Schapendoes
Schapendoes on hollantilainen paimenkoirarotu.
"Schapendoesin tulee olla todellinen paimenkoira, ei vaan luonteeltaan, vaan myös ruumiiltaan ja sielultaan"
Nimi schapendoes tarkoittaa lammaspiskiä.
Schapendoes on luonteeltaan sosiaalinen, iloinen ja se oppii nopeasti. Jotkut yksilöt ovat varsin fiksuja ja se voi hankaloittaa niiden kouluttamista. Sen kanssa voi harrastaa 
paitsi näyttelyitä myös tokoa, agilitya ja rauniokoiratoimintaa.
Schapendoesin tulee olla kevytrakenteinen, mikä mahdollistaa sen että se pystyy hyppäämään vaivattomasti korkealle ja kääntymään nopeasti. Rotua kutsutaan myös nimellä "Lentävä hollantilainen"
Schapendoeseja käytetään yhä lammaslaumojen paimentamiseen. Koska lampaat laiduntavat hiljaisilla, laajoilla alueilla, on tärkeää että schapendoes on kestävä, pystyy hyppäämään sekä liikkumaan hyvin, on älykäs ja kykenee toimimaan itsenäisesti.
1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa schapendoeseja esiintyi kaikkialla Alankomaissa missä vain oli laidunalueita ja lampaita. Paimenet arvostivat koiraa sen ahkeruuden, työnilon ja älykkyyden vuoksi.
Lähes täysin sukupuuttoon hävinnen rodun "löysi" P. M. C Toepoel, ja hän kasvatti schapendoeseja toisen maailmansodan aikaan (1940-1945).
Hollantilainen schapendoes-jalostajien kerho perustettiin 1947. Alankomaiden kennelklubi Raad van Beheer tunnusti rodun 1952. Rotu polveutuu samoista koirista kuin suurin osa ranskalaisista paimenkoiraroduista, katalonianpaimenkoirasta, ja rodun kehitykseen ovat myös vaikuttaneet partacollie, puli ja bergamasco. Rotumääritelmä kehitettiin 1954 ja sukukirjaa alettiin kirjoittaa. FCI hyväksyi rodun 1971, jonka jälkeen vain rekisteröityjä koiria on käytetty jalostukseen.
Ensimmäinen schapendoes tuli suomeen vuonna 1989 Tanskasta, Fagus Funny Fellow ja sen vanhemmat olivat hollantilaisia. Suomen ensimmäinen schapendoes pentue syntyi Nalle-Haukun kenneliin vuonna 1993.
Schapendoesin säkäkorkeus on 40–50 cm. Sen luusto on kevytrakenteinen, ja siksi se sopii agilityyn. Paksu turkki voi antaa harhakuvan raskaasta koirasta.
Karva on laadultaan karkeahkoa ja hienolaatuista, mutta ei silkkistä. Sitä on runsaasti myös päässä, ja sillä on viikset ja parta. Karva on pitkä myös riippuvissa korvissa. Häntä on pitkä ja runsaskarvainen. Turkki on laineikas, mutta ei kuitenkaan kihara tai säkkärä. Kaikki värit ovat rotumääritelmän mukaan sallittuja, toivotuimmat värit ovat siniharmaasta mustaan. Rotu ei ole trimmattava. Schapendoes näyttää työkoiralta myös näyttelyissä. Turkiltaan sen pitää siis olla hoidettu mutta ei laitettu. Huolellinen kampaaminen 2-3 viikon välein riittää pitämään takut poissa.
Tarmokas ja energinen koira kaipaa paljon tekemistä. Nopeasti oppivana se nauttii harrastuksista. Vaikka se on peloton ja rohkea, se on toisaalta myös pehmeä. Schapendoes tulee hyvin toimeen lasten kanssa, mutta myös muiden ihmistenkin kanssa. Rotu on hyvin ketterä, joten se soveltuu hyvin agilityyn. 
Kotioloissa se pysyttelee ihmisten läheisyydessä. Monet schapendoesit tekevät mitä vain jos tarjolla on herkkuja. Joitain yksilöitä on myös osallistunut luonnetestiin.
Rotu on kohtalaisen terve. Suositeltavaa on kuitenkin että jalostukseen käytettävien koirien silmät on tarkastettu ja terveet. Myös lonkkien ja kyynärien kuvausta suositellaan. Suomessa ei ole havaittavissa erityisiä sairauksia.