hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tunisian liigacup
Tunisian liigacup ("Coupe de la Ligue Professionelle") oli vuosina 1999–2007 pelattu pudotuspeli muotoinen turnaus Tunisian liigajoukkueiden kesken. Turnaus järjestettiin ensi kerran kaudella 1999–2000, josta lähtien turnauksessa pelasivat kahden korkeimman sarjatason joukkueet Tunisian liigoista. Kaudella 2005–2006 turnausta ei pelattu, mutta seuraavaksi kaudeksi Tunisian liigacup oli jaettu kahteen osaan. Tämän seurauksena syntyivät Coupe de la Ligue Professionelle 1 ja Coupe de la Ligue Professionelle 2, joissa nimensä mukaan pelasivat sarjatason omat joukkueet. Turnaus jäi myös viimeiseksi, jonka aikana Stade Tunisien ja ES Jerba ehtivät voittaa turnauksen kaksi kertaa ollen menestyneimmät seurat Tunisian liigacupissa.
Joël Lautier
Joël Lautier (s. 12. huhtikuuta 1973) on ranskalainen shakin suurmestari. Lautier on yksi Ranskan vahvimmista pelaajista. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 1988 Adelaidessa (tiebreakilla) ja hän on voittanut Ranskan mestaruuden vuosina 2004 ja 2005. Hän on myös yksi ACP:n ( (www.chess-players.org)) perustajista. Hän on ollut organisaation presidentti vuosina 2004–2005. Hän on yksi kolmesta pelaajasta (Ivantšukin ja Pjotr Svidlerin ohella), jotka ovat voittaneet jokaisen maailmanmestarin vuodesta 1975 lähtien (Anatoli Karpov, Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Aleksandr Halifman, Viswanathan Anand, Ruslan Ponomariov, Rustam Kasymdžanov ja Veselin Topalov).
Suopavalmuska
Suopavalmuska ("Tricholoma saponaceum") on viiruvalmuskaa muistuttava pahanmakuinen ja -hajuinen valmuskalaji. Se tuoksuu suovalta, ja on väriltään valkoisenharmaa. Se kasvaa lähinnä Etelä-Suomen lehtometsissä. Myrkyllinen laji ei kuitenkaan ole. Lähisukuisia lajeja ovat viiruvalmuska ja retikkavalmuska.
Gunderamin puolustus
Gunderamin puolustus on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
Kuningatar tukkii e7:ssä mustan lähetin viistolinjan, minkä takia musta useimmiten sivustoi lähetin. Valkea voi jatkaa esimerkiksi siirroilla Lc4 ja Rc3.
Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille C40.
Retikkavalmuska
Retikkavalmuska ("Tricholoma album") on valkoinen, pahanmakuinen valmuskalaji, joka muistuttaa syötävää viiruvalmuskaa. Se kasvaa lähinnä lehdoissa syksyisin. Lähilajeja ovat suopavalmuska ja viiruvalmuska. Sieni haisee voimakkaasti retikalle ja sen jalka ruskettuu kosketettaessa. Maku on aluksi karvas, sittemmin polttavan kirpeä.
Äikävalmuska
Äikävalmuska ("Tricholoma aestuans") on kellertävä, pahanmakuinen valmuskalaji. Se muistuttaa kangaskeltavalmuskaa, mutta on vaaleampi. Samantapainen laji on myös syötäväksi kelpaamaton rikkivalmuska, joka haisee pistävästi kaasulle. Rikkivalmuskaan verrattuna äikävalmuskan lakki on säteittäinen ja pintakelmu hienokuituinen, heltat ovat kalpeammankeltaiset ja tiheämmässä eikä väri ole yhtä kirkas, ja malto on valkoista. Lajia esiintyy havumetsissä.
Electric Wizard
Electric Wizard on vuonna 1993 perustettu englantilainen doom metal -yhtye. Se on julkaissut tähän mennessä seitsemän studioalbumia, joista kenties tunnetuin on vuonna 2000 ilmestynyt "Dopethrone". Yhtye on tullut tunnetuksi omalaatuisesta musiikistaan, jossa raskaaseen doom metaliin on sekoitettu stoner-elementtejä, sekä lyriikoistaan, jotka liikkuvat pitkälti H. P. Lovecraftin tarinoiden, okkultismin, noituuden, kauhuelokuvien ja kannabiksen parissa.
Muinaistulokas
Muinaistulokas eli arkeofyytti on kasvilaji, joka on levinnyt ihmisen myötävaikutuksella uudelle maantieteelliselle alueelle niin varhain, että saapumisesta ei ole muistiinpanoja ja jonka kulkeutumista ei voi päätellä muutenkaan suhteellisen äskettäiseksi.
Suomessa muinaistulokkaana pidetään kasvilajia, joka on kulkeutunut maahan ihmisen myötävaikutuksella 1600-luvun alkupuolella tai sitä ennen. Rajaa on pidetty Pohjoismaihin soveltuvana muinais- ja uustulokkaan karkeana aikarajana. Britteinsaarilla rajana pidetään vuotta 1500. Sekä uus- että muinaistulokkaat ovat vieraslajeja.
Muinaistulokkaiden ja alkuperäiskasvien erittely on usein vaikeata. Samassa maassakin kasvilaji saattaa olla sekä luontaisesti levinnyt että muinaistulokas. Muinaistulokkuus tai uustulokkuus ei riipu maasta, vaan alueesta. Näin ollen esimerkiksi Ahvenanmaalla alkuperäinen kasvi voi olla Manner-Suomessa muinaistulokas tai Pohjois-Suomessa uustulokas.
Muinaistulokas voi olla myös kasvi, joka ei enää kasva alueella ilmaston muuttumisen vuoksi, mutta josta voi olla arkeologisia jäännöksiä. Suomessa vesipähkinä on muinaistulokas, jota ei enää esiinny luonnossa ja joka hävisi Etelä-Ruotsin Skånestakin vuonna 1918. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa Latvian eteläosissa.
Muinaistulokkaiden avulla voidaan paikantaa esihistoriallisia ja historiallisia asuinpaikkoja.
Suuri Muumikirja
Suuri muumikirja on 1994 julkaistu kokoelmateos Tove Janssonin muumisaduista. Kirja sisältää kaikki neljä muumikuvakirjaa, yksittäisiä kertomuksia muista muumikirjoista sekä sarjakuvia, lauluja, ruokaohjeita.
Rikkivalmuska
Rikkivalmuska ("Tricholoma sulphureum") on kokonaan keltainen, lievästi myrkyllinen valmuskalaji. Lajin tunnistaa kuitenkin ennen kaikkea pistävästä kaasunhajusta. Se on huomattavan harvahelttainen.
Itiöemä kasvaa elo-lokakuussa lehtomaisissa metsissä tammen ja pähkinäpensaan seurassa. Syötynä laji ärsyttää ruoansulatuskanavaa ja aiheuttaa pahoinvointia..
Viiruvalmuska
Viiruvalmuska ("Tricholoma portentosum") on tukevajalkainen, harmaalakkinen valmuskalaji. Lakki voi olla jopa 16 cm leveä, se on sileä, ja kupera, säteittäisesti mustaviiruinen. Jalka on valkea, vanhemmiten keltalaikkuinen. Maku on yleensä mieto ja tuoksu heikko. Lajia tavataan etenkin havumetsissä myöhään syksyllä. Viiruvalmuska on hyvä ruokasieni, mutta sen voi sekoittaa hieman samannäköisiin suopavalmuskaan, sappivalmuskaan ja keltareunavalmuskaan.
Meran
Meran (, , ladiniksi "Maran") on kaupunki Etelä-Tirolin maakunnassa lähellä Itävallan rajaa Pohjois-Italiassa Adigejoen laaksossa.
Kaupungissa harjoitetaan viininvalmistusta ja kemianteollisuutta. Se on suosittua parantola- ja lomaseutua. Siellä on nähtävyyksinä goottilainen Pyhän Nikolauksen kirkko, joka on rakennettu 1300-1400-luvulla. Lisäksi siellä on linnoja.
Kaupungin väkiluku vuonna 2013 oli arviolta 38 863 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 50,47 % kaupungin väestöstä puhuin äidinkielenään saksaa, 49,06 % italiaa ja 0,47 % ladinia.
Marraskuussa 2015 Italian poliisi toteutti terrorismin vastaisen operaation, jossa hajotettiin Meranossa toiminut "Rawti Shax" -nimisen terroristijärjestön koulutuskeskus. Järjestö tunnetaan myös nimellä "Didi Nwe" eli uusi kurssi. Sen johtajana toimi Faraj Ahmad Najmuddin, alias Mullah Krekar, joka on Norjasta turvapaikan saanut irakilainen.
Pörhösuomuhelokka
Pörhösuomuhelokka ("Pholiota squarrosa") on kellertävä, pörhösuomuinen kantosienilaji. Se on väriltään kellertävä, ja muistuttaa kannoilla myös kasvavaa mesisientä. Pörhösuomuhelokan itiöt ovat ruskeita ja pinta selvemmin suomuinen kuin mesisienen. Pörhösuomuhelokka on varsinkin vanhana maultaan pahanmakuinen, syötäväksi kelpaamaton laji. Sitä on joskus epäilty lievästi myrkylliseksi. Lähilajit tulihelokka ("P. flammans") ja mesihelokka ("P. limonella") ovat voimakkaan keltaisia. Aarnihelokkaa ("P. squarrosoides") on vaikea erottaa lajista ilman mikroskooppia.
Pörhösuomuhelokkaa on käytetty tekstiilien värjäyksessä vihreän värin saamiseen.
Danilo Tosello
Danilo Javier Tosello (s. 27. maaliskuuta 1969 Santa Fe) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä.
Tosellon nykyinen seura on Unión de Sunchales, jota ennen hän on pelannut mm. Belgrano de Córdobassa ja hondurasilaisessa Club Deportivo Olympiassa. Näistä jälkimmäisessä hän viihtyi kahdeksan vuoden ajan, ja tässä ajassa hän pelasi seurassa 223 ottelua, joissa hän teki 86 maalia. Tosello voitti seurassa Hondurasin mestaruuden neljä kertaa. Lisäksi hän on maan pääsarjan kaikkien aikojen viidenneksi paras maalintekijä. Tosello ei ole pelannut urallaan vielä yhtäkään maaottelua.
Kuusensuomuorakas
Kuusensuomuorakas ("Sarcodon imbricatus") on nimensä mukaisesti suomuinen orakaslaji. Se kasvaa kuusen seuralaisena, on pinnaltaan ruskeansuomuinen ja vanhemmiten maultaan hyvin kirpeä. Nuoria yksilöitä voi käyttää ruoaksi, mutta ne eivät ole erityisen hyviä. Se luokiteltiin aikaisemmin samaan lajiin kuuluvaksi männynsuomuorakkaan ("Sarcodon squamosus") kanssa, mutta nykyisin se erotetaan omaksi lajikseen. Kuusensuomuorakas muistuttaa myös roso-orakasta ("Sarcodon scabrosus"). Suomuorakkaita voi tuskin sekoittaa muihin syötäviin orakaslajeihin.
Kuusensuomuorakkaan lakki on noin 10–20 cm leveä, kupera nuorena, kuoppakeskustainen. Keskipainanne kehittyy jopa jalan yläosaan ylettäväksi suppiloksi. Reunoilta sisäänkääntynyt, vanhetessaan oikenee reunoilta ja laakenee. Lakissa karkeita, leveitä, ruskeita suomuja, varsinkin lakin keskellä olevien suomut siirottavat. Punertavansävyisen- tai harmaanruskea, pohjaväri vaaleampi, suomut tummempia. Lakin alapinnassa on helttojen sijaan piikistö, nuorena ne ovat vaaleanharmaita, vanhana suklaanruskeita, piikit melko pitkiä noin 0,5–1,2 cm. Jalka 5-10 cm pitkä, melko tasapaksu noin 1-3 cm leveä. Kova ja täyteinen vaalea, vanhemmiten rusehtava. Malto on kiinteää, nuorena vaaleaa ja vanhemmiten harmaanruskeaa, tasaväristä kaikkialla itiöemässä. Maku on nuorena mieto, vanhemmissa karvas. Haju on heikko, mutta hyvä. Itiöpöly on ruskeaa. Itiöemiä tulee esiin elo-syyskuussa.
Yleinen koko maassa. Etelä- ja Keski-Suomessa kuitenkin hieman harvinaistuen pohjoista kohden.
Rehevät kuusikot, lehdot, sekametsät, havumetsät. Kuusen juurisieni.
Kuusensuomuorakasta käytetään lankojen värjäämiseen, suomuorakkaat sisältävät erilaisia väriaineita. Sienivärjäyksen kannalta huomattavaa on, että tästä lajista ei saada purettamalla sinisen sävyjä toisin kuin männynsuomuorakkaasta. Tästä lajista saadaan ruskeita värisävyjä.
Männynsuomuorakas
Männynsuomuorakas ("Sarcodon squamosus") on toinen kahdesta suomuorakaslajista. Se kasvaa männyn seuralaisena, on pinnaltaan karhean ruskeasuomuinen, ja maultaan kirpeä. Nuoria yksilöitä voi käyttää ruokasienenä. Lajin voi sekoittaa samankaltaiseen kuusensuomuorakkaaseen, joka kuitenkin on kookkaampi, suppilomaisempi ja pehmeämaltoisempi sekä lakin keskipainanteesta, joka kuusensuomuorakkaalla kehittyy jopa jalan yläosaan ylettäväksi suppiloksi. Sen lakin suomut ovat suurempia ja harvemmassa, ja ne siirottavat yleensä vain lakin keskellä.
Männynsuomuorakkaan lakki on 10–15 cm leveä, kupera tai laakea keskustassa kuoppa, suppilomainen, reunoilta sisäänkiertynyt. Väri lakissa on vaaleanruskea tai ruskeanmusta, pohjaväri vaalea, suomut ovat tummia. Lakissa on tiheässä siirottavia suomuja, isompia keskustassa ja reunoilla on pienempiä. Lakin alapinnalla on helttojen sijaan orat eli piikit. Piikit melko lyhyitä ja vaalenaharmaita tai ruskeita. Jalka vaalea ja jykevä, lakin halkaisijaa lyhyempi noin 3-6 cm, 0,5-2 cm paksu, vaalean ruskea ja täyteinen. Malto on kovaa ja kiinteää, väri vaalea, tyvestä tummanruskeaa. Haju on hyvä, lakritsamainen. Nuorena sieni on miedon makuinen, vanhemmiten kirpeänkarvas. Itiöpölyn on ruskeaa.
Männynsuomuorakas on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, harvinaistuu pohjoiseen mentäessä.
Männiköissä, tuoreissa- ja kuivissa kangasmetsissä, boreaalisella vyöhykeellä. Nimensä mukaisesti männyn juurisieni.
Sienivärjäyksen kannalta on merkittävää, että tämä on suomuorakaslajeista se, josta saadaan purettamalla sinisen sävyjä. Nuorista itiöemistä saadaan ruskeita sävyjä, vanhemmista, lähes mädistä saa harvinaisempia sinisen, turkoosin ja vihreän sävyjä. Kuusensuomuorakkaasta saa vain ruskeaa sävyä.
UFC 83
UFC 83: Serra vs St. Pierre 2 oli vapaaottelutapahtuma, jonka järjestäjänä oli Ultimate Fighting Championship. Tapahtuma pidettiin 19. huhtikuuta 2008, Bell Centressä, Montrealissa, Quebecissä, Kanadassa. UFC 83 oli ensimmäinen UFC-tapahtuma Kanadassa ja se teki heti UFC:n historian yleisöennätyksen 21 390 katsojalla. Illan pääottelu tapahtui mestari Matt Serran ja tilapäismestari Georges St. Pierren välillä.
Kalib Starnes erotettiin UFC:sta huonon esityksen vuoksi, vaikkakin hän meni otteluun jalka murtuneena. Myös Travis Lutter erotettiin UFC:sta huonon esityksen ja toisen perättäisen tappion vuoksi.
Meksikolainen puolustus
Meksikolainen puolustus on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
Avaus on nimetty meksikolaisen Carlos Torren mukaan. Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodille A50.
Mustan tarkoituksena on iskeä valkean keskustaan siirroilla e6 ja d5 tai pelkällä e5-siirrolla.
Avaus voi muuntua Tšigorinin puolustukseksi siirrolla ...d5.
Avaukselle on nimetty muunnelma 3.d5 Re5 4.f4. Sitä kutsutaan nimellä paarmagambiitti. Muita tavallisia jatkoja ovat 3.Rf3 e6, 3.Rc3 e5 4.d5 ja 3.d5 Re5 4.e4.
Electric Wizard (albumi)
Electric Wizard on samannimisen dorsetilaisen doom metal -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumi on tyyliltään perinteistä doom metalia, jossa on mukana hieman stoner -elemettejä.
Kangaskeltavalmuska
Kangaskeltavalmuska ("Tricholoma equestre") on keltainen hiekkaisilla mäntykankailla viihtyvä valmuskalaji. Se oli aiemmin herkullisen ruokasienen maineessa, mutta sittemmin se on todettu myrkylliseksi.
Kangaskeltavalmuska on keskikokoinen tai suurehko helttasieni. Sen lakki on laakea ja keskuskohoumallinen, pohjaväriltään keltainen ja heikosti ruskeasuomuinen. Lakin pinta on kosteana tahmea, kuivana kiiltävä. Heltat ovat kirkkaan keltaiset. Jalka on tasapaksu, keltainen ja renkaaton. Malto on paksua ja kiinteää, valkoista tai kellertävää. Tuoksu on jauhomainen.
Kangaskeltavalmuska kasvaa elokuusta lokakuuhun yleisenä koko Suomessa. Sitä tavataan kuivilla hiekkapohjaisilla mäntykankailla ja kalliomänniköissä, kuivahkoissa kangasmetsissä ja dyyneillä.
Kangaskeltavalmuska on miedosti jauhonmakuinen sieni, jota on ennen pidetty herkullisena ruokasienenä, mutta nykyisin sitä pidetään myrkyllisenä. Sienen on todettu sisältävän vaarallisia toksiineja, jotka voivat vahingoittaa pysyvästi munuaisia. 1990-luvulla Ranskassa raportoitiin peräti 12 usean perättäisen keltavalmuska-aterian nauttimisesta johtuvaa myrkytystapausta, joista kolme on johtanut jopa kuolemaan tehohoidosta huolimatta. Myrkytysoireet ilmenivät noin 1-3 vuorokauden kuluttua viimeisen sieniaterian nauttimisesta väsymyksenä ja lihasoireina. Muutaman päivän kuluessa oireet pahenivat ja lihasoireiden lisäksi ilmeni pahoinvointia, virtsan tummuutta, kasvojen punoitusta ja hikoilua tai hengityksen kiihtymistä. Myrkytyksestä toipuneiden potilaiden oireet helpottuivat parissa viikossa, mutta lihasoireita jatkui vielä useamman viikon ajan. Kolmen potilaan tila heikkeni ja myrkytys aiheutti hengenahdistusta, sydänoireita ja kuumetta, joita seurasi lopulta munuaisten romahtaminen ja kuolema tehohoidosta huolimatta.
Kangaskeltavalmuskasta aiheutuneen myrkytysmekanismin on todettu olevan lihassolumyrkytys, rabdomyolyysi, jossa lihassolut vaurioituvat ja hajoavat, minkä seurauksena hajoamistuotteita kertyy munuaisiin ja munuaiset tukkeutuvat. Tarkemmissa hiirikokeissa, joissa on käytetty useita tunnettuja sienilajeja, ei keltavalmuskojen toksisuudessa kuitenkaan ole todettu eroja muihin sieniin verrattuna.
Vanha lajinnimi keltavalmuska ("T. flavovirens") näyttää ainakin Suomessa poistuneen käytöstä ja tilalle ovat tulleet kangaskeltavalmuska "T. equestre" ja sekä sitä aiemmin satoa työntävät ja hoikemmat lehtokeltavalmuska ("T. frondosae") ja kalvaskeltavalmuska ("T. ulvinenii").
Kangaskeltavalmuska muistuttaa syötäväksi kelpaamattomia kitkeränmakuisia rikkivalmuskaa ja äikävalmuskaa.
Kalvaskeltavalmuska
Kalvaskeltavalmuska ("Tricholoma ulvinenii") on syötävä keltavalmuskalaji. Se muistuttaa suuresti kangaskeltavalmuskaa, mutta on hennompi ja sen lakki on vaaleampi. Laji kasvaa yleisenä myöhäissyksyisin. Sen voi sekoittaa myös syötäväksi kelpaamattomiin äikävalmuskaan ja retikkavalmuskaan.
Helsingin Toverit
Helsingin Toverit oli helsinkiläinen vuonna 1916 perustettu urheiluseura. Sen jalkapallon edustusjoukkue saavutti parhaimmillaan jalkapallon SM-kultaa 1942 sekä pronssia 1934, 1935 ja 1939. Seura oli mukana Helsingin piirin perustamiskokouksessa 1924. Helsingin Tovereiden toiminta-aluetta olivat erityisesti Vallilan ja Hermannin kaupunginosat. Seuran toiminta loppui oletettavasti 1962.
Tovereiden Veikko Pakkanen ja Viljo Huuska olivat perustamassa 1948 Jukolan viestiä. Suunnistuksen ja jalkapallon lisäksi seuralla oli toimintaa ainakin jääkiekon, nyrkkeilyn ja yleisurheilun parissa. Yleisurheilussa seuran tunnetuin urheilija oli Volmari Iso-Hollo, joka voitti useita mitaleita olympialaisissa 1930-luvulla. 1950-luvulla seuran aktiivitoimija oli Suomi–Ruotsi-maaotteluiden pääajanottaja Sirola, joka toimi kelloseppänä K.Kallio-kultaliikkeessä.
Toverit osallistuivat myös pesäpallon SM-sarjaan 1923 lähtien muutaman kerran.
Helsingin Toverit toimi myös 1950- ja 1960-luvulla aktiivisesti mäkihypyn junioriseurana Helsingin alueella.
Laakamyrkkyseitikki
Laakamyrkkyseitikki ("Cortinarius limonius") on myrkyllinen havumetsissä kasvava seitikkilaji. Siinä on samoja myrkkyjä kuin suippumyrkkyseitikissä, mutta lievempiä.
Sieni on väriltään oranssinruskea, lakki 3-8 cm, nuorena suippulakkinen, vanhemmiten laakalakkinen. Sieni kasvaa loppukesästä loppusyksyyn melko harvinaisena Suomessa.
Helge von Koch
Niels Fabian Helge von Koch (25. tammikuuta 1870 – 11. maaliskuuta 1924) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän tutki etenkin lukuteoriaa. Hänet tunnetaan parhaiten Kochin käyrän, yhden ensimmäisistä fraktaalikäyristä, keksijänä.
Keltavyöseitikki
Keltavyöseitikki, vanh. kangasmyrkkyseitikki ("Cortinarius gentilis") on ruskea sienilaji, joka kasvaa hyvin yleisenä kuusikoissa ja mäntymetsissä varsinkin sammalen seassa. Se on aluksi muodoltaan kellomainen, myöhemmin sienen lakki on muodoltaan laakea. Se on myös helppo tunnistaa jalan keltaisesta vyömuodostelmasta. Lajin lähisukulainen on myös laakamyrkkyseitikki. Keltavyöseitikin on myös arveltu käsittävän kaksi lähilajia.
Sienessä on arveltu olevan samoja myrkkyjä kuin suippumyrkkyseitikissä, tosin huomattavasti vähemmän. Nykytiedon mukaan keltavyöseitikki ei ole laakamyrkkyseitikin tapaan orellaniinia sisältävä myrkkysieni, mutta ruokasieneksi sitä ei suositella.
Värjäyksessä sitä käytetään erilaisten keltaisen sävyjen luomiseen.
Kalvasvahvero
Kalvasvahvero ("Cantharellus pallens") on kantarellia muistuttava keltainen vahverolaji. Se kasvaa Lounais-Suomen kalkkimailla. Laji on erinomainen ruokasieni, kantarellin veroinen. Laji on yleinen jo Keski- ja Etelä-Ruotsissa. Sienen erottaa kantarellista vaaleamman ulkomuodon ja paksumman jalan perusteella.
Kauko Harlos
Kauko Arvid Harlos (vuoteen 1960 Hokkanen, 24. syyskuuta 1933 Nokia – 1. huhtikuuta 1998) oli suomalainen moukarinheittäjä. Harlos voitti moukarin Suomen mestaruuden viidesti peräkkäin vuosina 1965, 1966, 1967, 1968 ja 1969. Vuonna 1964 hän sijoittui hopealle ja 1963 pronssille. Ateenan EM-kisoissa vuonna 1969 hän oli yhdeksäs. Harloksen ennätys oli vuonna 1969 Ruotsissa heitetty 66,12.
Seuratasolla Harlos edusti Suomessa Tampereen Pyrintöä, HIFK:ta, Turun Tovereita ja Rosenlewin Urheilijat-38 -seuraa. Ruotsissa hän edusti seuroja Västerås IK ja IFK Västerås.
Tauriontatti
Tauriontatti ("Boletus luridus") on myrkyllinen Lounais-Suomessa ja Ahvenanmaalla esiintyvä punertava tattilaji. Väriltään se on oliivimaisen ruskea tai kellanpunertava, ja muuttuu kosketettaessa siniseksi. Tatin pillit ovat keltaisia. Jalka on appelsiininkeltainen. Tatti suosii kalkkimaita, ja on sisä-Suomessa harvinainen. Tatti on myrkyllinen raakana ja alkoholin kanssa nautittuna aiheuttaa antabusreaktion. Sitä muistuttaa veritatti.
Tauriontatti on Suomessa silmälläpidettävä laji.
Tähden ydinsynteesi
Tähden ydinsynteesi eli tähden nukleosynteesi on yleisnimitys tähdissä tapahtuville ydinprosesseille, joissa kevyistä alkuaineista syntyy raskaampia alkuaineita. Auringossa vedyn fuusio heliumiksi on tärkein tällainen reaktio ja se vastaa myös suurinta osaa Auringon energiantuotannosta. Tämä reaktio tarvitsee vähintään kolmen miljoonan kelvinin lämpötilan. Muut tähtien elinaikana tapahtuvat ydinreaktiot tuottavat alkuaineita aina rautaan asti. Tähden räjähtäessä neutronisieppaus tuottaa alkuaineita aina tinaan asti, ja raskaampia muut sieppaukset.
Vuonna 1920 Arthur Eddington esitti Francis Astonin tutkimusten pohjalta, että tähdet tuottavat energiansa ydinfuusiolla. Kahdeksan vuotta myöhemmin George Gamow laski Gamowin tekijän, kvanttimekaanisen kaavan, jonka mukaan kahden atomin joutuessa tarpeeksi lähekkäin vahva ydinvoima voittaisi Coulombin vallin. Myöhemmin Gamowin tekijää käyttivät Robert Atkinson, Fritz Houtermans, Edward Teller ja Gamow itse laskiessaan tähtien ydinreaktioiden reaktionopeutta.
"Energy production in stars"-julkaisussa vuonna 1939 Hans Bethe tutki mahdollisia vedyn fuusioreaktioita. Hän uskoi protoni-protoni-ketjun olevan Auringon massaisten ja pienempien tähtien tärkein energiaa tuottava reaktio, ja hiilisyklin olevan suurempien tähtien tärkein reaktio. Nämä reaktiot kattavat pääosan tähden energiantuotannosta ja sitä kautta niiden kuumuudesta, mutta eivät selitä raskaampien alkuaineiden syntyä. Vuonna 1946 Fred Hoyle esitti, että erittäin kuumien ydinten joukko voisi yhtyä raudaksi. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän julkaisi teorian tähtien nukleosynteesistä, jossa syntyy alkuaineita hiilestä rautaan asti.
Hoylen teoriaa kehiteltiin ja se johti vuonna 1957 kehuttuun "Synthesis of elements in stars"-julkaisuun (Geoffrey Burbidge, Margaret Burbidge, William Fowler, Fred Hoyle, kyseistä julkaisua kutsutaan myös nimien perusteella BFH). Alastair Cameron ja Donald Clayton kehittivät teoriaa edelleen ja Cameron kehitti myös oman teoriansa. Clayton laski ensimmäisenä s-prosessin ja r-prosessin, piin palamisen rautaryhmän alkuaineiksi ja määritti alkuaineiden ikiä. 1970-luvulla nukleosynteesin tutkimus laajeni.
Piruntatti
Piruntatti ("Boletus satanas") on myrkyllinen tattilaji, jonka lakki on väriltään valkoinen tai hopeanharmaa. Tatin maku on nuorena mieto, vanhemmiten epämiellyttävä. Jalka on yläosastaan kellertävä, alhaalta punertava. Boletus-sukuun kuuluu muitakin myrkyllisiä tattilajeja, kuten tauriontatti. Punaiset tatit onkin syytä jättää sienikirjojen mukaan käyttämättä. Tatti on havaittu Suomessa vain yhden kerran, vuonna 1943 Korppoossa.
Armenian jalkapalloliigakausi 2008
Armenian jalkapalloliiga-kausi 2008 on Armenian jalkapalloliigan 18. kausi. Kausi alkoi 6. huhtikuuta ja loppui 15. marraskuuta 2008. Kaudella oli mukana kahdeksan joukkuetta, ja hallitsevana mestarina oli Pjunik Jerevan. Edellisellä kaudella sarjaan ei noussut yhtäkään joukkuetta, sillä Dinamo Jerevan, jonka piti nousta sarjaan, ei halunnut nousta pääsarjaan ja antoi Kilikia Jerevanin jatkaa sarjassa.
Liigassa pelattiin neljä kierrosta, eli kaikille joukkueille kertyi kauden aikana yhteensä 28 ottelua.
V = Voitot, T = Tasapelit, H = Häviöt, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, ME = Maaliero, P = Pisteet
"Päivitetty 23. heinäkuuta"
Come My Fanatics...
Come My Fanatics... on englantilaisen doom metal -yhtye Electric Wizardin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Yhtyeen tyyli muuttui albumilla entistä psykedeelisempään ja raskaampaan suuntaan.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Tallinnan pörssi
Tallinnan pörssi on Virossa toimiva arvopaperipörssi, joka kuuluu nykyään Nasdaq-konsernin omistukseen. Tallinnan pörssi on Viron ainoa säänneltyä osakekauppaa harjoittava pörssi.
Pörssitoiminta alkoi Virossa ensimmäisen kerran vuonna 1920 ja päättyi maaliskuussa 1941 Neuvostoliiton miehittäessä Viron.
Viron palautettua itsenäisyytensä vuonna 1991 maahan alettiin luoda lainsäädäntöä arvopaperikauppaa varten. Tallinnan pörssin perustivat huhtikuussa 1995 yhteistyössä 10 liikepankkia, yhdeksän välittäjäliikettä ja kolme valtiollista instituutiota: Hüvitusfond, Viron keskuspankki ja Viron valtiovarainministeriö. Pörssin ensimmäinen kaupankäyntipäivä oli 31. toukokuuta 1996, jolloin listattuna oli 11 arvopaperia. Ensimmäinen laskentapäivä oli 3. kesäkuuta 1996, minkä jälkeen pörssin TALSE-indeksi putosi alemmas kuin koskaan, 84,24 pisteeseen, 17. kesäkuuta 1996. Seuraavana vuonna puolestaan, 29. elokuuta 1997, indeksi kohosi historian korkeimmalle tasolle 492,97 pisteeseen.
Suomalainen HEX Oyj hankki enemmistöosuuden Tallinnan pörssistä vuonna 2001. Kaupan myötä Tallinnan pörssi siirtyi käyttämään HEXin kaupankäyntijärjestelmää helmikuussa 2002, jolloin pörssissä alettiin käydä kauppaa euroissa. HEX Oyj:n ja Tukholman pörssiä operoineen OM AB:n yhdistymisen myötä syyskuussa 2003 myös Tallinnan pörssi siirtyi yhdistymisestä syntyneen yhtiön, OMHEX:n, omistukseen – vuotta myöhemmin OMHEX muutti nimensä muotoon OMX. Tallinnan pörssin omistaja vaihtui jälleen helmikuussa 2008, kun OMX yhdistyi yhdysvaltalaisen NASDAQ Stock Market Inc:n kanssa muodostaen NASDAQ OMX Groupin.
Tallinnan pörssin päälistan yhtiöt: (5.1.2017)
Toissijainen lista on tarkoitettu yhtiöille, jotka eivät täytä päälistalla olemiseen asetettuja kvantitatiivisia vaatimuksia liittyen julkisen kaupankäynnin kohteena olevien osakkeiden määrään ja markkina-arvoon. Tallinnan pörssin toissijaiselle listalle oli 30. toukokuuta 2016 listattuna kaksi yhtiötä.
Typäskääpä
Typäskääpä ("Albatrellus confluens" tai "Scutiger confluens") on "Russulales"-lahkoon kuuluva, lampaankääpää suuresti muistuttava kääpämäinen sienilaji. Se on ruokasienenä vähäarvoinen.
Typäskäävän 5–20 cm leveän, epäsäännöllisen muotoisen lakin yläpinta on väriltään vaalean kellanruskea ja punertavan sävyinen. Lakin alapinnassa tiukasti kiinni olevat hyvin pienet pillit ovat johteiset ja lähes valkoiset, mutta muuttuvat vioittuneista kohdista punertavan ruskeiksi. Jalka on lyhyt, 1–3 cm paksu, täyteinen ja lakin värinen. Malto on valkoista, mutta se muuttuu vioittuneista kohdista ja kuivattaessa punertavan ruskeaksi. Tuoksu on miellyttävän hedelmäinen, mutta muuttuu kuivattuna pistäväksi.
Typäskäävän erottaa parhaiten ruokasienenä paljon arvokkaammasta lampaankäävästä siten, että lampaankäävän lakki on kermanvalkoinen ja usein nahanruskeasuomuinen. Typäskääpä muuttuu kosketettaessa punertavan ruskeaksi, mutta lampaankääpä keltaiseksi. Lampaankäävällä ei myöskään ole hedelmäistä tuoksua.
Typäskääpä kasvaa elo-lokakuussa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen kuusimetsissä. Lajille on ominaista kasvaa tiiviinä puolipallon muotoisina ryppäinä siten, että sen lakit peittävät kerroksittain toisensa.
Nuorena typäskääpä kelpaa ryöpättynä syötäväksi, mutta laji on ruokasienenä vähäarvoinen. Vanhat yksilöt ovat maultaan liian karvaita ja siten syömäkelvottomia. Useissa sienikirjoissa typäskääpä on luokiteltu syötäväksi kelpaamattomaksi.
Youssef Chahine
Youssef Chahine (; 25. tammikuuta 1926 Aleksandria – 27. heinäkuuta 2008 Kairo) oli egyptiläinen elokuvaohjaaja, joka kuului arabialaisen elokuvan arvostetuimpiin. Hän oli tunnettu sananvapauden puolustaja ja käsitteli elokuvissaan kriittisesti Egyptin vallanpitäjiä. Hän aloitti työn elokuvan parissa 1950. Hänen ansiotaan oli näyttelijä Omar Sharifin uran käynnistyminen.
Chanine kävi Sodankylän elokuvajuhlilla 1998. Hänen viimeisen, keskeneräiseksi jääneen elokuvansa "Heya Fawda" (2007) teki valmiiksi hänen kollegansa Khaled Youssef.
Taaitsa
Taaitsa () on kaupunkimainen taajama ja kunta Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin ja Hatsinan välisen rautatien varrella, 32 km Pietarista etelään. Taajamassa on asukkaita 3 100 henkeä ja kunnassa 6 500 (vuonna 2013).
Taajaman lähellä sijaitsevat entiset inkerinsuomalaiset kylät Suuri-Taaitsa () ja Pieni-Taaitsa eli Kakkaramäki (). Lisäksi
Taaitsan kuntaan kuuluvat seuraavat kylät: Härkösenmäki (), Iistinä (), Ikattila (), Iunuskoi (), Kolotuha (), Niisnova (), Nikreus tai Nikreuksenkylä (), Outoski (), Tehvina () sekä Sverdloville nimetyn parantolan asutus ().
Kunnan pääelinkeino on maatalous. Taaitsassa on vuonna 1915 rakennettu ortodoksinen pyhän Aleksin kirkko ja inkeriläisten vanhusten palvelutalo. Seudulla on paljon huvila-asutusta.
Taaitsassa sijaitsee Venäjän 54. ilmapuolustusarmeijakunnan esikunta.
Taaitsan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Paikkakunta on saanut nimensä lähellä sijaitsevista lähteistä, joiden vettä ryhdyttiin vuonna 1774 johtamaan Saaren ja Pauluskoin puistoihin. 1770-luvulla seudulle rakennettiin kartano, jonka puistoa on kuvannut venäläinen taiteilija Semjon Štšedrin. 1880-luvulla Taaitsassa asui kesäisin säveltäjä Nikolai Rimski-Korsakov. Taajama on perustettu vuonna 1960.
Ennen toista maailmansotaa seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Skuoritsan luterilaiseen seurakuntaan. Osa kylistä oli venäläisiä ja eräät suomalais-venäläisiä sekakyliä. Sodan aikana saksalaisten miehitysalueelle jääneet suomalaiset siirrettiin Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Suomalaisia ei kuitenkaan päästetty heti kotiseudulleen, ja myöhemminkin vain harvat onnistuivat palaamaan.
SV Caiquetio
Sport Vereingang Caiquetio on arubalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Paradera. Kaudella 2010-2011 seura pelasi Aruban Division Dosissa, joka on Aruban kolmanneksi korkein sarjataso.
Seura pelasi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaudella 2007, mutta sijoittui vasta yhdeksänneksi, ja pelasi neljän joukkueen putoamiskarsinnan, jossa se oli viimeinen. Täten Caiquetio putosi toiselle sarjatasolle.
8 naista
8 naista ("Huit femmes" eli "8 femmes") on François Ozonin vuonna 2001 ohjaama, ranskalais-italialaisena yhteistuotantona syntynyt elokuva, joka sai maailmanensi-iltansa 8. tammikuuta 2002 Ranskassa. Genreltään se on lähinnä rikoskomedia.
Nimensä mukaisesti elokuvassa on pääosassa kahdeksan naista. Useimmat heistä ovat ranskalaisen elokuvan kuuluisimpia tähtinäyttelijöitä. Ainoa niukka miesrooli on talon murhatulla isännällä Marcelilla.
Elokuva sijoittuu äveriääseen porvariskartanoon 1950-luvulle. Elokuvan alussa Marcelin vaimo Gaby on kutsunut joukon Gabyn lähisukulaisia maaseutukartanoonsa viettämään joulua. Näiden viiden eri-ikäisen naisen lisäksi talossa on taloudenhoitajatar Chanel ja sisäkkö Louise. Sitten paljastuu, että isäntä Marcel on murhattu vuoteeseensa. Makuuhuone lukitaan, jotta johtolangat eivät turmeltuisi. He yrittävät kutsua paikalle poliisin, mutta puhelinlinja on katkaistu ja autoa on sabotoitu. Jopa kartanon portti on jumissa ja lunta sataa yhä enemmän, joten he ovat eristyksissä muusta maailmasta. Niinpä he alkavat keskenään selvittää murhaajaa. Selvittelytyön kuluessa paljastuu suuri joukko mitä odottamattomampia salaisuuksia, joista naiset olisivat mieluiten vaienneet.
"8 naista" on voimakkaasti tyylitelty ja hyvin teatterimainen. Tyylittely ilmenee esimerkiksi Technicolor-värityksessä sekä Agatha Christien dekkarityylin parodisessa liioittelussa. Kuvaan istuvat hyvin myös kahdeksan musikaalimaista laulunumeroa, jotka kukin kahdeksan naista esittävät vuorollaan elokuvan kuluessa. Numerot ovat cover-versioita ranskalaisen kevyen musiikin 1900-luvun historiasta, ja näyttelijät laulavat ne itse. Teatterimaisuus näkyy muun muassa siinä, että kaikki elokuvan kohtaukset sijoittuvat saman talon eri huoneisiin ja että näyttelijät elokuvan lopuksi kerääntyvät riviin kameran eteen. Itse asiassa elokuva perustuu näytelmään: ranskalaisen näytelmäkirjailijan Robert Thomasin (1927−1989) "Huit femmes" -kappaleeseen, joka sai ensi-iltansa vuonna 1961 Pariisissa.
Alun perin ohjaaja Ozonin tarkoitus oli uudelleenfilmatisoida George Cukorin elokuva "Naiset" (1939), joka on kuuluisa siitä, että rooleissa on ainoastaan naisia, mutta hän päätyi lopulta Thomasin näytelmään. "8 naista" oli seuraavana vuonna valmistuneen "Swimming Poolin" ohella se elokuva, joka nosti hänet kansainväliseen tietoisuuteen. Elokuva voitti joitakin kansainvälisiä elokuvapalkintoja. Kotimaassaan Ranskassa se sai kaikkiaan 12 César-palkintoehdokkuutta, muttei voittanut yhtäkään.
Spree killer
Spree killer (englantia, ) tarkoittaa henkilöä, joka tekee kaksi murhaa lyhyellä aikavälillä vähintään kahdessa eri paikassa. Itse ilmiöstä käytetään nimeä killing spree ("tappopyrähdys"). Spree killer tekee murhasarjoja, joissa uhreja on monta, eikä murhaaja pidä taukoa kahta päivää pitempää. Sarjamurhaajilla on joskus taipumusta kääntyä spree killereiksi. Myös joillakin ryöstäjillä on taipumus kääntyä spree killereiksi.Huomattavia murha-aaltoja ovat muun muassa:
Ludivine Sagnier
Ludivine Sagnier (s. 3. heinäkuuta 1979, La Celle-Saint-Cloud, Yvelines, Ranska) on ranskalainen näyttelijä ja malli.
Sagnier aloitti elokuvauransa lapsinäyttelijänä vuonna 1989. Hän on näytellyt useissa François Ozonin elokuvissa, joista erityisesti "Swimming Pool" on tuonut hänelle mainetta.
Werner Wichtig
Werner Wichtig, oikealta nimeltään Raimund Thielcke, (15. tammikuuta 1962 - 6. lokakuuta 1992) oli saksalainen laulaja. Hänen nimensä tuli saksalaisesta sarjakuvahahmo Werneristä.
Kaunojalkatatti
Kaunojalkatatti ("Boletus calopus") on Suomessa erittäin harvinainen syötäväksi kelpaamaton tattilaji. Se on oliivinvärinen tai harmaanruskea ja kasvaa vähäravinteisissä lehti- ja havumetsissä ja kalliolla. Laji on kerran löydetty Kaarinan Piispanristiltä. Löytö vuodelta 1876 on ainoa manner-Suomesta varmistettu. Lajia on tavattu myös Ahvenanmaalta Syyskuussa 2008 lajin itiöemiä löydettiin Ruissalosta
Tatti on pahan makuinen, jalassa on verkkokuvionti.
Antti Hietala
Antti Hietala (s. 1958) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimii helsinkiläisen Q-teatterin johtajana.
Teatterityönsä lisäksi Hietala on toiminut muun muassa yhtenä Sosiaali- ja terveysministeriön Mahdollista menestys -kampanjan keulakuvista.
Let Us Prey
Let Us Prey on englantilaisen doom metal -yhtye Electric Wizardin neljäs studioalbumi vuodelta 2002. Tyylillisesti levy noudattaa "Dopethronen" viitoittamaa tietä, mutta on entistäkin raskaampi ja synkempi sekä sludge-vaikutteita on entistäkin enemmän. Albumilla on myös joitakin yhtyeelle epätyypillisiä kokeiluita, esimerkiksi "We, the Undead" kulkee epätavallisen nopealla tempolla ja Justinin laulu on hänelle epätyypillistä rääyntää sekä tyylilajiltaan enemmänkin dark ambientia edustavassa "Night of the Shapessa" kuullaan pianoa ja viulua. Ambient-vaikutteita on havaittavissa muuallakin, sillä albumin kaikki raidat perustuvat pitkälti hypnoottiseen toistoon. Levy ei ole noussut suuren yleisön suosioon, mutta silti monet pitävät sitä yhtenä yhtyeen parhaista julkaisuista. Albumin yhdellekään kappaleelle ei ole julkaistu lyriikoita, ja se on viimeinen alkuperäisen Electric Wizard -kokoonpanon nauhoittama julkaisu.
Juurtotatti
Juurtotatti ("Boletus radicans") on Suomessa erittäin harvinainen syötäväksi kelpaamaton tattilaji. Siitä tunnetaan Suomessa ainoastaan yksi löytö. Sienen lakki on harmaanvalkoinen, halkeillut tai oliivinvärinen. Sienen jalka on kellertävä ja maku on karvas. Sieni kasvaa kalkkimailla lehdoissa ja puistomailla.
Veritatti
Veritatti ("Boletus erythropus") on Suomessa harvinainen syötäväksi kelpaamaton tattilaji. Väriltään se on tummanruskea tai oliivinvärinen, pillistö on keltainen. Se muistuttaa suuresti myrkyllistä tauriontattia ja on syytä jättää metsään kasvamaan. Tatti suosii lehtimetsiä, ja kasvaa nimenomaan lehmuksen seuralaisena. Sieni esiintyy Suomessa Lounais-Suomessa.
Ruututatti
Ruututatti ("Boletus chrysenteron" vanh. "Xerocomus chrysenteron") on punertava tammi- ja pyökkimetsissä kasvava tattilaji. Se on aiemmin luokiteltu samettitatteihin ("Xerocomus"), mutta molekyylibiologiset tutkimukset ovat osoittaneet, etteivät lajit ole kovin läheisiä sukulaisia samettitatille. Lähisukulainen on sen sijaan valeruututatti.
Ruututattia esiintyy Suomessa maan eteläosassa. Jalka ja pillistö ovat valkoiset. Punertavat tatit on syytä jättää metsään, koska niissä on myrkyllisiä lajeja, kuten tauriontatti.
We Live
We Live on Electric Wizardin viides albumi, joka on julkaistu vuonna 2004. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi uudella kokoonpanolla Tim Bagshawin ja Mark Greeningin jätettyä yhtyeen.
Valeruututatti
Valeruututatti ("Boletus porosporus" vanh. "Xerocomus porosporus") on Suomessakin maan eteläosan tammimetsissä kasvava huonosti tunnettu tattilaji. Se on sukua ruututatille. Valeruututatin lakki on oliivin- tai likaisenruskea, pillistö on keltainen ja sinertyy kosketettaessa. Jalka on kellertävä ja vanhemmiten ruskea.
Haisuseitikki
Haisuseitikki ("Cortinarius traganus") on yleinen, violetinvärinen seitikkilaji. Se kasvaa koko maassa havumetsissä. Sienen tuoksu on makea, mutta se ei sovellu ruokasieneksi. Lakki on violetti, vanhemmissa sieniyksilöissä ruskeankeltainen. Jalka on samoin violetti ja muuttuu vanhemmiten keltaisemmaksi, kuten myös sienen heltat. Houkuttelevan kauniit, violetin ja harmaan vivahteiset haisuseitikit saavat usein värjääjän innostumaan niiden käytöstä lankojen värjäyksessä. Violetti väri kuitenkin haihtuu keitettäessä taivaan tuuliin. Haisuseitikkejä voi kuitenkin käyttää vihreän värin aikaan saamiseksi. Samanlaista vihreää on vaikea saada mistään muusta luonnontuotteesta, joskin samantapaista löyhkäseitikkiä on kokeiltu.
Löyhkäseitikki
Löyhkäseitikki ("Cortinarius camphoratus") on violetti, isohko helttasieni, jonka paras tuntomerkki on voimakas, epämiellyttävä tuoksu. Kangasmetsissä tavattava syötäväksi kelpaamaton seitikkilaji. Se muistuttaa haisuseitikkiä, mutta on violetimpi, vanhemmiten ruskehtavan kermanväriseksi vaaleneva. Tämän lajin voi sekoittaa sinivalmuskaan, joka on syötävä sieni.
Lakki, 3-10 cm, nuorena lähes puolipallomainen, myöhemmin kuperaksi laakeneva, lopulta lähes tasainen. Lakin pinta on sileän silkinhohtoinen, nuorena vaalea tai vaalean violetti, vanhemmiten keskeltä ruskettuva ja lopulta ruskeankermansävyiseksi haalistuva. Heltat nuorena violetit, mutta värjäytyvät vanhemmiten itiöpölystä ruskeiksi. Nuoren itiöemän helttoja peittää runsas vaaleanvioletti seitti. Jalka on 4-8 cm pitkä ja 1-2,5 cm paksu, tanakka ja tasapaksu, tai tyvestä nuijamainen. Jalka on lakin lailla vaalea tai violetti, nuorena vaaleansinisten, myöhemmin kellertävien, suojusvöiden kirjoma. Malto on violetti. Haju on voimakas ja epämiellyttävä, joidenkin mielestä hieman raakaa perunaa muistuttava.
Hyvin yleinen koko maassa kuusen levinneisyysalueella. Kasvaa havumetsien, useimmiten tuoreiden kuusikoiden sammalikossa elo-syyskuussa. Löyhkäseitikki on kuusen mykorritsasieni.
Seitikkiä on joskus käytetty lankojen värjäykseen.
Porraslimaseitikki
Porraslimaseitikki ("Cortinarius trivialis") on kupera Lapissa asti yleisenä kasvava seitikkilaji. Se on väriltään punaruskea. Seitikin tunnistaa ennen kaikkea hyvin limaisesta pinnasta. Heltat ovat vaaleat ja ruskettuvat sienen vanhetessa. Sieni on saanut nimensä siitä että sienen lima muodostaa porrasmaisia vöitä lakin pinnalle. Seitikki kasvaa erityisesti haavan ja raidan seuralaisena, tienvarsilla ja ojanpenkoilla. Porraslimaseitikki on yleinen koko maassa.
Informaatioähky
Informaatioähkyksi () kutsutaan tilaa, jossa ihminen on kykenemätön suodattamaan tarvitsemaansa informaatiota tietovirrasta ja tuntee tämän vuoksi itsensä ahdistuneeksi ja turhautuneeksi. Syinä ähkyyn voivat olla informaation paljous, väsymys, stressi sekä informaation tai datan käsittelyyn käytettävissä olevan ajan rajoittuneisuus ja tästä juontuvat paineet. Ähkyn perimmäisenä aiheuttajana saattaa toimia myös ihmisen taipumus suodattaa tietoa totuttujen mallien ja uskomusten mukaisesti. Tällöin ihminen voi kokea epämukavuutta ja uhkaa, jos uusi tieto on ristiriidassa hänen aiempien käsitystensä kanssa. Merkittävä infoähkyn aiheuttaja on niin sanotun informaatiolukutaidon puute, kykenemättömyys arvioida tietojen merkityksellisyyttä ja luotettavuutta. Tällainen toistaitoisuus vie voimavaroja tärkeän tiedon käsittelystä, kun ihminen käyttää aikaansa epäoleellisen informaation tarkasteluun.
Termiä käytetään kuvaamaan myös yleisellä tasolla tietoyhteiskunnan kehityksen suurissa ihmisjoukoissa ja yhteiskunnassa aiheuttamaa kitkavaikutusta; ihmiset kokevat jatkuvasti kasvavan tietomäärän hallinnan, oleellisten viestin löytämisen ja ymmärtämisen, mahdottomaksi.
Nurmimaamuna
Nurmimaamuna ("Bovista nigrescens") on nurmikoilla yleisenä kasvava maamuniin ("Bovista") kuuluva valkoinen sienilaji, joka kuitenkin tummuu vanhemmiten. Se on yleinen koko Suomessa. Laji on munanmuotoinen. Nuoret yksilöt ovat syötäviä, mutta maku huononee vanhemmiten ja nestemäinen vanhemman sienen malto ei myöskään ole omiansa houkuttelemaan ruokasienestäjää. Känsätuhkeloa sanotaan joskus maamunaksi, vaikka se on varsin erinäköinen.
Witchcult Today
Witchcult Today on doom metal -yhtye Electric Wizardin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2007. Tyyli on lähempänä perinteistä doom metalia kuin muilla levyillä, mutta stoner-vaikutteita löytyy musiikista edelleen. Suurin muutos lienee kuitenkin Justin Obornin laulutyylissä, jonka täysin puhtaat ja kirkkaat kaukaa kaikuvat vokaaliosuudet luovat albumille erityisen uhkaavan tunnelman ja antavat täten yhtyeelle todella raskaan doom-tunnelman. Obornin laulutavasta tulee monelle mieleen yhdysvaltalainen doom-yhtye Saint Vitus. Levyllä soittaa uusi rumpali Shaun Rutter, moottoripyöräharrastaja, joka tuli Justin Greavesin tilalle tämän jätettyä yhtyeen.
Nuijakuukunen
Nuijakuukunen ("Lycoperdon excipuliforme", vanh. "Calvatia excipuliformis") on valkoinen lehtimetsissä, avoimissa havumetsissä ja laitumilla kasvava valkoinen, piikikäs sienilaji. Nuoret yksilöt ovat valkoisia, ja vanhemmat mustia. Sienen itiöemä hajoaa vanhentuessaan. Sieni kasvaa yleisenä koko maassa kesästä myöhäissyksyyn. Nuijakuukunen muistuttaa känsätuhkeloa.
Luettelo ihmisistä, jotka ovat voittaneet Garri Kasparovin shakissa
Seuraavat henkilöt ovat voittaneet Garri Kasparovin normaalissa turnauspelissä. Kasparovia pidetään yhtenä maailman vahvimmista shakinpelaajista lajin historiassa, ja hän on saavuttanut Elo-luvun 2 851.
Jotkut listatut pelaajat pelasivat Kasparovia vastaan kun hän oli melko nuori, ja jotkut olivat simultaanipelejä, joissa Kasparov pelasi useita pelaajia vastaan samaan aikaan. Näillä pelaajilla on (S) perässään. Pelaajat jotka voittivat Kasparovin, kun tämä oli alle 16-vuotias on (A16) -merkintä.
Jättikuukunen
Jättikuukunen ("Calvatia gigantea", aiemmin "Langermannia gigantea") on usean kilon painoiseksi kasvava kuukuslaji. Sieni on nuorena valkoinen, ja muuttuu myöhemmin oliivinruskeaksi. Sieni on Suomessa paikoittainen, jättikuukunen suosii typpipitoisia maita, kuten laitumia. Sieni on nuorena syötävä, mutta myöhemmin muuttuu pahan makuiseksi.
Ukonkuukunen
Ukonkuukunen ("Lycoperdon utriforme", vanh. "Calvatia utriformis") on pallomainen valkoinen sienilaji, joka kasvaa Suomessa paikoitellen typpipitoisilla alueilla, kuten laitumilla. Laji on nuorena syötävä, mutta vanhemmiten pahan makuinen.
Ryhmätuhkelo
Ryhmätuhkelo ("Lycoperdon pyriforme") on puna- tai kellanruskea päärynämäinen tuhkelolaji, joka kasvaa yleisenä koko Suomessa. Se on pahan hajunsa vuoksi huono ruokasieni. Syötävä vain kun sisusta on valkoinen ja kiinteä. Malto muuttuu sienen eläessä aluksi nestemäiseksi kellanvihreäksi, sitten oliivinruskeaksi ja lopulta pöliseväksi mustaksi itiömassaksi. Se kasvaa useimmiten lehtipuiden kannoilla suurina ryhminä. Lähisukulainen on känsätuhkelo.
Sandra Eriksson
Sandra Elisabet Eriksson (s. 4. kesäkuuta 1989 Uusikaarlepyy) on suomenruotsalainen kestävyysjuoksija, jonka päämatka on 3 000 metrin estejuoksu. Hän edustaa IK Falkenia, jota ennen hänen seuransa oli vuoteen 2013 saakka IF Nykarlebynejden. Häntä on valmentanut vuodesta 2015 Oscar Gidewall ja tätä ennen vuosina 2006–2015 Guy Storbacka. Eriksson on vuosien 2007–2016 Suomen mestari 3000 metrin estejuoksussa.
Eriksson asuu ja harjoittelee Tukholmassa. Myös hänen sisarensa Zenitha (1992) ja Heidi Eriksson (1986) ovat kansallisen tason juoksijoita.
Eriksson on voittanut naisten estejuoksun Suomen mestaruuden kymmenenä peräkkäisenä vuonna: 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2016. Kalevan kisoissa 2018 hän sijoittui toiseksi. Erikssonin ennätys 3 000 metrin estejuoksussa on 12. heinäkuuta 2014 juostu Suomen ennätysaika 9.24,70.
1 500 metrillä Eriksson on voittanut SM-kultaa Kajaanissa 2010 ja Kuopiossa 2014. Espoon kisoissa 2009 hän sijoittui toiseksi. Eriksson on voittanut SM-kultaa myös 5 000 metrillä vuonna 2010 ja 2012.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Eriksson on voittanut 3 000 metrillä kultaa Mustasaaressa 2009, Helsingissä 2011 sekä Tampereella 2012 ja 2016 sekä hopeaa Joensuussa 2008. 1 500 metrillä hän sai hopeaa Mustasaaressa 2009. 3 000 metrillä Erikssonin ennätys on 8.55,13, jonka hän juoksi Turussa 25. kesäkuuta 2014. Sisäradoilla hän on juossut 8.54,06.
Maastojuoksun SM-kilpailuissa Eriksson on voittanut kultaa vuosina 2012, 2013 ja 2014.
Eriksson sijoittui kymmenenneksi 19-vuotiaiden EM-kilpailujen 3 000 metrin estejuoksussa Hengelossa heinäkuussa 2007. Seuraavana kesänä hän oli viides saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa uudella 19- ja 22-vuotiaiden Suomen ennätysajalla 10.00,87.
Aikuisten arvokisoihin Eriksson on osallistunut vuodesta 2009. Berliinin MM-kisoissa 2009, Barcelonan EM-kisoissa 2010 ja Daegun MM-kisoissa 2011 Eriksson jäi alkueriin.
Helsingin EM-kisoissa 2012 Eriksson selviytyi alkuerästään 3 000 metrin esteissä loppukilpailuun sijoittuen lopulta kymmenenneksi ajalla 9.48,19. Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kisoissa 2013 hän karsiutui alkuerissä.
Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Eriksson eteni loppukilpailuun ollen yhdeksäs ajalla 9.47,95. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa viidenneksi SE-ajalla 8.54,06. Eriksson osallistui Pekingin MM-kilpailuihin 2015, mutta oli alkuerien 23:s eikä päässyt jatkoon.
Amsterdamin EM-kisoissa 2016 hän pääsi loppukilpailuun, jossa oli kymmenes ajalla 9.45,71. Maaliskuussa 2016 hänet valittiin myös Rion olympialaisiin 2016. Olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä.
Harmaatorvisieni
Harmaatorvisieni ("Pseudocraterellus sinuosus") on harvinaisena Lounais-Suomessa kasvava torvisienilaji. Sen lähin sukulainen on mustatorvisieni. Se suosii lehtometsiä ja varsinkin tammen ja pähkinäpensaan seuraa. Laji on hyvä ruokasieni. Se on väriltään harmaanruskea.
Standard Liège
Standard Liège, koko nimeltään Royal Standard de Liège, on jalkapalloseura Liègen kaupungista Belgiasta.
Jyvästatti
Jyvästatti ("Suillus granulatus") on ruskeankeltainen tai punaruskea voitatteihin ("Suillus") kuuluva tattilaji, joka kasvaa harvinaisina Etelä-Suomen kalkkipitoisilla alueilla. Sieni on miedon makuinen, hedelmäiselle tuoksuva ja hyvä ruokasieni. Jyvästatti on männyn seuralainen. Pillistö ja jalka ovat vaaleankeltaisia. Pintakelmu on märkänä limainen ja kuivana tahmea.
Jyvästatin voi sekoittaa voitattiin ("Suillus luteus"), turjantattiin ("Suillus clintonianus") tai lehtikuusentattiin ("Suillus grevillei"). Nekin ovat samanarvoisia hyviä ruokasieniä, joten sekoittumisesta ei ole suurta haittaa.