hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
8. jääkäripataljoona
8. jääkäripataljoona eli Karjalan jääkärit oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatin 4. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Lennart Oesch. Pataljoona koottiin Sortavalassa.
Pataljoona oli komentajansa Karl Lennart Oeschin perustama. Ja sen esikunta sijaitsi sen muodostamisvaiheessa Sortavalassa ja sen 1. ja 4. komppania muodostettiin Sortavalassa ja 2. ja 3. komppania Elisenvaarassa. Pataljoona kuului sodan alussa 3. jääkärirykmenttiin ja myöhemmin 4. jääkärirykmenttiin.
Pataljoona siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen joukkojen uudelleen ryhmittelyn yhteydessä Antreaan, missä se tulisi osallistumaan Viipurin valtaukseen. Pataljoona lähti matkaan Tampereelta 18. huhtikuuta 1918 ja saapui pataljoonalle määrättyyn kokoontumispaikkaan Antreaan 19. - 20. huhtikuuta 1918.
Pataljoonasta muodostettiin sodan jälkeen Pohjolan Jääkäripataljoona
Päällikkö: jääkärikapteeni Karl Gunnar Heinrichs (siirrettiin 26. maaliskuuta 11. jääkäripataljoonan komentajaksi), jääkärikapteeni Aarne Koskenalho (kaatui Raudussa 4. huhtikuuta 1918), jääkäriyliluutnantti Väinö Vilho Lankinen (6. huhtikuuta alkaen). Koottin Sortavalan miehistä.
Päällikkö: jääkärikapteeni Kaarlo Kalervo Kari (siirrettiin komppanioineen 6. maaliskuuta 9. jääkäripataljoonaan 3. komppaniaksi), jääkäriluutnantti Armas Heikki Ahlroth myöh. Arajuuri (toimi aikaisemmin komppaniassa joukkueenjohtajana), jääkäriyliluutnantti Kaarle Massinen. Koottin Sortavalan miehistä.
Päällikkö: jääkärikapteeni Armas Josef Berg myöh. Perksalo (siirrettiin 24. maaliskuuta komppanioineen 11. jääkäripataljoonaan), jääkäriluutnantti Ensio Edvard Gabriel Groundstroem (ajalla 5. huhtikuuta - 12. huhtikuuta 1918), jääkärikapteeni Einari Walter Weijo. Koottin Elisenvaaran miehistä.
Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Emil Alfons Hagelberg. Koottiin Elisenvaaran miehistä.
Joukkueen varajohtajana jääkärivääpeli Joel Eskola (siirrettiin 9. jääkäripataljoonaan, esikuntavääpelinä ja taistelulähettinä sekä myöhemmin joukkueenjohtajana jääkärivaravääpeli Birger Oscar Geffert, esikuntaupseerina jääkäriluutnantti Yrjö Oskari Hakkila (siirrettiin 9. maaliskuuta 1. komppaniaan joukkueenjohtajaksi), pataljoonan muonitusupseerina jääkärivänrikki Ivar Johannes Heinrich Alexander Hinz (siirrettiin 24. maaliskuuta 4. jääkärirykmenttiin), joukkueenjohtajana jääkärivääpeli Valtteri Roope Karmo (siirrettiin 5. maaliskuuta 9. jääkäripataljoonaan), pataljoonan esikuntavääpelinä jääkärivääpeli Väinö Armas Lindroos (haavoittui 4. huhtikuuta 1918), pataljoonan kuormastopäällikönä jääkärivaravääpeli Taneli Nevala, patajoonan adjutanttina jääkärivänrikki Matti Johannes (Hannes) Olkkonen, lääkintäaliupseerina jääkärivaravääpeli Fredrik Villiam Saarela (siirrettiin 18. jääkäripataljoonaan), pataljoonan esikunnassa muonitusaliupseerina jääkärivaravääpeli Isak Viktor Tuominen, pataljoonan adjutanttina jääkärivaravääpeli Herman Uimonen (siirrettiin 3. maaliskuuta Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoonaan).
9. jääkäripataljoona
9. jääkäripataljoona oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatin 4. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärimajuri Harald Öhquist (Öhquist perusti ja järjesti pataljoonan). Pataljoona muodostettiin rintamalle lähdettäessä 7. ja 8. jääkäripataljoonan miehistä.
Pataljoona siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen joukkojen uudelleen ryhmittelyn yhteydessä Antreaan, missä se tulisi osallistumaan Viipurin valtaukseen. Pataljoona lähti matkaan Tampereelta 18. huhtikuuta 1918 ja saapui pataljoonalle määrättyyn kokoontumispaikkaan Antreaan 19.–20. huhtikuuta 1918.
Pataljoonasta muodostettiin sodan jälkeen Tampereen Rykmentti.
Päällikkö: jääkärikapteeni Wiljo Einar Tuompo (8. maaliskuuta 1918 alkaen ja siirrettiin 25. maaliskuuta 11. jääkäripataljoonaan), jääkärikapteeni Kaarlo Kari, jääkäriyliluutnantti Hilding Hedengren (28. huhtikuuta alkaen).
Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Väinö Palomäki (6. maaliskuuta 1918 alkaen, palveli aikaisemmin hetken myös 4. komppaniassa).
Päällikkö: jääkärikapteeni Kaarlo Kari (siirrettiin komppaniansa kera 25. maaliskuuta 1918 alkaen pataljoonan 1. komppaniaksi), jääkäriyliluutnantti Valter Wisén.
Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Georg Mandelin (5. maaliskuuta alkaen), 4. komppanianpäällikkönä jääkäriyliluutnantti Arvid Wennerström (siirrettiin 8. huhtikuuta 18. jääkäripataljoonaan), jääkäriluutnantti Oiva Olenius.
Pataljoonan aseupseerina jääkärivänrikki Johan Hyvönen (siirrettiin 8. toukokuuta 2. komppaniaan), jääkäriluutnantti Viljo Kauppila (siirrettiin 25. maaliskuuta 11. jääkäripataljoonaan), jääkärialiupseeri Kustaa Jaakko Luoma (siirrettiin 13, huhtikuuta 8. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan), pataljoonassa adjutanttina jääkäriluutnantti Onni Parviainen, jääkärialiupseeri Oskar Pirinen (siirrettiin 1. huhtikuuta 5. jääkäripataljoonaan), pataljoonan kuormastopäällikkönä jääkärivaravääpeli Oskar Pyhälahti, jefreitteri Matti Torvikoski (siirrettiin 1. jääkäriprikaatin esikuntaan lähettiupseeriksi), pataljoonan esikunnassa kuormastoaliupseerina jääkärialiupseeri Matti Nöjd myöh. Tyytyä, adjutanttina jääkäriluutnantti Eino Polón (siirrettiin 6. huhtikuuta 4. jääkärirykmentin adjutantiksi).
11. jääkäripataljoona
11. jääkäripataljoona oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatin 4. jääkärirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Karl Gunnar Heinrichs, Jääkäriluutnantti Evert Oskar Ekman (30. maaliskuuta 1918 alkaen).
Pataljoona siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen joukkojen uudelleen ryhmittelyn yhteydessä Antreaan, missä se tulisi osallistumaan Viipurin valtaukseen. Pataljoona lähti matkaan Tampereelta 18. huhtikuuta 1918 ja saapui pataljoonalle määrättyyn kokoontumispaikkaan Antreaan 19.–20. huhtikuuta 1918.
Päällikkö: jääkärikapteeni Viljo Einar Tuompo (25. maaliskuuta 1918 alkaen).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Hugo Henrik Turunen (25. maaliskuuta 1918 alkaen hanet siirrettiin 1. huhtikuuta 1918 komppaniaan joukkueenjohtajaksi Lagerstamin tullessa hänen tilalleen), jääkärikapteeni Karl Harry Lagerstam (1. huhtikuuta 1918 alkaen).
Päällikkö: jääkärikapteeni Armas Josef Berg myöh. Perksalo (24. maaliskuuta 1918 alkaen).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Karl Waldemar Henrikson (siirrettiin 18. jääkäripataljoonaan), jääkäriluutnantti Väinö Armas Kallio.
Joukkueenjohtajana jääkäriluutnantti Ernst Reinhold von Essen (siirrettiin 3. huhtikuuta aluksi 4. täydennyspataljoonaan ja edelleen 18. jääkäripataljoonaan), varusaliupseerina jääkärivääpeli Yrjö Kaski, muonitusupseerina jääkärikapteeni Karl Harry Lagerstam (siirrettiin myöhemmin 2. komppanian päälliköksi), adjutanttina jääkärivänrikki Verner August Viklund myöh. Viikla, kuormastonjohtajana jääkärialiupseeri Urho Anselm Viitanen.
Kääntöpiiri (kustantamo)
Kääntöpiiri oli 1980-luvun lopulla perustettu suomalainen pienkustantamo, joka oli erikoistunut julkaisemaan naiskirjailijoiden kirjoittamaa ja kehitysmaa-aiheista kirjallisuutta. 1990-luvun alussa yhtiö julkaisi lehteä "Kääntöpiiri: Naisten kirjallisuus- ja kulttuurilehti". 1990-luvun lopulla julkaisutoiminta loppui ja Like-kustantamo osti yhtiön. Kääntöpiiri toimi Liken piirissä muutaman vuoden ajan erillisenä yhtiönä kunnes sulautettiin lopullisesti Likeen.
Bobby Bauer
Robert Theodore "Bobby" Bauer (16. helmikuuta 1915, Waterloo, Ontario – 16. syyskuuta 1964) oli kanadalainen ammattijääkiekkoilija, joka pelasi 10 kautta National Hockey Leaguessa seuranaan Boston Bruins. Hänen pelipaikkansa oli oikea laitahyökkääjä.
Woody Dumart ja Milt Schmidt, olivat Bauerin ketjukavereita seuran voittaessa kaksi Stanley Cupia 1939 ja 1941. Kolmikko oli pelannut yhdessä jo Kitchener Greenshirtsissä OHA-sarjassa ja tuli tunnetuksi nimellä Kraut line. Bauer saavutti 260 tehopistettä 328 ottelussa, vaikka palveli aktiiviaikanaan Kanadan kuninkaallisissa ilmavoimissa toisessa maailmansodassa.
Tanskan–Preussin sota
Tanskan-Preussin sota (myös Saksan-Tanskan sota ja Schleswigin sota) tarkoittaa kahta Tanskan ja Preussin välillä käytyä sotaa:
Harlem Globetrotters
Harlem Globetrotters on näytösotteluita pelaava yhdysvaltalainen koripallojoukkue, joka peleissään yhdistää urheilun viihteeseen.
Joukkueen perusti Abe Saperstein vuonna 1926 Chicagossa, mutta seura otti nimeensä sanan "Harlem" korostaakseen taustaansa Yhdysvaltain afroamerikkalaisen väestön piirissä. Vuosien mittaan Globetrotters on pelannut yli 20 000 ottelua 118 maassa.
Elisabeth Tarras-Wahlberg
Astrid Birgitta Elisabeth Tarras-Wahlberg (o.s. von Engelhardt, s. 15. syyskuuta 1950 Kristianstad, Ruotsi) on ruotsalainen hovimarsalkka. Hän toimi Ruotsin hovin tiedotuspäällikkönä vuosina 1995–2004.
Vuosina 1973–76 Tarras-Wahlberg toimi Svenska institutetin tiedotus- ja lehdistösihteerinä sekä Aktuellt om Sverigen toimittajana. Vuonna 1976 hän aloitti kuninkaankanslian lehdistöassistenttina. Vuodesta 1979 vuoteen 1987 hän toimi lehdistösihteerinä hovimarsalkan virastossa. Vuonna 1988 Tarras-Wahlberg aloitti hovin lehdistöpäällikkönä ja toimi virassa vuoteen 1995 saakka, jolloin hänestä tuli hovin tiedotuspäällikkö. Nykyisin hän toimii hovimarsalkkana. Hän on työskennellyt myös TV4:n kuninkallisiin liittyvien asioiden raportoijana ja Qatarin emiirin neuvonantajana.
Eric Hosking
Eric Hosking OBE (2. lokakuuta 1909 Lontoo-22. helmikuuta 1991 Lontoo) oli englantilainen valokuvaaja, joka tuli kuuluisaksi lintukuvistaan.
Hoskingin ura alkoi 1929. Hän kokeili erilaisia lintukuvauksen tekniikoita uransa ensimmäisenä vuosikymmenenä, mutta vailla ihmeempää kaupallisata menestystä. Hän käytti ensimmäisenä salamaa lintuja kuvatessaan. Hän pääsi yleisön tietoisuuteen vasta onnettomuuden kautta, median uutisoidessa sen näyttävästi: kuvaustilanteessa lehtopöllö hyökkäsi hänen kimppuunsa ja kynsi puhkaisi hänen vasemman silmänsä. Tapahtuma toi hänelle runsaasti julkisuutta ja sitä kautta avautuivat markkinat hänen lintukuvilleen.
Hoskingin kuuluisin valokuva on kuva tornipöllöstä saaliin kanssa vuodelta 1934. Hänen luetuin kirjansa on omaelämäkerta "An Eye for a Bird" vuodelta 1970. Hän oli yksi niistä harvoista, joka ansaitsi elantonsa pelkästään lintuja valokuvaamalla. Hän kuvasi yli 2 000 lintulajia ja hänen kuva-arkistossaan oli 250 000 mustavalko- ja 100 000 värikuvaa.
Hosking oli Nature Photographic Societyn puheenjohtaja, British Ornithologists' Unionin varapuheenjohtaja, Royal Society for the Protection of Birdsin varapuheenjohtaja, British Naturalists' Associationin varapuheenjohtaja ja Royal Photographic Societyn kunniapuheenjohtaja. Hänet palkittiin RSPB:n kultaisella mitalilla 1974 ja lyötiin ritariksi 1977 ansioistaan luonnonhistoriallisista valokuvista ja työstään linnustonsuojelussa.
Hoskingilta on julkaistu suomeksi teos "Linnut ja linnunpesät" (1972, WSOY, ISBN 951-0-00143-0), yhdessä Winwood Readen kanssa.
Aleksis Kiven koulu
Aleksis Kiven peruskoulu sijaitsee Helsingin Porvoonkadulla, Alppiharjun kaupunginosassa Harjun osa-alueella. Koulussa opetetaan oppilaita luokilla 1–9.
Aleksis Kiven peruskoulun kiinteistössä toimii myös muutamia Kalasataman peruskoulun (ent. Brahenpuiston koulu, ent. Ebeneser-koulu) luokkia.
Aleksis Kiven peruskoulun rakennuksen suunnitteli kaupunginarkkitehti Gunnar Taucher. Se oli sanomalehtien mukaan ”Suomen komein koulurakennus” ja valmistui 1. lokakuuta 1934. Koulu mainittiin pohjoismaiden suurimpana aina 1950-luvulle asti, ja enimmillään oppilasmäärä oli 1950-luvulla noin 2 500 oppilasta. Koska koulu aloitti toimintansa Aleksis Kiven satavuotisjuhlan aikoihin, sen nimeksi virallistui Aleksis Kiven kansakoulu. Aleksis Kiven Peruskoulu oli myös ensimmäinen Suomalainen koulu, jossa oppilaille oli oma suihku ja jossa tuettiin erityisvaikeuksia omaavia oppilaita.
Neuvostoliiton koneet pommittivat Kalliota aivan jatkosodan alussa heinäkuun 7. päivän aamuna 1941 ja Aleksis Kiven koulun naapurustoon osui useita pommeja. Yksi pommeista osui eteläpäädyn kattoon. Vesikatto ja ullakkokerros vaurioituivat ja itäjulkisivun ikkunoista särkyi suurin osa. Suuremmat vauriot syntyivät jatkosodan loppuvaiheissa 26. ja 27. päivien välisenä yönä helmikuussa 1944 Helsingin suurpommituksissa. Silloin rakennuksen eteläpäätyyn lähes samaan paikkaan kuin kesällä 1941 osui tuhoisampi pommi, joka romahdutti kaksi ylintä kerrosta noin 20 metrin matkalta. Rakennus korjattiin alkuperäiseen asuunsa melko nopeasti ja koulu saattoi jatkaa toimintaansa.
Vuonna 1977 peruskoulu-uudistuksen yhteydessä Aleksis Kiven kansakoulusta tuli Aleksis Kiven ala-aste. Vuonna 1982 se yhdistettiin Kallion yläasteen kanssa yhtenäiseksi peruskouluksi, ja siitä lähtien on ollut käytössä koulun nykyinen nimi, Aleksis Kiven peruskoulu.
Koulussa alkoi mittava, kaksi vuotta kestävä peruskorjaus vuonna 2017.
Yläluokilla ilmaisutaito on yksi valinnaisaineista 8. ja 9. luokilla. Kahdeksannet luokat toteuttavat vuosittain teatteriproduktion. Koulu teki ennen yhteistyötä Kaupunginteatterin kanssa, mutta nykyisin koulu on yhteistyössä kaupungin eri taidelaitosten kanssa.
Koulussa toimii myös kuvataideluokka, jolle valitut oppilaat opiskelevat kuvataidetta 7. luokalla kolme tuntia ja 8. ja 9. luokilla neljä tuntia viikossa. Myös alakoulun 3. luokalta alkaa kuvataidepainotus, johon haetaan soveltuvuuskokeella.
Sonic Origami
Sonic Origami on Uriah Heepin syyskuussa 1998 julkaistu kahdeskymmenes studioalbumi, joka jatkaa "Sea of Light" -albumin progressiivisen rockin linjaa. Levyllä jatkaa sama kokoonpano kuin kolmella edellisellä studioalbumilla; Mick Box, Bernie Shaw, Trevor Bolder, Phil Lanzon ja Lee Kerslake. Albumi jäi Kerslaken viimeiseksi Uriah Heep -albumiksi.
Aloituskappale ”Between Two Worlds” on omistettu yhtyeen edesmenneille jäsenille David Byronille ja Gary Thainille.
Ill (Ranska)
Ill on Reinin sivujoki, joka sijaitsee koko pituudeltaan Alsacen alueella Ranskassa. Illin lähde sijaitsee Juravuoristossa, pienessä Winkelin kunnassa Haut-Rhinin departementissa. Illin juoksusuunta on pääosin koillinen. Sen sivujokia ovat muun muassa Largue, Doller, Thur, Lauch, Fecht, Giessen, Andlau, Ehn ja Bruche.
Tärkeimmät Illin varrella sijaitsevat paikkakunnat ovat Altkirch, Mulhouse, Colmar, Sélestat ja Strasbourg. Strasbourgin seudulla joki jakaantuu useaksi haaraksi. Strasbourgin vanhakaupunki sijaitsee Illin saarella. Ill laskee Reiniin heti Strasbourgin pohjoispuolella, Offendorfin kunnan alueella.
LinuxQuestions.org
LinuxQuestions.org (yleisesti lyhennettynä LQ) on englanninkielinen yhteisöpohjainen sivusto Linux-käyttäjille. Kesäkuuhun 2007 mennessä sivustolle oli rekisteröitynyt yli 300 000 jäsentä. Jerymy Garcian vuonna 2000 perustama LinuxQuestions.org on yksi suosituimmista ilmaisohjelmiin liittyvistä yhteisöistä. Sivusto tunnetaan parhaiten auttavaisuudestaan.
LinuxQuestions.org-sivuston suosituin osa on foorumi, jossa Linux-käyttäjät voivat jakaa tietämystään ja kokemuksiaan. Linux-aloittelijat voivat kysyä kysymyksiä ja kokeneet Linux-käyttäjät voivat neuvoa ongelmissa. Aiheita ovat muun muassa Linuxin turvallisuus, asentaminen ja verkkoon liittyvät asiat. Tällä hetkellä foorumi jakautuu seuraaviin osiin: LinuxQuestions.org, Linux, Enterprise Linux, Other *NIX Forum, Non-*NIX Forums. Tammikuuhun 2007 mennessä foorumeilla oli jo yli 2,5 miljoonaa viestiä.
5. maaliskuuta 2004 LinuxQuestions.org perusti oman wiki-sivuston, josta on tarkoitus tulla Internetin laajin Linuxiin keskittyvä sivusto. Ohjelmisto, jota tähän tehtävään käytetään, on MediaWiki.
LinuxQuestions.org-sivustolla on osio, jolta voi ladata levykuvatiedostoja Linuxin asentamista ja LiveCD:itä varten. Latausosion, wikin ja foorumin lisäksi sivustolla ovat seuraavat osiot:Huolimatta kasvustaan LinuxQuestions.org on vieläkin pääasiassa yhden henkilön ylläpitämä; Jeremy Garcia, omistaja ja perustaja, yhdessä moderaattoreiden kanssa ylläpitää sivustoa. LQ on aktiivinen yhteisö. Tämä näkyy konkreettisesti siinä, että LinuxQuestions.org-sivusto on edustettuna usein monissa konferensseissa, näyttelyissä sekä messuilla, pääasiassa vain Yhdysvalloissa. Edustusta erilaisissa tilaisuuksissa on kuitenkin ollut myös Isossa-Britanniassa ja Kanadassa.
Peter Graves
Peter Graves (oik. Aurness, 18. maaliskuuta 1926 Minneapolis, Minnesota – 14. maaliskuuta 2010 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi tähtiroolillaan televisiosarjassa "Vaarallinen tehtävä".
Graves syntyi Minneapolisissa, Minnesotassa, Ruth- ja Rolf-nimisten vanhempien pojaksi. Näyttelijä James Arness oli hänen vanhempi veljensä. Graves opiskeli Southwest High Schoolissa ja Minnesotan yliopistossa. Hän nai vuonna 1950 Joan Endressin, jonka kanssa hän sai kolme tytärtä.
Graves esiintyi myös lukuisissa tunnetuissa elokuvissa, joiden joukossa ovat "Viiden miehen armeija" (1969), "Hei, me lennetään!" (1980), "Pikku karkulainen" (1982) ja "Hei, taas me lennetään!" (1982). Hänet palkittiin Golden Globella vuonna 1971 suorituksestaan Jim Phelpsinä "Vaarallisessa tehtävässä". Hän oli roolistaan ehdolla myös Emmy-palkinnon saajaksi. Vuonna 1997 hän oli osa tekijäjoukkoa, joka sai parhaan asiaohjelman Emmyn televisiodokumentista "Judy Garland: Beyond the Rainbow". Hän oli kyseisen dokumentin juontaja. Syksyllä 2009 Graves sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ojat on rajat
Ojat on rajat on poprock-yhtye Aknestikin esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 1991 levymerkillä Poko Rekords. Levy on äänitetty SM-studiolla Oulussa julkaisuvuoden tammikuussa. Ari Vaahtera on tuottanut, äänittänyt ja miksannut sen.
Levykannen tekijät ovat Tappo & JT. Kannessa komeilevat Kikleeni ja Kökleeni.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Jukka Takalo ja Kai Latvalehto.
Syvät veet
Syvät veet on poprock-yhtye Aknestikin EP-levy, joka julkaistiin 8. toukokuuta 1992 levymerkillä Poko Records.
Kappaleet kirjoittaneet Jukka Takalo ja Kai Latvalehto, ellei toisin mainittu.
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto
Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälinen liitto ( eli IFRC) toimii Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansallisten yhdistysten keskusjärjestönä. Se perustettiin vuonna 1919, jolloin sen nimi oli "Punaisen Ristin kansainvälinen liiga" (). IFRC:n tehtäviin kuuluu kansainvälisen Punaisen Ristin liikkeen katastrofiavun koordinoiminen luonnonkatastrofeissa. IFRC muodostaa yhdessä Punaisen Ristin kansainvälisen komitean ja 186 kansallisen yhdistyksen kanssa Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälisen liikkeen.
Järjestön päämaja sijaitsee Sveitsissä, Geneven lähellä Vernierissä.
Punaisen Ristin kansainvälinen komitea
Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ( eli ICRC, eli "CICR") on Sveitsin Genevessä kotipaikkaansa pitävä humanitaarinen järjestö. Komiteaan kuuluu 25 jäsentä, jotka ovat Sveitsin kansalaisia. Se nimittää uusia jäseniä, kun edelliset eroavat tai kuolevat. Komitea on perustettu 1863 sveitsiläisen liikemies ja humanisti Henri Dunant’n johdolla. Se on saanut Nobelin rauhanpalkinnon 1917, 1944 ja yhdessä Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton kanssa 1963. ICRC on yksi harvoista kansainvälisesti tunnustetuista ei-valtiollisista organisaatioista. Sen asema perustuu Geneven sopimuksiin, jotka ovat yksi kansainvälisen humanitaarisen oikeuden perusasiakirjoista ja joista käytetään usein myös nimitystä ”sodan lait” ("jus in bello").
Johtava piispakunta
Johtava piispakunta (engl. "Presiding Bishopric") on Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkossa ja eräissä muissa mormonistisissa yhteisöissä korkein Aaronin pappeutta johtava elin. Se koostuu johtavasta piispasta ja kahdesta tämän kutsumasta neuvonantajasta. Kirkon muiden piispojen tapaan ensimmäisen piispakunnan jäsenet ovat ylipappeja Melkisedekin pappeudessa. Johtava piispakunta lasketaan kirkon yleisauktoriteetteihin.
Kirkon johtavan piispakunnan tehtävänä on kirkon ajallisista asioista (kuten kiinteisöt ja sijoitukset) huolehtiminen sekä piispojen toiminnan ohjaaminen ja koordinointi. Yhdessä ensimmäisen presidenttikunnan ja kahdentoista apostolin koorumin kanssa johtava piispakunta muodostaa kirkon kymmenysneuvoston, joka vastaa kymmenysvarojen käytöstä. Johtava piispakunta vastaa myös osaltaan Aaronin pappeuden koulutusohjelmasta, vaikka päävastuu tästä onkin Nuorilla miehillä.
Johtava piispakunta muodostaa myös yhdessä kahdentoista ylipapin kanssa kirkon yleisneuvoston, jonka tehtävänä on kurittaa ja mahdollisesti jopa erottaa kahdentoista apostolin koorumin ja ensimmäisen presidenttikunnan jäseniä. Tämä neuvosto on kuitenkin kokoontunut vain kahdesti, vuosina 1838 ja 1844, eikä sillä yleensä katsota olevan merkitystä kirkon nykyisessä hallinnossa.
Saihat
Saihat (myös Syhat tai Sayhut, ) on kaupunki Saudi-Arabian itäisessä aš-Šarqiyyan maakunnassa, Persianlahden rannalla. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 75 794.
Kaupungin kuvernöörinä toimii Muhammad bin Fahd. Varhaisimmat maininnat kaupungista ovat 1600-luvulta.
Caroline
Caroline on naisen nimi. Nimen suomalainen muoto on Karoliina.
Suomessa nimi Caroline on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu elokuuhun 2018 mennessä noin 1630 henkilölle, joista hieman yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä. Vuodesta 2020 lähtien Carolinen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 20. toukokuuta.Caroline on ollut seuraavien Britannian kuninkaallisen laivaston alusten nimi:
Citizen Watch
Citizen Watch Co. on japanilainen yritys ja yksi maailman suurimmista kellovalmistajista. Kellotehdas on alun perin perustettu nimellä "Shokosha Watch Research Institute" vuonna 1918. Nykyisen nimensä se otti 28. toukokuuta 1930. Nimi on peräisin vuonna 1924 myyntiin tulleesta taskukellosta.
Citizen on tunnettu muun muassa Eco-Drive -kelloistaan, jotka toimivat aurinkopaneelilla.
Perinteisten analogisten kellojen ohella toinen tunnettu Citizenin kellotyyppi on Ana-Digi, joissa on analogisen osoitinnäytön alapuolella pieni digitaalinen näyttö. Alkuperäisessä Ana-Digissä digitaalinen näyttö oli isompi, ja pienempi analoginäyttö sijaitsikin alapuolella. Citizen käänsi nämä toisinpäin huomattuaan osoitinnäytön paremman käytännöllisyyden (esimerkiksi auringonvalossa). Digitaalinäytössä on monia toimintoja kellonajan näyttämisen lisäksi, esim. päivämäärä, herätys, sekä sekuntikello. Kellotaulun sisällä digitaalinäytön yläpuolella on pieniä polttimoita, joilla näytön voi valaista pimeässä. Joidenkin lähteiden mukaan se on ainakin jollain aikavälillä suomen myydyin ja suosituin kello.
Kellojen lisäksi Citizen valmistaa myös taskulaskimia sekä esimerkiksi kannettavia televisioita ja tietokoneiden tulostimia.
Citizen osti yhdysvaltalaisen Bulovan vuonna 2008, kasvaen samalla maailman suurimmaksi kellovalmistajaksi.
Laurel Blair Salton Clark
Laurel Blair Salton Clark (10. maaliskuuta 1961 – 1. helmikuuta 2003) oli lääketieteen tohtori, Yhdysvaltain merivoimien kapteeni ja Nasan astronautti. Hän sai surmansa avaruussukkula Columbian onnettomuudessa, lennolla STS-107, toimiessaan avaruussukkulalennolla asiantuntijana.
Clark syntyi Amesissa Iowassa, mutta piti Wisconsinin Racinea kotikaupunkinaan. Hän valmistui William Horlick High Schoolista 1970 ja sai luonnontieteen kandidaatin tutkinnon eläintieteessä Wisconsinin–Madisonin yliopistosta 1983. Lääketieteen tohtoriksi Clark valmistui samasta yliopistosta vuonna 1987.
Clark oli naimisissa. Aviomiehensä Jonin kanssa heillä on yhteinen poika, Iain. Clark harrasti sukellusta, retkeilyä, pyöräilyä, laskuvarjohyppäämistä, lentämistä ja matkustelua. Hän oli myös Gamma Phi Beta -sisarkunnan jäsen.
Sōbetsu
Sōbetsu () on Japanin kunta Hokkaidōn saarella Iburin yleiskehitystoimiston Usun piirikunnassa. Se sijaitsee sisämassa Muroranin pohjoispuolella Tōyajärven itärannalla. Sōbetsun alueella kohoavat Usun ja Shōwa-shinzanin tulivuoret. Kunnassa on 2 622 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 205,01 neliökilometriä.
Suomen animeunioni
Suomen Animeunioni on kommunikaatiokanava monien Suomen paikallisesti toimivien animeyhdistyksien välillä. Unioniin kuuluvat yhdistykset toimivat itsenäisesti mutta unioni pyrkii organisoimaan yhteisiä asioita ja intressejä. Tällaisia ovat muun muassa erilaisten tapahtumien järjestäminen ja niissä mukana olo, mediakontaktit sekä yhteiset kampanjat.
Animeunioni toimii pääasiassa Internetin välityksellä, mutta aika ajoin se järjestää myös kokouksia ja vapaamuotoisempia yhteisiä tapaamisia. Animeunionin jäsenyhdistykset toteuttavat yhteistyössä erilaisia palveluja ja tapahtumia. Tunnetuin yhteisistä tapahtumista on Animecon.
Otakut on Espoossa toimiva Teknillisen Korkeakoulun Ylioppilaskunnan yhteydessä oleva animeyhdistys, joka perustettiin toukokuussa 1996. Otakut lienee näin ollen vanhin alan yhdistys Suomessa.
Tampereen seudun Anime- ja mangayhteisö Hidoi ry on vuonna 2000 perustettu Tampereella vaikuttava järjestö.
Turun Animeseura ry, nykyiseltä nimeltään Turun Anime- ja Mangaseura Senpai ry on turkulainen animeseura, joka on perustettu 10. joulukuuta 1999 ja jonka ensimmäinen aktiivinen toimintavuosi oli 2000. Turun Animeseura on Turun yliopiston ylioppilaskunnan alayhdistys. Perustajajäsenet ovat Simo ja Petra Suntila, Natalie Prévost sekä Jani Achrén. Perustajajäsenet muodostivat myös ensimmäisen hallituksen. TAS on yksi Suomen ensimmäisistä japanilaisen animaation, sarjakuvan ja populaarikulttuurin harrastamiseen keskittyneitä yhdistyksistä.
Turun Animeseura omistaa oikeudet Animecon-nimeen. Ensimmäinen Animecon järjestettiin Turussa vuonna 1999 Finnconin yhteydessä.
Suomen sisällissodan valkoisten ilmavoimat
Ilmavoimat oli valkoisen armeijan ilmatiedusteluun käytetty sotilasosasto. Ilmavoimien päällikkö oli 12. maaliskuuta 1918 alkaen ruotsalainen kapteeni John-Allan Hügerth. Hän oli suoraan yleisesikunnan päällikön alaisuudessa. Hänet syrjäytti myöhemmin saksalainen kapteeni Carl Seber, joka oli suoraan päämajoitusmestarin alaisuudessa.
Suomen sisällissodan lopussa valkoisen armeijan ilmavoimat oli jaettu Antrean, Lappeenrannan ja Tampereen osastoon sekä Uttiin perustettuun lentokouluun.
Kolhon kentältä tehtiin tiedustelulentoja Muroleen rintamalle. Näiltä lennoilta saatiin esimerkiksi tieto vihollisen perääntymisestä Muroleen vahvoista taisteluasemista. Maaliskuun 19. lentotoiminta keskittyi Tampereen seudulle, jossa koneita käytettiin pienien pommien ja lentolehtisten pudottamiseen Tampereen kaupunkialueelle.
Maaliskuun lopulla Antreaan perustettiin lento-osasto, mutta sen kaluston heikon kunnon johdosta osaston ruotsalaiset lentäjät eivät uskaltautuneet niillä ilmaan. Antrean osaston saatua Viipurin suojeluskuntakapteeni K. Torikan avulla neljä suksilla varustettua Nieuport-konetta venäläisine lentäjineen pääsi tiedustelutoiminta Antrealtakin vaatimattomasti käyntiin.
Sodan syttyessä oli Suomeen ili Venäjän asevoimista tullut kaksi suomalaista sotilaslentäjää. Aliluutnantti Valfrid Nykänen jäi sodan alussa ollessaan matkalla kohti valkoisten joukkoja Hämeenkyrössä punaisten vangiksi ja murhattiin. Luutnantti Väinö Mikkola joutui myös joutui myös punaisten vangiksi Helsingissä. Hän vapautui vasta saksalaisten huhtikuussa 1918 vallatua Helsingin.
Ilmavoimilla oli ainakin sodan alussa vain ulkomaalaisia ohjaajia, joista kahdeksan oli ruotsalaisia. Tähystäjinä toimivat kolme ruotsalaista, yksi tanskalainen ja yksi suomalainen, Arvi Pajunen. Antreassa oli osin pidätettyinä, osin lentäjinä neljä Venäjältä loikannutta sotilaslentäjää. Maaliskuun lopussa ilmavoimiin liittyi uusia lentäjiä, m.m. tanskalaisen lentäjäluutnantti Knut von Clausson-Kaasin ja Saksasta jääkärilentäjäluutnantti Bertel Efraim Mårtensonin. Mårtenson suoritti sodan aikana tiedustelulentoja Viipuriin ja Karjalankannakselle. Hänen asemapaikkansa oli sodan ajan Antrean lentoasema.
Valkoisen armeijan ilmavoimat menetti viisi miestä sodassa, joista 2 ruotsalaista lentäjää, 2 suomalaista tähystäjää (m.m. Sigurd Nylund) ja saksalainen lentäjäluutnantti von Bülow.
Normaalibiografia
Normaalibiografialla tarkoitetaan yleisesti hyväksyttyä ja "normaalina" pidettyä ihmisen elämänkaarta. Normaalibiografia on vaihdellut ajasta ja kulttuurista riippuen.
Teollisen ajan länsimaisena normaalibiografiana pidetään yleisesti seuraavaa mallia:
Peter Büchner on kuvannut muuttunutta saksalaista lapsuutta normaalibiografiakäsitteen avulla (Normalbiographie). Normaalibiografia on historiallisesti spesifi elämäkerrallinen malli, jolla voidaan kuvata jonkun sukupolven edustajien elämänkaaren yhteisiä piirteitä. Malli ei ole mitenkään universaali; esimerkiksi luokka-asemaltaan erilaisten perheitten lapsilla voi olla hyvinkin erilainen lapsuus. Normaalibiografian avulla pyritään yleisten tendenssien kuvaukseen.
Pascal Leclaire
Pascal Leclaire (s. 7. marraskuuta 1982 Repentigny, Quebec) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän kärsi pahoista lonkkavaivoista, joiden takia hän joutui lopettamaan uransa jo alle 30-vuotiaana. Hänen viimeiseksi seurakseen ennen uransa lopettamista jäi NHL-seura Ottawa Senators.
Leclaire pelasi QMJHL-junioriliigassa Halifax Mooseheadsissä ja Montreal Rocketissa 1998–2002. Columbus Blue Jackets kiinnostui Leclairen kyvyistä, ja varasi hänet ensimmäisellä kierroksella . Vielä yhden QMJHL-kauden jälkeen Leclaire siirtyi Blue Jacketsin farmijoukkueeseen Syracuse Crunchiin AHL:ään. Ennen työsulkua hän sai kokeilla parin ottelun verran pelaamista NHL:nkin puolella.
Kausi 2007–2008 oli Leclairelle loistava. Hän torjui kauden aikana yhdeksän nollapeliä, joka oli uusi Columbuksen ennätys. Leclaire oli koko NHL:n nollapelitilastoissa liigan toiseksi paras. Kauden jälkeen Columbus teki Leclairen kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Leclaire tippui kuitenkin Columbuksen kakkosmaalivahdiksi kaudella . Kun Leclaire oli sivussa nilkkavamman takia, tulokasmaalivahti Steve Mason syrjäytti hänet. Loppukaudesta Leclaire kaupattiin Ottawa Senatorsiin toisen kierroksen varausoikeuden kanssa vaihdossa Antoine Vermetteen.
Ottawassa Leclair aloitti ykkösmaalivahtina. Kausi kuitenkin keskeytyi posken murtumaan. Toivuttuaan siitä Leclaire loukkantui uudelleen, kun hän sai aivotärähdyksen keväällä harjoituksissa.
Leclaire pelasi Kanadan joukkueessa nuorten MM-kilpailuissa 2002.
Aikuisten tasolla Leclaire edusti ensimmäisen kerran Kanadaa arvokisoissa MM-kilpailuissa 2008. Kanada voitti kisoista hopeaa.
"O = ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, MIN = peliaika, PM = päästetyt maalit, L = laukaukset kohti, NP = nollapelit, PMK = päästetyt maalit per ottelu, T% = torjuntaprosentti
The Best of...
The Best of... on brittiläisen Uriah Heep -yhtyeen vuonna 1975 julkaistu ensimmäinen kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1970–1975. Vuonna 1996 julkaistusta CD-versiosta löytyy lisäksi vuoden 1976 "High and Mighty" -albumilla ilmestynyt ”Misty Eyes”.
A-puoli
B-puoli
NHL:n varaustilaisuus 2000
NHL:n varaustilaisuus 2000 oli National Hockey Leaguen , joka järjestettiin 24.-25. kesäkuuta 2000 Pengrowth Saddledomessa Calgaryssa. Tilaisuutta oli edeltänyt , jossa uudet joukkueet Columbus Blue Jackets ja Minnesota Wild valitsivat itselleen pelaajat.
Varaustilaisuudessa varattiin yhteensä 293 pelaajaa yhdeksässä kierroksessa. Yllättäen ensimmäisenä varattiin maalivahti Rick DiPietro, eikä kykyjenetsijöiden ennakkosuosikkia Dany Heatleytä.
Reuss
Reuss on joki Sveitsissä. Joki on pituudeltaan 164,4 kilometriä ja sen valuma-alue on 3 425 neliökilometriä. Se on Reinin, Aaren ja Rhônen jälkeen Sveitsin neljänneksi pisin joki. Reussin alkulähde sijaitsee Gotthardin massiivissa, 2 431 metrin korkeudessa.
Reussin suurimpia sivujokia ovat Kleine Emme ja Lorze.
Reuss virtaa muun muassa Andermattin, Göschenenin, Altdorfin ja Luzernin sekä Vierwaldstätterseen läpi.
The Best of... Part 2
The Best of... Part 2 on Uriah Heepin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se sisältää kappaleita alkuperäisen solistin David Byronin aikakauden jälkeen, vuosilta 1977–1991. "The Best of... Part 2" on jatkoa vuonna 1975 julkaistulle "The Best of..." -kokoelmalle, joka sisälsi puolestaan David Byronin aikaisen Uriah Heepin kappaleita.
Akhaios
Akhaios () oli kreikkalaisessa mytologiassa akhaialaisten myyttinen kantaisä.
Akhaios oli Ksuthoksen, Hellenin pojan, ja Kreusan, Erekhtheuksen tyttären poika, ja Ionin veli tai velipuoli – Euripideen mukaan tämä syntyi Kreusan suhteesta Apollonin kanssa. Sen jälkeen kun Ksuthos oli karkotettu Ateenasta, hän matkusti poikiensa kanssa Aigialokseen, jota myöhemmin kutsuttiin Akhaiaksi.
500 Greatest Albums of All Time
500 Greates Albums of All Time on pääartikkeli "Rolling Stone" -lehden erikoisjulkaisussa marraskuussa 2003. Luettelo pohjautui 273 eri muusikon, musiikkikriitikon ja musiikkialalla toimivien ihmisten lähettämiin luetteloihin, jotka olivat heidän mielestä parhaat albumit. Luettelossa on useaa eri genreä olevia albumeita, kuten pop, rock, metalli, punk, jazz, folk, blues, soul ja hip hop, sekä näiden sekoituksia.
Luettelo julkaistiin myös kirjana vuonna 2005, esipuheen kirjaan oli kirjoittanut Steven Van Zandt. Luettelo poikkesi hieman lehdessä julkaistusta. Siitä oli poistettu muutamia kokoelma-albumeita, joiden joukossa oli muun muassa Robert Johnsonin "The Complete Recordings".
Luettelo on herättänyt myös paljon keskustelua. Jim DeRogatis, entinen "Rolling Stonen" toimittaja, julkaisi kirjan "Kill Your Idols: A New Generation of Rock Writers Reconsiders the Classics". Kirjassa useat nuoremmat kriitikot kiistelevät "Rolling Stonen" valintoja ja miksi "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" on valittu parhaaksi albumiksi.
Kuten muutkin "Rolling Stonen" samantapaiset luettelot koostuvat lähes kokonaan yhdysvaltalaisista ja englantilaisista yhtyeistä. Luetteloon pääsi vain kolme ei-englantilaista albumia "Trans-Europe Express", "Buena Vista Social Club" ja "The Definitive Collection".
Sakari Salminen
Sakari Mikael Salminen (s. 31. toukokuuta 1988 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa lainalla Porin Ässistä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkäjä.
Salminen on Porin Ässien kasvatti ja teki juniorisarjoissa paljon pisteitä. Hän ei kuitenkaan pystynyt heti vakiinnuttamaan paikkaansa liigassa kaudella 2007–2008, ja Ässät lainasi hänet yhdessä Joonas Kemppaisen kanssa Mikkelin Jukureihin Mestikseen. Salminen pelasi Suomen ykkösketjussa nuorten MM-kisoissa 2008.
Kausi 2008–2009 sujui jo huomattavasti paremmin, ja 16 maalia tehnyt Salminen oli Ässien paras maalintekijä. Hän solmi kauden 2009–2010 jälkeen kaksivuotisen sopimuksen Kuopion KalPan kanssa. Kaudella 2010–2011 Salminen voitti KalPan sisäisen pistepörssin 45 pisteellä ja teki pudotuspeleissäkin kuusi pistettä seitsemässä ottelussa. Kauden päätyttyä hän pääsi myös ensimmäistä kertaa A-maajoukkueeseen.
Kaudella 2012–2013 SM-liigakiekkoilijat äänestivät Salmisen runkosarjan parhaaksi pelaajaksi, ja hänelle myönnettiin Kultainen kypärä -palkinto. Kauden jälkeen hän siirtyi KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodiin. Salminen oli tehnyt KalPan kanssa loppuvuonna 2011 jatkosopimuksen kauden 2013–2014 loppuun, mutta hänelle jätettiin mahdollisuus siirtyä KHL:ään kesken sopimuskauden.
Salminen edusti Suomea vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailussa. Hän teki tehot 1+2=3. Salmisen ensimmäiset maailmanmestaruuskisat päättyivät tappioon pronssiottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Kaudet 2013–2015 Salminen vietti KHL-seura Torpedossa.
Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Sveitsiin Fribourg-Gottéronin joukkueeseen, jossa hän pelasi 43 ottelua. Loppukaudeksi hän siirtyi Ruotsiin Växjö Lakersin riveihin, jossa pelasi myös pudotuspeleissä.
Kaudeksi 2016–2017 Salminen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-seura Jokereihin. Jokerit-sopimuksen toinen vuosi purettiin yhteisymmärryksessä heinäkuussa 2017. Alkukaudesta 2017–2018 Salminen pelasi Dinamo Moskovassa, mutta sopimus irtisanottiin 18 pelatun ottelun jälkeen. Tämän jälkeen Salminen teki vuoteen 2020 ulottuvan sopimuksen Porin Ässiin.
Ässät nimesi Salmisen kaudeksi 2018–2019 varakapteenikseen. Hän johti SM-liigassa viimeisenä olleen joukkueen sisäistä piste- ja syöttöpörssiä tehoilla 10+21=31, kunnes tammikuussa 2019 Ässät lainasi Salmisen loppukaudeksi Helsingin IFK:hon, joka vastaavasti lainasi Lauri Kulmalan Ässiin.
John Updike
John Hoyer Updike (18. maaliskuuta 1932 Shillington, Pennsylvania, Yhdysvallat – 27. tammikuuta 2009 Danvers, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Updike tuli kansainvälisesti tunnetuksi varsinkin Jänis-sarjallaan, jonka romaanit käsittelevät Harry ”Rabbit” Angstromin elämän vaiheita. Hän julkaisi myös muita romaaneja sekä novelleja, runoutta, esseitä ja kritiikkiä.
Updikelle myönnettiin menestyksekkäästä urasta lukuisia palkintoja, kuten National Book Award (1964), American Book Award (1982), National Medal of Arts (1989) ja kaksi Pulitzeria (1982, 1991). Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsenenä vuodesta 1976.
Irwin Rose
Irwin Allan Rose (16. heinäkuuta 1926 Brooklyn, New York – 2. kesäkuuta 2015 Deerfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hän jakoi vuoden 2004 Nobelin kemianpalkinnon israelilaisten Aaron Ciechanoverin ja Avram Hershkon kanssa ubikitiinin ohjaamaa proteiinien hajottamista koskevasta tutkimustyöstä.
Rose syntyi New Yorkin Brooklynissa ja opiskeli Washington State Universityssa, kunnes joutui toisessa maailmansodassa palvelukseen Yhdysvaltain laivastoon. Sodan jälkeen hän jatkoi opintojaan ja valmistui Chicagon yliopistosta. Hän työskenteli sittemmin Kalifornian yliopiston Irvinen-kampuksella.
Rose kuului Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan vuodesta 1979.
Avram Hershko
Avram Hershko (; s. 31. joulukuuta 1937) on biokemisti. Hershko syntyi Karcagissa, Unkarissa, Herskó Ferenc -nimisenä. Hän muutti vuonna 1950 Israeliin, jossa hän suoritti opintonsa ja loi uransa. Hän on työskennellyt professorina Technionissa.
Hershko jakoi vuoden 2004 Nobelin kemianpalkinnon Irwin Rosen ja Aaron Ciechanoverin kanssa ubikitiinin ohjaamaa proteiinien hajottamista koskevasta tutkimustyöstä. Hän on saanut myös Israel-palkinnon (1994), Lasker-palkinnon (2000), Louisa Gross Horwitz -palkinnon (2001) ja Wolfin palkinnon (2001).
Hershko on Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen.
Moon Bloodgood
Korinna Moon Bloodgood (s. 20. syyskuuta 1975 Anaheim, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Seikkailu Etelänavalla" (2006), "Pathfinder" (2007) ja "Terminator – Pelastus" (2009) sekä televisiosarjoissa "Päivä armonaikaa", "Journeyman" ja "Falling Skies".
Peter J. Grant
Peter James Grant (1943 – 16. huhtikuuta 1990) oli brittiläinen lintutieteilijä.
Grant kirjoitti useita lintukirjoja, muun muassa "The New Approach to Identification", yhdessä Killian Mullarneyn kanssa, määrityskirjan lokeista "Gulls, an identification guide" ja parhaaksi määritysoppaaksi arvostetun "Fåglarna - Alla Europas och Medelhavsområdets fåglar i fält" yhdessä Mullarneyn, Lars Svenssonin ja Dan Zetterströmin kanssa (julkaistu suomenkielisenä laitoksena 1999 nimellä "Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut" sekä isokokoinen painos samasta kirjasta 2001 nimellä "Suuri lintukirja - Euroopan ja Välimeren alueen linnut"). Postuumisti häneltä julkaistiin yhdessä Svenssonin, Mullarneyn, Zetterströmin ja David Christien kanssa "Collins Bird Guide: The Most Complete Guide to the Birds of Britain and Europe" (ISBN 978-0-00-726726-2).
Grant toimi Britannian rariteettikomitean "British Birds Rarities Committeen" kolmantena puheenjohtajana vuosina 1976–1986.
John Arthur Jarvis
John Arthur Jarvis (24. helmikuuta 1872 – 9. toukokuuta 1933) oli englantilainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti Pariisin olympiakisoista 1900 kultaa sekä 1 000 metrin vapaauinnissa ajalla 13.40,2 että 4 000 metrin vapaauinnissa ajalla 58.24,0. Välikisoissa hän voitti mailin vapaauinnissa hopeaa ja 400 metrin vapaauinnissa pronssia.
Bob Rafelson
Robert ”Bob” Rafelson (s. 21. helmikuuta 1933 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, jonka tunnetuimpien töiden joukossa on "Rajut kuviot" (1970). Hän kuului The Monkees -yhtyeen taustavoimiin.
New Yorkissa syntynyt Rafelson on tehnyt pitkäaikaista yhteistyötä näyttelijä Jack Nicholsonin kanssa.
Rafelson oli vuonna 1971 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kahdessa kategoriassa. Hän on voittanut Emmy-palkinnon ja ollut lisäksi ehdolla kahden Golden Globen saajaksi.
Karl Röderer
Karl Conrad Röderer (12. kesäkuuta 1868 - 28. elokuuta 1928) oli sveitsiläinen ampuja, hän kilpaili 50 metrin vapaapistoolissa.
Röderer voitti Pariisin olympiakisoissa 1900 päälajinsa 50 metrin vapaapistoolin olympiaennätyksellä 503 sekä 50 metrin pistoolin joukkuekilpailun kultaa. Hänen lisäkseen Sveitsin joukkueeseen kuuluivat Konrad Stäheli, Louis Richardet, Friedrich Luethi ja Paul Probst.
Rödererin vuonna 1900 ampuma 50 metrin vapaapistoolin 60 laukauksen tulos 503 säilyi maailmanennätyksenä vuoteen 1905 saakka, kunnes Paul van Asbroeck rikkoi sen.
Viirukutoja
Viirukutoja ("Ploceus manyar") on aasialainen tukevanokkainen kutojalintu.
Linnun pituus on noin 15 senttimetriä, siipien kärkiväli 20–22 senttimetriä ja paino noin 17 grammaa. Varpusen kokoinen isopäinen ja jykevänokkainen pikkulintu. Juhlapukuinen koiras on alapuolelta vaaleahko runsain tummin pitkittäisviiruin, selkäpuoli on tumman harmaanruskea, nokka on musta ja päälaki kirkkaankeltainen. Talvipuvussa keltaista on vain pieni laikku korvan takana ja nokka on vaaleanpunainen. Naaraan ja nuoren linnun höyhenpuvuista puuttuu kirkkaankeltainen väri.
Viirukutoja elää Etelä-Aasiassa Pakistanista Etelä-Kiinaan, erillinen populaatio on Indonesian saarilla. Lajin on tuonut ihminen Niilin suistoon Egyptiin, mahdollisesti kanta on peräisin Aleksandrian eläintarhasta karanneista yksilöistä. Hyvin sosiaalinen laji ja muodostaa valtavia parvia lisääntymisajan ulkopuolella. Lajin elinalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Soistuneet, matalat tulvaniityt ja joenvarret. Suosii järviruoko- ja osmankäämikasvustoja.
Viirukutojat voivat elää sekä yksiavioisina että polygyniassa. Ne elävät pieninä yhdyskuntina, joissa on jäseniä muutamista pareista muutamiin kymmeniin pareihin. Pesii tavallisesti 2 kertaa kesän aikana. Pesät sijaitsevat usein hyvin lähekkäin. Pesä on ruohonkorsista ja lehdistä taitavasti kudottu, puun tai pensaan oksaan tai ruokojen latvoihin sidottu kori tai pussi, jossa sisäänmenokäytävä on pesän alaosassa. Tavallisesti koiras rakentaa pesän yksin. Pesä roikkuu veden päällä, 1–3 m vedenpinnan yläpuolella. Naaras munii yleensä 2 tai 3 munaa, muna painaa 2,3 g. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, naaras aktiivisemmin. Haudonta-aika on 13–14 päivää. Poikasista huolehtivat molemmat emot ja ne lähtevät pesästä 16–17 päivää vanhoina. Sukukypsä 2-vuotiaana.
Viirukutojat syövät pääasiassa siemeniä ja viljaa, poikasia ruokitaan hyönteisillä ja muilla selkärangattomilla.
Kuluttajaverkkolasku
Kuluttajaverkkolasku on sähköisessä muodossa oleva verkkolasku, jonka kuluttaja voi halutessaan saada omaan verkkopankkiinsa tai NetPostiinsa. Sen käyttöönotto yksinkertaistaa maksamista verkkopankissa. Käyttöönotto edellyttää verkkopankin asiakkuutta ja se tapahtuu kuluttajan oman verkkopankin kautta. Suomessa pankit käyttävät kuluttajaverkkolaskusta termiä e-lasku. Sen tekninen sanomamuoto on Finvoice.
Verkkopankissa on luettelo kaikista laskuttajista, jotka voivat lähettää kuluttajaverkkolaskuja. Kuluttaja voi valita luettelosta ne laskuttajat, joiden haluaa jatkossa lähettävän hänelle verkkolaskuja. Kuluttaja voi myös yksittäistä laskua maksaessaan valita, että haluaa jatkossa laskut kyseiseltä laskuttajalta verkkolaskuna. Pankki välittää laskuttajille ilmoituksen verkkolaskun käyttöönotosta. Kuluttajan valitsemien laskuttajien laskut alkavat tulla sähköisesti suoraan hänen verkkopankkiinsa maksettaviksi.
Pankit tarjoavat kuluttajille erilaisia verkkolaskuun liittyviä lisäpalveluita. Näitä ovat muun muassa sähköposti- ja/tai tekstiviesti-ilmoitus verkkopankkiin saapuneesta laskusta sekä laskujen automaattinen maksaminen. Kuluttajan itsensä automaattiseen maksamiseen määrittämät laskut maksetaan ilman erillistä hyväksyntää, jos ne alittavat kuluttajan verkkopankissa asettaman eurorajan.
Kuluttajaverkkolaskuja voidaan lähettää pankkien ja muiden verkkolaskuvälittäjien kautta.
Verkkopankissa olevaan laskuun ei tarvitse näppäillä laskun yksityiskohtaisia tietoja. Maksulomake on suoraan valmis maksamiseen, jos kuluttaja hyväksyy sen tarkistuksensa jälkeen. Maksaminen tapahtuu helposti ja nopeasti ilman virheitä. Kuluttaja voi kuitenkin halutessaan tehdä laskuun muutoksia aivan kuten paperilaskunkin tapauksessa.
Kuluttaja voi arkistoida verkkolaskut tietokoneelleen, tulostaa ne paperille tai pyytää NetPostia tai pankkia huolehtimaan laskujen sähköisestä arkistoinnista.
Marko Röhr
Marko Edvard Röhr (s. 2. joulukuuta 1961) on suomalainen elokuvatuottaja. Hän omistaa Matila Röhr Productions Oy:n yhdessä tuottaja Ilkka Matilan ja Lasse Laaksosen kanssa. Tuottamisen lisäksi Röhr on esiintynyt osassa tuottamistaan elokuvistaan pienissä sivurooleissa ja ohjannutkin. Röhrin läpimurtotyö oli "Talvisota".
Röhr on opiskellut Helsingin kauppakorkeakoulussa, mutta ei valmistunut. Hänellä on kuitenkin sukeltajan ammattitutkinto.
Röhrille myönnettiin elokuva-alan hopeinen ansiomerkki 2014. Röhr valittiin vuoden elokuvatuottajaksi elokuva-alan järjestöjen tapahtumassa syyskuussa 2016. Saman vuoden tammikuussa ensi-iltaan tullut "Järven tarina" on kaikkien aikojen katsotuin kotimainen dokumenttielokuva (181 297 katsojaa syyskuussa ilmoitetun tiedon mukaan).Hymy-lehdessä 2/2013 julkaistu vapaamuurari- lista
Anthony Harvey
Anthony Harvey (3. kesäkuuta 1931 Lontoo – 23. marraskuuta 2017 Water Mill, Southampton, New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hänen ohjaustöihinsä lukeutui muun muassa "Leijona talvella" ("The Lion in Winter", 1968), joka toi ohjaajalleen Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuuden.
Vuonna 1967 Harvey oli ehdolla Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan saajaksi elokuvastaan "Maanalaisessa" (1966).
X-Plane
X-Plane on yhdysvaltalaisen Laminar Researchin kehittämä kaupallinen lentosimulaattoriohjelma. X-Plane on saatavana Linux, Mac OS X ja Windows -järjestelmille.
Päivitykset ovat ilmaisia uuteen pääversioon asti. X-Planen viimeisin versio on 11, joka julkaistiin maaliskuussa 2017.
X-Plane tukee verkottamista useille tietokoneille mahdollistaen muun muassa usean näytön järjestelmät.
Simuloidun laitteen sijaan järjestelmään voidaan kytkeä oikeaa laitteistoa "Hardware in the loop" (HIL tai HITL) simulaatioon.
Esimerkkitapauksia ovat radiolaitteen tai navigointilaitteen korvaaminen aidolla simulaation sijaan.
X-Plane:sta on saatavilla FAA:n sertifioima versio, jota voidaan käyttää oikeiden lentäjien koulutukseen.
Varsinainen käyttö kuitenkin vaatii myös muun muassa lento-ohjaimilta sertifioinnin joten pelkkä ohjelmalisenssin hankkiminen ei ole riittävää.
X-Planen mukana toimitetaan työkalu, jonka avulla voi tehdä ja muokata lentokoneita. Erikseen ladattavissa on myös maastonmuokkaustyökalu, jolla voi tehdä myös lentokenttiä.
Järjestelmä tarjoaa täydellisen lentosimulointiympäristön. Se laskee lentokoneen lento-ominaisuudet, muun muassa siiven profiilista ja rungon muodosta. X-Planessa voi lentää sekä Maa että Mars-planeetalla.
"X-Plane Mobile" on erillinen tuote iOS- ja Android-laitteille.
X-Plane 11 sisältää seuraavat lentokoneet:
Muita lentokoneita ja maastoa kuten lentokenttiä on saatavilla sekä kaupallisena lisäsisältönä, että ilmaisina laajennuksina ohjelmaan.
Ohjelmaan on saatavilla korkeamman resoluution maastotiedot, joka tekee maastotiedosta yksityiskohtaisempaa.
Do You Know...
Do you know on vuonna 1965 julkaistu The Lollipopsin studioalbumi.
Mari Laurila
Mari Laurila (s. 1963) on suomalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi lapsilaulajana esittämillään kappaleilla ”Aja hiljaa, isi” ja ”Peppi Pitkätossu”. Laurilan äiti on laulaja Ritva Mustonen ja isä studiomuusikko Heikki Laurila.
Laurila tuli tunnetuksi vuonna 1966 levyttämällään kappaleella ”Aja hiljaa, isi”, jota käytettiin Liikenneturvan kampanjoissa. Laurila oli tuolloin kolmevuotias. Hänen suurin hittinsä oli kuitenkin kolme vuotta myöhemmin levytetty ”Peppi Pitkätossu”. Kummatkin ovat myydyimpien kotimaisten singlejulkaisujen joukossa vielä 30 vuotta julkaisunsa jälkeen. Laurila levytti lastenlauluja vuoteen 1974 saakka.
Laurila valmistui Pariisin konservatoriosta harjoituspianistiksi ja myöhemmin 1999 musikaalinäyttelijäksi Lontoon Royal Academy of Musicista. Hän asuu nykyisin Nizzassa.