hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo Suomen ilmavoimien ilma-aluksista
Luettelo Suomen ilmavoimien ilma-aluksista hankinta-ajankohdan mukaisessa järjestyksessä.
Ensimmäisessä merkintätavassa koneiden tunnuksena oli F (= Flygmaskin) sekä numero. Merkinnässä ollut kirjain oli ainoastaan kirjanpidollinen ja sitä ei maalattu lentokoneisiin.
Suomen ilmailuvoimien uudistettu (toinen) merkintätapa otettiin käyttöön 20. kesäkuuta 1918. Merkintätapa koostui koneen tyypin ilmaisevasta kirjaimesta juoksevasta numerosta sekä hankintavuoden kahdesta viimeisestä numerosta.
Ilmavoimissa otettiin käyttöön uusi merkintätapa 20. elokuuta 1919 mennessä. Muoto oli paranneltu versio edeltäneestä siten, että siinä ensimmäisenä oli lentohenkilöstön määrän ilmoittanut numero, sitten koneen tyypin kirjaintunnus, hankinta tai valmistusmaan numero sekä kahdella numerolla merkitty koneen yksilöivä juokseva numero.
Seuraava merkintätapa otettiin käyttöön vuoden 1922 alussa. Sen ensimmäisenä merkkinä oli konetyypin numero sitten hankintavuoden osoittava kirjain ja kolmantena koneen yksilöivä juokseva numero.
Vuonna 1927 siirryttiin konetyypin ilmaisevaan kirjainpariin ja juoksevaan numeroon.
Antonov An-74
Antonov An-74 perustuu Antonov An-72 -kuljetuslentokonetyyppiin. Se on tehty kestämään äärimmäisiä ilmasto-olosuhteita, minkä vuoksi sitä käytetään sekä pohjoisilla alueilla Arktiksella ja Antarktiksella, että Saharassa ja Etelä-Afrikassa.
Kuljetuskoneesta on tehty myös matkustajaversio Antonov An-74TK, Antonov An-74TK-200 ja viimeksi Antonov An-74TK-300. Konetta on valmistanut Harkovskoje gosudarstvennoje aviatšionnoje predprijatije Harkovassa.
Konetyyppi on siviilikäytössä matkustajalentokoneena muun muassa Yamal Airlinesilla.
Behind the Bridge to Elephunk
Behind The Bridge To Elephunk on ensimmäinen The Black Eyed Peasin julkaisema DVD. DVD:llä on The Black Eyed Peasin kolmen ensimmäisen albumin musiikkivideot. DVD:n nimi on yhdistelmä näiden albumien nimistä: Behind The Front, Bridging The Gap ja Elephunk.
Italian Riviera
Italian Riviera (, sanasta "riviera" 'rannikko') on Italian rannikon läntisin osa ja sijaitsee Ligurianmeren ja Välimeren rannikolla.
Rivieran rannikkoalue käsittää Genovan kaupungin itä- ja länsipuolet eli Ligurian hallinnollisen alueen. Alue ulottuu Ranskan rajalta Ventimigliasta ja loppuu Toscanaan. Italian Rivieran vieressä Ranskan puolella on Ranskan Riviera. Molemmat Rivierat ovat hyvin suosittuja matkakohteita.
Jamal (lentoyhtiö)
Jamal () on 1997 perustettu venäläinen lentoyhtiö, jonka pääpaikka on Salehardissa Länsi-Siperiassa Jamalin Nenetsiassa.
Yhtiö aloitti lentotoiminnan Mil Mi-8 -helikopterilla 10. heinäkuuta 1997. Sillä on sivutoimipisteet Tjumenissa, Tazovskissa ja Tarkosalinskissa sekä edustusto Moskovassa. Yhtiöllä on sekä rahti- että matkustajaliiketoimintaa.Lokakuussa 2013 Jamal Airlines lensi seuraaviin kohteisiin:
Toukokuussa 2018 Jamalin laivastoon kuului 39 lentokonetta.
Bergisch Gladbach
Bergisch Gladbach () on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Sen alueella oli asutusta jo 1200-luvulla, mutta kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1856. Kaupungissa asui 111 366 ihmistä vuonna 2015.
Vuonna 1975 läheinen Bensbergin kaupunki yhdistettiin Bergisch Gladbachiin, jolloin kaupungin asukasluku ylitti sadantuhannen.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005 pelattiin Zagrebissa, Kroatiassa 10.–16. huhtikuuta 2005 (ryhmä A) ja Belgradissa, Serbia ja Montenegrossa (ryhmä B) 4.–10. huhtikuuta 2005. Ryhmien voittajat, Kroatia ja Israel, nousivat 1. divisioonan MM-kisoihin vuodeksi 2006. Häviäjät, Turkki ja Islanti putoavat 3. divisioonaan vuodeksi 2006.
Portofino
Portofino on Italian Rivieralla, Ligurian hallinnollisella alueella sijaitseva pieni kaupunki. Sen pinta-ala on 2 km² ja asukasluku noin 400. Kaupunki on suosittu matkailukohde, ja sitä usein luonnehditaan yhdeksi kauneimmista kaupungeista Välimeren alueella. Kaupungin alun perin perustivat roomalaiset, jotka nimesivät sen "Portus Delphini"ksi eli "Delfiinien satamaksi".
Gin tonic
Gin tonic (GT, G&T tai GNT) on alkoholipitoinen juomasekoitus, jonka pääasialliset valmistusaineet ovat gini ja tonic-vesi. Juoma valmistetaan sekoittamalla giniä ja tonic-vettä halutussa suhteessa toisiinsa jääpalojen sekä usein myös sitruunan- tai limetinviipaleen kera.
Tämä juoma on peräisin brittiläisestä Intiasta. Tonic-vesi sisältää kiniiniä, jota käytettiin malarian ehkäisemiseen ja hoitoon. Koska 1800-luvulla käytetty tonic-vesi oli hyvin kitkerää, lisättiin siihen usein giniä, jotta se olisi miellyttävämmän makuista. Vaikka tonic-veden lääkinnällinen käyttö on jäänyt pois, gin tonic on säilynyt suosittuna drinkkinä. Nykyinen tonic-vesi sisältää vähemmän kiniiniä kuin ennen, eikä ole siten niin katkeraa kuin ennen (yleensä makeutettua). Koska juoma juontuu lämpimän ilmanalan maista ja sen virkistävyydestä, sen suosio on suurempi lämpiminä aikoina.
Bloomberg Businessweek
Bloomberg Businessweek, joka tunnetaan myös nimellä BusinessWeek, on Bloombergin julkaisema talouteen keskittyvä yhdysvaltalainen viikkolehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1929 Malcolm Muirin ohjauksen alaisena. Muir oli tuohon aikaan kustantaja McGraw-Hillin pääjohtaja.
Lehti on vuodesta 1988 asti rankannut Yhdysvaltain liiketaloustieteellisten oppilaitosten MBA eli "Master of Business Administration" -tutkinnot paremmuusjärjestykseen. Ranking-lista on noussut opiskelijoiden ja bisnesmaailman keskuudessa lähes standardiksi. Nykyisin lehti arvioi muidenkin alojen oppilaitoksia kansainvälisesti.
Jetro
Jetro (; myös muodoissa "Jethro" tai "Jitro") on heprealaista alkuperää oleva miehen etunimi. Jetro tarkoittaa ylhäistä, korkeaa, korkea-arvoista, huomattavaa, etevää, erinomaista ja verratonta. Nimi juontuu Raamatusta, jossa esiintyy Mooseksen appi ja Midianin pappi nimeltään Jetro.
Jetro ei esiinny suomalaisessa nimipäiväkalenterissa.
Adlan Cruz
Adlan Cruz (s. 18. marraskuuta 1968, Puerto Rico) on säveltäjä, tuottaja ja arvostettu yhtenä maailman parhaista konserttipianisteista. Hänen soittamansa musiikki on yhdistelmä poppia, etnoa ja klassista tyyliä. Adlan Cruzin musisointi on innostavaa ja koskettavaa. Hän on konsertoinut monien sinfoniaorkestereiden kanssa sekä toiminut musiikillisena johtajana Billy Grahamille ja Nicky Cruzille, jotka ovat kansainvälisesti tunnettuja kristittyjä vaikuttajia.
Cruz osoitti lahjakkuutensa jo hyvin nuorena. Hän aloitti pianonsoiton korvakuulolta kolmevuotiaana ja soittotunnit viisivuotiaana. Hänen kehitykseensä vaikutti kaksi huippusoittajaa, Rosita Casanova ja Violeta de la Mata. Hän valmistui yhdestä New Yorkin parhaista musiikkikouluista. Harjoiteltuaan monta yliopistovuotta eri oppilaitoksissa hän alkoi kiertää eri puolilla maailmaa soittaen ja esiintyen.
Cruz matkustaa edelleen eri puolilla maailmaa konsertoiden erilaisille ihmisryhmille. Hänen suurimpia saavutuksiaan ovat New Yorkin – Puerto Ricon päivän marssi, johon osallistui 1,5 miljoonaa ihmistä vuonna 2005, ja Nigerian Lagosissa hän soitti 3,4 miljoonan suuruiselle yleisölle vuonna 2000. Nigerian esityksen jälkeen Cruzin unelma käydä jokaisella mantereella soittamassa musiikkiaan oli täyttynyt.
Vuoden 2006 helmikuussa Adlan Cruz oli Suomen kiertueella, johon kuului 17 konserttia. Tämä oli Cruznin ensiesiintyminen Suomessa, ja se oli menestys.
Brendan Foster
Brendan Foster (s. 12. tammikuuta 1948 Hebburn, Tyne and Wear) on englantilainen entinen kestävyysjuoksija ja maailmanennätyksenkin rikkonut olympiamitalisti.
Foster nousi kuuluisuuteen saavuttamalla 1 500 metrin juoksussa pronssia Kansainyhteisön kisoissa 1970 sekä Helsingin EM-kilpailuissa 1971 . Seuraavana vuonna Münchenin olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi. Vuonna 1973 hän rikkoi kahden mailin juoksun maailmanennätyksen. Vuonna 1974 Foster sijoittui toiseksi Kansainyhteisön kisojen 5 000 metrin juoksussa ja voitti EM-kilpailuissa samalla matkalla kultaa. Samana vuonna hän teki myös 3 000 metrin juoksussa uuden maailmanennätyksen. Vuoden lopuksi BBC valitsi hänet Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden urheilijaksi.
Vuonna 1975 Foster voitti Euroopan cupin 5 000 metrin juoksun semifinaalin ja finaalin. Saman vuoden elokuussa hän teki debyyttinsä 10 000 metrin juoksussa ja juoksi ajan 27.45,4, joka oli maailmantilaston seitsemänneksi nopein aika. Seuraavana vuonna Montréalin olympialaisten 10 000 metrin loppukilpailussa Portugalin Carlos Lopes piti vauhtia ja onnistui pudottamaan kyydistään kaikki muut paitsi Fosterin ja Suomen Lasse Virénin. Juoksun loppuvaiheessa Foster putosi parivaljakon kyydistä mutta oli saanut tehtyä sen verran suuren eron takana tuleviin, että hän juoksi helposti pronssimitalille. 5 000 metrin alkuerissä Foster juoksi olympiaennätyksen 13.20,34, mutta jäi loppukilpailussa viidenneksi 1,43 sekuntia juoksun voittaneelle Virénille jääneenä. Samana vuonna 1976 Foster sai MBE-kunniamerkin.
Vuonna 1978 Foster voitti Kansainyhteisön kisoissa 10 000 metrin mestaruuden ja sijoittui 5 000 metrillä kolmanneksi. Prahan EM-kilpailuissa hän sijoittui 10 000 metrillä neljänneksi. Hän lopetti urheilu-uransa Moskovan 1980 olympialaisten jälkeen ja on siitä lähtien toiminut BBC:llä yleisurheilukommentaattorina. Hän perusti vuonna 1981 Great North Run -juoksutapahtuman, joka on nykyisin maailman suosituin puolimaraton keräten vuosittain jopa 50 000 osallistujaa. Foster toimii nykyisin myös Leeds Metropolitan -yliopiston kanslerina sekä Nova International -yrityksen toimitusjohtajana.
Astrometrinen kaksoistähti
Astrometrinen kaksoistähti on kaksoistähti, jossa pitkän ajan kuluessa huomataan näkymättömän kohteen huojuttavan näkyvää tähteä taivaalla.
Tähti näyttää kiertävän näkymättömän pisteen ympäri useimmiten soikeaa rataa. Käytännössä useimmiten rata näyttää mutkaiselta liikkeeltä taivaalla, koska tähti monessa tapauksessa liikkuu taivaalla. Huojunta on kamerassa näkyvää, ei spektroskoopissa, niin kuin spektroskooppisen kaksoistähden tapauksessa. Huojunnan havaitseminen vie monesti vuosia. 1830-luvulla huomattiin Siriuksen liikkuvan taivaalla mutkaista rataa pitkin, ja näin Siriuksesta tuli ensimmäinen astrometrinen kaksoistähti. Myöhemmin himmeämpi sivutähti onnistuttiin havaitsemaan suoraan kaukoputkessa, ja näin Sirius menetti astrometrisen kaksoistähden asemansa.
Esimerkiksi Alfa Ophiuchi eli Ras Alhague on astrometrinen kaksoistähti. Myös eksoplaneettoja voi teoriassa havaita astrometrisesti, jos niiden keskustähti on lähellä meitä, ja kiertävä eksoplaneetta kyllin suuri ja kyllin kaukana. 1950-luvulla hollantilainen tähtitieteilijä van de Kamp väitti havainneensa astrometrisesti vanhoja valokuvauslevyjä tutkimalla Barnardin tähdeltä planeettoja, mutta muut tutkijat ovat havainnot kumonneet pätemättömiksi.
Myös 61 Cygni -nimiseltä kaksoistähdeltä on väitetty muutamaan otteeseen havaitun astrometrisin keinoin planeettoja, mutta näitäkään havaintoja eivät muut tutkijat kuin ensiksi väittäneet ole varmistaneet.
Dwight York
Dwight D. York (s. 26. kesäkuuta 1945 tai 1935) on yhdysvaltalainen kirjailija, muusikko ja useiden afroamerikkalais-nationalististen ja uskonnollisten, ns. ”nuwaubianististen” ("”Nuwaubianism”") ryhmien johtaja. York tunnetaan eri salanimillä, joista tavallisin on Dr. Malachi Z. York.
York väittää kirjoittaneensa useita 1970-luvun sosiaalisesti tiedostavia mustan musiikin kappaleita, mutta hänen omalla taiteilijanimellään ”Dr. York” tuottamansa musiikki on jäänyt vähemmälle huomiolle.
Yorkin toimet saivat laajaa julkisuutta 1990-luvun alussa, kun hän rakensi muinaisen Egyptin kulttuurille ominaisia rakennuksia, kuten pyramideja ja temppeleitä sekä opetuslastensa asuntoja sisältävän Tama-Re -nimisen ”kaupungin” Puntamin piirikuntaan Georgian osavaltioon.
Yorkin opetukset sivuavat erilaisia aiheita, esimerkiksi nationalismia, antropologiaa, teologiaa ja kosmologiaa ja ovat saaneet vaikutteita muun muassa salaseuroilta, salaliittoteorioista ja new age -uskomuksista. Hän on kohottanut itsensä profeetan asemaan.
York pidätettiin toukokuussa 2002 epäiltynä muun muassa rahanpesusta ja yli sadan lapsen seksuaalisesta ahdistelusta. Vuonna 2004 hänet tuomittiin 135 vuoden vankeusrangaistukseen, jota hän kärsii ADX Florence -vankilassa. Tuomiosta tehtiin lukuisia valituksia. Tuomio sai lainvoiman vasta kesäkuussa 2006, jolloin Yhdysvaltain korkein oikeus päätti olla käsittelemättä tapausta.
Teoriassa York vapautuisi vankilasta 15. joulukuuta 2119.
Jim Jones
James Warren ”Jim” Jones (13. toukokuuta 1931 – 18. tai 19. marraskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen karismaattinen johtaja, joka perusti Kansan temppeli -nimisen, kommunismia ja uskonnollisuutta yhdistelleen lahkon.
Lahko perustui ideologisesti monietnisyyteen (rotujen yhdessäoloon), syrjinnän vastaisuuteen ja kommunismiin. Käytännössä Jones kuitenkin hallitsi lahkoaan ankaran itsevaltiaan tavoin, ja lahkosta pois päässeet ovat kuvailleet lahkolaisten oloja orjuudeksi. Lahkolaisten tuli käyttää kaikki aikansa ja omaisuutensa lahkon hyväksi, ja poistua lahkosta ei saanut. Poistumista aikovia uhkailtiin ja pahoinpideltiin, ja poistuneita vainottiin.
Yli 900 lahkon jäsentä teki Jonesin johdolla 18. marraskuuta vuonna 1978 joukkoitsemurhan Guyanan viidakossa Jonestown-nimisessä eristäytyneessä maatalousyhteisössä.
Pitkälanka-antenni
Pitkälanka-antenni on radiolähettimeen asennettava antenni, jolla saavutetaan voimakas signaalin suuntaus sekä normaalia ympärisäteilevää antennia pidempi kantama. Nimensä mukaisesti pitkälanka-antennin säteilevänä osana toimii irti maanpinnasta ripustettu metallilanka, jolla on pituutta yleensä vähintään 1-2 kertaa lähetettävän aallonpituuden verran. Yleensä metallilanka on kuparia, jonka päällä on saattanut olla lakkaus.
Pitkälanka-antennit ovat kuuluneet ensimmäisiin radioantenneihin sähkötysradioliikennettä varten. Niillä on myös joskus hoidettu yleisradiolähetyksiä lähinnä lyhyillä aalloilla. Suomessa Lahden Radiomäen antennirakennelma ei suuresta koostaan huolimatta ole koskaan toiminut aallonpituisena pitkälanka-antennina. Alun perin 164 kHz:n ja vuodesta 1950 254 kHz:n taajuisten lähetysten aallonpituus on aina ollut paljon antennin mittoja suurempi.
Suomen puolustusvoimissa pitkälanka-antennissa on muovinen päällystys.
Antennilanka voidaan terminoida toisesta päästään päätevastuksella, joka vaimentaa indusoituvaa vaihtosähkövirtaa langan toisessa päässä, minkä vuoksi pitkälangan suuntakuvio muuttuu siten, että antenni säteilee merkittävästi enää vain toiseen suuntaan eikä pitkälanka-antennille tyypillisesti symmetrisesti molempiin suuntiin. Tällä tehdään antennin ja samalla radioaseman havaitseminen vaikeammaksi.
Pitkälanka-antennin antennilanka voidaan asentaa monella eri tavalla, ja asennustapa vaikuttaa oleellisesti antennin suuntaus- ja vahvistusominaisuuksiin (säteilykuvioon). Eräs yleisimmistä tavoista on nk. "puolirombi", jossa antennilanka ripustetaan keskeltä jonkin kannattimen varaan muuta antennilankaa korkeammalle. Päätevastuksella terminoidulla puolirombilla saavutetaan säteilykuvio, jossa valtaosa säteilystä kohdistuu pääkeilan suuntaan.
Pitkälanka-antenneja käytetään muun muassa sotilasviestinnässä sekä radioamatööritoiminnassa. Sotilasviestitoiminnassa pitkälanka-antenni on puheradion paras antenni ennen normaaliantennia tai marssiantennia.
Pitkälanka-antenni on yleensä suoraan vaakatasossa oleva antenni. Mikäli kuitenkin antenni kytketään siten, että päät ovat alempana kuin sen keskiosa, joka jää korkeammalle kuin antennin päät, on kyseessä puolirombi.
Tor (ilmatorjuntaohjusjärjestelmä)
9K330 Tor (, ) (GRAU: 9K330, meriversio 3K95 "Kinzhal", NATO: SA-15 Gauntlet ja meriversion SA-N-9 Gauntlet) on venäläinen lyhyen kantaman (max. 12 km, suurin korkeus 6 km) ilmatorjuntaohjusjärjestelmä, jota käyttävät Venäjän lisäksi Kiina ja Kreikka. Järjestelmä esiteltiin 1983 ja otettiin käyttöön Neuvostoliiton asevoimissa 1986. Uudistettu Tor-M1 (SA-15b ) otettiin käyttöön 1991. Tor suunniteltiin alusta asti torjumaan lentokoneiden ja helikopterien lisäksi myös täsmäaseita ja risteilyohjuksia.
Tor kehitettiin Osa (SA-8 Gecko) -järjestelmän korvaajaksi. Tor erottuu muista maavoimien ilmatorjuntajärjestelmistä siten, että ohjukset laukaistaan suoraan ylöspäin; täten vältetään mm. lähialueen katveet, ja ohjukset voidaan laukoa 360 asteen sektoriin. Laivastoversiota SA-N-9 käyttää Venäjän laivasto. Kiina osti 50 ja mahdollisesti 25 lisää vuosina 1997–2002. Kreikan armeijalla on 21 järjestelmää.
Kiina kehitti Tor-M1:sta kopion HQ-17, joka tuli käyttöön 2005 tienoilla korvaamaan vanha HQ-61.
Iran hankki Venäjältä vuoden 2005 lopussa 32 Tor-M1 -yksikköä noin 700 miljoonan dollarin hintaan, mikä on huolestuttanut Yhdysvaltoja vaatimaan Iranille aseidenvientikieltoa Yhdistyneiden kansakuntien päätöksellä Iranin ydinkriisin selvittämisen ajaksi. Iranin tilaamista Tor-M1:stä 16 on tela-ajettavia ja 16 hinattavia. Sopimus allekirjoitettiin joulukuussa 2005 ja toimitukset alkoivat marraskuussa 2006 ja saatiin päätökseen tammikuussa 2007.
Natan Sharansky
Natan Sharansky tai Štšaranski (, ) (s. 20. tammikuuta 1948 Donetsk, Ukraina) on neuvostoliittolaisyntyinen israelilainen toisinajattelija, sionisti, antikommunistinen poliitikko ja kirjailija. Hän on toiminut teollisuusmministerinä, sisäministerinä, apulaispääministerinä, rakennus- ja asuntoministerinä sekä Ariel Sharonin toisessa hallituksessa Jerusalemin asioista vastaavana salkuttomana ministerinä.
Natan Sharanskyn alkuperäinen nimi on Anatoli Borisovitš Štšaranski (Анатолий Борисович Щаранский). Hän syntyi Donetskissa Ukrainassa juutalaiseen perheeseen.
Sharansky suoritti Moskovassa sovelletun matematiikan korkeakoulututkinnon. Neuvostoliitossa asuessaan hänelle ei myönnetty Israeliin lähtöviisumia vuonna 1973. Sen jälkeen hän toimi englannin kielen kääntäjänä sekä muun muassa fyysikko Andrei Saharovin avustajana. Hänet pidätettiin vuonna 1977 ja seuraavana vuonna tuomittiin tekaistuin perustein Yhdysvaltojen vakoojana Siperiaan pakkotyöhön.
Sharanskysta tuli toisinajattelija ja monet ihmisoikeusjärjestöt vaativat hänen vapauttamistaan. Diplomaatit, poliitikot ja kansalaisjärjestöt vaativat Sharanskya vapaaksi. Vuonna 1986 hänet lennätettiin DDR:ään ja hän sai luvan lähteä Länsi-Berliiniin. Hänet vaihdettiin yhteen neuvostovakoojaan, joka oli kaksoisagentti. Sharansky muutti myöhemmin Israeliin ja otti nimekseen hepreankielisen Natan-nimen. 
Ronald Reagan myönsi Sharanskylle 1989 presidentin ansiomerkin Medal of Freedom.
Sharansky perusti 1995 Israelissa oikeistolaisen Ba-Aliya-puolueen, jonka puheenjohtaja hänestä tuli. Vuosina 1996–1999 hän oli Israelin kauppa- ja teollisuusministeri, sittemmin hän toimi sisäministerinä ja asustusministerinä sekä varapääministerinä. Sharansky erosi Sharonin hallituksesta vuonna 2005 vastalauseena Gazan juutalaisasutuksen tyhjentämiselle.
Sharansky kuuluu niihin Israelin oikeistopoliitikkoihin, joiden mukaan palestiinalaiset olisivat oikeutettuja omaan valtioon kunhan se ei uhkaa Israelia.
Solovetskin luostari
Solovetskin luostari on historiallinen ortodoksisen kirkon luostari Venäjän Arkangelin alueella läntisellä Vienanmerellä sijaitsevilla Solovetskin saarilla. Luostarikokonaisuus liitettiin Unescon maailmanperintökohteisiin vuonna 1992.
Pääluostarikokonaisuus on kolmiosainen. Keskellä on suljettu kirkkojen ja muiden luostarirakennusten reunustama pääaukio, ja sen sivuilla käsityöläispajojen ja talousrakennusten rajaamat pohjoinen ja eteläinen sivupiha. Kokonaisuutta kiertää kivenjärkäleistä muurattu vankka kivilinnoitus. Viisitorninen ja viisikulmainen linnanmuuri on alaosastaan seitsemän metrin paksuinen, ja sen sisäpuolelle jää lähes viiden hehtaarin laajuinen alue.
Keskusaukiolla sijaitsevat Novgorodin tyylinen Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (1557), Kristuksen kirkastumisen katedraali (1566), kellotorni (1777) ja Pyhän Kolminaisuuden, Sosiman ja Savvatin katedraali (1859).
Pääluostarin lisäksi kokonaisuuteen kuuluu neljä samalla saarella olevaa sivuluostaria sekä kolme muuta luostaria saariryhmän muilla saarilla: Kolminaisuuden luostari Anserinsaarella, Pyhän Sergiuksen luostari Isolla Muksalmansaarella sekä luostarikokonaisuus Isolla Jänissaarella.
Luostarin perustivat 1400-luvulla munkit Savvati Solovetskilainen ja Herman Solovetskilainen. Savvatin kuoltua Herman jatkoi luostarin rakentamista Sosima-nimisen munkin kanssa. He asettuivat asumaan saarelle. Vähitellen väkeä kerääntyi lisää, ja saarelle rakennettiin Kristuksen kirkastumisen muistolle pyhitetty kirkko. 1500-luvulla saarelle rakennettiin jyhkeä linnoitus. Luostari sai tuolloin laajoja valtuuksia Vienanmeren alueen luonnonvarojen käytössä, ja siitä tuli myös alueen taloudellisen toimeliaisuuden keskus. Siellä oli muun muassa suolatehtaita, ja se hallitsi kalastusta, turkispyyntiä ja osin kaivostoimintaakin. Linnoituksessa oli myös voimakas varuskunta.
Luostarista muodostui ennen pitkää Pohjois-Venäjän kristillisyyden keskus. 1600-luvulla luostarissa oli 350 munkkia ja yli 600 muuta työntekijää. Vuosina 1668–1676 Solovetskin luostari oli uskonnollisen ja poliittisen kriisin näyttämö, kun munkit tukivat kirkon ja keskusvallan kannalta katsottuna kapinallisia vanhauskoisia. Seurauksena oli, että munkkiveljestö vaihdettiin lähes kokonaan ja luostari siirrettiin vasta perustetun Holmogoryn arkkipiispanistuimen alaisuuteen.
Luostarin toiminta lakkautettiin neuvostoaikana vuonna 1920. Vuosina 1923–1933 luostari toimi ojennus- ja pakkotyöleirinä, jota voi pitää Gulag-pakkotyöleirijärjestelmän prototyyppinä. Sittemmin leiri muutettiin vankilaksi, joka toimi talvisodan alkamiseen saakka 1939. Toisen maailmansodan jälkeen saaret olivat sotilaskäytössä.
Neuvostoliiton romahtamisen (1991) jälkeen luostarin toimintaa on ryhdytty elvyttämään. Vuodesta 1992 luostari on toiminut museona, joka on suosittu matkailukohde. Siellä toimii myös pieni munkkiveljestö.
Luostarissa on sinne vuonna 1596 tuotu muinainen Manamansalon kirkon kello, jonka venäläiset ryöstivät 1580-luvulla. Suomalaisten tietoon kello tuli 1970-luvulla.
Willem de Kooning
Willem de Kooning (24. huhtikuuta 1904 – 19. maaliskuuta 1997) oli alankomaalainen ja amerikkalainen taidemaalari, eräs abstraktin ekspressionismin keskeisiä voimahahmoja.
Willem de Kooning syntyi vuonna 1904 Rotterdamissa, Hollannissa. Jo 12-vuotiaana hän aloitti taideopinnot, joita jatkoi 23-vuotiaaksi asti. Vuonna 1927 hän muutti laivalla salamatkustajana Yhdysvaltoihin. Ensimmäiset vuotensa Yhdysvalloissa hän asui hollantilaisten merimiesten asuntolassa ja sai elantonsa maalaamalla kylttejä.
de Kooning piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Yhdysvalloissa vuonna 1948. Tunnetiloja maalauksissaan esille tuovan maalarin abstrakti tyyli oli jo tuolloin tunnistettavaa. Hänen raju ja häikäilemätön maalaustapansa oli kaukana sovinnaisesta. Maalatessaan hän työskenteli omien sanojensa mukaan kuin transsissa.
De Kooning ylsi taiteilijaurallaan maineeseen, jollaiseen Yhdysvalloissa on yltänyt vain 1950-luvulla tapaturmaisesti kuollut Jackson Pollock. Taidemaalari sairastui alzheimerin tautiin 1989 pian vaimonsa, taiteilija Elaine Friedin kuoleman jälkeen. Sairastumisen jälkeen taiteilijan tuotannon rahallinen arvo arvioitiin ja tulokseksi saatiin 300 miljoonaa dollaria. Vuonna 1989 de Kooningin "Interchange"-maalaus vuodelta 1955 myytiin 20 miljoonalla dollarilla. Silloin jo vakavasti sairastunut de Kooning oli kaikkein hinnakkain taiteilija Yhdysvalloissa.
Vuosina 1994–1995 taiteilijan retrospektiivinen, hänen elämäntyötään laajasti esittelevä näyttely kiersi Yhdysvalloissa ja Euroopassa, muun muassa Lontoon "Tate"-galleriassa. de Kooningin maalauksia on maailman keskeisimmissä taidemuseoissa ja -kokoelmissa.
Ilmatorjuntatarkastaja
Ilmatorjunnan tarkastaja eli ilmatorjuntatarkastaja on ilmatorjunta-aselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajin kehittämisestä ja suorituskyvystä vastaava upseeri Suomen puolustusvoimissa.
Nimike on vaihdellut vuosien kuluessa; Ilmatorjuntajoukkojen komentaja vuosina 1939-44, Ilmatorjuntatykistön komentaja vuosina 1945-52, Ilmapuolustuksen tarkastaja vuosina 1952-60 ja Ilmatorjunnan tarkastaja vuodesta 1960 alkaen.
Ilmatorjunnan tarkastaja on muutaman viime vuoden ajan palvellut Maavoimien Esikunnassa Mikkelissä. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikuntaan.
Ilkka Nummisto
Ilkka Kalevi Nummisto (s. 24. huhtikuuta 1944, Turku) on suomalainen meloja ja voimamies. Melonnassa hän voitti 55 henkilökohtaista Suomen mestaruutta, 2 Pohjoismaiden mestaruutta ja kilpaili neljissä olympiakisoissa. Hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana 1972 Münchenin olympiakisojen avajaisissa.
Melontauransa jälkeen Nummisto keskittyi aluksi voimanostoon ja sen jälkeen voimamieskilpailuihin, missä osallistui muun muassa menestyksekkäästi Maailman vahvin mies -kilpailuihin parhaana sijoituksenaan kolmas Joensuussa vuonna 1990. Suomen vahvin mies -kilpailun hän voitti kolmesti peräkkäin vuosina 1990–1992. Kilpailu-uran jälkeen hän on toiminut usean voimamiehen taustajoukoissa joista menestystä on niittänyt muiden muassa Riku Kiri.
Fed Cup
Fed Cup (vuoteen 1995 saakka "Federation Cup") on tärkein naisten tenniksen maajoukkuekilpailu. Kilpailu käydään kansainvälisen tennisliiton ITF:n alaisuudessa.
Fed Cup on idealtaan vastaavanlainen kilpailu kuin miesten Davis Cup, mutta toisin kuin monta kuukautta kestävä Davis Cup, pelataan Fed Cup muutaman viikon aikana. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin ITF:n 50-vuotisjuhlavuonna 1963 ja on sen jälkeen pelattu joka vuosi.
Fed Cupin ideana on pudotuspelimäinen pelijärjestelmä, eli häviäjä putoaa. Cupissa kaksi maata kohtaavat pareittain vastakkain. Otteluparin häviäjä siis putoaa jatkosta. Otteluparit koostuvat viidestä ottelusta, jotka sisältävät sekä kaksinpelejä että nelinpelejä, samojen ja eri pelaajien välillä. Kolmella otteluvoitolla siis etenee aina jatkoon.
Rikos ihmisyyttä vastaan
Rikos ihmisyyttä vastaan on laajamittainen ja järjestelmällinen siviiliväestöön kohdistuva hyökkäys, johon liittyy Suomen lain määritelmän mukaan surmaamista, orjuuttamista, ihmiskauppaa, kidutusta, vahingoittamista, väestön tuhoamista, karkottamista tai pakkosiirtoa, kansainvälisen oikeuden vastaista vangitsemista, raiskaamista tai muuta seksuaalista väkivaltaa, pakottamista prostituutioon, raskauteen tai sterilisaatioon, rotuerottelua, tai jonkin ryhmän tai yhteisön vainoa poliittisen mielipiteen, rodun, kansallisuuden, etnisen alkuperän, kulttuurin, uskonnon tai sukupuolen perusteella tai niihin rinnastettavasti. Rikos on lisäksi törkeä, jos se kohdistuu suureen joukkoon ihmisiä, tai se tehdään erityisen raa'asti, julmasti, nöyryyttävästi, suunnitelmallisesti tai järjestelmällisesti.
Rikos ihmisyyttä vastaan on kansainvälisen oikeuden vastainen vanhentumaton rikos. Käsitteen määritelmä ei ole vakiintunut, ja eri tuomioistuimet ovat käyttäneet käsitteestä hiukan erilaisia määritelmiä.
Rikos ihmisyyttä vastaan mainitaan käsitteenä ensimmäistä kertaa Haagin sopimuksessa 1907. Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä käyttivät käsitettä ensimmäistä kertaa syytöksenä Turkkia vastaan 1915 armenialaisia kohtaan Osmanien valtakunnassa toimeenpannun kansanmurhan vuoksi.
Ensimmäiset syytteet rikoksista ihmisyyttä vastaan nostettiin Toisen maailmansodan sotasyyllisiä vastaan 1945–1946 käydyissä Nürnbergin oikeudenkäynnissä ja Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa.
Vuonna 1993 perusti Jugoslavia-tuomioistuimen, joka käsitteli Jugoslavian hajoamissotien aikaisia rikoksia ihmisyyttä vastaan ja samalla laajensi Nürnbergin oikeudenkäyntien määritelmää käsitteelle koskemaan vangitsemista, kidutusta ja raiskausta.
Vuonna 1994 YK perusti Ruanda-tuomioistuimen käsittelemään Ruandan kansanmurhassa tapahtuneita rikoksia ihmisyyttä vastaan. Samalla käsitteen määritelmässä luovuttiin aseellisen konfliktin edellytyksestä, joka Ruandassa ei toteutunut.
Vuonna 2002 perustettiin Haagin kansainvälinen sotarikosoikeus, joka laajensi ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten yksityiskohtaista luetteloa.
Rikoksia ihmisyyttä vastaan koskevat määräykset otettiin Suomen rikoslain 13. lukuun vuonna 1974. Kyseisessä luvussa olivat olleet alun perin määräykset majesteettirikoksista. Vuonna 2014 voimassa olleessa rikoslaissa rikosnimike löytyy lain 11. luvusta.
Bušehrin ydinvoimalaitos
Bušehrin ydinvoimalaitos sijaitsee Būšehrissa, Iranissa. Yhdysvallat ja Israel ovat pitäneet sitä uhkana turvallisuudelle. Laitoksen ensimmäinen VVER-painevesireaktori otettiin käyttöön 2011. Kahden muun rakentamista on suunniteltu.
Israel vastustaa hanketta ja on tuominnut sen. Yhdysvaltain ulkoministeriö on 2010 sanonut ettei voimalasta ole riskiä aseiden leviämiseen. Britannia on sanonut "aina kunnioittaneensa" Iranin oikeutta energiantuotantoon ydinvoimalla.
Iran puolestaan pitää jokaiselle itsenäiselle valtiolle kuuluvana oikeutta kehittää rauhanomaista ydinvoimaa. Venäjän ja Iranin välisen sopimuksen perusteella Iran palauttaa käytetyt polttoainesauvat Venäjälle käsiteltäviksi.
Aseiden valmistukseen käytettävän plutoniumin erottaminen käytetyistä polttoainesauvoista vaatisi käsittelykapasiteettia jota Iranilla ei (2011) ole. Sähköntuotannossa käytetystä polttoaineesta syntyvä plutonium ei myöskään käy aseiden valmistukseen. Sen tuottaminen vaatisi reaktorin operoimista uudella tavalla, jonka tarkastajat havaitsisivat.
Ydinvoimala päätettiin rakentaa Būšehriin 1960-luvun lopulla tehtyjen selvitysten perusteella, koska siellä ei ole katsottu olevan maanjäristysten vaaraa. Iran teki vuonna 1974 sopimuksen saksalaisyritys Siemensin kanssa. Siemens vetäytyi kuitenkin urakasta Iranin vallankumouksen jälkeen, ja osittain valmis voimala vaurioitui Irakin–Iranin sodan aikana. Tämän jälkeen useat maat kieltäytyivät Yhdysvaltain painostuksen takia rakentamasta voimalaa. Lopulta Venäjä teki vuonna 1995 miljardin dollarin arvoisen sopimuksen voimalan rakentamisesta.
Elokuussa 2010 voimalaan alettiin ladata ensimmäisen kerran polttoainetta. Samalla voimalaitos avattiin virallisesti käyttöön. Avajaisseromoniaan osallistui edustajia Iranista, Venäjältä ja Kansainvälisestä atomienergiajärjestöstä.
Oulun Kärpät (yritys)
Oulun Kärpät Oy on oululainen jääkiekkotoimintaa harjoittava osakeyhtiö. Yhtiö perustettiin vuonna 1995 nimellä Oulun Jäähallin Myynti Oy, mutta se vaihtoi nykyiseen nimeensä vuonna 2000, jolloin se ryhtyi hoitamaan Oulun Kärppien miesten edustusjoukkueen ja A-juniorijoukkueen toimintaa. Yhtiön perustamisen lähtökohtana oli yleishyödyllisen toiminnan erottaminen urheiluliiketoiminnasta. Yhtiön toimitusjohtajana toimii Tommi Virkkunen.
Vuonna 2001 järjestetyssä osakeannissa yhtiön osakkeita tarjottiin yleisölle 50 markan (8,41 euron) kappalehintaan. Osakeanti onnistui, ja Kärpät sai neljä miljoonaa markkaa uutta pääomaa. Uusia osakkeita merkittiin yhteensä 78 720 kappaletta. Uusia omistajia olivat kannattajat, yritykset, pääomasijoittajat ja oma henkilöstö. Oulun Kärpät Oy:n tulos on ollut voitollinen jokaisella tilikaudella, eikä emoyhtiölla ole yhtään korollista velkaa. Yhtiö on jakanut osinkoja useana vuonna, viime vuosina noin kolmanneksen tilikauden voitoistaan. Yhtiön suurimpiin omaisuuseriin kuuluu yhdeksän asuinhuoneistoa Oulussa ("tilanne 30.4.2010"). Asunnot ovat pääasiassa kauempaa tulevien pelaajien käytössä.
Konserniin kuuluu emoyhtiön lisäksi kaksi tytäryhtiötä:
Yhtiön tilikausi on 1. toukokuuta – 30. huhtikuuta.
Kärppä-säätiö on Oulun Kärpät 46 ry:n perustama oululaista ja pohjoissuomalaista jääkiekkoilua ja junioritoimintaa tukeva säätiö, joka on Oulu Kärpät Oy:n suurin omistaja. Säätiön peruspääomaksi säätön perustaja lahjoitti 300 000 kappaletta Oulun Kärpät Oy:n osakkeita ja rahana osakkeille 30.4.2001 päättyneeltä tilikaudelta maksettu osinko 73 500 euroa (441 000 markkaa).
Säätiö sai perustamisluvan 11.6.2002 Oulun Kärpät ry:n toimistolla. Kärppä-säätiön ensimmäisenä puheenjohtajana toimi teollisuusneuvos Seppo Arponen (2001–2009). Arposen niemeä kantava stipendirahasto ”Seppo Arposen stipendirahasto” myöntää stipendejä lahjakkaille junioreille, urheilumenestyksen tai jääkiekon hyväksi tehdyn merkittävän teon perusteella. Säätiön nykyinen puheenjohtaja on toimitusjohtaja Heikki Airio (2009–). Kärppä-säätiö myöntää tukea hakemuksen perusteella pääosin projektiluonteisiin kohteisiin. Käytännössä tuki on enintään puolet kuluista. Tukimuodot ovat avustus, apuraha, stipendi ja toiminnallinen tuki. Kärppä-säätiö lahjoitti vuonna 2007 kaikille Oulun ja Lapin läänissä junioritoimintaa harjoittaville jääkiekkoseuroille 108 maalivahdin varusteet varustekasseineen. Vuosina 2003–2010 säätiö on myöntänyt tukea noin 300 000 euroa.
Hallituksen jäsenet ovat Heikki Airio, pj. Jouni Kukkonen, vp. Sampo Anttila, Harri Martinmäki, Timo Heikkinen, Heikki Kontsas, Juha Juntunen, Timo Levo, Suvi Linden, Matti Pörhö ja Arto Ylimartimo. Säätiön asiamiehenä ja hallituksen sihteerinä toimii Pasi Hagman.
Tilikaudella 2007–2008 yhtiön liikevaihto jakaantui seuraavasti:
Tilikaudella 2009–2010 yhtiön liikevaihto jakaantui seuraavasti:
Tchibanga
Tchibanga on eteläisessä Gabonissa sijaitsevan Nyangan provinssin pääkaupunki. Siellä on noin 15 000 gabonilaista asukasta, mutta myös huomattava määrä Kongon tasavallasta tulleita pakolaisia. Kaupunki sijaitsee Nyanga-joen rannikolla ja lähellä Ivelan putouksia. Kaupungissa on lentokenttä.
Nyanga
Nyanga tarkoittaa seuraavia asioita:
Tenho Saurén
Tenho Tuure Saurén (1. syyskuuta 1926 Viiala, Akaa – 21. maaliskuuta 2001 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Tunnetuin Saurénin rooleista oli konstaapeli Reinikainen televisiosarjoissa "Tankki täyteen" ja "Reinikainen". Hänet valittiin vuoden 1982 Venla-gaalassa yleisöäänestyksessä vuoden parhaaksi esiintyjäksi, sekä Telvis-gaalassa vuoden suomalaiseksi hauskuuttajaksi. Saurén oli Tampereen Työväen Teatterin näyttelijöitä.
Saurén esitti Niemen isäntää TV-sarjassa Rintamäkeläiset ja Mr. Blinkiä Pertsassa ja Kilussa. Saurén näytteli myös porilaisen ohjaajan Visa Mäkisen komediaelokuvissa "Mitäs me sankarit" (1980), "Kaikenlaisia karkulaisia" (1981), "Likainen puolitusina" (1982) ja "Agentti 000 ja kuoleman kurvit" (1983). Saurén vieraili myös lastenohjelma "Pelle Hermannissa" yhden jakson verran, reinikaismaisena poliisina. Reinikaisen kaltaisen poliisin roolissa hänet nähdään myös Spede Pasasen elokuvassa "Tup-akka-lakko" sekä Visa Mäkisen elokuvassa "Mitäs me sankarit".
Saurén julkaisi myös "Yleisön pyynnöstä parhaat! Tunti perusteellista naurua" -äänitteen jossa hän kertoo vitsejä Reinikaisen roolissa. Myös "Blyysit läikkyy" -huumorikasetti oli Reinikaisen tai Saurénin soolo, mutta hän julkaisi useita c-kasetteja myös yhdessä Tauno Karvosen kanssa, joka näytteli Sulo Vilénin hahmoa "Tankki täyteen" -sarjassa. Visa Mäkisen tuottamat kasetit ylsivät myynniltään timantti- ja kultalevylukemiin. Kasettien lisäksi Saurén julkaisi yhden vitsikirjan nimeltä "Kovat piipussa".
Saurénin isä Frans oli maalarimestari ja äiti Anna (o.s. Iwendorff) oli töissä Viialan viilatehtaalla. Perheessä oli Tenhon lisäksi lapset Tuula (s. 1924) ja Touko (s. 1925). Koulun jälkeen Saurén meni töihin Osuusliike Voiman liikkeeseen ja valmistui myymälänhoitajaksi. Hän aloitti näyttelemisen Viialan työväentalolla. 1950-luvun lopulla Saurén toimi Valkeakoskella leipomon autonkuljettajana näytellen joitakin rooleja Valkeakosken teatterissa. Hän oli tuolloin muutaman vuoden naimisissa Lea Kirkisen kanssa. Vuonna 1962 Saurén meni naimisiin Kaarina Kallionpään kanssa. Heillä oli kaksi lasta Kimmo (s. 1963) ja Marko (s. 1965). Avioliitto kesti vuoteen 1982.
Vuonna 1965 Saurén sai ensimmäisen ammattikiinnityksensä Savonlinnan teatteriin, jossa hän näytteli miespääosia mm. näytelmissä "Ikiliikkuja" ja "Eilen syntynyt". Savonlinnasta hän siirtyi Lappeenrannan kaupunginteatteriin ja sieltä vuonna 1973 Tampereen Työväen Teatteriin. Ensimmäiset TV-roolit olivat Rintamäkeläiset-sarjassa. Tankki täyteen ja Reinikainen-sarjojen menestyksen myötä Saurén valittiin vuoden 1982 Venla-gaalan yleisöäänestyksessä vuoden parhaaksi esiintyjäksi ja Telvis-gaalassa vuoden suomalaiseksi hauskuuttajaksi. Menestyksen myötä hän kiersi eri puolella Suomea keikoilla esittäen Reinikaisen hahmoa. Saurén jäi eläkkeelle 1980-luvun puolivälissä. Hän sairastui sokeritautiin ja halvaantui osittain. Viimeiset vuotensa hän vietti palvelutalossa ja Ylöjärven terveyskeskuksen vuodeosastolla. Saurén on haudattu Ylöjärven hautausmaalle.
The Kids Aren’t Alright
The Kids Aren`t Alright on yhdysvaltalaisen The Offspring -yhtyeen kappale ja kolmas single albumilta "Americana". Se julkaistiin 31. elokuuta 1999. Vaikka single ei ilmestyessään ollut kovin suuri kaupallinen menestys, nykyisin se on Offspringin soitetuin kappale muun muassa Spotifyssa.
Kappale kertoo nimensä mukaisesti nykynuorison muuttumisesta huonompaan suuntaan. Kappaleen nimi on viittaus The Whon kappaleeseen "The Kids Are Alright".
Victoria (Kanada)
Victoria on Kanadassa sijaitsevan Brittiläisen Kolumbian provinssin pääkaupunki. Se sijaitsee Vancouverinsaarella, ja on yksi Brittiläisen Kolumbian suosituimmista turistikohteista. Kaupungin väkiluku on noin 80 000 ja sitä ympäröivällä metropolialueella elää yli 360 000 ihmistä (2011).
Victoriassa vallitsee lauhkea ilmasto, ja se on Kanadan aurinkoisimpia kaupunkeja. Talvet ovat leutoja ja sateisia – joulukuu on sateisin kuukausi – ja kesät hyvin kuivia. Suotuisan ilmastonsa vuoksi Victoria on saanut lempinimen ”City of Gardens” eli ”puutarhakaupunki”, sillä siellä menestyvät monet kasvilajit, jotka ovat harvinaisia muualla Kanadassa.
Victorialla on neljä ystävyyskaupunkia: Napier Uudessa-Seelannissa, Suzhou Kiinassa, Habarovsk Venäjällä ja Morioka Japanissa.
Sei Shōnagon
Sei Shōnagon (, 966(?) – 1025(?)) oli japanilainen Heian-kauden hovinainen. Hänet tunnetaan "Tyynynaluskirjasta" (1002), muistikirjasta, jossa hän kuvailee hovin ja aikakautensa elämää, omia tuntemuksiaan ja ajatuksiaan sekä kuuluisimpana listaa ympäristöönsä kuuluneita asioita.
Shōnagonin elämästä "Tyynynaluskirjaa" lukuun ottamatta ei tiedetä juuri mitään. Hän toimi keisarinna Fujiwara-no-Sadakon seuranaisena luultavasti vuodesta 990 ja tiettävästi lähti hovista keisarinnan kuoltua vuonna 1000.
Heian-kauden tapaan Sei Shōnagon ei ole oikea nimi, vaan eräänlainen lempinimi. ”Sei” viittaa Kiyowara-klaanin nimessä käytetyn "kanji"-merkin kiinalaiseen lukutapaan ja ”Shōnagon” alempaan neuvonantajaan, joka ilmeisesti oli miespuolisen sukulaisen virka hovissa.
Mia Kankimäki on kirjoittanut Sei Shōnagonista romaanin "Asioita jotka saavat sydämen lyömään nopeammin" (2013).
Peter Greenaway ohjaasi Sei Shōnagon kirjasta elokuvan "The Pillow Book" (1996).
Herman Lindqvist
Herman Lindqvist (s. 1. huhtikuuta 1943 Tukholma) on ruotsalainen populaarihistoriaan keskittyvä kirjailija. Hänen kirjojaan ovat muun muassa "Napoléon" ja "Ruotsin historia". Taitavana historian elävöittäjänä pidetty Lindqvist tunnetaan myös historia-aiheisista TV-ohjelmistaan.
Lindqvist vietti nuoruutensa Helsingissä ja nykyään hän asuu Ranskassa, Chambourcyssa. Hän on työskennellyt ulkomaankirjeenvaihtajana muun muassa Tokiossa, Madridissa ja Pariisissa. Hän on myös Aftonbladetin kolumnisti ja on usein Ruotsin mediassa tuonut Suomen ja suomalaisuuden esiin positiivisessa valossa. Hänen mielestään "Ruotsi-Suomi" ei ollut kaksi erillistä valtakuntaa yhdessä, vaan aidosti yksi valtakunta. Hän arvostaa paljon ruotsinsuomalaisia ja pitää heitä nyky-Ruotsin voimavarana.
Lindqvist herätti paljon huomiota kannattaessaan kolumnissaan Aftonbladetissa 1998 kuolemanrangaistusta esimerkiksi rikoksista ihmisyyttä vastaan (Adolf Hitler ja Jugoslavian sotarikokset). Häntä on kritisoitu hänen kehotettuaan ruotsalaisia olemaan ylpeitä kansakunnastaan ja osoittamaan tämän esimerkiksi Ruotsin kansallispäivänä 6. kesäkuuta. Hän on myös ollut surullinen siitä, että Ruotsi ei enää ole niin ruotsalainen kuin hän toivoisi sen olevan.
Pathétique
Pathétique (ranskaa, ) on lisänimi kahdelle kuuluisalle musiikkiteokselle:
Kiinankääpiöhamsteri
Kiinankääpiöhamsteri ("Cricetulus griseus" tai "C. barabensis") on pienikokoinen hamsterilaji, jota pidetään myös lemmikkieläimenä. Se eroaa ulkomuodoltaan selkeästi "Phodopus"-suvun kääpiöhamstereista: se on paljon kapeampi ja pitkulaisempi. Sen häntä on 2–3 senttimetrin pituinen. Pää on kolmion muotoinen, ja se kiinnittyy vartaloon lyhyellä kaulalla. Silmät ovat pyöreät. Korvat ovat pienet ja pyöreät, joiden reunat ovat valkoiset. Turkki on lyhyt ja tiheä. Vartalon pituus on n. 10-12 cm, paino n. 30-40 g. Olemukseltaan kiinankääpiöhamsteri on muihin hamstereihin verrattuna ketterämpi ja hiirimäisempi.
Kiinankääpiöhamsteri on luonteeltaan kultahamsterin ja talvikon tavoin erakko. Tavallisesti se on myös ujo. Kiinankääpiöhamsterilla on tapana kiertyä mielellään ihmisen sormen ympäri hännällään ja vartalollaan.
Kiinankääpiöhamstereita on vain kahden värisiä. Yleisimmästä värityksestä käytetään nimitystä "normaali". Normaalin värinen kiinankääpiö on vatsapuolelta luonnonvalkoinen ja muutoin kastanjanruskea. Lajilla esiintyy myös yhtä kuviotyyppiä, josta käytetään nimitystä "laikukas". Tällaisen kiinankääpiöhamsterin turkissa on normaali-värisiä laikkuja, mutta muutoin se on valkoinen. Kummassakin tapauksessa hamsterilla on selkäjuova silmien välistä hännän päähän.
Seppo Matela
Seppo Tapani Matela (s. 6. lokakuuta 1943 Oulu) on suomalainen entinen kestävyysjuoksija. Hän edusti seuratasolla huippuvuosinaan Oulun Pyrintöä ja sen jälkeen Oulun NMKY:n yleisurheilijoita ja Oulun Tarmoa.
Matela voitti Suomen mestaruuden 5 000 metrin juoksussa 1968 (aika 14.13,2) ja 10 000 metrillä 1972 (aika 28.54,0). Hän saavutti SM-pronssia 5 000 metrillä vuosina 1967 ja 1973 sekä 10 000 metrillä vuonna 1971.
Gurmat
Gurmat ovat Burkina Fason itäosassa Fada N'gourman kaupungin lähistöllä, Pohjois-Togossa sekä Ghanan, Nigerin ja Beninin rajaseuduilla asuva kansa. Läheisiä sukukansoja ovat kaselet, konkombat, tšambat ja mobot. Vuonna 1983 niitä arvioitiin olevan yhteensä yli miljoona henkeä.
Gurmat puhuvat gurilaista kieltä. Pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Monet käyvät ansiotöissä Togon ja Ghanan eteläosien plantaaseilla. Suurin osa kansasta harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeita.
Koivisto (Leningradin alue)
Koivisto eli Primorsk () on kaupunki ja sitä ympäröivä kaupunkikunta Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Koiviston kaupunki sijaitsee Suomenlahden rannalla, Viipurinlahden suulla, 137 km:n päässä Pietarista luoteeseen. Aikanaan nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Suomelle kuulunut Koiviston kauppala.
Koiviston kunta kattaa lisäksi osan entisen Koiviston maalaiskunnan aluetta, mukaan lukien kaupungin edustalla olevat suuret Koiviston saaret, sekä osan entisten Kuolemajärven ja Uudenkirkon kuntien alueista. Kunnan pinta-ala on noin 900 neliökilometriä, tästä Suomenlahden vesialuetta noin 400 ja metsämaata 400 neliökilometriä.
Koivistossa on 2000-luvun alussa rakennettu suuri Koiviston öljysatama, joka on Itämeren öljyputken päätepiste ja nykyään Venäjän suurin öljyn vientisatama. Terminaali sijaitsee noin 6 kilometrin päässä kaupungista kaakkoon, Karasevkan (Penttilän) taajaman kaakkoispuolella.Kaupunki perustettiin talvisodan jälkeen 1940, mutta palautui Suomelle jatkosodan ajaksi. Kaupungin venäjänkielinen nimi muutettiin Koivistosta Primorskiksi Venäjän SFNT:n korkeimman neuvoston puhemiehistön päätöksellä 1948. Nykyiset rajansa Koiviston kunta sai kuntauudistuksessa vuonna 2006, jolloin Koiviston kaupunkiin liitettiin Akkalan (Krasnaja Dolina) ja Humaljoen (Jermilovo) kylähallintoalueet.
Koiviston kaupungissa asui Venäjän väestönlaskennan mukaan 6 122 henkeä (2010). Koiviston kunnassa oli noin 10 000 asukasta vuonna 2008. Kunnan hallintokeskuksen, Koiviston (ven. Primorskin) kaupungin, lisäksi siihen luetaan nykyään asutuskeskuksina 14 maaseututaajamaa ("selskije poselenije") ja kolme kylää ("derevnja"):
Konstantin Volkov
Konstantin Jurjevitš Volkov (s. 28. helmikuuta 1960 Irkutsk, Neuvostoliitto) on venäläinen seiväshyppääjä, joka edusti aktiiviuransa aikana Neuvostoliittoa.
Volkovin parhaat saavutukset olivat sisäratojen EM-kulta 1980 Sindelfingenistä, kaksi sisäratojen EM-hopeaa (1979 Wienistä ja 1982 Milanosta), olympiahopea Moskovasta 1980 ja ulkoratojen MM-hopea Helsingistä 1983.
Volkovin henkilökohtainen ennätys oli 5,85 metriä, jonka hän ylitti vuonna 1984.
Kanada-päivä
Kanada-päivä (, ) on Kanadan kansallispäivä, jota juhlitaan vuosittain 1. heinäkuuta. Kanada-päivä on kansallinen juhlapäivä, jota juhlitaan kaikissa provinsseissa ja territorioissa.
Kanada-päivä juhlii kolmen brittiläisen territorion – Kanadan provinssin (eteläinen Ontario ja eteläinen Québec), Nova Scotian ja New Brunswickin – yhdistymistä liittovaltioksi 1. heinäkuuta 1867.
Juhlapäivä otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1879. Aluksi siitä käytettiin nimeä "Dominion Day" ("’dominiopäivä’"), joka viittaa – ajalla, jolloin valtioliiton alullepanijat eivät uskaltaneet käyttää sellaista nimeä kuten "Kanadan kuningaskunta" – poliittista liittoa tarkoittavaan sanaan "dominio". Nimi vaihdettiin Kanada-päiväksi 27. lokakuuta 1982.
Dominiopäivänä vuonna 1923 pantiin toimeen suurimman osan kiinalaisten maahanmuutosta kieltävä laki. Monet kanadankiinalaiset käyttivät päivästä nimeä "nöyryytyspäivä" ja kieltäytyivät juhlimasta sitä, kunnes laki kumottiin vuonna 1947.
Newfoundland ja Labradorissa päivä tunnetaan muistopäivänä ("Memorial Day"), jossa muistellaan Newfoundlandin rykmentin suuria menetyksiä Sommen taistelun ensimmäisenä päivänä ensimmäisessä maailmansodassa.
Kanada-päivälle on tyypillistä isänmaalliset juhlamenot. Useimmat kaupungit järjestävät omat juhlansa, joissa esiintyy usein ilotulituksia. Ohjelmanumeroissa on yleensä kanadalainen teema. Monilla ihmisillä on juhlinnassa mukanaan Kanadan lippuja, ja jotkut jopa maalaavat naamansa Kanadan kansallisväreillä, punaisella ja valkoisella. Montreal tunnetaan suurimpana juhlakaupunkina. Erityisesti Ottawassa juhlintaan käytetään paljon rahaa. Siellä joka vuosi sadattuhannet juhlijat kokoontuvat parlamenttikukkulalle juhlimaan.
Kultapiisku
Kultapiisku ("Solidago virgaurea") on keski- ja myöhäiskesästä kukkiva, monivuotinen asterikasvi. Kultapiisku on kauppayrtti.
Toisinaan kultapiisku on vain vaaksankorkuinen ja kukinnoiltaan vaatimaton, mutta se voi kasvaa myös metrin korkuiseksi, komeasti kukkivaksi ja monivartiseksi pensaaksi. Kultapiiskun tyvilehdet ovat kapeansoikeita ja sahalaitaisia, kun taas varsilehdet ovat kapeat ja ruodittomat.
Kultapiisku viihtyy monenlaisissa kasvuympäristöissä, ja sen saattaa tavata esimerkiksi tienvierustalta, kangasmetsästä tai lettosuolta. Se esiintyykin yleisenä koko Suomessa.
Pohjois-Suomessa kasvaa yleisesti kultapiiskun alalajia eli pohjankultapiiskua ("Solidago virgaurea" ssp. "alpestris"), joka on matalampi ja suurikukkaisempi.
Jean-Jacques Lafon
Jean-Jacques Lafon (s. 5. lokakuuta 1955) on ranskalainen laulaja. Hänen tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa "C'est beaucoup mieux comme ça", "Toujours une place pour toi", "Le Géant de Papier", "Si tu pars avec moi", "Allume le soleil", "Je t'attendrai encore" ja "Mourir à Toulouse". Jean-Jacques Lafonilta on ilmestynyt useita levyjä, mm. Allume le soleililta löytyy monia tunnettuja kappaleita. Tyyliltään Jean-Jacques Lafonin musiikki on rauhallista pop-musiikkia.