hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hank Azaria
Hank Albert Azaria (s. 25. huhtikuuta 1964 Queens, New York) on Emmy-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä.
Azaria syntyi Queensissa, New Yorkissa, juutalaisespanjaa puhuvalle pariskunnalle, jotka olivat kotoisin Thessalonikista, Kreikasta.
Muutaman vuoden yhdessäelon jälkeen Azaria meni naimisiin näyttelijä Helen Huntin kanssa 18. heinäkuuta 1999. He molemmat olivat esiintyneet pitkään tv-sarjassa "Hulluna sinuun". Pari erosi 18. joulukuuta 2000.
Vuodesta 2007 lähtien Azaria on seurustellut näyttelijä Katie Wrightin kanssa. Heillä on yksi yhteinen lapsi, Hal (s. 6. kesäkuuta 2009).
Azaria on kenties parhaiten tunnettu lukemattomista äänirooleistaan televisiosarjassa "Simpsonit". Hän on lainannut ääntään yli 160 hahmolle mukaan lukien Apu, Moe, poliisipäällikkö Wiggum, sarjakuvahemmo, Cletus Spuckler, tohtori Nick, professori Frink ja Snake.
Azaria on esiintynyt myös näytelmäelokuvissa, kuten "Night at the Museum 2", "Godzilla", "The Birdcage", "Mystery Men", "America's Sweethearts", "Smurffit" ja "Heat – ajojahti".
Azaria on näytellyt televisiossa psykiatri Craig "Huff" Huffstodtia sarjassa "Huff – terapian tarpeessa". Hän näytteli myös "Frendeissä" sivuhahmona. Simpsonien lisäksi hän on toiminut muun muassa Venomin äänenä 1990-luvun Hämähäkkimies-animaatiosarjassa . Azaria halusi näytellä Futuramassa jotakuta tohtori Zoidbergin sukulaista, ja vuonna 2001 hän esitti Zoidbergin setää, Harold Zoidia.
Azaria ääninäyttelee lukuisia hahmoja "Simpsonit"-televisiosarjassa. Vakituisia hahmoja ovat muun muassa seuraavat:
Lisäksi Azaria on näytellyt sarjassa lukuisia yksittäisissä jaksoissa esiintyneitä hahmoja.
Juhannusjuusto
Juhannus- eli makiajuusto on keski- ja pohjoispohjalainen perinneruoka, jota kutsutaan myös "punaiseksi heraksi" ja "juustokeitoksi". Nimensä mukaisesti juhannusjuusto kuuluu nimenomaan juhannukseen ja laajemminkin kesäaikaan. Työlään valmistustavan vuoksi se on jäänyt alueelliseksi herkuksi.
Punainen herassa kelluva makea juusto nautitaan kylmänä, tyypillisesti jälkiruokana. Maun mukaan ruokaan voidaan lisätä sokeria. Juhannusjuuston aineksina käytetään yleensä täysmaitoa ja juustonjuoksetetta. Juhannusjuusto on työlästä valmistaa, joten sitä tarjotaan lähinnä erilaisissa kesäisissä juhlissa.
Harry Shearer
Harry Julius Shearer (s. 23. joulukuuta 1943 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä 1950-luvun elokuvissa ja televisiosarjoissa. Shearer näytteli myös Eddie Haskellia televisiosarjan "Leave It to Beaver" pilottijaksossa. Shearer on luultavasti parhaiten tunnettu äänirooleistaan piirretyssä televisiosarjassa "Simpsonit". Hän ääninäyttelee muun muassa johtaja Burnsia, Waylon Smithersiä, Ned Flandersia, pastori Lovejoyta, Kent Brockmania, tohtori Hibbertiä, rehtori Skinneriä, Ottoa ja useita muitakin hahmoja. Shearer on itse käsikirjoittanut yhden "Simpsonien" jakson, vuonna 2016 esitetyn 28. tuotantokauden jakson ”Valeuutisankkuri”, jonka pääosassa oli hänen hahmonsa Kent Brockman. Hänet nähtiin elokuvassa "Godzilla", kuten myös Hank Azaria ja Nancy Cartwright, jotka ovat myös "Simpsonien" ääninäyttelijöitä.
Shearer on myös osaava muusikko ja lauluntekijä. Tällä saralla hän on kunnostautunut muun muassa esiintymällä kulttielokuvassa "Hei me rokataan!" ja sen pohjalta perustetussa parodisessa rockyhtyeessä Spinal Tapissa.
Harry Shearer on ollut naimisissa laulaja Judith Owenin kanssa vuodesta 1993 lähtien.
Shearer ääninäyttelee lukuisia hahmoja "Simpsonit"-televisiosarjassa. Vakituisia hahmoja ovat muun muassa seuraavat:
Lisäksi Shearer on näytellyt sarjassa lukuisia yksittäisissä jaksoissa esiintyneitä hahmoja.
Wunderbaum
Wunderbaum tai Wunder-Baum () on autoissa käytettävä kuusen muotoinen pahvinen ilmanraikastin, jota on saatavana monen värisenä ja tuoksuisena. Wunderbaum ripustetaan usein taustapeiliin.
Wunderbaumeja myydään myös nimillä Little Tree (Yhdysvalloissa), Magic Tree (Britanniassa) ja Arbre Magique (Ranskassa). Tuotteen kehitti sveitsiläissyntyinen kanadalainen liikemies Julius Sämann vuonna 1951, ja sen kaupallinen tuotanto alkoi Watertownin kaupungissa New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa vuonna 1952.
Karvanopat
Karvanopat ovat usein autoissa tai muissa ajoneuvoissa käytetty koriste. Autossa nopat kiinnitetään yleensä auton sisällä olevan taustapeilin varteen.
Karvanopat ovat yleensä valkoisia mustin silmin, ja niiden sivun pituus on noin neljä senttimetriä. Myös paljon muita värejä ja kokoja on saatavilla.
Karvanopat tulivat Yhdysvalloissa suosituiksi 1950-luvulla, erityisesti nuorison keskuudessa. Normaalisti niitä pidettiin penkillä kunnes liikennevaloihin ilmaantui toinen autoilija, joka halusi haastaa kiihdyttelyyn. Nostamalla nopat taustapeiliin roikkumaan viestitettiin toiselle, että olen mukana pelissä. Niiden suosio vaihteli 1970-luvulle asti, minkä jälkeen ne eivät ole nousseet enää uudestaan suureen suosioon. Karvanopat kuitenkin muistetaan hyvin, ja monet näkevät niissä camp-arvoa.
Karvanopat ovat monien muiden peruutuspeilin varteen kiinnitettävien varusteiden edeltäjiä. Kuuluisimpia niistä ovat Wunderbaum-hajusteet. Vähemmän tunnettuja ovat esimerkiksi diskopallo, kasipallo, nyrkkeilyhanskat, luurangot, (pehmustetut) käsiraudat ja sukkanauhat. On olemassa myös hajusteina toimivia noppia, niitä on saatavina myös muovisina ilman karvaa.
Nokia Nseries
Nokia Nseries oli Nokian vuosina 2005–2011 valmistama matkapuhelinsarja. Aluksi Nokia markkinoi Nseries-laitteita "multimediatietokoneina". Yhteisiä piirteitä niille olivat monipuoliset tiedonsiirtoyhteydet, kamera sekä musiikki- ja videosoitin. Käyttöjärjestelmänä oli Symbian tai Maemo.
Laitteiden vähittäishinnat olivat väliltä 250–800 euroa. Nseries-sarjaan esiteltiin useita malleja; N70, N70 Music Edition, N71, N72, N73, N73 Music Edition, N79, N80, N80 Internet Edition, N81, N82, N85, N90, N91, N91 8GB, N93 ja N93 Golf Edition. Vuoden 2007 ensimmäisenä vuosineljänneksellä julkaistiin mallit N92, N95, sekä N93i, N76 ja N77 sekä N95 8gb. Vuoden 2008 syyskuussa tuli N96. Kesäkuussa 2009 ilmestyi N97 ja myöhemmin samana vuonna myyntiin saatiin mobiilitietokone N900 ja N97 mini. Nseries-perheeseen kuuluivat myös Nokian valmistamat kämmentietokoneet N800 ja N810. Näissä ei ole puhelinosaa lainkaan vaan ainoastaan bluetooth ja WLAN-yhteys.
Viimeisin N-sarjan puhelin oli kesäkuussa 2011 julkistettu Nokia N9, joka oli ainoa MeeGo-käyttöjärjestelmää käyttänyt Nokian puhelin.
Nokia on sittemmin lakkauttanut N-sarjan ja siinä käytetyn Symbian OS-käyttöjärjestelmän.
St. Theresa Point
St. Theresa Point on noin 2 200 asukkaan kylä Manitoban provinssissa Kanadassa. Kylä sijaitsee provinssin kuudenneksi suurimman järven, Island Lake -järven etelärannalla. Kylää ympäröivällä alueella, noin 40 kilometrin säteellä, asuu noin 5 400 ihmistä. Kylässä on noin 480 taloutta.
Kylän lähellä sijaitsee myös St. Theresa Point Indian Reserve, jossa asuu noin 2 740 ihmistä.
Talvisin kylään johtaa talvitie. Muina vuodenaikoina kylään on ainoastaan lentoyhteys. St. Theresa Pointin lentokenttä sijaitsee kylän lähellä.
Gymnasion
Gymnasion (kreikaksi "γυμνάσιον", latinaksi "gymnasium") oli antiikin Kreikassa alun perin koulu, jossa urheilukisojen osanottajat saivat koulutusta, sekä myös seurustelutila ja filosofien väittelypaikka. Paikka sai nimensä kreikan sanasta "gymnos" 'alaston', koska urheilijat harjoittelivat siellä alastomina.
Gymnasion muotoutui antiikin Kreikassa julkiseksi instituutioksi, kuten yksityiskouluiksi, joissa pojat saivat harjoitella urheilulajeja. Termillä "palaistra" ("palaestra") viitataan usein gymnasionin osaan, joka oli varattu painiin ja nyrkkeilyyn.
Sana 'gymnasion' on kreikkaa ja tarkoittaa 'paikkaa jossa ollaan alasti'. Se juontaa kreikan sanasta "γυμνός" 'alaston'. Alun perin paikka oli tarkoitettu sekä harjoitteluun että kylpemiseen. Useissa maissa kymnaasit saivat nimensä gymnasioneista. Vuonna 1598 termi alkoi tarkoittaa harjoittelupaikkaa, ja siitä lyhentyi vuonna 1871 englannin kielessä kuntosalia merkitsevä lyhenne "gym".
Urheilukilpailut, joihin gymnasion valmensi kilpailijoita, olivat osa antiikin kreikan sosiaalista ja hengellistä elämää varhaisista ajoista lähtien. Kilpailuja järjestettiin jumalten ja heerosten kunniaksi, usein säännöllisesti toistuvina tapahtumina mutta myös kuolleiden johtajien hautajaisissa. Ajan mittaan kreikkalaisten kiinnostus urheilua kohtaan kasvoi entisestään, ja muuttui lähes kiihkoksi. Rahapalkintojen puuttuessa kilpailujen voittaja saavutti suurta mainetta ja kunnioitusta maanmiestensä parissa. Näissä oloissa urheilijoiden harjoittamisesta tuli valtiollinen huolen aihe, ja yleisillä varoilla alettiin rakentaa erityisiä harjoittelulle tarkoitettuja paikkoja, joiden johtaminen annettiin pätevien virkamiesten käsiin.
Gymnasia ja palestrae olivat Herakleen, Hermeen ja Ateenassa Theseuksen suojeluksessa.
Ateenassa oli klassisella ajalla kolme suurta julkista gymnasionia: Akatemia ("Akademeia"), Lykeion ja Kynosarges, joista tuli kuuluisia ennen kaikkea niiden kytköksistä filosofikoulukuntiin. Platon opetti Akatemiassa, Aristoteleen peripateettinen koulu toimi Lykeionissa, ja Kynosargeessa toimivat puolestaan kyynikot. Kreikkalaiset katsoivat voimistelun olevan oleellinen osa nuorten miesten koulutusta, "paideiaa". Hellenistisellä kaudella Ateenaan rakennettiin niin kutsuttu Ptolemaioksen gymnasion. Olympiassa sijaitsi Olympian gymnasion, jossa harjoiteltiin Olympian kisoja varten, Delfoissa puolestaan Delfoin gymnasion.
ColecoVision
ColecoVision on Colecon toisen sukupolven konsoli, joka julkaistiin elokuussa 1982. ColecoVision tarjosi kolikkopelien kaltaisen graafisen tason ja pelaamistyylin, mahdollisuuden pelata muiden kotikonsoleiden, erityisesti Atari 2600:n videopelejä, sekä mahdollisuuden laajentaa laitteistoa.
ColecoVisionille julkaistiin ROM-moduuleina noin 170 peliä vuosien 1982 ja 1985 välillä.
Suuri osa ColecoVisionin peleistä oli käännöksiä kolikkopeleistä. Coleco solmi sopimuksen Nintendon kanssa saadakseen lisenssin "Donkey Kongiin", ja peliä myytiin yhdessä laitteen kanssa. Colecon versio teki kunniaa alkuperäiselle sekä hahmoissa että äänitehosteissa.
Yhdysvaltojen ulkopuolella ColecoVisionia jakeli CBS Electronics, mutta konsolin nimi oli muodossa "CBS ColecoVision".
Loreena McKennitt
Loreena McKennitt (s. 17. helmikuuta 1957) on kanadalainen laulaja, harpunsoittaja ja pianisti. Hän säveltää ja esittää new age -vaikutteista kelttiläistä musiikkia.
McKennitt syntyi vuonna 1957 Mordenissa Manitoban provinssissa Jack ja Irene McKennittille. Hänellä on sekä irlantilaisia että skotlantilaisia sukujuuria. Hän muutti Stratfordiin Ontarioon vuonna 1981.
Vuonna 1985 McKennitt julkaisi esikoisalbuminsa "Elemental". Hän keräsi maailmanlaajuista huomiota myöhemmillä itsetuotetuilla julkaisuillaan "To Drive the Cold Winter away" (1987), "Parallel Dreams" (1989), "The Visit" (1991), "The Mask and Mirror" (1994), A" Winter Garden" (1995) ja "The Book of Secrets" (1997). "Mummer's Dance" -single oli menestys ja sitä soitettiin paljon Pohjois-Amerikan radiokanavilla keväällä 1997. Kaikki McKennittin työt on julkaissut hänen oma levy-yhtiönsä Quinlan Road. Vuonna 1995 McKennittin esittämä kappale ”Bonny Portmore” soi fantasiaelokuvassa "", mikä kasvatti hänen levymyyntiään merkittävästi.
Vuonna 1998 McKennittin sulhanen Ronald Rees, veli Richard ja läheinen ystävä Gregory Cook hukkuivat veneilyonnettomuudessa. Tragedia vaikutti McKennittiin syvästi, ja hän perusti samana vuonna Cook-Rees Memorial Fund -säätiön. Hän julkaisi kahdesta live-esiintymisestään albumin "Live in Paris and Toronto", jonka tuotot lahjoitettiin säätiölle. Sen jälkeen McKennitt esiintyi vain satunnaisesti ja harvoin, kunnes julkaisi uuden albuminsa "An Ancient Muse" vuonna 2006.
Kesäkuussa 2004 Kanadan kenraalikuvernööri Adrienne Clarkson teki McKennittistä Order of Canadan jäsenen.
McKennittin musiikissa on vaikutteita ympäri maailmaa. McKennitt tuottaa levynsä omassa itsenäisessä levy-yhtiössään, Quinlan Roadissa.
Ennen kuin yhtään musiikkia on sävelletty, McKennittillä on tapana tehdä tutkimusta tietystä aiheesta, josta tulee levyn yleinen teema. Ennen "Elementalin" ja "Parallel Dreamsin" tekemistä hän matkusti Irlantiin saadakseen innostusta maan historiasta, maisemista ja tunnelmista. Tämä tuo albumiin irlantilaisen vaikutelman. Ennen "The Mask and Mirrorin" tuottamista McKennitt matkusti Espanjaan ja tutustui Galiciaan, jolla on vahva kelttiläinen perintö ja runsaita arabialaisia juuria. Niiden pohjalta hän loi albumin, jossa on elementtejä sekä kelttiläisestä että arabialaisesta musiikista.
Francis Fukuyama
Yoshihiro Francis Fukuyama (s. 27. lokakuuta 1952 Chicago) on yhdysvaltalainen filosofi, poliittisen taloustieteen tutkija ja kirjailija. Hän toimii vanhempana tutkijana Stanfordin yliopiston Center on Democracy, Development and the Rule of Law:ssa.
Fukuyama tunnetaan parhaiten ajatuksestaan ”historian lopusta”, jonka hän esitti teoksessaan "Historian loppu ja viimeinen ihminen" (1992). Hänen mukaansa kaikki inhimillisen historian kannalta merkittävä on jo tehty ja ihmiskunnan historian kehitys ideologioiden välisenä taisteluna on suurelta osin päättynyt liberaalin demokratian voittoon. Hänen ajatuksiinsa vaikuttivat erityisesti kylmän sodan päättyminen ja Berliinin muurin kaatuminen vuonna 1989.
Vuonna 2011 ilmestyneessä teoksessaan "The Origins of Political Order: From Pre-Human Times to the French Revolution" (Profile, 2011) Fukuyama käsittelee ihmisen poliittista järjestäytymistä esihistoriallisilta ajoilta aina Ranskan vallankumoukseen saakka ja tutkii, miksi eri yhteisöt päätyvät demokraattisen tai autoritaarisen järjestelmään. Erityiskohteena hänellä on Kiina. Teos on aiheesta ensimmäinen osa, ja tekeillä olevassa toisessa osassa Fukuyama käsittelee kysymystä nykypäivään saakka.
Komentaja (sotilasarvo)
Komentaja (lyhenne kom. tai sotilaskäytössä kom) on sotilasarvo Suomen merivoimissa. Maavoimissa sitä vastaa everstiluutnantin sotilasarvo. Komentajaa alempi sotilasarvo on komentajakapteeni ja ylempi kommodori.
Komentajan hihamerkissä on tummansinisellä pohjalla alhaalta lukien seuraavat keltaiset arvonauhat: kaksi paksua, yksi ohut, yksi paksu. Näiden päällä on keltainen leijona.
Arvo on kansainvälinen, ja muissa maissa sitä käytetään vastaavalla tasolla. Tunnuksetkin ovat pääsääntöisesti lähes samanlaisia. Erikoisupseereilla on lisätunnus: insinööreillä nauhojen välit ovat purppuranvärisiä ja lääkäreillä, eläinlääkäreillä, hammaslääkäreillä ja proviisoreilla punaisia.
Komentajan arvo on pääsääntöisesti kadettikoulun käyneiden (sotatieteiden maisterin tutkinto) ammattisotilaiden arvo; reservi- tai opistoupseerin yleneminen tähän arvoon on äärimmäisen poikkeuksellista ja johtuu lähes poikkeuksetta sota-ansioista. Kuuluisimpia tällaisia poikkeuksia lienee brittiläinen sukeltajaupseeri, RNVR:n komentaja Lionel Crabb, joka ansaitsi arvonsa suojasukeltajana toisessa maailmansodassa. Kadettiupseeriltakin vaaditaan keskitasoa ylempää kyvykkyyttä tähän arvoon kohoamiseen.
Suomalaisista reserviupseereista komentajan arvon on saavuttanut kustantaja, ministeri Aatos Erkko (1932–2012). Erkko tunnettiin paitsi keskeisenä suomalaisena sanomalehti- ja kustannusalan vaikuttajana, myös innokkaana sotilasmusiikkitoiminnan tukijana ja höyrylaivaharrastajana. Erkko toimi vuosia mm. kansainvälisen Hamina tattoo -sotilasmusiikkitapahtuman järjestelytoimikunnan kunniapuheenjohtajana.
Neuvostoliitossa oli loppuun asti käytäntönä ja Venäjällä on edelleen, että merivoimien esiupseerit käyttävät kapteenin arvoa, johon liittyy arvoluokkamerkintä. 3. arvoluokan kapteeni vastaa komentajakapteenia, 2. arvoluokan komentajaa ja 1. arvoluokan kommodoria. Neuvostolaivastolla oli myös erillinen kommodorin arvo, mutta se merkitsi kenraalikuntaan kuuluvaa kommodoria.
Joissakin eurooppalaisissa ja Etelä-Amerikan valtioissa arvon nimikkeenä on "fregattikapteeni" (saks. "Fregattenkapitän", esp. "capitano-de-fragata")
Yksin
Yksin on suomalaisen iskelmälaulaja Joel Hallikaisen neljäs iskelmäalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumia myytiin lähes 30 000 kappaletta.
Albumilta julkaistiin peräti kolme singleä. Ensimmäinen sisälsi kappaleet "Hyvää huomenta", "Yksin" ja "Haihtuu päivät", toinen kappaleet "Kaikki muuttuu" ja "Miehen kyyneleet" ja kolmas kappaleet "Aika pienet siivet" ja "Soittajan taivas".
SS Colvile
SS Colvile oli Winnipegjärvellä liikennöinyt höyryvene. Se rakennettiin Grand Forksissa Pohjois-Dakotassa, osittain käyttäen hyväksi aiemmin liikenteessä olleen aluksen, "Chief Commissionerin" osia. Alus oli yksi suurimmista Hudson's Bay Companyn rakennuttamista aluksista, ja se rakennettiin Winnipegjärvellä tapahtuvaa kaupankäyntiä varten. Yhtiö palkkasi kapteeni J. Reevesin valvomaan aluksen rakentamista.
Vuoteen 1878 mennessä "Colvile" oli tärkeä linkki Hudson's Bay Companyn Redjoen ja Edmontonin suuntien kuljetusketjussa. Kun rautatie Selkirkiin valmistui, rakennettiin Red-joen varrelle varastoalue kauppaliikennettä varten. Yhtiö rakennutti sivuraiteen Selkirkin rautatieasemalta varastoalueelle, joka sai nimekseen "Colvile Landing" aluksen mukaan.
"Colvilen" kauppareitti hyötyi rautatien rakentamisesta, ja seuraavien kahdenkymmenen vuoden ajan alus lastasi säännöllisesti kauppatavaraa ja kuljetti ne Winnipegjärven rannikkokyliin.
"Colvile" tuhoutui tulipalossa Grand Rapidsin satamassa vuonna 1894. Tulipalossa tuhoutui myös useita satamarakennuksia.
Saturninen mitta
Saturninen mitta eli saturnolainen säe () on muinaisitalialainen runomitta, jonka muotoseikat ovat nykyään tuntemattomia. Vain 132 kiistatonta jaetta on säilynyt saturnisella mitalla. Lisäksi 95 jaetta tai osaa on säilynyt lainauksina myöhemmissä kieliopillisissa kirjoituksissa ja 37 jaetta hauta- tai omistuskirjoituksissa. Pääosa saturnisella mitalla tehdyistä jakeista löytyy Livius Andronicuksen käännöksestä Homeroksen "Odysseiasta" ja Naeviuksen runoeepoksesta "Bellum Poenicum". Molemmat teokset ovat 200-luvulta eaa.
Mitta oli jo 200-luvulla eaa. häviämäisillään ja se unohdettiin lopullisesti klassisen latinan aikana, kun heksametri ja muut kreikkalaiset runomitat korvasivat sen.
Heeros
Heeros () tarkoitti antiikin Kreikassa sankaria, jota usein saatettiin pitää puolijumalana. Heerokset olivat joko sotataidoillaan tai muilla uroteoilla ansainneet ihmisten kunnioituksen, ja he saattoivat olla jo syntyjään osaksi jumalaista alkuperää. Todellisia henkilöitä saatettiin korottaa heerokseksi, mutta useat heerosmyytit ovat niin vanhoja, ettei voida enää tietää, mistä ne ovat saaneet alkunsa.
Antiikin Kreikassa tunnettuja heeroksia olivat muun muassa Herakles, Kastor ja Polydeukes, Peleus, Pelops, Kadmos, Akhilleus, Aineias, Sarpedon ja Theseus, Roomassa puolestaan esimerkiksi Rooman kaupungin myyttiset perustajat Romulus ja Remus. Jollekin heerokselle omistettuä pyhäkköä kutsutaan herooniksi.
Termillä eponyymi heeros tarkoitetaan jollekin paikalle tai muulle asialle nimensä antanutta heerosta. Esimerkiksi najadi Euboian katsottiin antaneen nimensä Euboian saarelle. Attikassa eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneella alueella eponyymeillä heeroksilla viitattiin fyleille eli ”heimoille" nimensä antaneisiin heeroksiin. Esimerkiksi Erekhtheis-fylen eponyymi heeros oli Ateenan myyttinen kuningas Erekhtheus.
Termillä kulttuuriheeros tarkoitetaan usein luojajumalan rinnalla esiintyvää ja ikään kuin hänen työtään jatkavaa olentoa, joka keksii monet kulttuurin yksityiskohdat. Suomalaisessa muinaisuskossa kulttuuriheeroksia ovat esimerkiksi Väinämöinen, joka valmistaa kanteleen, sekä Ilmarinen, joka takoo Sammon. Kulttuuriheerokseen liittyy usein myös ajatus heeroksen kerran tapahtuvasta paluusta kansansa keskuuteen. Kulttuuriheerosta ei useinkaan palvota, koska myytit säilyttävät muiston hänen teoistaan. Jeesus ja pyhimykset esiintyvät usein kulttuuriheeroksen asemassa nimenomaan kansanomaisessa uskonnollisessa elämässä, mikä osoittaa tämän jumalatyypin produktiivisuutta.
Tiedeoppi
Tiedeoppi () oli filosofi Johann Gottlieb Fichten teoksissa filosofian korvannut nimitys tieteelle, jonka tuli toimia kaiken kokemuksen perustana. Fichte katsoi, että filosofia oli käsitteenä vanhahtava. Tiedeoppi erosi filosofiasta juuri siinä, että se oli löytänyt sen tiedon vakaan perustan, jota filosofia oli aina etsinyt. Fichte jakoi tiedeopin teoreettiseen filosofiaan, johon kuului filosofian perusteiden tutkimus, ja käytännölliseen filosofiaan, johon kuului sen tutkiminen, miten ihmiskunta voi siirtyä järjen ohjaamaan aikakauteen.
Fichte käytti termiä muun muassa teoksissa "Ueber den Begriff der Wissenschaftslehre" (1794), "Tiedeopin perusta" ("Grundlage der gesammten Wissenschaftslehre", 1794/1795), "Wissenschaftslehre nova methodo" (luentoja vuosilta 1796-1799, julkaistu myöhemmin) ja "Das System der Sittenlehre nach den Principien der Wissenschaftslehre" (1798).
Koulupsykologi
Koulupsykologi on koulunkäyntiin ja oppimiseen liittyvien asioiden parissa työskentelevä psykologi. Valtaosa koulupsykologeista työskentelee peruskoulussa erityisesti ala-asteikäisten kanssa, mutta viime aikoina on jonkin verran palveluja laajennettu lukioiden puolelle.
Suomessa ei voi erikoistua koulupsykologiksi, kuten esimerkiksi Sveitsissä, vaan kaikilla laillistetuilla psykologeilla on mahdollisuus toimia koulupsykologeina. Koulupsykologeille on tarjolla erilaisia täydennyskoulutuksia. Koulupsykologit ovat terveydenhuollon alaisia työntekijöitä, joten heitä koskee samat säädökset kuin muitakin terveydenhuollon työntekijöitä.
Koulupsykologiset kysymykset ovat olleet keskeisiä psykologiatieteen alkuvaiheista saakka. Yhdysvalloissa perustettiin lasten oppimisvaikeuksiin keskittyvä klinikka jo vuonna 1896, ja Ranskassa Alfred Binet ja Theophile Simon aloittivat ensimmäisen älykkyystestin kehittämisen vuonna 1904 opetusviranomaisten pyynnöstä koulun tarpeita varten.
Suomessakin juuri kouluissa koettu avun tarve oli syynä kasvatus- ja perheneuvolatoiminnan käynnistämiseen 1920-luvulla. Suomen ensimmäinen varsinainen koulupsykologi Erkki Aho aloitti työnsä Lahdessa 1960-luvulla, ja esimerkiksi Helsingissä koulupsykologitoiminta alkoi jo 1970-luvun alkupuolella. Sen sijaan esimerkiksi Jyväskylässä, Oulussa ja Turussa koulupsykologitoiminnan eriyttäminen muista palveluista alkoi vasta 2000-luvun taitteessa. Monissa pienissä kunnissa kasvatus- ja perheneuvolan tai terveyskeskuksen psykologi on edelleen ainoa asiantuntijataho lasten ja nuorten psykososiaalisissa ja oppimiseen liittyvissä asioissa.
Koulupsykologin vastaanottohuone voi olla koululla tai jossain muualla (esimerkiksi terveyskeskuksessa, virastotalossa). Koulupsykologin keskeisiin työtehtäviin kuuluu oppimisvaikeuksien ja -vahvuuksien arviointi, suositukset opetusmuodoista, tunne-elämän arvioinnit ja jatkohoitosuositusten tekeminen, työskentely oppilashuoltotiimeissä, opettajien ja avustajien konsultointi ja neuvonta sekä mahdollisesti esimerkiksi kriisityö kouluissa. Työtehtävien kirjo on siis varsin laaja ja mielenkiintoinen. Koulupsykologin tärkeimpiä yhteistyökumppaneita ovat oppilaiden perheet, opettajat, erityisopettajat, terveydenhoitajat, koulu- ja sivistystoimen johtajat, sosiaalitoimi, perheneuvola ja muut kunnan psykologit (esimerkiksi terveyskeskuspsykologi, lastenpsykiatriset poliklinikat).
Maliq
Maliq on kaupunki itäisessä Albaniassa. Se on osa Korçën maakuntaa. Vuoden 2004 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 5 361 asukasta ja 1 388 perhettä.
Maliqista on 100 kilometriä Tiranaan, 11 kilometriä Korçëen ja 24 kilometriä Kreikan rajalle.
Kaupunki on kolmen vuoren, "Kodra e Murrizit, Kodra e Marjanit and Hij' e Korbit", välissä 820 metrin korkeudessa ollen yksi Albanian korkeimmalla sijaitsevista kaupungeista.
Turun yliopiston ylioppilaskunta
Turun yliopiston ylioppilaskunta (TYY) on julkisoikeudellinen yhteisö, johon kuuluvat kaikki Turun yliopistossa perustutkinto-opiskelijat automaattisesti. Jäsenyys on pakollinen tutkintoa suorittaville, jatko-opiskelijat voivat halutessaan liittyä TYYn jäseneksi.
TYY on perustettu vuonna 1922, ja se liittyi Suomen ylioppilaskuntien liittoon vuonna 1927. Se on Suomen kolmanneksi suurin ylioppilaskunta. Jäseniä TYYssä on yhteensä noin 15 000. Toimintaa sillä on Turussa, Raumalla ja Porissa.
Vuonna 2010 TYY ja Turun kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta yhdistyvät Turun yliopiston ja Turun kauppakorkeakoulun yhdistymisen myötä.
Turun yliopiston ylioppilaskunta toteuttaa edunvalvontaa koulutus-, sosiaalipoliittisissa ja kansainvälisissä asioissa sekä yliopistolla, kaupungissa että valtakunnallisella tasolla. Se myös tarjoaa jäsenilleen opiskelija-, kulttuuri- ja liikuntapalveluita sekä alayhdistyksilleen järjestö- ja tukipalveluita. Ylioppilaskunta omistaa muun muassa enemmistön yliopistoalueella ruokala- ja kahvilatoimintaa järjestävästä Unica Oy:stä.
Ylioppilaskunta on vuodesta 1931 lähtien julkaissut Turun ylioppilaslehteä.
Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallitus valitaan vuosittain joulukuussa kalenterivuodeksi. Sääntöjen mukaan hallitukseen kuuluu puheenjohtaja sekä viidestä seitsemään hallituksen jäsentä. Vuonna 2018 hallitukseen kuuluu puheenjohtaja Inari Harjuniemi ja kuusi muuta hallituksen jäsentä.
Turun yliopiston ylioppilaskuntaan kuuluu lukuisia järjestöjä: ainejärjestöjä, aatteellisia yhdistyksiä ja osakuntia sekä erilaisia harrasteyhdistyksiä. Vuonna 2017 ylioppilaskunnan toimii 152 järjestöä.
Ainejärjestöt
Osakunnat
Haunia
Haunia on kylä Satakunnan Porin kaupungissa ja entisen Lavian kunnassa. Kylä sijaitsee Karhijärven pohjoispuolella. Lavian keskustaajamasta matkaa on noin seitsemän kilometriä länteen päin. Hauniassa asuttiin jo kivikaudella, jolloin Riihonlahti oli yhteydessä Suomenlahteen. Nykyinen asutus alkoi muodostua kun karkkulainen Huida rakensi uudistalon Karhijärven rannalle Riihonlahden länsipuolelle 1649. Seuraavaksi Riihonlahden yli tuli Varheenmaa, joka rakensi Huidasta noin neljän kilometrin päähan talonsa.
Sagan prefektuuri
Sagan prefektuuri () sijaitsee Kyūshūn saarella Japanissa. Sen pääkaupunki on Saga.
Saga sijaitsee Kyushun luoteisnurkassa ja se on saaren pienin prefektuuri. Sagan naapuriprefektuurit ovat Nagasaki idässä ja Fukuoka lännessä. Muilta sivuilta sitä reunustavat Genkain ja Ariaken meret.
Prefektuurissa sijaitsee 10 kaupunkia.
Prefektuurissa vallitsee lauhkea ilmasto ja sen vuoden keskilämpötila on 16 °C.
Sagan prefektuurin alue tunnettiin ennen Hizenin provinssina. Sen nykyiset rajat vakiintuivat paikoilleen vuonna 1883.
Prefektuurin taloutta hallitsevat maa- ja metsätalous sekä rannikolla kalastus. Yleisiä tuotannon kohteita ovat naudanliha, sipulit ja mansikat. Prefektuuri on Japanin suurin mochigomen ja kasvihuoneessa kasvatettujen mandariinien tuottaja. Suurimmat vientikohteet ovat Pohjois-Amerikka ja Länsi-Eurooppa.
Prefektuurissa sijaitsevat muun muassa Karatsun linna sekä Yayoi-kaudelta jäljelle jäänyt Yoshinogarin kylä.
Schokland
Schokland oli saari Alankomaiden Zuiderzeessä. Se lakkasi olemasta saari vuonna 1942, kun Noordoostpolderin alue kuivattiin. Saaren muoto näkyy polderin korkeammissa osissa ja entisissä rantapenkoissa.
Schokland oli asuttuna rautakaudelta asti, ja se oli keskiajalla suosittua asutusaluetta, mutta 1800-luvulle mennessä merenpinnan nousu oli tehnyt tulvista liian yleisiä. Enää kolme korkeinta huippua oli asuttuina: Emmeloord, Molenbuurt ja Middelbuurt. Vuoden 1825 tulvat tuotti suurta tuhoa, ja vuonna 1859 hallitus määräsi viimeiset asukkaat jättämään Schoklandin.
Nykyisin Schokland on tärkeä arkeologinen kohde ja Unescon maailmanperintökohde. Middelbuurtin kirkosta vuonna 1947 tehty museo esittelee alueen asutusta esihistoriallisista ajoista alkaen.
Korçën piirikunta
Korçën piirikunta () oli yksi Albanian 36:sta piirikunnasta vuoteen 2000 saakka, jolloin se lakkautettiin. Se kuului Korçën prefektuuriin, joka vastaa nykyistä Korçën maakuntaa. Piirikunnan pinta-ala oli 1 752 neliökilometriä ja vuoden 2001 väestönlaskennassa siellä oli 143 499 asukasta.
Piirikuntaan kuuluivat seuraavat kunnat: Drenovë, Gorë, Korçë, Lekas, Libonik, Liqenas, Pustec, Maliq, Mollaj, Pirg, Pojan, Qendër Bulgarec, Vithkuq, Voskop, Voskopojë ja Vreshtaz. Pääkaupunkina toimi Korçë.
Rietveld-Schröder-talo
Rietveld-Schröder-talo on arkkitehtonisesti merkittävä entinen yksityisperheen asuintalo Utrechtissä, Alankomaissa. Sen piirsi vuonna 1924 arkkitehti Gerrit Rietveld Schröderin perheen kodiksi. Rouva Schröder tilasi talon ”mieluiten ilman seiniä”. Talo on yksi parhaista säilyneistä De Stijl -arkkitehtuurin mallikappaleista.
Kaksikerroksinen rakennus on tehty talorivin päähän, mutta se ei millään lailla yritä sitoutua naapureihinsa. Ulkopinta muodostuu valkoisista, harmaista ja värillisistä sekä lasisista suorakaiteista, jotka näyttävät liukuvan toistensa päälle. Vaikutelma on saatu aikaan muun muassa tekemällä useita parvekkeita.
Alakerran tilajako on varsin perinteinen: portaikko keskellä ja sen ympärillä keittiö ja kolme asuinhuonetta, joita voi käyttää joko makuu- tai olohuoneina. Yläkerran arkkitehti halusi jättää vessaa ja kylpyhuonetta lukuun ottamatta yhtenäiseksi tilaksi, mutta rouva Schröder halusi liikuteltavat väliseinät. Paneeleita liu’uttamalla yläkerta voi saada lukemattomia erilaisia muotoja, joita perhe toteutti lasten muuttaessa yksi toisensa jälkeen kotoa. Rouva Schröder asui talossa kuolemaansa vuonna 1985 asti. Sen jälkeen talo on ollut museona. Talo on Unescon maailmanperintökohde.
Karhijärvi
Karhijärvi on järvi Porin kaupungissa, entisessä Lavian kunnassa. Karhijärven pinta-ala on 33,35 neliökilometriä, joten se on pinta-alaltaan Suomen 105. suurin järvi ja Satakunnan maakunnan kolmanneksi suurin järvi. Karhijärvi kuuluu Karvianjoen vesistöalueeseen. Karhijärvi on tunnettu myös suomalaisista eurokolikoista. Yhden euron kolikon kansallisella puolella on kuvattuna Karhijärvi ja sen viereinen Lavijärvi, joiden yli lentää kaksi laulujoutsenta.
Vedenpinnan korkeustaso Karhijärvessä on 52,1 m. Korkeustason vaihteluväli on 51,20–52,35 m. Säännöstelypato sijaitsee Lavian Myöntäjässä. Karhijärven suurin pituus itä–länsisuunnassa on noin 14 kilometriä. Järvessä on useita pieniä saaria, mutta sen vesialue on kuitenkin varsin avointa. Rantaviivaa järvellä on noin 75 kilometriä.
Huomattavin Karhijärveen laskeva vesistö on sen koilliskulmaan tuleva, Kankaanpään Kuninkaanlähteestä alkava vesireitti. Siihen laskee myös muutamia pienempiä pohjoisesta ja idästä tulevia jokia ja puroja. Karhijärvi laskee länsipäästään Myöntäjän- eli Lassilanjokea myöten Noormarkun Lassilassa sijaitsevaan Inhottujärveen, joka puolestaan laskee Selkämereen kahta reittiä, eteläisempää Noormarkunjokea ja pohjoisempaa Pomarkunjokea myöten.
Tuurin rautatieasema
Tuurin rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Tuurin kylässä Alavuden kaupungissa rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Tuurin kyläkaupan pysäköintialueen vieressä, ja siellä pysähtyvät kaikki rataosalla liikennöivät taajamajunat. Nykyisin liikennepaikka luokitellaan seisakkeeksi, sillä pysähtymispaikka on siirretty vanhan asemarakennuksen kohdalta puolisen kilometriä Alavuden suuntaan.
Vanhan asemarakennuksen eteen on tuotu höyryveturi ja kaksi vanhaa junanvaunua, joihin on tehty motelli. Museovirasto on luokitellut Tuurin rautatieaseman Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Karjalan Sanomat
Karjalan Sanomat on Petroskoissa yhtenä päivänä viikossa ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Se on ainoa Venäjällä ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Lehti on perustettu vuonna 1920.
Lehti on historiansa aikana ilmestynyt nimillä "Karjalan Kommuuni" (1920–1923), "Punainen Karjala" (1923–1937), "Sovetskoi Karelija" (1938–1940), "Totuus" (1940–1955), "Leniniläinen totuus" (1955–1957) ja "Neuvosto-Karjala" (1957–1991). Muuten lehti on ollut aina suomenkielinen, mutta vuosina 1938–1940 ilmestynyt "Sovetskoi Karelija" painettiin tuolloin käytössä olleella karjalan kirjakielellä (ns. bubrihinkarjala), jota kirjoitettiin kyrillisin aakkosin.
Nykyinen päätoimittaja on Mikko Nesvitski. Toimitus sijaitsee Petroskoin keskustassa Titovinkadulla samassa rakennuksessa karjalankielisten Oma Mua ja Vienan Karjala -lehtien, vepsänkielisen Kodima-lehden ja lastenlehti Kipinän kanssa. Lehteä kustantaa Periodika-kustantamo.
Lehti ilmestyy kerran viikossa 16-sivuisena ja tabloid-kokoisena.
Beemster
Beemster on kunta ja polderi Pohjois-Hollannissa. Pinta-alaa kunnalla on 72,08 neliökilometriä, josta vettä on 1,55 km². Kunnassa oli vuoden 2011 alussa 8 573 asukasta.
Se oli Alankomaiden ensimmäinen polderi: alue, joka vallattiin järven alta viljelykäyttöön pumppaamalla vesi pois tuulimyllyjen pyörittämillä pumpuilla. Beemsterin polderi kuivattiin vuosien 1609 ja 1612 välillä. Sen maankäyttö on säilynyt noilta ajoilta: pellot, kanavat, tiet ja asutus on aseteltu renessanssin parhaiden suunnitteluperinteiden mukaan. Alue on Unescon maailmanperintökohde. Se valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1999.
Mulgin rata
Mulgin rata () on vuosina 1897–1973 käytössä ollut kapearaiteinen Viron rataverkon rautatie. Sitä kutsutaan myös pääteasemien mukaisesti Viljandi–Mõisaküla-radaksi (). Rata oli 45,8 kilometriä pitkä.
Telč
Telč () on kaupunki Määrissä Tšekin tasavallassa. Vuonna 2009 siellä oli 5 714 asukasta. Kaupungissa on linna ja joukko hyvin säilyneitä kaupunkitaloja renessanssiajalta; sen keskusta on Unescon maailmanperintökohde.
Telč perustettiin legendan mukaan 1100-luvun vaihteessa, mutta laajentua kaupunki alkoi 1300-luvun puolivälissä paikalle jossa oli varhaisempaa asutusta. Kaupungin muurit ja Neitsyt Marian ylösnousemuksen kirkko ovat goottilaista tyyliä. Vuoteen 1945 pääosa kaupungin väestöstä oli saksankielisiä.
Vuonna 1979 Werner Herzog kuvasi elokuvan "Woyzeck" Telčissä.
Riivaajat
Riivaajat () on Fjodor Dostojevskin romaani vuodelta 1872. Se on filosofis-poliittinen romaani, jossa Dostojevski kritisoi vallankumouksellisia utopisteja ja heidän toimintamallejaan.
Romaani kuvaa elämää Venäjän keisarikunnassa 1800-luvun lopulla. Vallankumousmielialan noustessa Venäjällä vastakkaiset ideologiat törmäävät toisiinsa. Dostojevski kritisoi sekä vasemmistolaisia demonisista ideoistaan että konservatiiveja kyvyttömyydestään käsitellä muita ajatuksia ja näiden sosiaalisia vaikutuksia.
Kirjassa on neljä päähenkilöä, joiden avulla Dostojevski kuvaa Venäjän poliittista kaaosta 1800-luvun loppupuolella. Nämä henkilöt ovat Verhovenski, Šatov, Stavrogin ja Kirilov.
Suom. Lea Pyykkö 1982, Karisto.
Škocjanin luolat
Škocjanin luolat ovat karstimaahan syntyneitä luolia Sloveniassa, noin 20 km Triestestä. Luolaketju on viisi kilometriä pitkä ja kokonaissyvyydeltään 200 metriä. Siihen kuuluu useita maanalaisia vesiputouksia, tippukiviä, yksi maailman suurimmista yhtenäisistä luolista ja useita doliineita eli luolia, joiden katto on romahtanut. Škocjanin luolasto on Unescon maailmanperintökohde.
Arkeologiset löydöt osoittavat että luolissa on asuttu kivikauden keskivaiheilta asti. Luolista on merkintöjä myös antiikin kreikkalaisten kirjoituksissa.
Grand Rapids
Grand Rapids voi tarkoittaa seuraavia paikkakuntia:
Songs
Songs on Regina Spektorin toinen albumi. Se on, kuten edeltäjänsäkin, Spektorin omakustannelevy, joka on nauhoitettu yhtenä päivänä. Spektor ja ystävänsä Joe Mendelson (Antenna Studios, NYC) nauhoittivat 17 laulua, joista kaksitoista päätyi tälle levylle. Spektor sanookin levynsä kansilehdellä, ettei levyn nauhoittaminen ja julkaiseminen omakustanteena olisikaan ollut mahdollista ilman Mendelsonia. Levyä on saatavilla ainoastaan Spektorin keikoilta sekä yhdysvaltalaisesta Internet-kaupasta.
Spektor neuvoo kuuntelijaansa levyn kansilehdellä: "When you are listening to this disk, try to think you are in on a secret..."
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut, soittanut ja laulanut Regina Spektor.
Avantasia
Avantasia on Edguyn laulajan Tobias Sammetin sinfoniseksi power metaliksi luokiteltu musiikkiprojekti.
Keväällä 1999 Tobias Sammet alkoi kirjoittaa ylös ideoitaan useiden vierailevien muusikoiden tähdittämästä metallioopperasta. Saatuaan Edguyn "Theater of Salvation" -kiertueen päätökseen hän ryhtyi toteuttamaan suunnitelmaansa ja värväsi mukaan tunnettuja muusikoita kuten Kai Hansenin (Gamma Ray) ja entisen Helloween-laulaja Michael Kisken. Esimakua saatiin EP:n "Avantasia" muodossa vuonna 2000. Projektin ensimmäinen täyspitkä albumi, "The Metal Opera", julkaistiin vuonna 2001 ja sitä seurasi "The Metal Opera Part II" vuotta myöhemmin. Albumit kertovat tarinan 1600-luvun dominikaanimunkista Gabrielista.
Joulukuussa 2006 Sammet ilmoitti työstävänsä uutta tarinaa. 16. marraskuuta 2007 julkaistiin kaksiosainen EP "Lost in Space" ja kokopitkä albumi "The Scarecrow" ilmestyi tammikuussa 2008. Rocklegenda Alice Cooper vierailee levyllä kappaleessa ”The Toy Master”. Vuonna 2010 ilmestyivät samanaikaisesti albumit "The Wicked Symphony" ja "Angel of Babylon", jotka ovat jatkoa "The Scarecrow’n" tarinalle.
Yhtye oli vuonna 2016 ehdokkaana edustamaan Saksaa Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan Mystery of a Blood Red Rose.
Avantasia esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa Tuska-festivaaleilla perjantain pääesiintyjänä 1.7.2016.
Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories
Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories on Regina Spektorin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 16. tammikuuta 2006. Se sisältää musiikkia hänen kolmelta aikaisemmalta levyltään. Levy on julkaistu alun perin Isossa-Britanniassa, koska Spektorin kahta ensimmäistä levyä ei ole koskaan ollut siellä saatavilla. Spektor kiittääkin levyn kansilehdellä juuri englantilaisia ystäviään.
Kyseessä on CD-DVD-yhdistelmälevy, jonka tekee lisäksi omalaatuiseksi kansivihko. Sen on kuvittanut Julie Morstad, ja jokaisen sivun kuvaan on liitetty lainaus Spektorin sanoituksista. Kansivihko itsessään on siis fanille näkemisen arvoinen.Kansivihko sisältää Julie Morstadin kuvittamia sivuja, joihin on liitetty Spektorin kappaleiden lainauksia. Kuvitus on mustavalkoista ja ohutviivainen kynänjälki sopii hienosti levyn tunnelmaa. Seuraavassa otteita kansivihko lainauksista:
Sanoituksia voisi kuvailla jopa runollisiksi ja yhdistettäessä ne Morstadin omintakeiseen kuvitusjälkeen, kansilehti todella on mielenkiintoinen.
Spektor itse kertoo kansilehden "esipuheessa" hieman levyn historiasta. Osa tämän levyn kappaleista on tehty hänen ollessaan 18-vuotias, osa hieman myöhemmin. Hänen mukaansa tuntuu kuin näiden kappaleiden tekemisestä olisi valtavan kauan aikaa, mutta hän on onnellinen, että nämä nuoren Reginan tekemät kappaleet ovat olemassa. Hän vertaa kappaleiden olemassaoloa vanhoihin valokuviin, kirjeisiin tai päiväkirjoihin, joiden pariin voi vanhempana palata. Näin ollen hän sanookin ""So this record is for you and me both. Maybe sometimes we will liket it, and sometimes not, but it's being offered with the best intentions..."" (Regina Spektor, Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories -levyn kansivihkossa).
My Story
My Story on Ayumi Hamasakin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2004.
"My Story" nousi Oriconin albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla 43 viikkoa. Albumia on myyty yli miljoona kappaletta.
Albumilta on julkaistu singlet ”Moments”, ”Inspire” ja ”Carols”.
Albumista on julkaistu kaksi eri versiota, pelkkä CD sekä CD:n ja DVD:n sisältävä versio. Molempien versioiden CD:llä on samat kappaleet, mutta jälkimmäisessä versiossa on mukana myös DVD, jolla on sekä musiikkivideoita että "näin tehtiin" -videoita albumin kappaleista.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki
Kappaleen 1 on säveltänyt CMJK. Kappaleet 2 ja 15 on säveltänyt Kazuhito Kikuchi (). Kappaleet 3, 4 ja 14 on säveltänyt BOUNCEBACK. Kappaleet 5, 16 ja 17 on säveltänyt CREA. Kappaleen 6 on säveltänyt Raita Ikemoto. Kappaleet 7, 8, 9, 10 ja 13 on säveltänyt Tetsuya Yukumi. Kappaleen 11 on säveltänyt Tomoya Kinoshita ja kappaleen 12 HΛL.
Kappaleet 1, 7, 8 ja 11 on sovittanut CMJK. Kappaleen 2 on sovittanut Tasuku. Kappaleet 3, 4, 12, 13, 14 ja 15 on sovittanut HΛL. Kappaleen 5 on sovittanut CREA. Kappaleen 6 ovat sovittaneet CMJK ja Takahito Izutani. Kappaleet 9, 10 ja 16 on sovittanut HIKARI. Kappaleen 17 on sovittanut Kotaro Kubota.
Rob Blake
Rob Bowlby Blake (s. 10. joulukuuta 1969 Simcoe, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Viimeisen kautensa 2009–2010 hän pelasi NHL:ssä San Jose Sharksin puolustajana.
Rob Blake aloitti vuonna 1990 Los Angeles Kings -joukkueessa, jossa hän pelasi 12 kautta. Sinä aikana hän pääsi Stanley Cup -finaaliin vuonna 1993, häviten Montreal Canadiensille. Hänen paras NHL-kautensa oli 1993–1994, jolloin hän teki 68 pistettä. Blakesta tuli yllättäen Kingsien kapteeni, kun St. Louis Blues osti Wayne Gretzkyn. Vuonna 2001 Blake siirtyi Colorado Avalancheen ja voitti Stanley Cupin samana vuonna.
20. lokakuuta 2005 Rob Blake sai tietää, että Colorado ei käytä optiota häneen 2006–2007 NHL-kaudella, jolloin hän pääsi vapaille markkinoille kesällä 2006. Hän liittyi takaisin entiseen joukkueeseensa Los Angeles Kingsiin kahdeksi vuodeksi 1. heinäkuuta 2006. Blake siirtyi vapaana agentti San Jose Sharksiin heinäkuussa 2008.
Blake valittiin Kanadan jääkiekkojoukkueeseen talviolympialaisissa 1998 ja 2002, jossa Kanada voitti kultaa. Hänet valittiin pelaamaan Kanadalle myös 2006 talviolympialaisissa.
Blakella ja hänen vaimollaan Brandyllä on kaksi lasta, Jack ja Brooke. Vuonna 2014 Blake valittiin Hockey Hall of Fameen. Los Angeles Kings jäädytti hänen numeronsa tammikuussa 2015.
Blake on pelannut Kanadan joukkueessa:
Koripallo olympialaisissa
Koripallo on ollut mukana kesäolympialaisten kilpailuohjelmassa virallisena lajina vuoden 1936 Berliinin olympialaisista lähtien. Näytöslajina se oli ollut jo vuoden 1904 St. Louisin kisoissa. Naisten sarja oli ensi kertaa mukana 1976 Montrealissa. Menestynein maa olympialaisten koripallotapahtumissa on Yhdysvallat.
Davor Šuker
Davor Šuker (s. 1. tammikuuta 1968 Osijek, Jugoslavia) on kroatialainen pelaajauransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Häntä pidetään yleisesti yhtenä Kroatian kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Vuodesta 2012 lähtien hän on toiminut Kroatian jalkapalloliiton puheenjohtajana.
Šuker johdatti Kroatian pronssille vuoden 1998 MM-kisoissa. Hän voitti kisojen maalikuninkuuden kuudella maalillaan. Šuker valittiin myös turnauksen toiseksi parhaaksi pelaajaksi. Samana vuonna hän sijoittui Fifan vuoden pelaaja -äänestyksessä kolmanneksi ja Kultainen pallo -äänestyksessä toiseksi.
Vuonna 2012 Šuker nimitettiin Kroatian jalkapalloliiton (HNK) puheenjohtajaksi. Hänet valittiin neljän vuoden jatkokaudelle huhtikuussa 2014.
Šuker edusti vuosina 1984–1991 silloisessa Jugoslaviassa Osijekia ja Dinamo Zagrebia. Vuonna 1991 Šuker siirtyi Espanjaan Sevillaan ja sieltä vuonna 1996 Real Madridiin. Šuker saavutti Real Madridin riveissä Espanjan-mestaruuden vuonna 1997 sekä Mestarien liigan voiton ja Intercontinental Cupin voiton vuonna 1998. Vuosina 1999–2003 hän edusti vielä englantilaisia Arsenalia ja West Hamia sekä saksalaista 1860 Müncheniä.
Šuker pelasi Jugoslavian maajoukkueessa vuonna 1991 kaksi ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Jugoslaviaa vuoden 1990 MM-kisoissa. Šuker oli myös mukana Jugoslavian nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa vuonna 1987. Kroatian maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1990–2002 69 ottelua ja teki niissä 45 maalia. Šuker on Kroatian maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Hän edusti Kroatiaa vuoden 1998 MM-kisojen lisäksi vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 2002 MM-kisoissa.
Proomu
Proomu on tasapohjainen, raskaan tavaran kuljetukseen rakennettu laiva. Proomuja käytetään pääasiassa joki- ja kanavareiteillä. Useimmat proomut eivät ole omalla käyttövoimalla liikkuvia, vaan niitä liikutetaan joko hinaajalla työntämällä tai vetämällä. Kanavissa kulkevat proomut kamppailivat teollisen vallankumouksen alussa rautateiden kanssa arvolastien kuljetuksessa, mutta hävisivät nopeuden, kulujen ja reittien joustavuuden vuoksi. Nykyaikana proomuja käytetään irtotavaran kuljetukseen, sillä proomujen kustannukset ovat hyvin alhaiset. Proomuja käytetään myös hyvin painavien ja massiivisten kuormien kuljetuksessa. New Yorkissa proomuja käytetään jätteiden kuljetukseen niiden pienempien hiilidioksidipäästöjen vuoksi ja niillä pyritään vähentämään tieliikennettä.
Proomutyyppejä:
Bud Grant
Harry Peter ”Bud” Grant (s. 20. toukokuuta 1927 Superior, Wisconsin) on yhdysvaltalainen Pro Football Hall of Fameen päässyt entinen amerikkalaisen jalkapallon päävalmentaja. Hän valmensi NFL:ssa Minnesota Vikings -joukkuetta sen toisena (1967–1983) ja neljäntenä (1985) päävalmentajana.
Bud Grantia pidetään yhtenä urheilullisesti monipuolisimmista valmentajista, jotka ovat toimineet päävelmentajana NFL:ssa. Grant pelasi Minnesotan yliopiston joukkueessa amerikkalaista jalkapalloa, koripalloa ja baseballia. Lähdettyään yliopistosta Grant siirtyi vuonna 1949 pelaamaan ammattilaisena koripalloa Minneapolis Lakers -joukkueessa NBA:ssa. Kahden kauden aikana hän pelasi 2,6 pisteen per peli keskiarvolla.
Philadelphia Eagles varasi Grantin 1950 NFL:n värväystilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella. Sílloista "end"-pelipaikkaa pelannut Grant oli kauden 1952 aikana toisena liigan syöttöjen vastaanottotilastossa. Hän vastaanotti 56 syöttöä, edeten 996 yardia ja tehden seitsemän touchdownia. Huippukauden jälkeen Grant siirtyi pelaamaan Canadian Football Leagueen Winnipeg Blue Bombersissa Kanadassa. Kolmasti liigan all star -miehistöön valitusta Bud Grantista tuli vuonna 1956 joukkueen päävalmentaja. Hän valmensi Blue Bombersin yhdentoista vuoden aikana kuusi kertaa liigan loppuotteluun ja voitti Grey Cupin neljästi.
Vuonna 1967 Grant siirtyi rajan toiselle puolelle valmentamaan NFL:n Minnesota Vikings -joukkuetta. Vuonna 1969 Grant vei joukkueen sen ensimmäiseen National Football Conferencen mestaruuteen ja Super Bowl -esiintymiseen, jonka joukkue hävisi Kansas City Chiefsiä vastaan. Vikings pääsi hänen alaisuudessa vielä kolmeen Super Bowliin, mutta joukkue hävisi joka kerta. Joka tapauksessa Grant oli ensimmäinen päävalmentaja, joka on esiintynyt neljästi Super Bowlissa. Grant lopetti valmentamisen kauden 1983 jälkeen, mutta palasi kaudeksi 1985 valmentamaan vielä yhden kauden. Lopettaessaan Bud Grant oli saavuttanut NFL:ssa 168 voittoa, mukaan lukien kymmenen playoffseissa, ja hänen voittoprosenttinsa runkosarjassa oli 62 %.
Bud Grant nimettiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1994. Lisäksi hänet on nimetty vuonna 1983 Canadian Football Hall of Fameen. Grant on edelleen tunnustettu ja kunnioitettu hahmo Minnesotan amerikkalaisen jalkapallon piireissä.
The Madcap Laughs
The Madcap Laughs on ensimmäinen Pink Floyd -yhtyeessä tunnetuksi tulleen Syd Barrettin sooloalbumeista. Vuonna 1970 julkaistu albumi koostuu kahtena edeltävänä vuotena työstetyistä kappaleista.
Vaikka Barrettin mahdollisesti huumeiden käytöstä johtunut käyttäytyminen ajoi muut Pink Floydin jäsenet erottamaan hänet yhtyeestä, toimivat vanhat soittajakumppanit Roger Waters ja David Gilmour "The Madcap Laughsin" tuottajina. Levyn tekeminen oli hankalaa, sillä Barrettilla oli vaikeuksia pysyä rytmissä ja toimia yhteistyössä muiden albumilla esiintyvien muusikkojen kanssa. Monet albumilla kuultavista lauluista nauhoitettiin etukäteen pelkällä Barrett ja kitara -yhdistelmällä.
"The Madcap Laughsilla" kuultava "Octopus" julkaistiin singlenä vuoden 1969 lopulla. Albumin kappaleita pidettiin yleisesti melko hyvinä, vaikka kriitikot kiinnittivätkin huomiota niiden nk. paljauteen. Kuten albumin nimikin viestii, sen sisältö käsittelee osaksi Barrettin tuolloista omaa henkistä tilaa.