Amos Oz
Amos Oz (alk. Amos Klausner, 4. toukokuuta 1939 Jerusalem – 28. joulukuuta 2018) oli israelilainen kirjailija ja Ben-Gurionin yliopiston kirjallisuuden professori. Hän kannatti hyvin voimakkaasti kahden valtion mallia eli Palestiinan valtion luomista.
Ozin vanhemmat olivat itäeuroopanjuutalaisia siirtolaisia. Poliittisesti perheen tausta oli oikeistolais-sionistinen ja maallistunut. Ozin äiti teki itsemurhan pojan ollessa 12-vuotias, ja traaginen käännekohta muutti koko hänen elämänsä tavalla, jota hän on kuvannut teoksessaan "Tarina rakkaudesta ja pimeydestä". Oz halusi paeta lapsuutensa maisemista, liittyi työväenpuolueen sionistiseen nuorisoliikkeeseen. Hän muutti 14-vuotiaana yksin Hulda-nimiseen kibbutsiin. Tällöin hän otti sukunimekseen Oz, joka heprean kielellä merkitsee ’voimaa’ ja ’rohkeutta’.
Suoritettuaan asevelvollisuutensa hän aloitti Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa hepreankielisen kirjallisuuden opinnot. Hän solmi avioliiton kibbutsin kirjastonhoitajan tyttären Nilin kanssa, jota hän kutsuu parhaaksi lukijakseen, ja heillä on kolme lasta.
Oz aloitti kirjallisen uransa 1960-luvun alussa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli novellikokoelma, joka julkaistiin vuonna 1965. Seuraavana vuonna ilmestyi ensimmäinen romaani, "Ehkä jossain muualla". Ozin pääteoksena pidetään romaania "Mieheni Mikael", joka julkaistiin vuonna 1968. Vuonna 2007 julkaistu "Tarina rakkaudesta ja pimeydestä" on vahvasti omaelämäkerrallinen. Ozin viimeiseksi romaaniksi jäi "Juudas", joka oli ehdolla Kansainväliseen Booker-palkintoon.
Oz kuului Israelin vaikutusvaltaisimpiin ja arvostetuimpiin intellektuelleihin. Hän oli rauhan kannattaja ja edustaa mielipiteiltään sosialidemokraattisen puolueen vasenta laitaa. Hän otti usein lehtien sivuilla tai julkisissa esiintymisissään kantaa poliittisiin kysymyksiin.
Oz pyrki romaaneissaan kuvaamaan henkilöitään psykologisen realistisesti, hiukan ironiseen sävyyn. Hänen kielenkäyttönsä on pelkistettyä. Romaanien taustalla on useimmiten juutalaisten ja Israelin valtion myrskyisä historia, mutta pääpaino on aina yksityisissä ihmiskohtaloissa, ihmisten yleismaailmallisten heikkouksien ja intohimojen kuvauksessa, mikä selittää Ozin kirjojen maailmanlaajuisen suosion. Romaaneista tunnetuin on nuoruudenteos "Mieheni Mikael", joka kertoo nuoren naisen avioliitosta 1950-luvun Jerusalemissa. Kirjan kautta lukija oppii tuntemaan Jerusalemin erikoisen tunnelman, sen kujat ja kaupunginosat, ja samalla hän pääsee tunkeutumaan Ozin tarkan psykologisen kerronnan kautta päähenkilö Hannan mielen syvyyksiin. Romaani on käännetty kolmellekymmenelle kielelle ja liitetty muun muassa 1900-luvun merkittävimpien teosten luetteloon, jonka on laatinut maineikas saksalainen kustannusyhtiö Bertelsmann.
Teoksessaan "Tarina rakkaudesta ja pimeydestä" Oz omistaa kuuden sivun mittaisen luvun kahdelle suomalaiselle lähetyssaarnaajalle. Oz kuvaa, miten nämä pelottomasti uhrautuvat suomalaiset naiset, Aili Havas ja Rauha Moisio, auttoivat hänen kaupunginosansa asukkaita vuonna 1948 Israelin itsenäisyyssodan aikana. He jakoivat piiritetyssä Jerusalemissa ruokaa, lääkkeitä ja vaatteita. Vedenjakelupäivinä he jonottivat vettä naapurien puolesta ja rohkaisivat näitä Raamatun sanalla. Oz, joka oli tällöin yhdeksänvuotias, kuvaa liikuttavasti tätä lapsuuden kokemustaan ja kertoo myös tapaamisestaan Havaksen ja Moision kanssa vieraillessaan Suomessa kymmeniä vuosia myöhemmin.