hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaarle IV (Espanja)
Kaarle IV (11. marraskuuta 1748 – 20. tammikuuta 1819) oli Espanjan kuningas 1788–1808. Hän oli Kaarle III:n toiseksi vanhin poika, mutta nousi vallanperijäksi, koska vanhempi veli Felipe oli jälkeenjäänyt ja kärsi epilepsiasta.
Kaarle oli heikko kuningas, jonka aikana Espanja oli likimain Ranskan vasalli. Valtiota hallitsivat käytännössä kuningatar Maria Luisa ja tämän rakastaja Manuel de Godoy.
Kaarle luopui vallasta vuonna 1808 poikansa Ferdinand VII:n liittouduttua ranskalaisten kanssa Godoytä vastaan. Valtaan nousi Napoleon I:n veli Joseph Bonaparte. Godoyn ja Napoleonin solmima Fontainebleaun sopimus aiheutti Espanjalle vaikean tilanteen, joka johti Pyreneiden niemimaan sotaan. Kaarle lähti ulkomaille ja asui ensin Ranskassa. Hän kuoli vuonna 1819 Roomassa.
Seongnam FC
Seongnam FC () on eteläkorealainen jalkapallojoukkue Seongnamista. Se pelaa Etelä-Korean pääsarjassa K-Leaguessa. Seongnam on seitsemällä liigamestaruudellaan mitattuna K-Leaguen menestynein joukkue. Seura on voittanut myös kertaalleen Korean FA Cupin sekä Korean Super Cupin. Seongnam on lisäksi menestynyt hyvin myös maanosansa seurajoukkueturnauksissa, vuonna 1996 seura voitti Aasian Mestareiden liigan ja Aasian Super Cupin.
Technische Universität München
Technische Universität München (lyh. TUM) eli Münchenin teknillinen yliopisto on julkinen yliopisto saksalaisessa Münchenin kaupungissa. Se on Baijerin osavaltion ainoa teknillinen yliopisto. Yliopistossa opiskelee noin 37 000 opiskelijaa. TUM:iin yhdistetään lukuisia Nobel-palkittuja oppilaita ja tutkijoita, joista viimeisimpänä Gerhard Ertl, jolle myönnettiin kemian Nobel-palkinto vuonna 2007.
Yliopiston historia alkaa Baijerin kuninkaan Ludvig II:n vuonna 1868 perustamasta polyteknillisestä koulusta, josta tuli teknillinen korkeakoulu vuonna 1877. Oppilaitos on kantanut nykyistä nimeään vuodesta 1970 lähtien. Münchenin ohella sillä on toimintaa Garchingin ja Freisingin kaupungeissa.
Yliopistoon ja sen opiskelijoihin yhdistetään 16 Nobel-palkittua, joista kuusi on kemistejä ja kuusi fysiikkoja. TUM on sijoittunut hyvin Saksan DAAD:n ainekohtaisissa ranking-listoissa, joissa yliopistot on jaettu kolmeen ryhmään (huippuryhmä, keskiryhmä ja häntäjoukko/ei tietoa). Kansainvälisessä Shanghain vuoden 2012 yliopistovertailussa Münchenin teknillinen yliopisto pärjäsi parhaiten saksalaisista yliopistoista saavuttaen 53. sijan maailman 500 huippuyliopiston joukossa.
Koulutusala
Agnico Eagle Mines
Agnico Eagle Mines Limited on kanadalainen kaivosyhtiö, jolla on kotimaansa lisäksi toimintaa Meksikossa, Suomessa ja Yhdysvalloissa. Yritys omistaa Kanadan laajimmat kultavarannot sekä Kittilän Suurikuusikossa Euroopan suurimmaksi arvioidun kultakaivoksen, jonka toiminta alkoi vuoden 2008 lopulla. Yhtiön hallituksessa toimii myös suomalainen Pertti Voutilainen vuodesta 2005.
Lokakuussa 2007 yhtiön kultavarannot olivat 15,8 miljoonaa unssia ja se ennakoi saavuttavansa 18–20 miljoonan unssin varannon puolessatoista vuodessa. Vuonna 1998 yhtiöllä oli hallussaan vain 1,3 miljoonan unssin kultavarannot. Se ennakoi tuottavansa vuonna 2007 kultaa 240 000 unssia, hopeaa 4,9 miljoonaa unssia, kuparia 7 800 tonnia ja sinkkiä 71 000 tonnia.
Kultavaranto arvioitiin vuoden 2015 lopulla noin 19 miljoonaksi unssiksi. Vuoden 2016 tuotantoennusteet olivat yli 1,5 miljoonaa unssia kultaa, 3,9 miljoonaa unssia hopeaa sekä kuparia ja sinkkiä molempia yli 4000 tonnia.
Agnico-Eagle Mines muodostettiin 1972, jolloin Ontarion Cobaltissa sijainnut Agnico Mines Ltd. -hopeantuotantoyritys sekä kullanetsintäyritys Eagle Gold Mines Ltd. yhdistyivät. Agnico Mines oli perustettu nimellä Cobalt Consolidated Mining Company vuonna 1953 viiden pienemmän hopeakaivosyhtiön fuusioituessa. Eagle Gold Mines alkoi kullanetsintätoiminnan valtauksillaan luoteis-Quebecissä 1966.
Vuonna 2000 yhtiö hankki mittavan kultaesiintymän luoteis-Quebecistä. Vuonna 2004 se hankki muun muassa 14 % osuuden ruotsalaisesta Riddarhyttan Resources AB:sta, jolla oli yksinoikeus Suurikuusikon kultaesiintymään Kittilässä. Yhtiö osti koko Riddarhyttanin osakekannan marraskuussa 2005. Kaivoksen rakentaminen Kittilässä alkoi 2006.
Yhtiö on kasvanut tasaiseen tahtiin ja on kyennyt maksamaan osinkoa vuosittain 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Yhtiö vaihtoi nimensä nykyiseen muotoon vuonna 2013.
Yritys on rakentanut Kittilän Kiistalaan Suurikuusikon kaivoksen, minkä nykyiset tuotantomäärät tekevät siitä Euroopan suurimman kultakaivoksen. Kaivos aloitti tuotannon avolouhintana vuonna 2008 ja siirtyi vuodesta 2013 lähtien kokonaan maanalaiseen tuotantoon. Esiintymän arvioitiin aluksi sisältävän noin 75 tonnia kultaa, mutta malminetsintään investoimalla on esiintymä laajentunut vuosittain. Kaivos työllistää suoraan noin 900 henkilöä, minkä lisäksi epäsuorina johdannaisvaikutuksina 300 henkilöä lisää. Kaivoksen toiminnan arvioidaan jatkuvan vuoteen 2035.
Juveniili myelomonosyyttileukemia
Juveniili (juvenile = lapsi, nuori) myelomonosyyttileukemia on erittäin harvinainen, kroonisen myelooisen leukemian (JMML, JCML) sukuinen tauti. Se käsittää noin 1–2 prosenttia kaikista lapsuusiän pahanlaatuisista veritaudeista: tämä tarkoittaa, että JMML:ää diagnosoidaan Suomessa harvemmin kuin joka toinen vuosi. JMML:n on todettu olevan hieman tavallisempi tyypin 1 neurofibromatoosia sairastavilla lapsilla. Tavallisimmin JMML:ään sairastuu alle neljävuotias lapsi.
JMML:n eteneminen on usein nopeaa (”suoraan blastikriisiin edennyt krooninen myelooinen leukemia”), mutta se voi joskus pysyä pitkiäkin aikoja rauhallisena. Nimitys myelomonosyyttileukemia tulee taudille siitä, että leukemiasolut (blastit) muistuttavat monosyytti-nimisiä valkosoluja tai niiden esiasteita. JMML-soluissa ei ole Philadelphia-kromosomia: jos tämä löytyy, tauti luokitellaan krooniseksi myelooiseksi leukemiaksi.
JMML on valitettavan haasteellinen hoitaa: siihen tepsii lähes pelkästään kantasolusiirto, mutta senkin jälkeen sairaus monesti uusii. Sytostaattilääkkeille tauti ei ole herkkä kuin hyvin suurilla annoksilla. JMML kuitenkin reagoi allogeenisen (luovuttajan soluilla tehdyn) kantasolusiirron ns. GVH-reaktiolle, jossa luovuttajan kantasolusiirteen sisältämät t-lymfosyytit tunnistavat leukemiasolut vieraiksi ja hyökkäävät niiden kimppuun. GVH-reaktioon perustuen kantasolusiirron jälkeen uusineita tauteja onkin hoidettu joissain paikoissa antamalla lapselle luovuttajalta kerättyjä valkosoluja, jotka näin yhdessä kantasolusiirteestä kasvaneiden solujen kanssa nostavat ”tuhoamistasoa”.
Laban Rotich
Laban Rotich (s. 20. tammikuuta 1969, Mosoriot, Kenia) on kenialainen nandi-heimoon kuuluva entinen keskimatkojen juoksija.
Rotich sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 neljänneksi 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.37,39. Kauden lopussa hän juoksi saman matkan kolmanneksi GP-finaalissa. Seuraavana vuonna hän oli yhdestoista Ateenan MM-kisoissa, minkä jälkeen sijoittui GP-finaalissa mailin juoksussa viidenneksi ajalla 4,05.48. Vuonna 1998 Rotich voitti 1 500 metrillä kultaa Kansainyhteisön kisoissa sekä Afrikan-mestaruuskisoissa. Kauden lopussa hän oli toinen GP-finaalissa ajalla 3.33,04 ja ensimmäinen yleisurheilun maailmancupissa.
Rotich voitti Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 MM-hopeaa 1 500 metrillä. Saman vuoden Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa hän oli kuudes ja GP-finaalissa kolmas. Vuoden 2000 GP-finaalissa hän sijoittui seitsemänneksi. Rotich juoksi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 neljänneksi, mutta karsiutui samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Afrikan-mestaruuskisoissa ja sijoittui GP-finaalissa viidenneksi. hän juoksi viidenneksi. Rotich voitti seuraavana vuonna Budapestin sisäratojen MM-kisoissa MM-pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi ja vuonna 2005 yhdeksänneksi.
Pohjois-Amerikan Suurten järvien vanha kuparikulttuuri
Pohjois-Amerikan Suurten järvien vanha kuparikulttuuri oli vuosien 4000 eaa. - 1500 jaa. välillä kehittynyt perinne, joka alkoi arkaaisella kaudella ja jatkui ensimmäisten eurooppalaisten saapumiseen asti. Erityisen suuria kupariesiintymiä on löytynyt Yläjärven alueelta.
Suurten järvien ympärillä asuneet pohjoisten metsien intiaanit olivat tyypillisiä itäisen metsämaan kauden asukkaita. He metsästivät, kalastivat ja hyödynsivät ympäristöään keräämällä talteen hyvin erilaisten ravintolähteiden antimia. Työkalunsa he tekivät puista, kivistä, luista, simpukoista ja hirvensarvista. Muista mantereen intiaaneista poiketen nämä intiaanit louhivat puhdasta kuparia, jota esiintyi ohuina kerrostumina kallioissa ja erillisinä kimpaleina maaperässä. Aluksi intiaanit käyttivät kuparia kuin mitä tahansa kiveä kunnes huomasivat sen olevan materiaaliltaan muita pehmeämpää. Kuumentamalla ja takomalla he tekivät kuparista esineitä, koruja ja erilaisia työkaluja. Kuparin puhtaus mahdollisti esineiden valmistamisen ilman monimutkaisia kemiallisia prosesseja.
Kupariesineet levisivät laajoille alueelle ympäri mannerta Hopewellin perinteen kauppaverkoston mukana. Eräänä kuparituotantoa harjoittaneista kansoista on mainittu ojibwat, joskin heidän tuotantonsa on ollut melko pienimuotoista.
Mature and Cool
Mature and Cool on Heikki Silvennoisen vuonna 1992 julkaistu ensimmäinen sooloalbumi. Yhtä lukuun ottamatta albumin kappaleet ovat Silvennoisen säveltämiä ja sovittamia. Sanoitukset on tehnyt Olli Keskinen. Kappaleen ”Outside Woman Blues” on säveltänyt ja sanoittanut Michael Raynolds.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Heikki Silvennoinen sekä sanoittanut Olli Keskinen, ellei toisin mainittu.
Kaarle August
Kaarle August ("Karl August" 1757–1828) oli Weimarin herttua. Vuonna 1809 hänestä tuli Sachsen-Weimar-Eisenachin suurherttua, kun herttuakunta syntyi Sachsen-Weimarin ja Sachsen-Eisenachin herttuakuntien personaaliunionista.
Kaarle Augustin aikana Weimarista kehittyi Saksan älymystön keskus. Hän kutsui Weimariin Goethen, Herderin ja Schillerin. Kaarle August itse oli Saksan merkittävimpiä ylimyksiä ja tuki voimakkaasti herttualiiton syntyä, joka nosti Fredrik II:n johtaman Preussin yhdeksi Euroopan mahtivaltioista.
Kaarle August osallistui Wienin kongressiin, ja yritti puhua vaaroista, joita seuraa, jos ylimystön valtaa kasvatetaan ylettömästi ja kansaa alistetaan liikaa.
Kaarle August oli innokas metsästäjä ja häntä pidetään weimarinseisojan kehittäjänä.
Sirpa Jalkanen
Sirpa Tuulikki Jalkanen (o.s. Mehto, s. 28. helmikuuta 1954 Jyväskylä) on suomalainen immunologi ja tieteen akateemikko. 
Jalkanen tuli ylioppilaaksi Jyväskylän normaalilyseosta vuonna 1973. Hän opiskeli Turun yliopistossa valmistuen lääkäriksi (LL) vuonna 1979, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi (LKT) 1983 ja kliinisen mikrobiologian erikoislääkäriksi 1990. Hänen immunologian alaan kuuluva englanninkielinen väitöskirjansa (1983) oli otsikoitu "Functions of bursa of fabricius : studies on chickens bursectomized at 60 hours of incubation". Vuosina 1983–1986 hän teki post doc -opintoja Stanfordin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Jalkanen on toiminut Suomen Akatemian akatemiatutkijana ja ollut akatemiaprofessorina kolme kautta vuosina 1996–2001, 2002–2006 sekä 2014–2018. Vuodesta 2007 lähtien Jalkanen on toiminut Turun yliopiston immunologian professorina. Hän oli yksi pörssiin listattujen Biotie Therapiesin ja Faron Pharmaseuticalsin perustajista ja rahoittajista. Vuonna 2016 Biotie siirtyi yhdysvaltalaisen Acorda Therapeutics -pörssiyhtiön osaksi.
Jalkanen on ihmisen immuunijärjestelmään kuuluvien lymfosyyttien liikkumismekanismien eräs johtavista tutkijoista maailmassa. Tutkimuksilla on merkitystä erityisesti vaikeiden tulehdussairauksien hoidossa ja syövän leviämisen ehkäisyssä.
Jalkanen on palkittu muun muassa lääkäriseura Duodecimin myöntämillä Matti Äyräpään palkinnolla (2008) ja nuoren tutkijan palkinnolla (1987). Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1998, Norjan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002 ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2013. Tieteen akateemikon arvonimen hän sai vuonna 2015.
Jalkaselle myönnettiin maaliskuussa 2016 Euroopan naiskeksijä -kilpailussa 2. palkinto, joka oli suuruudeltaan 50 000 €.
Marjatta Kuuluvainen
Marjatta Kuuluvainen (o.s. Mäkinen, s. 6. helmikuuta 1942 Asikkala) on entinen suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän saavutti 14 ulkoratojen suomenmestaruutta, näistä kiekonheitossa kahdeksan ja kuulantyönnössä kuusi kertaa. Hänen ennätyksensä kuulantyönnössä on 15,66 m ja kiekonheitossa 52,89 m, molemmat vuodelta 1965. Seuratasolla hän edusti Asikkalan Raikasta ja Uudenkylän Salpaa.
Tukehduttamispeli
Tukehduttamispeli tai kuristusleikki () viittaa toimintaan, jossa pyritään aiheuttamaan tajuttomuus tai sitä lähellä oleva tila estämällä aivojen hapensaanti. Tila saavutetaan toinen toistaan tukehduttamalla tai itse apuvälineitä käyttäen. Tätä "leikkiä" harjoittavat erityisesti 9–14-vuotiaat lapset ja sen tavoitteena on endorfiinien ansiosta juuri ennen tajunnan menetystä saavutettava hyvänolontunne. Tuloksena voi olla aivovamma ja pahimmassa tapauksessa kuolema. On epäilty, että useat tukehtumispelin aiheuttamat kuolemat on luokiteltu itsemurhiksi.
Peliä on pelattu sukupolvien ajan, mutta vasta Internet on mahdollistanut tukehduttamisohjeiden tehokkaan levittämisen. Usein nuoret eivät olekaan tietoisia pelin riskeistä.
Tavoiksi tunnistaa tukehduttamispelin harjoittaminen on mainittu seuraavien tunnusmerkkien etsiminen:
Euroopan komissiolle on jätetty kirjallinen kysymys pelistä, sillä se on aiheuttanut lukuisia kuolemantapauksia Yhdysvalloissa ja on erittäin vaarallinen. Myös Ruotsissa sattuneeseen koulupojan kuolemaan epäillään tukehduttamispelillä olevan osuutta.
Erityisesti vanhemmille suunnattu tukehduttamispelin vaaroista valistava sivusto kertoo, miten tukehduttamispelin pelaamisen voi tunnistaa ja julkaisee tarinoita ja kuvia peliin kuolleista nuorista.
Wat
Wat () on muurein ympäröity rakennuskokonaisuus, jonka pääasiallinen käyttötarkoitus on hengellinen. "Wat" on johdettu palin kielen sanasta "avasa" tai sanskritin muodosta "avasatha". Sanaa voidaan käyttää Laosissa, Kambodžassa ja Thaimaassa tavattavista buddhalaisista luostarikomplekseista, väljästi tulkittuna usein myös yksittäisistä temppelirakennuksista, vaikka watin vähimmäisvaatimus on kolmen hengen munkkiyhteisön olemassaolo.
Wat palvelee opinkappaleiden harjoittamisen lisäksi useita muitakin tehtäviä, kuten juhlallisuuksien (temppelijuhlat "ngaan wat", hautajaiset "ngaan sop") pitopaikkana, buddhalaisen tutkimuksen keskuksena, yhteisön kokoontumispaikkana, kouluna, lasten- ja vanhainkotina tai sairaalana. Kaakkois-Aasiassa wat löytyy lähes jokaisesta kylästä, ja suuremmissa niitä voi olla useita. Bangkokissa on 400, koko Thaimaassa yli 30 000 buddhalaista wattia. Lisäksi on 186 kuninkaallista wattia, jotka käyttävät nimessään etuliitettä "rat", "raja", "racha". Watit, joissa säilytetään merkittäviä pyhäinjäännöksiä, käyttävät etuliitettä "maha" (Wat Mahathat).
Theravada-buddhalaisia watteja on perustettu buddhalaisen lähetystoiminnan nimissä ja uskovaisten varoilla myös Thaimaan ulkopuolelle. Ensimmäinen ulkothaimaalainen hengellinen keskus perustettiin 1975 Lontooseen, ja nykyään watteja on toistasataa ympäri maailman, joista 68 Yhdysvalloissa.
Wat käsittää useita eri rakennuksia, joilla on omat vakiintuneet käyttötarkoituksensa. Joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta watin alue jakautuu kahteen osaan, joita kutsutaan nimillä "phutthawat" () ja "sanghawat" (). Nämä alueet on erotettu toisistaan ja ulkomaailmasta muureilla.
Sisin muuri erottaa maallisen hengellisestä ja sisältää kaikkein pyhimmän "ubosotin", joka on rakennettu siunatulle maalle ja ympäröity kahdeksalla rajakivellä, semalla ().
Phutthawatiin kuuluvat seuraavat rakennukset:
"Sanghawat" () on munkkien asuinalue, joka sijaitsee ulko-ja sisämuurin välisellä alueella.
Sanghawatiin kuuluu:
Maurice Wignall
Maurice Wignall (s. 17. huhtikuuta 1976) on jamaikalainen pika-aitajuoksija.
Wignall hyppäsi Ateenan MM-kisoissa 1997 pituushypyn karsinnassa ennätyksensä 809 cm, mutta jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Neljä vuotta myöhemmin hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 7,81 s. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 110 metrin aitajuoksun alkuerissä ajalla 13,88 s ja sijoittui Universiadeissa samalla matkalla viidenneksi ajalla 13,70 s. Wignall voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-pronssia 60 metrin aidoissa ajalla 7,48 s. Samana vuonna hän juoksi Ateenan olympialaisissa 110 metrin aidoissa neljänneksi ajalla 13,21 s ja toiseksi ajalla 13,19 s.
Wignall sijoittui Helsingin MM-kisoissa 2005 seitsemänneksi ja kauden lopussa viidenneksi. Seuraavana vuonna hän oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa neljäs. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa kultaa 110 metrin aidoissa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui kahdeksanneksi, mutta karsiutui Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 välierissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kuudenneksi, Berliinin MM-kilpailuissa 2009 viidenneksi ja Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 kuudenneksi.
Jamaikan mestaruuden Wignall on voittanut 110 metrin aitajuoksussa vuosina 1997, 1999, 2001–2005, 2007 ja 2009 sekä pituushypyssä vuonna 1999.
Peteinosaurus
Peteinosaurus zambellii oli varhainen "Pterosauria"-lahkon edustaja. Laji eli 221–210 miljoonaa vuotta sitten triaskaudella. Sen tieteellisen nimen suku tarkoittaa "siivekästä matelijaa" ja lajinimi viittaa Bergamon luonnontieteellisen museon kuraattoriin Rocco Zambelliin. "Peteinosauruksen" siipiväli oli noin 60 senttimetriä, mutta paino oli hyvin alhainen, vain noin 100 grammaa kevyiden siipien ja luiden ansiosta. Hännän pituus oli 20 senttiä. Muiden varhaisten lentoliskojen tapaan "Peteinosauruksen" häntä oli jäykkä ja pitkä. Hännällään eläin ohjasi lentoaan. "Peteinosauruksen" ravintoa olivat hyönteiset, joita se todennäköisesti pyydysti suoraan ilmasta. "Peteinosauruksen" lyhyt nokka ja terävät, kartiomaiset hampaat sopivat hyvin tähän tarkoitukseen.
Ensimmäiset "Peteinosauruksen" fossiilit löysi paleontologi Rupert Wild vuonna 1978 Italian Alpeilta. Löydetty lentolisko oli tuolloin vanhin tunnettu ja yhdessä melko hyvin säilyneen fossiilin kanssa herätti paljon mielenkiintoa. Toistaiseksi löytöjä on tehty vain kaksi eivätkä nekään ole täydellisiä.
Emergency (humanitäärinen apujärjestö)
EMERGENCY on riippumaton, puolueeton ja epäpoliittinen italialainen järjestö. EMERGENCYn tavoitteena on järjestää maksutonta ja korkeatasoista terveydenhuoltoa, etenkin kirurgisia palveluja, sotien, maamiinojen ja köyhyyden siviiliuhreille.
EMERGENCY perustettiin 1994. Sen kotipaikka on Milano, Italia. Sen johtaja on kirurgi Gino Strada. EMERGENCYn ensimmäinen missio vei kirurgista sairaanhoitoa Irakin Kurdistaniin. Vuonna 2008 EMERGENCYllä oli sairaaloita Kambodžassa, Afganistanissa, Irakissa, Sierra Leonessa ja Sudanissa.
http://www.emergency.it/
Ritva Metso
Ritva Metso (s. 8. helmikuuta 1954 Toivakka) on suomalainen yleisurheilija. Hän saavutti urallaan yhteensä 11 ulkoratojen suomenmestaruutta viisiottelussa, kuulantyönnössä, kiekonheitossa ja keihäänheitossa.
Metson ennätykset ovat kuulantyönnössä 17,26 (1975), kiekonheitossa 52,38 (1975) ja keihäänheitossa 57,26 (1978). Hän edusti Toivakan Rivakkaa.
Reima Karppinen
Reima Juhani Karppinen (s. 27. tammikuuta 1958 Vehmaa) on entinen suomalainen kilpasoutaja.
Karppinen kilpaili soutu-urallaan kolmissa olympialaisissa pariairokaksikossa. Los Angelesissa 1984 hän sijoittui Aarne Lindroosin kanssa kahdeksanneksi, Soulissa 1988 Jorma Lehtelän kanssa 12:nneksi ja Barcelonassa 1992 Esko Hillebrandtin parina 13:nneksi.
Uransa ainoan arvokisamitalin Karppinen voitti MM-kilpailuissa Münchenissä 1981 saadessaan veljensä Pertti Karppisen kanssa hopeaa. Veljesten muut esiintymiset MM-kisojen pariairokaksikossa tuottivat viidennen sijan Luzernissa 1982, neljännen sijan Duisburgissa 1983 sekä kahdeksannen sijan Wienissä 1991. Jorma Lehtelän parina tuli seitsemäs sija Nottinghamista 1986 ja 12. sija Kööpenhaminasta 1987.
Pohjoismaiden mestaruuden Reima Karppinen voitti Pertti Karppisen kanssa pariairokaksikossa vuonna 1981. Suomen mestaruuksia hän voitti eri veneluokissa yli kaksikymmentä.
Reima Karppisen valmentajina toimivat Matti Heikkilä ja hänen veljensä Erkka Karppinen. Hänen vaimonsa Tuula Karppinen (o.s. Kivi) on voittanut Suomen mestaruuksia kuulantyönnössä ja soudussa sekä tyttärensä Suvi Karppinen soudussa.
Laodike
Laodike () oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinsessa ja kaunein Priamoksen ja Hekaben tyttäristä.
Homeros kertoo Laodiken olleen Helikaonin puoliso, joskin Hyginuksesta Laodike oli Telefoksen vaimo.
Parthenios kertoo, että kun Demofon ja Akamas tulivat Priamoksen luokse neuvottelemaan Helenan palauttamisesta, Laodikelle syttyi himo Akamaahan. Hän ei tuonut haluaan ilmi, mutta myöhemmin sen riivaamana kertoi siitä Perseuksen puolisolle, joka pyysi miestänsä auttamaan asiassa. Tämä kutsuikin molemmat luokseen Dardaniaan ja sijoitti Laodiken samaan sänkyyn Akamaan kanssa kertoen tämän olevan yksi kuninkaallisista jalkavaimoista. Tästä suhteesta Laodike synnytti Akamaalle pojan, Munitoksen.
Apollodoros puolestaan mainitsee , kuinka Troijan kukistuttua maa nieli Laodiken kaikkien nähden. Quintus Smyrnaeus tarkentaa, että Laodike itse rukoili tätä jumalilta.
Robert Daly
Robert Daly (s. 26. tammikuuta 1978) on irlantilainen 400 metrin juoksija.
Daly karsiutui 2002 Wienin sisäratojen EM-kisoissa 400 metrin alkuerissä ajalla 47,75. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Münchenin EM-kisoissa alkuerissä ajalla 46,67. Hän karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin henkilökohtaisen kilpailun alkuerissä, mutta oli voittamassa samoissa kisoissa MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Vuonna 2005 Daly karsiutui Madridin sisäratojen EM-kisojen alkuerissä.
Ștefan Vasilache
Ștefan Vasilache (s. 9. toukokuuta 1979) on romanialainen korkeushyppääjä.
Vasilache sijoittui 2001 Universiadeissa korkeudessa yhdenneksitoista tuloksella 215. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Wienin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 222 ja Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa. Vuonna 2003 hän karsiutui Pariisin MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hypättyään 225 ja karsiutui Ateenan olympialaisissa.
Vasilache karsiutui 2005 Madridin sisäratojen EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Balkanin sisäratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi neljänneksi Euroopan cupin ykkösliigassa. Vasilache karsiutui 2007 Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa. Hän on voittanut lukuisia Romanian mestaruuksia.
Germaine Mason
Germaine Mason (20. tammikuuta 1983 Kingston, Jamaika – 20. huhtikuuta 2017 Kingston, Jamaika) oli jamaikalaissyntyinen korkeushyppääjä. Hän edusti urallaan Jamaikaa ja Britanniaa.
Jamaikaa edustanut Mason voitti 2000 korkeudessa hopeaa Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa tuloksella 224. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Jamaikan mestaruuden ja pronssia Kingstonin nuorten MM-kisoissa. Vuonna 2003 Mason sijoittui Pariisin MM-kisoissa viidenneksi tuloksella 229 ja neljänneksi. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-pronssia.
Mason sai Yhdistyneen kuningaskunnan edustusoikeuden 8. maaliskuuta 2006. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi Euroopan cupin superliigassa kolmanneksi, mutta karsiutui Göteborgin EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän karsiutui Osakan MM-kisoissa ja sijoittui neljänneksi.
Pekingissä 2008 Mason voitti yllätyshopeaa sivuttaen omaa ennätyskorkeuttaan. Hänen taakseen jäivät kilpailussa Jaroslav Rybakov ja hallitseva olympiavoittaja Stefan Holm.
Mason kuoli 20. huhtikuuta 2017 liikenneonnettomuudessa Kingstonissa Jamaikalla.
SdKfz 10
SdKfz 10 oli saksalainen puolitelavaunu toisessa maailmansodassa. Se pystyi kuljettamaan kahdeksan sotilasta sekä panssaritorjuntatykkejä. Noin 17 000 valmistettiin vuosina 1937–1944. Muoto kehittyi myöhemmin
SdKfz 250:ksi.
Demag alkoi suunnitella ajoneuvoa vuonna 1932. Ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1934. Laajempi tuotanto alkoi vuonna 1937 ja jatkui vuodelle 1944.
Meeri Saari
Meeri Anna-Liisa Saari (16. syyskuuta 1925 Urjala – 1. lokakuuta 2018 Urjala) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Hän saavutti yhteensä yhdeksän suomenmestaruutta, joista kahdeksan kuulantyönnössä ja yhden kiekonheitossa.
Saaren ennätykset olivat kuulantyönnössä 13,02 m ja kiekonheitossa 39,11 m vuodelta 1952. Saaren ennätystulos kuulantyönnössä syntyi Helsingin kesäolympialaisissa, jossa hänen saavuttamansa kahdeksas sija on paras suomalaisen naiskuulantyöntäjän sijoitus olympiakisoissa. Hän paransi kuulantyönnön Suomen-ennätystä kolme kertaa: 12,08 m 5.8.1948 Tampereella, 12,93 m 16.9.1951 Forssassa sekä 13,02 m 26.7.1952 Helsingissä. Viimeksi mainittu kesti ennätyksenä lähes kuusi vuotta. Hänen edustamansa seura oli Urjalan Taimi.
Inkeri Lehtonen
Leena Ulla Inkeri Lehtonen (o.s. Talvitie, 4. heinäkuuta 1937 Lapua – 20. joulukuuta 2002) oli suomalainen kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä ja koripalloilija.
Lehtonen saavutti yleisurheilussa kymmenen suomenmestaruutta, joista kuusi kiekonheitossa ja neljä kuulantyönnössä. Lisäksi hän voitti Pohjoismaitten mestaruuden kiekonheitossa vuonna 1961. Hän osallistui 16 maaotteluun, joista useimmissa hän oli joukkueen kapteeni. Lehtosen ennätykset ovat kuulantyönnössä 13,14 m (1960) ja kiekonheitossa 48,75 m (1963). Hän edusti seuratasolla Lapuan Virkiää.
Koripalloilijana Lehtonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1967 ja Suomen mestaruuden vuonna 1971. Hän oli naisten SM-sarjan paras korintekijä vuonna 1968. Koripallossa hän edusti Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita.
Siviilityönään Lehtonen toimi Viitaniemen koulun liikunnanopettajana Jyväskylässä.
Mauthausen-Gusen
Mauthausen (vuoden 1940 kesästä lähtien Mauthausen-Gusen) oli natsi-Saksan keskitysleiri, joka kasvoi suureksi leiriryhmäksi. Se rakennettiin Ylä-Itävaltaan Mauthausenin ja Gusenin kylien ympärille, noin 20 kilometriä Linzin kaupungista itään.
Alun perin alueella sijainneesta yksittäisestä leiristä Mauthausen laajeni ajan mittaan yhdeksi Saksan hallinnoiman Euroopan suurimmista työleirikomplekseista. Mauthausenissa ja Gusenin lähistöllä sijainnutta neljää pääleiriä lukuun ottamatta eri puolille Itävaltaa ja Saksan eteläosia sijoitetut yli 50 alaleiriä käyttivät vankeja orjatyövoimana. Alaleirejä sijaitsi muun muassa Ebenseen, Melkin ja Amstettenin kaupungeissa. Lukuisat KZ Mauthausenin alaisuudessa toimineet leirit sisälsivät kivilouhoksia, ase- ja ammustehtaita, kaivoksia sekä Me 262 -suihkuhävittäjien kokoonpanotehtaita.
Läheltä St Georgen an der Gusenin kaupunkia on löydetty maanalainen tehdaskompleksi, jossa epäillään natsivallan aikana tehdyn muun muassa ydinaseen kehittämistyötä. Rakennelmien löytämiseen johtivat itävaltalaisen dokumentaristin Andreas Sulzerin tekemät asiakirjalöydöt. Huolellisesti kätketyt rakennelmat jäivät alueen miehittäneiltä Neuvostoliiton armeijan yksiköiltä löytämättä. 
Tammikuussa 1945 Mauthausenin keskustoimistosta johdetuissa leireissä oli arviolta 85 000 vankia. Kuolleiden tarkkaa määrää ei tiedetä, mutta useimpien lähteiden mukaan se olisi ollut koko leiriryhmän osalta välillä 122 766 – 320 000. Leirit muodostivat yhden ensimmäisistä massiivisista keskitysleirikomplekseista natsi-Saksassa ja olivat viimeisiä, jotka länsiliittoutuneet tai Neuvostoliitto valtasivat. Kaksi pääleiriä, Mauthausen ja Gusen I, olivat myös ainoat leirit koko Euroopassa, jotka kuuluivat ”luokkaan III”, mikä merkitsi niiden olleen ”Valtakunnan parantumattomille poliittisille vastustajille” suunnatuista leireistä ankarimmiksi tarkoitettuja. Toisin kuin monissa muissa keskitysleireissä, joissa oli kaikenlaisia vankeja, Mauthausenia käytettiin pääasiassa toisen maailmansodan aikana Saksan hallintaan joutuneiden maiden älymystöön ja yläluokkiin kuuluneiden koulutettujen ihmisten tappamiseen kovalla työnteolla.
Kreikkalainen säveltäjä Mikis Theodorakis sävelsi Mauthausenista kertovan neliosaisen Mauthausen-sarjan (Mauthausen Cantata). Theodorakiksen ystävä Iakovos Kambanellis oli vankina Mauthausenissa ja kirjoitti kokemuksistaan neljä runoa, jotka Theodorakis sävelsi. Theodorakis omisti sävellyksensä kaikille fasismista kärsineille ja sitä vastaan taistelleille.
Mauthausen-sarjan alkuperäisinä esittäjinä toimivat Maria Farantouri (kreikaksi), Elinoar Moav Veniadi (hepreaksi), Gisela May (saksaksi) ja Nadia Weinberg (englanniksi).
Falstadin keskitysleiri
Falstadin keskitysleiri oli vankileiri Levangerissa, Norjassa. Leiriä käytettiin pääasiassa natsien valloittamilta alueilta tulleiden poliittisten vankien sijoituspaikkana. Se rakennettiin alun perin valtion sisäoppilaitokseksi vuonna 1921, mutta SS otti laitoksen käyttöönsä elokuussa 1941 ja nimesi sen SS-Strafgefangenenlager Falstadiksi. Leiri vapautettiin toukokuussa 1945, minkä jälkeen norjalaiset viranomaiset käyttivät sitä vankilana ja työleirinä maanpetoksesta syytetyille tai tuomituille. Nykyään se toimii museona sekä ihmisoikeuksiin ja mielipidevankeihin keskittyneenä tutkimuskeskuksena.
Gestapo käytti leiriä pääasiassa Saksan valtaamilta alueilta tulleiden poliittisten vankien säilytyspaikkana. Falstadissa oli vankeja 13 eri kansallisuudesta. Useimmat heistä tulivat Norjasta, Neuvostoliitosta, Jugoslaviasta, Tanskasta ja Puolasta. Harva kuitenkin ehti viettää kovin pitkää aikaa Falstadissa, sillä suurin osa vangeista lähetettiin nopeasti Saksassa tai Puolassa sijainneisiin leireihin tai Norjan merkittävimpään keskitysleiriin, Griniin.
Falstadia käytettiin myös kauttakulkuleirinä norjalaisten juutalaisten siirtämiseksi Auschwitziin. Leirin ominaispiirre oli kova ja lähes tarpeeton pakkotyö. Vankien halventaminen ja herjaaminen oli yleistä varsinkin SS-Hauptscharführer Gogolin ja Hans Lambrechtin hallintokaudella. Lambrecht oli vanginvartija, joka tunnettiin vankien keskuudessa susiin viittaavalla nimityksellä "Gråbein" ().
6. lokakuuta 1942 natsivirkailijat julistivat joillekin Keski-Norjan alueille poikkeustilan, ja ainakin 170 ei-norjalaista vankia sekä 34 norjalaista poliittista vankia teloitettiin Falstadin ulkopuolella sijainneessa metsässä. Helmikuussa 2007 olivat edellään meneillään yritykset löytää, kaivaa esiin, tunnistaa ja haudata uhrit, joita oli ainakin 202.
Kaarle VII (keisari)
Kaarle VII Albrekt (1697–1745) oli Baijerin vaaliruhtinas vuodesta 1726 ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 1742 kuolemaansa saakka. Hänen isänsä oli Baijerin vaaliruhtinas Maksimilian II Emanuel.
Edellinen keisari Kaarle VI oli säätänyt pragmaattisen sanktion taatakseen tyttärensä Maria Teresian kruununperimyksen. Kaarle Albrekt oli keisari Joosef I:n vävy ja vaati Habsburgien maita itselleen Kaarle VI:n kuoltua. Hän liittoutui Ranskan ja Espanjan kanssa Itävaltaa vastaan ja aloitti näin Itävallan kruununperimyssodan. Kaarle Albrekt aikoi hyökätä Wieniin, mutta ranskalaiset liittolaiset valloittivatkin Böömin, ja niin hänet kruunattiin ensin Böömin kuninkaaksi, kuukautta myöhemmin Roomalaisten kuninkaaksi ja helmikuussa 1742 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi vaaliruhtinaiden äänestyksen jälkeen.
Pian kruunauksen jälkeen itävaltalaiset valtasivat jälleen tärkeitä osia Kaarlen maista, ja sota jatkui. Hän valtasi Münchenin takaisin lokakuussa 1744 ja palasi kaupunkiin kihdin ja sotaväsymyksen runtelemana. Kolme kuukautta myöhemmin hän kuoli.
Kaarle Albrektin kuoltua Maria Teresia sai miehensä Frans I:n kruunatuksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi ja alkoi nimittää itseään ”Rooman keisarinnaksi”, vaikkei häntä koskaan sellaiseksi kruunattu. Baijerin vaaliruhtinaaksi tuli Kaarle Albrektin poika Maksimilian III Joosef, joka teki rauhan Maria Teresian kanssa ja luopui vaatimuksista Habsburgien maihin tai keisariuteen.
Dehiwala-Mount Lavinia
Dehiwala-Mount Lavinia on hallinnollisesti muodostettu kaupunki Sri Lankan pääkaupunki Colombon eteläisellä esikaupunkialueella. Sen keskuksia ovat Dehiwalan teollisuus- ja kauppakeskus ja Mount Lavinian keskiluokkainen asuma-alue rannikolla. Vuonna 2001 Dehiwala-Mount Lavinian alueella asui 210 546 asukasta.
Kullervo Koivisto
Kullervo Koivisto (oik. Heikki Mattinen) on suomalainen pornoelokuvien tuottaja ja kuvaaja.
Kullervo Koivisto aloitti uransa 1980-luvulla Kalle-, Jallu-, Ratto-, Erotica-, ErotiCats jne. -pornolehtien valokuvaajana. Taiteilijanimi Kullervo Koivisto kehittyi myöhemmin, kun Jallun toimitussihteeri halusi ettei samanniminen henkilö esiintyisi kaikissa pornolehdissä. Koivisto haki elantonsa myös pornon ulkopuolelta. Hän teki kuvaustöitä myös muille Lehtimiehet-konsernin lehdille, kuten Hymylle ja Nykypostille.
Kullervo Koivisto päätti uransa pornokuvaajana vuonna 2011 Brande Arts -galleriassa järjestettyyn "Oman elämänsä stuntti" -näyttelyyn. Valokuvanäyttelyyn Koivisto oli valinnut kuvia, joilla oli oma tarinansa. Kuvat eivät sisältäneet kovaa pornoa. Näyttelyn harvinaisuuksiin kuuluivat muun muassa ensimmäinen mallikuva Angelika Kalliosta, kuvia ex-missi Tarja Smurasta ja Marika Hakalasta, sekä kuva Lilli Suomalaisesta alastonmallina. Näyttelyssä oli esillä myös Rasputin-elokuvan kuvauksista otettuja kuvia ja Penthousessa 1980-luvulla maailmalle levinneitä kuvia, joissa Xena-tyyppinen nainen poseeraa niukassa taisteluasussa jäällä Laajasalon edustalla. Näyttelyn päätteeksi taiteiden yönä huutokaupattiin esillä olleiden töiden vedokset. Huutokaupan meklarina toimi Kauko Röyhkä, ja siitä saaduilla rahoilla lahjoitettiin maalaus- ja piirustustarvikkeita helsinkiläisille päiväkodeille.
De Beers
De Beers on englantilaisen liikemiehen Cecil Rhodesin perustama kansainvälinen konserni, joka keskittyy timanttien etsimiseen, kaivamiseen ja kauppaan. Emoyritys on perustettu 1888. Nykyisin konserni toimii yli 20 maassa viidellä mantereella, ja sillä on lähes 22 000 työntekijää. Konsernin 15 kaivoksesta tulee noin 40 prosenttia maailman raakatimanteista. Kaivokset sijaitsevat Botswanassa, Namibiassa, Etelä-Afrikassa ja Tansaniassa.
De Beers aloitti toimintansa leimallisesti valkoisten siirtomaaisäntien yrityksenä. Vuonna 2005 se myi 25 %:n osuuden Etelä-Afrikan kaivoksia hallinnoivasta yrityksestään De Beers Consolidated Minesisistä (DBCM) Ponhalo-yhtymälle. Ponhalossa on mukana tahoja eri osista eteläafrikkalaista yhteiskuntaa: kaivosten työntekijöitä, ammattiliittoja ja liikemiehiä.
Carl’s Jr.
Carl’s Jr. on yhdysvaltalainen pikaruokaravintolaketju. Sen perusti nuori liikemies Carl Karcher toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 Los Angelesissa. Carl’s Jr. on CKE Restaurantsin omistama tytäryhtiö. Carl’s Jr:lla on yli 3 150 ravintolaa 23 maassa. Hardee’s on sen sisarketju. Carl’s Jr:lla on toimipisteitä useissa Yhdysvaltain osavaltioissa kuin myös muutamissa vieraissa maissa.
Kauppalehti uutisoi syyskuussa 2011 Carl’s Jr:n suunnittelevan toimintansa laajentamista Pohjoismaihin.
Carl Karcher
Carl Nicholas Karcher (16. tammikuuta 1917 – 11. tammikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän perusti CKE Restaurantsin omistaman pikaruokaravintolaketju Carl’s Jr:n Anaheimissa, Kaliforniassa toisen maailmansodan aikana.
Karcher meni naimisiin Margaret Magdalen Heinz Karcherin kanssa vuonna 1939. Hän kuoli Parkinsonin taudista kärsittyään hieman ennen kuin olisi täyttänyt 91 vuotta.
Havaijinviherkiipijät
Havaijinviherkiipijät ("Paroreomyza") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Havaijinviherkiipijät esiintyvät ainoastaan Havaijilla. Niiden elinaluetta ovat lähinnä kosteat metsät. Molokainkiipijä on kuollut sukupuuttoon ja oahunkiipijä on äärimmäisen uhanalainen. Myös mauinkiipijä on uhanalainen elinympäristön tuhoutumisen takia.
Havaijinviherkiipijät ovat pieniä, kapeanokkaisia varpuslintuja, jotka muistuttavat enemmän kerttuja kuin peippoja.
Tommy Hellsten
Tommy Mauritz Hellsten (s. 23. syyskuuta 1951 Loviisa) on suomalainen teologi, terapeutti, kouluttaja ja kirjailija, joka on kirjoittanut useita elämäntaidollisia teoksia, joiden materiaalina hän käyttää omaa ja potilaidensa elämää.
Hellstenin tunnetuimmat teokset ovat "Virtahepo olohuoneessa" (1991), "Ihminen tavattavissa" (1996) ja "Saat sen mistä luovut" (2000), joka on ilmestynyt myös Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Hellsten asuu Sipoon Gesterbyssä. Hänellä on terapiaa ja koulutusta tarjoava yritys, jossa toimii myös Hellstenin poika. Hellstenin vaimo Carita Hellsten kuoli kesällä 2017. Hellsten on eronnut ensimmäisestä vaimostaan, jonka kanssa hänellä kolme yhteistä lasta. Avioeroaan hän on kuvannut teoksessa "Miesmatka".
Vuonna 1996 Hellsten oli ehdolla eurovaaleissa nuorsuomalaisten sitoutumattomana ehdokkaana. Hän sai 2 234 ääntä eikä tullut valituksi.
Hellsten on herättänyt huomiota seksuaalivähemmistövastaisiksi tulkituilla kirjoituksillaan. Seta nimitti Hellstenin vuotuisen antipalkinnon saajaksi vuonna 2005.
Atte Mustonen
Atte Mustonen (s. 16. syyskuuta 1988 Heinola) on suomalainen autourheilija. Hän kilpaili Eurocup Formula Renault sarjassa kaudet 2005–2006. Hän ajoi myös Formula Renault NEC sarjassa kaudella 2006 sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuosina 2007–2008 Atte Mustonen ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa Räikkönen Robertson Racing -tallissa, joka oli Kimi Räikkösen ja hänen managerinsa Steve Robertsonin omistama. Sarjassa hän ajoi championship-luokassa. Kauden 2007 päätteksi hän sijoittui loppupisteissä sijalle seitsemän, kaudella 2008 hän sijoittui lopputuloksissa sijalle kahdeksan 138 pisteellä jääden voittaja Jaime Alguersuarille 103 pistettä. Vuonna 2009 Mustonen ajoi muutaman kilpailun Formula 3 Euroseries-sarjassa saavuttaen neljä pistettä.
Atte Mustonen ajoi Kartingia SM ja kansainvälisellä tasolla vuosina 2001–2004 ICA Junior, ICA ja Formula A luokissa. Kansainvälistä uraa ennen ehti hän ajaa luokissa Raket ja Mini.
Kaudella 2001 Junior A (ICA-Junior) luokassa sijoitus oli SM-2, 2002–2003 hän voitti saman luokan suomenmestaruudet niukasti sekä EM-pronssia vuonna 2003.
Kaudella 2004 hän ajoi ICA luokan SM ja kansainvälisiä kisoja ja oli vauhdillisesti maailman nopeimpia kuljettajia, mutta epäonni riivasi koko kauden. Kuitenkin elokuussa 2004 hän ajoi Formula A, Kartingin kuninkuusluokan suomenmestariksi näytöstyylimäisesti voittamalla ruudusta 26 ja olemalla muita nopeampi per ratakierros yli puoli sekuntia sekä ohittamalla kisaa johtaneen Teemu Nymanin kaksi kierrosta ennen maalia.
Lisäksi hänet valittiin samana vuonna Suomen vuoden karting-kuljettajaksi.
Pikkuseepiat
Pikkuseepiat (Sepiolida) on kymmenlonkeroisten ylälahkoon kuuluva pienikokoisten mustekalojen lahko.
Pikkuseepiat ovat sukua seepioille, mutta niiden vaippa on yleensä lyhyempi, pallomainen, ja vaipan eväpoimut ovat lyhyitä siivekkeitä. Pikkuseepioilla ei myöskään ole sisäistä tukirankaa eli valaansuomua. Vaipan pituus on tyypillisesti 1–6 cm, koko eläimen pituus 2–8 cm.
Pikkuseepioilla on kahdeksan imukupillista lonkeroa ja kaksi pidempää pyyntilonkeroa. Koiraan ensimmäinen vasemmanpuoleinen lonkero on erikoistunut parittelutehtävään (heterokotylus), siittiöpakkauksen siirtämiseen naaraaseen. Pikkuseepiat voivat uida sekä vaipan eväpoimujen avulla että vaippaontelosta suppilon kautta puristetun vesisuihkun avulla.
Pikkuseepiat jaetaan kahteen heimoon ja niitä tunnetaan yli 70 lajia. Suurin osa lajeista elää Tyynenmeren ja Intian valtameren alueella, useimmiten matalissa ja suojaisissa rannikkovesissä. Atlantin rannikolla Euroopassa yleinen laji on pikkuseepia ("Sepiola atlantica").
Useimmilla pikkuseepioilla on vaipassaan bioluminoivana valoelimenä toimiva ontelo. Valon tuottavat mustekalan kanssa symbioosissa elävät "Vibrio fischeri" -bakteerit. Valon tehtävä on häivyttää mustekalan profiili alhaalta taustavaloa kohti katsottaessa.
Akepat
Akepat ("Loxops") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu lajia.
Akepalajeja elää ainoastaan Havaijin saaristossa Tyynellämerellä. Akepat ovat pieniä, värikkäitä lintuja, jotka syövät enimmäkseen hyönteisiä ja hämähäkkejä sekä mettä. Ne elävät kosteissa metsissä ja ovat uhanalaisia elinympäristön tuhoutumisen takia.
Vladimir Isakov
Vladimir Vjatšeslavovitš Isakov (; s. 25. helmikuuta 1970 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen pistooliampuja ja olympiamitalisti. Hänen uransa kirkkaimmat saavutukset ovat pronssiamitalit olympialaisista 10 metrin ilmapistoolissa Ateenasta 2004 ja 50 metrin pistoolissa Pekingissä 2008. Maailmanmestaruuskilpailuissa Isakov on saavuttanut joukkuekilpailuissa kahdesti kultaa ja kahdesti hopeaa sekä henkilökohtaista pronssia 50 metrin pistoolissa.
Atlantan olympialaisissa 1996 Isakov osallistui 10 metrin ilmapistooliin, jossa hän sijoittui 12. tuloksella 579 pistettä.
Ateenan olympialaisissa 2004 Isakov sijoittui 10 metrin ilmapistoolissa pronssille tuloksella 684,3. Peruskilpailussa hän ampui 584 pistettä, jolla hän sijoittui kolmanneksi. Isakovin edellä olivat Mihail Nestrujev seitsemän ja Wang Yifu kuuden pisteen päässä. Finaalissa hän ampui 100,3 pisttä, joka oli finaalin kolmanneksi paras tulos. Isakov kuitenkin piti kolmannen sijansa ja hän voitti pronssia 0.9 pisteen erolla neljänneksi jääneeseen Tanju Kirjakoviin. Isakov jäi 5,5 pisteen päähän hopealle ampuneesta Nestrujevista ja 5,7 pisteen päähän voittaneesta Wangista.
Pekingin olympialaisissa 2008 Isakov sijoittui 50 metrin pistoolissa neljänneksi, mutta nousi pronssille toiseksi sijoittuneen pohjoiskorealaisen Kim Jong-sun tultua hylätyksi dopingin takia.
Isakov on saavuttanut maailmancupin osakilpailuista yhteensä neljä kultaa, seitsemän hopeaa, kahdeksan pronssia ja 29 finaalipaikkaa. Maailmancupin finaalissa hän on kilpaillut kahdeksan kertaa jolloin Isakov on saavuttanut kaksi kultaa, kolme pronssia ja 11 finaalipaikkaa.
Isakovin ampumat voimassa olevat maailmanennätykset.
Franck Dumoulin
Franck Dumoulin (s. 13. toukokuuta 1973 Denain) on ranskalainen pistooliampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Dumoulin voitti Sydneyssä 2000 olympiakultaa 10 m ilmapistoolilla tuloksella 688,9 (590+98,9). 50 m pistoolilla hän jäi toistamiseen kolmella pisteellä ulos finaalista. Täten hänen tulokseksekseen jäi 559.
Neljä vuotta aikaisemmin Atlantassa hän sijoittui ilmapistoolilla vasta 36:nneksi saatuaan kokoon 573 pistettä. Dumoulin ampui myös samaisissa olympialaisissa 50 m pistoolilla 11:nneksi ja jäi 560 pisteellä vain kolmen pisteen päähän finaalipaikasta.
Pekingissä 2008 Dumoulin ei menestynyt. Hän jäi 25. 10 m ilmapistoolissa, jääden finaalipaikasta viiden pisteen päähän tuloksella 576. Hän osallistui myös 50 m pistooliin, jossa hän oli 33., jääden tuloksella 548 yhdentoista pisteen päähän finaalista.
Zagrebissa maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 Dumoulun saavutti joukkue pronssia 10 m ilmapistoolissa Ranskan joukkueessa.
Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 2002 Dumoulin voitti prossia ilmapistoolilla tuloksella 683,4 (584+99,4) ja jäi vain 0,5 pisteen päähän hopeasta.
Edellisissa kaikkien lajien maailmanmestaruuskilpailuissa Barcelonassa 1998 Dumoulin voitti 50 m pistoolin näytöstyyliin 673,4 (577+96,4) pisteellä. Hän voitti toiseksi tulleen saksalaisen Hans-Jürgen Bauer-Neumaier 6,7 pisteellä.
Dumoulin voitti ensimmäisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa vuonna 1994 Milanossa 10 m ilmapistoolissa niukasti tuloksella 683,7 (584+99,7). Valkovenäläinen Igor Basinski jäi 1,5 pisteen päähän. Dumoulin hankki Milanosta myös 50 m pistoolin pronssia tuloksella 657,7 (563+94,7). Hän jäi voittajasta, kiinalaisesta Wang Yifuista 5,8 pistettä ja toiseksi tulleesta ukrainalaisesta Viktor Makarovista kaksi pistettä.
Dumoulin menestyi myös nuorten sarjassa 10 m ilmapistoolilla. Hän voitti henkilökohtaisen hopean Stavangerissa 1991 tuloksella 574 ja jäi kolmen pisteen päähän voittaneesta neuvostoliittolaisasta Konstantin Lukashikistä. Dumoulin voitti Stavangerista vielä joukkuekultaa ja kirkasti kaksi vuotta aikaisemmin Sarajevosta saadun joukkuehopean.
Tyrnävän Peilipoika
Armas Pasanen, lempinimeltään Tyrnävän peilipoika (23. toukokuuta 1894 Tyrnävä – 16. marraskuuta 1937 Tyrnävä) oli suomalainen selvänäkijä, joka väitti näkevänsä tulevia tai menneitä tapahtumia peiliin katsomalla. Hänen väitetyt lahjansa olivat tulleet ilmi eräänä lapsuuden uudenvuodenaattona. Armaksen kotitaloon oli kokoontunut oman väen lisäksi naapureita vastaanottamaan uuttavuotta. Oli myös katsottu peilistä tulevia. Pieni Armas-poika oli nähnyt siinä suunnilleen ikäisensä tytön, tulevan puolisonsa. Myöhemmin aikuisena miehenä hän selvitteli peiliin katsomalla muun muassa rikoksia, jopa murhia. Tavanomaisesti häneltä oli kyselty esimerkiksi kadonneiden sormusten, kellojen sekä kotieläinten perään. Jotkut olivat pyytäneet häntä katsomaan tulevaa puolisoa.
Pasaselta pyydettiin apua vuonna 1934 tapahtuneen kaupanhoitaja Martta Saxin murhan selvittämisessä. Sax oli Limingan osuuskaupan Kempeleen myymälän hoitaja, joka joutui ryöstömurhan uhriksi. Pasanen antoikin poliisille murhaajan tuntomerkit, mutta perimätiedon mukaan häntä uhkailtiin tämän jälkeen ja vaadittiin vaikenemaan asiasta.
Pasanen ei koskaan halunnut opettaa taitojaan muille vaan piti niitä Jumalan antamina syntymälahjoina. Hän ei myöskään pyrkinyt ansaitsemaan rahaa taidoillaan vaan peri korkeintaan nimellisen pienen palkkion. Kyläyhteisö suhtautui Pasasen toimintaan pääosin myönteisesti, vaikka jotkut uskoivat hänen saaneen selvänäkijän taitonsa paholaiselta eksyttyään lapsena kerran metsään. Hänellä oli aluksi vastustajia paikallisen papiston piirissä, mutta myöhemmin papitkin alkoivat suhtautua hänen toimintaansa myönteisesti.
Tyrnävän peilipojasta kirjoitettuun aineistoon voi tutustua Tyrnävän esinemuseossa.
Pasanen kuoli vuonna 1937 syöpään.
Erityisesti nuoret odottivat katsoessaan uudenvuodenyönä ”onnenpeilistä” merkkejä tulevasta puolisosta. Rauhallisen huoneen pöydälle mieluummin mustalle liinalle, tai jos mahdollista kuolinliinalle, oli asetettu vastakkain kaksi peiliä, jotka muodostivat päättymättömän peilikäytävän. Peilien molemmille puolille sytytettiin kynttilät. Voitiin myös laittaa toiselle puolelle viinilasi ja toiselle vesilasi. Siitä, kumman puolelta sulhanen tuli esille, voitiin päätellä, oliko hän juoppo.
Vincent Beretti
Vincent Beretti (; 14. kesäkuuta 1781 Rooma, Italia – 30 (18). elokuuta 1842 Kiova, Venäjän keisarikunta) oli italialaissyntyinen Venäjällä toiminut arkkitehti ja akateemikko. Beretti suunnitteli Pietariin viisitoista rakennusta eri tarkoituksiin. Vuonna 1835 hän siirtyi Kiovaan Ukrainaan voitettuaan Kiovan yliopiston suunnittelukilpailun ja toimi sittemmin Kiovassa kuolemaansa asti. Kiovaan suunnittelemiaan rakennuksia hän ei ehtinyt nähdä valmiina.
Myös hänen poikansa Alexander Beretti oli arkkitehti.
Mamot
Mamot ("Drepanis") olivat peippojen heimoon kuulunut varpuslintusuku.
Mamot olivat meden syömiseen erikoistuneita varpuslintuja, jotka elivät Havaijin saariryhmän metsissä. Ne olivat kooltaan noin 20 cm pitkiä ja niillä oli pitkä, alaspäin kaartunut nokka. Ne kuolivat sukupuuttoon vuosina 1899–1907 elinympäristöjen tuhoutumisen sekä liiallisen ja valvomattoman keräilyn takia.
THE (käyttöjärjestelmä)
THE oli Alankomaissa Eindhovenin teknillisessä yliopistossa (aikoinaan teknillinen korkeakoulu, "Technische Hogeschool Eindhoven", josta nimi THE) oppilaitoksen omaan käyttöön 1960-luvun loppupuolella kehitetty käyttöjärjestelmä. Se oli ensisijaisesti eräajokäyttöjärjestelmä, jonka ominaisuuksiin kuuluivat myös moniajo, muistin segmentointi ja järjestelmän kerrosrakenne. THE-hanketta veti tunnettu tietojenkäsittelytieteilijä professori Edsger Dijkstra, ja järjestelmä toteutettiin alankomaalaiselle Electrologica X8 -tietokoneelle.
Alexander Beretti
Alexander Beretti (A. V. Beretti; 15. huhtikuuta 1815 Pietari, Venäjä – 1895 Kiova, Ukraina) oli venäläinen arkkitehti, joka vaikutti erityisesti Kiovassa.
Berettin isä oli maineikas pietarilainen arkkitehti V. I. Beretti.
Beretti valmistui arkkitehdiksi Pietarissa 1837 ja pääsi heti mukaan Talvipalatsin kunnostukseen sen tulipalon jälkeen. Sen jälkeen hän suunnitteli useita sairaalarakennuksia, mutta 1942 hänet nimitettiin isänsä kuoleman jälkeen tämän seuraajaksi Kiovaan yliopiston rakennuskomitean pääarkkitehdiksi.
Tieteellis-taloudellis-tekninen yhteistyösopimus
Tieteellis-taloudelils-tekninen yhteistyösopimus on valtiosopimus, jolla sen solmineet valtiot sitoutuvat keskeneään sopimuksen mukaiseen yhteistyöhön.
Suomi solmi TTT-sopimuksen Neuvostoliiton kanssa pääministeri Ahti Karjalaisen vierailun yhteydessä 1971. Meksikon kanssa TTT-sopimus solmittiin 1975. Suomella on TTT-sopimus myös Kiinan kansantasavallan kanssa.