hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mikael Kerullarios
Mikael Kerullarios (n. 1000 – 1059) toimi Konstantinopolin patriarkkana vuosina 1043–1058. Hänen aikanaan tapahtui idän ja lännen kirkkojen jakaantuminen vuonna 1054.
Mikael Kerullarios korosti idän kirkon autonomiaa. Kun Bysantin keisari Konstantinos IX teki myönnytyksiä paavi Leo IX:n suuntaan, Mikael Kerullarios määräsi kaikki oman partiarkaattinsa seurakunnat käyttämään kreikan kieltä. Ne, jotka halusivat käyttää edelleen latinaa, hän määräsi suljettaviksi. Paavi lähetti valtuuskunnan neuvottelemaan asiasta vuonna 1054. Kesken neuvottelujen paavi Leo IX kuoli, ja hänen seuraajansa marssi Hagia Sofiaan julistamaan Mikael Kerullariokselle kirkonkirouksen. Mikael Kerullarios vastasi samalla mitalla ja julisti koko valtuuskunnan pannaan.
Skisman muodostumisen jälkeen Mikael Kerullarios oli jonkun aikaa Konstantinopolin mahtavin mies. Hän riitaantui Konstantinos IX:n kanssa ja järjesteli tämän seuraajien syrjäyttämisiä niin tiuhaan, että häntä sanottiin kuninkaantekijäksi. Lopulta hän pyrki kruunauttamaan itsensä keisariksi. Isaak I Komnenos määräsi hänet karkoitettavaksi, ja matkalla Kerullios haaksirikkoutui ja sai surmansa.
Turun saaret
Turun saaret ovat Turun kaupungin alueella olevia saaria. Näistä suurimmat ovat Ruissalo, Hirvensalo, Kakskerta ja Satava. Pienemmistä saarista merkittäviä ovat muiden muassa Kulho ja ulkoilusaari Vepsä.
Turun saaristolla viitataan yleensä koko Saaristomeren saariston Varsinais-Suomen puoleiseen osaan.
Takaisinmallinnus
Takaisinmallinnus () on olemassa olevan laitteen, tietojärjestelmän tai yksittäisen tietokoneohjelman toiminnallisuuden selvittämistä. Tietojärjestelmää tai tietokoneohjelmaa voidaan takaisinmallintaa tutkimalla sen suoritusta, eritasoisia koodeja (lähdekoodi, välikielinen eli esikäännetty koodi, konekoodi tai ajonaikainen koodi) tai kuvauksia.
Tunnetuin takaisinmallinnettu laite lienee Tupolev Tu-4. Tupolev Tu-4 oli neuvostoliittolainen strateginen pommikone, jota käytettiin 1940-luvun lopulta 1960-luvun puoliväliin. Se perustui neljään Neuvostoliiton haltuun joutuneeseen Yhdysvaltain ilmavoimien B-29 Superfortress -koneeseen.
Niin sanottua "puhtaan huoneen" tai "kiinalaisen seinän" suunnittelua käytetään toisinaan tuottamaan yhteensopiva tulos varmistuen, ettei alkuperäisestä kopioida suoraan mitään sellaisenaan. Tunnettu tapaus on IBM PC-tietokoneen BIOS, josta Phoenix Technologies tuotti yhteensopivan version 1980-luvulla. Tapauksessa yksi ryhmä tutki IBM:n alkuperäistä ja dokumentoi sen käyttämättä tai viittaamatta lainkaan itse ohjelmakoodiin. Toinen ryhmä seurasi näkemättä ja tuntematta alkuperäistä lainkaan ja toteutti dokumentaation pohjalta toiminnallisesti yhteensopivan version.
Superkavitaatio
Superkavitaatio on ilmiö, jossa veden alla suurella nopeudella liikkuva kappale muodostaa ympärilleen vesihöyryn täyttämän tilan. Tämä kaviteetti tai kupla vähentää veden alla liikkuvaan kappaleen liikevastusta, sillä kappale kulkee käytännössä kaasumaisessa väliaineessa, eikä nestemäisessä ja väliaineen viskositeetista johtuva kitkavastus alenee. Superkavitaatio johtuu siitä, että osa liikkuvan kappaleen kineettisestä energiasta muuttuu kitkavastuksen johdosta lämpöenergiaksi ja höyrystää veden kappaleen etummaisessa kosketuspisteessä. Superkavitaation saavuttamiseksi ilman apulaitteita on ylitettävä kappaleen muodolle ominainen ominaisnopeus. Superkavitaatiotilan voi saavuttaa helpommin, jos vesi höyrystetään lisäksi jollakin muulla apulaitteella, esimerkiksi kuumalla kärjellä tai kaasusuuttimella.
Neuvostoliitossa kehitettiin vuonna 1977 ensimmäinen superkavitaatiota hyödyntävä ase: VA-111 Škval -torpedo (käytetään myös termiä vedenalainen ohjus). Tämä torpedo kulkee veden alla noin 100 m/s, mutta ei ole ohjattavissa. VA-111 esiteltiin 1999 Abu Dhabissa asemessuilla. Torpedo on ollut ainoa olemassa oleva julkistettu ilmiötä hyödyntävä ase. Škvalia on myöhemmin jatkokehitetty lisäämällä torpedoon muun muassa kauko-ohjausominaisuus. Škval voidaan varustaa myös ydintaistelukärjellä. Sen alkuperäinen pääkäyttökohde oli torjua suuria pinta-aluksia, kuten taisteluristeilijöitä ja lentotukialuksia.
VA-111 ammutaan 533 mm torpedoputkesta 50 solmun nopeudella, jonka jälkeen sen rakettimoottori kiihdyttää torpedon 200 solmun nopeuteen.
Häiveteknologia
Häiveteknologia () tarkoittaa "teknologiaryhmää", joilla pyritään kätkemään haluttu kohde sitä aktiivisesti etsiviltä ja tunnistamaan pyrkiviltä sensoreilta sekä passiivisilta seurantalaitteilta. 
Aiheesta puhutaan myös "alhaisen seurattavuuden" () teknologiana.
Yleisimmin häivemenetelminä käytetään kohteen muotoilua ja erilaisia absorptiomateriaaleja: erään sanonnan mukaan neljä tärkeintä menetelmää ovat "muotoilu, muotoilu, muotoilu ja materiaalit".
Kone pyritään piilottamaan aktiivisesti toimivilta haku- ja seurantajärjestelmiltä kuten tutka- ja kaikuluotauslaitteet sekä passiivisesti toimivilta seurantajärjestelmiltä minimoimalla koneen aktiivisesti tuottamat signaalit kuten äänet ja infrapunasäteily.
Muotoilun avulla pyritään sirottamaan tutkasta kohteeseen suunnattu säteily lähettäjästä poispäin. Tutkalla vaikeasti havaittavissa lentokoneissa ohjukset, pommit ja lisäpolttoainesäiliöt on sijoitettu koneen sisään luukuilla suojattuun ruumaan, jotta ne eivät heijastaisi tutkan signaaleja. Koneen tutkapalautetta kutsutaan termillä "Radar cross-section" (RCS).
Muita herätteitä kuten lämpösäteilyä, voidaan pienentää muotoilulla sekä peittämällä moottorin ulostulo- ja ilmanottoaukot.
Absorboivat materiaalit muuntavat tutkan lähettämän sähkömagneettisen säteilyn lämmöksi. Resonoivilla materiaaleilla pyritään saamaan pinnoitteesta ja suojattavan kohteen pinnasta heijastuvat sähkömagneettiset kentät kumoamaan toisensa. Dispersiiviset materiaalit aiheuttavat kohteesta siroavan aallon dispersiota. Nykyisin häiveteknologian avulla kohde yritetään sulauttaa taustaansa yhä laajemman spektrin alueella.
Häiveteknologia on ideana vanha, sillä armeijat ovat pyrkineet jo kauan maastoutumaan ja piiloutumaan vihollisen näköhavainnoilta. 
Teknologia liitetään nykyisin osaksi kaikkia asejärjestelmiä lentokoneista laivoihin ja panssarivaunuihin. 
Sukellusveneet on muotoiltu ja pinnoitettu siten, että niitä olisi mahdollisimman vaikea havaita kuuntelemalla ja kaikuluotaamalla.
Lähes kaikki uudet asejärjestelmät hyödyntävät sitä jossain muodossa. Häivetekniikka on muodostunut yhdeksi tärkeimmäksi suunnittelukriteeriksi suunniteltaessa uusia ja päivitettäessä vanhoja asejärjestelmiä. Esimerkiksi Yhdysvaltojen B-2 Spirit -pommikoneiden suorituskyvystä ja aerodynamiikasta on tingitty, jotta koneen herätteitä saataisiin pienennetyksi.
F-117 ja F-22 hävittäjissä koneen tuottamia radioaaltoja ("RF emissions") on pyritty vähentämään piiloutumiseksi passiviselta seurannalta. F-22 käyttää LPI-tutkaa (), jotta kohde voidaan "maalata" ilman kohteen itsensä kykyä havaita sitä. LPI-menetelmää käytetään esimerkiksi AESA-tutkissa ().
F-22 koneessa sen omien sensorien tuottamia signaaleja muokataan niiden intensiteetin, keston ja alueen (taajuuden) suhteen havaitsemisen minimoimiseen.
Horten Ho 229 oli ensimmäinen lentokone, jolla oli häiveominaisuuksia. Tavoitteena oli välttää brittien käyttämän Chain Home -järjestelmän havainnot.
Korean kolmen kuningaskunnan kausi
Korean kolmen kuningaskunnan kausi tai kolmen valtakunnan kausi oli Korean historian ajanjakso ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. 600-luvulle. Tällöin Korean niemimaata ja Etelä-Mantšuriaa hallitsivat Goguryeo, Baekje, Silla ja Gayan heimoliitto. Jälkimmäistä ei yleensä historiankirjoituksessa lasketa valtiolliseksi kokonaisuudeksi. Tuona aikana maahan levisivät Kiinasta buddhalaisuus ja kungfutselaisuus. Pitkään niemimaan johtavina valtioina olivat Goguryeo ja Baekje, mutta liittoutuneena Kiinan Tang-dynastian kanssa Silla valloitti Baekjen 660 ja Goguryeon 668. Silla yhdisti Korean niemimaan, jota seurasi Balhaen muodostumisen jälkeen niin kutsuttu Kahden valtakunnan kausi.
Angels Fall First
Angels Fall First on Nightwishin ensimmäinen albumi. Sen julkaisi vuonna 1997 Spinefarm Records. Albumin ensimmäinen versio oli 500 kopion rajoitettu painos, jonka kappalelista ja kansi poikkeavat hieman normaalista. Tästä versiosta on sittemmin tullut erittäin arvokas keräilykohde. Saatuaan positiivista palautetta sekä levy-yhtiöltä että yleisöltä yhtye nauhoitti vielä neljä uutta kappaletta, jotka löytyvät albumin kokopitkältä versiolta. Albumi viihtyi Suomen albumilistalla yhteensä viisi viikkoa, yltäen parhaimmillaan sijalle 31, ja ylitti vuonna 2001 kultalevyyn oikeuttavan 20 000 myydyn kopion rajan.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tuomas Holopainen ja sovittanut Nightwish.
Rajoitettu painos
Single vietti yhteensä 19 viikkoa Suomen singlelistalla, yltäen parhaimmillaan sijalle 3. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Peithon
Peithon (noin 355 eaa. - noin 314 eaa.) oli Aleksanteri Suuren henkivartija, Meedian satraappi ja yksi diadokeista.
Vuonna 325 eaa. Peithon nimitettiin Aleksanteri Suuren henkivartijaksi. Aleksanterin kuoltua vuonna 323 eaa. hänen valtakuntansa jaettiin ja Perdikkaasta tuli hallitsija. Peithon nimitettiin tärkeän Meedian maakunnan satraapiksi. Koska maakunta oli liian tärkeä yhdelle miehelle sai persialainen Atropates sen pohjoisosat hallittavakseen.
Pian tämän jälkeen alkoivat kreikkalaiset sotilaat jotka Aleksanteri Suuri oli jättänyt valtakuntansa itäosiin kapinoimaan. He olivat kyllästyneet elämään barbaarien keskellä ja halusivat palata kotiin. Perdikkas lähetti Peithonin kukistamaan kapinalliset. Hän sai mukaansa makedonialaisia sotilaita ja valtuudet saada muilta satraapeilta lisäjoukkoja.
Peithon aikoi saada kreikkalaiset omalle puolelleensa neuvottelemalla, mutta Perdikkas oli luvannut hänen joukoilleensa palkkioksi sen mitä vihollisiltaan saivat ryöstettyä. Peithon löi kreikkalaiset heidän joukossaan olevan petturin ansiosta. Kun taistelu alkoi petturi pakeni johtamiensa joukkojensa kanssa ja sai näin yllättyneet kapinalliset pakenemaan. Peithon yritti neuvotella kapinallisten kanssa, mutta hänen sotilaansa halusivat luvatun saaliin ja tappoivat antautuneet kreikkalaiset.
Peithon palasi takaisin, mutta Perdikkas oli alkanut epäillä häntä. Kun Ensimmäinen diadokkisota alkoi määräsi Perdikkas Peithonin hänen mukaansa sotaretkelle Egyptiin Ptolemaiosta vastaan. Kesällä 320 eaa. Peithon, Seleukos ja Antigenes murhasivat Perdikkaan ja alkoivat neuvotella hänen vastustajiensa kanssa. Ptolemaios ehdotti nyt Peithonia uudeksi hallitsijaksi Perdikkaan sijaan. Tähän eivät muut voineet suostua ja lopulta Antipatros valittiin uudeksi hallitsijaksi.
Antipatroksen kuoleman jälkeisessä sekasorrossa Peithon yritti laajentaa valtaansa ja Toisen diadokkisodan jälkeen hän olikin mahtavin hallitsija valtakunnan itäosissa. Antigonos sai kuitenkin houkuteltua Peithonin luokseen ja antoi teloittaa hänet.
Oceanborn
Oceanborn on Nightwishin toinen albumi. Sen julkaisi vuonna 1998 Spinefarm Records. Albumi on myynyt 61 000 kappaletta Suomessa ja menestynyt kohtuullisesti Saksassa. Albumin alkuperäinen painos ei sisältänyt kappaletta ”Sleeping Sun”, joka lisättiin albumin myöhempään painokseen. Kappale oli alun perin tehty auringonpimennyksen kunniaksi, mutta siitä tuli niin suosittu, että se lisättiin albumille. Albumista on myös olemassa harvinaisia painoksia joiden kansivihkoihin on ehditty painaa kappaleen ”Walking In The Air” sanat. Virhe korjattiin nopeasti, sillä tekijänoikeudellisista syistä sanoja ei olisi saanut julkaista.
”Sleeping Sun” ei ollut varsinainen single "Oceanborn"-albumilta, vaan vuoden 1999 auringonpimennyksen kunniaksi tehty julkaisu.
Tuomas pyysi Nattvindens Gråtin ajoilta tuttua Tapio Wilskaa laulamaan uudella albumilla
Wishmaster
Wishmaster on Nightwishin kolmas albumi. Sen julkaisi vuonna 2000 Spinefarm Records. Albumi kohosi suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkisijalle kolmeksi viikoksi ja myi noina viikkoina kultalevyn verran. Tähän mennessä se on myynyt yksin Suomessa 77 000 kappaletta. "Wishmaster" on myös valittu kuukauden albumiksi saksalaisessa Rock Hard -lehdessä.
"Wishmaster" on musiikillisesti samanlainen kuin edeltäjänsä, mutta siellä on kenties vieläkin vahvempi fantasiateema. Se on Oceanbornin tavoin tyyliltään lähellä power metallia, mutta siltä löytyy myös hitaampia ja popahtavampia kappaleita kuten "Come Cover Me" sekä "Bare Grace Misery". Soundi-musiikkilehden Antti Mattilan mukaan "Wishmasterin" ansioita ovat "järkevyys ja ylöspäin pyrkivyys".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tuomas Holopainen, ellei toisin mainita. Sovitukset Nightwish ja Tero Kinnunen. Kuorosovitukset Ville Laaksonen.
Miten saan ystäviä, menestystä, vaikutusvaltaa
Miten saan ystäviä, menestystä, vaikutusvaltaa ("How to Win Friends and Influence People") on Dale Carnegien vuonna 1937 kirjoittama elämäntaito-opas, jota pidetään alan klassikkona. Carnegie itse oli tunnettu ihmissuhdetaitojen ja julkisen esiintymiskyvyn kouluttaja ja opettaja. Hän kokosi luennoillaan pitämänsä opetukset kyseiseen kirjaan. Kirjaa on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta. Teos ilmestyi suomeksi Väinö Jaakkolan käännöksenä vuonna 1939. Risto Mäenpään tekemä uudistettu suomennos kirjasta ilmestyi vuonna 1983.
Kirja sisältää hyvin käytännönläheisiä ohjeita muun muassa siitä, kuinka saat ihmiset pitämään sinusta, ajattelemaan samoin kanssasi ja kuinka muuttaa ihmisiä ärsyttämättä heitä.
Kirja sisältää pitkät kuvaukset erilaisista hyvistä periaatteista, joita sen mukaan kannattaa noudattaa. Ne tiivistetään lukujen lopussa seuraavasti:
Theodora (1000-luku)
Theodora eli vuosina 980-1056 ja hallitsi Bysantin valtakuntaa tammikuusta 1055 aina elokuuhun 1056 asti. hän oli Konstantinos VIII:n tytär.
Huhtikuussa 1042 kansanliike, joka aiheutti Mikael V:n syöksemisen vallasta, johti myös Theodoran nimittämiseen sijaishallitsijaksi sisarensa Zoen rinnalle. Hän ehti osallistua aktiivisesti politiikkaan, kunnes Zoen aviomies Konstantinos IX käytännössä kaappasi häneltä vallan.
Konstantinus IX:n kuoltua, tammikuun yhdentenätoista päivänä 1055, Theodora vaati aiempia keisarinnan oikeuksiaan takaisin siinä onnistuen. Huolimatta yli seitsemänkymmenen vuoden iästään, hän onnistui hillitsemään aateliston kapinointihalua ja kitkemään korruptiota hallinnosta. Hänen mainettaan aikakauden historioitsijoiden silmissä huononsi kuitenkin hänen julmuutensa vihollisia kohtaan yksityiselämässä ja sopimaton neuvojen ottaminen ei-aatelisilta. Theodoran kuoltua, elokuussa 1056, Mikael VI nousi valtaistuimelle.
Kättely
Kättely eli kätteleminen on useille kulttuureille ominainen tervehtimismuoto. Se on historiallisesti kehittynyt luottamuksen osoituksen merkkinä siitä, että ei kanna asetta. Tämä funktio on pitkälti sama kuin avokämmenellä tervehtiminen. Kättely suoritetaan myös erotessa. Sopimusten ja kaupantekotilaisuuksissa tehdyt päätökset sinetöidään kättelyllä merkiksi siitä, että molemmat osapuolet hyväksyvät päätökset ja ovat tyytyväisiä niihin. Sama koskee usein esimerkiksi vedonlyöntiä.
Useimmissa kulttuureissa kättelyyn käytetään oikeata kättä. Partiolaiset kättelevät poikkeuksellisesti vasemmalla kädellä ja miekkailijat aseettomalla kädellä (oikeakätiset vasemmalla ja vasenkätiset oikealla). Joillakin ryhmillä on erityisiä tervehtimisen kättelytapoja, joista tervehtijä tunnistaa heimolaisensa kätellessä.
Kansankielessä puhutaan ”käsipäivään” antamisesta tarkoittaen, että tervehditään kättelemällä.
Terveysalan ihmiset neuvovat välttämään kättelemistä flunssa-aikoina, koska virukset ja bakteerit leviävät käsien kautta nopeasti.
Kättely on historiallisesti lähinnä eurooppalainen tapa. Jo antiikin Kreikan Peloponnesoksella käteltiin tervehdittäessä, ja roomalaiset omaksuivat tavan kreikkalaisilta uskollisuuden ja luotettavuuden osoitukseksi. Keskiajalla kättelystä tuli Euroopassa sopimuksen vahvistusele ja ystävyyden osoituksen muoto. Kättely tervehdysmuotona oli erityisen suosittua Englannissa, mistä sen suosio levisi manner-Eurooppaan 1800-luvulla yhteiskunnallisen tasa-arvoistumisen myötä. Alimmat sosiaaliluokat omaksuivat kättelyn 1900-luvulla.
Käden asennolla voidaan viestiä arvojärjestystä. Tasa-arvoisuutta viestittävien kättelijöiden kädet ovat samassa tasossa ja osapuolet pyrkivät puristamaan yhtä lujaa. Hallitseva osapuoli pyrkii pitämään kättään vastapuolen käden yläpuolella, kämmen hiukan alaspäin. Tästä on tullut kieleen nimitys "yliote", jolla viitataan voitolla olemiseen. Jos toinen osapuoli ei halua tulla alistetuksi, voi hallitseva kättely-yritys tuntua hänestä loukkaavalta. Alistuva osapuoli pitää kättään alaotteessa kämmen ylöspäin, eikä purista kovin lujaa. Myös herkkiä käsiään suojelevat ihmiset, kuten muusikot tai kirurgit, saattavat käyttää alaotetta kätellessään.
Miehet, johtajat ja ulospäinsuuntautuneet ihmiset käyttävät yliotetta useammin kuin naiset, alemmassa asemassa olevat ja introvertit ihmiset. Aasialaisissa kulttuureissa suositaan usein heikkoa kädenpuristusta.
Korostetun hallitsevan, kämmen kokonaan alaspäin olevan kädenojennuksen voi riisua aseista asettamalla toisen kätensä vastapuolen käden päälle, tai jopa tarttumalla häntä ranteesta.
Kättelevien ihmisten kuvassa näyttää usein siltä kuin kuvassa vasemmalla oleva olisi dominoiva, sillä hänen kätensä peittää oikealla seisovan osapuolen käden. Tämän vuoksi poliittiset johtajat usein pyrkivät kätellessään seisomaan kuvan vasemmalla puolella.
Toisen osapuolen käteen kahdella kädellä tarttuminen (”käsihalaus”) osoittaa kiinnostusta ja ystävällisyyttä, mutta joskus se voi tuntua vastaanottajasta liian läheiseltä. Toisella kädellä voi tarttua vastapuolta myös ylempää käsivarresta: mitä ylempää, sitä läheisempi kontakti.
Tetumin kieli
Tetumin kieli on Itä-Timorin tärkein alkuperäiskieli ja portugalin ohella toinen virallinen kieli. Sitä puhutaan Itä-Timorin ohella myös Timorin saaren Indonesialle kuuluvalla puolella. Vuonna 2011 tetumia äidinkielenään puhui 400 000 indonesialaista ja 63 500 itätimorilaista. Lisäksi tetumia puhuu toisena kielenä 50 000 ihmistä.
Aidon alkuasukastetumin ohella Itä-Timorissa puhutaan tetum prasaa, joka on kreolisoitunutta tetumia. Sen kielioppi on yksinkertaisempi kuin varsinaisen tetumin, ja se sisältää runsaasti lainasanoja indonesian kielestä, portugalista ja paikallisista alkuasukaskielistä (ennen muuta vuoristoalueilla puhutusta tetumin sukukielestä mambaista, joka on Itä-Timorin toiseksi puhutuin paikalliskieli heti varsinaisen tetumin jälkeen). Koska tetum prasa on nopeasti leviämässä varsinaista tetumia osaamattomien itätimorilaisten yhteiseksi kommunikaatiokieleksi, on mahdollista, että se syrjäyttää alkuperäisen tetumin käytännön tasolla.
Little Joe II
Little Joe II oli Apollo-avaruusohjelmassa käytetty kantoraketti, jolla testattiin Apollon pelastautumisjärjestelmää ja komentomoduulin laskeutumisjärjestelmää. Little Joe II:ta käytettiin kaikkiaan viidessä testissä elokuun 1963 ja tammikuun 1966 välisenä aikana.
Luettelo Don Rosan Disney-sarjakuvista
Tämä on luettelo Don Rosan Disney-sarjakuvista.
Theodora
Theodora on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
Cobh
Cobh on kaupunki Irlannissa. Se sijaitsee Great Islandin etelärannalla Corkin luonnonsatamassa, joka on yksi maailman suurimmista luonnonsatamista.
Kaupungin korkeimmalla kohdalla sijaitsee St. Colmanin katedraali, joka on Cloynen hiippakunnan pääkirkko. 
Ensimmäisen maailmansodan aikana silloinen Queenstown oli brittien ja yhdysvaltalaisten laivastotukikohta. Ensimmäinen yhdysvaltalainen divisioona saapui kaupunkiin toukokuussa 1917. Kun yhdysvaltalainen kuljetussaattue saapui satamaan 1917 meriteitse, heitä oli vastassa suuri joukko merimiehiä ja kyläläisiä kiitollisina siitä, että he auttoivat brittejä pysäyttämään saksalaisten sukellusveneet, jotka uhkasivat ajaa Britannian sodasta. Kärsimätön brittiläinen kommodori tapasi Yhdysvaltain lippulaivan kapteenin, kun tämä hyppäsi laiturille ja kysyi, kuinka nopeasti säänrunnomat yhdysvaltalaiset laivat saataisiin käyttöön. "Me olemme valmiita nyt, sir!", hän vastasi. Vuoden 1922 Ison-Britannian ja Irlannin sopimuksen ehtojen mukaan satama jäi Isolle-Britannialle suvereeniksi tukikohdaksi. Muiden saman kohtalon kärsineiden satamien joukossa se palautui Irlannin vapaavaltion lipun alle vasta 1938.
Cobh on yksi Irlannin suurimmista transatlanttisista satamista: kuudesta miljoonasta vuosien 1848 ja 1950 välillä Pohjois-Amerikkaan lähteneestä irlantilaisesta 2,5 miljoonaa kulki Cobhin läpi. Queenstown eli nykyinen Cobh oli viimeinen kaupunki, jossa RMS Titanic pysähtyi neitsytmatkallaan. Queenstownista 113 ihmistä nousi Titaniciin ja seitsemän nousi maihin 11. huhtikuuta 1912. Suuri osa Queenstownista nousseista siirtolaisista hukkui. Alkuperäinen laituri, jota matkustajat käyttivät noustakseen lauttoihin eli jolla pääsi Titaniciin, on ankkuroitu Cobhin sataman ulkopuolelle.
Myös monet muut tunnetut laivat ovat rantautuneet Cobhissa:
Vapaa-ajan ja kaupallisten aktiviteettien määrä Cobhissa on kasvanut viimeisten vuosien aikana uudella supermarketilla ja ostoskeskuksella. Myös Cobhin vapaa-ajankeskusta ja nuorisokeskusta on paranneltu.
Vuonna 2011 Cobhissa oli noin 6500 asukasta.
Entistä viljelysmaata on laajakantoisesti kehitetty viime vuosina rakentamalla asuinalueita Rushbrookiin ja Carrignafoyhin. Cobhista on hiljalleen tulossa satelliittikaupunki Corkin kaupungin edustalle.
Kaupunki on eteläinen pääteasema Dublin-Cork-linjalla. Säännöllinen lippupalvelu toimii Corkin ja Cobhin välillä mm. Fotan rautatieasemalla, Carrigaloen rautatieasemalla ja Rushbrooken rautatieasemalla. Linja päättyy Cobhin rautatieasemalle. Lähin lentoasema on Corkin kansainvälinen lentokenttä.
Cobhin menestyin jalkapalloseura on Cobh Ramblers, jossa yksi Irlannin menestyneimmistä jalkapalloilijoista, Roy Keane, tuli tunnetuksi ja josta tämä pääsi pelaamaan Englantiin Nottingham Forestiin. Cobh on myös Irlannin menestyneimmän yleisurheilijan, Sonia O’Sullivanin, kotikaupunki.
Perustuslaillisdemokraattinen puolue
Perustuslaillisdemokraattinen puolue (), lyh. KD, josta venäjäksi lausutuista kirjaimista [ka: de:] johdettu perustuslaillisdemokraatin rinnakkaisnimitys "kadetti", myös Kansan vapauden puolue () perustettiin Venäjällä 1905 kuuluisan historioitsijan Pavel Miljukovin johdolla hänen vapauduttuaan vankilasta.
Puolueelle tuli nimensä vuoksi oman kansan talonpoikien parissa vielä oudompi maine kuin kadetit, kun lyhenne ""konokradi"" tarkoittaa hevosvarkaita.
Puolueen jäsenet olivat etupäässä yläluokan jäseniä, jotka kannattivat poliittisia uudistuksia. Ideologia oli sekoitus läntistä liberalismia ja nationalismia. Perustuslaillisdemokraattien joukossa oli paljon älymystöä. Puolueorganisaatio oli löyhä ja keskinäiset ristiriidat suuria.
Ollessaan maanpaossa 1903–1904 suomalainen valtiomies, oikeus- ja valtiotieteiden professori Leo Mechelin kirjoitti perustuslaillisdemokraateille luonnoksen liberaaliksi Venäjän perustuslaiksi siltä varalta, että nämä pääsisivät valtaan ja voisivat toteuttaa sen.
Kadetit tukivat Venäjän liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltoja vastaan. Vuonna 1915 mielipide alkoi muuttua ja Nikolai II:n kyvykkyyttä ylipäällikkönä arvosteltiin. Duumassa kadetit puolustivat Suomen perustuslaillisia oikeuksia sortovaltaa vastaan.
Maaliskuussa 1917 tapahtuneen helmikuun vallankumouksen jälkeen perustuslaillisdemokraatit saivat viisi ministerin paikkaa Venäjän väliaikaisessa hallituksessa. Pääministerinä toimi ruhtinas Georgi Lvov ja ulkoministerinä puolueen puheenjohtaja Pavel Miljukov. Hallitus ei kuitenkaan ollut valmis tekemään rauhaa eikä hyväksynyt Suomen vaatimuksia autonomian vahvistamiseksi vaan hajotti Suomen eduskunnan. Miljukov erotettiin toukokuussa, Lvov erosi heinäkuussa ja Aleksandr Kerenskistä tuli pääministeri.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen kadettipuolue lakkautettiin bolševikkihallituksen määräyksellä 11. joulukuuta 1917. Bolševikkien keskuskomiteassa ainoa päätöstä vastustanut oli Josif Stalin. Syytä hänen kantaansa ei tiedetä.
Kadetti (täsmennyssivu)
Kadetti merkitsee:
Nganasanin kieli
Nganasanin kieli (aikaisempi nimitys "tavgi") on Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piirissä asuvien nganasanien puhuma uralilaisen kieliperheen samojedilaiseen haaraan kuuluva kieli.
Nganasani kuuluu pohjoissamojedilaisiin kieliin. Sen lähimmät sukukielet ovat nenetsi ja enetsi. Kieli jakautuu läntiseen Avamin ja itäiseen Vadejevin eli Hatangan murteeseen. Niiden välillä on säännöllisiä äännevastaavuuksia, jotka eivät vaikeuta keskinäistä ymmärtämistä.
Nykyään suurin osa nganasaneista asuu Dudinkan kunnan Volotšankan ja Ust-Avamin kylissä (länsimurre). Noin neljännes kansasta elää Hatangan kunnan Novajan kylässä (itämurre) ja pieni ryhmä Karaulin kunnan Vorontsovossa. Huomattava osa nganasaneista on muuttanut Dudinkaan ja Venäjän muihin kaupunkeihin.
Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 1 300 nganasania, joista 1 100 puhui nganasanin kieltä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 834 nganasania ja 505 nganasanin puhujaa. Lähes kaikki nganasanit puhuvat äidin- tai toisena kielenään venäjää ja eräät vanhuksista osaavat myös enetsiä. Osa enetseistä puhuu vastaavasti nganasania. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 125 nganasanin puhujaa.
Vuonna 1989 otettiin käyttöön lisämerkein täydennetty kyrillinen nganasanin kirjaimisto, johon vuonna 1997 tehtiin pieniä muutoksia. Kielellä on ilmestynyt keskusteluopas (1992), aapinen (2001) ja sanakirja (2001). Nganasania opetetaan aineena Volotšankan ja Ust-Avamin kouluissa. Opettajia koulutetaan Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Piirin sanomalehti "Taimyr" julkaisee toisinaan nganasaninkielisiä artikkeleita. Kieltä käytetään myös radiossa sekä kansanperinneryhmien esiintymisissä.
Nganasani on erittäin uhanalainen kieli. Aikaisemmin nganasanit harjoittivat poronhoitoa, metsästystä ja kalastusta, elivät eristyneissä väliaikaisissa asutuksissa ja puhuivat etupäässä äidinkieltään. Nykyään he ovat joutuneet luopumaan perinteisistä elinkeinoista ja muuttamaan monikansallisiin taajamiin, joissa kieli ei enää välity lapsille. Erityisen nopeasti kielensä ovat menettäneet Vadejevin nganasanit, jotka ovat sulautumassa dolgaaneihin.
Nganasanin kieli on Ketin selkuppimurteen lisäksi ainutlaatuinen uralilaisten kielten joukossa, koska sillä on hyvin kehittynyt astevaihtelu, joka koskee yksittäisiä klusiileja, sibilantteja sekä klusiili-nasaali-yhtymiä. Myös äänne h on astevaihtelussa äänteen b kanssa, koska se on kehittynyt alun perin heikentyneestä p-äänteestä. Esimerkeissä on käytetty kielen genetiivitaivutusta.
Ipsoksen taistelu
Ipsoksen taistelu käytiin eräiden Aleksanteri Suuren seuraajien eli diadokkien välillä vuonna 301. Taistelun lopputuloksena Aleksanteri Suuren valtakunta jakautui lopullisesti kolmeen erilliseen osaan.
Antigonos I:tä ja hänen poikaansa Demetriosta vastassa olivat Makedonian hallitsija Kassandros, Traakian hallitsija Lysimakhos ja Babylonian ja Persian hallitsija Seleukos. Antigonos hallitsi Syyriaa, Vähää-Aasiaa ja Palestiinaa.
Antigonoksella oli vastustajiaan suurempi armeija mutta hänellä oli vähemmän sotanorsuja kuin toisilla. Aleksanteri Suuri oli tuonut kummankin osapuolen sotanorsut aikoinaan Intiasta.
Itse taistelusta ei ole säilynyt kuvauksia nykypäivään. Demetrioksen johtama ratsuväki oli Plutarkhoksen mukaan voittoisa mutta joutui erilleen muusta armeijasta. Vastapuolen sotanorsut estivät hänen pääsemästä takaisin muiden luokse. Antigonoksen johtama falangi kukistui vastapuolen päästyä kiertämään hänen sivustaansa. Antigonos itse kuoli keihään osuttua häneen.
Memnonin kolossit
Memnonin kolossit ovat kaksi Theban nekropolissa Luxorissa, Niilin länsirannalla, Kuninkaiden laaksossa sijaitsevaa faarao Amenhotep III:ta esittävää kivistä patsasta. Ne ovat ainoa jäännös Amenhotep III:n 1300-luvulla eaa. rakennuttamasta temppelistä, ja ne kohoavat yli 18 metrin korkeuteen. Patsaat ovat istuvassa asennossa kasvot itään, Niiliä kohti. Niiden jalkojen juurelle on kaiverrettu myös pienet Amenhotepin vaimoa, Tiyä ja äitiä, Mutemwia esittävät hahmot. Lisäksi tuolien sivuissa on sileät laatat, joissa on erilaisia kaiverruksia kuten Niilin jumalan, Hapyn kuva. Kolossien tehtävänä oli vartioida temppeliä sen suulla.
Nimitys "Memnonin kolossit" johtuu siitä, että kreikkalaiset myöhemmin olettivat patsaiden esittävän Memnonia, Etiopian kuningasta, joka kreikkalaisen perimätiedon mukaan saapui auttamaan troijalaisia Troijan sodassa.
Strabonin mukaan pohjoisempi patsaista vahingoittui maanjäristyksessä vuonna 27 eaa., jolloin sen vyötärön yläpuolinen osa irtosi. Sen jälkeen se alkoi pitää "laulavaa" ääntä joka aamu auringonnousun aikoihin, mikä todennäköisesti johtui lämpötilan vaihteluista ja patsaan rakoon kertyneen sumun haihtumisesta. Syntyi uskomus, jonka mukaan tämän äänen kuuleminen tuotti kuulijalleen onnea, ja sen vuoksi paikalle saapui runsaasti vierailijoita. Tämä ääni kuitenkin lakkasi, kun Rooman keisari Septimius Severus vuonna 199 kunnosti patsaan.
Teleportti
Teleportti eli kaukosiirrin on kuvitteellinen laite, jolla voidaan siirtää materiaa paikasta toiseen pitkiäkin matkoja, hajottamalla aine lähtöpaikassa osiinsa ja kokoamalla se päätepisteessä takaisin entiseen muotoonsa. Laite esiintyy etenkin tieteiskirjallisuudessa. Sanan "teleportaatio" keksi Charles Fort vuonna 1931 kirjaansa "Lo!", mutta teleportaation ideaa oli käytetty jo aikaisemmin.
Tieteiskirjallisuudessa kaukosiirtimiä on kolmea perustyyppiä:
Tunnetuimpia esimerkkejä kaukosiirrosta ovat "Star Trek" -televisiosarjojen kaukosiirtimet ja "Kärpänen"-elokuvasarjan pieleen menneet kaukosiirtokokeet.
Elokuvassa "Kärpänen" ("The Fly", 1986), tiedemies rakentaa teleportaatio-laitetta, aluksi hän epäonnistuu mutta onnistuu myöhemmin siirtämään itsensä (ja samassa kopissa olleen kärpäsen) laitteesta toiseen. Yhdessä animaatiosarjan "Simpsonit" jaksossa mukaillaan samaa ideaa: Bart Simpson ja kärpänen menevät teleporttiin ja yhdistyvät sen siirrosta toiseen paikkaan. Lopuksi Bart ja kärpänen menevät taas teleporttiin ja eroavat jälleen kahdeksi.
Sarjakuvissa esimerkiksi Ryhmä-X:n hahmo Painajainen pystyy kaukosiirtymään. Animessa Dragon Ball Z, Goku osaa taidon eng: "Instant Transmission". Siinä Goku voi siirtyä paikasta toiseen laittamalla kaksi sormea otsalleensa ja ajattelemalla henkilöä, jonka luokse haluaa siirtyä. Harry Potter -kirjoissa taas käytetään porttiavainta, jonka avulla velhot voivat siirtyä hetkessä ennalta määrättyyn paikkaan. Lisäksi velhot voivat ilmiintyä ilmiintymisloitsulla. Sitä kuvataan mustalla tai valkoisella savulla (riippuen onko loihtija hyvä vai paha velho), jota jästit eivät näe. "Aku Ankka" -sarjakuvalehden Pelle Pelottoman telesiirtokokeilut ovat monille tuttuja.
Descent II -pelissä pelaajan alukseen, Pyro-GX:än, lisätään kaukosiirrin, jolloin päästään lähes mihin tahansa paikkaan avaruudessa. Half Life -pelisarjassa tehdään teleporttikokeita ja teleportataan toisiin paikkoihin ja ulottuvuuksiin. Crash Bandicoot -peleissä teleportit ovat pallomaisia ja vievät ajassa ja paikassa eri paikkaan, mutta Crash löytää alkupisteeseen johtavan teleportin, tai salaisia teleportteja aina yhdestä maasta/paikasta/tasosta riippuen. Portal-tietokonepeli perustuu kokonaan pulmien ratkontaan eräänlaisella portaalinluontilaitteella.
Kvanttiteleportaatiossa on onnistuttu kaukosiirtämään kvanttitiloja atomista toiseen. Australialainen tutkimusryhmä onnistui siirtämään lasersäteen paikasta toiseen Kanariansaarilla.
Suomen vapaakristillinen neuvosto
Suomen vapaakristillinen neuvosto (SVKN ry) on Suomessa toimivien vapaiden kristillisten suuntien yhteistyöelin. Neuvoston tarkoituksena on edistää jäsenyhteisöjen toimintaa ja yhteisymmärrystä sekä toimia niiden edunvalvojana. Se osallistuu myös aktiivisesti keskusteluun muiden kristillisten kirkkojen ja yhdyskuntien kanssa.
Suomen vapaakristilliseen neuvostoon kuuluvat Suomen Adventtikirkko, Suomen Helluntaikirkko, Suomen Metodistikirkko, Pelastusarmeija ja Suomen Vapaakirkko. Jäsenyhteisöillä on koon mukainen edustus vuosi- ja syyskokouksessa. Edustajat ovat yhteisöjensä valitsemia. Työtä ohjaa neuvoston hallitus, jossa kaikki jäsenyhteisöt ovat edustettuina. Hallitukseen kuuluu seitsemän jäsentä. Käytännön valmisteluista vastaa pääsihteeri.
Suomen vapaakristillinen neuvosto pyrkii edistämään seurakuntien laadun parantamiseen tähtäävää Seurakunnan luontaisen kehityksen (SLK) ideaa. SLK-prosessiin mukaan lähteneistä seurakunnista 85 % on kokenut myös määrällistä kasvua.
Hakapyssy
Hakapyssy (, ) eli arkebuusi () oli varhainen eurooppalainen suustaladattava käsituliase, jonka tunnusomainen piirre on pitkän piipun suun lähellä oleva vankka koukku tai haka. Myös nimi "arkebuusi" on johdettu saksankielen sanasta "Hackenbüchse". Hakapyssy oli varustettu 1400-luvun puolivälissä kehitetyllä lunttulukolla.
Hakapyssyn haka tuetaan ammuttaessa johonkin kiinteään esineeseen, jolloin se vastaanottaa rekyylin. Linnaa puolustettaessa ladattu hakapyssy voitiin tukea muurinharjaan siten, että haka nojasi muurinharjan ulkopuoleen. Kentällä ammuttaessa hakapyssy tuettiin vankkaan lankuista tehtyyn ampumatukeen tai myöhemmin ampumasauvaan.
Olkapäätä tai rintaa vasten asetettava musketin tukki kehitettiin todennäköisesti hussilaissotien aikana (1419–1436), ja tätä edeltävien aseiden ongelmana oli rekyylin hallinta. Varhaisemmat käsikanuunat oli kiinnitetty pitkään tukisalkoon, jonka perä voitiin asettaa maata vasten ammuttaessa, mutta tämä teki aseesta epäkäytännöllisen pitkän. Käsikanuunasta kehitettiin raskaampi hakapyssy ja kevyempi arkebuusi, jolloin käsikanuunan tukisalosta voitiin luopua.
Hakapyssyjä oli käytössä 1600-luvun alkupuolelle saakka. Ase oli painava ja tämän vuoksi sitä käytettiin 1520-luvulle saakka ainoastaan piirityssodankäynnissä. Taistelukentällä ase laukaistiin tukemalla se ampumasauvaan.
Myöhemmin 1600-luvulla arkebuusi-nimitys erkaantui tarkoittamaan nimenomaan lunttulukkoista pitkäpiippuista asetta, joka oli muskettia kevyempi, eikä siten vaatinut ampumasauvan käyttöä. 1630-luvulla musketista kehitettiin kevyempiä versioita, joiden laukaisuun ei tarvittu enää välttämättä ampumasauvaa. Samaan aikaan termi musketti laajeni käsittämään kaikki jalkaväen pitkäpiippuiset aseet. Ampumasauvoja valmistetaan edelleen kaupallisestikin, myös teleskooppisina, ja niitä käytetään yleisesti metsästyksessä haluttaessa parantaa ampumatarkkuutta. Maastossa liikuttaessa sauva toimii kävelykeppinä. Talvisin yhden tai kahden suksisauvan käyttäminen ampumasauvana on yleinen tapa.
Suurimmat hakapyssyt saattoivat olla 4-väljyyksisiä (26,72 mm). Esimerkiksi 6-väljyyksinen hakapyssy ampui 1/6 naulan lyijykuulaa (75,6 g), ja sen putken sisähalkaisija oli 23,35 mm.
Musketin väljyys vaihteli yleensä välillä 10–40, eli piipun sisähalkaisija oli 12,4–19,69 mm. Esimerkiksi 16-väljyisen musketin 
piipun sisähalkaisija oli 16,83 mm, ja sen lyijykuula painoi yhden unssin (28,35 g).
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2004
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2004 järjestettiin 2. marraskuuta 2004. Republikaanipuolueen ehdokas ja istuva presidentti George W. Bush voitti demokraattien ehdokkaan, massachusettsilaisen senaattorin John Kerryn. Bush sai 50,7 prosenttia äänistä ja 286 valitsijamiestä, kun Kerry sai 48,3 prosenttia äänistä ja 251 valitsijamiestä. Äänissä laskettuna kyseessä on pienin voittomarginaali, jolla istuva Yhdysvaltain presidentti on tullut uudelleen valituksi.
Molemmat ehdokkaat ovat saaneet koulutuksensa Yalen yliopistossa ja ovat Skull and Bones -salaseuran jäseniä.
Bushin varapresidenttiehdokkaana oli Dick Cheney ja Kerryn John Edwards.
Bushin ja Kerryn lisäksi vaaleissa oli joukko muitakin ehdokkaita.
Nenetsi
Nenetsi ("jurakki", "jurakkisamojedi") on uralilainen kieli. Se kuuluu samojedikielten pohjoissamojedilaiseen ryhmään. Muita pohjoissamojedilaisia kieliä ovat enetsi, juratsi ja nganasani.
Nenetsiä puhuu vuoden 1989 tilaston mukaan 27 273 ihmistä, joista 26 730 puhujalla se on äidinkieli ja 543 puhujalla toinen kieli. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan nenetsin taitoisia oli yhteensä 31 311 (sekä ensimmäisenä että toisena kielenä puhuvat). Nenetsiä puhutaan pääasiassa Pohjois-Venäjällä Nenetsiassa, Jamalin Nenetsiassa, Taimyrissa sekä Kuolan niemimaan itäosassa. Kieli jakautuu "tundra-" ja "metsänenetsiin". Muotojen keskinäinen ymmärrettävyys ei ole suurta.
Nenetsillä on kirjakieli, ja nenetsiksi on myös ilmestynyt jonkin verran kaunokirjallisuutta. Ensimmäinen nenetsinkielinen runoilija oli Tyko Vylko, jonka ensimmäiset runot syntyivät vuosina 1913-14.
Nenetsiä kirjoitetaan kyrillisin kirjaimin. Aakkosto on sama kuin venäjässä, mutta siinä on kolme lisäkirjainta.
Nenetsissä on 32 konsonanttia. Liudentuneet konsonantit (joita esiintyy myös mm. savon ja karjalan murteissa) merkitään alla olevassa taulukossa heittomerkillä.
Konsonantit
Vokaalit
Nenetsissä on seitsemän vokaaliäännettä. Pitkiä vokaaleja tai diftongeja ei ole.
Enetsin kieli
Enetsin kieli (aikaisempi nimitys "jeniseinsamojedi") on Venäjällä Krasnojarskin aluepiirin Taimyrin piirissä asuvien enetsien puhuma uralilaisen kieliperheen samojedilaiseen haaraan kuuluva kieli.
Enetsi kuuluu pohjoissamojedilaisiin kieliin. Sen lähimmät sukukielet ovat nenetsi ja nganasani. Kieli jakautuu pohjoisiin tundra- ja eteläisiin metsämurteisiin, joita eräät tutkijat ovat pitäneet erillisinä kielinä. Metsäenetsit (noin 150 henkeä) asuvat Dudinkan kunnan Potapovon kylässä ja tundraenetsit (noin 50 henkeä) Karaulin kunnan Vorontsovossa. Molemmat kylät sijaitsevat Jenisein rannalla 300–400 kilometrin päässä toisistaan. Potapovossa asuu enetsien lisäksi nenetsejä, evenkejä, venäläisiä ja toisen maailmansodan aikana karkotettuja saksalaisia. Vorontsovossa on myös nenetsejä, nganasaneja, venäläisiä ja muualta tulleita siirtotyöläisiä. Noin kolmannes enetseistä on muuttanut Krasnojarskin aluepiirin kaupunkeihin.
Vuonna 1989 enetsejä laskettiin olevan Venäjällä 198 henkeä, joista 92 puhui enetsiä äidinkielenään ja 14 toisena kielenä. Venäjää puhui äidinkielenään 70 henkilöä ja nenetsiä 22. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 237 enetsiä ja 119 enetsin puhujaa. Kielen puhujista 66 asui Taimyrin piirikunnassa ja vain kuusi ei osannut venäjää. Aktiivisia enetsin kielen käyttäjiä on arvioitu olevan vieläkin vähemmän, enintään 20 henkeä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 43 enetsin puhujaa.
Vuonna 1986 julkaistiin N.M. Tereštšenkon laatima kyrillinen enetsin aakkosto. Sen jälkeen enetsiksi on ilmestynyt kolme kirjaa: pieni kansanperinnekokoelma (1992), katkelma Luukkaan evankeliumista (1995) ja koulusanakirja (2001). Piirin sanomalehti "Taimyr" julkaisee toisinaan enetsinkielistä sivua ja paikallisessa radiossa lähetetään enetsinkielisiä ohjelmia. 1990-luvun puolivälissä Potapovossa toimi vähän aikaa lapsille tarkoitettu kielikerho.
Enetsiä voidaan pitää kuolevana kielenä. Vuosituhannen vaihteessa sitä osasivat Potapovossa vain yli 50-vuotiaat ja Vorontsovossa yli 40-vuotiaat. Vanhuksista monet puhuvat myös nenetsiä, nganasania tai evenkiä. Nuoriso osaa yleensä vain venäjää.
Enetsin epävirallinen aakkosto on sama kuin venäjässä, mutta siinä on kolme lisäkirjainta: , ja .
Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta
Tämä on luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta tuotannosta.
Aku Ankka -lehdessä julkaistu tuotanto on julkaistu myöhemmin uudestaan myös lehden puoli- tai neljännesvuosikerroissa.
Osa piirroksista on julkaistu uudelleen lehden puolivuosikerroissa.
Enetsi
Enetsi eli jeniseinsamojedi tarjoittaa seuraavia asioita:
Joseph Retinger
Joseph Retinger, oikeastaan "Józef Hieronim Retinger" (1888 – 1960), joka tunnettiin myös peitenimillä "Recio" ja "Salamanteri", syntyi Krakovassa Itävalta-Unkarin alamaiseksi. Hän opiskeli Lontoossa taloustiedettä ja tutustui englantilaistuneeseen maanmieheensä, kirjailijana tunnettuun Joseph Conradiin, joka värväsi hänet brittien salaisen palvelun MI6:n työntekijäksi.
Retinger oli salaperäinen ja romanttinenkin vakoojahahmo ja harmaa eminenssi, joka ilmeisesti pyrki itsekin luomaan itsestään tarunhohteista kuvaa. Näyttää siltä, että vuonna 1917 hän osallistui liittoutuneiden edustajana neuvotteluihin, joilla yritettiin solmia erillisrauha Itävalta-Unkarin kanssa. Tämän jälkeen hän putkahtaa esiin Meksikossa presidentin erityisavustajana, toimii brittiläisten labour-poliitikkojen apuna työväen- ja ammattiyhdistysliikkeen kansainvälisten yhteyksien luomiseksi ja sekaantuu jollain tavoin myös Espanjan sisällissotaan.
Toisen maailmansodan alkaessa Puolan hallitus siirtyi maanpakoon Englantiin. Tällöin Lontoossa oleskelleesta Retingeristä tuli pakolaishallituksen pääministerin, kenraali Władysław Sikorskin henkilökohtainen avustaja. Sikorskin kuoltua sabotaasiksi epäillyssä lento-onnettomuudessa Retinger palasi kentälle vakoojaksi. Keväällä 1944 Special Operations Executiven lentokone pudotti hänet laskuvarjolla Puolaan suorittamaan salaista tehtävää, jonka luonne on edelleenkin hämärän peitossa. Lennon päätarkoituksena oletetaan olleen lähettää Retinger Puolaan keräämään tietoja Armia Krajowan, Puolan tärkeimmän vastarintaliikkeen, suhtautumisesta Neuvostoliiton osuuteen sodassa.
Retinger toimi Puolassa hyvin itsenäisesti, joten hänellä on täytynyt olla erittäin korkean tason luottamus. Hän oleskeli jonkun aikaa Varsovassa ja tapasi vastarintaliikkeen johtajia, kuten kenraali Tadeusz Komorowskin. Vaikka vastarintaliike suojelikin Retingeriä, sen tiedustelun johtaja Kazimierz Iranek-Osmecki ei luottanut häneen, vaan yritti surmata hänet myrkyttämällä. Retinger selvisi myrkytysyrityksestä ohimenevällä halvauksella. Keskikesällä 1944 potilas nostettiin Special Operations Executiven lentokoneeseen, joka haki Puolasta vastarintaliikkeen haltuun joutuneita saksalaisten V-2 -ohjuksen osia.
Sodan jälkeen Retinger osallistui yhdessä ystävänsä Alankomaiden prinssi Bernhardin kanssa ns. Bilderberg-ryhmän perustamiseen.
Isoveli
Isoveli on Oseania-nimisen valtion yksinvaltainen johtaja George Orwellin romaanissa "Vuonna 1984". Teos kuvaa tiukan valvonnan alaista totalitaarista yhteiskuntaa ja siitä on myös lähtöisin sanonta ”isoveli valvoo” ().
Teoksessa Isoveli voidaan nähdä henkilökultin luoneiden diktaattoreiden, kuten Stalinin vertauskuvana. Romaanissa jää epäselväksi, onko Isoveli todellinen henkilö vai pelkkä propagandakoneiston luoma mielikuva. Yhteiskunta kuitenkin valvoo, että kansalaiset eivät ajattele negatiivisesti Isoveljestä, eli tee ajatusrikoksia.
Nykyisin termejä isoveli ja ”isoveli valvoo” käytetään kuvaamaan tiukkaa ylemmän tahon suorittamaa valvontaa. Tästä ovat saaneet nimensä myös televisiosarja "Big Brother" sekä eri puolilla maailmaa jaettavat Isoveli-palkinnot, jotka annetaan vuosittain yksityisyyden suojaa loukanneille tahoille.
Alun perin kirjan "Vuonna 1984" suomennoksessa Iso Veli kirjoitettiin tarkoituksella sanavälin kanssa. Sittemmin on vakiintunut käytännöksi kirjoittaa se yhteen muotoon Isoveli.
Akateeminen Sosialistiseura
Akateeminen Sosialistiseura (ASS) on vasemmistolainen järjestö, joka toimii Helsingin yliopiston piirissä. ASS perustettiin vuonna 1925 vasemmistososiaalidemokraattiseksi opiskelijajärjestöksi Ylioppilaiden Sosialidemokraattisen Yhdistyksen seuraajaksi. ASS jäi pieneksi varhaisvaiheissaan, ja 1927 seuraan kuului vain 15 aktiivijäsentä. Nimellä haluttiin ilmeisesti antaa vastapaino kansallismieliselle Akateemiselle Karjala-Seuralle, joka hallitsi suvereenisti ylioppilaskuntaa.
ASS toimi jonkin aikaa Suomen Sosialidemokraattisessa Puolueessa, mutta sen puoluetoimikunta erotti seuran vuonna 1937. SDP piti seuran linjaa liian vasemmistolaisena.
Seura oli vuonna 1944 yhtenä osapuolena perustamassa Suomen Kansan Demokraattista Liittoa. ASS oli yksi SKDL:n viidestä yhteisöjäsenestä, kunnes asema vuonna 1965 siirtyi valtakunnalliseksi opiskelijajärjestöksi perustetulle Sosialistiselle opiskelijaliitolle. ASS oli SOL:n suurin ja vaikutusvaltaisin jäsenjärjestö.
1970-luvulla vasemmistolainen opiskelijaliikehdintä oli erityisen voimakasta ja ASS oli liikkeen keskeinen toimija. SOL:n tärkeimpänä jäsenjärjestönä ASS oli osa taistolaista liikettä. Enimmillään Akateemiseen sosialistiseuraan kuului melkein tuhat Helsingin yliopiston opiskelijaa. 1970-luvun lopulla ASS alkoi tehdä pesäeroa taistolaisuuteen; sen piirissä seurattiin uusia yhteiskuntateoreettisia virtauksia ja alettiin esittää reaalisosialismin kritiikkiä. 1980-luvulla monet ASS:ssa toimineet henkilöt vaikuttivat Demokraattisen Vaihtoehdon perustamiseen.
Seura julkaisi 1995 manifestin "Vain sosialistisella ihmiskunnalla on toivoa". 2000-luvun alkuvuosina seuran toiminta hiipui ja se miltei lakkasi olemasta, mutta muista vasemmistolaisista opiskelijajärjestöistä tulleet henkilöt alkoivat elvyttää toimintaa, ja tällä hetkellä Akateeminen Sosialistiseura on olemassa pienimuotoisena opiskelijajärjestönä.
ASS:n arkiston sijaintipaikka on Kansan Arkisto.
Pete Poskiparta
Pete Poskiparta (s. 1977 Uusikaupunki) on turkulainen ammattitaikuri ja mentalisti, joka on Suomen lisäksi esiintynyt useita kertoja Yhdysvalloissa, Espanjassa, Ruotsissa, Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Virossa. Poskiparta on tullut tutuksi myös useista TV-esiintymisistään. Hänen erikoisalaansa on mentalismi eli ajatustenlukua ja ennaltatietämistä kuvaava taikuus.
Pete Poskiparta on tehnyt omaa Pete Poskiparran Katutaikaa -televisio-ohjelmaa Turku TV:lle sekä esiintynyt myös Suomen pääkanavilla useissa eri ohjelmissa, kuten "Älä Katso" (TV2), "Katso Pois" (TV2), "Mitä Ihmettä "(MTV3), "Kestääkö Kantti" (TV2) sekä "HUIPS" (TV2), "Suomen Las Vegas" (TV2) ja Jim Salabim Taikashow (TV2). Poskiparta on lisäksi tehnyt Taikuutta Radiossa -ohjelmaa sekä paikallisradioille että valtakunnalliselle Radio Novalle ja Radio Suomipopille. Hän on myös selostanut jääkiekkoa ja koripalloa radio Auran Aalloilla vuosina 1997–2002.
Poskiparta on alallaan ollut myös mukana eri yhdistyksissä ja järjestöissä, toimien muun muassa Suomen Taikurit ry:n varapuheenjohtajana sekä Esiintyvät Taiteilijat ry:n puheenjohtajana. Hän on myös ollut perustamassa www.taikaweb.net-taikurisivustoa ja oli liki 10 vuotta sivuston päätoimittaja. Häneltä on lisäksi julkaistu "Katutaikaa"-DVD vuonna 2004 sekä "Ihmeitä –Taikuutta & Mentalismia" -kirja vuonna 2010.
Poskiparta on ateisti ja skeptikko.
Poskiparta on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Hänet valittiin tammikuussa 2015 Vuoden taikuriksi.
Kamassin kieli
Kamassi on uralilainen kieli. Se kuuluu samojedikielten eteläsamojedilaiseen ryhmään. Muita eteläsamojedilaisia kieliä ovat matori ja selkuppi.
Kamassi on sammunut kieli. Sen viimeinen puhuja Klavdija Plotnikova kuoli 20. syyskuuta vuonna 1989. Kamassia puhuttiin Venäjällä Uralin itäpuolella. Viimeisten kamassintaitajien puhetta on nauhoitettu ja videoitu paljon. Kielen osaajat ovat paitsi kieleltään venäläistyneet myös sekoittuneet maantieteellisesti muihin lähellä asuneisiin kansoihin, kuten turkinsukuisen hakassin puhujiin.
Ollessaan maanpaossa Tukholmassa 1900-luvun alussa suomalainen aktivisti ja samojedikielien tutkija Kai Donner piti turvallisuussyistä päiväkirjaansa kamassin kielellä.
Kamassilla ei ole kirjoitusjärjestelmää, joten kieltä kuvataan suomalais-ugrilaisella tarkekirjoituksella.
Kamassissa on 13 vokaalia:
a, e, i, o, u, ü, ä, ö, å, ǝ, ɛ, e̮ ja i̮.
Klusiilit
k, k̕, g,
t, t̕, d, ď,
p, ṕ, b, b̕,
Suhuäänteet
s, ś, š, š̕,
z, ź, ž, ž̕,
c, ć, č, č̕,
ʒ, ʒ́, ǯ, ǯ̕
Nasaalit
m, ḿ, n, ń, ŋ
Hankausäänteet
ɣ, x, x́, δ, f,
Puolivokaalit
w, j
Lateraalit ja tremulantit
l, ĺ, r, ŕ
Novelli
Novelli ( ’uutinen’) on kirjallinen proosateos, joka esittää jonkin tapahtumasarjan tai tilanteen tiiviissä muodossa. Sen pituuden määrittäminen on hankalaa, eikä ole aina selvää milloin teosta tulisi kutsua pienoisromaaniksi ja milloin novelliksi. Klassisen määritelmän mukaan novelli on riittävän lyhyt luettavaksi yhdellä kertaa. Tavallisesti suomalainen novelli on noin 1 000 – 8 000 sanaa pitkä.
Ensimmäiset novellit kirjoitettiin jo 1300-luvulla, mutta nykymuotoon novelli kehittyi 1800-luvulla eri puolilla Eurooppaa.
Romaanista novellin erottaa lähinnä sen tiivis ja ytimekäs kerronta. Lyhyt esitysmuoto rajaa myös tarinassa esiintyvien henkilöiden määrää. Tunnettuja suomalaisia novellisteja ovat muun muassa F. E. Sillanpää, Veikko Huovinen, Martti Joenpolvi, Rosa Liksom ja Joni Skiftesvik. Maailmalla yksi kuuluisimmista novellikokoelmista lienee Giovanni Boccaccion "Decamerone". Tärkeitä novellin kehittäjiä olivat muun muassa ranskalainen Guy de Maupassant ja venäläinen Anton Tšehov, nykyaikana amerikkalainen Raymond Carver.
Englannin kielen sana "novel" tarkoittaa romaania eikä novellia. Englanniksi novelli on "short story". Termiä "novella" taas käytetään pitemmistä novelleista tai pienoisromaaneista, jotka ovat kuitenkin lyhyempiä kuin romaanit (tavallisesti pituudeltaan n. 20 000 – 40 000 sanaa). Käytössä on myös englanninkielinen termi "novelette", joka on myös pidempi kuin novelli, mutta lyhyempi kuin "novella" (n. 8 000 – 20 000 sanaa).
Novelleja julkaistaan monissa lehdissä sekä novellikokoelmissa, jotka voivat sisältää yhden tai useamman kirjoittajan tekstejä.