkaa:
Se on osa ritari Rolandin Jacques-pojan repliikkiä.
Boris Fjodorov
Boris Grigorjevitš Fjodorov (, 13. helmikuuta 1958, Moskova – 20. marraskuuta 2008, Lontoo) oli venäläinen taloustieteilijä ja poliitikko.
Fjodorov valmistui 1980 Moskovan taloustieteiden instituutista. Vuosina 1980–1987 hän työskenteli Neuvostoliiton valtionpankissa, myöhemmin Tiedeakatemian alaisessa maailmantalouden instituutissa, jossa hän teki väitöskirjansa USA-Kanadan-instituutissa, ja 1989–1990 NKP:n keskuskomitean konsulttina.
Hän oli laatimassa Gorbatšoville ns. 500 päivän talousohjelmaa.
Vuonna 1990 Fjodorov nimitettiin Venäjän sosialistisen federatiivisen tasavallan finanssiministeriksi. Vuosina 1991–1992 hän johti Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin Venäjän ja IVY-maiden osastoa. Joulukuusta 1992 hän oli Venäjän varapääministerinä, maaliskuuta 1993 finanssiministerinä.
Hän lähti hallituksesta alkuvuodesta 1994 ja perusti UFG-finanssiyrityksen, joka myytiin 2005 Deutsche Bankille. Hän oli myös duuman jäsen 1995–1998 ja syyskuusta 1998 uudelleen varapääministerinä. Hänen poliittinen tukijoukkonsa oli "Eteenpäin Venäjä!" -puolue. Hän oli myös vajaan vuoden liittovaltion veropalvelun johdossa.
Vuodesta 2005 hän oli myös Sberbankin ja Gazpromin ja noin kymmenen muun yrityksen hallitusten jäsen, sekä UFG Private Equity ja Asset Management -yhtiöiden johtaja. Gazpromista hänen arvioidaan hallinneen noin 7 %.
Fjodorov kuoli Lontoossa, jonne hänet lennätettiin hoitoon sairauskohtauksen jälkeen. Hän oli kuollessaan viisikymmenvuotias.
Fjodorov kokosi myös venäläis-englantilaisen taloustermien sanakirjan, jossa oli vuoden 2000 painoksessa noin 15000 termiä. Hän oli myös innostunut historiasta ja ihaili Pjotr Stolypinia. Hän osallistui myös useiden tsaarinaikaisten kartanoiden entisöintiin ja suojeluun.
Future Blues
Future Blues on yhdysvaltalaisen Canned Heat -yhtyeen elokuussa 1970 julkaistu albumi. Se on samalla viimeinen laatuaan, jolla on mukana alkuperäisjäsen ja laulunkirjoittaja Alan Wilson, sillä hän kuoli myöhemmin samana vuonna. Dr. John vierailee kappaleessa ”London Blues”.
Cover-versio Wilbert Harrisonin kappaleesta ”Let's Work Together” muodostui hitiksi (UK #2, Sveitsi #8, AUT #15, USA #26). Albumin kansikuva on ideoitu kuuluisan toisen maailmansodan aikaisen valokuvan "Iwo Jiman lipunnosto" pohjalta.
Mitta mitasta
Mitta mitasta () , vanhemman suomennoksen mukaan Verta verrasta on William Shakespearen vuosina 1601-1603 kirjoittama komedia. Se käsittelee armoa, oikeudenmukaisuutta, totuutta ja näiden suhdetta ylpeyteen ja nöyryyteen. Se on mahdollisesti saanut nimensä Matteuksen evankeliumin jakeen 7:2 mukaan: 
Näytelmän roisto on Angelo, Wienin herttuan uskottu mies, joka toimii herttuan sijaisena, kun tämä kiertelee valtakuntaansa naamioutuneena kerjäläismunkiksi, jotta voisi tarkastella alamaistensa moraalia. Muita keskeisiä henkilöitä ovat sisarukset Claudio ja Isabella. Angelo määrää Claudion teloitettavaksi siveettömyydestä, ja Isabella yirittää pelastaa veljensä lähes hinnalla millä hyvänsä. Loppu on silti onnellinen.
Projekti 659
Projekti 659 () oli Neuvostoliiton laivaston 1960-luvun ydinkäyttöinen ohjuksin aseistettu ohjussukellusveneluokka.
Projekti 659:n veneitä valmistui viisi Komsomolin telakalla Komsomolsk-na-Amuressa Kauko-idässä vuosina 1960–1962. Niiden aseistuksena on kahdeksan P-5 Pjatjorka (SS-N-3c Shaddock) -risteilyohjusta. Käyttötarkoitus oli strateginen, ts. uhata Yhdysvaltain maaperää ydinohjuksilla. Kaikki veneet palvelivat Tyynenmeren laivastossa. Ballististen ohjusten kehitys jätti tällaiset veneet nopeasti vanhentuneiksi. Ne muunnettiin 1970-luvun alussa SALT-1-sopimuksen rajoitusten vuoksi hyökkäyssukellusveneiksi (659T, Торпедная, Torpednaja). Osa poistettiin käytöstä 1980-luvun puolivälissä, loput 1990.
Projekti 659:n seuraava versio oli projekti 675 (NATO: Echo II). Runkoa jatkettiin viisi metriä jolloin veneeseen saatiin mahtumaan kahdeksan ohjusta. Veneessä oli myös samanlainen tutka kuin Projekti 651 (Juliett) -veneessä, joten vene pystyi kantamaan P-5:n pohjalta kehitettyä meritorjuntaohjusta P-6:tta. Veneiden ensisijainen tarkoitus oli toimia Yhdysvaltain lentotukialuksia vastaan, joiden A-3 Skywarriorit uhkasivat Neuvostoliittoa ydiniskulla. Läntisten arvioiden mukaan kaikkien ohjusten laukaisu kesti 20 minuuttia, ja sen voi tehdä vain pinnalta. Sen jälkeen veneen oli ohjattava ohjukset datalinkin välityksellä maaliin sukellusveneen tutkan lukemien mukaan.
P-6-ohjuksen kantomatka oli 150—200 km, mutta 1970-luvun lopussa Yhdysvaltain lentotukialusryhmien ilmasuoja laajeni 250–300 km:iin F-4 Phantomin AIM-7-ohjuksen ja E-2A-koneiden myötä.
Projekti 675 (NATO: Echo II) -veneitä rakennettiin 1962–1968 29 kappaletta, joista kymmenisen muunnettiin 1980-luvulla kuljettamaan P-500 Bazalt -ohjuksia.
Sunny Day
”Sunny Day” on Kristiina Wheelerin eskoisalbumin "Hitchin to Helsinki" ensimmäinen single. Kappale sai ensisoittonsa The Voicen Ensireaktiossa 20. toukokuuta 2008, päivää myöhemmin se oli ladattavissa MTV3 Store Download sekä Helsingin Sanomien Musiikkilataamo -palveluissa. 4. elokuuta 2009 kappale oli saataville myös muista digikaupoista.
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Misko Iho. Helsinkiläisessä Dubrovnik -ravintolassa kuvatussa videossa esiintyy myös näyttelijä Tommi Korpela.
Beauvais
Beauvais (ääntyy ) on kaupunki Pohjois-Ranskassa. Se on Oisen departementin prefektuuri eli pääkaupunki, Picardien alueella ("région"). Kaupungissa on 55 481 asukasta (2006).
Beauvais'ssa ovat asuneet muun muassa runoilija Jean Racine, Ranskan presidentti Félix Faure sekä muotisuunnittelija Hubert de Givenchy.
Beauvais'n merkittävin nähtävyys on sisätiloiltaan maailman korkein goottilainen katedraali, jonka rakentaminen aloitettiin 1225, mutta joka romahti kaksi kertaa rakentamisen aikana (12. marraskuuta 1284 ja 30. huhtikuuta 1573). Katedraalin rakennustyöt lopetettiin vuonna 1605 ja se on edelleen keskeneräinen. Epävakaita rakenteita on myöhemmin vahvistettu sisäpuolisin puu- ja teräsrakentein. Keskeneräisyydestään huolimatta katedraali on kuitenkin käytössä.
Beauvais on jalkapallojoukkue AS Beauvais Oisen ja lentopallojoukkue Beauvais Oise U.C:n kotikaupunki.
Maurizio Fondriest
Maurizio Fondriest (s. 15. tammikuuta 1965 Cles, Italia) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1987–1998.
Fondriest voitti maantieajon maailmanmestaruuden 1988 Ronse'ssa 27 sekunnin erolla Martial Gayantiin. Uransa menestyksekkäimpänä vuonna 1993 hän voitti klassikkokilpailuista Milano–San Remon, La Flèche Wallonnen ja Züri-Metzgeten sekä etappikilpailuista Tirreno–Adriaticon. Lisäksi hän voitti toistamiseen maantiepyöräilyn maailmancupin, jonka oli voittanut jo 1991.
Fondriest voitti vuoden 1995 Italian ympäriajon seitsemännen etapin.
Tampereen teknillinen lukio
Tampereen teknillinen lukio on matematiikan ja tekniikan opetusta painottava lukio Tampereella Hervannan kaupunginosassa. Lukiossa opiskelee tällä hetkellä noin 350 oppilasta.
Kaukajärven yhteiskoulun kannatusyhdistys perustetaan vuonna 1969. Kaukajärven yhteiskoulu aloittaa toiminnan Vehmaisten vanhan kansakoulun tiloissa syksyllä 1969 rehtorina filosofian maisteri Reijo Peltola.
1973 Kaukajärvi-Hervanta-lukiolle myönnettiin perustamislupa, jonka jälkeen opetusta tarjottiin myös Ahvenisjärven koulussa. Koulu tuli Tampereen kaupungin omistukseen 1. heinäkuuta 1975 ja Hervannan lukio aloitti toimintansa 1. elokuuta 1976. Lukio sijaitsi Opiskelijankadun varrella.
Hervannan lukion nimi muutettiin kesällä 2012 Tampereen teknilliseksi lukioksi. Uusiin tiloihinsa Hepolamminkadulle lukio muutti vuonna 2014. Tilat sijaitsevat Tredun Hervannan-kampuksen yhteydessä osoitteessa Hepolamminkatu 10.
Pedro II
Pedro II eli Dom Pedro de Alcântara (2. joulukuuta 1825 Rio de Janeiro Brasilia − 5. joulukuuta 1891) oli Brasilian toinen ja viimeinen keisari. Hän hallitsi maata melkein 60 vuotta.
Hänen koko nimensä oli "Pedro de Alcântara João Carlos Leopoldo Salvador Bibiano Francisco Xavier de Paula Leocádio Miguel Gabriel Rafael Gonzaga de Bragança e Habsburgo" (). Hän oli Brasilian keisarin Pedro I:n ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Leopoldinan seitsemäs poika.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (lyh. THL, , ) on sosiaali- ja terveysministeriön alainen tutkimus- ja kehittämislaitos. THL aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2009 Kansanterveyslaitoksen ja Stakesin yhdistyessä.
Lainsäädännön mukaan THL:n toimialaan kuuluvat väestön terveys ja hyvinvointi. THL:n tehtäviä ovat väestön hyvinvoinnin ja terveyden edistäminen, sairauksien ja sosiaalisten ongelmien ehkäiseminen sekä sosiaali- ja terveyspalveluiden kehittäminen. (THL tutkii hyvinvointia sen suppeassa sosiaalipoliittisessa merkityksessä.) THL on yksi Suomen tilastoviranomaisista.
Valtion asiantuntijalaitoksena THL tarjoaa tietoa valtionhallinnon ja kuntien päättäjille, alan järjestöille ja muille toimijoille, tiedeyhteisölle ja kansalaisille. Yksi sen tärkeimmistä tehtävistä on tukea kuntia sosiaali- ja terveyspalvelujen kehittämisessä. THL:n tuottaman tiedon avulla voidaan THL:n mukaan seurata ja parantaa palvelujen saatavuutta, laatua, tuottavuutta, tehokkuutta ja vaikuttavuutta.
THL:n päätoimipiste sijaitsee Helsingissä. Lisäksi sillä on toimipaikat myös Kuopiossa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Laitoksella on hieman alle tuhat työntekijää. THL:n vuosibudjetti on noin sata miljoonaa euroa, josta valtion budjettirahoituksen osuus oli vuonna 2014 67%.
THL:n pääjohtajana toimii professori Juhani Eskola ja ylijohtajana Marina Erhola.
Lakien tai asetusten tarkemmin määrittelemiä tehtäviä ovat mm.:
GSP Stadion
Gymnastikós Sýllogos Pagkýpria -stadion eli GSP Stadion (, ) on jalkapallostadion, joka sijaitsee Nikosiassa Kyproksella. Stadionin kapasiteetti on 22 859 ja se on rakennettu vuonna 1999. Tällä hetkellä se toimii kolme kyprosilaisseuran Olympiakos Nicosia, APOEL FC:n ja AC Omonian kotistadionina. Kyproksen jalkapallomaajoukkue pelaa myös stadionilla kotiottelut. Kentän mittasuhteet ovat 105 × 68 metriä. Kaudella 2008-2009 kyproslaisjoukkue Anorthosis Famagusta FC pelasi Mestarien liigan ottelunsa stadionilla.
Jalkaväkirykmentti 35 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 35 (JR 35) oli jatkosodan aikainen Lounais-Suomen sotilasläänin perustama jalkaväkirykmentti. Rykmentti liitettiin 1. divisioonaan.
Rykmentissä palveli mm. kapteeni Paavo Kairinen, joka tuli myöhemmin tunnetuksi asekätkennästä ja asepalveluksesta Yhdysvaltojen armeijassa, jossa Kairinen yleni everstiksi. Turun Radio on haastatellut JR35 palvelleita sotaveteraaneja maatalousneuvos Eeri Hyrkköä ja Paavo Kairista 6.7.1994.
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri perusti rykmentin joukot seuraavasti:
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.Jalkaväkirykmentti 35:n keskítysalueeksi määrättiin Lahti. Rykmentin esikunta ja esikuntakomppania lähtivät Liedosta 22. kesäkuuta junalla Lahteen. Seuraavina päivinä lähti loppuosa rykmentistä:
Jalkaväkirykmentti 56 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 56 (JR 56) oli jatkosodan aikainen Lounais-Suomen sotilasläänin 18. - 22. kesäkuuta 1941 perustama jalkaväkirykmentti. Rykmentti liitettiin 1. divisioonaan.Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.Perustamisesta Kollaalle 18.6. - 16.7.1941
Parolaan 23. - 24.6. leiriytyminen Lehijärven ympäristöön
Aittovaaraan 2.7. Karjalan Armeijan reserviksi
Tuupovaaran Lastujärven ja Loitimojärven väliselle kannakselle yöllä 8./9.7.
JR 56 ja JR 60 Kilta ry missä on runsaasti myös pdf materiaalia veteraanitapaamisista
Jalkaväkirykmentti 60 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 60 (JR 60) oli jatkosodan suomalainen jalkaväkirykmentti. Se perustettiin Mynämäen seudulla ja osittain Satakunnassa ja Messukylässä. Rykmentti liitettiin 1. divisioonaan.Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
Rykmentti keskitettiin Riihimäen seudulle, josta se kyettäisiin rautateitse siirtämään joko Hankoon tai itään.
Pioneeripataljoona 34 (jatkosota)
Pioneeripataljoona 34 eli Pion.P 34 oli jatkosodan aikainen Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin perustama divisioonan pioneeripataljoona. Pataljoona kuului 3. divisioonaan.
Pioneeripataljoona 34 perustettiin Muhoksella ja Utajärvellä 15. - 20. kesäkuuta 1941. Pioneeripataljoona keskitettiin Hyrynsalmelle 20. kesäkuuta 1941.
Pioneeripataljoona 34 kotiutettiin marraskuussa 1944 Muhoksella.
Pioneeripataljoona 15 (jatkosota)
Pioneeripataljoona 15 eli Pion.P 15 oli jatkosodan aikainen Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin perustama armeijakunnan pioneeripataljoona, joka kuului III armeijakuntaan.
Iin Alarannan varuskuntaan sijoitettu pioneeripataljoona 5 perusti liikekannallepanossa pioneeripataljoona 15:n 17. kesäkuuta 1941 annetun käskyn mukaisesti. Pataljoonankomentajaksi määrättiin luutnantti Niilo K. Simpainen, joka luovutti komentajan tehtävät 27. heinäkuuta seuraajalleen luutnantti Eino K. Pyyrylle.
Pataljoonan kokoonpano oli (yhteensä noin 580 miestä):
Rauhanajan pataljoonassa oli miehiä yli määrävahvuuden ja näistä miehistä muodostettiin 22. heinäkuuta neljäs pioneerikomppania, joka hajotettiin parin sotaviikon jälkeen täydennyksinä muihin komppanioihin.
Pataljoona keskitettiin aluksi Taivalkosken, Suomussalmen ja Kuusamon alueille, joissa se teki tie- ja siltatöitä. Sotatoimien alkaessa pataljoonan pääosa oli keskitetty Kiestinkiin etenevään ryhmä J:hin, jonka mukana se osallistui taisteluihin Kiimasvaarassa, Suvannossa, Tuhkalassa, Korpijärvellä, Tuhkapatunassa ja Kananaisissa.
Pataljoona lähti Karjalan kannakselta 26. syyskuuta 1944 kahdella junalla Ouluun, jonne ne saapuivat 29. syyskuuta. Oulussa pataljoona majoitettiin seuraavana päivänä saksalaisilta vapautuneeseen Tuiran parakkialueelle.
Lokakuussa pataljoona raivasi saksalaisten perääntyessään jättämiä miinoitteita ja murrosteita sekä kunnosti tiestöä rakentaen muun muassa siltoja. 1. komppania oli 3. lokakuuta alkaen Pudasjärvellä, 2. komppania alistettiin Rajajääkäriprikaatille ja 3. komppania Kemintien suunnassa.
Marraskuussa pataljoona oli Kemissä, jossa sen vanhimmat ikäluokat kotiutettiin. Pataljoona täydennettiin muista pioneeriyksiköistä saapuneilla täydennyksillä. 1. ja 3. komppania siirrettiin Muonioon ja 2. komppania jäi Kemiin rakentamaan ponttonisiltaa sekä avustamaan Tie- ja vesirakennushallitusta ylimenopaikan kunnossapitämisessä Kemijoen ylittävälle autoliikenteelle.
Pataljoonankomentajina olivat
Kimberly Williams
Kimberly Williams -nimisiä henkilöitä ovat:
Jalkaväkirykmentti 53 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 53 eli JR 53 oli jatkosodan aikainen välirauhan 11. prikaatin perustama ja Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin täydentämä jalkaväkirykmentti. Rykmentti kuului 3. divisioonaan.Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
everstiluutnantti Oras Selinheimo 17.6.1941 - 9.8.1941
everstiluutnantti (kaatui, ylennettiin everstiksi) Jussi Turtola 9.8.1941 - 29.8.1941
everstiluutnantti Oras Selinheimo 29.8.1941 - 2.9.1941
eversti Aarne Kiira 2.9.1941 - 18.3.1943
everstiluutnantti (6.7.1944 eversti) Albert Ravila 8.4.1943 - 5.10.1944
everstiluutnantti Kalervo Loimu 5.10.1944 - 22.11.1944
Jalkaväkirykmentti 32 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 32 (JR 32) oli jatkosodan aikainen Raahen suojeluskuntapiirin perustama jalkaväkirykmentti. Rykmentti kuului 3. divisioonaan.Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.Jalkaväkirykmentti 32 lakkautettiin 21. maaliskuuta 1944.
Televisi Republik Indonesia
Televisi Republik Indonesia, TVRI, on Indonesian valtion omistama televisioasema. Se on maan vanhin televisioyhtiö ja ainoa, jolla on valtakunnallinen kattavuus. TVRI:n toimipaikka on Senayanissa Etelä-Jakartassa. Televisiolähetykset aloitettiin 1962.
Käypä hoito
Käypä hoito on Suomalaisen Lääkäriseura Duodecimin ja yhteistyössä erikoislääkärijärjestöjen kanssa käynnistämä hanke. Se tuottaa valtakunnallisia hoitosuosituksia suomalaisen terveydenhuollon käyttöön.
Käypä hoito -suositukset ovat Suomeen soveltuvia valtakunnallisia hoitosuosituksia, jotka ovat tieteellisesti arvioituun näyttöön perustuvia. Suositusten tarkoituksena on vähentää hoitokäytäntöjen vaihtelua ja parantaa hoidon laatua. Hoitosuosituksia on tehty vuodesta 1994. Ne toimivat perustana alueellisia hoito-ohjelmia laadittaessa.
Hoitosuosituksista tuotetaan myös potilasversiot suomeksi ja ruotsiksi sekä oppimateriaaleja ja verkkokursseja vapaaseen käyttöön.
Hoitosuositusten tekijöiden sidonnaisuutta lääketeollisuuteen on kritisoitu. Jääviyksiä todetaan kuitenkin harvoin.
Hovikirjallisuus
Hovikirjallisuus on kansankielinen kirjallisuudenlaji, joka oli suosittua etenkin Ranskassa vuosina 1100–1250. Sen aiheena oli hovielämän sääntöjä noudattava rakkaus ja sen varhaisin ilmenemismuoto oli eteläranskalaisten trubaduurien luoma laulurunous. Trubaduurien pohjoisranskalaiset vastineet, truveerit, levittivät hovikirjallisuutta Pohjois-Ranskaan ja muuallekin Länsi-Eurooppaan. Saksassa hovikirjallisuuden vastineena toimi minnelaulu.
Hovikirjallisuuden synty uudisti kirjallisuutta, sillä aiemmin käytetty latinan kieli vaihtui paikalliseen kansankieleen, muinaisprovensaaliin. Myös aihepiiri uudistui, sillä aiempi uskonnollinen ja filosofinen runous vaihtui miehen ja naisen välisen rakkauden kuvaukseksi. Hovirakkauden sääntöihin kuului, ettei avioliittoa solmittu rakkaudesta, vaan poliittisten tai taloudellisten syiden vuoksi. Nainen hoiti velvollisuutensa aviomiestään kohtaan, mutta hänellä oli oikeus osoittaa kiintymystä myös rakastamaansa miestä kohtaan.
Ylhäisön keskuudessa elävä trubaduuri ei koskaan laulanut rakkaudestaan aviovaimoonsa, vaan suhteestaan ihailemaansa naiseen, johon nähden hän oli alistetussa asemassa. Trubaduurit olivat runoilijoita ja säveltäjiä, eivätkä suinkaan kierteleviä laulajia. Monet trubaduurit olivat aatelismiehiä, jotka saattoivat viettää pitkiäkin aikoja samassa hovissa.
Hovikirjallisuudelle läheinen lajityyppi on ritariromaani, joka kukoisti 1100-luvun lopulta 1300-luvulle. Molemmat ovat kansankielisiä ja niillä on monia yhtymäkohtia. Hovikirjallisuuden aiheet liittyvät lähes yksinomaan rakkauteen, kun taas ritariromaanit ovat aihepiiriltään laaja-alaisempia. Ne käsittelevät uskomattomia seikkailuja, ristiretkiä ja eroottista ritarirakkautta. Ritariromaaneissa on runsaasti yliluonnollisia aiheita sekä satuainesta antiikista ja itämailta.
Tunnettuja trubaduureja olivat
Tunnettuja truveereita olivat
Tunnettu pohjoisranskalainen hovikirjallisuuden teos on "Tristan et Iseult", joka on kirjoitettu 1100-luvun jälkipuoliskolla ja josta on säilynyt kaksi katkelmaa. Toisen katkelman on kirjoittanut Béroul ja toisen Thomas. Näiden katkelmien pohjalta kirjoitettiin kaksi saksankielistä jäljitelmää, joista toisen teki Eilhart von Oberg (eli 1100-luvulla) ja toisen Gottfried von Strassburg (k. noin 1230). Näiden kahden katkelman ja kahden jäljitelmän pohjalta ranskalainen keskiajan tutkija Joseph Bédier (1864–1938) kirjoitti oman versionsa Tristanin ja Isolden tarinasta, joka näin siirtyi 1900-lukulaisten luettavaksi. Richard Wagner kirjoitti Tristan ja Isolde -oopperansa libreton Gottfried von Strassburgin kertomuksen pohjalta.
Unaja
Unaja on Raumalla sijaitseva kylä, jonka historia ulottuu pitkälle menneisiin vuosisatoihin. Unaja mainitaan muun muassa joissakin 1400-luvun alun asiakirjoissa Rauman rinnalla; tällöin kylät mahdollisesti maksoivat kauppaoikeuksistaan Ruotsin kruunulle yhteistä veroa.
Unaja sijaitsee meren rannalla noin kuuden kilometrin päässä Rauman keskustasta sen eteläpuolella. Naapurikyliä ovat Vasarainen idässä, Kulamaa ja Vermuntila etelässä sekä Voiluoto ja Anttila lännen-lounaan suunnassa.
Unaja kuului vuoden 1993 kuntaliitokseen saakka Rauman maalaiskuntaan.
Vuonna 2009 aloitti Unajassa toimintansa uusittu ala-aste, johon yhdistyivät Voiluodon ja Vermuntilan ala-asteet.
Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Unajan kylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
http://www.raumankylat.fi/Unaja
Lällärit lakoon
Lällärit lakoon on Buddy Van Hornin ohjaama toimintakomedia vuodelta 1980. Se on Mies San Fernandosta -elokuvan jatko-osa ja siinä nähdään lähes kaikki alkuperäiset näyttelijät.
Rekka-autonkuljettaja Philo Beddoe (Eastwood) lopettaa katutappelemisen. Hänet kuitenkin kiristetään mukaan vielä yhteen otteluun ja hänen naisystävänsä (Locke) siepataan. Beddoe pelastaa hänet eikä hänen tarvitse otella, mutta hän ja hänen vastustajansa (Smith) haluavat silti selvittää, kumpi heistä on parempi.