Toksoplasmoosi
Toksoplasmoosi on "Toxoplasma gondii" -nimisen itiöeläimen toksoplasman aiheuttama ihmisten ja eläinten yhteinen parasiittitauti. Toksoplasma on yksisoluinen alkueläin, joka pystyy lisääntymään suvullisesti ainoastaan kissaeläinten suoliston limakalvossa. Tartunnan kotikissa saa yleensä syömällä raakaa taudinkantajaeläimen lihaa.
Suomessa todetaan ihmisillä vuosittain 30–50 synnynnäistä toksoplasmoositapausta. Yleensä tartunnan saanut lapsi on aluksi oireeton, mutta myöhemmin voi alkaa ilmetä ainakin näkö- ja silmävaurioita. Vauriot koskettavat monesti myös kuuloa ja koko aivoja, ja joskus sairauteen liittyy kehitysvammaisuutta, vesipäisyyttä, lihasvelttoutta ja kouristelua. Toksoplasmoosiin voi sairastua myös myöhemmällä iällä. Aikuisiällä hankittu tartunta on usein lähes oireeton. Kaikkiaan maailman väestöstä noin 30–60 % lienee saanut tartunnan jossain elämänsä vaiheessa. Synnynnäinen toksoplasmoosi on huomattavasti harvinaisempaa. Raskaana olevien toksoplasmoosi hoidetaan sen sikiölle aiheuttaman vaaran vuoksi. Toksoplasma on vaarallinen sikiölle vain, jos raskaana oleva äiti saa ensi-infektion raskauden aikana. Vaaraa ei poikkeustapauksia lukuun ottamatta ole, jos äiti on jo jossain elämänsä vaiheessa sairastanut toksoplasmoositartunnan. Tämän voi testata tutkimalla, onko äidillä veressään toksoplasmoosin vasta-aineita.
Toksoplasman kudoskystia esiintyy yleisesti mm. jyrsijöillä, linnuilla, lampailla, hirvillä ja sioilla. Tartunnan yleisyyttä edes tuotantoeläimissä ei ole kattavasti selvitetty, mutta mm. lampaista 24,6 % ja hirvistä 9,6 % on tutkimusten mukaan ollut seropositiivisia. Tartunnan jälkeen kissalla on taudin itämisaika 3–13 vrk, joissain tapauksissa yli 18 vrk, jonka jälkeen se alkaa erittää ulosteissaan miljoonittain itiömäisiä tartuttavia ookystoja. Tämä tartuttava vaihe kestää 1–2 viikkoa, ja tuolloin muutoin terve kissa alkaa kehittää "toxoplasma gondiin" vasta-aineita eikä tämän jälkeen yleensä enää kertaakaan elämänsä aikana eritä näitä ookystoja. Ookystat ovat hyvin kestäviä ja säilyvät maaperässä kuukausia, jopa vuosia. Toksoplasma voi olla hengenvaarallinen sen isännille, mutta yleensä tartunnat ovat lieväoireisia. "Toxoplasma gondii" voi olla vaarallinen myös kissalle.
Vuonna 2014 uutisoitiin, että maitovalailta oli löytynyt toksoplasmoositartuntoja. Tämä liittyy muutoksiin arktisissa eliöyhteisöissä, jotka puolestaan olivat yhteydessä jäämassojen pienenemiseen arktisilla alueilla.
Ihminen voi saada toksoplasmatartunnan kissalta ainoastaan syömällä jotain tartunnan saaneen ja sitä erittäneen kissan ulosteilla tahriintunutta. Ookystoja ei ole löydetty mm. kissojen turkista. Muita tartuntateitä ovat kudoskystia sisältävän lihan syöminen huonosti kypsennettynä; tartunta on suhteellisen yleinen mm. sialla, lampaalla ja hirvillä. Ookystoja sisältävää multaa voi myös joutua suuhun: esimerkiksi puutarhatöiden yhteydessä sitä jää helposti kynsien alle, ja sieltä se päätyy suuhun kynsiä pureskeltaessa tai ruokaa valmistettaessa. Huonosti puhdistettuihin, kypsentämättömiin vihanneksiin ja juureksiin tarttuu mukaan myös helposti ookystoja sisältävää multaa.
Raskaaksi tuleminen ei ole syy luopua lemmikkikissasta toksoplasmoosin pelossa. Sikiötä vahingoittavan taudin voi saada mikäli saa infektion raskauden aikana tai juuri ennen sitä. Tarvittaessa sekä äidiltä että kissalta voidaan tutkia vasta-ainetestillä, ovatko he jo sairastaneet toksoplasmoosin. Jos sekä äiti että kissa ovat negatiivisia, tartuntamahdollisuus on olemassa, jos kissa päästetään pyydystämään ulkona vapaana saalista tai sille syötetään raakaa lihaa. Ookystojen kypsyminen taudinaiheuttajiksi (= sporuloituminen) kestää ulosteessa 1–5 vrk, joten hiekkalaatikon puhdistaminen päivittäin on kumihanskojen käytön ohella toimiva suojatoimenpide. Tartuntaa voi vältellä tehokkaammin huolehtimalla raskauden aikana huolellisesta käsi- ja elintarvikehygieniasta sekä välttämällä lihaa mediumina tai raakana.
Vuonna 2009 Marylandin yliopiston tutkijat osoittivat ensimmäistä kertaa yhteyden itsemurhayritysten ja toksoplasmoosin välillä. Ihmiset, joilla oli toksoplasman vasta-aineita veressään, olivat suuremmalla todennäköisyydellä yrittäneet itsemurhaa. Toksoplasman kantajien itsemurhayrityksen todennäköisyys oli puolitoistakertainen verrattuna loisettomiin, ja itsemurhan todennäköisyys oli sitä suurempi, mitä enemmän heillä oli vasta-aineita.
Vuonna 2006 valmistuneessa tutkimuksessa toksoplasmoosilla todettiin olevan merkittävä yhteys neuroottisuuteen. Toksoplasman on epäilty aiheuttavan skitsofreniaa asettuessaan aivoihin. Se vaikuttaa ihmisen dopamiinijärjestelmään entsyymiensä avulla. Asia on tullut esille jo 1950-luvulla, kun on todettu, että skitsofreniaa sairastavilla on vasta-aineita 2–3 kertaa todennäköisemmin kuin muilla. Skitsofreniapotilaiden dopamiinijärjestelmä on erilainen kuin terveillä. Skitsofrenialääke haloperidoli estää toksoplasman toimimisen. Teoria vaatii kuitenkin vielä lisätutkimuksia.