Paloauto
Paloauto on palo- ja pelastustoimen tehtävien hoitamiseen tarkoitettu auto.
Ensimmäiset ”palokärryt” olivat rattaiden päälle asennettuja vesipumppuja, joita vedettiin mies- tai hevosvoimin. Käsipumpuilla toimivia palokärryjä oli jo 1700-luvulla, höyrykone tuli pumppausvoimaksi 1830-luvulta alkaen. Bensiinillä toimivat ruiskut kehitettiin 1900-luvun alussa ja ensimmäiset autot otettiin palontorjunnassa käyttöön 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla. Autoja käytettiin aluksi vain ruiskumestareiden ja palomiesten kuljetukseen, kun taas vesisäiliöt, pumput ja tikkaat tulivat palopaikalle hevosten vetäminä. Varsinaiset paloautot tulivat markkinoille 1910-luvun alkupuolella. Palontorjunnan autoistuminen merkitsi matkojen pidentymistä ja yhä useammin palokunta ehti onnettomuuspaikalle muuhunkin kuin jälkisammutukseen.
Tiettävästi Suomen ensimmäinen paloauto otettiin käyttöön Helsingissä vuonna 1913. Auto oli akkukäyttöinen eikä se ilmeisesti ollut hitautensa ja suuren painonsa vuoksi kovin ahkerassa käytössä. Helsingin palolaitokselle hankittiin bensiinikäyttöinen Scania-Vabis -paloauto vuonna 1917, ja seuraavaksi saatiin paloautot Turkuun vuonna 1919 ja Poriin vuonna 1921. Kaksi viimeksi mainittua autoa ovat säilyneet jälkipolville ja Turun Daimler-merkkinen auto on vanhin tiedossa oleva paloauto Suomessa. Tampereen ensimmäinen paloauto oli J. W. Enqvistin Lielahden tehdaspalokunnan käytössä vuodesta 1922. Autot yleistyivät palontorjunnassa hitaasti, koska palopäälliköt, joiden vastuulla oli kaluston saattaminen palopaikalle, eivät luottaneet autojen epävarmaan tekniikkaan. Usein autot olivat myös liian heikkotehoisia painavan kaluston kuljettamiseen. Tyypillinen 1920-luvun paloauto oli paikallisen puusepän Ford T- tai Chevrolet-alustalle muotoilema kori, jossa oli kalustolaatikon lisäksi istumatila muutamalle palomiehelle. Paloautojen teollinen valmistus aloitettiin kuitenkin jo vuonna 1923. Paloautojen korit muuttuivat umpinaisiksi 1930-luvun puolivälistä lähtien, jolloin niiden muotoilussa tavoiteltiin muodin mukaista virtaviivaisuutta.
Suomessa Sisäasiainministeriön pelastusosasto on laatinut Suomen Palo­päällystö­liiton kanssa ohjeen koskien pelastusautoja (paloautoja). Ohjeessa on määritelty auton väritys, varustus ja rakenne. Ohjeen mukaan auton tulee olla punaisen värisävy RAL 3000 tai sitä kirkkaampi. Paloauton huomiovärinä on valkoisen värisävy RAL 9010 tai sitä vaaleampi värisävy. Asetus ei koske lentokenttien pelastusajoneuvoja, jotka ovat väritykseltään keltaisia. Paloautoja on pelastuslaitosten lisäksi käytössä muun muassa eri yritysten ja teollisuuslaitoksien omilla palo­kunnilla, Finavialla, puolustus­voimilla sekä yksityisillä ihmisillä keräily- ja museoautoina.
Hälytystehtävässä olevassa paloautossa käytetään huomion ja näkyvyydyn lisäämiseksi sinisiä valoja ja vilkkuja sekä sireeniä. Hälytysajossa olevalle paloautolle on aina annettava esteetön kulku.
Tällä hetkellä suomalaisissa paloautoissa näkee kahdenlaisia tunnuksia, sillä hätäkeskuslaitoksen tarpeiden vuoksi kaikkien pelastusajoneuvojen tunnukset muutetaan vuonna 2011. Entiset ns. kuntatunnukset poistuvat, ja tilalle tulee uudenlainen tunnusjärjestelmä. Tunnus koostuu viranomaistunnuksesta, pelastuslaitostunnuksesta, asematunnuksesta ja tehtävätunnuksesta.
Tunnus koostuu viranomaistunnuksesta, maakuntatunnuksesta, asematunnuksesta ja tehtävätunnuksesta. Viranomaistunnus kertoo, minkä viranomaisen käytössä kyseinen ajoneuvo on. Paloautoissa viranomaistunnus on R (=Rescue=pelastustoimi). Viranomaistunnusta käytetään pääasiallisesti vain radioliikenteessä, mutta se merkitään ajoneuvoon silloin, jos ajoneuvo ei muuten ole selkeästi tunnistettavissa pelastustoimen ajoneuvoksi (esim. pelastuslaitoksen veneisiin ja aluksiin viranomaistunnus merkitään). Seuraava tunnuksen osa on pelastuslaitostunnus, joka kertoo minkä pelastuslaitoksen käytössä ajoneuvo on. Pelastuslaitostunnus on kaksikirjaiminen. Pelastuslaitostunnuksen jälkeinen osa on kaksinumeroinen asematunnus, joka kertoo ajoneuvon asemapaikan. Jokaisella pelastuslaitoksen asemalla on oma numerotunnuksensa (10-99). Asematunnusta seuraavat numerot muodostavat tehtävätunnuksen.
Alla on lueteltuna kolmasien numeroiden merkitys. Sulkujen sisällä on kyseisen tunnuksen perässä olevan mahdollisen neljännen numeron merkitys(kalustotunnus/järjestysnumero).
Esimerkiksi tunnus HE101 tarkoittaa Helsingin pelastuslaitoksen 10. aseman (Helsingin keskuspelastusasema 1.sammutusautoa (Höökiä). 
Näiden tunnusten lisäksi auton kyljessä voi olla auton omistavat organisaation tunnus, nimi sekä päätehtävän kertova lisäteksti (esimerkiksi Säiliöauto).
HUOM! nämä tunnukset koskevat vain pelastustoimen ajoneuvoja eli paloautoja. Muilla viranomaisilla on erilaiset tunnusjärjestelmät.Kiitokori hallitsee Suomen paloautomarkkinoita Saurus-autoillaan 80 prosentin markkinaosuudella. Puolustusvoimien toimituksiin erikoistunut oululainen Conlog tekee autoja muutamalla miljoonalla. Muita valmistajia ovat lappeenrantalainen Kulkeva 1,5 miljoonan euron myynnillä, ja tammelalainen Paja Viher-Vehmas.