hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Stjepan Tomas
Stjepan Tomas (s. 6. maaliskuuta 1976, Bugojno, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Tomas on edustanut vuodesta 2009 venäläistä FK Rubin Kazania. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Tomasin ura alkoi vuonna 1994 Istra Pulassa, josta hän siirtyi Kroatian suurimpaan seuraan Dinamo Zagrebiin vuosiksi 1996–2000. Tämän jälkeen seurasi kolme kautta Italiassa, ensin Vicenzassa sitten Comossa. Italiasta Tomas siirtyi Turkkiin, aluksi Fenerbahçeen ja sitten Galatasarayhyn. Vuonna 2007 Tomas suuntasi Venäjälle Rubin Kazaniin.
Tomasin ensimmäinen maaottelu oli 22. huhtikuuta 1998 Puolaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 2002 MM-kisoissa. Hän oli myös mukana vuoden 2004 EM-kisoissa, mutta ei mahtunut pelaavaan kokoonpanoon. Vuoden 2006 MM-kisoissa Tomas pelasi yhdessä ottelussa 82 minuuttia. Tomas on pelannut 49 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin .
Palírna u Zeleného stromu - Starorežná Prostějov
Palírna U zeleného stromu - Starorežná on tšekkiläinen absinttimerkki. Se valmistetaan pienessä tislaamossa Prostějovissa joka on samanniminen, nimi on suomeksi käännettynä "Vihreän puun tislaamo". Stromun maku on vahva, mutta ei kovin kitkerä. Stromu on melko harvinaista Tšekin ulkopuolella, mutta esimerkiksi Prahassa sitä myydään lähes kaikissa ruokakaupoissa ja kioskeissa. Tujonia Stromu sisältää 9,6 mg/Kg ja alkoholipitoisuus on 70 %.
Staroplzenecký
Staroplzenecký on tšekkiläinen absintti, joka valmistetaan Plzeňin kaupungissa nimensä mukaisesti. Samasta kaupungista on peräisin myös Pilsner Urquell -niminen maailmankuulu pilsener-olut. Staroplzeneckýn maku on kitkerä ja minttuinen, ja juoma sisältää paljon yrttiuutteita mutta ei lainkaan anista tai fenkolia. Tujonia Staroplzeneckýssä on 10 mg/kg, ja alkoholipitoisuus on 70 %.
Painepesuri
Painepesuri on laite, jolla ruiskutetaan vettä paineella. Koneen käynnistettyä ja käsikahvan liipasinta painamalla tulee suuttimesta vesisuihku ja veden paine on koneen tehosta riippuen yleensä 85 bar ylöspäin. Useimmissa nykyaikaisissa pesureissa on pysäytysautomatiikka, eli moottori pysähtyy kun liipasinta ei paineta.
Isommissa malleissa on mahdollista ruiskuttaa pesuainettakin paineella, pienemmissä pesuaineen levitys on matalapaineella.
Painepesuriin liitetään vesiverkostosta letku. Moni malli on myös itseimevä, eli voi imeä vettä esimerkiksi järvestä tai kaivosta. Tällöin on hankittava erillinen syöttövesisuodatin tai veden mukana tulevat hiukkaset rikkovat pumpun.
Kattojen-, rakennusten julkisivujen, uimahallien, sikaloiden ja navetoiden, pihalaattojen, portaiden, työkoneiden ja autojenpesu. Teollisuudessa monia käyttökohteita. Käytetään joissain kohteissa myös kiertovesipumppuna.
Lieven
Lieven tai "von Lieven" (latviaksi: "Līvens") on balttilainen aatelissuku.
Lievenit ovat yksi vanhimmista ja ylhäisimmistä Baltian suvuista. Heidän sukutarunsa mukaan suku polveutuisi liiviläisestä ruhtinaasta Kauposta, Turaidan linnan herrasta, jota keskiaikaiset lähteet pitävät liiviläiskansan kuninkaana. Kauppo oli "kuningas" (pikkukuningas ja/tai mahtava paikallinen linnanherra) Liivinmaalla ja kääntyi kristinuskoon 1186, kun piispa Meinhard teki lähetystyötä seudulla. Perhetaru kertoo, että 1202 (tai 1203–04) Kauppo matkusti Avignoniin (jossa paavinistuin ei kuitenkaan sijainnut silloin eikä vielä yli sataan vuoteen), jossa paavi Celestinus III korotti hänet paavilliseen aateliin nimellä "Lieve". Nikolas, tarun mukaan Kauppon pojanpoika, oli ensimmäinen, joka kirjoitti suku- tai lisänimensä Lieven.
Taustaltaan itämerensuomalaista kantaa oleva suku saksalaistui keskiajan loppuun mennessä, sillä saksan kieli oli Baltian silloisen yläluokan pääkieli.
Reinhold Lieven, Saarenmaan maaherra Ruotsin alaisena, korotettiin 1653 paroniksi yhdessä veljensä kanssa ja sai vapaaherrakuntana ruotsalaisen Eksjön kauppalan. Hänen sanotun veljensä poika paroni Hans-Henrik von Lieven oli kuningas Kaarle XIIn apulainen ja seuralainen tämän kaikilla sotaretkillä ja tutkimusmatkoilla. Reinholdin jälkeläisen joukosta puolestaan yksi sukuhaara asettui Kuurinmaalle, ja keisari korotti sen saksalais-roomalaisiksi valtakunnankreiveiksi. Johann-Christoph von Lieven oli suvun ensimmäinen jäsen, joka nousi merkkihenkilöksi Venäjän palveluksessa: hän toimi Arkangelin kuvernöörinä Katariina II Suuren alaisuudessa ja Paavali In alaisuudessa jalkaväenkenraalina. Useat suvun jäsenet venäläistyivät jonkin verran noista vuosikymmenistä alkaen.
Paroni Otto Henrik Andreas von Lieven (1726–81) avioitui 1766 paronitar Charlotte von Gaugrebenin (1742–1828) kanssa. Leskeksi jäänyt paronitar Charlotte von Lieven sai kruununperilliseltä, suuriruhtinas Paavali Pietarinpojalta nimityksen tämän tytärten (suuriruhtinattaret Aleksandra, Helena, Maria, Katariina ja Anna) ja kahden nuorimman pojan (suuriruhtinaat Nikolai ja Mikael) kasvattajaksi. Keisarinna Katariina II palkitsi Lievenin perhettä antamalla näille Semgalliassa (nykyisen Jelgavan lähellä) sijaitsevan Mežotnen linnan (latv. "Mežotnes pils", saks. Mesothen). Venäjän hoviarkkitehdin Giacomo Quarenchin (1744–1817) suunnittelema klassistyylinen asuinlinna rakennettiin Mezotnen tiluksille 1797–1802 Charlottea varten. Tunnustukseksi leskiparonittaren palveluksista, Paavali noustuaan keisariksi korotti hänet Mežotnen kreivittäreksi 1799.
Kreivitär Charlotten kasvatti suuriruhtinas Nikolai Paavalinpoika nousi vuonna 1825 Venäjän valtaistuimelle Venäjän keisari, Puolan kuningas ja Suomen suuriruhtinas Nikolai I:nä. Nikolai korotti vuonna 1826 siinä vaiheessa 84-vuotiaan "kuvernöörittären" liiviläisten, Lievenin ruhtinattareksi ("Lievene"). Mežotne pysyi suvun omistuksessa aina Latvian vuoden 1921 maauudistukseen saakka. Ruhtinaan arvonimi on perinnöllinen ja siirtyi myös ensimmäisen ruhtinattaren jälkeläisille, joista seuraavat ovat olleet merkkihenkilöitä:
Vikash Dhorasoo
Vikash Dhorasoo (s. 10. lokakuuta 1973, Harfleur) on entinen ranskalainen jalkapalloilija. Dhorasoo pelasi yleensä keskikentällä.
King of Spirits
King of Spirits on tšekkiläinen absinttimerkki. Valmistajan antamien tietojen mukaan juoma pohjautuu yli 200 vuotta vanhaan reseptiin. Se on täysin luonnontuote eikä sisällä yhtään keinotekoista ainesosaa. King of Spirits on erittäin vahvaa absinttia ja maistuu kitkerän yrttiseltä ja koiruoholta. Pulloissa on pohjalla koiruohoa leikeltynä silpuksi. Tämän seurauksena juoman tujonipitoisuus kasvaa koko ajan juoman vähetessä. Tujonipitoisuus on 34 mg/kg ja alkoholipitoisuus 70 %.
Père Kermann’s
Père Kermann’s on ranskalainen absintti, jota valmistaa Slauer Chauvet -niminen tislaamo. Juoman alkoholipitoisuus on 60 % ja tujonipitoisuus 3 mg/kg, ja se kuuluu Alkon valikoimaan.
Soikko (ohjelmisto)
Soikko on oikoluku- ja tavutuskomponentti, jonka on kehittänyt Pasi Ryhänen. Ohjelma on suunniteltu OpenOffice.org-toimisto-ohjelmalle, mutta se on tehty yhteensopivaksi myös Mozilla Thunderbird- ja Mozilla Firefox -ohjelmien kanssa. Ohjelma asennetaan laajennuksena Mozilla.fi-sivuilta, joilta löytyy asennusohje. Soikkoa ei enää kehitetä. Sen tilalle on kehitetty Voikko, joka on vapaa ohjelmisto. Voikko on saatavissa Linuxille ja Windowsille.
Grzegorz Lato
Grzegorz Lato (s. 8. huhtikuuta 1950 Malbork, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä ja hänet tunnettiin erittäin nopeana juoksijana.
Lato muistetaan Puolan maajoukkueesta, jossa hän pelasi 100 maaottelua ja teki 45 maalia sekä toimi myös kapteenina. Vuoden 1974 MM-kilpailuissa Lato voitti turnauksen maalikuninkuuden seitsemällä maalilla ja oli johdattamassa Puolaa MM-pronssille tehden pronssiottelussa Brasiliaa vastaan ottelun ainoan maalin. Hän pelasi myös vuosien 1978 ja 1982 MM-kisoissa, joista jälkimmäisissä Puola saavutti myös pronssia. Olympiakisoissa Lato voitti kultaa vuonna 1972 ja hopeaa 1976.
Seurajoukkueessa Lato pelasi kotimaassaan Stal Mielecissä, Belgiassa KSC Lokerenissa ja Meksikossa CF Atlantessa.
Hänestä tuli demokraattisen vasemmiston liiton edustajana Puolan senaatissa vuonna 2001. Vuonna 2005 hän osallistui senaatinvaaleihin, mutta häntä ei valittu. Hän toimi Puolan jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 2008–2012.
Slaur Chauvet
Slaur Chauvet on ranskalainen alkoholijuomien valmistaja. Se on osa La Martiniquaise Groupia, johon kuuluvat myös Bardinet ja La Martiniquaise.
Tuotteita:
Comrat
Comrat (gagauziksi Komrat, ) on Gagauzian autonomisen alueen pääkaupunki Moldovassa. Sillä on kaupunkipiirin asema ("Municipiul Comrat"). Kaupunki sijaitsee 92 kilometriä Moldovan pääkaupunki Chișinăusta etelään.
Vuonna 2004 kaupungissa oli 23 327 asukasta. Vuonna 2014 väkiluvuksi arvioitiin 26 000 ja koko Gagauzian väkiluvuksi 161 000. Comratin väestö on pääosin turkinsukuista gagauzin kieltä puhuvia gagauzeja. Kaupunki on näiden kulttuurillinen keskus, jossa sijaitsee muun muassa yliopisto.
Kaupunki on merkittävä viiniteollisuuden keskus.
Uutissuomalainen
Uutissuomalainen on 15 suomalaisen sanoma- ja kaupunkilehden yhteinen uutistoimitus. Toimitus on perustettu 1.2.2017. Toimituksen tuottamia uutisia julkaisevat sanomalehdet Aamuposti, Etelä-Suomen Sanomat, Iisalmen Sanomat, Itä-Häme, Karjalainen, Keskisuomalainen, Keski-Uusimaa, Länsi-Uusimaa, Savon Sanomat ja Uusimaa sekä kaupunkilehdet Helsingin Uutiset, Länsiväylä, Tamperelainen, Turkulainen ja Vantaan Sanomat. Lehdet tavoittavat yhteensä noin 1,5 miljoonaa lukijaa.
Uutissuomalaisessa on kahdeksan toimittajaa, jotka ovat siirtyneet yhteistoimitukseen julkaisijalehdistä. Toimitusta johtaa uutispäällikkö Matti Pietiläinen, joka tuli Uutissuomalaiseen Savon Sanomista. Toimittajia työskentelee Joensuussa, Jyväskylässä, Kuopiossa, Lahdessa ja pääkaupunkiseudulla.
Karjalaista lukuun ottamatta Uutissuomalaisessa mukana olevat lehdet kuuluvat Keskisuomalainen-konserniin. Uutissuomalainen toimii sanomalehtien yhteisesti omistamassa tuotantoyhtiössä Väli-Suomen Media Oy:ssä. Väli-Suomen Media tuottaa myös Etelä-Suomen Sanomien, Karjalaisen, Keskisuomalaisen ja Savon Sanomien yhteistä sunnuntaisivustoa Sunnuntaisuomalaista.
Vuonna 2018 Uutissuomalainen oli ehdolla Bonnierin Suuren Journalistipalkinnon saajaksi kategoriassa Vuoden journalistinen teko.
Uutissuomalaista edelsi Väli-Suomen sanomalehtinä tunnettu yhteistyöverkosto. Siinä olivat mukana Etelä-Suomen Sanomat, Ilkka, Karjalainen, Keskisuomalainen, Pohjalainen ja Savon Sanomat. Aiemmin yhteistyö perustui yksittäisten juttujen vaihtoon, ja työntekijät olivat kukin oman lehtensä palkkalistoilla. Ilkka ja Pohjalainen irtautuivat Väli-Suomen sanomalehtien yhteistyöstä liityttyään Lännen Mediaan .
Aikaisemmin lehdillä oli myös Helsingissä sijainnut Turun Sanomien ja Kalevan kanssa yhteinen, lähinnä talouden ja politiikan uutisia tuottava toimitus. Väli-Suomen sanomalehdillä, Turun Sanomilla, Kalevalla ja Etelä-Suomen Sanomilla oli 2010-luvun alussa yhteinen ulkomaantoimitus, jonka toimittajat työskentelevät eri paikkakunnilla.
Kiovan alue
Kiovan alue () on hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa pääkaupunki Kiovan ympärillä.
Kiovan alue rajoittuu pohjoisessa Valko-Venäjän Homelin ja Ukrainan Tšernihivin alueeseen, idässä Pultavan, etelässä Tšerkasyn, lounaassa Vinnytsjan ja lännessä Žytomyrin alueeseen. Alueen pinta-ala edustaa 4,7 % osuutta koko Ukrainan pinta-alasta.
Kiovan alueen väkiluvuksi arvioitiin vuoden 2013 alussa 1 722 052.
Alueen hallintokeskus on Kiova ja siellä sijaitsee Kiovan alueen rada. Kiova on kuitenkin hallinnollisesti erillinen valtiollinen subjekti.
Kuntatasolla alue oli vuoden 2014 alussa jaettu 25 piiriin ja 13 kaupunkiin omine paikallishallintoineen (Районні ради, Міські ради). Näiden alaisuudessa on lisäksi 13 muuta kaupunkia, 30 kaupunkityyppistä taajamaa (смт= селище міського типу) ja 1 126 kylää. Esimerkiksi Irpinin kaupunki(piiri) sisältää varsinaisen kaupungin ohella kolme kaupunkityyppistä taajamaa, joten Irpinin kaupungin asukasmäärä on pienempi kuin Irpinin kaupunkipiirin. Alueen suurimmat kaupungit ovat Bila Tserkva (210 919 as., vuoden 2013 alussa), Brovary (98 250 as.), Boryspil (59 545 as.), Fastiv (48 237 as.), Irpin ja Obuh’iv.
Taulukossa on lueteltu Kiovan alueen paikallishallinnon yksiköt: 12 aluehallinnon (maakunnan) alaista kaupunkia ja 25 piiriä.
Piirihallinnolle alisteisiin kaupunkeihin kuuluu myös Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden läheisyyden takia tyhjennetty Pripjat maakunnan pohjoisosassa Ivankivin piirissä.
Vuoden 2013 alussa Kiovan alueen asukasluvun arvioitiin olevan 1 722 052, mikä oli 3,8 prosenttia koko Ukrainan väestöstä. Tästä kaupunkilaisia oli 61,8 prosenttia väestöstä. Väestö on vähentynyt merkittävästi edeltävän vuosikymmenen aikana, koska alueen asukasluku oli vuoden 2001 virallisessa väestönlaskennassa vielä 1 827 894.
Etniseltä taustaltaan ukrainalaisia oli 92,5 %, venäläisiä 6 %, valkovenäläisiä 0,5 %, puolalaisia 0,2 %, armenialaisia 0,1 % ja muita kansallisuuksia 0,7% (2010).
Kiovan alueen osuus Ukrainan bruttokansantuotteen kertymisestä oli vuonna 2011 yhteensä 59,154 miljardia UAH, eli 5,74 miljardia euroa (reaalisin hinnoin) tai 4,5 prosenttia koko Ukrainan BKT:stä vuonna 2011. Jokainen alueen asukas kerrytti kansantuotetta keskimäärin 34 420 UAH eli 3 342 euroa tuona vuonna. Alhaisesta määrästään huolimatta tämä oli 121 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Keskimääräinen kuukausipalkka vuonna 2013 oli 3 351 UAH eli vuoden lopun vaihtokurssia käyttäen eurooppalaisittain hyvin vaatimaton 303 euroa.
EPIC
Embedded Platform for Industrial Computing (EPIC) on PC-tietokoneiden teollisuuskäyttöön suunniteltu emolevymuoto (). Se on kooltaan 115 mm × 165 mm (4.5” × 6.5”) ja sijoittuu siten kooltaan EBX:n ja PC/104:n väliin. Se on suunnattu lähinnä sulautettuihin järjestelmiin ja sallii tehokkaammat suorittimet kuin aikaisemmat standardit ja mahdollistaa PCI Express -väylän käytön.
EPIC-standardi on luotu viiden lähinnä yhdysvaltalaisen tietotekniikka-alan yrityksen – WinSystems, Ver-saLogic, Octagon Systems, Micro/sys ja Ampro – yhteistyönä. EPIC on avoin standardi, josta ei tarvitse maksaa lisenssimaksuja.
Volvo P1800
Volvo P1800 (tunnettu myös nimellä "Pyhimys-Volvo") on Pelle Petterssonin suunnittelema ja Volvon valmistama urheiluauto, jonka ensimmäiset mallit julkistettiin vuonna 1961. Volvo käynnisti projektin uuden urheiluauton suunnittelemiseksi vuonna 1957, mutta neuvottelut yhteistyöstä Volkswagenin kanssa epäonnistuivat ja projektin aikataulu lykkääntyi. Ensimmäiset vuoden 1961 mallit valmistettiin Englannissa Jensen Motorsin tehtaalla vuonna 1960.
6 000 kappaleen tuotannon jälkeen valmistus siirrettiin Göteborgiin vuonna 1963 ja mallin nimeen lisättiin S-kirjain (1800S) merkiksi siitä, että auto on valmistettu Ruotsissa. Samalla P-kirjain poistui nimestä. Vuonna 1970 malliin tehtiin muutoksia ja nimeksi tuli 1800E. Kaksi vuotta myöhemmin valmistukseen tuli viimeinen 1800-sarjan malli, 1800ES-farmari.
Vuosi 1973 oli viimeinen Volvo 1800 -sarjan tuotantovuosi. Yhteensä eri mallin Volvo 1800 -autoja valmistettiin 47 492 kappaletta.
Vuonna 1965 Volvo P1800 maksoi Suomessa 23 900 markkaa, mikä oli lähes nelinkertaisesti Volkswagen Kuplan perusmallin hinnan ja yli kaksinkertaisesti Volvo PV544:n hinnan.
Sunnuntaisuomalainen
Sunnuntaisuomalainen on neljän maakuntalehden yhteinen sunnuntaisivusto, joka perustettiin 1998. Sivustoa julkaisevat Etelä-Suomen Sanomat, Karjalainen, Keskisuomalainen ja Savon Sanomat. Vuoteen 2014 mukana olivat myös Ilkka ja Pohjalainen, jotka irtautuivat Sunnuntaisuomalaisesta liityttyään Lännen Mediaan .
Vuoden 2017 Kansallisen Mediatutkimuksen mukaan Sunnuntaisuomalaisen julkaisijalehdet tavoittivat yhteensä 732 000 lukijaa.
Sunnuntaisuomalaista tuottaa Etelä-Suomen Sanomien, Karjalaisen, Keskisuomalaisen ja Savon Sanomien yhteinen tuotantoyhtiö Väli-Suomen Media Oy, johon kuuluu myös viidentoista sanomalehden yhteinen uutistoimitus Uutissuomalainen.. Sunnuntaisuomalaisen tuottaja on myös Väli-Suomen Media Oy:n toimitusjohtaja.
Sunnuntaisuomalaisen keskustoimitus sijaitsee Jyväskylässä Keskisuomalaisen toimitalossa . Sunnuntaisuomalaisen toimittajia työskentelee myös muiden julkaisijalehtien toimituksissa.
Sunnuntaisuomalainen on voittanut lukuisia journalistipalkintoja, muun muassa kaksi Lumilapio-palkintoa tutkivasta journalismista, useita palkintoja Sanomalehtien liiton Paras juttu -kilpailussa sekä noin 90 kansainvälistä ja kotimaista ulkoasupalkintoa.
Sunnuntaisuomalaisen tuottajina ja Väli-Suomen Media Oy:n toimitusjohtajina ovat toimineet:
Lvivin alue
Lvivin alue () on hallinnollinen alue Länsi-Ukrainassa. Alueen pääkaupunki on Lviv. Lviv sijaitsee linnuntietä noin 470 ja rautateitse 575 kilometriä Ukrainan pääkaupunki Kiovasta länteen.
Lvivin alueen naapureina ovat pohjoisessa Volynian alue, idässä Rivnen ja Ternopilin alueet, etelässä Ivano-Frankivskin ja Taka-Karpatian alueet. Lännessä Lvivin alue rajoittuu Puolaan, jonka kanssa sillä on 278 kilometriä yhteistä rajaa.
Lvivin alue perustettiin 4. joulukuuta 1939. Lvivin alueen pinta-ala on 21 831 neliökilometriä, joka on 3,6 prosenttia koko Ukrainan pinta-alasta.
Alueen väkiluku oli vuoden 2013 alussa 2 540 702. Tämä oli 5,6 prosenttia koko Ukrainan väestöstä (maansa 6. väestörikkain alue). Lvivin alueen asukkaista kaupunkilaisia oli 60,9 prosenttia.
Alueen suurimmat kaupungit olivat (2013): Lviv (730 272 as., Ukrainan 7. suurin kaupunki), Drohobytš (77 080 as.), Tšervonohrad (68 000 as.) ja Stryi (60 126 as.).
Lvivin alue oli paikallishallinnossaan jaettu 20 piiriin ja 9 kaupunkipiiriin (2014). Piirit jakaantuvat pienempiin asutusalueisiin. Kaupunkeja alueella on yhteensä 44, joista siis yhdeksän on kaupunkipiirinä suoraan aluehallinnon alaisia. Kaupunkityyppisistä taajamia oli 34 ja kyliä oli 1850.
Lvivin alueen osuus Ukrainan vuoden 2011 BKT:stä oli 4,0 prosenttia eli 52,103 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) tai vuoden lopun virallisella vaihtokurssilla 5,06 miljoonaa euroa. Jokaista alueen asukasta kohti kansantuotetta syntyi yhteensä 20 490 UAH eli 1 990 euroa. Tämä oli 72 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Vuonna 2013 keskimääräinen kuukausipalkka oli alueella eurooppalaisin alhainen 2 789 UAH tai 253 euroa, mikä oli alle Ukrainan keskiarvon.
Odessan alue
Odessan alue () on hallinnollinen alue Lounais-Ukrainassa, Mustanmeren äärellä. Sen pääkaupunki on Odessa, jossa asuu 40 % alueen väestöstä. Alueen pinta-ala on 33 300 neliökilometriä. Alueen väkiluku oli vuoden 2013 alussa 2 395 160, joka vastasi 5,3 prosenttia Ukrainan väestöstä.
Alueen maantieteellinen ulottuvuus pohjois–eteläsuunnassa on noin 330 kilometriä ja itä–länsisuunnassa 230 kilometriä. Alue rajoittuu etelässä Tonavan toiselle puolelle jäävään Romaniaan, lännessä Moldovaan, pohjoisessa Vinnytsjan ja Kirovohradin alueet, idässä Mykolajivin alue ja kaakossa Mustameri.
Alue on perustettu 27. heinäkuuta 1932 silloiseen Neuvosto-Ukrainaan.
Odessan alue jakaantui vuoden 2014 alussa 26 piiriin ("raion") sekä seitsemään suoraan alueen hallinnon alaiseen kaupunkiin. Piirit jakaantuvat pienempiin asutusalueisiin. Kaupunkeja alueella on 19, joista siis seitsemän on suoraan aluehallinnon alaisia ja 12 piirien alaisia. Kaupunkityyppisistä taajamia oli 33 ja kyliä oli 1124. Kyläneuvostoja Odessan alueella on 439.
Alueen suurimmat kaupungit olivat (2013): Odessa (1 014 852 as.), Izmajil (73 007 as.), Illitšivsk (59 718 as.) ja Bilhorod-Dnistrovskyi (50 246 as.).
Suoraan alueen hallinnon alaiset kaupunkipiirit tai kaupungit merkitty tähdellä.
Suluissa hallinnollinen keskus.
Makkabealaiset
Makkabealaiset oli juutalainen pappis- ja hallitsijasuku, jonka jäsenet hallitsivat Juudeaa noin vuosina 165–37 eaa. Suku kapinoi seleukideja vastaan niin sanotun makkabilaiskapinan aikana.
Audrey Tang
Audrey Tang (s. 18. huhtikuuta 1981) on taiwanilainen ohjelmoija.
Tang on tunnettu Haskell- ja Perl-ohjelmointikielten yhteisöjä yhdistävän Pugs-projektin johtajana. Tang on osallistunut ohjelmien internationalisointiin ja lokalisointiin (mm. SVK, KWiki, Request Tracker ja Slash) ja hän on myös kääntänyt avoimiin ohjelmiin liittyviä kirjoja kiinaksi.
CPAN:ssa Tang on käynnistänyt yli 100 projektia, kuten "Perl Archive Toolkit"in (PAR).
Pultavan alue
Pultavan alue () on hallinnollinen alue Keski-Ukrainassa. Sen pääkaupunki on Pultava. Maakunnan pinta-ala on 28 800 km² ja väkiluku vuoden 2017 alussa noin 1 426 800. Väestöstä 62,1 % asui kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa.
Pultavan alue rajoittuu lännessä Tšerkasyn ja Kiovan alueisiin, pohjoisessa Tšernihivin ja Sumyn alueisiin ja idässä Harkovan alueeseen. Etelänaapurina ovat Dnipropetrovskin ja Kirovohradin alueet. Pultavan alueen lounaisraja kulkee osin Dneprjoen ja siihen padottujen Krementšukin ja Dniprodzeržynskin tekojärvien kautta.
Pultavan alue on perustettu vuonna 1937 silloisen Ukrainan SNT:n osaksi. Alueella oli vuoden 2017 alun hallinnollisen jaon mukaan 25 piiriä ja kuusi suoraan aluehallinnon alaisuudessa olevaa strategista kaupunkia tai kaupunkipiiriä. Kaikkiaan kaupunkeja oli 15 ja kaupunkityyppisiä taajamia 21. Alueella oli 1 805 kylää.Ohessa on lueteltu kaikki Pultavan alueen kaupungit ja yli 7 000 asukkaan kaupunkityyppiset taajamat (ktt) vuoden 2017 alun arvioituine väkilukuineen.
Pekka Visuri
Pekka Juhani Visuri (s. 25. joulukuuta 1942 Hämeenlinna) on suomalainen upseeri, professori ja politiikan tutkija.
Pekka Visuri suoritti varusmiespalveluksen Erillisessä Kranaatinheitinkomppaniassa 1963 Hämeenlinnassa. Hän valmistui Kadettikoulusta 1966. Upseeriuransa aikana hän palveli muun muassa varusmieskouluttajana Panssarivaunupataljoonassa, Panssariprikaatissa ja myöhemmin esikuntatehtävissä Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnassa. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 1990.
Visuri toimii Maanpuolustuskorkeakoulun dosenttina. Hän on myös ollut Ulkopoliittisen instituutissa vierailevana tutkijana vuosina 1990-2003. Oppiarvoltaan Visuri on valtiotieteen tohtori ja sotilasarvoltaan eversti (ylennettiin vuonna 2001 reservistä). Hänen väitöskirjansa käsitteli Suomen sodanjälkeistä turvallisuuspolitiikkaa.
Vuonna 2000 Visuri kirjoitti Kosovon sodasta kirjan, jonka katsottiin kyseenalaistaneen monia yleisiä näkemyksiä sodasta. Vuonna 1997 ilmestynyt "Turvallisuuspolitiikka ja strategia" on Visurin laatima viisisataasivuinen yleistason perusteos aiheestaan. Visuri on myös suomentanut muutamia saksankielisiä kirjoja. Vuonna 2013 hänet palkittiin Tietokirjailijapalkinnolla.
Visuri on antanut julkisuudessa puheenvuoroja, joissa hän on suhtautunut kielteisesti Suomen Nato-jäsenyyteen. Visurin mukaan Naton jäsenyys voi lisätä Suomen vaaraa joutua suurvaltojen kiistojen piiriin. Hänen mukaansa liittoutumattomuus sekä aktiivinen toiminta kansainvälisissä järjestöissä on hyvin toimiva turvallisuuspoliittinen linja. Hän näkee Yhdysvaltain johtaman Naton järjestönä vastaavan huonosti suomalaisten tärkeinä pitämiä turvallisuuspoliittisia käsityksiä. Visuri näkee Naton toiminnan painopisteen siirtyvän entistä kauemmas Suomen alueelta ja sen uhkakuvat kuten muslimiterroristit ja Pohjois-Korean ydinaseet niin ikään etäisinä Suomen turvallisuuspolitiikalle. Visuri ei näe Naton tuovan Suomelle mitään etuja, jotka korvaisivat sen tuomat riskit. Visuri pitää tärkeänä, ettei Venäjälle muodostu kuvaa, että Suomi voisi antaa alueitaan kriisitilanteissa sitä vastaan käytettäväksi. Hän pitää Suomen nykyistä aluepuolustukseen pohjautuvaa puolustusratkaisua toimivana.
Vinnytsjan alue
Vinnytsjan alue () on hallintoalue Ukrainassa. Sen pääkaupunki on Vinnytsja.
Vinnytsjan alue rajoittuu pohjoisessa Žytomyrin, idässä Kiovan, Tšerkasyn ja Kirovohradin, etelässä Odessan, sekä lännessä Hmelnytskyin alueeseen.
Alueen pinta-ala on 26 492 neliökilometriä. Vuoden 2013 alussa väkiluku oli 1 627 038 (2017 alussa 1 590 357). Tämä oli 3,6 prosenttia Ukrainan väestöstä. Puolet väestöstä (50,2 %) asui kaupungeissa tai kaupunkityyppisissä taajamissa (2017: 810 124 as.).
Vinnytsjan alueen suurimmat, yli 15 000 asukkaan kaupungit olivat (vuoden 2017 alun asukaslukuarvioineen): Vinnytsja (372 672 as.), Žmerynka (34 698 as.), Mohyliv-Podilskyi (31 238 as.), H'milnyk (28 120 as.), Haisyn (25 786 as.), Kozjatyn (23 916 as.), Ladyžyn (22 634 as.), Kalynivka (18 987 as.), Bar (16 236) ja Tultšyn (15 274 as.). 
Aluehallintoa varten Vinnytsjan alue oli vuonna 2012 jaettu 27 piiriin ja kuuteen alueellisesti merkittävään, aluehallinnon alaiseen kaupunkiin. Kaikkiaan alueella oli tälläin 18 kaupunkia, 29 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 466 kylää.
Volynian alue
Volynian alue eli Volynin alue (, ) on hallinnollinen alue Ukrainan luoteisosissa. Alue rajoittuu lännessä Puolaan ja pohjoisessa Valko-Venäjän Brestin alueeseen; naapurina idässä on Ukrainan Rivnen alue ja etelässä Lvivin alue.
Alueen pinta-ala on 20 200 km².
Ilmasto on lauhan mantereinen. Keskimääräinen vuosisademäärä on 560-620 mm. Heinäkuun keskilämpötila on +19 ja tammikuun -5 celsiusastetta.
Luonnonmaantieteellisesti alue voidaan jakaa kolmeen osaan: Pohjois-Polessiaan, Etelä-Polessiaan ja metsä-ruohikkovyöhykkeeseen. Pohjois-Polessia käsittää ¾ maakunnan pinta-alasta ja sille on tyypillistä alava, metsien ja soiden peittämä maasto. Etelä-Polessia ja metsä-ruohikkovyöhyke sijaitsevat ylängöllä. Täällä maasto korkeuserot kasvavat ja maisemaan ilmestyy erikorkuisia mäkiä. Alueen korkein kohta on 292 metriä ja alavin alue 139 metriä merenpinnan yläpuolella.
Alueen väkiluku oli vuoden 2012 alussa 1 038 600. Kaupunkilaisia heistä oli 539 100 eli 51,9% alueen väestöstä.
Maakunnan hallinto sijaitsee Lutskin kaupungissa. Alueella on yhteensä 11 kaupunkia, joista neljä on hallinnollisesti alueen osia eli kuntatason subjekteja. Lisäksi kuntatasoa edustaa 16 piiriä. Paikallisen piirihallinnon ohjauksessa oli vuoden 2012 alkaessa seitsemän pienempää kaupunkia, 22 kaupunkityyppistä taajamaa ja 1 054 kylää.
Volynin keskeisimmät, yli 30 000 asukkaan kaupungit ovat:
Taka-Karpatian alue
Taka-Karpatian alue () eli Karpatoukraina tai Karpatian Ukraina ( ja , ja ) on hallinnollinen alue Ukrainassa. Alueen pääkaupunki on Užhorod. Alueen pinta-ala on 12 800 km².
Taka-Karpatian väkiluvuksi arvioitiin vuoden 2013 alussa 1 254 393. Väestöstä vain 37,2 prosenttia asui kaupungeissa, selvä enemmistö (62,8 %) maaseudulla.
Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan alueen väestöstä oli ukrainalaisia 80,5 %, unkarilaisia 12,1 %, romanialaisia 2,6 %, venäläisiä 2,5 % ja romaneja 1,1 %. Muut etniset ryhmät edustivat kukin kooltaan alle 0,5 % suuruista osaa väestöstä. Unkarilaisten ja venäläisten osuus väestöstä oli vuonna 2001 pienentynyt aiempaan, vuoden 1989 väestönlaskentaan verrattuna.
Taka-Karpatian suurimmat, yli 20 000 asukkaan kaupungit olivat vuoden 2013 alun väestöarvion mukaan: Užhorod (116 349 as.), Mukatševe (84 992 as.), H'ust (28 643 as.), Vynohradiv (25 565 as.) ja Berehove (24 458 as.).
Paikallishallintoa varten Taka-Karpatian alue on jaettu 13 piiriin ja viiteen alueellisesti merkittävään kaupunkiin. Yhteensä kaupunkeja oli vuoden 2014 alussa 11, kaupunkityyppisiä taajamia 19 ja kyliä 579.
Alueen historiallinen nimi on Karpatorutenia tai Karpatian Rus (ja , ja ja ). Alue kuului vuosisatoja Unkariin (ja 1500-luvulta lähtien sen osana Habsburgien valtakuntaan), kunnes se ensimmäisen maailmansodan jälkeen liitettiin vasta itsenäistyneeseen Tšekkoslovakiaan. Toisen maailmansodan yhteydessä Unkari valtasi juuri itsenäistyneen Karpato-Ukrainan tasavallan, mutta sodan lopussa Neuvostoliitto liitti sen itseensä osaksi Ukrainan sosialistista neuvostotasavaltaa.
Wario World
Wario World on Treasuren kehittämä ja Nintendon vuonna 2003 julkaisema tasohyppelypeli, joka ilmestyi yksinoikeudella Nintendo GameCubelle. Pelin sankarina on Marion arkkivihollinen Wario.
"Wario Worldissa" maaginen musta timantti on muuttanut kaikki Warion kulta-aarteet ja jalokivet hirviöiksi ja lähettää Warion erikoiseen maailmaan. Warion täytyy tuhota Musta Timantti saadakseen aarteensa takaisin.
Toisin kuin monet muut GameCubelle ilmestyneet tasohyppelypelit, ei "Wario World" sisällä vaikeita kontrolleja. Pelaaminen perustuu lähinnä nappien A, B, R ja Z painelemiseen käyttäen samalla ohjaustattia Warion liikuttamiseen.
"Wario Worldin" tasot on jaettu neljään eri päämaahan, joista jokainen sisältää kaksi tavallista tasoa, sekä yhden pomotason. Listiessään pomovastuksen, saa pelaaja avaimen, jolla hän pääsee seuraavaan maahan. Saatuaan kokoon kaikki neljä avainta, hän pääsee haastamaan itse Mustan Timantin.
Maissa ei ole pääasiassa vain tarkoitus päästä loppuun asti, vaan niistä voi löytää erittäin paljon aarrearkkuja, kultapatsaita sekä timantteja. Timantteja kerätään ns. "salatasoissa", jonne pääsee yleensä tekemällä Ground Pound -iskun maassa sijaitsevan x-merkin päälle. Timantteja tarpeeksi keräämällä pääsee tasoja läpi. Aarrearkkuja ei ole pakko löytää, mutta niitä keräämällä saa avattua minipelejä. Nämä minipelit ovat samoja kuin pelissä "Wario Ware", ja niitä pelatakseen täytyy pelaajan liittää Game Boy Advance Nintendo GameCubeen. Kultapatsaan kokoamalla Wario saa taas uuden sydämen, jolloin hän kestää enemmän vahinkoa.
"Wario Worldia" kritisoitiin etenkin siitä, että peli on suunnattoman helppo ja lyhyt. Pelin pystyy läpäisemään helposti alle viidessä tunnissa, sillä varsinaisia tasoja ei ole kuin kahdeksan. Kuollessaan Warion täytyy vain luovuttaa osa keräämistään kolikoista pois, ja hän saa jatkaa taas täsmälleen samasta paikasta missä kuoli.
Sakari T. Lehto
Sakari Tapani Lehto (26. joulukuuta 1923 Turku – 30. kesäkuuta 2006 Kemiö) oli Oy Partek Ab toimitusjohtaja 1972–1987 ja ministerinä ulkoasiainministeriössä ja teollisuusministeriössä Miettusen II hallituksessa 1975–1976. Hän oli Rooman Klubin Suomen komitean ensimmäinen puheenjohtaja.
Sakari T. Lehto oli pääministeri Reino R. Lehdon poika.
Tavaramarkkinat
Tavaramarkkinat oli suomalainen rockyhtye. Se oli Suomen ensimmäinen albumin tehnyt tyttöbändi.
Tavaramarkkinat syntyi opiskelijaporukkana 1982 ja voitti samana vuonna rockyhtyeiden SM-kilpailun Helsingin karsinnat. Kokonaiskisassa yhtye sijoittui neljänneksi (tuona vuonna kilpailun voitti 22-Pistepirkko). Yhtye levytti singlen "Kesytöntä kesää / Minua viedään" 1983 ja albumin "Tilikirja" 1984. Vuonna 1984 lopulla ehti myös ilmestyä single "Kaupungin yksiöt / Laulu naapurin painonnostajasta", josta tuli suosittu levyautomaateissa.
Tavaramarkkinoiden viimeisen singlen kappaleesta ”Kevät” tuli klassikko, joka on sijoittunut hyvin ”kaikkien aikojen paras biisi” -tyyppisissä äänestyksissä. Kotiteollisuus on tehnyt kappaleesta version.
Yhtyeen kokoonpano vaihteli vuosien mittaan. Sen kappaleet ovat Liisa Akimofin kirjoittamia. Hän lähti tekemään soolouraa Tavaramarkkinoiden jälkeen.
Raymond Roussel
Raymond Roussel (20. tammikuuta 1877 Pariisi – 14. heinäkuuta 1933 Palermo Italia) oli ranskalainen kirjailija.
Roussel oli omana elinaikanaan marginaalinen kirjailija, eivätkä läheskään kaikki kirjallisuudenhistoriat mainitse hänen nimeään. Sen sijaan surrealistit arvostivat häntä. Michel Foucault kirjoitti ensimmäisen kirjansa Rousselista. OuLiPo-ryhmä, Nouveau Roman –kirjailijat ja Tel Quelin jäsenet sen sijaan ovat jatkaneet Rousselin viitoittamalla tiellä.
Raymond Rousselin vanhemmat olivat varakkaita, joten hänellä ei ollut toimeentulohuolia. Nuoruudessa hän oli suuntautunut pikemminkin musiikkiin, mutta hylkäsi pianonsoiton 17-vuotiaana ja keskittyi kirjoittamiseen. Hänen suuri idolinsa oli Jules Verne, jonka tieteistarinat "Matka maan keskipisteeseen, Viisi viikkoa ilmapallossa, Merten alitse, Maasta kuuhun, Kuun ympärillä, Salaperäinen saari" ja "Hector Servadac" olivat Rousselin kirjallisia esikuvia.
Vuonna 1925 Roussel alkoi matkustella. Hän rakennutti matkailuvaunun edeltäjän, roulotten, jolla hän kierteli yhdessä silloisen rakastajattarensa, Charlotte Dufrênen kanssa. Italiassa jopa Mussolisi ja paavi tulivat heitä tervehtimään. Kulkuneuvo pariskuntineen oli aikamoinen nähtävyys.
Hänen ensimmäinen teoksensa "La Doublure" (1897) on runomuotoinen romaani, joka kertoo Nizzan karnevaaleista. Otsikolla on kaksi eri merkitystä: ”Sijainen” tai ”Vuoraus”. Varhaisteokset "La Vue" (1902) ja "Impressions d’Afrique" (1910) eivät herättäneet suurtakaan mielenkiintoa. Kirjailija masentui, koska ei saanut vastakaikua lukijoilta.
"Locus solus" (1914) –teoksesta tehtiin teatteriesitys, joka ei myöskään saavuttanut jakamatonta suosiota. Osa yleisöstä ei lainkaan pitänyt esityksestä, kun taas pieni fanaattinen vähemmistö ylisti sitä. Teos kertoo omalaatuisesta tiedemiehestä nimeltään Martial Canterel, joka asuu hienossa huvilassa Montmorencyssa, Pariisin pohjoispuolella. Canterel kutsui läheisiä ystäviään vierailulle ja esitteli heille puistonsa salaisuuksia. Teos on täynnä lainauksia keskiaikaisista saduista ja legendoista. Pääroolia näyttelee kuolema ja tuonpuoleinen. 
Postuumisti ilmestyi hänen artikkelinsa "Comment j’ai écrit certains de mes livres" (1935, Kuinka olen kirjoittanut eräitä kirjoistani, suom. Olli Sinivaara, Nuori Voima 6/2004), jossa hän valottaa kirjoitusmetodiaan. Se perustuu homonymialle, jossa hyödynnetään sitä, että kaksi eri tavoin kirjoitettavaa sanaa saattavatkin äännettäessä kuulostaa samanlaisilta. Esimerkkinä lause ”Un lion d’or” tarkoittaa kultaista leijonaa. Suurin piirtein samoin ääntyvä ”au lit on dort” taas tarkoittaa ”vuoteessa nukutaan”.
Mahendra
Mahendra Bir Bikram Shah Dev (11. kesäkuuta 1920 – 31. tammikuuta 1972) oli Nepalin kuningas 1955–1972 ja brittiarmeijan sotamarsalkka vuodesta 1960. Hän seurasi isäänsä Tribhuvania joka oli vuosia Ranan pääministerisuvun nukkehallitsija.
Mahendra oli kuningas Tribhuvan Bir Bikram Shah Devin ja kuningatar Kanti Rajya Laxmi Devi Shahin poika. Hän opiskeli yksityisesti valtiotieteitä, taloustieteitä, nepalin kieltä ja kulttuuria ja englantia palatsissa. Mahendra nai Indra Rajya Laxmi Devin 8. toukokuuta 1940 kaksikymmenvuotiaana. He saivat kolme poikaa ja tytärtä, mutta Indra kuoli 1950 ja Mahendra meni uusiin naimisiin hänen nuoremman siskonsa Ratna Rajya Laxmi Devin kanssa.
Vuodet 1950–1951 poikavauva Gyanendra oli nimitettynä kuninkaaksi Tribhuvanin, Mahendran ja poikansa Birendran ollessa maanpaossa. Kun Ranat syrjäytettiin, kuningassuku palasi maahan.
Kuningas Tribhuvanin kuoltua 13. maaliskuuta 1955 sairaalassa Zürichissä Mahendra nousi valtaistuimelle. Hänet kruunattiin 2. toukokuuta 1956.
Mahendran ja ensimmäisen demokraattisesti valitun pääministeri Bishweswar Prasad Koiralan sekä veljensä Matrika Prasad Koiralan valtakamppailu johti kuninkaan vallankaappauksen joulukuussa 1960, jonka jälkeen kuningas hajotti parlamentin ja kielsi puolueet ja vangitsi niiden johtajat. Vuoden 1962 perustuslain pohjaksi luotiin panchayat-järjestelmä, jossa edustajilla ei ollut oikeutta arvostella kuningasta. Vuoden 1963 laki kuitenkin takasi tasa-arvon lain edessä ja maata kehitettiin viisivuotissuunnitelmilla.
Hänen yllätyksellisen kuolemansa jälkeen Birendra nimitettiin kuninkaaksi.
Mahendra oli viimeinen Nepalin kuningas jonka kuoleman jälkeen toteutettiin ns. Katto -rituaali: noin miljoonan euron korvausta vastaan muuan köyhä bramiini saastutti itsensä syömällä rituaalisesti kimpaleen häneltä kiellettyä lihaa johon oli sekoitettu kuninkaan tuhkaa ruumisroviosta; tämän jälkeen uhri esiintyi kuninkaan asussa ympäri kaupunkia ja kaikki solvasivat häntä: edesmennyt kuningas sai papin nuhteettomuuden ja pääsi brahmalaiseen taivaaseen.
Ehtoihin kuului että pappi poistui maasta vartioituna tämän jälkeen.
Uusi kuningas kruunattiin vasta suruajan päätyttyä, siihen asti hän oli sijaishallitsija.
IRCnet
IRCnet on yksi suurimmista IRC-verkoista. Suomessa IRC on yleensä ymmärretty nimenomaan IRCnet-verkkona. Suomalaiset IRC-palvelimet sijaitsevat pääosin tässä verkossa.
IRCnet muodostui eräänlaisena haarautumana EFnetistä vuonna 1996 operaattorien valtaoikeuksia ja nicknamejen törmäystilanteissa sovellettavaa palautuskäytäntöä koskeneen kiistan myötä.
Huhun mukaan IRCnet syntyi virallisesti kun suuri yhdysvaltalainen EFnet-palvelin katkaisi linkkinsä eurooppalaisiin palvelimiin varoituksetta jättäen näin syntyneen eurooppalaisen yhteisön itsenäistymään. Eurooppalaiset EFnetin palvelimet liittyivät IRCnetiin ja saivat myöhemmin seuraa myös vastaavista japanilaisista ja australialaisista palvelimista.
EFnetistä irtautuneen verkon sisään jäi myös maailman ensimmäinen IRC-palvelin ("tolsun.oulu.fi") ja tämän vuoksi uuden verkon nimeksi omaksuttiin IRCnet, jota oli aikaisemmin käytetty yleisnimenä mille tahansa IRC-verkolle.
IRCnet on ollut yksi suurista IRC-verkoista synnystään asti. Alkuaikoina verkko oli toisella sijalla EFnetin jälkeen, mutta nousi muutamaksi vuodeksi 2000-luvun alussa maailman suurimmaksi verkoksi. Vuodesta 2002 muut verkot ohittivat IRCnetin käyttäjämäärässä nopean kasvunsa vuoksi, mutta IRCnetin käyttäjämäärät kasvoivat myös vuoteen 2005 asti saavuttaen 125 000 samanaikaisen käyttäjän huippumäärän. Mainitusta vuodesta eteenpäin IRCnetin käyttö ja palvelinten määrä on hiipunut hitaasti.
IRCnetissä on vuonna 2013 keskimäärin 60 000 samanaikaista käyttäjää ja hieman alle 30 palvelinta. Näillä määrillä IRCnet sijoittuu kolmanneksi suurimmaksi IRC-verkoksi maailmassa freenoden ja Quakenetin jälkeen.
IRCnet on IRC-verkkona hyvin perinteinen ja siitä puuttuu monia muiden verkkojen teknisiä ominaisuuksia. IRC-operaattorit eivät valvo tiukasti kanavia ja IRCnetillä ei ole erityistä "tarkoitusta", vaan verkko on tarkoitettu yleiseen keskusteluun vaihtelevista aiheista.
Paavo Korhonen
Paavo Korhonen on seuraavien suomalaisten miesten nimi:
LinkNet
LinkNet on turvallisuussuuntautunut IRC-verkko, joka tukee asiakkaiden ja palvelimien välistä SSL-salausta. Myös palvelimien välinen liikenne on salattu. Muista tavanomaisista IRC-verkoista poiketen LinkNetin SSL-palvelut sijaitsevat portissa 7000. LinkNettiä voi myös käyttää salaamattomana, mutta useimmiten salaamattomien yhteyksien pääsy kanaville on estetty +S-moodilla.
LinkNet tukee myös isäntäosoitteiden (hostname) osittaista piilottamista. Oman isäntäosoitteen saa piiloon komennolla /mode nick +h.
Suomalainen LinkNet-palvelin sijaitsee osoitteessa irc.link-net.fi.
Guy Roux
Guy Roux (s. 18. lokakuuta 1938 Colmar) on ranskalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja.
Hänet muistetaan erityisesti AJ Auxerren luotsaamisesta alasarjoista aina Ligue 1:n mestariksi asti. Kaiken kaikkiaan Roux valmensi joukkuetta 44 vuotta.
Colmarissa syntynyt Roux pelasi jalkapalloa Auxerressa alkaen vuodesta 1952. Vuonna 1961 Roux aloitti seuran pelaajavalmentajana, ja hänen opeillaan seura nousi tasaisesti sarjaportaita ylöspäin. Vuonna 1979 joukkue oli ensimmäistä kertaa Ranskan cupin finaalissa, ja vuotta myöhemmin Auxerre nousi Ligue 1:een. Pitkä ja menestyksekäs taival kulminoitui kaudella 1995–1996 saavutettuun mestaruuteen. 1990-luvulla Auxerre voitti lisää Ranskan cup-mestaruuksia ja nousi Roux’n johdossa parhaimmillaan UEFA Cupin välieriin asti. Lopulta kesällä 2005 Roux ilmoitti siirtyvänsä eläkkeelle tehtävistään.
Roux palasi kentän laidalle kesäkuussa 2007, kun RC Lens nimesi hänet päävalmentajaksi. Roux’n johdolla Lens aloitti kauden 2007–2008 surkeasti. Roux päätti jättää tehtävänsä neljännen kierroksen ottelun jälkeen, kun Lens hävisi Strasbourgille 2–1.
Dysmenorrea
Dysmenorrea (joskus algomenorrea) tarkoittaa kivulloisia kuukautisia. Sairaudeksi se katsotaan, jos kipu on niin kova, että se häiritsee normaalia elämää.
Dysmenorrea jaetaan tavallisesti kahteen ryhmään, primääriseen ja sekundaariseen dysmenorreaan.
Primäärinen dysmenorrea tarkoittaa sitä, että naisella on kuukautiskivut huomattavan kovat itse menstruaation alkamisesta lähtien. Kivut ovat yleensä kovimmillaan hieman ennen kuukautisten alkamista. Kipu johtuu prostaglandiinisynteesistä. Eräät prostaglandiinit saavat kohdun supistelemaan ylenpalttisesti, mistä seurauksena on kipu. Primäärinen dysmenorrea ei vaikuta suoraan esimerkiksi lapsensaantimahdollisuuksiin eikä siitä ole muutakaan vaaraa, mutta kokemuksena se voi olla varsin epämiellyttävä. Hoitona käytetään tulehduskipulääkkeitä, yhdistelmäehkäisypillereitä tai hormonikierukkaa. Suomalaisissa tutkimuksissa on fenamaatteihin kuuluvalla tolfenaamihapolla osoitettu olevan hyvä teho dysmenorrean kipujen hoidossa.
Sekundaarisesta dysmenorreasta puhutaan, jos kuukautisten kivulloisuus johtuu jostain muusta syystä. Kysymyksessä voi olla tulehdus, endometrioosi, myoma tai raskauden ehkäisyyn tarkoitettu kierukka. Tässä tapauksessa kannattaa hoitaa ensisijaisesti perussyy, mutta tulehduskipulääkkeillä voi kyllä lievittää oireita.
Sari Havas
Sari Kirsi Katariina Havas (s. 25. tammikuuta 1962 Kolari) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterissa.
Havas valmistui ylioppilaaksi vuonna 1984, opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1985–1989 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1991. Hänen elokuvauransa alkoi pienillä sivurooleilla Renny Harlinin elokuvassa "Jäätävä polte" (1985) ja Olli Soinion elokuvassa "Kadunlakaisijat" (1990). Havas on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "Häjyt" (1999), "Kukkia ja sidontaa" (2004), "Saippuaprinssi" (2006) ja "Vares – Pimeyden tango" (2012).
Havas on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa "Puhtaat valkeat lakanat" (1993–1996), "Peräkamaripojat" (2001), "Lehmän vuosi" (2006–2010) ja "Taivaan tulet" (2007–2014). Lisäksi hän on näytellyt improvisaatioteatteri Stella Polariksessa, Espoon Kaupunginteatterissa, Kansallisteatterissa, Teatteri Jurkassa ja Lahden kaupunginteatterissa.
Sari Havas oli naimisissa näyttelijä Pertti Sveholmin kanssa vuosina 1993–2007. Heillä on kaksi lasta.
Luka Modrić
Luka Modrić (s. 9. syyskuuta 1985 Zadar, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Madridia. Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi hänet vuoden 2018 miesjalkapalloilijaksi.
Aiemmin Modrić on toiminut kotimaansa pääsarjan Dinamo Zagrebin kapteenina ja pelannut myös Englannin Valioliigan Tottenham Hotspurissa. Lisäksi hän lukeutuu Kroatian maajoukkueen avainpelaajiin.
Modrić on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa yleensä hyökkäävässä roolissa joko keskellä tai laidassa. Modrićin suurimpiin vahvuuksiin kuuluvat hänen peliälynsä ja syöttötaitonsa.
Vuonna 2002 ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Dinamo Zagrebin kanssa tehnyt Modrić aloitti ammattilaisuransa lainalla Bosnia ja Hertsegovinan pääsarjan Zrinjski Mostarissa 2003. Seuraavana vuonna hän siirtyi lainalle Kroatian pääsarjan Inter Zaprešićin riveihin. Dinamon riveissä Modrić pelasi vuodesta 2005 lähtien. Hän saavutti seurassa kolme liigamestaruutta ja kaksi cup-mestaruutta.
Kesällä 2008 Modrić siirtyi Tottenham Hotspuriin 16,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hänestä tuli seuraavilla kausilla yksi joukkueen tärkeimmistä pelaajista, ja Modrić herätti kiinnostusta Chelsean ja Manchester Unitedin kaltaisissa huippuseuroissa.
Lopulta Modrić siirtyi toisten brittiseurojen sijaan Espanjaan, maan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaan Real Madridiin. Tällä kertaa siirtosummaksi muodostui 33 miljoonaa puntaa; tuplasti Tottenhamin aikanaan Dinamolle maksanut summa.
Kroatian maajoukkueessa Modrić debytoi vuonna 2006. Hän oli mukana Kroatian joukkueessa vuosien 2006, 2014 ja 2018 MM-kisoissa sekä vuosien 2008, 2012 ja 2016 EM-kisoissa. Vuoden 2008 EM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen toisena kroatialaispelaajana legendaarisen Davor Šukerin jälkeen. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa hän voitti hopeaa kroatian joukkueessa ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Kroatian vuoden paras jalkapalloilija: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailun 2018 paras pelaaja.
Vuoden jalkapalloilija 2018.
Modrić on naimisissa Vanja Bosnićin kanssa. Heillä on Ivano-niminen poika ja Ema-niminen tytär.
16. joulukuuta 1991 serbit teloittivat perheen kotikylässä Zaton Obravackissa Luka Modrićin isoisän, jonka mukaan Luka on saanut nimensä.
Ali Project
Ali Project on japanilainen yhtye, joka on tunnettu voimakkaista Gothic Lolita -vaikutteistaan. Yhtyeen laulajana ja sanoittajana toimii Arika Takarano ( 宝野アリカ, Takarano Arika) ja musiikista huolehtii Mikiya Katakura (片倉三起也, Katakura Mikiya).
Ali Project pääsi ensimmäisen kerran listoille Ali Projectina ("蟻プロジェクト", romanisoituna "Ari Purojekuto". Ensimmäinen kirjain kuvaa muurahaista kun nimi muutettiin myöhemmin vastaamaan vain äännöstä "アリ・プロジェクト") albumillaan "Fantastic Garden" (幻想庭園, Gensō Teien) vuonna 1988.
Ali Project esiintyy myös useiden animesarjojen tunnuskappaleissa, kuten esimerkiksi sarjoissa Noir,.hack//Roots, Maria-sama ga Miteru~haru~ ja Rozen Maiden.
Ivan Leko
Ivan Leko (s. 7. helmikuuta 1978 Split, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesäkuusta 2017 lähtien hän on toiminut belgialaisseura Club Bruggen päävalmentajana.
Leko aloitti pelaajauransa synnyinkaupunkinsa ykkösjoukkue Hajduk Splitissä. Hän pelasi vuosien ajan Hajdukin keskikentällä ja juhli seuran paidassa Kroatian mestaruutta viimeisellä kaudellaan 2000/01. Vuonna 1996 hän pelasi lyhyen aikaa lainalla HNK Trogirissa. Leko jätti Kroatian kentät mestaruuskauden jälkeen ja siirtyi espanjalaisen Málagan riveihin. Espanjassa peliaikaa tuli vaihtelevasti, mutta lopullinen läpimurto jäi tekemättä. Leko palasi tammikuussa 2005 Hajdukiin ja voitti toisen Kroatian mestaruuden. Jo kesällä tie vei Belgiaan Club Bruggeen.
Clubin paidassa Leko voitti Belgian cupin mestaruuden kaudella 2006/07 ja oli seuran runkopelaajia. Kevätkaudella 2008/09 hän pelasi lainalla Germinal Beerschotissa ja jatkoi hyviä esityksiään seuran paidassa myös syyskauden 2009/10. Vuodenvaihteessa hän siirtyi KSC Lokereniin, jossa lopetti pitkän pelaajauransa kauteen 2013/14.
Kroatian maajoukkuepaidassa Leko debytoi 13. kesäkuuta 1999 Egyptiä vastaan. Hän kuului vuoden 2006 MM-kisajoukkueeseen, mutta ei päässyt pelaamaan. Hän pelasi maajoukkuetasolla 13 A-maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen Leko jatkoi uraansa valmentajana belgialaisessa OH Leuvenissa helmikuussa 2014. Hän ei onnistunut pelastamaan Leuvenia putoamiselta Belgian liigasta, mutta jatkoi peräsimessä vielä kaudella 2014/15. Kehnot esitykset sarjatasoa alempana johtivat Lekon potkuihin marraskuussa 2014.
Kesällä 2015 Lekosta tuli Igor Tudorin apuvalmentaja Kreikan Superliigan PAOKiin. Tudorin valmennustiimi sai potkut seurasta maaliskuussa 2016.
Kesällä 2016 Leko palasi valmentajaksi Belgiaan, kun hänestä tuli Sint-Truidensen uusi päävalmentaja. Lekon johdolla Sint-Truiden sijoittui Belgian liigan runkosarjassa sijalle 12, mutta voitti europelien karsintasarjassa oman lohkonsa ja eteni europelikarsintojen välieriin, joissa hävisi KRC Genkille. Kauden jälkeen Leko jätti Sint-Truidenin ja siirtyi Club Bruggen päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan Leko luotsasi Clubin Belgian liigan runkosarjan voittoon 12 pisteen erolla RSC Anderlechtiin. Ylemmässä loppusarjassa joukkueen piste-ero toiseksi nousseeseen Standard de Liègeen kutistui lopulta kolmeen pisteeseen, mutta se riitti mestaruuteen.
Willandran järvialue
Willandran järvialue on Unescon maailmanperintökohde, joka kattaa 2 400 km²:n alueen Australiassa Uuden Etelä-Walesin lounaisosassa. Se valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.
Alueella on merkittävä sekä luonnoltaan että kulttuuriselta arvoltaan. Siellä on merkittäviä jäänteitä varhaisista sivilisaatioista muun muassa maailman vanhin polttohautauspaikka. Osa alueesta kuuluu Mungon kansallispuistoon.
Dagmar Lurz
Dagmar Lurz, nykyään Lurz-Prott (s. 18. tammikuuta 1959 Dortmund) on saksalainen taitoluistelija.
Urallaan Länsi-Saksaa edustanut Lurz kilpaili naisten yksinluistelussa kansainvälisellä tasolla teini-ikäisestä alkaen. Hän sijoittui talviolympialaisissa kymmenenneksi vuonna 1976 Innsbruckissa ja voitti pronssimitalin vuonna 1980 Lake Placidissa.
Maailmanmestaruusmitaleita Lurzilla on kaksi, pronssi vuodelta 1977 ja hopea vuodelta 1980. Euroopan-mestaruuskilpailuista hänellä on peräti neljä hopeaa, vuosilta 1977–1980. Hän voitti myös Saksan-mestaruuden neljä kertaa vuosina 1977-1980.