Forbidden (albumi)
Forbidden on Black Sabbathin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumin ovat arvioineet niin fanit, media kuin yhtye itsekin monissa yhteyksissä sen historian heikoimmaksi. Syynä on tasapaksu kappalemateriaali ja huonolaatuinen tuotanto.
Vuoden 1994 kiertueen jälkeen basisti Geezer Butler, rumpali Bobby Rondinelli sekä häntä muutamalla keikalla tuurannut Bill Ward jättivät yhtyeen. Tämän jälkeen kitaristi ja johtohahmo Tony Iommi päätti koota vuosien 1989–1990 vahvat "Headless Cross"- ja "Tyr"-albumit tehneen kokoonpanon (Iommi, laulaja Tony Martin, rumpali Cozy Powell, basisti Neil Murray sekä kosketinsoittaja Geoff Nicholls).
Albumin suunnitteluvaiheessa yhtyeen levy-yhtiön johtoporras kehotti Iommia ottamaan levylle "ajanmukaisemman" tuottajan. Myös Iommin manageri oli samaa mieltä ja ehdotti yhtyeelle yhteistyötä rap-artistin kanssa, esimerkkeinä Aerosmith-yhtyeen onnistunut yhteistyö Run-D.M.C.:n kanssa ja Anthraxin ja Public Enemyn yhteiset levytykset. Tuottajaksi päätettiin valita amerikkalaisen, värillisen, heavy metal- ja rap-musiikkia yhdistelevän Body Count-yhtyeen kitaristi Ernie C (oik. Ernie Cunnigan). Body Count-yhtyeessä vaikutti myös rappari Ice-T, joka tulisi myös vierailemaan albumilla. Tämä herätti hämmennystä yhtyeen jäsenten keskuudessa, ja Martin, Murray ja Powell pitivät ajatusta naurettavana.
Yhtyeen sisäisen toimintaperiaate oli myös muuttunut. Kun kokoonpanon aiempina vuosina 1988-1990 Iommi ja rumpali Cozy Powell olivat yhtyeen johtohahmot ja tuottivat kokoonpanon aiemmat albumit, niin nyt Powell oli mukana "vain palkattuna muusikkona" ja päätökset teki Iommi. Powell olisi halunnut jatkaa musiikillisesti samalla linjalla kuin "Headless Cross"- ja "Tyr"-albumit olivat, mutta Iommin mielestä kyseinen tyyli oli jo pois muodista ja yhtye tarvitsi uudistumista.
Albumi nauhoitettiin lehdistötiedotteen mukaan kymmenen päivän aikana Liverpoolissa Parr Street-studioilla. Joitain nauhoituksia tehtiin myös Devonshire-studioilla Los Angelesissa.
Huolimatta rap-genrestä tulevasta tuottajasta kyseisen genren vaikutteet eivät juuri albumilla näy lukuun ottamatta avauskappaletta "The Illusion of Power", jossa tuottaja Ernie C:n yhtyekaveri, rappari Ice-T tekee cameo-esiintymisen. Muuten kappale on yhtyeelle tyypillisen raskas ja hidastempoinen. Kyseessä on myös yhtyeen historian ainut kappale, jossa ulkopuolinen muusikko esiintyy laulajana. Hieman grunge-vaikutteisen alun omaava "Can't Get Close Enough" edustaa myös albumin raskaampaa osastoa kuten myös "Shaking Off the Chains" joka omaa hieman erikoisemman tahtilajin.
Hitaampia, tunnelmallisia kappaleita albumilla ovat balladi "I Wont Cry for You" ja blues-henkinen "Sick and Tired" sekä päätöskappale, pitkä "Kiss of Death", joka kasvaa kuitenkin loppua kohti nopeatempoisemmaksi Iommin riffittelyksi.
Kaupallisempaa osastoa ovat animoituna videonakin julkaistu "Get a Grip", maailmansotien aikaisiin lentokoneisiin liittyvä "Rusty Angels" sekä nimikappale, elämän kielletyistä asioista kertova "Forbidden".
Powellin tanakan kompin myötä etenevä "Guilty as Hell" sisältää yhtyeen materiaalissa harvemmin kuullun "fuck"-sanan käyttöä lyriikassa. Albumin sessioissa myös nauhoitettu "Loser Gets It All" julkaistiin alun perin Japanin painoksen bonus-kappaleena.
Albumin etukannessa on piirretty kuva viikatemiehestä ja takakannessa piirros jatkuu kuvalla missä yhtyeen jäsenet sekä yhtyeen lähipiiriin tuolloin kuuluneet henkilöt ovat tulimeressä. Kuvasta löytyvät yhtyeen jäsenten lisäksi ainakin Ice-T, Ernie C, Iommin ex-vaimo Val sekä I.R.S. Recordsin johtaja Miles Copeland. Kannen suunnitteli Paul Sample, brittiläinen animaattori ja piirtäjä, joka on luonut mm. tunnetun sarjakuvahahmon Ogrin.
Albumin alkuperäinen nimi oli tiettävästi "The Illusion of Power", sen avauskappaleen mukaan.
"Forbiddenin" julkaisi kesäkuussa 1995 I.R.S. Records. Se nousi Britannian albumilistalla vaatimattomasti sijalle 71. eikä noussut ollenkaan Billboardin listalle Yhdysvalloissa. Euroopassa menestys oli hieman parempaa ja esimerkiksi Suomessa ja Ruotsissa albumi nousi top-20:neen. Yleisesti albumia on pidetty yhtyeen heikoimpana, mikä johtuu huonosta tuotannosta ja tasapaksusta kappalemateriaalista, ja se on saanut pääosin huonoja arvosteluja.
Allmusic.com-sivuston arvostelija sanoo albumin riffejä "väsyneiksi" ja kritisoi tuotantoa "ylipuhtaaksi" ja sanoo ettei "albumilta löydy mitään kiinnostavaa". Sputnik Music-sivuston kriitikon mukaan albumi on "niin huono ettei se ole edes hauskaa enää" ja Heavy Metal Addiction-sivuston arvostelija ihmettelee "Sabbathin, heavy metalin esi-isien yhdistymistä rap-artistien kanssa" ja sanoo albumin kuulostavan "surkealta bootlegilta".
Albumilla on tosin myös omat puoltajansa ja esimerkiksi arvostetun Black-Sabbath.com-sivuston ylläpitäjä Joe Siegler pitää albumia mainettaan huomattavasti parempana ja myös Metal Excess-sivuston kriitikko sanoo albumin olevan "parempi kuin monet sanovat".
Laulaja Tony Martinin mukaan kappaleet kuulostivat hyviltä harjoituksissa, mutta sitten levy-yhtiö ja managerit toivat esille idean käyttää rap-artisteja albumin tuotannossa Martinin ja rumpali Powellin vastustuksesta huolimatta. Martinin mukaan yhdessä vaiheessa oli jopa mahdollista että hän ja Ice-T laulaisivat yhdessä koko albumin ja Martin onkin kuvannut yhtyeen tätä vaihetta nimellä "Rap Sabbath".
Basisti Neil Murray totesi myöhemmin Ernie C:n olleen huono tuottaja ja huono valinta Sabbathille. Albumin äänimaailma onkin aiempaa kliinisempi ja kompressoidumpi ja esimerkiksi Cozy Powellin perinteistä, isoa rumpusoundia ei albumilta löydy, ja myös laulaja Tony Martinin suoritus jää tuotannossa taka-alalle.
Lisäksi Black Sabbathin alkuperäisen kokoonpanon reunionin tiedettiin olevan suunnitteilla, ja näin ollen "Forbidden" olisi tehty vain koska yhtyeen ja Iommin sopimusta I.R.S. Recordsilla oli jäljellä vielä yhden studioalbumin verran, ja levyn jälkeen Iommi olisi vapaa liittymään yhteen ex-vokalisti Ozzy Osbournen kanssa. Alkuperäisen kokoonpanon noste oli tuolloin vahva, sillä Columbia Records oli julkaissut vuonna 1994 "Nativity in Black"-nimisen tribuuttialbumin jolla 1980- ja 1990-luvun uuden sukupolven metalliyhtyeet versioivat yhtyeen varhaisen kokoonpanon klassikoita ja lisäksi Ozzy Osbourne ja Geezer Butler olivat olleet mukana vuonna 1995 julkaistun, vuosien 1970-1983 materiaalia sisältävän kokoelma-albumin "Between Heaven and Hell" tuotannossa.
Omaelämäkerrassaan kitaristi ja johtohahmo Tony Iommi on kuvannut "Forbidden"-albumia ja myös sen kansitaidetta "paskaksi, joka ei myynyt yhtään mitään". Vuonna 2010 tosin kerrottiin, että Iommi aikoo miksata albumin uudelleen, kun I.R.S.-yhtiölle tehtyjen albumien remasterointi-sarja alkaa.
Huolimatta albumin kehnosta kaupallisesta menestyksestä teki yhtye laajan maailmankiertueen albumin promotoimiseksi kiertäen Pohjois-Amerikassa, Euroopassa sekä Aasiassa ja Australiassa. Yhtye esiintyi myös Suomessa Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella ja Helsingissä Kulttuuritalolla. "Forbidden"-albumilta settiin pääsivät "Get a Grip", "Rusty Angels", "Kiss of Death", "Can't Get Close Enough" ja "I Won't Cry for You" soitettiin yhdessä konsertissa.
Sabbathissa tapahtui kesken kiertueen miehistönvaihdos, kun rumpali Cozy Powell jätti yhtyeen Pohjois-Amerikan osion jälkeen. Powell oli ylirasittunut, koska hänellä oli ollut Sabbathin lisäksi käynnissä monta muuta projektia, ja lisäksi hän oli pettynyt "Forbidden"-albumiin ja yhtyeen sisäiseen politiikkaan. Uudeksi rumpaliksi palasi yhtyeessä jo vuotta aiemmin soittanut Bobby Rondinelli. Vaihdos tapahtui ystävällisissä merkeissä, ja tiettävästi Powell itse kysyi Rondinellia tilalleen. Kiertue jatkui Eurooppaan ja Kauko-Itään ja Bangkokin konsertti 14. joulukuuta 1995 jäi kiertueen ja myös kokoonpanon viimeiseksi.
Tämän jälkeen yhtye pantiin jäihin, mutta lopullista hajoamisilmoitusta ei kuitenkaan tullut. Muiden jäsenten mukaan tosin kaikki tiesivät, että Iommi palaisi yhteen Osbournen kanssa ja alkuperäinen kokoonpano tekisi comebackin piakkoin. Vuonna 1996 I.R.S. julkaisi vielä "The Sabbath Stones"-nimisen kokoelman, joka sisälsi pääosin Tony Martinin aikaista materiaalia ja samana vuonna Iommi oli työstänyt soolomateriaalia Rob Halfordin ja myös Glenn Hughesin kanssa. Vuoden 1996 joulukuussa ilmoitettiin vielä Martinin olevan Sabbathin jäsen, mutta maaliskuussa 1997 alkoi liikkua huhuja Black Sabbathin alkuperäisen kokoonpanon reunionista. Se toteutui, ja yhtye esiintyi vuoden 1997 Ozzfest-kiertueella, tosin rumpalina tuolloin toimi Bill Wardin sijasta Mike Bordin.