hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tumuluskulttuuri
Tumuluskulttuuri ("hautakumpukulttuuri") oli keskipronssikautinen kulttuuri itäisessä Keski-Euroopassa n. 1600–1200 eaa. Kulttuuri tunnetaan siitä, että sen aikana eläneet ihmiset rakensivat suuria hautakumpuja, tumuluksia. Tumuluskulttuuri kehittyi aiempia esikelttiläisiä kulttuureja sotaisammaksi ja levisi siten laajemmalle. Ehkä pohjoisesta tullut hyökkäys luhisti tumuluskulttuurin.
Kulttuurin aikana kauppatiet etelän sivilisaatioista pohjoiseen pysyivät ennallaan ja osaksi voimistuivat. Lopulta kulttuurin alue kattoi osia Saksasta ja Ranskasta ja ulottui Unkariin asti. Tarkemmin kulttuuri ulottui Itä-Kroatiasta Unkariin, Tšekkiin, Slovakiaan, Etelä-Puolaan, Saksaan aivan sen pohjoisinta osaa lukuun ottamatta, Länsi-Ranskaan, Sveitsiin ja Itävaltaan. Kulttuuri jatkoi Uneticen kulttuurin perinteitä, mutta levisi sitä pohjoisemmaksi ja kaakkoisemmaksi. Myös jo Uneticen kulttuurissa rakennettiin hautakumpuja, mutta ne eivät olleet yleisiä. Hautakumpujen rakentaminen lienee tullut idästä Ukrainan ja Kazahstanin aroilta. Toisen vuosituhannen loppua kohden mentäessä kulttuuri muuttui sotaisemmaksi ja laajenemishaluiseksi. Tämä näkyy mm. raskaiden pronssimiekkojen käyttöön ottamisessa kolmiomaisten tikarikirveiden sijaan. Otettiin käyttöön metalliset rintapanssarit ja vahvasti suojaavat kilvet. Ilmestyi myös linnoitettuja asutuksia.. Linnoitettuja asutuksia ilmestyi arviolta 1600 eaa. myös Britteinsaarille joko Uneticen kulttuuriin kuuluvana tai siitä riippumattomana.
Hieman ennen vuotta 1000 eaa. kulttuurin alueella tapahtui hajaantumista, samoihin aikoihin kun eteläisiin sivilisaatioihin, Kreikkaan ja Turkkiin hyökättiin, ja laaja kansainvaellusten aalto uhkasi Egyptiäkin. Tumuluskulttuuri oli yksi kelttiläisen kulttuurin edeltäjistä. Tumuluskulttuurin jälkeen vallitsevaksi tuli asteittain uurnakenttäkulttuuri.
Suppilopikarikulttuuri
Suppilopikarikulttuuri oli nuoremmalla kivikaudella Pohjoisessa Keski-Euroopassa vallinnut maanviljelykulttuuri, joka rakensi muun muassa megaliittihautoja. Kulttuuri vallitsi 4000 – 2700 eaa. Tämä kulttuuri oli varhaisin Pohjois-Saksan maanviljelykulttuuri noin 4500 eaa alkaen.
Kulttuuri vaikutti Pohjois-Saksassa, Pohjois-Puolassa, Alankomaissa, Tanskassa ja Etelä-Ruotsissa. Tätä maanviljelykulttuuria edelsi mesoliittinen Ertebøllen kulttuuri. Saksassa kulttuuria kutsutaan nimellä Trichterbecher eli TRB. Kulttuuri oli piikivipohjainen. Suppilopikarikulttuurin kannattajat rakensivat suuria
kivisiä hautoja, megaliittihautoja joihin liittyi maarakennelmia.
Suppilopikarikulttuurin jako Schleswig-Holsteinissa Tanskan ja Saksan rajan tienoilla.Suppilopkarikulttuuria esiintyi Alankomaista Puolaan, sekä Tanskaan ja Etelä-Ruotsiin. Josef Kostrzewski lajitteli kulttuurin viiteen alueelliseen ryhmään:
Maglemosen kulttuuri
Maglemosen kulttuuri oli kivikautinen kulttuuri Etelä-Skandinaviassa 9500–6800 eaa. Sitä seurasi Kongemosen kulttuuri 6800–5500 eaa. ja Ertebøllen kulttuuri 5500–4100 eaa. Nämä kulttuurit syntyivät, kun Euroopan pyyntikansat vaelsivat Skandinaviaan, jossa he metsästivät erityisesti peuroja jääkauden jään alta vapautuneilla tundraylängöillä. Tundra-alueet tosin metsittyivät melko pian, jolloin ihminen etsi muita ravinnonlähteitä, erityisesti kalastuksen, hylkeenpyynnin ja hirvenpyynnin.
Azilin kulttuuri
Azilin kulttuuri oli kivikautinen metsästys- ja kasvienkeräilykulttuuri aivan jääkauden päättymisen aikoihin Etelä-Ranskassa ja Pohjois-Espanjassa sekä Keski-Euroopassa. Azilin kulttuuri on nimetty Mas d'Azilin luolan mukaan.
Tardenoisin kulttuuri
Tardenoisin kulttuuri oli Belgiassa ja Ranskassa 10 000-9 000 vuotta sitten syntyneestä pohjoisranskalaisesta varhaismesoliittisesta, laajalle Keski- ja Länsi-Eurooppaan levinneestä kulttuurista 8 500-7 500/6 500 vuotta sitten kehittynyt kulttuuri. Ranskan varhaisen mesoliittisen kauden ajoituksia on tehty ajalta 10 200-7 700 kalenterivuotta eli 9 125-7 245 radiohiilivuotta sitten. Tardenoisin mesoliittinen kulttuuri hautasi vainajiaan rituaalisesti ja valmisti mikroliitteja, pieniä piikiviteriä. Tardenoisin kulttuuri jatkui neoliittisen kauden alkuun. Neoliittinen kausi alkoi esim. Atlantin rannikolla noin 4 850 eaa, jolloin maanviljely ja saviastiat saapuivat Curnicin Guissenyyn.
Keräilytalous
Keräilytalous perustuu siihen, että ihmiset elättävät itsensä ravinnoksi kelpaavia villejä kasveja keräämällä. Monesti keräily liittyy metsästykseen ja kalastukseen, jolloin on kyse metsästys-keräilystä, jota harjoittavat metsästäjä-keräilijät. Keräilytalouteen liittyi melko liikkuva elämänmuoto. Hyvin varhaisten kivikauden ihmisten tiedetään keräilleen syötäväksi ja parantaviksi yrteiksi kelpaavia kasveja. "Tehostettu keräily" () voi sisältää rikkakasvien kitkemistä, kasveja syövien eläinten häätämistä pois, kastelua ja kasvien harkittua rajoitettua keräämistä, jotta ne eivät häviäisi alueelta kokonaan.
Maanviljely kehittyi viljakasvien keräilystä, kun huomattiin, että siemen itää ja syntyy uutta viljaa. Alkeellisempi maanviljelyn muoto oli puutarhaviljely, jossa kasvatettiin vaikeasti varastoitavia vihanneksia.
Valaistus
Valaistus käsittää keinotekoiset valonlähteet kuten lamput, ledit ja sisätiloihin tulevan päivänvalon. Päivänvaloa käytetään usein pääasiallisena valonlähteenä päivisin.
Valaistukseen kuluu merkittävä osa maailman energiantuotannosta. Keinotekoinen valaistus toteutetaan nykyään yleisimmin sähköllä. Aiemmin siihen on käytetty kaasua, öljyä ja kynttilöitä, jotka yhä ovat käytössä joissain tilanteissa. Suomessa päre oli maaseudulla yleinen valaistusneuvo aina 1800-luvun lopulle saakka. Oikeanlaisella valaistuksella voidaan parantaa työtehoa tai luoda tunnelmaa. Sisävalaistus on olennainen osa sisustusta. Valaistus voidaan luokitella käyttötarkoituksen mukaan joko yleis-, kohde- tai työvalaistukseksi.
Valaisimia on saatavilla moniin eri tarkoituksiin ja tyyleihin. Jotkut ovat hyvin pelkistettyjä ja yksinkertaisia, kun taas toiset ovat jo itsessään taideteoksia. Valaisimissa voidaan käyttää lähes mitä tahansa materiaaleja, kunhan ne ovat lämmön kestäviä ja täyttävät turvallisuusmääräykset.
Lux
Lux on valoa tarkoittava latinan kielen sana. Sitä käytetään myös seuraavissa merkityksissä:
Antonov An-32
Antonov An-32 on neuvostoliittolainen kuljetuskone. Se perustuu Antonov An-26:n jatkokehitykseen korkeita (> 4500 m) ja kuumia (> 50 C) paikkoja varten. Intia osti armeijaa varten Antonov An-32:ia 112 kappaletta 1980-luvulla. Ne tulivat käyttöön 1984. Antonov An-32 on yksi suihkumoottorein varustettua Antonov An-72:a edeltänyt kehitysvaihe.
Intia pyrkii uusimaan Antonov An-32:ia niitä MS-21:iin 2010-luvulle tultaessa. Sopimusten mukaan Venäjän ilmavoimille menee 100 konetta, kun taas Intialle ensivaiheessa 45.
Gaithersburg
Gaithersburg on kaupunki Yhdysvaltain Marylandissa. Sen väkiluku on 58 091, mikä tekee siitä osavaltion toiseksi suurimman kaupungin.
National Institute of Standards and Technologyn (NIST) päämaja on Gaithersburgissa.
Tupolev Tu-334
Tupolev Tu-334 on Tupolev Tu-134:n seuraajaksi suunniteltu matkustajalentokone.
Erieye
Erieye on lentokoneeseen sijoitettava ruotsalaisen Saab Electronic Defence Systemsin (aiemmin Ericsson Microwave Systems) kehittämä ilmavalvontatutka (). Se käyttää sähköisesti skannaavaa antenniteknologiaa ( AESA). Järjestelmän alustana on käytetty Saab 340, Saab 2000 ja Embraer ERJ 145-koneita (Embraer R-99).
Tutka mahdollistaa 300 asteen peiton ja 450 kilometrin kantaman.Myös mm. Saudi-Arabia on ilmaissut kiinnostuksensa järjestelmää kohtaan.
Paul Mauriat
Paul Mauriat (4. maaliskuuta 1925 Marseille, Ranska – 3. marraskuuta 2006 Perpignan, Ranska) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Hänen tunnetuin teoksensa on ”L'Amour est bleu (Love is Blue)”. Se on instrumentaaliversio kappaleesta ”L'Amour est bleu”, jolla Luxemburgin edustaja Vicky Leandrosin tuli neljänneksi vuoden 1967 Eurovision laulukilpailussa. Instrumentaaliversio ylsi seuraavana vuonna listakärkeen muun muassa Yhdysvalloissa. Suomeksi kappaletta on esitetty nimellä "Rakkaus on sininen".
Ennen tätä hänen suurimpia kansainvälisiä menestyksiään oli yhteistyössä kapellimestari/säveltäjä Frank Pourcelin kanssa tehty "Chariot", josta Petula Clark sai kultalevyn ranskankielisenä esityksenä. Pourcell ja Mauriat käyttivät salanimimiä J.W. Stole ja Del Roma. Yhdysvaltalainen Little Peggy March sai kappaleesta ykköshitin kotimaassaan huhtikuussa 1963 nimellä ”I Will Follow Him”, joka tuli tunnetuksi myös vuoden 1992 elokuvasta "Nunnia ja konnia". Suomessa Marchin versio oli sijalla 3.
Muita Mauriat’n tekemiä versioita ovat muun muassa Claude Morganin säveltämä ”El Bimbo”, jonka suomeksi lauloi Marion Rung, ja Augusto Algueron ja Juan Manuel Serrat'n sävellys ”Penelope” vuodelta 1970.
Mauriat kasvoi Pariisissa ja alkoi johtaa omaa orkesteriaan toisen maailmansodan aikoihin. Viimeisimmän esityksensä hän antoi 1998 Osakassa, Japanissa.
Kaya
Kaya on kaupunki ja departementti Burkina Fasossa Sanmatengan provinssissa. Kaupunki tunnetaan kudonnan ja nahkanvalmistuksen keskuksena. Kayasta kulkee rautatie Ouagadougouhun ja siellä on myös lentoasema. Kaupungissa on peruskoulu ja teknillinen ammattikoulu tytöille sekä kansainvälinen lentoasema. Herzogenaurach Saksassa on Kayan ystävyyskaupunki.
Tengrela
Tengrela on järvi Burkina Fasossa. Se sijaitsee seitsemän kilometrin päässä Banforan kaupungista. Järvi tunnetaan virtahepojen suuresta määrästä. Niitä näkee aamulla tai illalla. Järvessä on runsaasti myös kelluvalehtisiä kasveja, kuten akvaariokasvina käytettyä tiikerilummetta ("Nymphaea lotus", "N. guineensis") ja Euroopassakin tavallista isovesihernettä ("Utricularia vulgaris")
Alkoholidehydrogenaasi
Alkoholidehydrogenaasi on entsyymi, joka katalysoi reaktiota, jossa alkoholi hapettuu vastaavaksi aldehydiksi. Alkoholidehydrogenaasi hajottaa pääasiassa etanolia asetaldehydiksi, mutta se toimii myös muiden primääristen alkoholien hapetusreaktioissa. Juuri tästä syystä liiallinen etanolipitoisuus elimistössä voi haitata esimerkiksi silmän sauvasolujen rodopsiinin retinaaliosan muodostumista retinolista. Ihmiselimistö ei kykene itse tuottamaan retinaalia vaan tarvitsee siihen joko retinolia (A1-vitamiinia) tai sen esiastetta beetakaroteenia. Etanolin jatkuva läsnäolo alkoholidehydrogenaasin ympäristössä voi kroonisilla etanolin suurkuluttajilla vaikeuttaa myös hyödyllisiä alkoholien hapettumisreaktioita, kuten esimerkiksi rodopsiinin, näköpurppuran, ainesosan retinaalin muodostumista esiasteesta retinolista. Alkoholismin hoidossa käytetty disulfiraami eli antabus on aldehydidehydrogenaasin irreversiibeli inhibiittori. Kun aldehydidehydrogenaasi on estetty, elimistöön joutunut etanoli jää asetaldehydiksi, joka aiheuttaa voimakkaan pahoinvoinnin. Alkoholidehydrogenaasia esiintyy maksassa, munuaisissa ja aivoissa.
Reaktio:
Alkoholidehydrogenaasin entsyyminumero on EC 1.1.1.1 ja CAS-numero 9031-72-5.
Tupla
Tupla on alun perin suomalainen Cloetta Suomi Oy:n valmistama suklaapatukka. Vuonna 2006 valmistus siirtyi Turun Kärsämäeltä Ranskaan, sieltä myöhemmin Espanjaan ja vuonna 2014 Ruotsiin. Suklaan nimi tulee siitä, että yhdessä pakkauksessa on kaksi mantelirouheella ja suklaalla päällystettyä kaakaonougatpalaa. Tupla tuli myyntiin 1960, ja 2015 se oli Cloettan mukaan Suomen suosituin suklaapatukka. Sitä myydään Suomen lisäksi myös Venäjällä ja Baltian maissa.
Patukan maun kehitti tiettävästi Hellas-makeisyrityksen laboratoriopäällikkö, diplomi-insinööri Anja Jäkälä. Tuplan esikuvana voidaan pitää vuonna 1923 markkinoille tullutta yhdysvaltalaista Milky Way -patukkaa, jossa on nougat-täyte. Milky Way oli markkinoiden ensimmäinen täytteellinen suklaapatukka. Tuplan ulkoasu on säilyttänyt alkuperäisen ideansa koko olemassaolonsa ajan. Nimi on kirjoitettu aina suuraakkosin, ja kääreen väritykseen ovat kuuluneet alusta lähtien punainen, kulta ja hyvin tumma ruskea.
Keväällä 2015 Tupla-tuoteperheeseen kuului Tupla Maxi (57 g), Tupla King Size (85 g) ja Tupla is Nuts (80 g). Aiemmin on ollut saatavilla myös yhden palan sisältänyt pikku-Tupla, kinuskinmakuinen Tupla Xtra Caramel, vohvelisydäminen Tupla Suffle, mintunmakuinen Tupla Xtra Mint ja tummasuklaakuorrutteinen Tupla Dark. 1990-luvulla markkinoilla oli myös Tupla-pääsiäismunia ja joulun aikaan Tupla-pukkeja.
1980-luvulla Tuplan tv-mainoksissa oli usein Indiana Jonesia muistuttava seikkailijahahmo. Yksi mainoksista sisälsi kaksimielisenä pidetyn lauseen: "taitaa tyttö tietää, että olis seinän takana patukkaa tarjolla". Mainoksen suunnitteli Asser Korhonen McCannista.
2010-luvulla Tupla on mainostanut tubettajien avulla. Yhteistyö aloitettiin vuonna 2014 Eeddspeaks-vloggaajan kanssa tekemällä toimintaelokuvahenkinen video. Keväällä 2015 Tupla lanseerasi Tupla Energy Company -kampanjan, jossa olivat mukana Mmiisas, Herbalisti, Stunt Freaks Team, Eetzi Productions ja ZoneVD. Toinen PHD:n toteuttama kampanja ylitti uutiskynnyksen myös ulkomailla: yhdysvaltalaiskanavat American Broadcasting Company ja Fox Broadcasting Company näyttivät Tuplan sponsoroimien tubettajien videoita. Tuplan tubettajakampanjavideoita on katsottu yli miljoona kertaa.
Novodevitšin hautausmaa
Novodevitšin hautausmaa () on Moskovan tunnetuin hautausmaa. Sitä ei pidä sekoittaa Pietarissa sijaitsevaan samannimiseen hautausmaahan. Hautausmaa perustettiin vuonna 1898 Novodevitšin nunnaluostarin viereen. Hautausmaalle on haudattu 27 000 ihmistä, joiden joukossa on lukuisia kuuluisuuksia.
Neuvostoaikana hautausmaa oli arvojärjestykseltään toinen Kremlin muurin jälkeen. Neuvostoliiton kaaduttua siitä tuli ensimmäinen, koska muuriin ei enää haudata; hautausmaalta alkaa loppua tila, koska neuvostoajan uurnahautauksen tilalle on tullut mittavassa määrin arkkuhautaus.
Novodevitšin hautausmaa on avoinna päivittäin kello 9–17. Sisäänpääsy on maksuton.
Toyota Gaia
Toyota Gaia on Toyotan vuosina 1998-2004 Japanin markkinoille valmistama tila-automallisto. Siitä on olemassa 6- ja 7-paikkaiset versiot. Perusmalli on etuvetoinen, mutta myös nelivetoinen versio on olemassa. Gaian korvasi Toyota Isis.
Korinumerot:
Mitat:
Moottorivaihtoehdot:
Gibberelliini
Gibberelliinit ovat kasvihormoneja, jotka mm. edistävät kasvua. Gibberelliineja tuottuu eniten silmuissa ja lehdissä. Erilaisia gibberelliinejä tunnetaan yli 100. Ne on nimetty löytämisjärjestyksessä. Yleisin gibberelliini on GA1.
Gibberelliinit ovat saaneet nimensä "Gibberella fujikuroi" -sienestä. Sieni aiheuttaa riisillä pitkäkasvuisuutta. Vuonna 1938 sienestä eristettiin pitkäkasvuisuutta aiheuttava tekijä, joka nimettiin gibberelliiniksi. Vuonna 1958 selvitettiin, että kasvit valmistavat gibberelliiniä myös itse.
Gibberelliini vaikuttaa varren pituuskasvuun. Lyhyen ja vankkavartisen viljakasvin tuotossa voidaan käyttää gibberelliinin estäjiä. Kasvien kääpiökasvuisuus johtuu gibberelliinituoton häiriöistä. Esimerkiksi matalien ja tuuheiden koristekasvien kasvatuksessa voidaan käyttää gibberelliinin estäjiä. Kun gibberelliiniä annetaan kääpiökasvuiselle kasville, sen kasvu normalisoituu.
Gibberelliinit lisäävät solujen jakautumista aiheuttaen solusyklin siirtymistä mitoosiin. Gibberelliinit aiheuttavat myös solujen levenemistä.
Gibberelliinit vaikuttavat hede- ja emikukkien kehitykseen. Mikäli maissin hedekukkia käsitellään gibberelliinillä, alkavat hedekukat kehittyä emikukiksi.
Gibberelliinit vaikuttavat myös siementen itämiseen. Mikäli lepotilassa olevia siemeniä käsitellään gibberelliinillä, ne saadaan itämään.
Keskiyön pikajuna
Keskiyön pikajuna ("Midnight Express") on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut Alan Parkerin ohjaama elokuva. Se perustuu huumeiden salakuljetuksesta kiinnijääneen, turkkilaiseen vankilaan joutuneen amerikkalaismiehen Billy Hayesin omaelämäkertaan. Elokuvassa Hayesia esittää Brad Davis.
Nimen ”pikajuna” ei ole mikään konkreettinen juna, vaan vankilaslangilla ilmaistu ainoa pakotie vankilasta.
Elokuva kertaa Hayesin kiinnijäämisen lentokentällä, draaman oikeussalissa ja julman elon vankilassa tavalla, joka sai turkkilaiset viranomaiset suuttumaan. He raivostuivat kuvasta, jonka "Keskiyön pikajuna" antoi turkkilaisista vankiloista huumekeskuksina ja vanginvartijoista mielipuolisina kiduttajina. Käsikirjoittaja Oliver Stone myönsikin 2004 Turkin-vierailullaan, että tositarinaan perustuneen elokuvan tapahtumat koettelivat toden ja kuvitelman rajoja. Vartijoiden julmuutta ei kuvattu Hayesin elämäkerrassa, vaan se oli elokuvan tehokeino.
Turkkiin sijoittuva tarina kuvattiin Maltalla.
Elokuva keräsi kuusi Oscar-ehdokkuutta, muiden muassa parhaan elokuvan ja parhaan miessivuosan (Hurt) ja se voitti palkinnoista kaksi: Giorgio Moroderin musiikista ja Stonen sovitetusta käsikirjoituksesta. Davis vastaanotti Golden Globe -palkinnon parhaana uutena näyttelijänä.
Toyota Previa
Toyota Previa on Toyotan valmistama tila-automallisto, jota myydään muun muassa Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Japanissa vastaava auto on nimeltään Toyota Estima ja Australiassa Toyota Tarago.
Ensimmäisen sukupolven Previassa oli liuku-ovi takamatkustajille vain toisella puolella. Se on sinänsä erikoisesti suunniteltu, että sen nelisylinterinen moottori on sijoitettu osittain etupenkkien alle, jolloin keula on saatu lyhyeksi. Kaikki huollettavat laitteet, kuten laturi ja jäähdytysjärestelmä, ovat konepellin alla. Tämä rakenne mahdollistaa hyvän painojakauman, joka parantaa ajo-ominaisuuksia. Ongelmana on kuitenkin se, että moottoria ei voida vaihtaa isompaan, koska samaa rakennetta ei käytetä muissa Toyotan automalleissa. Tämä oli suuri ongelma, kun mallia yritettiin viedä Yhdysvaltojen markkinoille, jossa asiakkaat halusivat isompia moottoreita, koska olivat tottuneet niihin. Toyota kuitenkin ratkaisi ongelman lisäämällä autoon Roots-tyyppisen mekaanisen ahtimen, jolloin moottorista saatiin tehoa 168 hevosvoimaa ja vääntöä 278 Nm.
Previasta oli olemassa taka- ja nelivetoiset versiot. Moottori on 2,4-litrainen, nelisylinterinen 135 hevosvoiman JIS-moottori. Vaihteistovaihtoehtoina oli 4-portainen automaatti tai 5-vaihteinen manuaali. Previassa oli istuinpaikat joko 7:lle tai 8:lle henkilölle riippuen varustelutasosta ja penkkien sijoittelusta.
Yhdysvalloissa Previaa myytiin vuosien 1991 ja 1997 välillä. Yhdysvaltoihin Previat tuotiin Euroopasta kilpailemaan muun muassa Chrysler Town and Countryn, Dodge Caravanin ja Plymouth Voyagerin kanssa. Yhdysvaltain markkinoilta Previa poistui ensimmäisen mallin jälkeen, ja sen korvasi perinteisemmin suunniteltu Toyota Sienna.
Japanissa oli myytävänä myös pienempiä versioita nimillä Toyota Estima Emina ja Toyota Estima Lucida.
Uusi Previa on hieman edeltäjäänsä pitempi ja kapeampi. Siinä on molemmilla puolilla liukuovet ja paikat 6:lle, 7:lle tai 8:lle matkustajalle varustelusta ja penkkisijoittelusta riippuen. Euroopassa myytävät mallit ovat saatavilla sekä bensa- että dieselmoottoreilla. Dieselmoottori on 2,0-litrainen, ja siinä on tehoa 116 hevosvoimaa. Bensamoottori on 2,4-litrainen ja 156-hevosvoimainen. Molemmissa malleissa on 5-vaihteinen manuaalivaihteisto vakiona, mutta lisävarusteeksi bensamalliin saa 4-portaisen automaatin. Previa on osoittautunut teknisesti luotettavaksi tila-autoksi ja pitää jälleenmyyntiarvonsa poikkeuksellisen hyvin.
Kolmannen sukupolven Toyota Previa on saatavilla Japanin, Australian, Hongkongin ja Taiwanin markkinoilla. Japanissa autoa myydään edelleen nimellä Toyota Estima ja Australiassa Toyota Tarago. Autosta on myös saatavilla hybridimalli Japanin ja Hongkongin markkinoilla. Previa on saatavissa 2,4- tai 3,5-litraisella moottorilla.
Henrik VII
Henrik VII tarkoittaa ainakin seuraavia hallitsijoita:
Pontiac Vibe
Pontiac Vibe on henkilöauto, jota valmistetiin General Motorsin Pontiac-brändin alla.
Toyota Land Cruiser (J40)
Toyota Bandeirante on Toyotan Brasiliassa valmistama Etelä-Amerikan markkinoille tehty nelivetomaasturi. Sen myyntinimi muualla maailmassa oli aikoinaan Toyota Land Cruiser. Bandeirante on lähes identtinen Land Cruiserin BJ -mallin kanssa, jonka valmistus loppui Japanissa vuonna 1985. Bandeirantea on valmistettu vuodesta 1990 lähtien.
Bandeirante on nykyaikaisiin maastureihin nähden vanhanaikainen, mutta sen maasto-ominaisuudet ovat askeettisista ajo-ominaisuuksista huolimatta melko hyvät, lisäksi huolto- ja korjaustyöt ovat helppoja.
Caesar (pelisarja)
Caesar on Rooman valtakuntaan sijoittuva resurssienhallintapelien sarja. Sen ideana on kaupunkeja rakentamalla suorittaa valtion antamat tehtävät, jotka voivat liittyä kaupankäyntiin, kulttuuriin tai turvallisuuteen. Lisäksi pelaajan on pidettävä keisari tyytyväisenä edistääkseen uraansa.
Pelaajan on rakennettava kaupungin infrastruktuuri sekä pidettävät keisarin lisäksi tyytyväisinä kaupungin asukkaat ja jumalat. Mikäli pelaaja suututtaa keisarin, tämä lähettää sotajoukot kaupunkia vastaan. Tyytymättömät kansalaiset ryhtyvät mellakoimaan ja tuhoamaan kaupunkia ja tyytymättömät jumalat aiheuttavat onnettomuuksia. Erittäin tyytyväiset jumalat taas saattavat antaa pelaajalle bonuksia kuten hyvän sadon ja ilmaisia aseita. Lisäksi kaupunkiin saattaa hyökätä barbaari-heimo.
Vuoropohjainen peli
Vuoropohjaisella pelillä tarkoitetaan yleisesti rooli- ja strategiapelejä, joissa pelaaja pelaa vuoroin konetta tai toista pelaajaa vastaan. Vuorot on rajoitettu jollain tavalla, yleensä tietty määrä liikkeitä vuoron aikana. Tunnetuimpia vuoropohjaisia pelejä ovat esimerkiksi "Final Fantasyt", "Heroes of Might and Magicit" ja "Civilization".
Bokseri
Bokseri on saksalainen molossikoira. Nykyisin bokseri on maailmanlaajuisesti tunnettu käyttö- ja seurakoira. Suomessa boksereita on koulutettu jälki-, haku-, viesti- ja suojelukoiriksi. Suomen ensimmäinen sokeiden opaskoira oli bokseri. Suomessa boksereita rekisteröidään vuosittain noin 200.
FCI-maissa rotu kuuluu ryhmään 2 (molossit, pinserit, snautserit ja sveitsiläiset paimenkoirat), USA:ssa ja Englannissa ryhmään työkoirat (working dogs).
Bokseri on keskikokoinen, uroksien säkäkorkeus 57–63 cm, narttujen 53–59 cm, paino uroksilla noin 30 kg, nartuilla noin 25 kg. Väriltään bokseri on joko "keltainen" (maskillinen soopeli eli "fawn") tai juovikas (brindle). Valkoiset merkit sallitaan, mutta valkoinen väri ei saa olla vallitseva. Myös värivirheellisiä kokovalkoisia boksereita tavataan. Rodun tunnusomaisin piirre on pää: kuono on lyhyehkö ja leuka vahva. Purenta on alapurenta. Alun perin bokserilta on typistetty korvat ja häntä, mutta tämä on nykyään kielletty muun muassa Pohjoismaissa ja Saksassa.
Bokseri on todella leikkisä ja vahtimisvietti on voimakas. Se on siisti ja helposti koulutettavissa. Bokseri on palveluskoirarotu ja rotumääritelmän mukaan sen tulee olla muun muassa vahvahermoinen, itsetietoinen, rauhallinen ja tasapainoinen, mutta varautunut vieraita kohtaan. Bokseri kiintyy omistajaansa lujasti ja haluaa olla mukana kaikissa arjen pikku askareissakin. Se rakastaa leikkejä toisten koirien ja ihmisten kanssa ikään, rotuun ja sukupuoleen katsomatta, ja on siksi myös oiva valinta lapsiperheeseenkin.
Saksassa käytettiin bullenbeisser-koiria ("häränpurija") metsästyksessä, erityisesti villisian metsästyksessä. Myöhemmin niitä käytettiin markkinoilla härän- ja karhunpurijoina. Ensimmäinen rotumääritelmä valmistui vuonna 1904. 1930-luvulla bokseri oli Saksassa suosittu suojelu- ja viestikoira. Ensimmäiset bokserit saapuivat Suomeen tiettävästi v. 1910.
Alpes Maritimae
Alpes Maritimae oli Rooman provinssi. Se oli yksi kolmesta pienestä provinssista (Alpes Cottiae ja Alpes Poenninae) jotka sijaitsivat Alpeilla, nykyisen Ranskan ja Italian rajalla. Provinssin tärkein tehtävä oli turvata Alppien läpi johtavien solien kautta kulkeva liikenne. Alpes Maritimae -provinssin perusti Augustus vuonna 14 jaa. ja sen pääkaupunki oli Cemenelum, joka nykyään on osa Nizzan kaupunkia.
Alpes Poenninae
Alpes Poenninae oli Rooman provinssi. Se oli yksi kolmesta pienestä provinssista (Alpes Cottiae ja Alpes Maritimae) jotka sijaitsivat Alpeilla, nykyisen Ranskan ja Italian rajalla. Provinssin tärkein tehtävä oli turvata Alppien läpi johtavien solien kautta kulkeva liikenne. Uskottiin että Hannibal ylitti Alpit juuri tällä alueella toisen puunilaissodan aikana. Tämän takia provinssi sai nimekseen "Poenninae" koska roomalaiset kutsuivat karthagolaisia puunilaisiksi ("poeni").
BSA
BSA voi viitata seuraaviin:
Kuolemaantuomittu
Kuolemaantuomittu ("Dead Man Walking") on Tim Robbinsin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1995. Elokuva pohjautuu Helen Prejeanin omista kokemuksista kirjoittamaan samannimiseen kirjaan. Elokuvassa Sisar Prejeanille (Susan Sarandon) syntyy erityinen suhde kuolemaantuomitun vangin Matthew Poncelet'n (Sean Penn) kanssa.
Elokuvassa on otettu muutamia vapauksia kirjan sovittamiseksi valkokankaalle. Suurimpana yksityiskohtana Poncelet on luotu yhdistämällä kaksi kirjassa esiintyvää vankia rikoksineen. Rikoksien uhrien perheet on myös yhdistetty yhdeksi perheeksi.
Susan Sarandon palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscarilla ja lisäksi elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta. Sarandon palkittiin myös SAG-palkinnolla. Elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla neljällä palkinnolla.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Asia (provinssi)
Asia oli Rooman provinssi Vähässä-Aasiassa.
Roomalaiset kukistivat seleukidien kuninkaan Antiokhos III:n Magnesian taistelussa vuonna 190 eaa., ja hän joutui luopumaan Vähässä-Aasiassa olleista alueistaan. Roomalaiset antoivat valtaamansa alueet liittolaisensa Pergamonin hallittavaksi. Kun Pergamonin viimeinen hallitsija Attalos III kuoli vuonna 133 eaa., testamenttasi hän valtakuntansa Roomalle. Roomalaiset tekivät Pergamonin valtakunnasta "Asia Proconsularis" -provinssin. Provinssi käsitti Myysian, Lyydian, Kaarian ja Fryygian alueet.
Lada 1300
Lada 1300 oli venälaisen AvtoVAZ:in vuosina 1974 - 1980 valmistama, alun perin VAZ-2101:n korille perustunut malli. Samaa nimeä käytettiin myös mallisarjojen VAZ-2103-, Lada 2105- ja Lada 2107 yhteydessä silloin, kun mallin voimanlähteenä toimi 1300 cm:n moottori.
1300 perustuu samaan koriin kuin perusmalli Lada 1200, mutta siinä on isompi 1,3-litrainen moottori. Moottorin lisäksi siinä on uudenlaiset istuimet, verhoilut, kojelauta, puskurit, jäähdyttimen säleikkö ja takavalot.
1300:n varustelu ja ulkonäkö vastaavat 1200L:ää. Verrattuna 1200-malliin (VAZ-2101) suurimpia ulkoisia eroja ovat 1300:ssa oleva peruutusvalo ja C-pilarissa olevat läpivirtaustuuletuksen ritilät.
Lada 1300 S oli muista malleista yhdistelty versio. Siinä on Lada 1500 S:n kori ja varusteet, mutta moottori on aikaisemmasta 1300-mallista, tosin moottori on varustettu sähköisellä tuulettimella.
Uudessa 1300 S:ssä on Lada 2107:n kori varustettuna Lada 2105:n moottorilla. Tämä malli korvasi 1,3-litraisen Lada 2105 -mallin.
Uudessa 1300 Combissa kori ja varusteet perustuivat Lada 2105 -malliin. Myös moottori oli samasta mallista peräisin.
Lada 1500
Lada 1500 S oli venälaisen OAO AvtoVaz:in vuosina 1972 - 1984 valmistama henkilöautosarja, johon kuului sedan-malleja useina eri variantteina.
Vuonna 1979 markkinoille tuotiin farmarikorinen "Lada 1500 Combi" (VAZ-21023-02), jossa 1500 S:n tekniikka oli yhdistetty Lada 1200 Combin koriin. Vuonna 1977 markkinoille tuotiin "1500 LS" (VAZ-21061), joka kuitenkin korimalliltaan edusti kalliimpaa Lada 1600-sarjaa.
Lada 1500 -nimeä on lisäksi käytetty 2105- ja 2104-sarjojen mallien yhteydessä silloin, kun auton voimanlähteenä on toiminut 1,5-litrainen moottori.
VAZ-2103 oli Lada-perheen kolmas jäsen. Malli sai ensiesittelynsä vuoden 1973 tammikuussa pidetyssä New Yorkin autonäyttelyssä. 2103:n korin design perustui Fiat 124 Special -mallin vastaavaan ja vaikka sen akseliväli oli sama kuin VAZ-2101:n, auto on mitoiltaan hieman pidempi. Näkyvimpänä erona edullisempaan Ladaan olivat auton krominen maski, kaksoisajovalot ja runsaampi koristelistojen käyttö. Runsaasti varustellun mittariston paneeli oli puujäljitelmällä pinnoitettu.
VAZ-2103:n voimanlähteenä toimi 75 hv:n 1,5-litrainen bensiinikäyttöinen moottori. Vuonna 1979 samasta korimallista esiteltiin 1,3-litraisella moottorilla varustettu versio "1300 S" (VAZ-21033).
Miljoonas Ladan valmistuslinjalta rullannut auto oli 21.12.1973 valmistunut kastanjanruskea VAZ-2103.
VAZ-2103:n Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 1600
Lada 1600 (VAZ-2106) oli venäläisen AvtoVAZ-yhtiön vuosina 1975 – 2005 valmistama keskiluokan sedan-mallinen henkilöauto. 2106 oli VAZ-2103:sta jatkokehitetty, paremmilla varusteilla ja suuremmalla moottorilla varustettu versio. Ladan oman Toljattin tuotantolaitoksen lisäksi mallia valmisti vuosina 1998 – 2002 lähtien Samaran alueella Syzran'ssa sijainnut RosLada-yhtiö, vuosina 2001 – 2002 Ukrainan Herson'ssa sijaitseva Anto-Rus-yhtiö ja vuodesta 2002 vuoden 2005 joulukuun loppuun, Udmurtian Iževskissä sijaitseva IzhAvto.. VAZ-2106 oli takavetoisen Lada-malliston suosituin versio, 30 valmistusvuotensa aikana mallia valmistettiin tai kokoonpantiin eri tehtaissa yli 4,3 miljoonaa kappaletta.
2106-malli perustui pitkälti Lada 1500:aan (VAZ-2103) mutta siinä oli uudempi 1,6 -litrainen moottori. Myös varustelu muuttui: malli sai uudet verhoilut ja kojelaudan yksityiskohdat, puskurit, jäähdyttimen säleikkö sekä takavalot uusittiin. Uusina vakiovarusteina oli jarrujärjestelmän merkkivalo ja mittarivalojen säätö. Myös vaihteiston välityksiä oli muutettu vastaamaan suuremman moottorin antaman tehon mukaiseksi.
2106 käytti edelleen samaa 2424 mm:n akselivälillä varustettua pohjalevyä kuin muutkin Lada-mallit, mutta auto on muita malleja pidempi. Mallin suureen suosioon Itä-Euroopan ja Venäjän alueella vaikutti hyvä varustetaso ja laaja mallitarjonta. 2106-mallistoon kuului sen valmistushistorian aikana malleja, joita ei länsimarkkinoilla ollut tarjolla. VAZ-2106-mallia valmistettiin 1,6-litraisen version lisäksi myös 1,5- ja 1,3-litraisilla moottoreilla ja 4- sekä 5-portaisilla vaihteistoilla. Viimeinen, IzhAvto:n valmistama versio oli tyypiltään VAZ-21060, ja se oli varustettu katalysaattorilla ja polttoaineensuihkutuksella.
Varsinaisille länsimarkkinoille VAZ-2106 oli tarjolla ainoastaan 1,6-litraisena versiona, vuosien 1975 – 1989 välisenä aikana. Suomeen VAZ-2106-mallia tuotiin vuosien 1977 – 1985 välisenä aikana.
VAZ-2106 tuli Suomen markkinoille alkuvuodesta 1977 mallilla "Lada 1500 SL" (VAZ-21061). Sen tekniikka oli sama kuin 1500 S (VAZ-2103) -mallissa, mutta kori ja varusteet perustuivat uuteen Lada 1600 (VAZ-2106) malliin, joka tuotiin markkinoille hieman myöhemmin.
Vuonna 1980 Lada 1600 sai uuden "Ozon"-kaasuttimen ja alipainesäätöisen virranjakajan. Samana vuonna malli sai länsimarkkinoita varten suunnitellut suurempikokoiset turvapuskurit.
Vuonna 1985 "VAZ-2106 1600" -mallin korvasi Suomen markkinoilla "Lada 1600 SL" (VAZ-21074), jossa 1,6 litran moottori on yhdistetty 2107:n koriin.
VAZ-2106:n Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 2105
Lada 2105 (VAZ-2105, Žiguli) oli venäläisen AvtoVAZ:in valmistama henkilöautojen mallisarja. 2105:n esisarjan valmistus käynnistyi lokakuussa 1979 , täysimittaiseen tuotantoon tehdas pääsi tammikuussa 1980. Mallin valmistus päättyi 30. päivänä joulukuuta 2010. 2105 on Lada-merkin pisimpään tuotannossa ollut mallisarja.
Iževskin autotehtaan oli tarkoitus jatkaa mallin valmistusta mutta tämä ajatus hylättiin, koska yhtiön tuotelinjaan kuului jo malli VAZ-2107 ja sille oli kannattavampaa tuottaa ainoastaan yhtä mallia. Vientiin VAZ-2105 meni mm. nimillä "Lada 1300", "Lada Saloon", "Lada Nova" ja "Lada Riva".
Ukrainalainen ajoneuvotehdas KrAZ valmisti CKD-sarjana erän 2105-mallia. Egyptiläinen "Lada-Egypt" kokoonpani 2105-mallia CKD-sarjana Suzuki-Egypt -yhtiön tehtaassa, koska sillä ei vielä tuolloin ollut omia tuotantotiloja.Länsi-saksalainen "Bohse Automobilbau" valmisti VAZ-2105:een perustuvaa vapaa-ajan automallia nimellä "Bohse Euro-Star".
Vuosina 1995 – 2006 AvtoVAZin tytäryhtiö VAZInterService (VIS) valmisti kevyttä hyötyajoneuvomallia "VIS-2345", jossa hyödynnettiin Lada Nivan (VAZ-2123) runkoa, jolle oli asennettu 2105:n tai 2107:n keulaosa. Mallia toimitettiin tehdasvalmisteisena lava-autona ja ohjaamo-alustana.
VAZ-2105 tuotiin markkinoille korvaamaan vanhempi "Perus-Lada" eli VAZ-2101, malleja tosin valmistettiin vielä usean vuoden ajan rinnakkain. Vaikka 2105 käytti edelleen vanhaa, jo vuonna 1966 Fiat 124:n esittelyn yhteydessä käyttöönotettua peruskoria ja alustaa, mallia pidetään yleisesti modernimpana toisen sukupolven edustajana, eikä ainoastaan vanhan mallin facelift-versiona. VAZ-2105:n esisarjan valmistus aloitettiin loppuvuodesta 1979 ja sarjatuotantoon päästiin tammikuun 1980 lopulla. Perus-2105:stä jatkojalostettiin vuonna 1981 markkinoille tullut, paremmin varusteltu sedan VAZ-2107 ja vuonna 1984 lanseerattu farmari VAZ-2104 (1984).
Vuonna 2005 AvtoVAZ siirtyi nimistössään uuteen käytäntöön, ja malli sai myös kotimarkkinoillaan kauppanimen "Lada 2105".
Elokuussa 2010 AvtoVAZ antoi ilmoituksen, jonka mukaan Lada 2105:n ja 2107:n valmistus, mukaan lukien peltien prässäys ja korien hitsaus sekä maalaaminen, siirtyvät IzhAvto-yhtiölle; tämä otti lopulta tuotantoon ainoastaan 2107:n. Joulukuun 30. päivänä vuonna 2010 Toljattin tehtaan linjalta rullasi viimeinen Lada 2105.
2105 oli takavetoisen Lada-malliston pitkäikäisin jäsen, sen elinaika oli kuukauden pidempi kuin sisarmalli 2106:n. Mallia valmistettiin eri variantteina kaikkiaan noin kaksi miljoonaa kappaletta.Lada 2105:n, ja sen muunnosten, Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 2107
Lada 2107 (VAZ-2107, Žiguli) oli venäläinen, maaliskuusta 1982 huhtikuuhun 2012 valmistettu sedan-koristen henkilöautojen mallisarja. Malli perustuu Lada 2105:een, jonka juuret taasen juontavat vuonna 1966 markkinoille tulleeseen italialaiseen perhe-sedaniin, Fiat 124:ään. Länsimarkkinoilla VAZ-2107 oli myynnissä mm. nimillä "Lada Nova" ja "Lada Riva".
Vuodesta 2002 vuoteen 2012 "VAZ-21070" varianttia valmistettiin Ukrainassa, LuAZ-, ZAZ- ja KrAZ-autotehtailla. Toukokuussa 2008 Lada 2107:n valmistus aloitettiin Tšetšenian Orgassa sijaitsevalla Pishchemash-yhtiön () tehtaalla. AvtoVAZ siirsi 2107:n valmistuksen tytäryhtiölleen IzhAvto:lle maaliskuussa 2011.
Ainoastaan vuotta myöhemmin, huhtikuussa 2012, AvtoVAZ-konserni päätti lopettaa takavetoisen "Lada 2107:n" tuotannon IzhAvto:n tehtaalla ja siirtyä myös siellä etuvetoisen Lada Grantan valmistukseen. Viimeinen Lada 2107 rullasi IzhAvto:n linjalta huhtikuun 17. päivänä vuonna 2012 Egyptissä Lada 2107:ää valmistettiin vuoden 2014 elokuuhun astiVuosiluvut tarkoittavat mallin myyntiaikaa Suomessa, eivät mallin valmistusvuosia.Lada 2107:n, ja sen muunnosten, Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 1700
Lada 1700 oli kauppanimi jota käytettiin venäläisen AvtoVAZ:in valmistamien henkilöautojen yhteydessä silloin, kun ne oli varustettu 1,7-litraisella moottorilla.
Vuosiluvut tarkoittavat mallin myyntiaikaa Suomessa, eivät mallin valmistusvuosia.
Lada 1700i Combin varusteet ja kori olivat samat kuin muissakin VAZ-2104-malleissa, mutta moottori oli 1,7-litrainen ja General Motorsin valmistamalla yksipisteruiskulla varustettu.
Lada 1700i perustui Lada 2107 -mallin koriin ja varusteisiin, mutta siinä on 1700i Combin tavoin 1,7-litrainen yksipisteruiskumoottori.
Janusz Kusociński
Janusz Tadeusz "Kusy" Kusociński (15. tammikuuta 1907 Varsova – 21. kesäkuuta 1940 Palmiry, lähellä Varsovaa) oli puolalainen kestävyysjuoksija.
Rautatietyöläisen perheeseen syntynyt Kusociński aloitti urheiluharrastuksensa koululaisena pelaamalla jalkapalloa varsovalaisissa joukkueissa. Hän liittyi vuonna 1928 Samata-urheiluseuraan ja aloitti yleisurheilun. Häntä valmensi kuuluisa virolainen kymmenottelija Aleksander Klumberg-Kolmpere, joka oli voittanut pronssia Pariisin olympialaisissa 1924.
Ensimmäisissä Puolan mestaruuskilpailuissa 1928 Kusociński voitti yllättäen 5 000 metrin juoksun ja maastojuoksun Puolan mestaruudet. Seuraavana vuonna hän ei päässyt kilpailuihin, sillä palveli Puolan armeijassa. Vuonna 1930 hän palasi mestaruuskisoihin ja voitti 1 500 metrin juoksun, 5 000 metrin juoksun sekä maastojuoksun mestaruudet. Sama toistui seuraavan vuoden kisoissa. Vuonna 1932 hän voitti Puolan mestaruuden 800 metrin juoksussa.
Kesäkuussa 1932 Kusociński juoksi Antwerpenissä 3 000 metrin juoksun uuden maailmanennätyksen 8.18,8 vieden ennätyksen Paavo Nurmelta. Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 hän osallistui 10 000 metrin juoksuun ja voitti jännittävässä kilpailussa kultaa ennen Suomen Volmari Iso-Holloa ja Lasse Virtasta kaikkien aikojen toiseksi nopeimmalla ajalla 30.11,4. Samana vuonna hän juoksi vielä epävirallisen maailmanennätyksen neljän mailin juoksussa ajalla 19.02,6.
Ensimmäisissä EM-kilpailuissa Torinossa 1934 Kusociński saavutti hopeaa 5 000 metrin juoksussa, minkä jälkeen hän päätti lopettaa urheilu-uransa. Hän teki vielä paluun vuonna 1939, jolloin voitti Puolan mestaruuden 10 000 metrillä. Toisen maailmansodan syttyessä hän ilmoittautui vapaaehtoisesti armeijaan. Hän haavoittui kahdesti sodan aikana ja 26. maaliskuuta 1940 Gestapo pidätti hänet. Kusociński teloitettiin kolme kuukautta myöhemmin 21. kesäkuuta.
Eliot Ness
Eliot Ness (19. huhtikuuta 1903 – 16. toukokuuta 1957) oli Yhdysvaltain valtiovarainministeriön agentti, joka kieltolain aikaan jahtasi viinatrokareita Chicagossa. Hän perusti erikoisryhmän, jota tiedotusvälineissä alettiin kutsua nimellä ”Lahjomattomat” ("the Untouchables"), ja otti kohteekseen varsinkin Chicagolaisen gangsterin Al Caponen, joka on saanut maineen hänen perivihollisenaan. Nessin pääosin fiktiivisistä muistelmista on tehty Yhdysvalloissa hänen kuolemansa jälkeen kaksi suosittua televisiosarjaa ja elokuva, joiden kaikkien nimenä on ”Lahjomattomat”.
Vaikka Ness virkansa puolesta valvoi kieltolain noudattamista, hän kannatti avoimesti lain kumoamista, koska näki sen ainoana keinona lopettaa gangsterivalta. Hallitus hyökkäsi Al Caponea vastaan kahdesta suunnasta: toisaalta alkoholikieltolain rikkomisen kautta ja toisaalta Caponen tiedetyn veronkierron kautta. Ness edusti linjaa, joka pyrki etsimään todisteet Caponea vastaan kieltolain rikkomisesta. Nimettömien ilmiantojen ja tarkan tutkimustyön ansiosta lahjomattomat tekivätkin useita onnistuneita ratsioita panimoihin. Suurin ratsia tuotti Caponelle lähes puolen miljoonan dollarin tappion. Ness kieltäytyi lahjuksien vastaanottamisesta ja ilmoitti sen Caponelle sanomalehden kautta, mistä erikoisryhmä saikin kutsumanimensä. Caponea ei kuitenkaan pystytty liittämään viinan myyntiin, mutta veronkierrosta hänet onnistuttiin tuomitsemaan pitkään vankeusrangaistukseen.
Caponen pidätyksen jälkeen Lahjomattomat hajosi ja Ness työskenteli samanlaisten ryhmien johtajana ympäri Yhdysvaltoja kieltolain kumoamiseen asti. Kieltolain kaaduttua Ness siirtyi taistelemaan järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan Clevelandin kaupungin turvallisuuspäällikkönä eli korkeimpana poliisiviranomaisena. Eliot Nessillä oli kaikista viranomaisista ehkä useimpia alamaailman langettamia kuolemantuomioita, ja kaksi kertaa hänen autostaan löydettiin moottoriin asennettu räjähde.
1940-luvulla Ness siirtyi liike-elämän palvelukseen, muttei erityisemmin menestynyt. Hän alkoholisoitui ja kuoli sydänkohtaukseen kotonaan toukokuussa 1957.
Ness kirjoitti uransa jälkeen osittain sepitteellisen muistelmakirjan Lahjomattomat ("The Untouchables"). Kirja saavutti suuren suosion ilmestyessään vuonna 1957 hieman Nessin kuoleman jälkeen. Kirjasta tehtiin vuosina 1959–1963 suosittu samanniminen televisiosarja, josta tehtiin uusi versio vuosina 1993–1994 sekä Brian de Palman ohjaama elokuva "Lahjomattomat" vuonna 1987. Elokuvassa Nessiä näyttelee Kevin Costner. Sekä televisiosarjoja, elokuvaa että kirjaa on dramatisoitu huomattavasti ja yhtäläisyydet todellisuuden kanssa ovat vähäisiä. Kirjailija Oscar Fraley, joka avusti Nessiä tämän kirjoitustyössä, kirjoitti myöhemmin Nessin Clevelandin ajasta kirjan "4 against the Mob" (suom. "Eliot Nessin Tuntemattomat").
Myös Nessin Chicagon aikainen alaisensa Paul Robsky kirjoitti muistelmiaan yhteistyössä Fraleyn kanssa. Teos julkaistiin nimellä "Viimeinen Lahjomaton".
Cuba Gooding Jr.
Cuba Gooding Jr. (s. 2. tammikuuta 1968 Bronx, New York) on Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.
Gooding Jr.:n ensimmäinen merkittävä rooli oli John Singletonin elokuvassa "Boyz n the Hood – kulman kundit", jonka menestys vei Gooding Jr.:n uraa eteenpäin. Hän saikin myöhemmin useita sekä pää- että sivuosarooleja. Gooding Jr. voitti roolityöstään elokuvassa "Jerry Maguire – elämä on peliä" parhaan miessivuosan Oscarin sekä SAG-palkinnon.
2000-luvun alussa Gooding Jr. esiintyi muutamassa menestyselokuvassa, kuten "Kunnian puolesta" ja "Pearl Harbor". Seuraavat roolit olivat kuitenkin pääosin huonoja arvosteluita saaneista komediaelokuvista. Gooding Jr. ilmoitti vuonna 2006, ettei enää jatkossa esiinny komedioissa.
Vuonna 2016 Gooding Jr. näytteli O. J. Simpsonia rikossarjassa "", josta hän sai parhaan miespääosan Emmy-ehdokkuuden.
Gooding Jr. oli naimisissa Sara Kapferin kanssa 1994 - 2014. Heillä on kolme lasta, Spencer (s. 1994), Mason (s. 1996) ja Piper (s. 2005).
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1916
Jalkapallon Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1916. Pelipaikkana oli Argentiinan Buenos Aires. Turnausta alettiin kutsua nimellä Copa América vuonna 1975. Turnaukseen osallistui neljä maata, Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Ensimmäisen mestaruuden voitti Argentiina.
3 maalia
2 maalia
1 maali
Lada 110
Lada 110-sarja on AvtoVAZ-konserniin kuuluvan Lada-merkin vuosina 1995-2010 valmistama henkilöautomallisto. Siihen kuuluu sedan (110), pidennetty sedan "Premier"(1108), limusiini "Konsul" (1109), farmari (111), neliveto-farmari "Tarzan" (111-90) ja hatchback sekä coupe (112) -malleja. Mallisarjaa (sedan, farmari ja hatchback) myytiin Suomessa vuosina 1999-2007. Lada 110:n valmistus alkoi Venäjällä vasta vuonna 1995, vaikka sen ensiprototyypit olivat vielä vuodelta 1989. Auto ehti kiertää vuosia kansainvälisissä autonäyttelyissä, ennen kuin se oli valmis sarjatuotantoon. Ensimmäinen pilottisarja näki päivänvalonsa vuonna 1994, vuosi tästä eteenpäin aloitettiin sen sarjatuotanto. Kyseessä oli kaasutinmoottorilla varustettu malli. Auto osoittautui kuitenkin vikaherkäksi ja tuotanto keskeytettiin vuoteen 1997 asti, jolloin jo 8-venttiilistä pisteruiskumoottorilla varustettua, parannettua mallia alettiin valmistaa. Vuodesta 2000 110-sarjan malleihin alettiin asentaa myös 16-venttiilistä Bosch-monipisteruiskumoottoria. Vielä vuonna 2007 mallisarja sai 1.6 -litraisen tehokkaamman version jo tutusta moottorista. 110 -sarjaa ehdittiin vielä modernisoimaankin vuonna 2008, ennen kuin sen tuotanto siirrettiin Togliatista Ukrainaan, jossa sen sedan-mallia sekä siitä muunneltua pakettiautoa valmistetaan Bogdan -nimisenä. AvtoVAZ:in tuotantolinjoilla Priora-mallisto korvasi 110 -sarjan mallit.
110 korvasi Suomen markkinoilla lähinnä Lada Samara Sedanin, sillä 3 -ovista Samara -mallia myytiin yhtä aikaa 110 -sarjan kanssa aina vuoteen 2004 asti. 110 -sarjassa oli sama 1,5 litrainen (myöh 1,6) moottori, kuin Samarassa. Siksi varaosia oli helposti saatavilla. Uusia varusteita mallissa on mm- käynnistyksenesto, korkeussäätöiset ohjausakselit, nestemäärien, valojen ja ovien valvontajärjestelmä, automaattinen lämmityslaite sekä lisävarusteina sähkökäyttöiset ikkunat myös taakse ja kaukokeskuslukitus. Lada 110 eroaa Samarasta pyöreämuotoisemman ja aerodynaamisesti nykyaikaisemman korin ansiosta.
Suomessa myytyjen mallien moottoreina ovat yleisesti 1,5-litraiset 4-pisteruiskulla varustetut voimanlähteet. Lisäksi Suomesta on myös tavattu muutamia erikoiskoneella olevia yksilöitä, näissä Venäjän omaan käyttöön tarkoitetuissa malleissa on erikoisuutena 1,7-litrainen yli 100 hevosvoiman moottori.
Korinumerot:
Festival-mallistossa on uusi 16-venttiilinen DOHC-moottori. Lisäksi siinä on myös matalaprofiiliset 14"-renkaat kevytmetallivanteilla.
Premier-malli on sedanin pidennetty versio, jossa on 6.9" pidempi akseliväli sekä erilainen etumaski. Siitä on saatavana myös panssaroitu versio, joka on tällä hetkellä yksi halvimmista panssaroiduista autoista. Limusiiniversio Consulissa on 11,8" normaaliversiota pidempi akseliväli.
Korinumerot:
Uudessa 110-mallistossa on 1,5-litraisten tilalle tullut uudet 1,6-litraiset moottorit. Uusissa moottoreissa on mm. ruiskun ohjausyksikkö sekä muoviset imusarjat. Heinäkuussa 2005 markkinoille tuli myös Festival-malli ZF:n ohjaustehostimella.
Korinumerot:
Islamilainen fundamentalismi
Islamilainen fundamentalismi tarkoittaa islamin fundamentalistisia tulkintoja, joiden mukaan islam tulee puhdistaa ulkoisista vaikutteista ja islamilaisten on palattava noudattamaan uskonnon alkuperäisiä määräyksiä. Islamilainen fundamentalismi pyrkii tulkitsemaan islamin lähteitä eli Koraania ja Sunnaa kirjaimellisella tavalla ja palaamaan islamiin sellaisena kuin Muhammedin, hänen seuralaistensa ja häntä seuranneiden oikeaanjohdettujen kalifien sitä katsotaan harjoittaneen. Sunnilaista fundamentalismia edustavat nykyään eri muodoissaan esimerkiksi Saudi-Arabian valtionuskonnon muodostava wahhabilainen oppi, Taliban, Muslimiveljeskunta sekä Isisin, Boko Haramin ja Al Qaidan tapaiset terroristiorganisaatiot. Šiialaista fundamentalismia puolestaan edustavat esimerkiksi Iranin vallankumouksesta 1979 alkunsa saanut liike sekä libanonilainen Hitzbollah. Islamilaisen fundamentalismin kannattajat muodostavat islamistisia puolueita ja haluavat muuttaa maansa islamilaiseksi valtioksi. Fundamentalistit tahtovat yhdistää koko islamilaisen maailman ja viime kädessä koko maailman yhdeksi kalifaatiksi; islamia on perinteisen katsannon mukaan pyritty laajentamaan aloittamalla käännytyksestä eli esittämällä jonkin ei-islamilaisen alueen väestölle kutsu ("da’wa") kääntyä islamiin, ja kun kutsusta on kieltäydytty, on islamilaisen valtion päämiehellä eli kalifilla katsottu olevan velvollisuus julistaa pyhä sota ("jihad") aluetta vastaan, ja fundamentalistit pyrkivät seuraamaan tätä ideologiaa kirjaimellisesti.
Fundamentalistit vaativat, että islamin alkuperäistä puhtautta pitää suojella turmelukselta. Turmeluksella tarkoitetaan uskonnon sisäisiä opillisia kiistoja, taikauskoisuutta ja länsimaisia vaikutteita. Siksi liike vaatii palaamista islamin alkuperäisiin šaria-lakeihin. Aatteen tarkempi määritteleminen on kuitenkin vaikeaa. On esitetty, että fundamentalismin tunnuspiirre olisi Ijtihad-periaatteen käyttö lakien soveltamisessa. Toinen selitys on, että islamin pyhiä kirjoituksia halutaan soveltaa kirjaimellisesti. Islamin tulkitseminen lakiuskonnoksi on kolmas selitys. Neljännen tulkinnan mukaan liikeen perimmäinen olemus on, että se pyrkii vaikuttamaan poliittisesti islamilaisen valtion synnyttämiseksi ja voimistamiseksi.
Fundamentalismi tuli näkyväksi 1900-luvun jälkipuolella, kun Pakistan otti vuonna 1979 Muhammad Zia ul-Haqin johdolla käyttöön islamilaisen lain ja kun Iran hylkäsi länsimaisuuden islamistisessa vallankumouksessa. Pinnan alla fundamentalismi oli kuitenkin olemassa jo paljon aikaisemmin sekä uskonnollisena virtauksena että Saudi-Arabian fundamentalistisena valtiona.
Liike saa eniten tukea maaseudulta kaupunkeihin muuttaneelta alemman sosiaaliluokan ja keskiluokan väestöltä. Heihin vetoaa ajatus, että poliittinen valta tulee alistaa islamin sääntöjen alaiseksi. Iranilainen kansanjohtaja, imaami Ruhollah Khomeini sai 1970-luvulla fundamentalismin kannattajiksi maaseudun köyhälistön, kaupunkien työväenluokan ja islamilaisen älymystön. Heitä yhdisti tyytymättömyyden šaahi Mohammad Reza Pahlavin hallitusta kohtaan, mutta syvällisempi yhdistävä asia oli fundamentalismi.