hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
François Darlan
Jean Louis Xavier François Darlan (7. elokuuta 1881–24. joulukuuta 1942) oli ranskalainen laivastoamiraali, joka toimi toisen maailmansodan syttyessä Ranskan merivoimien komentajana ja antautumisen jälkeen marsalkka Pétainin Vichyn Ranskan hallituksessa, mutta siirtyi myöhemmin liittoutuneiden puolelle.
Darlan syntyi Néracissa, Lot-et-Garonnessa ja valmistui laivastokoulusta (École Navale) 1902. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän komensi tykistöpatteria. Laivastoon sodan jälkeen jäänyt Darlan ylennettiin kontra-amiraaliksi 1929 sekä vara-amiraaliksi 1932. Hänestä tuli merivoimien yleisesikunnan päällikkö ja amiraali 1936. Vuonna 1939 hänet nimitettiin merivoimien komentajaksi ja ylennettiin laivastoamiraaliksi ("Amiral de la Flotte"). Tämä vain Darlanille myönnetty arvo vastasi aiempia Ranskan amiraalin ja suuramiraalin arvoja.
Kun Pariisi miehitettiin kesäkuussa 1940, Darlan tuki pääministeri marsalkka Pétainia. Hän sai jäädä laivastoministeriksi. Hän siirsi suurimman osan laivastoa Pohjois-Afrikkaan, mutta britit pelkäsivät laivojen joutuvan saksalaisille, joten Royal Navy tuhosi Ranskan laivaston Mers-el-Kébirissa 3. heinäkuuta 1300 ranskalaisen merimiehen menetyksin. Tämä vahvisti Darlanin brittivastaisuutta, mutta hän ei silti luovuttanut loppuja aluksia Saksan komentoon.
Helmikuussa 1941 Darlan korvasi Pierre Lavalin Pétainin varamiehenä ja sai myös sisä-, puolustus- ja ulkoministerin salkut. Tammikuussa 1942 hän hoiti muitakin hallituksen tehtäviä. Lavalin lailla myös Darlan kannatti Ranskan ja Saksan yhteistoimintaa. Saksalaiset olivat kuitenkin epäluuloisia ja pitävät häntä opportunistina ja huhtikuussa Darlan sai luovuttaa tehtäviään natsimyönteisemmälle Lavalille. Hänestä tuli kuitenkin sotavoimien komentaja.
Darlan matkusti Algeriin 7. marraskuuta 1942 katsomaan poikaansa, joka oli joutunut polion vuoksi sairaalaan. Hänen matkansa ajoittui juuri ennen operaatio Torchin alkua. Vastarintaliike onnistui ennen hyökkäyksen alkua kaappaamaan Pohjois-Ranskan yleisesikunnan päällikkö Alphonse Juinin ja Darlanin ja eliminoimaan Sidi Ferruchin rannikkotykistön ja Vichyn XIX armeijakunnan. Liittoutuneet valtasivat Algerin ensimmäisen hyökkäyspäivänä.
Kenraali Mark Wayne Clark taivutteli Darlanin ja Juinin kolmen päivän neuvottelujen jälkeen määräämään Ranskan joukot lopettamaan vastarinnan. Darlan jäi ranskalaishallinnon johtoon. Tästä syystä Vichyn hallitus erotti hänet ja Saksan joukot miehittivät Etelä-Ranskankin operaatio Antonin mukaisesti.
Kenraali Eisenhower antoi Darlanin nimittää itsensä Ranskan korkeimmaksi edustajaksi Pohjois- ja Länsi-Afrikkaan 14. marraskuuta, mitä Vapaan Ranskan kenraali Charles de Gaulle ei voinut hyväksyä. 27. marraskuuta viimeiset Ranskan alukset upotettiin Toulonissa. Suurin osa Afrikan joukoista seurasi Darlanin esimerkkiä, mutta pieni osa liittyi saksalaisiin Tunisiassa.
Illalla 24. joulukuuta 1942 20-vuotias monarkisti Ferdinand Bonnier de La Chapelle tunkeutui Darlanin päämajaan Algerissa ja ampui häntä kahdesti. La Chapelle teloitettiin ampumalla. Darlanin seuraajaksi ranskalaisten johtoon tuli Henri Giraud.
Walter Mondale
Walter Frederick "Fritz" Mondale (s. 5. tammikuuta 1928) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Yhdysvaltain 42. varapresidentti (1977–1981) Jimmy Carterin ollessa presidenttinä. Hän pyrki presidentiksi 1984 häviten kuitenkin Ronald Reaganille selvästi. Mondalen varapresidenttiehdokkaana oli newyorkilainen Geraldine Ferraro.
Mondalen kampanja muistetaan iskulauseesta "Missä on pihvi ?" (Where's the beef), jonka hän otti hampurilaisketju Wendyn mainoksesta.
Mondale avasi 1980 Lace Placidin talviolympialaiset.
Rönö
Rönö on saari Kallavedessä ja se muodostaa naapurisaarineen noin 500 asukkaan kaupunginosan Kuopiossa aivan Kuopion keskustaan kuuluvan Väinölänniemen kaupunginosan naapurissa. Rönö sijaitsee katuverkkoa pitkin mitattuna noin 2,5 kilometriä Kuopion torilta kaakkoon. Saari on yhdistetty sillalla (1988) Väinölänniemeen. Rönö on haluttu asuinalue ja se on Saaristokaupungin rantatonttien ohella Kuopion kalleimpia alueita. Sinne on rakennettu ainoastaan omakoti-, pari- ja rivitaloja.
Suurin osa saaresta rakennettiin 1980- ja 1990-luvun taitteen nousukaudella, mutta taloja on tehty 2000-luvullakin, ja muutamia tontteja on vielä kokonaan rakentamatta. Kaupunginvaltuuston päätöksellä Rönön korkeimmalle kohdalle rakennettiin aikoinaan myös kaupungin vuokrataloja.
Rönössä ovat Kuopion ainoat alueet, joissa talouksien vuotuinen keskitulo ylittää 100 000 euroa. Saaren lounaisrannalla keskitulo on jopa 230 000 euroa. Alueella asuu vanhuksia vain vähän, mutta pienperheitä on paljon. Talouksien keskikoko on 2,2–2,9 henkilöä.
Rönön kaupunginosaan kuulu pääsaaren ohella Honkasaari, Lehtosaari, Varvisaari ja Tiilissaari sekä muutama pienempi saari. Näistä Varvisaareen on siltayhteys Rönöstä. Rönössä ja sen lähisaarilla oli 1.1.2008 vain 15 työpaikkaa. Tämä kuvaa alueen painottumista lähes täysin asumis- ja virkistyskäyttöön. Alueella ei ole kauppoja eikä kioskeja. Lähin vastaava, kesä- ja tilausravintola Peräniemen kasino sijaitsee Väinölänniemen Rönön vastaisella laidalla. Linja-autoliikenne alueelle rajoittuu päiväsaikaan, välille 7–16.
Rönön saarta lukuun ottamatta kaupunginosa on osa joulukuussa 2017 perustettua Kuopion kansallista kaupunkipuistoa.
Spiro Agnew
Spiro Theodore Agnew (, Spýros Theódoros Ágkniou) (9. marraskuuta 1918 – 17. syyskuuta 1996) oli Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin varapresidenttinä vuosina 1969–1973. Agnew toimi myös 55:ntenä Marylandin kuvernöörinä 1967–1969. Hän joutui eroamaan varapresidentin tehtävistä hieman ennen presidentti Nixonin eroa veropetoksen vuoksi.
Uranus (täsmennyssivu)
Uranus tarkoittaa seuraavia:
Alben W. Barkley
Alben William Barkley, syntyjään Willie Alben Barkley (24. marraskuuta 1877 – 30. huhtikuuta 1956) oli Yhdysvaltojen 35. varapresidentti Harry S. Trumanin kokonaisella presidenttikaudella vuodet 1949–1953. Hän kuului demokraattisen puolueeseen.
Barkleyn poliittinen ura alkoi vuonna 1912 hänen noustessaan edustajainhuoneen jäseneksi. Vuonna 1926 hän pääsi senaattiin ja toimi senaattorina Kentuckystä sekä ennen varapresidenttiyttään että sen jälkeen.
Moduuli (ohjelmointi)
Moduuli tarkoittaa tietokoneohjelman itsenäistä osaa, jolla on "syöttötiedot", "tulostiedot" ja oma "toiminnallinen tehtävä" (funktio). Ohjelma voidaan koota moduuleista, jolloin puhutaan modulaarisesta ohjelmasta ja modulaarisesta ohjelmoinnista. Ohjelman testauksessa puhutaan moduulitestauksesta.
Modulaarisessa ohjelmoinnissa ohjelmamoduulin sidokset (muuttujat ja vakiot) muuhun ohjelmaan tulisi välittyä parametrien kautta. Tällöin ohjelmamoduuli on helppo siirtää tai kopioida ohjelmakoodin toiseen paikkaan eikä tule vaikeasti etsittäviä ohjelmointivirheitä kun uudessa ympäristössä samankaltaisia sidoksia ei ole. Tämä lisää ohjelmien luotettavuutta ja siirrettävyyttä, mutta saattaa laskea nopeutta.
Tyyppijärjestelmä
Ohjelmointikielen tyyppijärjestelmä määrittelee, kuinka ohjelmointikieli luokittelee arvot ja muuttujat tyyppeihin, kuinka se käsittelee näitä tyyppejä ja kuinka nämä tyypit toimivat keskenään. Tyyppi tai tietotyyppi on joukko arvoja, joilla on yleensä samanaiheinen merkitys tai yhtenevä toteutus.
Tietotyypit antavat tulkinnan tietokoneen muistissa oleville bittijonoille. Tavanomaisten tietokoneiden muisti koostuu järjestyksessä olevista biteistä, joiden tulkinta on vapaa. Niinpä sama osa muistin sisältöä voidaan tulkita vaikkapa merkiksi, kokonaisluvuksi, liukuluvuksi tai osoitteeksi toiseen muistipaikkaan. Tyypit kertovat ohjelmille ja ohjelmoijille, kuinka nämä bitit tulkitaan.
Muuttujan tai arvon tyyppi määrittelee, millä tavoin se voi toimia muiden muuttujien tai arvojen kanssa. Tyyppitarkastuksessa varmistutaan siitä, että tyypit toimivat näiden rajoitusten mukaan, eli tarkastetaan osa ohjelman semantiikasta. Tyyppitarkastus voidaan suorittaa ohjelman käännösaikana ("staattinen tyyppitarkastus") tai ajoaikana ("dynaaminen tyyppitarkastus").
Tyyppijärjestelmä antaa seuraavia merkittäviä hyötyjä:
"Hello, World" / 3
voidaan tunnistaa virheelliseksi, koska merkkijonon jakaminen kokonaisluvulla ei ole mielekäs operaatio.
Tyyppijärjestelmä voi olla staattinen tai dynaaminen. Edellisessä objektien tyypit ovat tiedossa jo käännösvaiheessa, jälkimmäisessä tyyppi voi muuttua ajonaikaisesti. Esimerkiksi C-kielen tyyppijärjestelmä on staattinen, koska muuttujien tyypit on pakko antaa muuttuja- ja funktioesittelyiden yhteydessä. Sen sijaan useimmat tulkattavat (eivät kuitenkaan kaikki) kielet ovat dynaamisesti tyypittäviä kieliä, kuten Perl ja Python. Esimerkiksi seuraava ohjelmakoodinpätkä 
on laillista Pythonia:
Aluksi count on tässä merkkijonotyyppinen, koska taulukon ARGV (komentoriviargumentit ) alkiot ovat
merkkijonoja. Seuraavalla rivillä count muunnetaan integer-tyyppiseksi ennen return -lausetta. Muuttujan count tyyppi siis vaihtuu ajonaikana, mutta siitä ei aiheudu virhettä.
Dynaaminen tyypitys tarjoaa joustavuutta, mutta se ei ole automaattisesti staattista tyypitystä parempi ratkaisu. Staattisen tyyppijärjestelmän avulla monet virheet voidaan havaita käännösaikana, kun taas dynaamisesti tyypitetyssä kielessä vastaava virhe havaitaan vasta ajon aikana.
Heike Henkel
Heike Henkel (o.s. Redetzky, s. 5. toukokuuta 1964 Kiel) on saksalainen entinen korkeushyppääjä. Henkel saavutti korkeushypyssä lukuisia arvokisamitaleita ja oli 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun aikoina maailman terävimmällä huipulla lajissaan.
Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeisen, Henkel saavutti 1988 EM-hallikisoista Budapestista. Vuotta myöhemmin Budapestin MM-hallikisoissa hän oli pronssilla. 1990 Glasgow'n EM-hallikisoista hän saavutti kultaa kuten myös myöhemmin samana vuonna Splitin ulkoratojen EM-kisoista. 1991 hän voitti MM-kultaa sekä Sevillan halli-MM-kisoista että Tokion ulkoratojen MM-kisoista. Henkel jatkoi kultaputkeaan myös 1992 EM-hallikisoissa ja myöhemmin samana vuonna Barcelonan olympialaisissa. 1993 Toronton MM-hallikisoista hän saavutti hopeaa ja 1995 Barcelonasta pronssia.
Vuonna 1992 Henkel valittiin ja kotimaassaan Saksassa vuoden urheilijaksi.
Brian Wellman
Brian Wellman (s. 8. syyskuuta 1967 Bermuda) on bermudalainen entinen kolmiloikkaaja.
Vuonna 1991 Wellman voitti universiadien kolmiloikkakilpailun. 1993 Toronton MM-hallikisoissa hän saavutti pronssia samoin kuin vuonna 1994 Kansainyhteisön kisoissa. 1995 Barcelonan MM-hallikisoissa hän voitti maailmanmestaruuskultaa uudella kisaennätystuloksella 17,72. Göteborgin MM-kisoissa 1995 Wellman hyppäsi toiseksi tuloksella 17,62. Kilpailun voitti Jonathan Edwards maailmanennätystuloksella 18,29. Wellman jatkoi hyppäämistä kansainvälisellä huipputasolla vielä uuden vuosituhannen puolelle ja selviytyi usein arvokisojen loppukilpailuun saakka. Vielä 2001 Edmontonin MM-kisoissa hän oli kuudes.
Wellman on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 72,5 kilogrammaa. Hänen kolmiloikkaennätyksensä on 17,62 vuodelta 1995 ja pituushyppyennätys 7,61 metriä vuodelta 1994.
John Godina
John Godina (s. 31. toukokuuta 1972 Fort Still, Oklahoma, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä.
Parhaimman kansainvälisen menestyksensä Godina saavutti kuulantyönnöstä, missä hän oli vuosikymmenen ajan maailman parhaita. Aikuisten ulkoratojen maailmanmestaruuden hän on voittanut kolmesti: 1995 Göteborgissa, 1997 Ateenassa ja 2001 Edmontonissa. Sisäratojen MM-kisoista hänellä on pronssia 1997 Pariisista, hopeaa 1999 Maebashista ja 2003 Birminghamista sekä kultaa 2001 Lissabonista. Olympialaisissa Godina oli 1996 Atlantassa hopealla ja 2000 Sydneyssä pronssilla.
Maansa mestaruuden Godina on voittanut kuulantyönnössä ulkoradoilla kolmesti (1998, 1999 ja 2001) ja sisäradoilla neljästi (1996, 1997, 1998, 2005). Kiekonheitossa hän on voittanut Yhdysvaltain mestaruuden kahdesti, vuosina 1997 ja 1998. Lisäksi hänellä on lukuisia himmeämpiä mitaleita. Yhdysvaltain yliopistomestaruuksia hänellä on viisi.
Kuulantyönnössä Godinan ennätys ulkoradoilla on 22,20 (2005) ja kiekonheitossa 69,90 (1998).
Helmikuussa 2009 Godina ilmoitti lopettavansa uransa.
Ilkka Tulikoura
Ilkka Toimi Antero Tulikoura (s. 29. heinäkuuta 1942 Lempäälä) on urheiluvammoihin erikoistunut lääketieteen tohtori ja ortopedi. Hän on arvostetuimpia yleisurheilukirurgeja maailmassa ja on leikannut lukuisia huippu-urheilijoita, kuten Sergei Bubkaa, Jacques Freitagia, Aki Parviaista ja Mika Halvaria.
Ilkka Tulikouran isä oli urheilujohtajana tunnettu Toimi Tulikoura.
Vita Pavlyš
Viktorija ”Vita” Pavlyš (, s. 15. tammikuuta 1969 Harkova) on ukrainalainen entinen kuulantyöntäjä.
Pavlyš voitti EM-kultaa Helsingissä 1994. Pariisin MM-hallikisoissa 1997 hän voitti kultaa ja saman vuoden Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän oli hopealla. Budapestin EM-kisoissa 1998 Pavlyš voitti jälleen EM-kultaa. Maebashin MM-hallikisoissa 1999 hän työnsi finaalin pisimmän työnnön mutta menetti kultamitalinsa jäätyään dopingtestissä kiinni stanozolol-nimisen anabolisen steroidin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Kilpailukiellosta vapauduttuaan Pavlyš sijoittui pronssille Edmontonin MM-kisoissa 2001. Vuonna 2002 hän voitti Wienin EM-hallikisoissa kultaa ja samana vuonna Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa hopeaa. Vuonna 2003 hän sijoittui Pariisin MM-kilpailuissa pronssille.
Budapestin MM-hallikisojen 2004 finaalissa Pavlyš työnsi jälleen kaikkein pisimmälle mutta jäi jälleen dopingtestissä kiinni saman aineen käytöstä kuin viisi vuotta aikaisemmin Maebashissa ja menetti kultamitalinsa. Toisen dopingrikkeen seurauksena hänet langetettiin elinikäiseen kilpailukieltoon.
Kelli White
Kelli White (s. 1. huhtikuuta 1977) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 White voitti Yhdysvaltain joukkueessa maailmanmestaruuden 4×100 metrin viestissä. Lisäksi hän juoksi 200 metrillä kolmanneksi ja 100 metrillä seitsemänneksi. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti sekä 100 että 200 metrin kilpailut, mutta menetti mitalinsa jäätyään doping-testissä kiinni kielletyn modafiniilin käytöstä. Aluksi White väitti käyttäneensä modafiniilia narkolepsian hoitoon. Vuonna 2004 White myönsi käyttäneensä anabolisia steroideja ja erytropoietiiniä kolmen vuoden ajan ennen Pariisin MM-kisoja. Tämän jälkeen kaikki hänen 15. joulukuuta 2000 jälkeen tekemänsä suoritukset mitätöitiin, ja näin hän menetti myös vuoden 2001 MM-mitalinsa. Kärähdyksensä jälkeen hän on toiminut dopingin vastaisessa työssä ja muun muassa avustanut Yhdysvaltain anti-doping-toimikuntaa.
White oli kilpailukiellossa 17.5.2004 – 16.5.2006, eikä hän jatkanut uraansa kilpailukieltonsa jälkeen.
La serva padrona
La serva padrona (, "Piika emäntänä") on Giovanni Battista Pergolesin säveltämä opera buffa -tyylinen ooppera, joka oli alun perin intermezzo Pergolesin vakavassa oopperassa "Il prigionier superbo".
Ooppera oli ensimmäinen, joka esitettiin Napolissa sen jälkeen kun kaikki oopperaesitykset oli lopetettu maanjäristyksen takia, ja se juhlisti Habsburg-keisari Kaarle VI:n puolison keisarinna Elisabetin syntymäpäivää. Varsinainen pääooppera "Il prigionier superbo" ei menestynyt ja sitä esitetään nykyisin hyvin harvoin, mutta oopperan väliajalla esitetty "La serva padrona" on jäänyt pysyvästi ohjelmistoihin. Se on tyylillisesti barokin ja klassismin välissä.
Ifikrates
Ifikrates (kuoli noin 353 eaa.) oli ateenalainen kenraali.
Ifikrateen taustasta tiedetään sen verran että hänen isänsä oli suutari. Hänet tunnetaan parhaiten niistä uudistuksista jotka hän teki niin sanottujen kevytaseisten peltastien varustukseen. Ifikrates teki näiden joukkojen aseistuksesta entistä kevyemmät. Hän panosti myös kuriin ja harjoituksiin. Peltastit saattoivat näin liikkua nopeammin ja niistä tuli paljon hyödyllisempiä hyökkäyksissä. Ifikrateen uudistuksien arvo tuli hyvin esille Korintin sodan aikana. Hänen johtamansa peltasteista koostunut joukko kukisti yhden "moran" (noin 600 miestä) verran spartalaisia. Ensimmäisen kerran kevyesti aseistetut sotilaat kukistivat hopliiteistä koostuvan armeijan.
Ifikrates joutui kuitenkin erimielisyyksiin Ateenan liittolaisen Argoksen kanssa ja hänet lähetettiin pois Korintin alueelta Hellespontokselle. Sen jälkeen kun Ateena ja Sparta solmivat Antalkidaan rauhan vuonna 387 eaa. Ifikrates avusti Traakian odrysialaisten kuningasta Seuthesta, joka soti erästä toista traakialaista kuningasta, Kotys I:ä vastaan.
Vuonna 378 eaa. Ifikrates lähti auttamaan persialaisia valtaamaan Egyptin, mutta hän riitaatui Farnabazoksen kanssa. Palattuaan Ateenaan Ifikrates lähetettiin Kerkyralle joka oli spartalaisten piirittämänä. Vuonna 371 eaa. Ifikrates palasi Traakiaan jossa hän liittoutui Kotys I:n kanssa ja alkoi sotia Ateenaa vastaan. Ateenalaiset kuitenkin antoivat hänelle tämän anteeksi ja hänet lähetettiin sotimaan Ateenan uudessa imperiumissa syttyneitä kapinoita vastaan. Khares syytti Ifikratesta ja hänen kahta kollegaansa siitä etteivät he olleet halunneet taistella myrskyisen sään vallitessa. Ifikrateelle tuomittiin suuret sakot ja hän eli Ateenassa aina kuolemaansa asti.
Jackie Joyner-Kersee
Jacqueline ”Jackie” Joyner-Kersee (o.s. "Joyner", s. 3. maaliskuuta 1962 East Saint Louis, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt yleisurheilija, maailmanmestari ja olympiavoittaja, jota on usein pidetty kaikkien aikojen naisyleisurheilijana. Hän kilpaili seitsenottelussa ja pituushypyssä.
Joyner-Kersee oli nuorena monipuolinen urheilija ja sai stipendin Kalifornian yliopistoon (UCLA), missä hän keskittyi alun perin pituushypyn lisäksi koripalloon. Seitsenottelua hän alkoi harjoitella vuonna 1981 Bob Kerseen valmennuksessa. He avioituivat vuonna 1986, jolloin Joyner otti käyttöön yhdistelmänimen. Joyner-Kersee valmistui yliopistosta vuonna 1985.
Los Angelesin olympialaisissa 1984 Joyner-Kersee sijoittui hopealle seitsenottelussa häviten kullan viidellä pisteellä. Neljä vuotta myöhemmin Soulissa 1988 hänestä tuli olympiavoittaja sekä seitsenottelussa että pituushypyssä. Joyner-Kersee uusi olympiavoittonsa Barcelonassa 1992 seitsenottelussa ja hyppäsi pituudessa pronssia. Hän voitti ensimmäisenä maailmassa kaksi peräkkäistä seitsenottelun olympiakultaa. Atlantassa 1996 hän saavutti pronssia pituushypystä. Seitsenottelussa hän ei voinut kilpailla loukkaantumisen vuoksi.
Vuoden 1987 yleisurheilun MM-kilpailuissa Joyner-Kersee voitti maailmanmestaruuden sekä seitsenottelussa että pituushypyssä. Hän uusi mestaruutensa Tokiossa 1991 pituushypyssä lyöden Heike Drechslerin kolmella sentillä. Vuoden 1993 MM-kisoissa oli jälleen seitsenottelun maailmanmestaruuden vuoro. Mestaruuteen riitti 6 837 pistettä.
Jackie Joyner-Kerseen veli on kolmiloikan olympiavoittaja Al Joyner. Tämän vaimo oli pikajuoksija Florence Griffith-Joyner.
Joyner-Kersee paransi seitsenottelun maailmanennätystä neljä kertaa. Hän ylitti ensimmäisenä naisena 7 000 pisteen rajan Moskovan vuoden 1986 Hyvän tahdon kisoissa tehden uudeksi maailmanennätykseksi 7 148. Joyner-Kerseen Soulissa 1988 tekemä 7 291 pistettä on edelleen voimassa oleva ennätys.
13. elokuuta 1987 Joyner-Kersee hyppäsi pituutta 745 cm, joka sivusi Heike Drechslerin maailmanennätystä.
Academy of Ancient Music
Academy of Ancient Music (AAM) on orkesteri, joka on pyrkii tutkimaan ja esittämään menneiden vuosisatojen taidemusiikkia periodisoittimin ja mahdollisimman suureen autenttisuuteen pyrkien. Alun perin "Academy of Ancient Music" perustettiin Lontoossa vuonna 1726 tarkoituksena esittää ”vanhaa” musiikkia, eli mitä tahansa yli sata vuotta vanhaa musiikkia. Orkesterin ohjelmistoon tuli kuitenkin pian myös uudempaa musiikkia erityisesti Georg Friedrich Händeliltä. Orkesterin perusti uudelleen vuonna 1973 brittiläinen kapellimestari ja cembalisti Christopher Hogwood tarkoituksena esittää 1700-luvun ja varhaisen 1800-luvun musiikkia periodisoittimilla.
"Academy of Ancient Music" oli ensimmäinen orkesteri, joka levytti kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin sinfoniat aikalaissoittimilla. Orkesteri on levyttänyt myös kaikki Ludwig van Beethovenin sinfoniat ja sen tarkoituksena on levyttää myös Joseph Haydnin koko sinfoniatuotanto. Orkesteriteosten lisäksi AAM on levyttänyt lukuisia oopperoita ja muita vokaaliteoksia "Academy of Ancient Music" -kuoron ja eri collegeien poikakuorojen kanssa.
Ivanka Hristova
Ivanka Hristova (, s. 19. marraskuuta 1941) on bulgarialainen entinen kuulantyöntäjä.
Hristovan urheilu-uran paras vuosi oli 1976, jolloin hän voitti kultaa Münchenin EM-hallikisoista ja Montrealin olympialaisista. Hopeaa Hristova saavutti sekä 1967 Prahan että 1969 Belgradin EM-hallikisoista. 1972 Münchenin olympialaisista Hristova saavutti pronssia samoin kuin 1975 Katowicen EM-hallikisoista.
Maailmanennätystä Hristova paransi kahdesti: 3. heinäkuuta 1976 hän työnsi Belmekenissä tuloksen 21,87 m ja seuraavana päivänä tuloksen 21,89 m.
Hristovan Montrealin olympiavoitto oli Bulgarian kautta aikain ensimmäinen yleisurheilun olympiakulta. Hänestä tuli urheilumenestyksensä myötä kansallissankari. Valtio antoi hänelle palkkioksi 500 Yhdysvaltain dollarin edestä rahaa ja Volga-merkkisen henkilöauton.
Tsvetan Gaševski
Tsvetan Nikolajev Gaševski (, s. 15. heinäkuuta 1970 Sofiassa, Bulgariassa) on bulgarialainen kädenvääntäjä. Hän elää ja työskentelee Gorna Orjahovitsan kaupungissa ja on eräs kaupungin kädenvääntöseuran perustajajäsenistä.
Gaševski harrasti aluksi yleisurheilua, mutta vaihtoi sittemmin kädenvääntöön, missä hän on yltänyt lukuisiin huippusaavutuksiin, muun muassa viiteen Euroopan mestaruuteen (1995–1998, 2001) ja kahteen maailmanmestaruuteen (2000–2001) 75-kiloisten oikean käden sarjassa. Lisäksi hänellä on EM- ja MM-hopeaa vuodelta 1994. Vuonna 2002 hänestä tuli Gorna Orjahovitsan kunniakaupunkilainen.
Christopher Hogwood
Christopher Jarvis Haley Hogwood (10. syyskuuta 1941 Nottingham – 24. syyskuuta 2014 Cambridge) oli brittiläinen kapellimestari ja cembalisti, joka tunnetaan erityisesti Academy of Ancient Musicin perustajana. Vuodesta 1992 Hogwood toimi varhaisen musiikin esittämisen professorina Royal Academy of Musicissa ja vierailevana professorina Lontoon King’s Collegessa.
Hogwood opiskeli aluksi klassista kirjallisuutta Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa ja suoritti myöhemmin kapellimestariopintoja Raymond Leppardin, Thurston Dartin sekä Rafael Puyanan ja Gustav Leonhardtin johdolla. Vuonna 1967 hän perusti David Munrow’n kanssa Early Music Consortin ja vuonna 1973 Academy of Ancient Musicin, jotka molemmat esittävät varhaisklassismin ja barokin musiikkia periodisoittimin.
Haikarat
Haikarat (Ardeidae) on pelikaanilintujen lahkoon kuuluva heimo.
Haikaroiden uskotaan ilmestyneen noin 55 miljoonaa vuotta sitten, mutta niiden luokittelu on ollut ongelmallisempaa. Haikarat luokiteltiin aiemmin haikaralintuihin (Ciconiiformes), mutta on sittemmin siirretty pelikaanilintuihin (Pelecaniformes). Asema on kuitenkin vielä epäselvä. Haikaroiden heimo on uskottavasti iibisten (Threskiornithidae) sisarryhmä, mutta niiden kehityslinjat erkanivat luultavasti jo paleoseenilla. Siitä johtuen eräät tutkijat sijoittavat ne omiin lahkoihinsa, Ardeiformes (haikarat) ja Plataleiformes (iibkset), mutta tämä ei ole saanut (alustavaa) laajaa hyväksyntää. Kuramoto "et al." (2015) ovat kutenkin saaneet todisteita varhaisesta risteytyksestä haikaroiden ja iibisten välillä erkaantumisen jälkeen.Vasarapäähaikaran asema luokittelussa on ollut epävarma, ja se on tavallisesti sijotettu omaan heimoonsa, mutta AOU lukee sen pelikaanien heimoon. HBW Alive sijoittaa sen kuitenkin omaan heimoonsa, mitä kladogrammi alla myös kuvastaa.
Jaak Uudmäe
Jaak Uudmäe (s. 3. syyskuuta 1954 Tallinna) on virolainen kolmiloikan olympiavoittaja. Hän edusti urheilu-uransa aikana Neuvostoliittoa.
Uudmäe voitti kolmiloikan olympiakultaa 1980 Moskovan kisoissa tuloksella 17,35. Vuosien 1977 (16,46) ja 1980 EM-hallikisoista (16,51) hän saavutti hopeaa. Vuoden 1979 EM-hallikisoissa hän saavutti pronssia tuloksella 16,91. Viron mestaruuden hän voitti kolmiloikassa viidesti sekä ulkona että hallissa. Vuonna 1978 hän voitti Viron hallimestaruuden myös pituushypyssä tuloksella 7,29.
Vuosina 1979 ja 1980 Uudmäe valittiin Viron vuoden urheilijaksi ja 1980 koko Neuvostoliiton urheilijaksi. Uudmäe pyrki uransa aika tuomaan esille virolaisuuttaan eikä halunnut olla pelkkä neuvostourheilija – joiksi urheiluselostajat usein niputtivat kaikki Neuvostoliiton urheilijat heidän kansalaisuudestaan riippumatta ja niputtavat usein nykyisinkin.
Tenzing Norgay
Tenzing Norgay (, "Tendzin Norgyé"; syntyään "Namgyal Wangdi"; 15. toukokuuta 1914 – 9. toukokuuta 1986) oli nepalilainen šerpa, joka oli uusiseelantilaisen Sir Edmund Hillaryn parina heidän kiivetessään tiettävästi ensimmäisinä ihmisinä maailman korkeimman vuoren Mount Everestin huipulle 29. toukokuuta 1953.
Yleisesti ollaan sitä mieltä, että ilman Tenzingin panosta ei Everestin valloitus olisi onnistunut, sillä Tenzing oli kokenut ammattiopas, jonka tuki Hillarylle oli korvaamaton. Tämän Hillary rehdisti myönsikin, sillä hän halusi jakaa maineen ja kunnian aina kumppaninsa kanssa. Aluksi Hillary kertoi miesten nousseen huipulle "lähes samaan aikaan", mutta myöhemmin muistelmissaan niin Tenzing kuin Hillarykin kirjoittivat Hillaryn nousseen huipulle ensin ja Tenzingin viisi–kuusi askelta hänen jäljessään. Hillary otti huipulla kuuluisan kuvan Tenzingistä, mutta Hillarysta ei ole kuvaa, koska Tenzing ei osannut käyttää kameraa Hillaryn noustessa huipulle.
Everestin valloituksen jälkeen Tenzing työskenteli Darjeelingissa Intiassa käytännön koulutuksen johtajana Himalayan Mountaineering Institutessa.
Pfizer
Pfizer [ˈfaɪzər] on yhdysvaltalainen maailmanlaajuinen vuonna 1849 perustettu lääkeyritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee New Yorkissa.Yrityksellä oli 97 000 työntekijää vuonna 2017, ja liikevaihdoltaan se oli Fortune 500 -listan mukaan vuonna 2017 maailman 54:nneksi suurin yritys. 
Yritys kuuluu Dow Jones Industrial Average -indeksiin.
Pfizer perustettiin vuonna 1849 Yhdysvalloissa. Saksalaiset maahanmuuttajaserkukset Charles Pfizer ja Charles Erhart perustivat Charles Pfizer & Company -nimisen yrityksen Brooklyniin, New Yorkiin. Serkuksista toinen oli kemisti ja toinen sokerileipuri. He kehittivät Pfizerin ensimmäisen innovaation: karamellilta näyttävän toffeenmakuisen matolääkkeen. Pfizerin tutkijat kehittivät 1880-luvulla fermentoinnin. Menetelmällä kyettiin valmistamaan sokerista teollisesti sitruunahappoa. Seuraavalla vuosisadalla keksittiin, miten fermentointimenetelmää voitiin hyödyntää penisilliinin teolliseen tuotantoon ja teollisessa mitassa.
Vuonna 2000 Pfizer fuusioitui Warner-Lambertin kanssa. Vuonna 2003 Pfizer fuusioitui Pharmaciaan, ja Pfizerin valikoimaan tuli uusia lääkkeitä muun muassa syöpään, epilepsiaan, masennukseen ja verenpainetautiin. Pfizer ja lääkeyhtiö Wyeth fuusioituivat vuoden 2009 lopussa. Vuonna 2015 yritys osti lääkevalmistaja Hospiran noin 17 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Syksyllä 2015 Pfizer ilmoitti fuusioituvansa irlantilaisen Allerganin (ent. Actavis) kanssa, mutta suunnitelma kariutui.
Pfizerin valikoimaan kuuluu alkuperäislääkkeitä, rinnakkaislääkkeitä, itsehoitolääkkeitä ja muita itsehoitovalmisteita. Suomen markkinoilla on noin sata eri Pfizerin lääkettä ja sen lisäksi ei-lääkkeellisiä itsehoitovalmisteita.
Pfizerin tunnetuimpia lääkkeitä ovat kolesterolilääke Lipitor, neuropaattisen kivun ja yleistuneen ahdistushäriön hoitoon tarkoitettu lääke Lyrica (pregabaliini) sienilääke Diflucan, antibiootti Zithromax, erektiohäiriölääke Viagra, reumalääke Enbrel, pneumokokkirokote Prevenar, tupakoinnista vieroittumiseen tarkoitettu lääke Champix ja lääkekuitu Vi-Siblin.
Yhtiö joutui maksamaan syyskuussa 2009 rikossakkona 825 miljoonaa euroa (1,19 miljardia dollaria), koska se oli markkinoinut Bextra-nimistä lääkettä yleisenä kipulääkkeenä (niin sanottu off label -lääke), jollaiseksi sitä ei ole hyväksytty. Yhtiö maksoi lisäksi miljardi dollaria siviilikanteen nostaneille. Samasta syystä yhtiö on joutunut maksamaan sakkoa muutama vuosi aiemminkin.
Suomessa hovioikeuden 30.9.2015 antaman päätöksen mukaan Pfizer maksoi intialaiselle kopiolääkevalmistajalle Ranbaxylle vahingonkorvauksena noin 230 000 euroa. Tuomio aleni yli 16 miljoonaa euroa noin vuosi aiemmin saadusta käräjäoikeuden päätöksestä. Vahingonkorvaus perustuu tapaukseen, jossa Pfizer esti halpalääkkeen myynnin turvaamistoimihakemuksilla vuosina 2007–2009.
Pfizer Oy on yksi Suomen suurimmista lääkeyrityksistä ja toimii aktiivisesti Suomessa. Suomen Pfizerissa työskentelee noin 130 ihmistä, ja Suomen markkinoilla on yli 100 Pfizerin eri lääkettä. Pfizer on toiminut Suomessa vuodesta 1959.
Virgilijus Alekna
Virgilijus Alekna (s. 13. helmikuuta 1972 Terpeikiai) on liettualainen kiekonheittäjä, joka hallitsi lajia 2000-luvun alkuvuosina melko ylivoimaisesti.
Alekna karsiutui loppukilpailusta Götegorgin MM-kilpailuissa 1995. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui viidenneksi. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Alekna saavutti 1997 Ateenan MM-kisoista, missä hän oli hopealla tuloksella 66,70. 1998 Budapestin EM-kisoissa hän saavutti pronssia tuloksella 66,46. 1999 Sevillan MM-kilpailuissa Alekna oli neljäs.
2000 Sydneyn olympialaisissa Alekna voitti kultamitalin tuloksella 69,30. Vuotta myöhemmin Edmontonin MM-kisoissa hän saavutti hopeaa tuloksella 69,40, samoin kuin 2002 Münchenin EM-kisoista tuloksella 66,62. 2003 Pariisissa Alekna voitti maailmanmestaruuden 69,69 metriä kantaneella heitollaan. 2004 Ateenan olympialaisissa Alekna oli kiekonheiton lopputuloksissa aluksi toinen ja palkittiin hopeamitalilla, mutta sai myöhemmin uransa toisen olympiakullan, kun alkuperäinen kultamitalisti Robert Fazekas yritti väärentää virtsanäytettään. Alekna voitti kultaa myös 2005 Helsingin MM-kisoista kisaennätyksellä 70,17, jonka hän heitti viimeisellään oltuaan pitkään virolaisen Gerd Kanterin takana. Vuotta myöhemmin Göteborgin EM-kisoissa Alekna heitti jo ensimmäisellä kierroksella 68,67 metriä, mikä riitti kultamitaliin. Hopealle sijoittunut Kanter pääsi 64 senttimetrin päähän.
Alekna jäi Osakassa 2007 ilman mitaleita, kun oli Gerd Kanterin voittoon päättyneessä kilpailussa täpärästi neljäs. Pekingissä 2008 Alekna pääsi takaisin mitalikantaan. Hän ei kuitenkaan pystynyt puolustamaan kaksinkertaista olympiavoittoaan, vaan jäi pronssille. Kanter voitti jälleen kultaa ja Puolan Piotr Małachowski oli toinen kolme senttimetriä Aleknan edellä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui neljänneksi, Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 viidenneksi ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 kuudenneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli neljäs. Hän karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa 2013.
Alekna on voittanut maailmancupin 1998 ja 2006, GP-finaalin 2001 sekä n , , ja .
Alekna on 2 metriä pitkä, painaa 130 kilogrammaa ja hänen sylivälinsä on 2,22 metriä. Hänen ennätyksensä on 3. elokuuta 2000 Kaunasissa heitetty 73,88, joka on kaikkien aikojen toiseksi pisin heitto. Kuulaa Alekna on työntänyt 19,99 metriä. Vuodesta 1995 saakka Alekna on työskennellyt Liettuan presidentin henkivartijana.
Hellekypärä
Hellekypärä on kevyt, korkista tai sola-kasvin huokoisesta ytimestä valmistettu, kankaalla päällystetty, auringolta suojaava hattu. Ennen hellekypärää käyttivät länsimaalaiset tropiikissa, mutta nykyään sitä käytetään yleisimmin Vietnamissa.
Hellekypärän esimuotoja on käytetty jo 1840-luvulla, mutta suuren suosion se saavutti vuoden 1870 paikkeilla, kun eurooppalaiset sotilaat ottivat sen käyttöön trooppisissa siirtomaissa. Hellekypärän muotoiluun vaikutti suuresti vuoden 1870 Ranskan–Preussin sodan kuuluisaksi tekemä saksalainen piikkikypärä, "Pickelhaube". Hellekypärän runko oli kevyttä, huokoista ydinainetta, sen reunassa oli terävät ulokkeet eteen- ja taaksepäin ja se päällystettiin valkoisella kankaalla (myöhemmin käyttöön otettiin myös paremmin maastoutuvia värejä). Kuvussa oli tuuletusreikiä. Etupuolelle kiinnitettiin kokardi tai muu tunnus, ja usein lakea koristi nuppi tai messinkinen piikki. Leuan alle tuli joko nahkaremmi tai messinkiketju. Hellekypärä yhdistettiin erityisesti viktoriaaniseen Britanniaan, mutta sitä käyttivät tropiikissa kaikkien eurooppalaisten valtojen ja myös Yhdysvaltain sotilaat.
1800-luvun lopulta alkaen hellekypärästä tuli suosittu päähine tropiikissa oleskelevien länsimaisten siviilien keskuudessa. Siviilimallinen hellekypärä oli sotilasmallia käytännöllisempi, koruttomampi ja matalampi, ja siinä oli koko ympärysmitaltaan leveä lieri. Hellekypärää käyttivät naiset ja miehet, nuoret ja vanhat sekä muodollisissa että epämuodollisissa tilaisuuksissa aina toiseen maailmansotaan asti.
Toisen maailmansodan aikana Saksan Afrika Korpsin univormuun kuului alkujaan myös hellekypärä, myös Italian Afrikan-joukot käyttivät hellekypäriä.
Toisen maailmansodan jälkeen Vietnamissa vapautusliike Viet Minh omaksui ranskalaisten siirtomaaisäntien käyttämän hellekypärän tunnuksekseen, ja se on yhä Vietnamissa suosittu päähine sekä sotilailla että siviileillä. Malli on sama kuin sotaa edeltäneen ajan siviilimalli, mutta kangaspäällinen on vihreä, ja edessä tai takana on joskus metallinen tunnusmerkki.
Vietnamin lisäksi hellekypärää käyttävät Britannian ja Thaimaan armeijat seremoniallisissa tilaisuuksissa sekä joskus Yhdysvaltain merijalkaväen kouluttajat.
Suomessa eräs tunnetuimpia hellekypärää käyttäviä fiktiivisiä henkilöitä lienee mainoshahmo Kari Grandi. Myös Muumipappa käyttää hellekypärää yhdessä "Muumilaakson tarinoiden" jaksossa.
Yhtenäinen osoitusperiaate
Yhtenäinen osoitusperiaate (, "UAP") on tietotekniikassa ohjelmointiin liittyvä käsite, jonka esitti Bertrand Meyer. Sen yksinkertaistetun version mukaan olioiden tarjoamien palveluiden tulisi noudattaa yhdenmukaista notaatiota riippumatta siitä, onko palvelu metodikutsu vai viittaus oliomuuttujiin.
Periaatteen käyttö ei ole itsestäänselvää, vaan voi myös aiheuttaa merkittävää haittaa tahattomasti.
Esimerkiksi C++ -kielessä periaate toteutuu sikäli, että kun on annettu muuttuja:
sen arvo voidaan asettaa sanomalla joko:
tai vaihtoehtoisesti (yleisempi tapa):
Kaikki ohjelmointikielet eivät tue metodikutsuissa sulkeiden puuttumista:
sen sijaan, että voisi myös sanoa:
Eräät ohjelmointikielet kuten Ruby tukevat tapaa:
Myös Python tukee vastaavaa tapaa.
Romas Ubartas
Romas Ubartas (s. 26. toukokuuta 1960 Panevėžys) on liettualainen, olympia- ja EM-kultaa voittanut kiekonheittäjä, joka aikaisemmin urallaan edusti myös Neuvostoliittoa.
Olympialaisista Ubartas saavutti hopeaa 1988 Soulista ja kultaa 1992 Barcelonasta. EM-kultaa Ubartas voitti 1986 Stuttgartista tuloksella 67,08. Hän edusti maataan vielä 2000 Sydneyn olympialaisissa ja heitti karsinnassa tuloksen 60,50.
Ubartas jäi kiinni dopingin käytöstä vuoden 1993 MM-kilpailussa.
Ubartasin ennätys on 70,06, minkä hän heitti 8. toukokuuta 1988. Hän on 2,02 metriä pitkä ja painaa 123 kilogrammaa.
Imrich Bugár
Imrich Bugár (s. 14. huhtikuuta 1955 Dunajská Streda, Tšekkoslovakia) on entinen kiekonheittäjä, joka edusti suurimman osan urastaan Tšekkoslovakiaa ja viimeisinä aktiivivuosinaan Tšekkiä.
1978 Prahan EM-kisoista Bugár saavutti pronssia tuloksella 64,66 ja 1980 Moskovan olympialaisista hopeaa tuloksella 66,38. 1982 Ateenan EM-kisoista hän voitti kultaa tuloksella 66,64. Kautta aikain ensimmäisissä yleisurheilun MM-kilpailuissa 1983 Helsingissä hän voitti myös kultaa, tuloksella 67,72.
Bugár sijoittui kahdeksanneksi Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986, seitsemänneksi Rooman MM-kilpailuissa 1987, 12:nneksi Soulin olympialaisissa 1988 ja seitsemänneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990. Hän karsiutui loppukilpailusta Barcelonan olympialaisissa 1992 ja Helsingin EM-kilpailuissa 1994.
Imrich Bugárin ennätys kiekonheitossa on 71,26 metriä, minkä hän heitti San Joséssa, Kaliforniassa 25. toukokuuta 1985. Bugár on 196 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 120 kilogrammaa.
Joe Wirkkunen
Viljo ”Joe” Wirkkunen (27. kesäkuuta 1928 Port Arthur, Kanada – 13. heinäkuuta 1986 Thunder Bay, Kanada) oli kanadansuomalainen jääkiekkovalmentaja. Hän oli Suomen maajoukkueen ensimmäinen ulkomaalainen päävalmentaja.
Wirkkunen palkattiin Risto Lindroosin apuvalmentajaksi 1951–1952, jolloin hän lähinnä kierteli maata ja jakoi jääkiekkotietoutta. A-maajoukkueen valmentajana hän toimi 1959–1960 ja 1961–1966. Wirkkunen valmensi aikoinaan myös Sveitsin maajoukkuetta.
Wirkkunen valmensi Suomea päävalmentajana neljä kertaa MM-kilpailuissa ja kaksi kertaa olympialaisissa. Wirkkunen toi suomalaiseen jääkiekkoon kanadalaista perusosaamista ja oli näin auttamassa Suomen jääkiekkoa kehittymään.
Suomen Jääkiekkomuseo valitsi Wirkkusen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 25 vuonna 1985.
Joe Wirkkunen pääsi syyskuussa 2008 The Northwestern Ontario Sports Hall of Fameen.
Mike Powell
Michael Anthony "Mike" Powell (s. 10. marraskuuta 1963 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä. Hän pitää hallussaan pituushypyn maailmanennätystä 895 cm.
1988 Soulin olympialaisista Powell saavutti hopeaa Carl Lewisin takana tuloksella 849 cm. 1991 Tokion MM-kisojen finaalissa Powell paransi Bob Beamonin tuolloin 23 vuoden ikäistä maailmanennätystä viidellä sentillä, lukemiin 895 cm, ja voitti MM-kultaa. 1992 Barcelonassa hän saavutti jälleen olympiahopeaa voiton mentyä Lewisille. Powellin tulos 864 cm jäi vain kolme senttimetriä Lewisin parhaasta. 1993 Stuttgartin MM-kisoissa Powell voitti toisen MM-kultansa tuloksella 859 cm. 1995 Göteborgin MM-kisoista hän saavutti pronssia. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 817 cm.
Powell lopetti uransa 1996 Atlantan olympialaisten jälkeen, mutta teki paluun vuonna 2001 tavoitteenaan 2004 Ateenan olympialaiset. Loukkaantumisen takia hän ei kuitenkaan voinut osallistua Yhdysvaltain olympiakarsintoihin. Hän on 188 senttimetriä pitkä ja painoi aktiivivuosinaan 77 kilogrammaa.
Esko Niemi
Esko Ilmari Niemi (11. kesäkuuta 1934 Tampere – 8. marraskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti ja -valmentaja sekä jalkapallomaalivahti. Hänestä käytettiin usein lempinimeä "Niekku".
Niemi oli kotoisin Amurista. Hän oli lahjakas maalivahti ja 1950- ja 1960-luvuilla usean tamperelaispojan suuri idoli. Tarinan mukaan Koulukadulla käydyssä ottelussa hän menetti pelin tiimellyksessä räpylänsä. Samaan aikaan tuli laukaus siniviivalta kohti maalin yläkulmaa. Tällöin Niemi nappasi lippalakin päästään ja otti laukauksen kiinni.
Niemi edusti peliurallaan TP-V:tä, TBK:ta, Tapparaa ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa 12 kauden aikana 146 ottelussa. Mestaruuksia Niemi voitti kolme. Lisäksi Niemi valmensi KooVeen kertaalleen Suomen mestariksi.
Niemi kuoli 8. marraskuuta 2013, 79-vuotiaana.
Niemi pelasi Suomen maajoukkueessa yhteensä 73 ottelua ja edusti Suomea viisi kertaa MM-tasolla ja kerran olympialaisissa: Squaw Valleyssa 1960 Suomi sijoittui seitsemänneksi.
Jääkiekon lisäksi Niemi pelasi jalkapalloa. Hän saavutti TPS:n joukkueesa SM-hopeaa kaudella 1960. Jalkapalloilijanuransa hän aloitti TP-V:ssä ja pelasi korkeimmalla sarjatasolla TPS:n lisäksi tamperelaisessa Ilves-Kissoissa.
Heinrich Mark
Heinrich Mark (1. lokakuuta 1911 Krootuse-2. elokuuta 2004 Tukholma) toimi Viron tasavallan pakolaishallituksen väliaikaisena presidenttinä 1990–1992. Hän 6. lokakuuta 1992 luovutti valtuutensa Viron tasavallan johtoon riigikogussa pitämässään puheessa Lennart Merelle. Viron periaatteiden mukaan Viroa ei julistettu itsenäiseksi uudelleen, vaan 24. helmikuuta 1918 alkanut ja 1940 sammunut itsenäisyys julistettiin uudelleen voimaan.
Tämän vuoksi Suomi, joka ei koskaan de jure tunnustanut Viron sosialistista neuvostotasavaltaa saattoi ilmoittaa, ettei sen tarvitse tunnustaa Viron itsenäisyyttä, vaan aikaisempi itsenäisyystunnustus on voimassa. Tämä muodosti perustan diplomaattisuhteiden solmimiselle Suomen ja Viron kesken 1992. Viron pakolaishallituksen voimin elokuusta 1944 alkaen ylläpidetyllä piilevällä itsenäisyydellä on ollut vaikutusta myös Viron ja Venäjän rajasopimukseen.
Matti Lampainen
Matti Veikko Lampainen (s. 16. tammikuuta 1932 Kanneljärvi) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja.
Lampainen on merkittävä suomalainen kiekkomies, sillä hän oli levittämässä jääkiekon suosiota Poriin, Helsinkiin ja Lahteen. Hän aloitti uransa Tampereella TBK:ssa ja Tapparassa ennen siirtymistään Ilvekseen. Lampainen ehti voittaa viisi Suomen mestaruutta Tampereella ennen siirtymistään Porin Karhuihin ja sieltä toiseen porilaisjoukkueeseen RU-38:aan.
Lampainen aiheutti hämmennystä tamperelaisjoukkueissa värväämällä RU:hun omistajan Rosenlewin rahoilla pelaajia Tampereelta. Hän toimi valmentajana, kun hänen joukkueensa RU-38 voitti Suomen mestaruuden 1967. Lampainen oli jo aiemmin ollut joukkueen pelaajavalmentajana, mutta mestaruuskausi oli ensimmäinen, jolloin hän keskittyi vain valmentamiseen.
Toisen Suomen mestaruutensa Lampainen otti valmentajana Jokereissa, kun hän johdatti helsinkiläisseuran historiansa ensimmäiseen mestaruuteen 1973. Lampainen rakensi Jokereissa pitkälle viritetyn pelityylin, joka perustui taitokiekkoon, HIFK:n rymistelypelin vastapainoksi. Lahden Kiekkoreipasta Lampainen valmensi SM-liigassa kaudet 1976–78.
Maajoukkuetta Lampainen edusti pelaajaurallaan 103 kertaa. Mukaan mahtuivat seitsemät MM-kisat ja yhdet olympiakisat.
Tõnis Kint
Tõnis Kint (17. elokuuta 1896 Paasioja talu – 5. tammikuuta 1991 Örnsköldsvik, Ruotsi) toimi Viron tasavallan pakolaishallituksen väliaikaisena presidenttinä 23. joulukuuta 1970–8. lokakuuta 1990. Hänen seuraajansa oli Heinrich Mark, joka luovutti 8. lokakuuta 1992 valtuutensa Viron tasavallan johtoon riigikogussa pitämässään puheessa Lennart Merelle.
Malajalam
Malajalam eli malayalam on pääasiassa Intiassa puhuttava dravidakieli. Sillä on lähes 36 miljoonaa puhujaa ja kansallisen kielen asema Intiassa. Malajalam on virallinen kieli Keralan osavaltion lisäksi Lakkadiiveillä ja Pondicherryssä.
Sekä malajalamin kieli että sen kirjoitusjärjestelmä ovat läheistä sukua tamilille.
Vuonna 1772 julkaistu "Alphabetum grandonico-malabaricum sive samscrudonicum" oli ensimmäinen eurooppalainen malajalamia käsittelevä kirja. Vuonna 1997 malajalamilla oli Intiassa 35 351 000 puhujaa. Kaikkiaan puhujia oli 35 757 100.
Malajalamia kirjoitetaan malajalamilaisilla kirjaimilla.
Aleksander Warma
Aleksander Warma (Varma) (22. kesäkuuta 1890 Kuusalu – 23. joulukuuta 1970 Tukholma) toimi Viron tasavallan pakolaishallituksen väliaikaisena presidenttinä 30. maaliskuuta 1963 – 23. joulukuuta 1970. Hänen seuraajakseen tuli Tõnis Kint.
Aleksander Warma oli ensimmäisiä Kabbölen virolaisia, joka muutti Suomen Pernajaan isänsä Johannes Warman perheen mukana vuonna 1906. Vuosina 1939–40 hän oli itsenäisen Viron lähettiläänä Helsingissä. Warma jätti Helsingin lähetystötalon 6. elokuuta 1940, jolloin Neuvostoliitto julisti Viron osaksi aluettaan. Jatkosodan aikana Warma toimi yhä Suomessa ja yritti saada talon takaisin, mikä kuitenkin estyi Saksan vastustuksesta.
Warman muistelmateos "Diplomaadi kroonika" on julkaistu suomeksi nimellä "Lähettiläänä Suomessa 1939–44", Otava 1973.
Hatanpään lukio
Hatanpään lukio on lukio Tampereella. Lukio sijaitsee Rantaperkiössä lähellä Hatanpään arboretumia ja Pyhäjärven rantaa. Lukuvuoteen 2015-2016 asti lukion rehtorina toimi Raimo Meriluoto ja apulaisrehtorina Sirpa Ruhanen. Syksystä 2016 eteenpäin lukion rehtorina toimii Ville Vuorisalmi.
Lukio perustettiin vuonna 1957 Pirkanmaan yhteiskoulun nimellä. Peruskoulu-uudistus tuli Tampereelle vuonna 1976, jolloin yhteiskoulu jaettiin Hatanpään yläasteeksi ja lukioksi. Hatanpään lukio siirtyi vuoden 2009 syksyllä arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelemaan ja funktionalistista arkkitehtuuria edustavaan entisen Rantaperkiön koulun kiinteistöön.
Hatanpään lukiossa on noin 380 opiskelijaa. Vuosittain uusia opiskelijoita otetaan 115. Paikoista 63 on yleislinjalle, 26 musiikkilinjalle ja 26 musiikkiteatterilinjalle. Opetushenkilökuntaa on noin 30. Vuonna 2017 Hatanpään lukion sisäänpääsyn vaadittu keskiarvo oli 7,67.
Niin musiikki- kuin musiikkiteatterilinjalle haetaan peruskoulun päättötodistuksella ja erillisellä näyttökokeella. Hatanpään lukio järjestää lukuisia musiikin soveltavia kursseja, joilla keskitytään esimerkiksi yhtyelauluun, studiotekniikkaan, äänentoistoon, kuorolaulamiseen tai musiikin teoriaan. Lukuvuonna 2015-16 musiikin kursseja oli valittavissa 42 kappaletta. Lukiossa on myös äänitysstudio.
Musiikkiteatterilinja käsikirjoittaa, tuottaa ja esittää Hatanpään lukion jokavuotisen musikaalin. Tämän lisäksi musiikkiteatteriopiskelijat tuottavat ohjelmaa muun muassa Tampereen joulutorille ja tekevät yhteistyötä Tampereen Teatterin sekä Ahaa Teatterin kanssa. Lukuvuonna 2015-16 musiikkiteatterikursseja oli valittavissa 48 kappaletta.
Hatanpään lukio on Tampereen ainoa lukioon valmistavaa koulutusta (LUVA) tarjoava päivälukio. Maahanmuuttajille ja vieraskielisille suunnatun LUVAn tarkoituksena on kehittää koulutuslinjan opiskelijoiden kielitaitoa ja muita valmiuksia riittävän hyviksi lukio-opiskelua varten. LUVA-opetusta on järjestetty Hatanpään lukiossa vuodesta 2014 lähtien. Lukuvuonna 2015-16 Hatanpään lukiossa on 10 LUVA-opiskelijaa.
Vuonna 2015 Hatanpään lukio sijoittui oppilaiden lähtötason huomioivassa STT:n lukiovertailussa sijalle 19. Ilman lähtötason huomiointia Hatanpään lukio oli vuoden 2015 lukiovertailussa sijalla 217.
Jorma Nortimo
Jorma Kustaa Olavi Nortimo (alk. Nieminen, 20. tammikuuta 1906 Helsinki – 2. heinäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Nortimo toimi jo 1930-luvulla Ylioppilasteatterin johtajana ja sittemmin vastaperustetun Turun kaupunginteatterin johtajana sekä SF:ssä ja Suomi-Filmissä näyttelijänä, ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Nortimo aloitti elokuvauransa näyttelijänä 1936 Suomen Filmiteollisuudessa. Parhaat ohjauksensa Nortimo teki 1930- ja 1940-lukujen taitteessa, muun muassa "Syyllisiäkö" (1938), "Halveksittu" (1939), "Lapseni on minun" (1940) ja "Synnin puumerkki" (1942), jotka kaikki perustuivat kaunokirjallisiin teoksiin. Nortimo ohjasi 1950-luvun alussa ensimmäiset rillumarei-elokuvat "Rovaniemen markkinoilla", "Lännen lokarin veli" ja "Muhoksen Mimmi". Hänen viimeiseksi ohjaustyökseen jäi Mika Waltarin jo sota-aikana kirjoittama "Pikku Ilona ja hänen karitsansa" (1957). Nortimo näytteli yli 30 elokuvassa.
Nortimon sisarentytär oli näyttelijä Tuire Orri.
Lakupaavi
Lakupaavi on suomalaisen Moonsorrow-yhtyeen jäsenten sivuprojekti, joka soittaa hardcore punkia.
Lakupaavi lähti liikkeelle vitsistä: kun Moonsorrow oli työstämässä "Verisäkeet"-albumiaan, se julkaisi kotisivuillaan uutisen, jonka mukaan levyn nimeksi tulee ”Raah Raah Blääh” ja se sisältää muun muassa kappaleet ”Kuolema taidehomoille... ja muille!”, ”Puutarhurin painajainen” ja ”Se hyvä biisi”. Vaikka kyse oli huumorista, monet tahot ottivat uutisen tosissaan ja uskoivat yhtyeen muuttaneen tyyliään. Hieman myöhemmin Moonsorrow todella äänitti kappaleen ”Kuolema taidehomoille... ja muille!”, joka sai sittemmin jatkoa kokonaisen "Raah Raah Blääh" -levyn muodossa. Levyä ei kuitenkaan tehty Moonsorrow-nimellä, vaan sivuprojekti sai nimekseen Lakupaavi. Lakupaavissa soittavat kaikki Moonsorrowin jäsenet Lord Eurenia lukuun ottamatta. Lakupaavissa vaikuttaa myös Rytmihäiriö-yhtyeen jäsenistö. Esimerkiksi Rytmihäiriön Ande esiintyy joillakin Lakupaavin kappaleilla.