hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kysyntä ja tarjonta
Kysyntä ja tarjonta määräävät taloustieteen teorian mukaan hyödykkeen hinnan ja tuotannon määrän markkinoilla. Kysyntä- ja tarjontafunktioita hinnanmäärityksen selittämiseen käytti ensimmäisenä mikrotaloustieteen tutkija Alfred Marshall. Hänen tavoitteenaan "Principles of Economics" -kirjassa oli kuvata ja selittää hinnan ja tuotannon määrän muutoksia täydellisesti kilpailuilla markkinoilla. Malli on vain suuntaa antava kuvattaessa epätäydellisen kilpailun tilannetta. Malli formalisoi Marshallia edeltäneiden taloustieteilijöiden teorioita ja on yksi taloustieteen keskeisimmistä malleista.
Kysyntä on hyödykkeen määrä, jonka kuluttajat ovat valmiita ostamaan annetulla hinnalla. Esimerkiksi kuluttaja voi haluta ostaa 2 kg perunoita kun kilohinta on 1 €, mutta vain 1 kg kun kilohinta on 2 €. Nämä hinta ja määrä -yhdistelmät määrittävät yksittäisen kuluttajan kysyntäkäyrän. Koska ostajien ikä, asuinpaikka, perhesuhteet, henkilökohtaiset ominaisuudet ja korvaavien hyödykkeiden saatavuus vaihtelevat, niin vaihtelee myös kysyntäkäyrän jyrkkyys. Ne, jotka arvelevat tarvitsevansa hyödykettä eniten ovat valmiita maksamaan siitä eniten ja ääripäässä moni ei huoli ko. tavaraa ilmaiseksikaan, koska ei keksi sille mitään käyttöä.
Kysyntäkäyrät voidaan laskea yhteen ja näin saada koko markkinan kysyntäkäyrä. Matemaattisesti se voidaan esittää kysyntäfunktiona. Vähenevän rajahyödyn mukaan kysyntä laskee hinnan noustessa. Rajahyöty voidaan perustella pelkästään ostohalulla tai ostajan subjektiivisilla ominaisuuksilla tai materialistisemmin. Jälkimmäisessä mallissa ostaja punnitsee ostoksen hintaa sen tulevaisuudessa tuomaan ajansäästöön. Ostettu työkalu tai väline yleensä vähentää työaikaa, auto työmatka-aikaa ja valmisruokien hankinta säästää aikaa vaihtoehtoihin nähden jne. Kysyntäkäyrää kuvataan usein hintajoustolla.
Tarjonta on määrä, jonka tuottajat ovat valmiita myymään annetulla hinnalla. Esimerkiksi perunankasvattaja voi olla valmis myymään tuhat kiloa perunaa 1 € kilohinnalla, mutta huomattavasti enemmän, jos hinta on 2 €. Tarjonnan tärkeimmät tekijät ovat hyödykkeen markkinahinta ja sen tuotannon kustannukset. Tarjontakäyrä muodostetaan yrityksen pitkän aikavälin kustannuskäyrän perusteella. Yleensä tarjontakäyrän oletetaan olevan nouseva tuotannon vähenevien rajatuottojen vuoksi. Tosin pitkällä aikavälillä uusien yritysten markkinoille tulon vuoksi hinta voi olla riippumaton määrästä. Kasvavien skaalatuottojen tapauksessa laskeva tarjontakäyrä on myös mahdollinen.
Markkinoiden tasapaino löytyy kohdasta, jossa kysyntä- ja tarjontakäyrä kohtaavat. Uusklassisessa taloustieteessä tämä tulos johdetaan aggregoimalla yksilötason yksittäisten ihmisten kysynnät makrotasolle. Tuloksen johtamiseksi joudutaan olettamaan ns. "Arrow-Debrau-ehdot" eli identtiset preferenssit yksilöiden välillä sekä preferenssien riippumattomuus tulotasosta.
Buddha
Buddha (बुद्ध) on sanskritin ja pālin kielen sana ja tarkoittaa perusmerkityksessään 'hereillä olevaa'. Uskonnollisissa yhteyksissä sillä viitataan valaistumiseen, joka on buddhalaisen harjoituksen päämäärä.
Tiibetiksi "buddha" on "sangye". Tiibetin "sang" merkitsee kaikista tahroista ja epäselvyyksistä täysin puhdistunutta, ja "gye" merkitsee kaikkien ominaisuuksien ja viisauden täydellistä avautumista, esiintuloa tai heräämistä.
Sanalla "buddha" tarkoitetaan usein Siddhārtha Gautamaa eli buddhalaisuuden historiallista perustajaa. Varsinkin mahāyāna- ja vajrayāna-buddhalaisissa kirjoituksissa ja traditioissa tunnetaan suuri joukko buddhia. Esimerkiksi "Bhadrakalpika-sutran" mukaan tämän maailmankauden ("kalpan") aikana nimittäin ilmestyy peräti tuhat buddhaa. 
Kanonisessa buddhalaisessa kirjallisuudessa on paljon listoja buddhista. Varsin laajasti jaetun perinteen (theravāda, mahāyāna ja vajrayāna) mukaan tämän kalpan aikana on oleva viisi buddhaa:Luettelo on kuitenkin vain yksi monista. Esimerkiksi pālinkieliseen kaanoniin kuuluvassa "Mahāpadāna-suttassa" kerrotaan ennen Śākyamuni-buddhaa olleen kuusi buddhaa (Vipaśyin, Śikhin, Visvabhū, Krakucchanda, Kanakamuni ja Kāśyapa) ja "Buddhanāma-sūtra" nimeää peräti 11 093 buddhaa.
Śākyamuni-buddhan ohella tietyt buddhat ovat nousseet eri perinteissä erityiseen asemaan, esimerkiksi Puhtaan maan buddhalaisuudessa keskeisessä asemassa on Amitābha-buddha.
Lisäksi mahāyāna-perinteessä termi "buddha" voi viitata paitsi varsinaisiin buddhiin, myös ns. "buddhaluontoon", joka on kaikkissa olennoissa piilevä todellinen luonto. Vajrayāna-perinteessä puolestaan esiintyy liskäksi valaistuneen tajunnan eri aspekteja olennoivia niin sanottuja "meditaatiobuddhia" (dhyānabuddha), joista tunnetuimmat ovat niin sanotut "viisi meditaatiobuddhaa" (Akṣobhya, Amoghasiddhi, Vairocana, Ratnasaṃbhava ja Amitābha).
Taiteessa buddhaa kunnioitettiin aluksi erilaisilla symboleilla, joista yleisimmät ovat bodhipuu, kerjuukuppi ja opinpyörä. 100-luvulla jaa. buddhaa alettiin kuvata ihmishahmoisena. Lopullisen muotonsa buddha-hahmo saavutti 300–400-luvuilla.
Rajakustannus
Rajakustannus eli marginaalikustannus tarkoittaa yhden lisäyksikön tuotannosta aiheutuvaa kokonaiskustannusten muutosta. Matemaattisesti rajakustannusfunktio "MC" määritellään kokonaiskustannuksien "TC" derivaattana määrän "Q" suhteen:
formula_1
Rajakustannuksen kohdalla voidaan tehdä ero lyhyen ja pitkän aikavälin tarkasteluille. Lyhyellä aikavälillä tarkastellaan vain tuotantopanosten, eli työvoiman, materiaalin ja energian, kustannusten muutosta. Pitkällä aikavälillä otetaan huomioon, että tuotantopääomaa on mahdollista sopeuttaa. Tämä voi tapahtua esimerkiksi perustamalla uuden tuotantolaitoksen.
Yleensä rajakustannusten oletetaan nousevan tuotannon kasvaessa. Esimerkiksi lyhyellä aikavälillä tuotannon lisääminen voi onnistua ainoastaan teettämällä työntekijöillä ylitöitä. Jos rajakustannukset laskevat, johtaa se tuotannossa skaalaetuun.
Rajakustannushinnoittelu on periaate, jonka mukaan tuotanto myydään sen rajakustannuksen hinnalla. Tällöin tuotteen kustannus on sama ostajalle sekä myyjälle. Nyt siis yksityinen ja sosiaalinen rajakustannus on sama, mikä johtaa taloudellisesti tehokkaaseen allokaatioon.
Ekonofysiikka
Ekonofysiikka on tieteidenvälinen tutkimusala, jossa taloutta tutkitaan fysiikan tutkimusmenetelmillä. Tutkimuskohteina ovat erityisesti stokastiset ja epälineaariset ilmiöt.
Uuden tutkimusalueen synty perustuu edistykseen, jota tilastollisessa fysiikassa on tapahtunut viimeisten 30 vuoden aikana. Taloustieteiden eri alueita voidaan pitää kompleksisina systeemeinä, joihin voidaan soveltaa fysiikassa kehitettyjä menetelmiä. Suurin osa ekonofysiikan sovelluksista on rahoitusmarkkinoiden analysointia.
Negatiivinen tulovero
Negatiivinen tulovero on verotuksen malli, jossa verovelvollinen maksaa yhteiskunnalle tuloveroa, kun hänen tulonsa ylittävät tietyn tason, verotettavan tulon alarajan. Verotettavan tulon alarajan alittavista tuloista valtio maksaa verovelvolliselle taloudellista tukea, negatiivista tuloveroa. Osmo Soininvaaran mukaan perustulo ja negatiivinen tulovero voivat olla käytännössä vaikutuksiltaan identtiset, mutta laskennallisesti negatiivinen tulovero on osa verotusta ja vähentää kokonaisveroastetta, kun perustulo kasvattaa veroastetta. Negatiivisessa tuloveromallissa marginaalivero voi olla korkea, vaikka verovelvollisen tulovero olisikin negatiivinen. Marginaalivero määrää työnteon kannattavuuden, ei kokonaisveroaste. Israelissa negatiivinen tulovero on havaittu toimivaksi. Tunnetuin negatiivisen tuloveron puolestapuhuja on Milton Friedman. Suomessa negatiivisen tuloveron puolesta on kampanjoinut erityisesti Olli Kangas, joka toimii tutkimuspäällikkönä Kansaneläkelaitoksessa (Kela): Kangas on ehdottanut perustulokokeilun jatkoksi negatiivisen tuloveron kokeilua.
Sielulintu
Sielulintu oli linnun hahmoinen sielueläin ja vertauskuva suomalaisessa ja karjalaisessa muinaisuskossa. Lintu ehkä toi sielun syntymässä, ja vei sen kuoleman hetkellä. Joidenkin perinteiden mukaan nukkuessa oli hyvä olla lähellä puusta veistetty sielulintu, joka pitäisi huolta sielusta unen aikana, ettei se lähtisi omille teilleen. Sielulintuja käytettiin Karjalassa vielä 1900-luvulla. Ihmisen kuoltua hänen puinen sielulintunsa laitettiin ortodoksisen hautaristin yläpuolelle. Tällaisia hautaristejä on vielä ollut olemassa 1900-luvun lopullakin.
Lintujen ruokkiminen jouluna on vanha tapa. Muinaissuomalaiset ehkä ajattelivat, että kuolleet eli sielulinnut olivat elävien kanssa mukana keskitalven juhlassa.
Voi olla, että ihtiriekko ("*itse-riekko") oli äpärälapsen sielulinnun hahmoinen itse-sielu.
Jacobo Árbenz
Jacobo Arbenz Guzmán (14. syyskuuta 1913 – 27. tammikuuta 1971) oli Guatemalan presidentti 1951–1954. Yhdysvaltojen tukema vallankaappaus syöksi hänet vallasta, ja hänet korvasi sotilasdiktaattori eversti Carlos Castillo Armas.
Arbenz Guzmán oli Guatemalaan muuttaneen sveitsiläisen apteekkarin poika. Hän opiskeli kansallisessa sotilasakatemiassa ja liittyi mukaan vallankaappaukseen, joka kaatoi diktaattori Jorge Ubicon vuonna 1944. Arbenz oli sotaministerinä Juan José Arévalon hallituksessa 1949.
Eversti Arbenz valittiin presidentiksi vuoden 1950 vaaleissa vasemmiston ja armeijan tuella. Hänen hallituksensa keskeinen tavoite oli maauudistus käyttämättömän maan jakamiseksi. Maan suurin maanomistaja oli yhdysvaltalainen United Fruit Company. Se sai kansallistetusta maasta verotuksessa ilmoitetun arvon mukaisen 600 000 dollarin korvauksen.
Vuonna 1952 kommunistinen Guatemalan työväenpuolue laillistettiin ja se sai merkittävän vähemmistöaseman maan politiikassa. Suojellakseen etujaan maassa United Fruit ja sitä tukevat pankit työskentelivät CIA:n kanssa leimaten Arbenzin kommunistiksi.
Yhdysvaltain Trumanin hallinto alkoi toimittaa aseita ja tukea Arbenzin vastustajille Anastasio Somozan aloitteesta. Operaatio kuitenkin paljastui pian.
Eisenhower määräsi vuonna 1953 CIA:n toteuttamaan vallankaappauksen, operaation PBSUCCESS, joka kaataisi hallituksen. Koska kaappaukseen ei voinut käyttää Yhdysvaltain joukkoja, CIA perusti koulutusleirit Nicaraguaan ja Hondurasiin ja aloitti propagandakampanjan maan hallintoa vastaan. Noin vuoden valmistelun jälkeen Yhdysvaltain värväämät joukot hyökkäsivät maahan 18. kesäkuuta 1954. Arbenz erosi 27. kesäkuuta ja pakeni Meksikoon.
Vuonna 1960 Kuuban vallankumouksen jälkeen Fidel Castro kutsui Arbenzin asumaan Kuubaan. Arbenz palasi myöhemmin Meksikoon, jossa hän kuoli vuonna 1971.
Oromon kieli
Oromon kieli on afroaasialaisen kielikunnan kuušilaiseen haaraan kuuluva kieli. Oromon kieltä puhuu 30-35 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä Afrikan kolmanneksi puhutuimman äidinkielen arabian ja hausan jälkeen. Suurin osa oromon puhujista kuuluu Etiopian keski- ja eteläosissa sekä Kenian pohjoisosassa asuvaan oromo-kansaan, mutta myös naapurikansojen jäsenet käyttävät sitä välikielenä varsinkin Etiopiassa, jossa oromo on enemmistökieli. Kieltä on aiemmin kutsuttu myös "gallan kieleksi", mutta tätä pidetään nykyään halventavana tai rasistisena terminä. Nimitystä "boorana" tai "borana" käytetään erityisesti Keniassa.
Oromo jakaantuu kuuteen päämurteeseen, joiden puhujat eivät välttämättä ymmärrä toisiaan. Murteiden nimet ovat: keski-oromo, itä-oromo, orma, garreh, sanje ja boorana. Murre-eroista huolimatta oromojen tietoisuus yhteisestä etnisestä alkuperästä on voimakas: kaikki oromomurteiden puhujat mieltävät itsensä nimenomaan oromoiksi.
Etiopiassa oromon kielen julkinen käyttö oli kiellettyä vuoden 1974 vallankumoukseen saakka. Sotilashallitus dergin aikana käynnistettiin oromonkielinen lukutaitokampanja ja kieltä alettiin käyttää radiossa ja julkaisutoiminnassa. Kuitenkin vasta Mengistu Haile Mariamin hallituksen kaaduttua oromot saivat kielelleen alueellisesti virallisen aseman, ja oromonkielinen kouluopetus alkoi kehittyä. Amhara on edelleenkin Etiopian ensimmäinen virallinen kieli ja myös oromoalueiden korkeammilla kouluasteilla opetuskieli, mutta kansakouluissa käytetään oromoa, ja esimerkiksi oromonkieliset radiolähetykset ovat suosittuja.
Oromo on suhteellisen läheistä sukua somalille, mutta tiettävästi kielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä.
Oromoon virallinen kirjoitustapa on ollut vuodesta 1991 lähtien latinalainen kirjaimisto (oromooksi: "qubee"). Aikaisemmin käytettiin etiopialaista tavumerkistöä, joka tunnetaan myös nimellä ge'ez, sekä arabialaista kirjaimistoa.
Alla on lueteltu oromoon aakkoset. Suomen oikeinkirjoituksesta poikkeavat ääntämykset on merkitty kirjaimen perään hakasulkuihin.
a b c=[tʃ’] ch=[tʃ] d dh e f g h i j k l m n ny=[ɲ] o p ph=[p’] q=[k’] r s sh=[ʃ] t u v w x=[t’] y [j] z=[z]
C, ph, q ja x ovat ns. ejektiivisiä konsonantteja, jotka äännetään nostamalla suun ilmanpainetta ennen konsonantin vapauttamista sulkemalla samanaikaisesti äänirako ja ilman ulospääsytie. Kun konsonantti vapautetaan sitä seuraa kuultavissa oleva ilmavirta.
Oromossa erotetaan lyhyet ja pitkät vokaalit sekä konsonantit kuten suomessa. Ne kirjoitetaan kahdentamalla vastaava lyhyt vokaali tai konsonantti.
Oromon kielessä substantiiveilla on kaksi sukua: maskuliini ja feminiini. Yleissääntö on, että maskuliiniset substantiivit päättyvät a:han ja feminiinit u:hun. Muihin vokaaleihin päättyvät sanat voivat olla joko maskuliineja tai feminiinejä, kuten myös konsonantteihin päättyvät sanat, jotka voivat olla vain lainasanoja. Adjektiivit mukautuvat pääsanansa kieliopillisen suvun sekä yksikön ja monikon mukaan.
Inarinsaame
Inarinsaame ("anarâškielâ") on uralilaiseen kielikuntaan kuuluva saamelaiskieli. Inarinsaamea puhutaan ainoastaan Suomessa Inarijärven ympäristössä, ja näin ollen se on maailman ainoa kieli, jota puhutaan vain Suomessa. Inarinsaamella on noin kolmesataa puhujaa, ja se on aluksi ollut inarinsaamelaisten äidinkieli. Nykyään kaikki inarinsaamelaiset eivät puhu äidinkielenään inarinsaamea, mutta parantuneiden opiskelumahdollisuuksien takia sekä kielensä menettäneet inarinsaamelaiset että monet muut ovat opiskelleet inarinsaamea ja puhuvat sitä päivittäin. Inarinsaame sijoittuu rakenteeltaan itäisten saamelaiskielten ryhmään. Inarinsaamen erityispiirteisiin kuuluu erittäin monimutkainen nomini- ja verbimorfologia, joka perustuu lukuisiin äännevaihteluihin.
Ensimmäiset inarinsaamenkieliset kirjat, E. W. Borgin kääntämät aapinen ja katekismus, ilmestyivät vuonna 1859. Nykyinen kirjakieli on Lauri Itkosen johdolla tehty. Inarinsaamen kieltä on opetettu peruskouluissa vuodesta 1979 lähtien. Erkki Itkonen on toimittanut neliosaisen tieteellisen inarinsaamen kielen sanakirjan ja Pekka Sammallahti suomalais-inarinsaamelaisen sanakirjan käytännön tarpeisiin.
Suomessa saamelaiskielten asemaa ja käyttöä on pyritty turvaamaan vuonna 1992 voimaan tulleella kielilailla. Saamelaisilla on oikeus käyttää viranomaisten kanssa asioidessaan suullisesti tai kirjallisesti saamea. Käytännössä tämä tarkoittaa käännös- ja tulkkipalveluja, mikä ei edistä viranomaisten saamen käyttöä. Ongelmana on myös vähäinen rahoitus, joka kunnilla on varattu kielilain toteuttamiseksi. Tällä hetkellä vain noin kymmenen prosenttia saamelaisalueen viranomaisista osaa palvella saameksi. Inarinsaamea on pyritty elvyttämään kielipesätoiminnan avulla ja tällä hetkellä Inarissa sekä Ivalossa toimii inarinsaamenkielinen kielipesä eli lastentarharyhmä.
Inarinsaamea puhui äidinkielenään vuonna 2004 yhteensä 258 henkilöä ja vuonna 2008 yhteensä 279 henkilöä.
Inarinsaamen äännejärjestelmä on seuraavanlainen:
Inarinsaamessa on kolme persoonapronominien lukua: yksikkö, monikko ja kaksikko. Ne taipuvat nominatiiviin, genetiiviin, akkusatiiviin, illatiiviin, lokatiiviin, komitatiiviin, abessiiviin, essiiviin ja partitiiviin ja niiden monikoissa.
Inarinsaamen nominit taipuvat yhdeksässä sijamuodossa, niiden yksikössä ja monikossa. Sijamuotoja ovat nominatiivi (perusmuoto), genetiivi, akkusatiivi, illatiivi, lokatiivi, komitatiivi, abessiivi, essiivi ja partitiivi.
Inarinsaamenkielessä verbit taipuvat kaikissa yhdeksässä persoonassa ja kaikissa aikamuodoissa. Aikamuotoja on preesens, preteriti, perfekti ja pluskvamperfekti.
W-CDMA
W-CDMA () on UMTS-verkoissa käytettävä radiorajapinta. Se määrittelee esimerkiksi, kuinka mobiililaitteet kommunikoivat tukiasemien kanssa ja miten signaalit moduloidaan.
W-CDMA:n ominaisuuksia, joita ei ole 2G-järjestelmissä:
W-CDMA tukee kahta perustekniikkaa: FDD:tä ja TDD:tä. FDD-tekniikka perustuu siihen, että myötäsuunnalle ja paluusuunnalle on annettu omat 5 MHz:n taajuuskaistat, joita päätelaitteet ja tukiasemat voivat käyttää. Taajuudet 1 920–1 980 MHz on varattu paluusuunnan käyttöön ja taajuudet 2 110–2 170 MHz myötäsuunnalle. Tämä mahdollistaa noin 250 samanaikaisen puhekanavan käyttämisen.
TDD-tekniikassa puolestaan samaa taajuusaluetta käytetään tiedonsiirrossa molempiin suuntiin. Siirrossa toimitaan vuorosuuntaisesti samalla taajuusalueella ja tätä tekniikkaa varten on varattu taajuusalueet 1 900–1 920 MHz sekä 2 020–2 025 MHz. Tämä sallii vain noin 120 yhteyttä, mutta se myös vaatii vain puolet kaistanleveydestä.
Ensimmäinen kaupallinen W-CDMA:ta käyttävä verkko oli japanilaisen NTT DoCoMon FOMA, joka otettiin käyttöön vuonna 2001. TeliaSonera avasi oman W-CDMA-palvelunsa Suomessa 13. lokakuuta 2004.
Heidenheim an der Brenz
Heidenheim an der Brenz on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Lähimmät suuremmat kaupungit ovat Ulm ja Stuttgart.
Heidenheimin paikalla oli jo vuosina 85–150 roomalainen varuskunta Aquileia. Heidenheimin suurin nähtävyys on Hellensteinin linna. Kaupungin kuuluisin asukas on ollut sotamarsalkka Erwin Rommel.
Ulm
Ulm on Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka on parhaiten tunnettu siitä, että sen tuomiokirkon torni on maailman korkein (161,53 m) kirkon torni. Kaupunki sijaitsee Saksan eteläosassa parin tunnin matkan päässä Münchenistä. Asukkaita on noin 122 000, joista noin 22 000 on ulkomaalaisia. Sen lisäksi noin 50 000 ihmistä matkustaa kaupunkiin töihin päivittäin. Virallisesti Ulm sijaitsee Tonavan pohjoisrannalla ja eteläpuolella Tonavaa sijaitsee Neu-Ulm-niminen kaupunki, joka kuuluu Baijerin osavaltioon. Molemmilla kaupungeilla on oma hallintonsa, mutta kaupunkien välillä on paljon yhteistoimintaa. Niinpä osavaltion ja kaupunkien rajaa ei helposti huomaa. Ulm julistettiin kaupungiksi vuonna 1164. Kaupunki sijaitsee Tonavan alkulähteillä.
Kaupunki on myös kuuluisan fyysikon Albert Einsteinin syntymäpaikka.
Vuosina 1953–1968 kaupungissa toimi Bauhausin perinteitä jatkanut Ulmin muotoilukoulu.
Ulm sijaitsee kohdassa, jossa Blau- ja Iller-joet yhtyvät Tonavaan 479 metrin korkeudella merenpinnasta. Suurin osa kaupungista, mukaan lukien vanhakaupunki, sijaitsee Tonavan vasemmalla rannalla. Vain Wiblingenin, Gögglingenin, Donaustettenin ja Unterweilerin kaupunginosat sijaitsevat oikealla rannalla. Vastapäätä vanhaakaupunkia joen toisella rannalla Baijerin osavaltiossa sijaitsee Neu-Ulmin ”kaksoskaupunki”. Se on Ulmia pienempi (60 000 as.) ja oli vuoteen 1810 saakka osa Ulmia. Lukuun ottamatta Tonavaa etelässä, kaupunki on metsien ja yli 620 metrin korkeuteen kohoavien kukkuloiden ympäröimä. Jotkut kukkuloista ovat osa Schwäbische Alb -ylätasankoa. Tonavan eteläpuolella tasangot ja kukkulat päättyvät lopulta Alppien pohjoiseen reunaan, joka on noin 100 kilometrin päässä Ulmista ja näkyvissä kaupungista selkeinä päivinä.
Kaupunki on jaettu 18 kaupunginosaan (Stadtteile): Ulm-Mitte, Böfingen, Donaustetten, Donautal, Eggingen, Einsingen, Ermingen, Eselsberg, Gögglingen, Grimmelfingen, Jungingen, Lehr, Mähringen, Oststadt, Söflingen (mit Harthausen), Unterweiler, Weststadt ja Wiblingen.
Kirmukarmu
Kirmukarmu (tai "Kirmu") on myyttinen hämäläinen sotapäällikkö. Hänen oletetaan eläneen mahdollisesti 1200-luvun alussa. Kirmukarmuun liittyy myös Vesilahdella sijaitseva Kirmukarmun mäki, joka on tunnettu merkittävistä merovingiaikaisista hautalöydöistään. Germund eli Girmund on mahdollisesti muinaisgermaaninen nimi, joka Kustaa Vilkunan mukaan tarkoittaa suomeksi keihäsvartijaa ("ger", "gir" ’keihäs’, "mundr" ’vartija, suojelija’). Nimi sopii hyvin Kirmukarmuun liittyvään arkeologiseen ja perimätiedolliseen aineistoon.
Tarinoissa Kirmukarmun kerrotaan lapsena herättäneen poikkeuksellisilla kyvyillään ihailua muissa. Hänen kerrotaan kasvaneen ankarassa kodissa rohkeaksi ja taitavaksi soturiksi. Hänen joukkojensa sotaretket kohdistuivat tarinoiden mukaan pääasiassa Novgorodiin. Rautakauden loppu oli Itämeren alueella väkivaltaista aikaa alueen heimojen tehdessä ryöstöretkiä aktiivisesti toistensa maille. Vastaavasti Novgorodista tehtiin historiallisten lähteiden mukaan vuodesta 1042 lähtien useita sotaretkiä Suomeen.
Pakanallisen Kirmukarmun sanotaan vainonneen kristittyjä. Kansantarinat kertovat rauhanomaisen kristinuskon levittäjän, Hunnun Herran, ja Kirmukarmun kohtaamisista. Kirmukarmu sidotutti Hunnun Herran puuhun ja jätti tämän kuolemaan nälkään. Hunnun herra ei kuitenkaan Kirmukarmun ihmetykseksi kuollut. Lopulta Hunnun herra pakeni, mutta jäi kiinni, jolloin Kirmukarmu repi häneltä kädet irti. Paikalliset kuitenkin pelastivat Hunnun herran ja sitoivat tämän käsien tyngät.
Kirmukarmun kerrotaan haavoittuneen ja joutuneen joukkoineen Venäjälle vangiksi. Mahdollisesti kyseisen Novgorodiin suuntautuneen epäonnistuneen sotaretken seurauksena Kirmukarmun sanotaan pettyneet pakanallisiin jumaliinsa ja vaikuttuneen Hunnun herran uhrimielestä, jonka vuoksi hän lopulta kääntyi kristinuskoon.
Kirmukarmun tovereihin kerrotaan kuuluneen muiden muassa Kaakilan linnankallion lähettyvillä elänyt Uljas-Urtti, Jaanun lappalainen setämies, venäjän kieltä osannut Osmo Karjalainen sekä Tarkan Mielikkitytär.
David Berkowitz
David Falco Berkowitz (s. 1. kesäkuuta 1953) on pahamaineinen sarjamurhaaja, joka tunnetaan paremmin nimellä Samin poika (Son of Sam). Hän tappoi New Yorkissa 1970-luvulla kuusi ihmistä ja haavoitti useita muita. Hänen ristimänimensä oli David Falco — Berkowitz oli hänen adoptiovanhempiensa nimi. Hänet adoptoitiin muutaman päivän ikäisenä. Davidin ollessa 14-vuotias hänen adoptioäitinsä kuoli. Berkowitzin äiti oli juutalainen, ja myös Berkowitz itse identifioi itsensä juutalaiseksi.
Berkowitz tapasi biologisen äitinsä vuonna 1975. Oikeudenkäynnin yhteydessä häntä tutkineen psykologin mukaan tappaminen oli kosto naissukupuolelle ja etenkin äidille. Berkowitzillä oli vaikeuksia hyväksyä olevansa adoptoitu, ja ettei hänen äitinsä ollut halunnut häntä.
Murhat alkoivat kolmivuotisen armeijauran jälkeen. Ensimmäiset tapahtuivat 29. kesäkuuta 1976, kun hän ampui autoa, jossa istui kaksi tyttöä. Jody Valentini haavoittui, Donna Lauria menehtyi.
Nimi ”Samin poika” oli peräisin Sam Carr -nimiseltä naapurilta, joka oli myös vuokraisäntä. Berkowitz väitti Carrin olevan demoni, jonka paha labradorinnoutaja käski häntä tappamaan. Viranomaiset huomasivat tammikuussa 1977 tapahtuneen 4. hyökkäyksen jälkeen Berkowitzin uhrien olevan joko pareja tai teinityttöjä, joilla oli pitkä, tumma tukka. Berkowitz pidätettiin 10. elokuuta. Hän oli saanut pysäköintisakon viimeisimmän rikospaikan läheisyydessä, mikä johdatti etsivät hänen luokseen. Berkowitz tunnusti heti. Hänet tuomittiin 12. kesäkuuta 1978 kuuteen elinkautiseen vankeuteen (vähintään 365 vuotta).
"Son Of Samin laki" ajettiin läpi murhien jälkeen estämään rikollisia hyötymästä taloudellisesti teoistaan, kuten elämäkerran kirjoittamisella. Laki velvoittaa tiedottamaan rikosten uhreille jos tuomittu henkilö saa 10 000 dollaria tai enemmän mistä tahansa lähteestä.
Spike Lee ohjasi Berkowitzista elokuvan Summer of Sam, jossa Berkowitzia esitti Michael Badalucco.
Dokumentissa Samin poika (Son of Sam: The Hunt for a Killer, 2017) käydään läpi vuonna 1976 alkanutta murhasarjaa.
Danny Rolling
Daniel ”Danny” Harold Rolling (26. toukokuuta 1954 – 25. lokakuuta 2006) oli ”Gainesvillen viiltäjänä” tunnettu sarjamurhaaja, joka tunnusti syyllistyneensä elokuussa 1990 viiden opiskelijan raakaan surmaan Gainesvillessä, Floridan osavaltiossa. Hän tunnusti raiskanneensa useat uhrinsa sekä tehneensä myös Louisianan Shreveportissa marraskuussa 1991 tapahtuneen kolmoissurman, sekä myönsi yrittäneensä tappaa oman isänsä toukokuussa 1990. Yhteensä Rolling tunnusti tappaneensa kahdeksan ihmistä, mutta uhrien lukumäärä saattaa olla suurempi.
Danny Rollingin vanhemmat olivat James ja Claudia Rolling. Hänen isänsä oli väkivaltainen vaimoaan, Dannya ja tämän pikkuveljeä Keviniä kohtaan. Claudia Rolling yritti jättää miehensä useita kertoja, mutta palasi aina takaisin. James Rolling oli ammatiltaan poliisi.
Teinivuosinaan Danny istui vankilassa tekemänsä ryöstösarjan vuoksi. Hänellä oli vaikeuksia sopeutua aikuisena yhteiskuntaan ja pitää työpaikkansa. Lopulta vuosien pahoinpitelyjen jälkeen Rolling yritti tappaa isänsä.
Danny pakeni sittemmin Floridaan, jossa hän aloitti murto- ja ryöstökierteen. Rikollisura huipentui viiden oppilaan murhaan Gainesvillen yliopistoalueella. Hänellä oli tapana järjestää ruumiit asuntoloissa mahdollisimman järkyttävällä tavalla: toisinaan hän leikkasi päät irti ja sijoitti peilejä ympäri huonetta siten, että huoneeseen astuva henkilö järkyttyisi mahdollisimman paljon.
Vaikka poliisilla ei ollut juuri johtolankoja ja tutkimukset venyivät vuosien mittaisiksi, Rolling pidätettiin lopulta ja hän sai moninkertaiset murhasyytteet. Yllättäen Rolling myönsi oikeudessa syyllisyytensä, ja hänet tuomittiin kuolemaan jokaisesta murhasta.
Myöhemmin Rolling tunnusti kirjeessään tappaneensa 55-vuotiaan William T. Grissomin, tämän 24-vuotiaan tyttären Julien sekä 8-vuotiaan lapsenlapsen Seanin, kun nämä olivat valmistautumassa päivälliselle Grissomin kodissa 4. marraskuuta 1989. Shreveportin poliisi ilmoitti Gainesvillen poliisille murhapaikoissa havaituista samankaltaisuuksista. Shreveport ei koskaan vaatinut luovutusta, sillä kuolemantuomio oli Floridassa todennäköisempi kuin Louisianassa.
Rolling tuomittiin rikoksistaan lähes neljä vuotta myöhemmin, ja hän sai jokaisesta murhasta kuolemantuomion. Hänet teloitettiin myrkkyruiskeella 25. lokakuuta 2006, kun korkein oikeus oli kumonnut hänen viimeisen valituksensa.
Rolling ei osoittanut katumusta tai pyytänyt anteeksi uhrien omaisilta. Sen sijaan hän lauloi itse säveltämänsä laulun. Hän söi viimeisellä ateriallaan hummeria, katkarapuja, paistettuja perunoita, mansikkajuustokakkua sekä teetä. Juuri ennen teloitusta Rolling tunnusti vielä kolme murhaa.
AIM-9 Sidewinder
AIM-9 Sidewinder on yhdysvaltalainen lyhyen kantaman lämpöhakuinen ilmataisteluohjus. Se on myös länsimaiden yleisimmin käyttämä ilmataisteluohjus. Eri malleja on valmistettu yli 111 000 kappaletta ja ohjus on ollut 28 valtion käytössä.
Hävittäjien perusvarustukseen kuuluu tyypillisesti kaksi Sidewinder ilmasta-ilmaan ohjusta.
Nimi "Sidewinder" tulee eräästä amerikkalaisesta kalkkarokäärmelajista ("sarvikalkkaro", "Crotalus cerastes"), joka kykenee aistimaan infrapunalämpöä.
Yhdysvaltain laivasto aloitti Sidewinderin kehityksen jo 1940-luvulla. Ensimmäinen prototyypin onnistunut testilaukaisu tapahtui syyskuussa 1953.
Suomeen näitä ohjuksia saatiin vuonna 1972 Saab 35 Draken -hävittäjien mukana. Neuvostoliittolaisten MiG-21-13F- ja Mig-21 bis-hävittäjien mukana tuli (Vympel K-13, ) ohjuksia. Nämä ohjukset olivat alun perin Sidewinder 9 B - version kopioita.
Vuonna 1976 käyttöön otettu malli AIM-9L (”Lima”) oli ensimmäinen, joka pystyi hakeutumaan viholliskoneeseen mistä kulmasta tahansa. Seuraava kehitysmalli AIM-9M ("Mike") oli tästä parannettu versio vuonna 1983.
Uusin malli AIM-9X, joka näkee maalit jopa 90 asteen kulmasta, on yhteensopiva uusien kypärätähtäimien kanssa. Mallissa on korvattu perinteinen ohjauspintoihin perustuva ohjausmekanismi työntövoiman kulman muutoksiin perustuvalla järjestelmällä. Tässä mallissa on sama moottori ja taisteluosa kuin "M"-mallissa, mutta parantuneen aerodynamiikan ansiosta ohjus on nopeampi. Ohjus saadaan lukittua maaliin mikäli se pysyy kypärätähtäimen näytöllä ja tuottaa kylliksi lämpösäteilyä. Ampuvan koneen ei siis tarvitse lentää maalin suuntaan.
Yhdysvaltojen maavoimien MIM-72A/M48 Chaparral ilmatorjuntaohjusjärjestelmä pohjautui Sidewinder 9 D - versioon. Järjestelmä poistettiin käytöstä 1970-luvun puolivälistä alkaen.Ensimmäiset Suomessa käytössä olleet Sidewinderit olivat Draken-hävittäjäkauppojen yhteydessä 1970-luvun alkupuolella. Tuolloin hankitut ohjukset olivat joko mallia AIM-9P 2 tai AIM-9P 3. Ruotsissa ohjuksista käytettiin nimeä RB24J, ja Suomessa taas OHJ 4S R. OHJ 4S R:ää käytettiin Drakeneiden ohella myös Hawk-harjoitushävittäjissä. F-18 Hornet-torjuntahävittäjien yhteydessä hankitut Sidewinderit ovat mallia AIM-9M, mitä nimikettä niistä käytetään myös Suomen Ilmavoimissa. Horneteja varten hankitaan vuodesta 2008 lähtien lämpökamerahakupäällä varustettuja AIM-9X-ohjuksia, joita on suunniteltu ostettavaksi 150 kappaletta noin 90 miljoonan euron hintaan.
Bernardo Bertolucci
Bernardo Bertolucci (16. maaliskuuta 1941 Parma, Italia – 26. marraskuuta 2018) oli italialainen elokuvaohjaaja. Alkujaan Bertolucci tuli tunnetuksi runoilijana. Hän toimi muun muassa Pier Paolo Pasolinin apulaisohjaajana, kunnes ohjasi esikoisensa vuonna 1962.
Bertoluccin tunnettuja elokuvia ovat muiden muassa "Fasisti" (1970), "Viimeinen tango Pariisissa" (1972), "1900" (1976) sekä "Viimeinen keisari" (1987), josta Bertoluccille myönnettiin parhaan ohjauksen Oscar-palkinto. Hänen myöhemmät elokuvansa ovat olleet monikansallisia yhteistuotantoja. Vuonna 2012 Euroopan elokuva-akatemia myönsi Bertoluccille elämäntyöpalkinnon. Myös hänen pikkuveljensä Giuseppe Bertolucci oli elokuvaohjaaja.
Bertolucci kuoli 26. marraskuuta 2018 syöpään. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi vuonna 2012 valmistunut draama "Io e te".
Olympias
Olympias (, ?–316 eaa.) oli epeiroslainen (nykyisin Albania) prinsessa, Makedonian kuninkaan Filippos II:n vaimo ja Aleksanteri Suuren äiti.
Olympiaan isä oli molossien kuningas Neoptolemos. Molossit olivat Epeiroksen suurimpia heimoja. Filippos ja Neoptolemus solmivat liiton vuonna 358 eaa., ja myöhemmin Filippos avioitui Olympiaan kanssa.
Legendan mukaan Aleksanteri Suuren oikea isä ei ollutkaan Filippos vaan ylijumala Zeus. Aleksanteri oli tietoinen tästä ja käytti legendaa propagandassaan. Olympias sai Filippoksen kanssa myös tyttären, Kleopatran.
Kukistettuaan kreikkalaiset vuonna 338 eaa. Filippos meni naimisiin Attaloksen veljentyttären Kleopatran kanssa. Ilmeisesti Kleopatra otti avioliiton yhteydessä uudeksi nimekseen Eurydike, joka oli muun muassa ollut Filippoksen äidin nimi. Tästä närkästyneenä Olympias lähti veljensä Aleksanterin luokse Molossiaan. Aleksanteri seurasi äitinsä mukana mutta palasi pian takaisin Makedoniaan. Vuonna 336 eaa. Filippos antoi Epeiroksen kuningas Aleksanterille hänen ja Olympiaan tyttären Kleopatran vaimoksi. Kun Filippos murhattiin häiden yhteydessä lokakuussa 336 eaa., epäilivät monet Olympiasta ja Aleksanteria. Olympias antoi murhata Filippoksen vaimon Eurydiken ja hänen lapsensa sen jälkeen kun Aleksanteri oli julistettu Makedonian kuninkaaksi.
Kun Aleksanteri lähti valloittamaan Persian valtakuntaa, jäi Olympias Makedoniaan mutta piti kirjeitse yhteyttä poikaansa. Kun Olympiaan veli Aleksandros yllättäen kuoli, lähti Olympias Epeirokseen serkkunsa Aiakidaan holhoojaksi.
Aleksanteri Suuri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa. Tämän jälkeen alkoi diadokkien valtataistelu. Aleksanterin velipuoli Filippos III ja hänen vastasyntynyt poikansa Aleksanteri IV valittiin kuninkaiksi ja heidän holhoojakseen Perdikkas. Aleksanterin Makedoniaa hallitsemaan jättämä Antipatros lupasi Perdikkaalle tyttärensä Nikaian, mutta Olympias lupasi hänelle oman tyttärensä Kleopatran, Aleksanteri Suuren sisaren. Antipatros vihastui tästä ja kukisti Perdikkaan ensimmäisessä diadokkisodassa, mutta hän kuoli pian sodan päätyttyä (319 eaa.). Antipatroksen seuraaja Polyperkhon joutui pakenemaan Antipatroksen poikaa Kassandrosta Epeirokseen. Mukanaan Polyperkhonilla oli Aleksanteri IV. Olympias liittoutui Polyperkhonin kanssa; ennen tätä hän ei ollut asettunut kenenkään puolelle. Olympias lähti serkkunsa Aiakidaan armeijan kanssa Polyperkhonia vastaan, ja yhdessä he hyökkäsivät Makedoniaa ja Kassandrosta vastaan vuonna 317 eaa. Kun Olympias sai käsiinsä Filippos III:n, hän antoi teloittaa tämän. Olympias jäi kuitenkin saarrokseen Pydnan kaupunkiin. Vaikka Aiakidas ja Polyperkhon yrittivät auttaa, oli hänen antauduttava Kassandrokselle.
Kassandros antoi teloittaa Olympiaan ja Aleksanteri IV:n vuonna 316 eaa.
Ylijäämä
Ylijäämä tarkoittaa voittoa, joka syntyy, kun tuotot ovat suuremmat kuin kulut.
Ylijäämä-nimitystä käytetään usein yhdistysten ja osuuskuntien voitoista. Sitä käytetään myös budjetoinnissa silloin, kun budjetin tulot ovat suuremmat kuin menot.
Ylijäämäsuhde tarkoittaa ylijäämän ja myyntituottojen suhdetta.
Ylijäämän palautus tarkoittaa osuuskunnan ylijäämän jakamista jäsenille.
Ylijäämä-sana esiintyy kansantaloustieteessä muissakin asiayhteyksissä, katso Taloudellinen ylijäämä.
Työmarkkinat
Työmarkkinat ovat työnantajien ja työntekijöiden väliset markkinat, joilla työnantajat etsivät työntekijöitä ja työvoimaan kuuluvat henkilöt etsivät työtä; kun tarjonta kohtaa kysynnän, työnhakija ja työnantaja solmivat työsuhteen.
Työmarkkina on talouden suurin yksittäinen markkina ja sillä on monia erityispiirteitä. Käytännössä työmarkkinat eroavat täydellisen kilpailun mallista erityispiirteidensä takia. Talousteorian perusmallissa työvoiman kysyntä ja tarjonta määräävät muun muassa eri ammattialojen palkkojen suuruuden. Teorian taustalla on ajatus, että kun työvoiman kysyntä nousee tai tarjonta laskee, työntantajat nostaisivat alan palkkoja. Palkkojen nousu lisäisi puolestaan alan houkuttelevuutta, jolloin työvoiman tarjonta lisääntyisi. Perinteinen mikrotaloustieteen analyysi täydellisen kilpailun oletuksin kuvaa kuitenkin huonosti työmarkkinoiden nykyistä toimintaa. Monen pienipalkkaisen alan palkat ovat laskeneet suhteessa muihin aloihin, vaikka Suomessa vallitsee työnantajajärjestöjen mukaan huutava pula henkilöistä, jotka olisivat halukkaita tekemään kyseisiä töitä.
Työn taloustiede tutkii työmarkkinoiden toimintaa. Yleisiä kysymyksiä ovat, mitkä tekijät vaikuttavat työllistymiseen ja työttömyyteen sekä miten palkka määräytyy. Työttömyys ja sen pitäminen sopivalla tasolla ovat useimpien länsimaisten hallitusten prioriteettilistan kärjessä.
Arkkiatri
Arkkiatri ( 'yli-/pää-' ja "iatros" 'lääkäri') on korkein Suomessa lääkärille myönnettävä arvonimi. Tasavallan presidentti myöntää sen, ja Suomessa voi olla vain yksi arkkiatri kerrallaan.
Arkkiatreilla on pitkä historia. He ovat alun perin olleet hallitsijoiden henkilääkäreitä. Rooman valtakunnassa arkkiatrit olivat keisarin henkilääkäreitä ("archiatri palatini"). Neron lääkäri Andromakhos vanhempi oli ensimmäinen jota kutsuttiin arkkiatriksi.
Ruotsin kuninkaan hovilääkäreitä alettiin kutsua arkkiatreiksi: ensimmäisenä "Kasper Fidler"iä eli "Casparus Fidlerusta" (1570–1613) Kaarle IX:n aikana. Myöhemmin arkkiatriksi nimettiin hovilääkärien lisäksi muitakin ansioituneita lääkäreitä. Arvonimeä myönnettiin Ruotsissa aina vuoteen 1856 ja uudelleen se otettiin käyttöön 1995.
Arkkiatrin arvon Suomessa on saanut kaikkiaan 12 lääkäriä, joista itsenäisyyden aikana vuoden 1928 jälkeen kuusi. Nykyiselle arkkiatrille Risto Pelkoselle arvonimi myönnettiin vuonna 1995.
SS-Verfügungstruppe
SS-Verfügungstruppe (SS-VT) (suomennettuna SS-käyttöjoukko) oli natsi-Saksan aikainen puolisotilaallinen järjestö, jonka juuret olivat erilaisissa oikeistolaisissa saksalaisissa maanpuolustusjärjestöissä kuten Freikorps ja kansallissosialistisen puolueen SA. Nämä järjestöt käytännössä sulautettiin vuonna 1934 SS-Verfügungstruppeksi eli taistelutukijoukoiksi. Tällöin muodostettiin kaksi rykmenttiä: pohjoiseen Saksaan SS-Standarte ”Germania” ja eteläiseen SS-Standarte ”Deutschland”. SS-Verfügungstruppesta tuli SS-joukkojen aseistettu siipi ja osa kansallissosialistista puoluetta (Wehrmachtin asemasta).
Vuonna 1936 SS-VT:n joukkoja osallistui Reininmaan valtaukseen ja 1938 Itävallan miehittämiseen. Tällöin perustettiin myös Itävaltaan SS-rykmentti ”Der Führer”. Vuoden 1938 loppupuolella SS-VT alistettiin Oberkommando der Wehrmachtille ja 10. lokakuuta "SS-Brigadeführer" Paul Hausserin alaisuuteen. Toisen maailmansodan aikana Saksan joukkojen uudelleenorganisoinnin yhteydessä SS-VT muuttui Waffen-SS:ksi.
Viitoitusjärjestelmä
Viitoitusjärjestelmä tarkoittaa merenkulussa tapaa merkitä luodattu vesiväylä viitoilla ja poijuilla merialueelle.
Suomessa käytetään kansainvälistä A-viitoitusjärjestelmää, joka sisältää kardinaali- ja lateraalijärjestelmän. Lisäksi käytössä on kolme muuta viittaa: kari- ja turvavesi- ja erikoismerkki. Pääväylillä käytetettävät viitat, poijut ja reunamerkit on usein varustettu valotunnuksin.
Kardinaalijärjestelmän viitat ja poijut osoittavat sen ilmansuunnan jolta puolelta väylä kulkee suhteessa viittaan eli kummalta puolen viitta ohitetaan veneellä. Viitat ja poijut on maalattu mustakeltaisiksi siten, että värien järjestys kertoo ilmansuunnan. Viittojen mustaa väriä vastaa sininen heijastin ja keltaista väriä keltainen heijastin .
Lateraalijärjestelmään kuuluu kaksi viittaa, oikeanpuoleinen ja vasemmanpuoleinen viitta. Nimensä mukaisesti ne osoittavat väylän sijainnin nimelliskulkusuuntaan katsottuna.
Nimelliskulkusuunta on merkitty nuolella merikarttaan ja sen määrittely Suomen merialueilla noudattaa pääsääntöisesti seuraavaa periaatetta: Nimelliskulkusuunta on avomereltä sisämaahan päin ja Pohjanlahdella pituussuuntaan etelästä pohjoiseen sekä Suomenlahden pituussuuntaan lännestä itään. Satamaan johtavissa väylissä nimelliskulkusuunta on satamaan päin.
Käytännössä veneen turvallinen reitti tulee varmistaa ajan tasalla olevasta merikartasta.
SS-divisioona Leibstandarte Adolf Hitler
Leibstandarte Adolf Hitler (LAH, LSSAH tai Leibstandarte) oli 1. SS-panssaridivisioona ("1. SS-Panzer-Division Leibstandarte SS Adolf Hitler"). Leibstandarten tarina alkoi kansallissosialistisen puolueen varhaisvuosina Adolf Hitlerin henkilökohtaisena eliittiturvamiesjoukkona.
Toisessa maailmansodassa joukko kasvoi kokonaiseksi divisioonaksi, joka kantoi Adolf Hitlerin nimeä käsivarsinauhoissaan. Leibstandarte oli Kolmannen valtakunnan kuuluisimpia divisioonia. Leibstandarte Adolf Hitler oli merkittävin saksalainen osapuoli Prohorovkassa Kurskin taistelussa.
Yksikön tunnuksena ollut avain tulee sen ensimmäisen komentajan Joseph Dietrichin sukunimestä, joka tarkoittaa tiirikkaa.
Leibstandarten osastoja syyllistyi useisiin sotarikoksiin siviiliväestöä ja sotavankeja kohtaan.
GMSK
GMSK () on taajuusmodulaation ja vaihemodulaation yhdistävä FSK-tyyppinen digitaalisen tiedon modulointiin tarkoitettu menetelmä. GMSK pyrkii käyttämään mahdollisimman kapeaa taajuusaluetta, jolloin se soveltuu hyvin digitaalisten radiosignaalien koodaamiseen. GSM-järjestelmä käyttää GMSK-modulointia siirtämään digitaalista puhetta ja dataa (GPRS).
GMSK-moduloinnissa lähetettävän datan bittivirta muunnetaan sakara-aaltosignaalien vaihe-eroiksi ja tämä sakara-aaltosignaali suodatetaan sopivan levyisen Gaussin funktion (filtterin) mukaan pyöristetyiksi pulsseiksi. GMSK-signaali muodostetaan pyöristetystä pulssista taajuusmodulaatiolla.
Taajuusmoduloinnissa lähetin ja vastaanotin on synkronoitava ja GSM tekee sen lähettämällä purskeen pelkkää kantoaaltoa säännöllisesti FCCH (Frequency Correction CHannel) -kanavalla.
GMSK on MSK:n alalaji "(Minimum Shift Keying)".
PSK
Vaiheavainnus eli PSK () kuuluu eksponentiaalisten modulaatiomenetelmien luokkaan. Vaihemoduloinnissa moduloiva signaali, viesti, muuttaa kantoaallon vaihetta suoraan ja hetkellinen vaihe kertoo sanoman arvon. Digitaalisessa vaihemoduloinnissa on päätettävä, mitä vaihetta käytetään millekin binäärisen symbolin arvolle. Esimerkiksi BPSK:ssa, binäärisessä vaiheavainnuksessa, voidaan määritellä vaihe nolla astetta merkitsemään viestin arvoa 0 ja +180 astetta merkitsemään viestin arvoa 1.
Vaihemoduloinnissa on lähetin ja vastaanotin synkronoitava.
PSK:n lajeja ovat:
BPSK, Binary Phase Shift Keying, binäärinen vaiheavainnus käyttää kahta kantoaallon vaihetta ilmaisemaan binäärisen viestin arvon 0 tai 1 esimerkiksi 0 ja +180 astetta. Modulointinopeus (Baud) on sama kuin bittinopeus, koska käytössä on vain kaksi symbolia. Yleinen ja yksinkertainen tapa synkronoida lähetin ja vastaanotin on lähettää nollavaiheista kantoaaltoa tietyn ajanjakson ajan ja vastaanotin synkronoi itsensä ja tietää, että tämä vaihe esittää binääristä nollaa.
QPSK, Quadrature Phase Shift Keying, nelivaiheinen vaiheavainnus käyttää neljää kantoaallon vaihetta, esimerkiksi 0, +90, +180 ja +270 astetta, ja voi ilmaista 4 numeroarvoa 0 - 3 eli kaksi bittiä (00, 01, 10, 11). QPSK signaalikonstellaatio on identtinen 4-QAM signaalin kanssa.
8PSK, 8-PSK, 8 Phase Shift Keying, 8-vaiheavainnus on PSK:n muoto, jossa symbolissa on käytössä 8 vaihetta ja siten voidaan ilmaista 8 numeroarvoa 0 - 7 eli kolme bittiä (000, 001, 010, 011, 100, 101, 110, 111). Esimerkiksi EDGE käyttää 8PSK-modulointia GSM-verkossa datasiirtoon (vrt. GMSK).
Bohrin säde
Bohrin atomimallissa Bohrin säde (formula_1) on elektronin alimman energiatilan säde:
formula_2
missä:
ja
Bohrin säteen arvo on 5,29189379×10 m, noin 53 pikometriä (tai noin puoli ångströmiä).
Bohrin sädettä käytetään usein atomifysiikan laskuissa mittayksikkönä.
Aarnihauta
Aarnihaudat ovat suomalaisessa kansanperinteessä taianomaisia paikkoja, joihin on haudattu aarre. Samantapaisia tarinoita on kerrottu laajalti Euroopassa.
Monin paikoin Suomessa hiidenkiukaita eli röykkiöhautoja on voitu pitää aarnihautoina. Tämä uskomus oli todennäköisesti syntynyt siitä, että röykkiöhaudoista löydettiin toisinaan vainajan mukaan laitettuja arvoesineitä. Joskus aarnihaudan uskottiin olevan salaperäisellä kentällä tai aukiolla, joskus taas suossa tai veden alla.
Monissa tarinoissa kerrottiin virvatulten eli aarnivalkeiden (tai aarretulien, aarreliekkien) palavan aarnihaudan luona. Varsinkin juhannusyönä ajateltiin virvatulten merkitsevän aarteen paikkaa. Virvatulen ilmaantuminen aarnihaudalle merkitsi yleensä otollista aikaa saada aarre nousemaan maan kätköistä, tai että aarre oli jo kohonnut esiin. Usein aarretta merkitsevän virvan kerrottiin olevan vihreä tai sininen. Harvinaisia kertomuksissa aarnihautoihin yhdistettyjä ilmiöitä ovat aarnihaudalta kohoava savu tai sieltä kantautuvat äänet, jopa aavemaiset ihmisäänet. Yleensä kertomuksiin virvatulista ei kuitenkaan kuulu savua tai ääniä, vaan virvatulet ovat tunnusomaisesti hiljaisia.
Aarnihaudalla saattoi olla vartijanaan haltiamainen olento, josta voitiin käyttää nimityksiä "Aarni", Kratti tai haltija. Olento saattoi maata aarteen päällä sitä vartioiden, tai puhdistaa arvometalleja liekillä, jolloin näkyi virvatuli. Kaikkiin tarinoihin aarnihaudoista ei kuitenkaan kuulu tällaista olentoa.
Tarinat kertoivat ihmisten paenneen vainoja ja jättäneen aarnihautoihin kalleuksiaan. Aarre saattoi olla esimerkiksi rahoja kuparikattilassa. Myös alueella asuneiden lappalaisten tai taruolentojen kerrottiin lähdettyään jättäneen aarnihautoihin aarteita.
Useissa tarinoissa aarnihautoja tehdessä oli pantu sellainen uhri (katso uhrin pano), että aarteen saisi ylös vain tiettyjä tunnustekoja tekemällä tai vain tiettyyn aikaan (kuten juhannusyönä). Eräs tunnusteko oli jonkun rautaesineen heittäminen aarreliekkiin. Erään aarteen saattoi taas nostaa vain hautaajan omalla kädellä, ja tämän takia käsi varastettiin hänen haudastaan. Usein tunnusteko kuitenkin oli hyvin vaikea tai täysin mahdoton toteuttaa, kuten karauttaa paikalle yksiöisellä (eli eilen syntyneellä) orilla yksiöistä jäätä myöten, tai kyntää maa kukolla ja karhia kanalla.
Jos mies oli rikas, saatettiin hänen maillaan arvella olevan aarnihauta, josta mies kävi aika ajoin nostamassa lisää kalleuksia.
Seinäjoen ammattikorkeakoulu
Seinäjoen ammattikorkeakoulu (SeAMK) () on Seinäjoella sijaitseva ammattikorkeakoulu. Se toimii myös Ilmajoella. Vuonna 2015 SeAMKissa opiskelee noin 5 000 opiskelijaa.
SeAMKin toiminta keskittyy kahdelle kampukselle. Pääkampus sijaitsee teknologia- ja innovaatiokeskus Framissa, Joupin ja Marttilan kaupunginosissa ja Ilmajoen kampus sijaitsee koulutilalla kunnassa. Seinäjoen ammattikorkeakoulua hallinnoi Seinäjoen Ammattikorkeakoulu Oy.
Seinäjoen ammattikorkeakoulu tarjoaa koulutusta tutkimus- ja kehittämispalveluja kuudella koulutusalalla. Alat ovat kulttuuriala, liiketalouden ala, luonnonvara-ala, ravitsemisala, sosiaali- ja terveysala sekä tekniikan ala. Mahdollisuutena on opiskella AMK-tutkinto päiväopintoina (päivätoteutus) tai työn ohessa (monimuotototeutus). Tarjolla on lisäksi ylempien AMK-tutkintojen koulutusta, erikoistumisopintoja, täydennyskoulutusta sekä avoimen AMK:n opintoja.
SeAMKissa toteutetaan soveltavaa tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoimintaa (TKI), jolla on tiivis yhteys opetukseen ja opinnäytetöihin. TKI-toiminnalla edistetään ja tuetaan alueen yritysten ja organisaatioiden kehitystoimintaa.
SeAMKissa on yli 25 koulutusta, joista osa on englanninkielisiä. Valikoimassa on ammattikorkeakoulututkintoon johtavia koulutuksia, joissa voi suorittaa tutkinnon joko päivätoteutuksena opiskellen tai monimuotoisena joustavasti työn ohessa.
SeAMK tarjoaa myös ylempään AMK-tutkintoon johtavaa koulutusta, joka on tarkoitettu korkeakoulututkinnon suorittaneille ja työelämässä jo kokemusta saaneille henkilöille.
SeAMK tarjoaa tutkintoon johtavaa koulutusta seuraavilla aloilla ja tutkintonimikkeillä:
Seinäjoen ammattikorkeakoulu aloitti toimintansa vuonna 1992. Se muodostettiin yhdistämällä viisi oppilaitosta: Seinäjoella toimineet kauppaoppilaitos, teknillinen oppilaitos, sosiaalialan ja terveydenhuollon oppilaitokset sekä Ilmajoella toiminut maatalousoppilaitos. Vuonna 1995 Seinäjoen ammattikorkeakoulu oli yksi yhdeksästä vakinaistamisluvan saaneista ammattikorkeakouluista 39 hakijan joukossa. Vuonna 1997 oppilaitokseen liitettiin Tuomarniemen metsäoppilaitos Ähtärissä, vuonna 1999 Jurvan käsi- ja taideteollisuusoppilaitos, Kauhajoen koti- ja laitostalouden oppilaitos sekä Kauhavalla toiminut Suomen Yrittäjäopisto. Jurvassa aloitettiin muotoilualan amk-koulutus ja kulttuurialan koulutukseksi siirrettiin tekniikan alalta myös rakennuskonservointi, joka lakkautettiin 2013, samalla kun Jurvan, Ähtärin ja Kauhajoen toiminta siirrettiin Seinäjoelle.
Pohjois-Aasia
Pohjois-Aasiaan lasketaan yleensä kuuluvan vain Siperia.
Suurin kansanryhmä ovat venäläiset. Suurin etninen vähemmistöryhmistä ovat burjaatit, ja muita merkittävimpiä ovat jakuutit, saksalaiset ja tataarit.
Pohjois-Aasian pohjoisimmat osat kuuluvat kylmään vyöhykkeeseen, mutta suurin osa pinta-alasta on kuitenkin lauhkealla vyöhykkeellä. Pohjois-Aasiassa vaikuttaa mannerilmasto eli kesän ja talven lämpötilaerot ovat suuret. Ilmasto on kosteudeltaan hyvin kuiva.
Pohjois-Aasian suuria jokia ovat Jenisei, Amur, Lena. Vuoristoja ovat mm. Altain vuoristo ja Verhojanskvuoristo. Suurin järvi Siperiassa on Baikaljärvi. Suurimmat kaupungit ovat Länsi-Siperian Novosibirsk, Omsk ja Itä-Siperian Irkutsk.
Ceteris paribus
Ceteris paribus on latinaa ja tarkoittaa "muiden asioiden pysyessä yhtäläisinä". Kausaliteettia selitettäessä voidaan käyttää termiä "ceteris paribus" viittaamaan siihen, että selitetyn lähtötilanteen ja annettujen lähtöarvojen lisäksi myös kausaalisen prosessin ulkopuolisten tekijöiden muutos saattaa vaikuttaa prosessin lopputulokseen.
Termiä käytetään usein taloustieteissä kuvaamaan dynaamisen järjestelmän tiettyjen osaprosessien toimintaa, kun kaikki vaikuttaa kaikkeen.Voidaan esimerkiksi sanoa, että jos pihvin hinta laskee,"ceteris paribus", yhä useammat ihmiset ostavat pihviä.
Tällöin muita kysyntään liittyviä muutoksia kuin lihan hinnan muutos ei tapahdu.
Nouméa
Nouméa on Uuden-Kaledonian pääkaupunki. Kaupunki kattaa noin 46 neliökilometrin alueen, ja vuoden 2014 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 99 926. Se on asukasluvultaan Uuden-Kaledonian suurin kaupunki.
Vuonna 1854 ranskalainen laivastoupseeri "Tardy de Montravel" ihastui Nouméan luonnonsatamaan ja otti alueen haltuunsa. Kaupunki toimi Ranskan rangaistussiirtolana 1864—1897 ja Yhdysvaltojen armeijan tukikohtana toisessa maailmansodassa.
Kaupungin aiempi nimi oli "Port de France".
CFP-frangi
CFP-frangi (ransk. "franc Pacifique" tai "franc CFP", CFP tulee sanoista "Colonies françaises du Pacifique" – Ranskan siirtomaat Tyynellämerellä) on rahayksikkö, jota käytetään Ranskalle kuuluvilla Tyynenmeren alueilla Ranskan Polynesiassa, Uudessa-Kaledoniassa ja Wallis ja Futunasaarilla. Sen virallinen valuuttalyhenne on XPF.
1. tammikuuta 1999 lähtien CFP-frangi on ollut sidottuna euroon kiinteällä kurssilla 1 000 XPF = 8,38 €.