hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
SL Benfica
Sport Lisboa e Benfica on portugalilainen jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1904. Benfica pelaa tällä hetkellä Portugalin korkeimmalla sarjatasolla. Sen kotikaupunki on Lissabon. Silloin seuran nimenä oli pelkkä "Sport Lisboa", mutta sen yhdistyttyä vuonna 1908 "Sport Club de Benfican" kanssa, nimi vakiintui nykyiseen muotoonsa. Benficalla on perinteisen jalkapallon lisäksi toimintaa myös esimerkiksi Futsalissa, koripallossa, lentopallossa ja rugbyssa. Benfica on kansallisella puolella Portugalin menestynein seura kaikissa kilpailuissa. Euroopan kilpailuissa ainoastaan FC Porto on saavuttanut enemmän mestaruuksia.
Jalkapallojoukkue pelaa kotiottelunsa Lissabonin Estádio da Luz -stadionilla, jolle mahtuu 65000 katsojaa. Seuran värit ovat punainen ja valkoinen. Lisäksi Benficalla on symboleina kotka sekä ""E Pluribus Unum"" -motto, jonka voi kääntää ""Yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta"".
Suurimmat menestykset Benficalla ajoittuvat 1960-luvun alkuun, jolloin se voitti vuosina 1961 ja 1962 Euroopan Cupin kahdesti peräkkäin. 1960-luvulla joukkueessa pelasikin Eusébio, yksi Portugalin kaikkien aikojen parhaimmista jalkapalloilijista. Häviävänä osapuolena Euroopan Cupin finaaleissa Benfica on ollut vuosina 1963, 1965, 1968, 1988, 1990 ja 2013. Kansallisella puolella Benfican pahimpia kilpailijoita ovat FC Porto ja Sporting CP. Benfica on voittanut 33 Portugalin mestaruutta, joista viimeisimmän se saavutti Jorge Jesusin valmentamana vuonna 2014 kolmen vuoden tauon jälkeen. Kausi 2014 oli muutoinkin joukkueelle täydellinen. Liigamestaruuden seuraksi joukkue voitti sekä Portugalin Cupin että myös Liigacupin. Nykymuotoista liigacupia alettiin pelata kaudella 2007-2008, ja Benfica on ensimmäinen triplaan yltänyt joukkue.
Vuosina 1971–73 Benfica voitti peräti 29 sarjapeliä yhteen menoon.
Pelinumero 29 poistettiin käytöstä vuonna 2004 numeroa käyttäneen unkarilaisen Miklós Fehérin kuoltua kentälle kesken ottelun.
Nokia 9210 Communicator
Nokia 9210 Communicator on Nokian ensimmäinen Symbian-käyttöjärjestelmällä varustettu matkapuhelin ja kolmas Communicator-tyyppinen matkapuhelin 9000/9000i:n ja 9110/9110i:n jälkeen. Myöhemmin puhelimesta julkaistiin päivitetty 9210i -malli. Nokia 9210/9210i-malleja seurasi ensiksi Nokia 9500 Communicator ja sitten halvempi ja pienikokoisempi Nokia 9300 Communicator. Nokia 9210:aa edeltävät Communicatorit käyttivät GEOS-käyttöjärjestelmää.
9210:n käyttöjärjestelmä on Symbian OS v6.0, joka oli myös Symbianin ensimmäinen Symbian-niminen käyttöjärjestelmä (ennen tunnettu Epocina). Puhelimen käyttöympäristö kuuluu Series 80 -sarjaan (ennen kutsuttu Crystaliksi), jonka jokaisessa puhelimessa on 640x200 pikselin kokoinen näyttö. Nokia 9210:n ja 9210i:n Series 80-versionumero on 1.0 (uudemmat kommunikaattorit käyttävät 2.0:aa).
Markkinoille tulonsa aikaan myytäviin kehittyneisiin puhelimiin verrattuna siitä puuttui GPRS ja Bluetooth, mikä oli melko paha puute, koska laite oli tarkoitettu nimenomaan internetin ja tiedonsiirron tehokäyttöön.
Nokian aikaisempiin 9110/9110i -malleihin verrattuna siinä oli kuitenkin värinäyttö ja ns. kaupunki-GSM (GSM 1800).
Nokia 9210:n puhelukaiutin sijaitsee puhelimen takana, eli käyttäjän täytyy kääntää puhelin toisin päin kuin yleensä muilla puhelimilla, kun hän puhuu. Nokia on keksinyt tähän helpottavan ratkaisun: kun avaa tieturipuolen, tulee toisen osapuolen puhe sisäpuolen kaiuttimesta, jolloin se kuuluu kauas.
Bassorumpu
Bassorumpu on rumpu, jota käytetään orkesterissa voimakkaana tehosteena, sillä bassorummulle on ominaista sen hyvin leveä, peittävä ja syvä ääni. Nykyinen bassorumpu on kaksikalvoinen, ja sitä soitetaan huopa- tai nahkapäällysteisellä nuijalla, joissakin tapauksissa myös puisella.
Orkesterisoittimena bassorumpua ei viritetä millekään tietylle sävelelle, toisin kuin sitä yleisemmin käytettyjä patarumpuja.
Rumpusetissä bassorumpu sijoitetaan alimmaiseksi lattian rajaan vaakatasoon ja sitä soitetaan jalalla pedaalia polkemalla. Bassorumpuja voi olla myös kaksi tai useampia. Kaksi bassorumpua otti käyttöön ensimmäisten joukossa jazz-rumpali Louie Bellson 1930–1940 -lukujen taitteessa.
Esimerkiksi metallimusiikissa monesti bassorummun ääntä vaimennetaan esimerkiksi tyynyillä tai pyyhkeellä, jolloin saadaan lyhyempi ja "märempi" soundi. Bassorumpuun kuten muihinkin rumpuihin voidaan kiinnittää triggeri, joka muuntaa kalvon värähdyksen sähköiseen muotoon. Triggerit ovat kiinni soundimoduulissa, josta lähtevää soundia voidaan muokata.
Tuplabasari viittaa etenkin rock- ja metallimusiikissa yleiseen bassorummun toistuvaan iskuun nopeassa rytmissä. Nimensä tuplabasari juontaa siitä, että suuren nopeuden saavuttaakseen rumpalin on poljettava vuorojaloin joko kahta erillistä pedaalia (mikäli käytössä on kaksi bassorumpua) tai ns. tuplapedaalia (mikäli vain yksi). Kumpikaan em. tavoista ei varsinaisesti ole toista huonompi, vaan molemmilla tyyleillä on omat kannattajansa.
Tuplabasaria on mahdollista soittaa myös hitaasti sekä rytmiä vaihdellen, mutta yleisesti termillä tarkoitetaan nimenomaan tasaista nopeiden lyöntien sarjaa. Klassinen esimerkki tuplabasarin käytöstä löytyy esimerkiksi Metallican "One"-kappaleesta, jossa tuplabasarilla mukaillaan AK-47- aseen ääntä.
Tim Waterson oli vuonna 2001 nopein tuplabasarin soittaja maailmassa. Hän rummutti jaloillaan 1 407 iskua minuutissa.
CARP
Common Address Reduncancy Protocol (CARP) on Michael Shalayeffin ja Ryan McBriden luoma vastine IETF:n reitittimien kahdennusprotokolla VRRP:lle. CARP ilmestyi ensimmäistä kertaa OpenBSD 3.5:een. CARP:sta on portattu versiot mm. FreeBSD:lle, NetBSD:lle sekä GNU/Linux:lle.
Konfiguroidessa CARP:a luodaan virtuaaliverkkoliitäntä, jonka IP-osoite on klustereiden jakama IP, ja johon vastaa master-laite. Muut laitteet ovat backup-koneita ja ne omivat IP-osoitteen vasta, kun master-laite on lakannut lähettämästä CARP-sanomia. Täten yksi kone vastaa koko ajan carpattavaan IP-osoitteeseen, sekä jokainen klusterin kone myös omaan fyysiseen osoitteeseensa.
Virtuaalisen IP-osoitteen lisäksi CARP-klusterilla on virtuaalinen MAC-osoite. Tämä on muotoa 00-00-5e-00-00-01-vhid, jossa vhid on CARP-verkkoliitännän id. Vhid-arvo määräytyy väliltä 1-255, joten yhdessä verkkosegmentissä voi olla korkeintaan 255 CARP-osoitetta.
CARP:n konfigurointi:
jossa virtuaaliverkkoliitäntä on "carp0", "192.168.0.1" carp-osoite, "vhid" viittaa CARP-id:hen joka on maksimissaan 255, "pass" SHA-1 HMAC-salauksen avaimeen sekä "advskew"-arvo CARP-sanomien lähetystiheyteen. Pienemmällä lähetystiheydellä lähettävä on oletusarvoisesti master-laite. Jos PF:ssä on käytössä binat-sääntöjä jotka viittaavat CARP-osoitteeseen, on syytä tehdä aliaksista myös CARP-verkkoliitäntöjä. Näitä voi liittää useampia yhteen virtuaaliverkkoliitäntään.
Jotta CARP-klusteri on tilatietoinen, eli yhteydet eivät katkea master-tilan vaihtuessa, on syytä implementoida pfsync lähettämään tilatiedot koneiden kesken.
Pyöreä torni
Pyöreä torni (myös Pässinlinna, ) on Viipurin kaupunginmuuriin aikoinaan kuulunut tykkitorni, joka sijaitsee Viipurin kauppatorilla. Torni rakennettiin vuosina 1547–1550, oletetusti Kustaa Vaasan vuonna 1547 antamasta käskystä Viipurin kaupunginmuurin vahvistamiseksi keskiaikaisen Karjaportin viereen. Alun perin tykkitorneja olisi pitänyt rakentaa muuriin kaksi, mutta toista ei koskaan toteutettu. Vuonna 1923 torni sisustettiin arkkitehti Uno Ullbergin suunnitelmien mukaan kahvilaksi, jollaisena se vielä nykyisinkin toimii.
Öljy
Öljy on veteen liukenematon palava nestemäinen orgaaninen yhdiste.
Usein öljy-sanalla viitataan nimenomaan maaöljyyn (raakaöljyyn), jota pumpataan maan sisältä. Se on hiilivetyjen seos. Maaöljy on tällä hetkellä yksi maailman tärkeimmistä energianlähteistä, ja se liittyy olennaisena osana kansainväliseen politiikkaan. Maaöljyä kulutettiin vuonna 2004 maailmassa noin 13 miljardia litraa (83 miljoonaa tynnyriä) ja Suomessa noin 35 miljoonaa litraa (220 tuhatta tynnyriä) päivässä. Siitä valmistettuja polttoaineita ovat bensiini ja dieselöljy sekä kevyt ja raskas polttoöljy. Paitsi polttoaineena, maaöljystä valmistettuja tuotteita käytetään myös voiteluöljyinä sekä teollisuudessa esimerkiksi muovien valmistukseen. Maaöljy on fossiilinen polttoaine ja sellaisena ehtyvä luonnonvara, joka on syntynyt maapallolle miljoonien vuosien aikana.
Öljy-sanaa käytetään myös sellaisista rasvoista, jotka huoneenlämmössä ovat nestemäisiä. Useimmat niistä ovat kasvikunnan tuotteita, ja niitä sanotaan myös kasviöljyiksi. Niitä saadaan monien kasvien siemenistä sekä muutamien kasvien hedelmistäkin. Niitä käytetään varsinkin ravintoöljyinä, mutta myös teknisiin tarkoituksiin ja kemianteollisuuden raaka-aineina.
Nestemäisiä rasvoja eli rasvaöljyjä esiintyy myös eläinkunnassa, esimerkiksi kalaöljy. Kalaöljyä on muun muassa sardiiniöljy. Tietyistä äyriäisistä saadaan krilliöljyä.
Eteeriset öljyt ovat monissa kasveissa pieninä määrinä esiintyviä, herkästi haihtuvia yhdisteitä. Kemiallisesti ne eivät muistuta sen enempää maaöljyä kuin rasvaöljyjäkään. Ne ovat yleensä voimakkaasti tuoksuvia aineita, ja ne saavat aikaan monet kukkien ja hedelmien tuoksut. Niitä on runsaasti myös maustekasveissa.
Æon Flux
Æon Flux on Peter Chungin luoma surrealistinen science fiction -animaatiosarja, jota esitettiin Music Television -musiikkikanavalla. Sarjaa tehtiin ensin vuosina 1991–1992 lyhyinä, 2–5 minuutin mittaisina animaatioina, joissa päähenkilö kuoli aina jakson lopuksi. Myöhemmin, vuonna 1995 tehdyllä kolmannella tuotantokaudella jaksot olivat puolituntisia.
Vuonna 2005 valmistui "Æon Flux" -elokuva, jonka pääosassa on Charlize Theron.
Fennoskandia
Fennoskandia tarkoittaa maantieteellistä aluetta, johon kuuluvat Skandinavian niemimaa sekä Suomi, Itä-Karjala ja Kuola. Fennoskandia on niemimaa, jonka erottavat muusta Euraasian mantereesta Itämeri, Vienanmeri ja niiden välinen kannas. Suurin osa Fennoskandiaa kuuluu Baltian kilpeen.
Fennoskandia on määritelty erilliseksi alueeksi luonnontieteensä ja -historiansa perusteella. Nimen otti ensimmäisenä käyttöön suomalainen geologi Wilhelm Ramsay.
V (vuoden 1984 televisiosarja)
V on Kenneth Johnssonin luoma science fiction -televisiosarja, joka kertoo maahan saapuvista ulkoavaruuden vierailijoista. Suomessa sarjaa on esittänyt ainakin MTV3 ja MTV Sarja.
Ensimmäinen V-minisarja tehtiin vuonna 1983 (2 jaksoa), sitten jatkominisarja "V: The Final Battle" 1984 (3 jaksoa), ja pitkä sarja "V" 1984–1985 (19 jaksoa).
DC Comics julkaisi vuosina 1985–1986 V-sarjakuvalehteä 18 osaa. Sarjan maailmaan sijoittuvia kirjoja julkaistiin 16 kappaletta vuosina 1984–1988.
Retkeily
Retkeily tai vaellus on luonnossa tapahtuva vapaa-ajan ulkoiluharrastus. Erotuksena pelkästä luonnossakävelemisestä retkeilyyn liittyy yleensä maastossa ruokailua ja yöpymistä. Yksinkertaisimmillaan retki voi olla vain metsässä tehty kävelymatka ja vaativimmillaan vaikkapa Mount Everestin valloitus.
Retkiä tehdään myös autolla ja veneellä. Asuntovaunulla ja matkailuautolla retkeily on paljolti syrjäyttänyt vielä 1960-luvulla harrastetun leirintäalueretkeilyn.Eräretkeily tulee sanana vanhasta suomalaisesta eräkulttuurista ja liittyy alun perin metsästys- ja kalastuskulttuuriin. Erä oli metsästäjän ansakierros, jonka hän kävi säännöllisin välein tarkastamassa.
Nykyään eräretkeily mielletään harrastukseksi, jossa kuljetaan pääosin omin voimin asumattomalla alueella kuljettaen mukana tarvittavat varusteet ja yövytään maastossa. Kun retkeen ei liity varsinaista eränkäyntiä (metsästys ja kalastus), käytetään eräretkestä nykyään myös nimeä ”vaellus”. Eräretkeilyyn sisältyy laaja-alaista tietämystä luonnosta ja selviytymisestä erilaisissa luonnonoloissa mukana olevilla varusteilla. Ravinnon ottaminen luonnosta on perinteisesti osa retkeilyä, mutta on jäänyt viime vuosina vähemmäksi.
"Vaellus" on pidempikestoinen retki, jossa yövytään maastossa, mahdollisesti autiotuvissa, useita kertoja yhden matkan aikana. Tyypillinen vaellus kestää 5–8 vuorokautta. Vaelluksen pidemmän keston takia se edellyttää varusteilta ja harrastajalta hieman enemmän kuin tavallinen retkeily. Vaelluksella on mukana yleensä rinkka, johon pitää mahtua kaikki vaelluksella tarvittavat varusteet. Yleensä välttämättömiä tarvikkeita ovat ainakin ruoka, ruoanlaittovälineet, kartta, vaatteet, teltta, makuupussi ja makuualusta sekä ensiapuvälineet. Nykyään on saatavilla todella monipuolisesti erityisesti vaeltajille tarkoitettuja varusteita, kuten vaellustelttoja, vaelluskenkiä, vaellussaappaita, vaelluspukuja ja vaellussauvoja. Suomessa vaellusta harrastetaan erityisesti Lapin kansallispuistoissa ja erämaa-alueilla.
Heliosfääri
Heliosfääri on Auringon vaikutuspiiriin kuuluva alue avaruudessa. Se on eräänlainen aurinkotuulen täyttämä kupla, joka ulottuu 150–200 AU:n päähän auringosta kauas Pluton radan ulkopuolelle. Lähes kaikki heliosfäärissä oleva materia on peräisin aurinkokunnasta, sillä vain sähkövarauksettomat tähtienväliset atomit pystyvät läpäisemään sen.
Lähinnä elektroneista ja protoneista koostuva aurinkotuuli virtaa Auringosta noin 350 kilometrin sekuntivauhdilla aurinkokunnan halki, kunnes se vähitellen hidastuu lähestyessään tähtienvälisestä aineesta koostuvia kaasupilviä. Kohtaan, jossa aurinkotuuli alkaa hidastua tähtienvälisen aineen vaikutuksesta, muodostuu shokkirintama, jota kutsutaan terminaatioshokiksi. Kohtaa, jossa tasapaino saavutetaan tähtienvälisen aineen ja aurinkotuulen välillä, kutsutaan heliopaussiksi. Heliösfääri sijaitsee kokonaisuudessaan sen sisällä.
Heliosfäärin tarkka koko ja muoto ovat yhä epäselviä. Planeettainväliset avaruusluotaimet, kuten Pioneer 10 ja 11 sekä Voyager 1 ja 2, ovat matkalla heliosfäärin rajaa kohti ja lopulta ylittävät sen. Voyager 1, jonka lähettimet ovat yhä toiminnassa, läpäisi terminaatiošokin joulukuussa 2004. SOHO-avaruusluotaimen mittaukset ovat viitanneet siihen, että heliosfäärin muoto on epäsäännöllinen ja vääristynyt mahdollisesti paikallisten galaktisten magneettikenttien vaikutuksesta. Kuitenkin Voyager 2 -luotain pääsi heliosfäärin rajalle 2. heinäkuuta 2008 pisteeseen, jonka väitetään todistavan heliosfäärin olevan munanmuotoinen.
IBEX-satelliitin mittauksista vuonna 2010 on voitu koota ensimmäinen heliopausikartta. Tämä satelliitti mittasi nimenomaan heliosfäärin reunalta saapuvia neutraaleja atomeja.
WML
WML ("Wireless Markup Language") on HTML:n ja XML:n kaltainen kieli, jolla luodaan WAP-sivuja. WML-dokumentit ovat XML-dokumentteja, jotka validoidaan WML DTD:llä.
WML:llä tehtyjä sivuja ei voida katsella yleensä muilla kuin kännyköiden ja mobiililaitteiden selaimilla. Muutamat tietokoneiden selainohjelmat tukevat myös WML-tekniikkaa; tuki WML:lle löytyy natiivina muun muassa Opera-selaimesta sekä laajennuksen avulla myös Firefoxista. WML:n korvaavat tulevaisuudessa muut kielet – kuten XHTML Basic – jolloin ei tarvitse tehdä eri sivuja eri tarkoituksiin.
Samoin kuin HTML, WML mahdollistaa navigaatiotoiminnot, hyperlinkit, lomakkeet sekä tekstien ja kuvien esitysmuotojen määrittelyt.
WML-dokumenttia kutsutaan pakaksi, joka sisältää useita kortteja. Yksi kortti vastaa yhtä interaktiota käyttäjän kanssa (vastaa HTML-sivua). Dokumentin rakenne on samanlainen kuin tavanomaisen XML-dokumentin. Prologi aloittaa dokumentin:
Elementit määrittelevät WML-pakan rakenteellisen informaation. Elementillä on alku- ja lopputägi, joiden sisällä on kuvattu sisältö. Attribuutit määrittelevät elementtiin liittyvää informaatiota. Esimerkiksi:
Navigointi korttien välillä tapahtuu tietyillä elementeillä. Esimerkiksi "go"-elementti hakee määritellyn URL:n, "prev"-elementti hakee historiatiedoista edellisen kortin, ja "refresh"-elementti hakee käsiteltävän sivun uudelleen palvelimelta.
Maa 2
Maa 2 ("Earth 2") oli yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja, jota kuvattiin yhden tuotantokauden verran (22 jaksoa) vuosina 1994–1995. Sarjan fanien vastustuksesta huolimatta sarja lopetettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat noin 200 vuoden päähän tulevaisuuteen, jolloin joukko ihmisiä matkustaa asuttamaan kaukaista maan kaltaista planeettaa.
Sarjan kuvauspaikat sijaitsevat lähellä Albuquerquen kaupunkia New Mexicon osavaltiossa.
Vuonna 2192 suurin osa ihmisrodun edustajista on muuttanut Maan kiertoradalla kiertäville valtaisille avaruusasemille, sillä Maapallon ympäristö on tuhottu. Maapallolla asuu enää vain köyhiä työläisiä ja kaivosmiehiä.
Devon Adair käynnistää tutkimusretken perustaakseen siirtokunnan maan kaltaiselle planeetalle nimeltä G889. Planeetta sijaitsee 22 valovuoden päässä Maasta. Tutkimusretki epäonnistuu, kun etujoukon avaruusalus joutuu tekemään pakkolaskun planeetalle, kauas aiotusta laskeutumispaikasta. Retkikunta päättää vaeltaa mantereen poikki päästäkseen kohteeseensa, jossa suurin osa heidän tarvikkeistaan on.
Retkikunta löytää asumattomaksi luulemaltaan planeetalta useita uusia eliölajeja. Maankamaran alla asuvat "terriaanit" muistuttavat ihmisiä ruumiinrakenteeltaan ja kulkevat kahdella jalalla, ja muistuttavat mutaihoista miestä. "Grendlerit" (nimetty Grendel-hirviön mukaan) ovat niin ikään kahdella jalalla kulkevia, lyhyitä ja lyhytkätisiä otuksia, jotka tekevät vaihtokauppaa melkein mistä vain. Retkikunta kohtaa myös apinoita muistuttavan "koba"-lajin edustajia. Näillä otuksilla on nahkamainen iho ja terävät kynnet. Koban kynnen isku vaivuttaa ihmisen kuolemankaltaiseen tilaan muutamaksi päiväksi. Edellä mainittujen otusten lisäksi planeetalla asustaa henkiin jääneitä rikollisia, jotka ovat joutuneet planeetalle joko rangaistukseksi tai haaksirikkojen myötä.
G889 on maan kaltainen planeetta, G88-aurinkokunnan 9. planeetta. Planeetalla on kaksi kiertolaista (kuuta). Mantereita on viisi joista yksi sijaitsee planeetan eteläisellä pallonpuoliskolla. Ilmakehä on koostumukseltaan samankaltainen kuin Maan ilmakehä.
G889 paljastuu näennäisistä samankaltaisuuksistaan huolimatta hyvin erilaiseksi kuin Maa. Planeetalla on esimerkiksi salaperäinen tajunnan tila, "unitaso", jonka kautta luonnon kanssa sopusoinnussa elävät terriaanit viestivät. Useat todisteet viittaavat siihen, että koko planeetta olisi tietoinen olento.
Luettelo henkilöiden mukaan nimetyistä mittayksiköistä
Tämä on luettelo henkilöiden mukaan nimetyistä mittayksiköistä.
Torri
Torri on Evangelista Torricellin mukaan nimetty paineen yksikkö, joka ei kuulu SI-järjestelmään.
Eräs tapa määritellä paine on kertoa, kuinka korkean nestepatsaan kyseinen paine pystyy kohottamaan, tai toisin sanoen määrätyn korkuisen nestepatsaan aiheuttama paine nestepatsaan juurella. Paineen mittaamiseen käytetty laite, joka perustuu kyseiseen ilmiöön on U-putkimanometri. Vaikka manometrissä voidaan periaatteessa käyttää mitä tahansa nestettä, on käytännöllistä käyttää elohopeaa. Jos käytettäisiin vettä, pitäisi nestepatsaan olla erittäin korkea. Jotta pystyttäisiin mittaamaan normaali ilmakehän paine, pitäisi vesipatsaan olla kymmenen metrin korkuinen. Normaali ilmanpaine pystyy nostattamaan noin 760 mm:n korkuisen elohopeapilarin. Tästä syystä 1/760 osa ilmakehää tai 1 mm elohopeaa (elohopeamillimetri, lyhenne mmHg) on jo pitkään ollut kätevä tapa mitata paineita. Tätä yksikköä kutsutaan torriksi ja yksikön tunnus on torr. Vielä nykyäänkin torri yksikkönä on käytössä varsinkin verenpaineen mittauksessa (tosin nimellä "elohopeamillimetri").
Koska normaali-ilmanpaine on tarkasti määritelty (kymmenes CGPM, 1954), "torri" on sittemmin määritelty tarkalleen 101 325 / 760 (tai 2 533,125 / 19) ≈ 133,3223684 pascaliksi. Vaikka torri on vielä käytössä matalan paineen suunnittelussa, on pascal suositeltu yksikkö käytettäväksi.
Vaikka elohopeamillimetri ja torri ovat käytännössä lähes samoja yksiköitä, niillä on kuitenkin toisistaan poikkeavat määritelmät. Torri on määritelty kuten yllä kuvataan, mutta elohopeamillimetrin määritys perustuu maailman säätieteilijöiden järjestön määritelmään, joka kuuluu: "paine joka aiheutuu täsmälleen yhden millimetrin korkuisen nestepilarin alapäässä nesteen tiheyden ollessa täsmälleen 13,595 1 g/cm³ paikassa, jossa painovoiman aiheuttama kiihtyvyys on täsmälleen 980,665 cm/s²". Yleensä käytetty elohopean tiheyden arvo aiheuttaa 760 mmHg:n paineen, joka on täsmälleen 101 325,014 435 4 Pa eli noin 0,14 ppm poikkeava tavallisen ilmakehän paineeseen verrattuna. Useimmissa käytännön sovellutuksissa kyseinen ero on kuitenkin täysin merkityksetön.
Luettelo Transilvanian ruhtinaista
Tämä on luettelo Transilvanian ruhtinaista. Transilvania on historiallinen alue ja suuriruhtinaskunta, joka kattaa nykyisen Romanian keskiosat.
Motetit (Bach)
Johann Sebastian Bachin säveltämät motetit ovat suurimmalta osalta kahdelle kuorolle sävellettyjä teoksia. Bachin säveltämien motettien määrä on epäselvä, mutta ainakin kuuden motetin tiedetään varmuudella olevan hänen käsialaansa.
Bachin motetit ovat lyhyehköjä teoksia (pisin niistä kestää noin 20 minuuttia), mutta jokainen motetti koostuu erilaisista osista. Motetteja pidetään yhtenä a cappella -kirjallisuuden kulmakivistä ja ne ovat kuorolle hyvin vaativia. Bach ei merkinnyt motetteihinsa soittimien osuuksia (paitsi teokseen "Lobet den Herrn", johon on kirjoitettu basso continuo -osuus), mutta ajan tyylin mukaista oli kahdentaa kuoron ääniä soittimin ja säestää esitystä basso continuo -ryhmällä, joten usein niitä esitettäessä näin tehdään.
Kuusi varmuudella Bachin säveltämää motettia:
Viipurin kaupunginmuuri
Viipurin kaupunginmuuri oli Viipurin vanhan kaupunginosan ympärille rakennettu suojamuuri. Viipurin linnan käskynhaltijana 1467–80 toiminut tanskalaissyntyinen Eerik Akselinpoika Tott rakennutti sen 1470-luvulla. Muurin rakensivat samat ulkomaalaiset muurimestarit, jotka rakensivat myös Olavinlinnaa vuonna 1477. Se oli ainoa suomalaisen kaupungin suojaksi rakennettu täydellinen kaupunginmuuri.
Alkuperäisen muurin paksuus oli todennäköisesti noin kaksi ja puoli metriä ja korkeus viidestä kuuteen metriä. Siinä oli alun alkaen ilmeisesti kymmenisen nelikulmaista ja pyöreää tornia, joista nykypäiviin on säilynyt ainoastaan ns. Raatitorni. Muita nimettyjä torneja olivat ainakin Pyhän Andreaksen torni itäisessä muurissa, Vesiportintorni pohjoisessa muurissa, ns. Pamppalan torni lounaassa, Hiekka- tai Kiviportintorni läntisessä merenpuoleisessa muurissa ja Munkkitorni joka oli eteläinen kulmatorni. Osa näistä sen aikaisessa puolustustaistelussa merkittävistä torneista oli rakennettu suojaamaan tärkeitä kaupungin portteja.
1500-luvulla muuria vahvistettiin muun muassa keskiaikaisen Karjaportin viereen rakennetulla tykkitornilla, joka on myös säilynyt nykypäiviin ja tunnetaan yleisesti Viipurin Pyöreänä tornina, ja itäiseen muuriin yhdistetyllä Sarvilinnoituksella, joka edusti uutta linnoittamistekniikkaa bastionijärjestelmineen valmistuen 1500-luvun lopulla. Sarvilinnasta on säilynyt osittain vain yksi, ns. Pantsarlahden bastioni.
Viipurin kaupunginmuuri vallituksineen purettiin käytännössä kokonaan 1860-luvulla laajentuvan kaupungin tieltä, mutta aikaisemmin mainittujen säilyneiden osien lisäksi esimerkiksi eteläisiä merenpuoleisia valleja on osin vielä nähtävissä.
Legendan mukaan yksi muurin alkuperäisistä torneista räjähti venäläisen sotaväen piirittäessä kaupunkia vuonna 1495. Tämä tarina tunnetaan Viipurin pamauksena.
Monokkeli
Monokkeli (ranskan sanasta "monocle", joka tulee myöhäislatinan sanasta "monoculus", ”yksisilmäinen”) on optinen linssi, joka asetetaan toisen silmän eteen korjaamaan sen näkökykyä, eräänlainen ”yhden silmän silmälasi”. Toisin kuin silmälasit, monokkeli ei lepää kasvoilla sankojen avulla, vaan sitä pitävät paikallaan kasvojen lihakset.
Monokkelit, joita aluksi kutsuttiin ”silmäsormuksiksi” ("eye rings") esitettiin Englannissa noin vuonna 1800, vaikka niitä oli kehitetty Saksassa jo 1700-luvulla. Ensimmäiset monokkelit olivat metallikehyksellä reunustettuja pyöreitä linssejä. 1890-luvulla monokkelin kehystä muotoiltiin paremmin silmään istuvaksi, ja varakkaat saattoivat hankkia mittatilausmonokkelin, joka muotoiltiin kasvoista otetun kipsivaloksen avulla. 1900-luvun alussa kehitettiin kehyksetön monokkeli, jonka muotoilu oli halvempaa kuin kehyksellisen. Monokkelin suosio oli suurimmillaan 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta se hävisi nopeasti käytöstä 1900-luvun alkupuolella, kun kehittynyt optiikka mahdollisti silmälasit, joiden linssit olivat eri vahvuiset. Nykyään monokkeli on käytännössä kadonnut lasityyppi.
Monokkelin uskotaan usein olevan epäkäytännöllinen varuste, jonka paikallaan pitämiseen tarvitaan kasvolihasten jatkuvaa puristusta ja joka putoaa helposti. Mittatilaustyönä tehty, käyttäjänsä silmäkuopan mukaan muotoiltu monokkeli pysyi kuitenkin silmässä lähes itsestään eikä pudonnut kulmakarvoja kohottamalla (kuten monokkelipäisille herroille usein käy sketseissä). Tällaisia kykenivät kuitenkin hankkimaan vain varakkaat, ja alemmat luokat pitivät usein huonosti silmään istuvia ja huteria monokkeleita. Monokkeli oli nauhalla kiinni omistajansa kaulassa tai rintapielessä putoamisen varalta.
Monokkeli yhdistetään tavallisesti 1800-luvun yläluokkaisiin, varakkaisiin miehiin. Kommunistisessa propagandassa monokkeli kuului usein frakin ja silinterin kanssa stereotyyppisen kapitalistin tunnusmerkkeihin. Ironista kyllä, itse Karl Marx käytti vanhemmalla iällään monokkelia. Toinen ryhmä, joihin monokkeli usein yhdistetään, ovat saksalaiset upseerit. Tämä juontaa juurensa maailmansotien ajalta, jolloin monet saksalaisupseerit, kuten kenraali Erich Ludendorff, sotamarsalkka Hugo Sperrle ja sotamarsalkka Walter von Reichenau, käyttivät aikansa muodin mukaista monokkelia. Edellä mainittujen lisäksi kuuluisiin monokkelinkäyttäjiin kuuluivat muun muassa brittiläinen valtiomies Joseph Chamberlain ja hänen poikansa Austen Chamberlain, Britannian hovirunoilija Alfred Tennyson, Portugalin presidentti António de Spínola sekä elokuvaohjaajat Fritz Lang ja Erich von Stroheim.
Koomikko
Koomikko (naispuolisesta koomikosta voidaan käyttää myös nimitystä komedienne) on henkilö, joka yrittää saada yleisön huvittumaan käyttäen apunaan erilaisia menetelmiä, kuten kertomalla vitsejä tai jatkuvalla tarinankerronnalla. Toisaalta jotkin koomikot luottavat niin sanottuun slapstickin, joista esimerkkinä Ohukainen ja Paksukainen, tai muihin apuvälineisiin hauskuuttaakseen yleisöään. Koomikoita esiintyy myös komediasarjoissa.
Ei-newtonilainen fluidi
Ei-newtonilaiset fluidit ovat fluideja (nesteitä tai kaasuja), joiden dynaaminen viskositeetti muuttuu leikkausjännityksen funktiona, vaikka paine ja lämpötila pysyisivätkin vakiona. Joissain tapauksissa ei-newtonilaisen fluidin viskositeetti riippuu myös ajasta.
Näytelmä
Näytelmä on kirjallisen teoksen muoto, joka koostuu yleensä henkilöiden vuoropuhelusta, ja se on pääasiallisesti tarkoitettu esitettäväksi, ei niinkään luettavaksi. Sanaa "näytelmä" käytetään sekä tekstistä että sen esittämisestä teatterissa, mutta jos näiden eroa täytyy erityisesti korostaa, jälkimmäistä sanotaan "teatteriesitykseksi".
Näytelmä jaetaan "näytöksiin", joita on yleensä yhdestä viiteen. Näytöksen vaihtuessa voidaan siirtyä ajasta tai paikasta toiseen, mikä voidaan osoittaa esimerkiksi lavastusta muuttamalla. Näytöstä pienempi osa on "kohtaus", joka esittää jonkin yksittäisen tapahtuman.
Näytelmän esittävät näyttelijät. Jotta esiintyvän seurueen tulkinta olisi yhdenmukainen, näytelmän harjoittelua ja esittämistä ohjaa yleensä ohjaaja, jonka näkemys muovaa sitä millainen tulkinta näytelmätekstistä esitetään. Lavastaja ja pukujen, valaistuksen, kampausten ja musiikin suunnittelijat ja toteuttajat vaikuttavat myös paljon siihen miten katsoja kokee näytelmän.
Näytelmän tyylilajeja ovat"Kuunnelma" on erityinen näytelmän laji, jota esitetään usein radiossa tai joskus tuoleilla istuen (tällöin voidaan puhua myös "lukudraamasta") ja jossa näyttämötapahtumilla ja elehtimisellä ei ole merkitystä.
Elävä tykinkuula
Elävä tykinkuula tai ihmistykinkuula on sirkusesitys, jossa esiintyjä ammutaan tykkiä muistuttavasta laitteesta jousen tai paineilman avulla (teatraalisesti savupommin saattelemana) ja hän laskeutuu turvaverkkoon.
Esityksen keksijänä pidetään William Huntia (”Great Farini”), joka patentoi kumijousilla toimivan ampumislaitteen 1871. Hänen laitteensa ei ollut kuitenkaan tykin näköinen. Ensimmäisenä tykin näköisestä laitteesta ammuttuna ihmisenä pidetään George Loyalia Yankee Robinson -sirkuksessa vuonna 1875.
Ensimmäisen paineilmalla toimivan ihmistykin kehitti Ildebrando Zacchini 1929. Hän yhdisti esitykseen savupommin ja äänekkään pamahduksen.
UMO Jazz Orchestra
UMO Jazz Orchestra on suomalainen ammattimuusikoista koostuva jazzorkesteri.
Vuonna 1975 perusti joukko suomalaisia jazzmuusikoita Heikki Sarmannon ja Esko Linnavallin johdolla The Finnish Jazz Music Workshopin, josta muotoutui pian Uuden Musiikin Orkesteri (UMO). 1970–1980-lukujen taitteessa orkesteri alkoi saada Yleisradion tuen lisäksi tukea Helsingin kaupungilta ja opetusministeriöltä. Vuonna 1984 orkesteri muuttui kokopäivätoimiseksi ammattilaisorkesteriksi. Vuosina 1984–1990 UMO toimi Suomen euroviisukarsintojen orkesterina, vuosina 1984 ja 1985 se oli vahvistettu Sibelius-Akatemian sekä vuosina 1986 ja 1987 Radion sinfoniaorkesterin jousilla.
UMO on kansainvälisesti tunnettu big band, joka tekee erityisesti suomalaista musiikkia tunnetuksi sekä Suomessa että ulkomailla. UMO on tehnyt konserttikiertueita mm. Yhdysvalloissa, Kanadassa, Norjassa, Italiassa, Ranskassa ja Saksassa. UMOn ohjelmistossa on yli 2000 sävellystä. UMOn kapellimestari- ja solistivieraina ovat olleet mm. Dexter Gordon, Thad Jones, Dizzy Gillespie, Gil Evans, Joe Williams, Mercer Ellington, McCoy Tyner, Maria Schneider, Michael Brecker, John Scofield, Tomasz Stanko ja Lenny Pickett.
Orkesteriin kuuluu 16 ammattimuusikkoa, joiden lisäksi sen hallinto- ja markkinointitehtävät työllistävät neljä henkilöä. Orkesteri on julkaissut 32 omaa levytystä ja on osallistunut myös useisiin muihin levytyksiin. Useille orkesterin jäsenille on myönnetty Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinto. UMO oli osa Helsinki-viikon säätiötä vv. 1984–2008. Nykyisin UMOlla on oma säätiö.
UMOn tavoitteet ovat myös kasvatuksellisia; UMO tekee yhteistyötä peruskoulujen ja useiden musiikkioppilaitosten kanssa. UMOn ohjelmistosta löytyy sekä katsauksia big band -musiikin historiaan kuin myös tilaussävellyksiä aikamme vakavan ja rytmimusiikin säveltäjiltä.
Osoituksena ohjelmistovalintojen suuresta kotimaisuusasteesta myönsi Suomalaisen Työn Liitto ensimmäisenä Suomen kunnallisista orkestereista UMOlle 2003 Avainlippu-tunnuksen
UMOn omina konserttitiloina toimivat 1986–1994 Jumo Jazz Club (Helsingin asematunnelissa), Royal Cotton Club 1994–1996 (Svenska Teaternin yhteydessä) sekä 2001–2007 UMO Jazz House (Helsingin Punavuoressa).
Orkesterin toimitusjohtaja on lokakuusta 2008 Eeva Pirkkala. Hänen edeltäjänsä oli nimikkeellä toiminnanjohtaja Anna-Maija Saarela.
UMO:n levy Ville ja Valle voitti maaliskuussa 2014 Emma-palkinnon vuoden 2013 lastenalbumina. Tämä oli UMO:n ensimmäinen Emma-palkinto. 
Rich Shemarian jälkeen UMOlla ei ole ollut ylikapellimestaria. 2000-luvulla UMOn eniten käyttämiä kapellimestareita ovat olleet Mikko Hassinen, Kari Heinilä, Kirmo Lintinen, Antti Rissanen ja Markku Veijonsuo.
Artemis Fowl
Artemis Fowl on Eoin Colferin kirjoittama kahdeksanosainen kirjasarja, joka yhdistää fantasiaa, sci-fiä ja trilleriä.
Kirjoissa Artemis Fowl, nuori (ensimmäisessä kirjassa 12-vuotias) rikollisnero, löytää keijut, maan alle ihmisiä paenneet olennot. Ensimmäinen kirja oli menestys, joka loi Eoin Colferille suuren suosion. Aikoinaan kirjaa esiteltiin jopa Harry Potterin haastajaksi.
Artemis Fowl -kirjasarjaan kuuluu kahdeksan osaa, lisäkirja "Artemis Fowl: Salaiset kansiot" ja sarjakuvaversiot kahdesta ensimmäisestä kirjasta.
Eoin Colfer kirjoittaa jokaisen kirjan alareunoihin tekstiä salakielellä. Ensimmäisessä kirjassa kirjoitus on maahista, toisessa kirjassa kentaurien kieltä ja kolmannessa ikuisuuskoodia. Neljännessä, viidennessä ja kuudennessa kirjassa on samaa kieltä kuin ensimmäisessäkin eli maahista.
Intel 80186
Intel 80186 on Intelin vuonna 1982 julkaisema suoritin. Se oli paranneltu versio Intel 8086 -suorittimesta, ja siinä oli 16-bittinen ulkoinen väylä edeltäjänsä tapaan. Suoritin julkaistiin aluksi 6 megahertsin kellotaajuudella.
80186:tta käytettiin lähinnä sulautetuissa järjestelmissä sekä joissain tietokoneissa, esimerkiksi Nokia Mikromikko 2:ssa. Suoritin sisälsi runsaasti uusia ominaisuuksia, joten se tarvitsi vähemmän sitä tukevaa elektroniikkaa kuin edeltäjänsä. 80186:n käskykantaa oli myös laajennettu.
Intel 80188 oli 8-bittisellä ulkoisella väylällä varustettu versio 80186:sta, kuten Intel 8088 oli 8086:sta.
Wienin sopimus
Wienin sopimus on yhteistyösopimus ISO:n ja CEN:in välillä. Se hyväksyttiin nimensä mukaisesti Wienissä 1991. Tavoitteena oli päällekkaistyön vähentäminen.
Tämän saavuttamiseksi sovittiin seuraavista asioista:
Geofysiikka
Geofysiikka on maapalloa ja ilmakehää sekä Maan vaikutuksessa olevaa lähiavaruutta tutkiva fysikaalinen tiede. Esimerkkejä geofysiikan tutkimusalueista ovat muun muassa maanjäristysten ennustaminen, painovoiman vaihtelut Maan pinnalla, Maan magneettikentän muutokset, järvien vedenlaatu tai pohjavesivarojen kartoitus.
Erityisesti geofysiikan tietoja tarvitaan nykyään ympäristöongelmien ratkaisemiseen ja ilmastonmuutoksen vaikutuksien arvioimiseen. Niillä on merkitystä myös muunlaisten katastrofien tutkimisessa (maanjäristykset, tulivuorten purkaukset, öljyonnettomuudet) ja niiden vaikutusten ehkäisyssä. Toisaalta geofysiikan tiedot auttavat esimerkiksi uusien öljy- ja malmiesiintymien etsimisessä, jotka työllistävätkin suuren osan geofyysikoista. Tämäntyyppistä geofysiikan käyttöä kutsutaan sovelletuksi geofysiikaksi.
Suomessa geofysiikkaa voi opiskella pääaineena Helsingin yliopistossa ja Oulun yliopistossa. Helsingissä voi suorittaa geofysiikasta sekä alemman että ylemmän korkeakoulututkinnon.
Geofysiikan eri osa-alueet keskittyvät Maan kivi-, ilma- ja vesikehän tutkimiseen.Geofysiikkaan voidaan katsoa kuuluviksi myös lähiavaruuden ilmiöitä kuten aurinkotuulta, radiosäätä ja revontulia tutkivat tieteenalat. Kun myös muiden taivaankappaleiden olosuhteita on päästy tarkastelemaan entistä lähemmin, ovat monet geofysiikan alat laajentuneet koko aurinkokunnan kattaviksi, tästä esimerkkinä planetaarinen virtausoppi.
Varhaisimmat geofysikaaliset tiedot ja mittaukset liittyivät merenkulkuun ja maatalouteen. Esimerkiksi muinaisen Egyptin maanviljelylle tärkeitä Niilin tulvia on kirjattu muistiin jo kahden tuhannen vuoden ajan. Omaksi tieteenalakseen geofysiikka erkani 1800-luvulla, jolloin aloitettiin geofysikaalisten ilmiöiden järjestelmällinen havainnointi. Havaintojen pohjalta kehittyivät teoriat, joiden tutkimusta on edesauttanut etenkin tietotekniikan kehitys.
Nykyään geofyysikoiden kansainvälinen kattojärjestö on International Union of Geodesy and Geophysics (IUGG). Euroopassa vastaava järjestö on European Geophysical Society (EGS).
James Doohan
James Montgomery Doohan (3. maaliskuuta 1920 – 20. heinäkuuta 2005) oli kanadalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi televisiosarja "Star Trekin" skotlantilaissyntyisenä konemestarina Montgomery ”Scotty” Scottina.
Doohan syntyi Vancouverissa. Toisessa maailmansodassa hän osallistui muun muassa Normandian maihinnousuun.
"Star Trekin" jälkeen Doohanin oli vaikea löytää töitä ja hän katkeroitui pitkäksi ajaksi uralleen lähtemättömän leiman antaneelle roolilleen. Vuonna 2004 hän sai Hollywood Walk of Fame -tähden. Vanhalla iällä hän sairasti muun muassa Parkinsonin tautia, diabetestä ja Alzheimerin tautia. Hänen kuolinsyykseen ilmoitettiin keuhkokuume ja Alzheimerin tauti.
Hänen ruumiinsa tuhkattiin ja tuhka siroteltiin sukkulalennolla avaruuteen hänen oman toiveensa mukaisesti.
Parc del Laberint
Parc del Laberint eli Labyrinttipuisto on Barcelonan Hortan kaupunginosassa sijaitseva yhdeksän hehtaarin kokoinen puisto, jonka erikoisuutena ovat muotoillut pensasistutukset, joista tärkein on puiston keskellä sijaitseva pensaslabyrintti, minkä mukaan puisto on myös saanut nimensä. Muotoonsa veistettyjen pensasistutusten lisäksi puistossa on kukkaistutuksia, suihkulähteitä sekä italialaisen arkkitehti Domenico Baguttin veistoksia, muun muassa labyrintin keskellä kohoava Eroksen patsas.
Labyrinttipuiston rakennutti vuonna 1791 markiisi Joan Antoni Desvalls omaksi puutarhakseen. Puiston sydän, uusklassinen sypresseistä muodostuva labyrintti, on alkujaan Desvallsin ranskalaisen puutarhurin ja tämän 50 apulaisen käsialaa. Avattuna sypressilabyrintin pituus olisi noin 750 metriä.
Puistoon kuuluu myös romanttistyylinen osa, "jardí romàntic", joka on markiisin jälkeläisten rakennuttama, samoin kuin puiston ekologisia periaatteita noudattava kastelujärjestelmä.
Parc del Laberint on Barcelonan vanhin puisto ja se on nykyisin Barcelonan kaupungin omistuksessa. Puisto on kaupungin erityissuojeluksessa, mistä syystä sitä kutsutaan virallisesti puiston sijaan ulkoilmamuseoksi.
Hevaa
Hevaa eli Vepsä (, ) on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lepäsin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Hevaanjoen varrella 14 kilometriä Lepäsistä lounaaseen. Kylässä on 113 asukasta (vuonna 2015).
Kaprion kihlakunnan Djatlitsyn pogostaan kuuluneet Hevaanjoen varren kylät mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Seudun kanta-asukkaat olivat uskonnoltaan ortodoksisia inkerikkoja. Peter von Köppenin mukaan Hevaanjoen keski- ja alajuoksun inkeroiskyliä olivat Hevaan eli Vepsän lisäksi Koskenkylä (ven. "Lomonosovo"), Huurola ("Šiškino"), Tönttölä, Murto ("Murdovštšina"), Syrjä ("Sjurje") ja Lentiisi ("Lendovštšina"). Vääskylässä ja Kangaspäässä asui myös äyrämöisiä. Hevaan inkerikoilta kerättiin 1800-luvulla runsaasti kansanrunoutta.
Ruotsin vallattua Inkerin Hevaaseen perustettiin luterilainen seurakunta, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1640. Vuoteen 1644 saakka sillä oli yhteinen kirkkoherra Uuden-Puuran kanssa. 1700-luvun alusta lähtien seutu kuului Kaprion luterilaiseen seurakuntaan. Hevaan luterilaisilla oli rukoushuone Ojankylässä.
Vuonna 1788 Hevaaseen rakennettiin Neitsyt Marian ilmestykselle omistettu ortodoksikirkko. Hevaanjoen ja Suomenlahden rantakylissä asuneista seurakuntalaisista oli inkerikkojen lisäksi viidesosa tilanomistajien seudulle siirtämiä venäläisiä. Kirkonkylän talonpojat olivat sen vieressä sijainneen kartanon maaorjia. Vuonna 1862 kylässä oli 53 taloa ja 231 asukasta.
Vuonna 1899 Hevaasta tuli volostin keskus. Kylässä oli semstvon koulu, kansankirjasto ja lukusali. Puinen ortodoksikirkko korvattiin kivikirkolla vuonna 1917. Neuvostoaikana se toimi sairaalana.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Hevaa toimi kyläneuvoston keskuksena. Vuonna 1960 se liitettiin Uustian kyläneuvostoon. Lentiisi ja Murto yhdistettiin Hevaan kylään vuonna 1973. Vuodesta 1974 lähtien se kuului Harmaalan kyläneuvostoon.
Hevaan kautta kulkee Yhinmäen ja Sosnovyi Borin välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Lepäsiin, Sosnovyi Boriin ja Pietariin. Lähistöllä on entisiä kalanviljelyaltaita, joille suunnitellaan uutta käyttöä.
Kylän kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 450 henkeä. Sen ympärillä on kolme puutarhapalsta-aluetta, joissa asuu arviolta yli tuhat lomanviettäjää. Palveluihin kuuluvat kulttuuritalo, lääkintäasema ja kauppa.
Paleografia
Paleografialla tarkoitetaan vanhoihin käsialoihin kohdistuvaa tieteellistä tutkimusta, joka kuuluu tekstuaalitieteisiin. Se on yhtä lailla kielitieteilijöiden kuin historioitsijoiden kannalta tärkeä aputiede.
Paleografia auttaa lukemaan entisaikoina kirjoitettuja tekstejä, ajoittamaan sekä paikallistamaan ne. Paleografia jakautuu eri alalajeihin käytetyn kirjaimiston mukaan: voidaan puhua esimerkiksi latinalaisesta, kreikkalaisesta, arabialaisesta, kyrillisestä paleografiasta.
Stiklestadin taistelu
Stiklestadin taistelu on yksi Norjan historian tunnetuimpia, sillä Norjan kuningas Olavi Pyhä kaatui sen aikana yrittäessään vallata maansa takaisin kapinallisilta.
Olavi Pyhä käännytti valtaan noustuaan koko maan kristinuskoon jonka seurauksena etenkin maan talonpoikaisväestö kääntyi häntä vastaan. Talonpojat antoivat tukensa Tanskan kuninkaalle Knuut Suurelle, joka lähetti 50 laivaa ja sotajoukot Norjaa valloittamaan vuonna 1028. Olavi joutui pakenemaan, mutta palasi vuonna 1030 yrittämään valloittaa kuningaskuntansa takaisin. Olavi kohtasi vihollisensa Verdalenin laaksossa Stiklestadissa ja kaatui taistelussa 29. heinäkuuta 1030.
Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä
Tämä on luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä aakkosjärjestyksessä.
Siirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y ZSiirry kirjaimeen → A B C D E 
F G H I J K L M 
N O P Q R S T U
V W X Y Z
Vuoksen vesistö
Vuoksen vesistö (vesistöaluetunnus 04) on Suomen suurin vesistöalue, joka sijaitsee pääosin Kymenlaakson, Etelä- ja Pohjois-Savon sekä Etelä- ja Pohjois-Karjalan maakuntien alueilla Itä-Suomessa. Vesistön latva-alueita on myös Kainuussa, Pohjois-Pohjanmaalla ja Venäjän Karjalassa. Sen laskujoki on Vuoksi, joka laskee Laatokkaan. Sen valuma-alueen pinta-ala on 61 560 neliökilometriä, josta Suomen puolella 52 400 neliökilometriä. Vesistön pääjärvi on Suur-Saimaa, johon kuuluvia järvenselkiä ovat muun muassa Etelä-Saimaa, Pihlajavesi, Haukivesi, Puruvesi, Orivesi ja Pyhäselkä. Vuoksen vesistöön kuuluvat lisäksi muun muassa Unnukka, Kallavesi, Pielinen, Kermajärvi, Juojärvi ja Suvasvesi, joiden veden pinnan taso on Saimaata korkeammalla. Vesitön järvisyys on 19,78 %.
Vuoksen vesistö alkaa Pohjois-Savon ja Kainuun rajamailta, josta lähtevät Kallaveden reitin lähdereitit Iisalmen reitti ja Nilsiän reitti. Kallavedestä vedet purkautuvat Soisalon saaren kahta puolta Haukiveteen läntisenä Leppävirran reittinä ja itäisenä Heinäveden reittinä. Heinäveden reittiin yhtyy idästä tuleva Juojärven reitti. Haukiveteen päätyy myös Vuoksen vesistön toinen pääreitti, Pielisen reitti. Reitit ovat samalla vesiteinä rahtiliikenteelle ja matkailulle muun muassa Kuopioon ja Joensuuhun. Näiden vesireittien korkeuseroja hyödynnetään vesivoimaloiden avulla sähköntuotannossa. Suurimmat voimalat ovat Pielisjoessa olevat Kaltimon ja Kuurnan voimalat sekä Huruskosken voimala Varkaudessa.
Vuoksen vesistö laskee Vuoksea pitkin (156 km) Venäjän puolelle Laatokkaan. Vuoksen alkuun on rakennettu Imatrankoskelle (1929) ja Tainionkoskelle (1947–1951) koko vesistön suurimmat vesivoimalaitokset. Laitokset omistaa nykyisin Fortum Oyj.
Puuta uitetaan Vuoksen vesistössä runsaasti, johtuen monien puunjalostusteollisuuden laitosten sijainnista sen ympäristössä. Tärkeitä teollisuuslaitoksia on Imatralla, Joutsenossa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Ristiinassa ja Varkaudessa. Uittomäärät vaihtelevat vuosittain 700 000 ja 1,4 miljoonan kuutiometrin välillä..
Vuoksen vesistön vesiliikenne merelle kulkee Saimaan kanavaa pitkin Lappeenrannasta Venäjän puolelle Viipuriin.
Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet:Vuoksen vesistössä on 25 voimalaitosta:
Luettelo fantasiaelokuvista
Tämä on luettelo fantasiaelokuvista.
Viiskunta
Viiskunta on torstaisin ilmestyvä puolueeton paikallislehti. Viiskunnan toimitus sijaitsee Alavudella ja lehti sisältää uutisia Alavuden lisäksi Kuortaneelta ja Ähtäristä. Viiskunta on ilmestynyt vuodesta 1955 lähtien ja sen levikki on 5 603 kpl (LT 2013). Lehden nykyinen päätoimittaja on Ella Nurmi. Lehteä kustantaa Ilkka-Yhtymään kuuluva I-Mediat Oy ja se painetaan I-Print Oy:n painotalossa Seinäjoella. Viiskunta on Sanomalehtien Liiton jäsen.
Vuodesta 2015 alkaen lehti on ilmestynyt kerran viikossa, torstaisin.
Timișoara
Timișoara (, , ) on kaupunki Bánátissa Länsi-Romaniassa. Se on maan kolmanneksi suurin, asukkaita oli vuonna 2011 noin 319 000. Kaupunki on ollut vanhastaan monikulttuurinen. Se on mainittu bysanttilaisissa teksteissä jo vuonna 1019, mutta lienee sitäkin vanhempi.
Timisoara sijaitsee Begajoen varrella Länsi-Romaniassa.
Timișoara kuului keskiajalla Unkariin, ja muun muassa Unkarin kuningas Kaarle Robert piti sitä hallintopaikkanaan 1301–1323. György Dózsan johtamat kapinalliset talonpojat piirittivät sitä vuonna 1514 kuukauden, mutta hävisivät lopulta Unkarin aatelisten sotajoukolle. Vuonna 1526 turkkilaiset valloittivat kaupungin, ja se kuului Osmanien valtakuntaan vuoteen 1699 asti. Silloin Timișoara liitettiin Unkariin, joka oli kuului Habsburgien hallitsemaan Itävallan keisarikuntaan. Romaniaan kaupunki liitettiin Trianonin rauhassa 1920. Monivaiheisen historian tuloksena kaupungin asukkaissa on yhä romanialaisia, unkarilaisia, juutalaisia, saksalaisia, romaneja ja slaaveja.
Vuoden 1989 vallankumous Romaniassa sai alkunsa Timișoarasta. Kaupungin maantieteellisen sijainnin takia (aivan Jugoslavian rajan läheisyydessä) asukkaat näkivät myös Jugoslavian televisiokanavia, joilta välittyi tietoja kansannousuista muissa sosialistisissa maissa. Pian puhkesi laajoja mielenosoituksia ja mellakoita, jotka levisivät muualle Romaniaan ja johtivat Nicolae Ceaușescun hallinnon kukistumiseen.
Kaupunkia palvelee Traian Vuian kansainvälinen lentoasema.
Paniikki
Paniikki eli pakokauhu on usein jonkin asian pelosta seuraava kiihtynyt ja voimakkaan pelon hallitsema tunnetila, jossa ihminen ei pysty toimimaan järkevästi. Paniikki syntyy usein siten, että jokin ärsyke laukaisee (aiheetta tai aiheesta) äärimmäistä hätää käsittelevät aivotoiminnot. Tällöin vereen erittyy stressihormonia erityisen paljon, sydämen syke kiihtyy, ja henkinen toiminta ohjautuu lähes täysin vaistotasolle keskittyen vaaratilanteesta selviytymiseen yksinkertaisia, myötäsyntyisiä vaistoja ja refleksejä noudattaen. Paniikki usein ruokkii itseään jonkin aikaa siten, että tietoisuuden eri osat lähettävät toisiltaan saamiaan vaaraan ja pelkoon liittyviä viestejä toisilleen. Tätä voisi vertauskuvallisesti kuvata siten, että pelon tunne ruokkii pelon ajatuksia, jotka taas ruokkivat pelon tunnetta.
Nykymaailmassa paniikin vallassa toiminta on kuitenkin usein pelon aiheuttaneeseen tilanteeseen nähden vääränlaista. Ihminen voi pelästyä paniikkiin asti esimerkiksi sosiaalista tilannetta, mutta tilanteeseen ei auta se, että toimii samoin, kuin miten vaistoihin on ohjelmoitu toimimaan alun perin paniikkia aiheuttaneissa tilanteissa, kuten petoeläimen tai hukkumisen uhkaamana. Päinvastoin sosiaalinen tilanne voi lähinnä vain mennä vaikeammaksi tämänkaltaisten varotoimien käynnistyessä. Tästä voi seurata noidankehä, jossa paniikkioireet, kuten esimerkiksi punastuminen, koetaan häpeällisiksi tai noloiksi, jonka vuoksi ne saavat aikaan lisää paniikkia.
Huomatessaan reagoivansa paniikilla omaan paniikkiinsa voi ihminen alkaa pelätä paniikkia esimerkiksi sosiaalisessa tilanteessa. Tämä pelko voi itsessään pahentua paniikiksi asti, jolloin noidankehä käynnistyy. Mikäli paniikki syntyy jollekin henkilölle useasti jo paniikin itsensä pelkäämisestä, kyseessä on paniikkihäiriö.
Alun perin paniikilla tarkoitettiin Pan-jumalan säikäytyksen aiheuttamaa pelkoa.