hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bang Trax
Bang Trax oli Lasse Norreksen ja Dingon jäsenten alkuvuonna 1986 perustama levy-yhtiö ja levymerkki, jolla julkaistiin levyjä myös Dingon hajoamisen jälkeen vielä vuonna 1990. Tällöin silloinen omistaja Ylermi Rauhamaa myi yhtiön toimintoineen Musiikki-Fazerille. Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music. 30. marraskuuta 1994 alkaen oikeudet omistaa Warner Music Finland Oy.
Vuoden 1986 alussa Dingon menestyksen huumassa perustaman Bang Trax Oy Ltd:n perustajajäsenet olivat Lasse Norres ja Pertti Neumann (ent. Nieminen), Pertti ”Pepe” Laaksonen, ”Keijo Q” tai ”Quuppa” Seittonen, Veli-Pekka 
”Pete” Nuotio ja Jouni ”Jonttu” Virta.
Bang Traxin ensimmäinen albumijulkaisu maaliskuussa 1986 oli Dingo-yhtyeen kolmas albumi "Pyhä klaani". Levy myi yli 80 000 kappaletta. Mainonta ja markkinointi oli tuolloin erikoinen ja toteutettu yhteistyössä Audiovox Oy:n edustaman TDK-tyhjäkasettimerkin kanssa. Pian kosketinsoittaja Pete Nuotio jätti Dingon.
7. lokakuuta 1986 Dingo järjesti lehdistötilaisuuden Café Metropol -musiikkiravintolassa Helsingissä, ja jäsenet kertoivat Dingon lopettavan niin esiintymiset kuin levytyksetkin. Ennen Dingon hajoamista Bang Trax oli jo julkaissut Neumannin ensimmäisen sooloalbumin "Albion". Syksyllä 1987 Neumannin uuden S.E.X.-yhtyeen jo hajottua ilmestyi sen nimeä kantava albumi "S.E.X.". 
Pepe Laaksosen oma sooloalbumi "Veli kuu" ilmestyi vuonna 1988. Neumannin toinen sooloalbumi "Kotiinpaluu" ilmestyi vuonna 1989. Toiminnan hiipuessa Bang Traxin pelasti veroveloista helsinkiläinen hammaslääkäri ja liikemies Ylermi Rauhamaa, joka osti yhtiön liiketoiminnan. Vuonna 1990 myytynä Musiikki-Fazerille sen katalogi siirtyi myöhemmin Warnerin omistukseen.
International Young Democrat Union
The International Young Democrat Union (IYDU) on alun perin vuonna 1981 perustettu ja vuonna 1992 uudelleen käynnistetty kansainvälinen poliittinen nuorisojärjestö joka käsittää 120 organisaatiota 80 maasta. Järjestöön kuuluu konservatiivi-, liberaali- sekä kristillisdemokraattinuoria. IYDU on International Democrat Union (IDU) -järjestön nuorisosiipi. IYDU:n päämaja sijaitsee Helsingissä.
IYDU käsittää keski-oikeiston nuorisojärjestöt kansainvälisesti. Suomessa Kokoomuksen Nuorten Liitto kuuluu jäsenjärjestönä IYDU:uun.
IYDY:n puheenjohtat:
Muun toimennan ohessa järjestö ajaa "Vapauskampanjaa", jonka on tarkoitus tukea demokraattisia ja konservatiivisia järjestöjä ja ryhmiä maissa, joiden voidaan katsoa olevan autoritaarisen hallinnon alaisia. Valtioita, joita kampanja koskee:
Warner Music Finland
Warner Music Finland Oy on suomalainen levy-yhtiö, joka on osa kansainvälistä Warner Music Group -konsernia. Konserniin kuuluu myös musiikkikustannusyhtiö Warner/Chappell Music Finland Oy. Warner Music Finland Oy:n kotimaisen tuotannon päällikkönä toimii Asko Kallonen.
Warner Musicin menestyksiä ovat muun muassa Dingo, J. Karjalainen, Darude, Dallapé, Maija Vilkkumaa, Zen Café, Teräsbetoni, Katri Helena, The Rasmus, Pikku G, Yölintu sekä Laura Voutilainen.
Pörssiin vuonna 1989 listautuneen, monen levymerkin katalogit omistaneen Musiikki-Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music vuonna 1993. Aiempaan uudelleen nimettyyn Warner Music Finland -osakeyhtiöön sulautui mm. 30.11.1994 Fazer Musik Ab -osa. Yhtiön aiemman nimen historia ulottuu 17.01.1933 asti.
Vuodesta 1994 alkaen Finnlevy on ollut Warner Music Finlandin aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti mm. Fazer Records -julkaisuilla.
Vuodesta 1995 aina 2000-luvun alkuvuosiin saakka Warner julkaisi katalogista eri artistien 20-raitaisia kokoelmalevyjä (ja C-kasetteja) nimellä "20 suosikkia". Vuosituhannen vaihteessa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä "Musiikin mestareita". 2000-luvun alussa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä "Tähtisarja – 30 suosikkia."
Aiemmin Warnerin ostama Helsinki Music Company sulautui lopullisesti yhtiöön 1.12.2012, minkä myötä Warnerin artisteiksi siirtyivät muun muassa Sturm und Drang, Chisu, Jippu, Suvi Teräsniska, Juha Metsäperä, Neljänsuora ja Antti Tuisku.
Warner Music Finland palkittiin vuosien 2009 ja 2010 Radio Gaalassa kategoriassa "Vuoden levy-yhtiö promootio" (Ramona Forsström) sekä vuoden 2010 gaalassa kategoriassa "Vuoden levy-yhtiö".
Grigoraș Dinicu
Grigoraș Dinicu, tunnetaan myös etunimellä "Gheorghe", oli romanialaisen mustalaismusiikin tunnetuimpia tulkitsijoita ja säveltäjiä. Hänet luettiin Unkarin mustalaiseksi, vaikka syntyi ja vaikutti pääasiassa Romaniassa.
Dinicu syntyi Bukarestissa 3. huhtikuuta 1889 ja kävi siellä konservatorion vuosina 1901–1904. Sen jälkeen hän soitti viulua solistina Bukarestin filharmoniassa. "Hora staccato" oli hänen bravuuriesityksiään. Hän kävi myös esiintymässä yhdessä pianisti Jascha Heifetzin kanssa. Tunnetuin Dinicun sävellys on "Leivonen", jonka soittamista pidetään kansanviulisteille erityisenä haasteena nopeutensa ja vaikeiden ylä-ääniensä vuoksi. Kappaleen säestyssoittimena on yleensä cimbalom. Taiteilija kuoli Bukarestissa arvostettuna 28. maaliskuuta 1949.
Keljonkangas
Keljonkangas on Jyväskylän kaupunginosa Keljon suuralueella. Sen osa-alueita ovat Sarvivuori, Sääksvuori ja Kaijanlampi. Keljonkankaalla on kirjasto, 1.- 6. luokkien koulu, kauppa, huoltoasema, ravintola ja vanhusten palvelutalo. Aiemmin Keljonkankaalla oli myös kioski.
Kaupunginosa rajoittuu lännessä valtatiehen 9. Idässä Keljonkangas rajoittuu Keljonlahteen, jonka rannalla on Keljonlahden voimalaitos. Vähä-Urtin saari ja Iso-Urtin niemi kuuluvat Keljonkankaan kaupunginosaan. Niissä on kesämökkiasutusta.
Aiemmin Keljonkankaalla oli Karjaportin tuotantolaitos, mutta se lakkautettiin. Teollisuuskalusteita valmistavan Sovellan tuotantolaitos sijaitsee Keljonkankaalla.
Jämsänkoski–Jyväskylä-rataosalla on kaksi Keljonkankaan rautatietunnelia.
Jyväskylän ja Muuramen rajalla lähellä Päijännettä on Sarvivuoren ja Haapavuoren lähellä pieni, 2,6 hehtaarin suuruinen Sarvivuoren purolaakso -niminen luonnonsuojelualue. Sarvivuoren puolelta maasto on jyrkkää, kasvustoltaan iäkkään kuusistoista, ja toisella puolen mäki on rehevämpää sekametsää. Alueen yläreunalla on puro, joka virtaa kohti Päijännettä rehevän, suomaisen maaston läpi.
Tarhamäki (Jyväskylä)
Tarhamäki on pieni omakotialue Jyväskylässä Keljossa Keuruulle vievän maantien pohjoispuolella. Tarhamäessä olevat vanhimmat talot on rakennettu vähän 1800-luvun ja 1900-luvun vaihteen molemmin puolin. Nykyisin Tarhamäessä on myös asumiskuntoutusyksikkö mielenterveyskuntoutujia varten Nykyinen Tarhamäki liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin vuonna 1914..
Ajonestolaite
Ajonestolaite () on laite, joka estää auton luvattoman ajamisen. Se on asennettu kaikkiin uusiin autoihin vuodesta 1998 alkaen ja paremmin varusteltuihin malleihin jo ennen sitä.
Yksinkertaisin ajon estävä laite on lukkotanko, joka lukitaan ratin ja poljinten väliin. Varsinaisella ajonestolaitteella tarkoitetaan kuitenkin elektronista laitetta, joka esimerkiksi estää polttoaineen syötön, ellei virta-avain ole paikoillaan tai elektronisen lukitussysteemin transponderi ole muutaman metrin säteellä autosta.
JIS
JIS (Japanese Industrial Standard) on Japanin teollinen standardi. Se on käytössä japanilaisissa teollisuus- ja mineraalituotteissa, pois lukien lääkkeet, maatalouskemikaalit, kemialliset lannoitteet, silkkilangat sekä tietyt puu-, maatalous- ja metsätuotteet. Suomessa JIS-2 ja JIS-4 ovat tunnettuja radiopuhelinten tiiviysluokituksia. JIS-2 vastaa IP-54:n ja JIS-4 vastaa IP-55:n tiiviystasoa.
Mehujää
Mehujää (myös juomajää, limonadijää) on jäätelön kaltainen elintarvike, jossa on jäädytettyä juomaa, teollisissa mehujäissä usein limonadia. Useimmat mehujäät ovat ulkomuodoltaan lähellä tikkujäätelöä.
Jäisiä mehutankoja on syöty jo 1800-luvulla. Ensimmäinen suuressa mittakaavassa markkinoitu tuote oli Frank Eppersonin (1894-1983) patentoima Popsicle-mehujää. 11-vuotiaana, vuonna 1905, Epperson jätti yöksi ikkunalaudalle lasin limonadia, jossa oli sekoitustikku. Seuraavana aamuna hän huomasi, että irrotettuaan limonadin kuumalla vedellä hän pystyi syömään jäätynyttä limonadia käyttäen tikkua pidikkeenä. Vuonna 1923 Epperson hankki vuosien takaiselle keksinnölleen patentin. Keksinnön englanninkielinen nimi oli ”Epsicle ice pop”, mutta lastensa ehdotuksesta Epperson antoi tuotteelle myöhemmin nimen ”Popsicle”. Mehujään ensimmäinen julkinen tarjoilu oli vuonna 1922 Oaklandissa pidetyissä tanssiaisissa, joissa mehujäätä tarjoiltiin paikallisille palomiehille. Vuonna 1925 Epperson myi tuotteen oikeudet Joe Lowe -nimiselle yhtiölle. Nykyään oikeudet ovat Good Humor -yhtiöllä.
Standartti
Standartti (josta on käytetty myös nimitystä standardi tai standertti) on aiemmin varsinkin laivauksessa käytetty puutavaran tilavuusyksikkö. Yksikön nimi pohjautuu englannin sanaan "standard"; sen lyhenne on std ja monikossa joskus stds.
Tavallisesti käytettiin niin sanottua "Pietarin standarttia", joka vastasi sahattua puutavaraa 165 englantilaista kuutiojalkaa eli 4,67203 m, veistettyä puutavaraa 150 kuutiojalkaa eli 4,24730 m tai pyöreää puutavaraa 120 kuutiojalkaa eli 3,398 m. Eri laatuisille puutavaroille standartti oli määritelty siten, että laivassa yksi Pietarin standartti mitä puutavaraa tahansa vei aina suunnilleen saman verran tilaa.
Kaivos- ja ratapölkkyjen mittaamisessa käytettiin myös niin sanottua "Gööteporin standarttia", joka käsitti puutavaraa 180 englantilaista kuutiojalkaa eli 5,097 pinokuutiometriä.
Harpyijat
Harpyijat () ovat siivekkäitä naisia Kreikan mytologiassa. Ne esiintyvät monissa myyttisissä kertomuksissa kiusaten ihmisiä viemällä ruokaa, mutta joissakin myös ihmisiä.
Kuningas Fineus oli vaihtokaupassa Zeus-ylijumalan kanssa luopunut näkökyvystään ja saanut tilalle kyvyn nähdä tulevia tapahtumia. Myöhemmin kuningas loukkasi Zeusta paljastamalla jumalien salaisia suunnitelmia. Rangaistukseksi Zeus lähetti harpyijat piinaamaan häntä. Koska ne anastivat kaiken ruoan, kuningas tuomittiin harpyijan kohtaloon: sammumattomaan nälkään.
Argonauttien käynti pelasti sokean Fineuksen. Argonautit tarvitsivat neuvoja reitinvalintaansa ja lupasivat vastapalveluksen. Fineus järjesti runsaat pidot, ja harpyijat tulivat pian osingolle. Argonauttien laivalla matkanneet siivekkäät Zetes ja Kalais vetivät aseensa esiin ja ajoivat lentäen harpyijat pois. Yksi harpyijoista putosi ja hukkui pakomatkalla jokeen, joka sai nimekseen Harpyes.
Harpyijan nimi on annettu oikealle petolinnulle: Etelä- ja Keski-Amerikan sademetsissä elävälle suurikokoiselle kotkalajille, joka on kyllin vahva sieppaamaan latvustosta apinoita ja laiskiaisia. Harpyija-sanasta on lähtöisin myös suomen kielen rumaa vanhaa naista tarkoittava sana "harppu".
Skylla ja Kharybdis
Skylla ja Kharybdis ( ja Χάρυβδις) ovat kaksi kreikkalaisessa mytologiassa mainittua merihirviötä, jotka asustivat kapean Messinansalmen molemmin puolin niin, että salmesta kulkevan laivan oli pakko kulkea jommankumman läheltä. Tarun mukaan toisella rannalla olleessa kallioluolassa asui Skylla; tällä oli kuusi koiran päätä, joilla se nappasi mukaansa ohikulkevasta laivasta kuusi miestä. Toisella rannalla olleella kalliolla oleillut Kharybdis taas muodosti suuren vesipyörteen, joka imaisi mukaansa koko ohikulkevan laivan.
Skylla
Skylla () oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian väliseen kapean Messinansalmen reunoilla olleista merihirviöistä; Skylla oleili luolassaan toisella rannalla, ja vastapäisellä rannalla oli Kharybdis, jättimäinen vesipyörre. Salmen rannat olivat vain nuolen kantaman päässä toisistaan, joten kun salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä, se ajautui liian lähelle toista.
Antiikin taiteessa Skylla kuvattiin kalanpyrstöiseksi merenneidoksi, jonka lanteita kiersi kuitenkin neljästä kuuteen koiran päätä. Homeros kertoo, että Skylla olisi ollut Krataiiksen tytär, kaksitoistajalkainen hirviö, jolla oli kuudessa koiranpäässään kolme riviä teräviä hampaita, ja joka haukkui koiran lailla. Tuoreemmissa kirjoituksissa vanhemmiksi on esitetty Forkysia ja Krataiista tai Trienosta, Forkysta ja Lamiaa, Poseidonia ja Krataiista tai Typhonia ja Ekhidnaa. Häntä on myös esitetty Tritonin tyttäreksi.
Homeroksen Odysseiassa kerrotaan, kuinka Odysseus sai manalassa käydessään neuvon haamulta, että hänen olisi parempi purjehtia lähempää Skyllaa kuin Kharybdista, tai muuten hän voisi menettää koko aluksensa. Näin tapahtuikin, ja Odysseus menetti kuusi miestänsä Skyllan siepattua nämä suihinsa. Sen sijaan argonautit olivat onnistuneet ohittamaan aiemmin molemmat hirviöt jäämättä niiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä.
Roomalaiset runoilijat esittivät, että Skylla oli nymfi, joka ei alun perin syntynyt hirviönä, vaan oli kaunis neito. Ovidius kertoo, että Glaukos, merenjumala, rakastui tähän, mutta Skylla pakeni maalle, jonne Glaukos ei voinut häntä seurata. Epätoivoisena Glaukos pyysi Kirkeä valmistamaan hänelle taikajuoman, joka saisi Skyllan rakastumaan häneen. Hänen kertoessa rakkaudestaan Kirke rakastuikin itse Glaukokseen, joka kuitenkin torjui tämän lähentelyn. Mustasukkaisena Skyllalle Kirke valmisti myrkyn ja kaatoi sen lähteeseen, jossa Skyllan oli tapana kylpeä. Heti kun nymfi astui veteen, hän muuttui hirviöksi kuusine koiran päineen, ja kykenemättä surkeudessaan edes liikkumaan, hän tuhosi kaiken ympäriltään. Jos laiva purjehti liian läheltä häntä, jokainen päistä sieppasi yhden miehistöstä. Tzetzes ja Servius puolestaan kertovat Skyllan olleen alun perin Poseidonin rakastettu, jonka Amfitrite muutti mustasukkaisuudesta hirviöksi.
Herakleen kerrotaan surmanneen Skyllan tämän varastettua härkiä Geryonin karjasta. Forkys poltti kuitenkin tyttärensä ruumiin roviolla ja herätti tämän takaisin eloon.
Ovidiuksen mukaan Skylla oli muutettu kallioksi ennen kuin Aineias purjehti salmen läpi – Nonnoksen mukaan tämän teki Poseidon. Tämän jälkeen Skylla nimenä viittasikin toiseen salmessa olevista luodoista.
Kharybdis
Kharybdis () oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian väliseen kapean Messinansalmen merihirviöistä. Toisella rannalla olleessa luolassa oleili Skylla, jonka kuusi koiran päätä sieppasivat merimiehiä ohipurjehtivista laivoista, ja vastarannan kalliolla kasvoi viikunapuu, jonka alla oleileva Kharybdis imaisi kolme kertaa päivässä valtavat vesimassat sisäänsä ja sylkäisi ne sitten taas ulos. Luultavasti Kharybdis onkin ollut salmen vuoroveden henkilöitymä.
Kharybdis oli Poseidonin ja Gaian tytär ja alun perin najadi, merinymfi. Hän nosti tulvia ja saartoi maata aalloillaan laajentaakseen isänsä valtakuntaa mutta suututti Zeuksen, koska hän samalla supisti tämän hallitsemaa maata. Rangaistukseksi Zeus kahlehti Kharybdiin merenpohjaan. Toisen version mukaan Kharybdis varasti jatkuvasti Herakleen karjaa, ja sen vuoksi Zeus paiskasi hänet vasamallaan mereen.
Koska salmen rannat olivat vain nuolenkantaman päässä toisistaan, salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä ja ajautui siksi liian lähelle toista. Argonautit olivat aikanaan onnistuneet ohittamaan salmen jäämättä merihirviöiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä. Sen sijaan Odysseus ei ollut yhtä onnekas. Homeroksen "Odysseiassa" kerrotaan, kuinka Odysseus manalassa saamansa ohjeen mukaisesti aluksi purjehti lähempää Skyllaa kuin Kharybdista ja menetti kuusi miestänsä tälle. Aluksen päästyä salmen ohitse ja rantauduttua saarelle, jossa Helios laidunsi pyhää karjaansa, miesten tuli kuitenkin nälkä, ja he teurastivat lauman parhaat härät. Suuttuneena Helios uhkasi Zeukselle mennä manalaan loistamaan kuolleille, ellei tämä tekisi asialle jotakin, jolloin Zeus suostui kostamaan teon tuhoamalla salamallaan aluksen ja miehistön lukuun ottamatta Odysseusta, joka ei ollut osallistunut ateriaan.
Odysseus ajautui haaksirikkoisena tällä kertaa Kharybdiin tykö mutta vältti joutumasta sen kitaan pitämällä lujasti kiinni viikunapuusta. Veden purkauduttua ulos Odysseus päästi otteensa irti ja pelastautui takaisin aallon mukana tulleelle lautalleen.
Vesa Aaltonen
Vesa Aaltonen (s. 7. maaliskuuta 1950) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan erityisesti Tasavallan Presidentti -yhtyeen rumpalina, jonka jälkeen hän oli töissä vuoden verran eräässä filmiyhtiössä. Muita tärkeitä yhtyeitä hänen urallaan ovat olleet Eero Raittisen Help, Albert Järvinen Band, Made in Sweden, The Group sekä Kirkan, Hectorin ja Pekka Pohjolan eri kokoonpanot. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona jo 1970-luvulta alkaen.
Vesa
Aaltonen käyttää Yamahan rumpuja ja Zildjian symbaaleja.
Taulu
Taululla tarkoitetaan yleensä seinällä olevaa tai seinälle laitettavaa koriste-esinettä, taulumaalausta tai muuta kuvaa (usein kehystetty).
Se voi tarkoittaa myös seuraavia asioita:
Euskaltel-Euskadi
Euskaltel-Euskadi oli Baskimaassa 1994 perustettu ammattipyöräilytalli. Joukkue oli mukana ammattipyöräilyn korkeimmalla kilpailutasolla, UCI ProTourilla ja vakiovieras Ranskan, Espanjan ja Italian ympäriajoissa. Joukkueen pääsponsorit olivat Bilbaossa päämajaansa pitävä telekommunikaatioalan yritys sekä autonomisen Baskimaan aluehallinto.
Manageri Miguel Madariga oli kiertänyt kansallisia ja kansainvälisiä pyöräilykilpailuja, erityisesti Ranskan ympäriajon Pyreneiden-etappeja ja oli vaikuttunut baskikannattajien innosta sekä omistautumisesta. Madariaga päätti perustaa Baskimaahan oman ammattilaisjoukkueen edistämään nuorten baskiajajien kehitystä. Euskaltel-Euskadi sai alkunsa vuoden 1994 ensimmäisenä päivänä. Vasta viimeisenä toimintavuotena 2013 talliin pääsi myös muita kuin baskitaustaisia pyöräilijöitä.
Joukkueen suurimpia tähtiä olivat viimeisinä vuosina Mikel Astarloza, Igor Antón, Mikel Nieve ja Samuel Sánchez. Euskaltel-Euskadi oli tärkeässä asemassa myös Joseba Belokin, Iban Mayon ja Haimar Zubeldian uran käynnistämisessä.
Yoko Ono
Yoko Ono (, s. 18. helmikuuta 1933 Tokio) on japanilainen muusikko ja taiteilija.
Ono kuului fluxus-liikkeeseen 1960-luvulla ja sai vaikutteita zen-filosofiasta. Ono on tehnyt performansseja, käsitteellisiä teoksia ja filmejä. Monissa teoksissa yleisöllä on keskeinen osa. Teos saa muotonsa esimerkiksi katsojien lyödessä siihen nauloja. Onon kolmas puoliso oli John Lennon.
Onon vanhemmat ovat pankkiiri-isä Eisuke Ono ja merkittävään pankkiirisukuun kuulunut äiti Isoko (o.s. Yasuda). Ono ja hänen sisaruksensa pakenivat toista maailmansotaa maaseudulle, missä he joutuivat kerjäämään ruokaa ja kuljettamaan omaisuuttaan kottikärryissä. Heidän isänsä jäi kaupunkiin, mutta joutui sotavankileirille Saigoniin, Vietnamiin. Sodan loputtua Onon perhe muutti Scarsdaleen, New Yorkin osavaltioon Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1956 Ono meni naimisiin säveltäjä Toshi Ichiyanagin kanssa. He erosivat vuonna 1962. 28. marraskuuta samana vuonna hän avioitui yhdysvaltalaisen jazz-muusikon Anthony Coxin kanssa. Avioliitto mitätöitiin 1. maaliskuuta 1963, koska Onon avioero Ichiyanagista ei ollut vielä voimassa, mutta he menivät uudelleen naimisiin 6. kesäkuuta. Heidän myrskyisä liittonsa päättyi kuitenkin pian, vaikka avioero astui virallisesti voimaan vasta 2. helmikuuta 1969. Heidän tyttärensä Kyoko Chan Cox syntyi 8. elokuuta 1963. Lapsi vietti aikansa etupäässä isänsä hoivissa, mutta hän vieraili myös Onon ja Lennonin luona. Vuonna 1971 Cox katosi Kyokon kanssa kristilliseen fundamentalistiyhteisöön menetettyään tyttären huoltajuuden Onolle. Ono tapasi tyttärensä seuraavan kerran vasta vuonna 1994.
Yoko Ono ja John Lennon tapasivat Onon taidenäyttelyssä Lontoossa vuonna 1966. Pari vuotta myöhemmin Lennon erosi ensimmäisestä vaimostaan Cynthiasta ja meni naimisiin Onon kanssa Gibraltarilla 20. maaliskuuta 1969. Heidän poikansa Sean syntyi Lennonin 35. syntymäpäivänä 9. lokakuuta 1975.
Lennon viittasi Onoon useissa lauluissaan, esimerkiksi kappaleissa "The Ballad of John and Yoko", "Oh Yoko!" ja "Dear Yoko". Ono julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Yoko Ono/Plastic Ono Band" vuonna 1970.
Onoa on syytetty The Beatles -yhtyeen hajottamisesta. Kun Lennon ja Ono muuttivat erilleen vuonna 1973, Ono valitsi heidän sihteerinsä May Pangin Lennonin rakastajattareksi siksi aikaa kun he olivat erossa. Lennon ja Pang olivat yhdessä vuoteen 1975 asti, jolloin Lennon ja Ono sopivat.
8. joulukuuta 1980 Lennon ja Ono olivat studiossa työstämässä Onon kappaletta "Walking on Thin Ice". Kun he palasivat kotiinsa, häiriintynyt ihailija Mark David Chapman murhasi Lennonin. "Walking on Thin Ice (For John)" julkaistiin singlenä alle kuukautta myöhemmin, ja siitä tuli Onon ensimmäinen ja viimeinen listamenestys.
Vuonna 2007 julkaistiin remixlevy "Open your box", jossa on kuuluisien dj:den miksauksia Onon tunnetuimmista kappaleista. Miksaajina mm. Pet Shop Boys ja Orange Factory.
Vuonna 2009 Ono sai uransa ensimmäisen musiikkipalkinnon, kun Mojo-lehti myönsi hänelle kunniapalkinnon elämäntyöstään muusikkona.
Ono vieraili vuonna 2013 Helsingin Juhlaviikoilla.
Onon ja Lennonin rakkaustarinasta tehdään elokuva, jonka tuottajana toimii Ono itse. Elokuvan käsikirjoittaa Anthony McCarten.
Lahjakkuus
Lahjakkuus on monilajista monitaitoisuutta, tai erityistä taitavuutta ja suorituskykyä jollakin tiedon tai taidon osa-alueella (matemaattinen lahjakkuus, kielellinen lahjakkuus, musiikillinen lahjakkuus). Lahjakkuus on yksilöitä vertaileva käsite: Lahjakkuuden lajit ja taidot vaihtelevat eri yksilöillä ja yksilö on lahjakas tai vähemmän lahjakas aina suhteessa oletettuun keskimääräiseen lahjakkuuteen.
Monilajinen lahjakkuus voidaan ajatella kykynä löytää tai luoda ongelmia, jotka auttavat yksilöä oppimaan uutta. Erityislahjakkuus taas on kykyä suoriutua erityisen taitavasti jostain tehtävistä; tällaisilla erityiskyvyillä on usein aivoissa paikannettavissa olevia alueita, joiden rakenteen tai toiminnan suhteen lahjakkaat eroavat valtaväestöstä (joko synnynnäisesti tai oppimisen seurauksena). Aivojen toiminnan kuvaus ei kuitenkaan välttämättä kerro sen enempää siitä, mitä lahjakkuus on tai erojen syistä (geenit vs. ympäristö). Ihmisen käyttäytymistä säätelevät monet yksilölliset perityt ja koetut tekijät.
Koulussa menestyminen on yksi länsimaisessa yhteiskunnassa keskeinen lahjakkuuden erityisalue - "koululahjakkuus" - jolla ei välttämättä ole muuta korrelaatiota elämässä tai työssä menestymiseen kuin se, että suuntautuminen työuralle perustuu koulutukseen ja edellyttää sitä. Koulukyvykkyyttä ei mitata muun muassa älykkyysosamäärällä. Älykkyysosamäärä ei pysty kuvaamaan esimerkiksi sosiaalista lahjakkuutta, joka on dynaaminen ja tilannespesifi sekä yhteydessä metataitoihin ja persoonallisuuteen. Erilaisille oppijoille tulisi tarjota erilaisia lahjakkuuksia ja persoonallisia taipumuksia vastaavia erilaisia oppimistilanteita. Usein lahjakkuus ymmärretään samaksi kuin älykkyys. Älykkyys on kuitenkin vain yksi lahjakkuuden puolista. Lahjakkuuden käsite on sidoksissa aikaan ja kulttuuriin. Lahjakas ihminen luo tuotteita tai tarjoaa palveluja, joita tarvitaan hänen kulttuurissaan.
Howard Gardner on luokitellut älykkyyden jakautuvan seitsemään lahjakkuuden lajiin, jotka ovat toisistaan riippumattomia. Jokaisella on taitoja eri lahjakkuuksien alueilla, mutta jotkut alueet ovat vahvempia tai heikompia.Myöhemmin Gardner lisäsi tähän listaan luonnontuntemuksen eli naturalistisen lahjakkuuden.
Koulussa ja kotona korostetaan usein lasten lahjakkuutta oppimisen avaimena. Niinpä lapset haluavat vaikuttaa lahjakkailta ja peittelevät työmäärää, joka oppimiseen liittyy. He eivät halua näyttää "tyhmiltä", sillä opettajien, vanhempien ja kavereiden edessä älykkäältä näyttäminen on tärkeää. Omia ponnisteluja hävetään, koska omaa tyhmyyttä ei haluta näyttää. Lahjakkuusharha saa lapset välttämään haasteita ja pelkäämään virheitä. Menestyksen vaatima kova työ koetaan uhkana itsetunnolle. Sen sijaan, että tartuttaisiin haasteisiin, usko lahjakkuuteen menestystekijänä saa lapsen kadottamaan itseluottamuksensa ja motivaationsa .
Albion (albumi)
Albion on vuonna 1986 julkaistu ensimmäinen Pertti Neumannin sooloalbumi, joka julkaistiin hieman ennen Dingon hajoamista. Albion on muinainen nimi Englannille.
Neumann oli albumin tekoaikaan kiinnostunut etenkin kelttiläisestä musiikista ja traditiosta sekä mytologiasta. Albumin musiikissa ja soitinvalikoimassa on vaikutteita kansanmusiikista, ja osa sävellyksistä on traditionaalisia. Tuotannossa ei kuitenkaan ole tavoiteltu aidonkuuloista kansanmusiikkia, ja esimerkiksi äänitystekniikka on ajanmukaista.
Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi tuli "Naiselleni", joka on suomennos Moody Bluesin kappaleesta "For My Lady". Levyllä kuullaan myös suomenkielinen versio Queenin kappaleesta '39. "Sana saapui Ranskaan" on traditionaalinen sävellys. "Gaudete" (iloitkaa, ylistäkää) on keskiaikainen latinankielinen ja latinaksi esitetty Jeesus Kristuksen syntymän ylistys, jonka musiikki on sävelletty 1500-luvulla. Kappale esitetään a cappellana. Soolo-osuudet laulaa poikatenori Niko Haukkala Cantores Minores -kuorosta. Kappale on Piae Cantiones -kokoelmassa. Neumannin version innoittajana on brittiläisen folk-rock-yhtye Steeleye Spanin esitys, joka nousi maan singlelistalle 1973 sijalle 14 albumilta "Below The Salt" vuodelta 1972. Muutoin kappaleet ovat Neumannin sävellyksiä ja sanoituksia.
Albumi on julkaistu uudelleen remasteroituna vuonna 2001.
Kotiinpaluu (Neumannin albumi)
Kotiinpaluu on Neumannin albumi vuodelta 1989. Alun perin albumi oli tarkoitus julkaista Neumann Band -nimellä, mutta yhtyeen hajoamisen vuoksi levy julkaistiin Neumannin soololevynä. Levy-yhtiönä toimi Bang Trax. Warner Music Finland julkaisi albumin remasteroituna vuonna 2001. Albumista julkaistiin uusi CD-painos vuonna 2014.
Tyyliltään sekä sanoituksiltaan jotkut albumin kappaleet ovat samankaltaisia Neumannin debyttialbumin kanssa; onhan levyn kolmas raita, "Albion II", todennäköisesti jonkinasteinen edeltäjänsä jatko-osa, mutta suurin osa tämän albumin materiaalista on yleisilmeeltään rockahtavampaa sekä hieman raskaampaa.
Tähti ja meripoika
Tähti ja meripoika on Pertti Neumannin vuonna 1992 julkaisema sooloalbumi sekä hänen samanniminen omaelämäkertansa. Levy-yhtiönä toimi EMI.”Hölmöläisten laiva” on sooloversio Dingon demokappaleesta, joka oli alun perin heidän ensimmäisellä demonauhallaan vuonna 1983. Dingon versio julkaistiin vuonna 2006 yhtyeen box-kokoelmalla.
Nimeni on Neumann
Nimeni on Neumann on Pertti Neumannin vuonna 1996 julkaisema albumi. Lähes puolet levyn kappaleista on sooloversioita vanhoista Dingo-hiteistä. Levy-yhtiönä toimi Warner Music Finland.
Parhaat (Dingo)
Parhaat on vuonna 1999 julkaistu Dingon kokoelmalevy. Se julkaistiin markkinoimaan Dingon uutta comebackia ja paluuta tunnetuimpaan kokoonpanoon.
Moderata Ungdomsförbundet
Moderata Ungdomsförbundet, MUF, on ruotsalaisen Maltillinen kokoomus -puolueen () nuorisojärjestö. Järjestöön kuului vuonna 2016 noin 13 000 jäsentä.
Moderata Ungdomsförbundet perustettiin vuonna 1934 nimellä Ungsvenskarna, kun Allmänna valmansförbundet (nykyään Moderata samlingspartiet) katkaisi yhteistyönsä natsimyönteisen Sveriges Nationella Ungdomsförbundin (SNU) kanssa. SNU:sta tuli oma erillinen puolueensa Sveriges nationella förbund (SNF).
Vuonna 1946 järjestön nimeksi vaihdettiin Högerns ungdomsförbund (HUF) ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1969.
Erona SNU:hun, joka oli puolueesta irrallinen organisaatio, on Ungsvenskarna/HUF/MUF ollut aina osa Maltillisen kokoomuksen puolueorganisaatiota.
MUF:n puheenjohtajista kolme on noussut puolueensa puheenjohtajiksi, Gunnar Heckscher, Ulf Kristersson ja Fredrik Reinfeldt, ja heistä Reinfeldt myös Ruotsin pääministeriksi. Muita korkeisiin tehtäviin nousseita järjestön puheenjohtajia ovat muun muassa ministereinä toimineet Beatrice Ask, Anders Björck, Eric Krönmark ja Per Unckel.
Sulkakäärme
Sulkakäärme (náhuatliksi Quetzalcóatl, mayaksi Kukulcán) oli tärkeä jumaluus Mesoamerikan kansojen kuten asteekkien ja mayojen mytologiassa.
Sulkakäärmeen nimi niin asteekkien kuin mayojenkin kielellä tarkoittaa sulkapeitteistä käärmettä. Nimessä yhdistyvät maan ja taivaan elementit, jotka selittävät Sulkakäärmeen aspektit hedelmällisyyden, tuulen ja Aamutähden jumalana.
Sulkakäärme on ilmeisesti ollut evolutionaarinen hahmo, johon on kasautunut aikojen kuluessa yhä moniulotteisempia piirteitä. Teotihuacanilaisen kauden taitteessa 300-luvulta 600-luvulle se oli eläinjumaluus, joka assosioitui lähinnä maanviljelykseen. Tolteekkien valtakaudella 900-luvulta 1200-luvulle Sulkakäärmeen palvonnasta tuli merkittävä kultti, ja se transformoitui eläinhahmosta ihmismäisempään muotoon. Sulkakäärmee muuntui aamu- ja iltatähden jumalaksi, ja hänen temppelistään tuli tolteekkien pääkaupungin Tulan seremoniallinen keskus.
Asteekkien valtakaudella Quetzalcóatlia kunnioitettiin kalenterin ja kirjojen keksijänä sekä pappien, kultaseppien ja käsityöläisten suojelijana. Sulkakäärme yhdistettiin Venukseen, ja aamu- ja iltatähtenä jumala oli kuoleman ja jälleensyntymisen symboli. Kerrottiin, että Quetzalcóatl oli muinoin laskeutunut kumppaninsa, koiranpäisen Xolotlin, kanssa manalaan eli Mictlaniin, jossa he keräsivät ikivanhoja kuolleiden luita. Sulkakäärme voiteli luut omalla verellään ja synnytti siten nykyistä maailmaa asuttavat ihmiset.
Sulkakäärmeen mytologia perustuu mahdollisesti osittain todelliseen tolteekkikuninkaaseen, joka eli 1100-luvulla ja käytti titteliä ”Sulkakäärme”. Hän pakeni perimätiedon mukaan kotimaastaan uskonnollisten konfliktien seurauksena mayojen maahan Jukataniin tuodakseen sinne Sulkakäärmekultin ja -kulttuurin.
Sulkakäärmeen mytologian mukaan hän palaa tiettynä päivänä. Sattumalta espanjalainen konkistadori Hernán Cortés saapui miehineen Meksikoon juuri kyseisenä ajankohtana, jolloin asteekkikeisari Mochtezuma II piti häntä kohtalokkaasti Sulkakäärmejumalan lähettiläänä.
Espanjalaisvalloituksen myötä 1500-luvulta alkaen Sulkakäärme ”valaistiin” jumalaksi, rauhan apostoliksi ja inhimillisen sivistyksen opettajaksi. Samalla tummaihoinen jumala sai vaalean ihon, tuuhean parran, paimensauvan ja asukseen kerjäläismunkkimaisen kaavun.
Luettelo Pertti Neumannin sooloalbumeista kappaleineen
Luettelo Pertti Neumannin sooloalbumeista.
Nereidi
Nereidi on kreikkalaisessa mytologiassa merenneito. Nereidejä on noin viisikymmentä ja he ovat Nereuksen ja Doriksen tyttäriä. He kulkevat usein Poseidonin mukana ja ovat aina ystävällisiä myrskyihin joutuneille merimiehille. Kaikkein huomattavin heistä on Thetis, joka on Peleuksen vaimo ja Akilleen äiti, sekä Amfitrite, Poseidonin vaimo.
Kharon
Kharon () on kreikkalaisessa mytologiassa Erebosin ja Nyksin poika sekä manalan lautturi. Hän vei kuolleiden sielut Akheronjoen tai Styksin yli Haadeksen valtakuntaan, jos näillä oli antaa kolikko maksuksi. Jos ei maksanut, joutui vaeltamaan joen rannalla sata vuotta. Tästä syystä kreikkalaiset asettivat aina kuolleiden kielen alle oboli-kolikon ennen ruumiiden hautaamista.
Etruskien mytologiassa Kharon tunnetaan nimellä Charun, ja hänet kuvataan kuoleman demonina, joka kantaa suurta moukaria.
Tarinoiden mukaan Aineias ja Orfeus ovat kulkeneet Kharonin kyydissä elävinä.
Kharon-hahmo on luultavasti peräisin sumerilaisilta, joiden mytologiassa oli vastaava hahmo.
Kirjailija Dante Alighieri toi Kharonin kristilliseen mytologiaan teoksessaan "Jumalainen näytelmä". Kharon on ensimmäinen nimeltä mainittu hahmo, jonka kirjan kertojapäähenkilö tapaa Helvetissä.
Doktriini
Doktriini tarkoittaa oppijärjestelmää. Doktriini voi olla luonteeltaan uskonnollinen, tieteellinen tai filosofinen ja usein sillä viitataan jonkin valtion harjoittamaan politiikkaan, toimintatapaan tai sotilasstrategiaan.
Achérontas
Achérontas (, ), antiikin Akheron (), on joki, joka virtaa Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa. Se saa alkunsa Píndosvuorilta ja laskee Joonianmereen Ammoudián kylässä Párgan kunnassa. Kokytós-joki on Achérontaksen sivuhaara.
Joen nimi vastaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää, manalassa eli Haadeessa sijainnutta Akheron-jokea. Aiemmin sitä pidettiin tämän maanalaisen joen sivuhaarana. Joen nimi tarkoittaa ”surun jokea”.
Akheron
Akheron () on kreikkalaisessa mytologiassa joki, joka virtaa Haadeen eli manalan halki.
Akheron yhdistetään yleensä samannimiseen luoteiskreikkalaiseen jokeen, jonka nykykreikkalainen nimi on Achérontas.
Dingomania
Dingomania on vuonna 2004 julkaistu Dingon kokoelmalevy ja DVD, joka julkaistiin markkinoimaan Dingon "Dingomania Tour" -paluukiertuetta.
Sana "Dingomania" on nimitys Dingon suosiosta 1980-luvulta. 
Kaivorock -84 (Yle TV1, Ohjaaja Heikki Harma)
Tavastia Klubi -85 (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Porin Puuvillatehdas -85 (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Muuta:
Dingo ja fanit / A-raportti: Dingomania, Yle TV1, toimittaja Arvo Tuominen 
Dingo ja haastattelut / Tavastia klubi, Porin puuvillatehdas, Hannu Merivirta 
Dingo ja levottomat tuhkimot, Matti Hämäläinen 
Dingo ja Lontoo / Dingo ja Levottomat tuhkimot, Yle TV1, ohjaaja Matti Hämäläinen
Dingo ja uutiset / TV-uutiset 7.10.86, Yle TV1, toimittaja Ismo Virta / Ajankohtainen kakkonen 7.10.1986 Yle TV2, toimittaja Ari Korvola
Extra:
Kunnian kentät / Kamoon - kielet poikki, Yle TV1, ohjaaja Heikki Harma 
Sata rohkeaa laivaa / Paljonko on paljon, Yle TV2, ohjaaja Jorma Koski 
Penny Lane / Pål Presli Show, Yle RTV, ohjaaja Pii Berg
Tuotantokausi
Tuotantokausi on televisiosarjojen tuotannossa se määrä jaksoja, jotka tuotetaan suunnilleen yhden vuoden aikana.
Tuotantokausi käsittää yleensä 6–24 jaksoa. Täyden 22–26 jakson tuotantokauden sarjan uusia jaksoja esitetään Yhdysvalloissa yleensä syyskuusta huhtikuuhun ja niiden välillä ja muulloin uusintoja. Monissa tapauksissa jaksoja on usein vähemmän, jolloin tuotantokausi on se määrä jaksoja, joihin kerrallaan saadaan rahoitus.
Monissa sarjoissa tuotantokausi päättyy aina niin sanottuun cliffhangeriin eli huippujännittävään kohtaan, jolla pyritään saamaan katsojat mukaan myös seuraavalla tuotantokaudella syksyllä. Tämän vuoksi monet jatkuvajuoniset sarjat, jotka on peruutettu tietyn tuotantokauden jälkeen, päättyvät keskeneräisinä (esimerkiksi "Twin Peaks" tai "Lego Ninjago").
Pääte-emulaattori
Pääte-emulaattori (joskus myös pääteohjelma, terminaaliohjelma tai terminaaliemulaattori) on tietokoneohjelma, joka emuloi päätettä. Sanaa käytetään useimmiten tekstipohjaisia näyttöpäätteitä kuten VT100:aa emuloivista ohjelmista.
Pääteohjelmaksi voidaan sanoa myös asiakasohjelmaa.
Niin sanotut aidot pääte-emulaattorit saavat tietokoneen toimimaan sarjaportin kautta liikennöivän tekstipäätteen tavoin. Näitä ohjelmia on käytetty etenkin BBS-järjestelmien käyttöön modeemin avulla ja ne sisältävät usein erityisiä toimintoja modeemin ohjaamiseen ja tiedostojen siirtoon. Nykyisin suoraa sarjaliikennepohjaista pääteyhteyttä tarvitaan harvemmin. Pääteohjelman yhteydessä käytettiin jotakin sen kanssa toimivaa tiedonsiirtoprotokollaa, joista tunnetuimpia olivat Kermit, SModem, XModem, YModem ja ZModem.
Pääteohjelmien merkistön kanssa oli usein ongelmia. Nämä johtuivat amerikkalaisesta 7-bittisestä ASCII-koodistosta ja eurooppalaisesta 8-bittisestä koodistosta. Näiden ero tuli usein esille skandinaavisten merkkien näkymisenä outoina merkkeinä. Se haittasi tekstin lukemista suuresti.
Useimmissa käyttöjärjestelmissä on mahdollisuus ajaa merkkipohjaisia ohjelmia, jotka usein toteuttavat merkkipohjaisuuden puitteissa jonkinlaisen kuvaruutukäyttöliittymän. Näiden ohjelmien käyttämiseen samalta tietokoneelta tarvitaan yleensä jonkinlainen pääte-emulaattori, jollainen on useimmiten käyttöjärjestelmässä kylkiäisenä tai sisäänrakennettuna. Esimerkiksi Windowsin "DOS"-kehoteikkuna sisältää pääte-emulaattorin, joka toteuttaa osan ANSI X3.64 -standardista. X Window Systemin mukana tuleva pääte-emulaattori on "xterm".
Microsoft Windowsin versiot Windows 95:sta Windows XP:hen asti sisälsivät HyperTerminal-pääteohjelman, jolla pystyi käyttämään etäjärjestelmiä modeemin tai sarjaportin kautta.
Pääte-emulaattori sisältyy moniin telnet- ja ssh-etäkäyttöohjelmiin kuten PuTTY:hyn. Nämä ohjelmat mahdollistavat merkkipohjaisten ohjelmien käytön verkon yli toisella koneella.
VT100
VT100 on Digital Equipment Corporationin vuonna 1978 markkinoille tuoma merkkipohjainen näyttöpääte. Se on ehkä nimeltä tunnetuin tekstipääte ja nykyisin pääte-emulaattorien "de facto" -standardi.
VT100 oli ensimmäinen mikroprosessoriin (Intel 8080) perustuva tekstipääte ja yksi ensimmäisistä ANSI X3.64 -päätteenohjausstandardin toteuttaneista laitteista.
VT100:n perusnäyttötilassa on 24 kappaletta 80-merkkisiä rivejä, mutta laite tukee myös 132 merkin rivileveyttä. Merkit voivat olla eri muotoilutiloissa, joita ovat lihavointi (päävärin kirkastus), vilkkuminen, käänteinen tulostus ja alleviivaus. Tiloja voi myös yhdistellä. VT100 käyttää 7-bittistä ASCII-merkistöä ja sen kansallisia muunnelmia.
Myöhemmät DEC:n tekstipäätteet olivat VT100-yhteensopivia mutta toteuttivat joitakin lisäominaisuuksia. Vuonna 1982 markkinoille tullut VT220-pääte toi mukanaan 8-bittisen DEC Multilanguage Character Set (MCS) -merkistön, jonka pohjalta kehitettiin nykyisin käytetyin 8-bittinen merkistö, ISO 8859-1.
Useimmat nykyisin suositut pääte-emulaattorit toteuttavat VT100:n uudemman mallin VT102:n kuvaruudunohjauskoodit täydennettynä niin sanotuilla ANSI-värikoodeilla.
Mikki Kauste
Mika-Antti ”Mikki” Kauste (s. 6. helmikuuta 1971 Kouvola) on popyhtye Egotripin laulusolisti, kosketinsoittaja ja alkuperäisjäsen.
Kauste perusti Egotripin vuonna 1993 kitaristien Knipin ja Skelen sekä basisti Aakun ja rumpali Piden kanssa.
Kauste on myös säveltänyt ja sanoittanut useita Egotripin kappaleita vuosien varrella. Ensimmäiset Mikin yksin tekemät, julkaistut kappaleet olivat vuonna 1998 ilmestyneen "Alter Ego" -albumin ”Vieterit” ja samaisen levyn ”Toinen mies”. Sen lisäksi hän on sanoittanut useita Knipin säveltämiä lauluja.
Vuonna 2008 Kauste vieraili "Ipanapa 2" -levyllä, jolla hän esitti oman kappaleen ”Tiluliluei”. Hän on esittänyt myös a cappella-version Maukka Perusjätkän kappaleesta ”Kun sä tuomitset mut”, joka löytyy kokoelmalevyltä "Syvissä vesissä".
Kauste esiintyi keväällä 2009 Nelosen "Kuorosota"-ohjelmassa. Hänen luotsaamansa Espoon-kuoro tuli toiseksi finaalissa.
Vuoden 2011 Syksyn sävel -kilpailussa Mikki Kauste esitti oman kappaleensa nimeltä ”Tie”. Myöhemmin se julkaistiin singlenä. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Mikki itse.
Vuonna 2013 Mikki julkaisi sooloalbumin "Lintumies", jonka kappaleista suurin osa on Mikin itse tekemiä. Sen sijaan kappaleet ”Rospuutto” ja ”Rakkauden roinaa” ovat Heimo Hatakan ja Mikki Kausteen yhdessä sanoittamia. ”Rakkauden roinaa” -kappaleen on julkaissut aiemmin Anne Mattila. Albumin nimikkokappaleen ”Lintumies” Mikki on puolestaan sanoittanut yhdessä Matti Johannes Koivun kanssa. Sooloalbumi poikeaa Egotripin julkaisuista siten, että albumilla on vaikutteita iskelmästä sekä maailmanmusiikista. Samana vuonna ”Onnellinen” julkaistiin myös singlenä.
Albumin ilmestymisestä lähtien Mikki on tehnyt keikkoja Kalle Chydeniuksen kanssa. Keikoilla on ollut mukana Kallen lisäksi myös Rami Korhonen.
Egotripin, oman soolotuotannon ja Anne Mattilan lisäksi hän on tehnyt Idols-semifinalisteille kappaleen ”Elämä on kaunis” sekä sävellyksiä Jonna Tervomaan viidelle albumille.
Kauste on osallistunut myös kunnallispolitiikkaan: hänet valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon vuonna 2017 Vihreän liiton riveistä. Hän aikoo pyrkiä myös eduskuntaan.
Kauste asui aikaisemmin Helsingissä mutta muutti sittemmin perheensä kanssa Espoon Mankkaalle. Hänellä on kolme lasta, joiden äidistä hän erosi vuonna 2014.
ANSI X3.64
ANSI X3.64 on Yhdysvaltain kansallisen standardi-instituutin ANSI:n 1970-luvulla määrittelemä merkkipohjaisten päätteiden kuvaruudunohjausstandardi. Useimmat nykyiset pääte-emulaattorit ovat VT100-yhteensopivia ja toteuttavat siten tämän standardin. Monet ohjauskoodit ovat kuitenkin eri pääte- ja ohjelmistovalmistajien toteuttamia laajennuksia.
Useimmat ANSI X3.64 -ohjauskoodit alkavat ASCII-ohjauskoodilla "esc" (desimaali 27, heksadesimaali 1B), jota seuraa yleensä kirjain tai avaava hakasulku "[". Muutamia ohjauskoodeja:Useimmissa ohjelmointikielissä ohjauskoodeja käytetään tulostamalla niitä suoraan päätelaitteelle, joka on useimmiten standardiulostulossa. Esimerkiksi C-kielessä ANSI X3.64 -yhteensopivan päätteen kuvaruudun voi tyhjentää seuraavasti:
IBM PC -koneiden DOS-käyttöjärjestelmän ANSI.SYS-laiteajuri toteuttaa nimensä mukaisesti suuren osan ANSI X3.64 -standardista mutta sisältää myös joitakin omia lisäyksiään. Ehkä merkittävin lisäys on mahdollisuus värien käyttöön ohjauskoodeilla, joita kutsutaan usein virheellisesti "ANSI-värikoodeiksi". Kullekin merkille voi asettaa teksti- ja taustavärin 8 vaihtoehdosta. Tekstivärin voi asettaa myös kirkkaaksi, joten tekstivärivaihtoehtoja on käytännössä 16.
ANSI-grafiikka on ASCII-taiteen kaltaista merkkigrafiikkaa, joka käyttää hyväkseen ANSI.SYS -ajurin sallimia ohjauskoodeja ja IBM PC:n näytönohjainten 8-bittistä tekstitilamerkistöä. ANSI-grafiikka oli suosittua etenkin 1990-luvulla BBS-järjestelmissä, mutta sitä harrastetaan vieläkin.
Red Dwarf
Red Dwarf on brittiläinen science fiction -komediasarja, jonka loivat Rob Grant ja Doug Naylor. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi käynnistyi vuonna 1988, ja toistaiseksi viimeinen, yhdestoista tuotantokausi 2016. Jaksot ovat puolituntisia.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat pääosin jättimäiseen avaruusalukseen, "Red Dwarfiin".
Radioaktiivinen säteily tappaa aluksen miehistön lukuun ottamatta päähenkilö Dave Listeriä, joka on katastrofin sattuessa tuomittu staasiin loppumatkaksi. Lister herää staasista kolmen miljoonan vuoden kuluttua ja huomaa olevansa ainoa elossa oleva ihminen. Seuranaan hänellä on vain aluksen tietokone Holly, kuolleen kämppäkaverinsa hologrammikopio Arnold J. Rimmer, aluksen putkistoon eksyneestä kissasta kolmessa miljoonassa vuodessa kehittyneen kissahumanoidilajin ("Felis sapiens") edustaja Cat, ja myöhemmissä jaksoissa robottipalvelija Kryten.
Farscape
Farscape on Rockne S. O'Bannon luoma australialais–yhdysvaltalainen scifisarja. Sarjaa tuotettiin alkujaan Nine Network–televisiokanavalle.
Se on Muppeteista tunnetun Jim Henson Companyn tuotantoa, mikä näkyy muun muassa siinä, että kaksi sarjan päähenkilöistä on animoituja nukkeja.
Alkujaan viiden tuotantokauden mittaiseksi suunniteltu sarja lopetettiin yllättäen neljännen kauden jälkeen, joka jätti suuren cliffhangerin. Tämän jälkeen Brian Henson, toinen tuottajista hankki "Farscapen" oikeudet jatkaakseen juonta eteenpäin "" minisarjan avulla.
Rockne S. O'Bannon on kertonut vuonna 2017 suunnittelevansa jatkoa sarjalle.
Sarjan päähenkilö on astronautti John Crichton, joka on suorittamassa koelentoa uudenlaisella Farscape-aluksella, mutta joutuukin madonreiän kautta toiselle puolelle galaksia keskelle avaruustaistelua. Siellä hänet tempaistaan mukaan Moya-nimisen elävän avaruusaluksen ja sen omalaatuisen miehistön seikkailuihin.
Koko sarjaa hallitsee kaksi pääjuonta. John Crichton saa lähes vahingossa tietoa madonreikien toiminnasta ja hallinnasta. Scorpius ymmärtää tämän tiedon suunnattoman sotilaallisen arvon ja pyrkii keinoja kaihtamatta saamaan sen, Crichton taas ei soisi sitä Rauhanturvaajien käyttöön. 
Kenties vieläkin keskeisempänä teemana kulkee koko sarjan läpi ihmisastronautti Crichtonin ja sebakealaissotilas Aeryn Sunin eeppisiin mittoihin syvenevä rakkaustarina.
Aika Farscapessa ilmaistaan tuttuja ajan yksiköitä vastaavilla yksiköillä. "Mikrot" tarkoittaa jokseenkin sekuntia, "arn" tuntia, "solar day" päivää ja "cycle" taas puolestaan vuotta. Pituusmittoina ovat "motra" ja "metra" joiden tarkka pituus ei ole tiedossa, mutta 600 motraa on "hieman yli puoli metraa" (What Was Lost, part 2 - Resurrection, tuotantokauden 4 toinen jakso). Metra on joka tapauksessa yli kilometrin.
1990-luvun alkupuolella Rockne S. O'Bannonin ja Brian Hensonin suunnittelivat scifisarjaa nimeltä "Space Chase". Myöhemmin nimeksi tuli "Farscape".
Syyskuussa 2002 Sci-Fi Channel (silloin Vivendin omistuksessa) veti rahoituksen pois, jonka seurauksena sarjan viides tuotantokausi peruttiin. Syyksi ilmoitettiin sarjan tuottamisen olevan liian kallista pieniin katsojamääriin verrattuna.
Sarjan fanien suuren tuen myötä The Jim Henson Company sai tarvitsemansa rahoituksen tuottaakseen minisarjan "", joka jatkaa mihin jäätiin sarjan neljännen kauden finaalijaksossa.
Sarjan ensiesitys tapahtui australialaisella Nine Network–kanavalla. Tuon jälkeen sitä esitti Kanadassa YTV, Yhdysvalloissa Sci-Fi Channel ja Briteissä BBC Two. Suomessa sarjaa on esittänyt TV5.
Barachiel
Barachielia on pidetty yhtenä seitsemästä arkkienkelistä. Barachielin on ajateltu huolehtivan Jumalan kaitselmuksesta ja siunauksesta. Paitsi hyvien pyrkimystemme siunaamisen, se kattaa myös henkilökohtaisen ristin kantamisen - se on enkeli joka antaa voimaa jokaisen ihmisen oman ristin kantamiseen. Barachielille sopii psalmi 91, jakeet 11 ja 12: ""Hän antaa enkeleilleen käskyn varjella sinua, missä ikinä kuljet, ja he kantavat sinua käsillään, ettet loukkaa jalkaasi kiveen.""
Polgara: Velhottaren tarina
Polgara: Velhottaren tarina on David ja Leigh Eddingsin kirjoittama fantasiakirja. Kirja kertoo Belgarath-velhon tyttärestä "Polgarasta" ja hänen elämästään. Kirja on jatkoa "" -kirjalle sekä Belgarionin taru- ja Mallorean taru-kirjasarjoille. Se myös päättää "Kiven vartija" -kirjasta alkaneen tarinan.
Polgaran ja hänen kaksoissisarensa Beldaranin äidin Poledran uskotaan kuolleen synnytyksessä, ja heidät kasvattaa Beldin -velho. Polgara oppii jo nuorena Tahdon ja Sanan merkityksen. Isäänsä Belgarathiin Polgara ei halua luoda läheisiä siteitä ennen kuin tämä on lähettänyt hänen sisarensa Beldaranin Riva Rautakouran, Tuultensaaren kuninkaan ja Aldurin Kiven omistajan vaimoksi. Polgaran elämä on täynnä menetyksiä. Ensimmäinen, jonka hän menettää, on hänen Beldaran-sisarensa, ja vuosisatojen kuluessa hän näkee jatkuvasti rakkaidensa vanhenevan ja kuolevan. Kirjassa Polgara suostuu ottamaan vastuulleen Riva Rautakouran viimeisen perillisen. Rautakouran suvun jatkumisen varmistamisesta tulee hänen pääasiallinen toimensa yli tuhanneksi viideksisadaksi vuodeksi.
Baudot-koodi
Baudot-koodi on kaukokirjoitinlaitteissa käytetty merkistö, jonka historia alkaa ranskalaisen Émile Baudot’n 1870-luvulla kehittämästä ensimmäisestä kaukokirjoittimesta. Baudot-koodia voidaan luonnehtia 5-bittiseksi, vaikka biteistä ei vielä puhuttu kaukokirjoittimien yhteydessä eikä tekniikkaa osattu yleensä yhdistää binäärijärjestelmään. Alun perin Baudot-koodia syötettiin 5-näppäimisellä koskettimistolla, jossa kunkin koskettimen voi sanoa vastanneen yhtä lähetettävän merkin bittiä.
Kaukokirjoittimeen kirjoituskonemaisen näppäimistön liittänyt Donald Murray teki vuonna 1901 muutoksia myös Baudot-koodiin, ja myöhemmin amerikkalainen lennätinyhtiö Western Union teki vielä lisämuutoksia. Merkistöön lisättiin ohjauskoodeja, ja esimerkiksi ranskan kielen É-kirjain jäi pois. 1930-luvulla Western Unionin merkistön pohjalta laadittiin ITA2 ("International Telegraph Alphabet No 2" eli kansainvälinen sähkötysaakkosto nro 2), joka tunnetaan myös Kansainvälisen televiestintäliiton (CCITT:n) standardina CCITT No 2. Nykyään Baudot-koodilla tarkoitetaan yleensä juuri ITA2-merkistöä, jota käytetään yhä radioamatöörien RTTY-liikenteessä ja kuulovammaisten tekstipuhelimissa.
1960-luvulla Baudot-koodin seuraajaksi kaukokirjoittimissa ja tietokoneissa kehitettiin 7-bittinen ASCII-merkistö, johon mahtui enemmän merkkejä (esimerkiksi kirjaimista erikseen sekä suuraakkoset että pienaakkoset). Moni Asciihin sisältyvä ohjauskoodi periytyy Baudot-koodista, mutta merkkien järjestys on erilainen.
Baudot-koodissa on käytössä kaksi tilaa, joista "kirjaintilassa" voidaan kirjoittaa suuraakkosia ja "kuviotilassa" numeroita sekä väli- ja erikoismerkkejä. Tilasta toiseen voidaan vaihtaa erityisillä ohjauskoodeilla: ITA2-merkistössä koodi LTRS vaihtaa kirjaintilaan ja FIGS vaihtaa kuviotilaan.
Seuraavissa kaavioissa merkkikoodit on ilmaistu heksadesimaalimuodossa, mikä rinnastaa ne nykyaikaisiin tietokonemerkistöihin. Merkkien järjestys vaikuttaa ASCII-koodaukseen nähden täysin epäloogiselta, mutta tämä selittyy muun muassa sillä, että yleisemmin käytetyt koodit haluttiin saada helpommiksi tuottaa koskettimistolla. Ratkaisu liittyy samaan aikaan latomakoneissa käytettyyn ETAOINSHRDLU -näppäimistöön, koodaus pyrkii antamaan nopeimmin näppäiltävät ja helpoimmin erotettavat koodit englanninkielen yleisimmille kirjaimille. Myös omaksuttavuus ja yhteydet Morse-sähkötysaakkostoon saattoivat vaikuttaa järjestykseen.
| 00 NUL | 01 E | 02 LF | 03 A |
| 00 NUL | 01 3 | 02 LF | 03 - |