hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Siunattu hulluus (romaani)
Siunattu hulluus on kuopiolaisen kirjailija Simo Puupposen eli Aapelin romaani, joka ilmestyi vuonna 1948. Sitä on luonnehdittu viisaaksi kertomukseksi ”meidän Herramme matkamiehistä ja heidän seikkailuistaan maailmassa, jossa hyviä on vähän, pahoja vielä vähemmän, mutta siunattuja hulluja laskematon määrä”.
Rummukaisen veljekset Ana ja Vilippus pitävät pikkuveljeään Elmeriä omituisena, koska tällä on tapana puhella eläimille, ja päättävät viedä tämän hullujenhuoneeseen. Hevosella kilpaa ajettuaan veljekset tutustuvat Verneriin, jonka kanssa juopotellaan ja tapellaan. Elmeri korjaa sammuneet veljensä rattaille ja matka jatkuu. Maalaistalon piika, Ruusu, herättää veljeksissä, varsinkin Elmerissä, tunteita. Väärinkäsityksen vuoksi miehet joutuvat vankilaan ja sieltä selvittyään he tapaavat muiden muassa vankikarkuri Lempisen ja mökin isäntä Jappo Husson. Tässä vaiheessa Ana ja Vilippus ovat jo kyllästyneet matkantekoon ja toisiinsakin. Lopulta Elmeri ratkaisee asian ilmoittamalla lähtevänsä takaisin kotiin, ja hullujenhuoneesta nähdään vain tienviitta.
Rummukaisen veljesten matkanteossa on samoja elementtejä kuin Maiju Lassilan "Tulitikkuja lainaamassa" -romaanissa. Yksinkertaiset maalaismiehet joutuvat tyhmyyttään ja väärinkäsitysten vuoksi harmillisiin tilanteisiin, osittain alkoholin myötävaikutuksella. Elmeri on kuvattu kylähulluksi myönteisessä valossa.
Rauni Mollberg ohjasi romaanin pohjalta vuonna 1975 samannimisen elokuvan, jonka pääosissa kolmena veljeksenä esiintyivät Mikko Nousiainen, Toivo Tuomainen ja Martti Kuosmanen. Elokuvan käsikirjoittivat Mollberg ja Panu Rajala. Elokuvassa Rummukaisen veljekset tekevät matkaa hevosen sijasta traktorilla filosofissävytteisiä keskusteluja käyden ja ihmisen omaa paikkaa etsien. Osan matkasta veljekset ajavat moottoritietä, jolloin liikennepoliisi pysäyttää heidät. Tutkija Silja Partanen on pitänyt "Siunatun hulluuden" elokuvasovitusta varhaisena suomalaisena road movie -tyyppisenä elokuvana.
Siunattu hulluus
Siunattu hulluus tarkoittaa seuraavia asioita:
Milorad Čavić
Milorad Čavić (, s. 31. toukokuuta 1984 Anaheim, Yhdysvallat) on serbialainen uimari.
Čavić syntyi Yhdysvalloissa ja osallistui vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä Jugoslavian edustajana. Hän voitti kultaa Dublinin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2003 100 metrin perhosuintimatkalla uudella maailmanennätysajalla 50,02 ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2006 hän voitti Helsingni lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Debrecenissä 2007 hän voitti lyhyen radan Euroopan-mestaruuden 50 ja 100 metrin perhosuinneissa. Hän voitti pitkän radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin perhosuinnissa Eindhovenissa 2008 ajalla 23,11.
Čavić oli lähellä murtaa Pekingissä 2008 yhdysvaltalaisen Michael Phelpsin unelman kahdeksasta kultamitalista. Čavić johti 100 metrin perhosuinnissa lähes koko matkan. Phelpsin viimeinen veto kurotti kuitenkin hänet Čavićin edelle sekunnin sadasosalla. Saman vuoden Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 100 ja hopeaa 50 metrin perhosuinnissa.
Rooman MM-kilpailuissa 2009 Čavić voitti kultaa 50 metrin perhosuinnissa ajalla 22,67.. 100 metrin perhosuinnissa hän teki välierässä maailmanennätyksen 50,01. Loppukilpailussa hän sai hopeaa ajalla 49,95 Michael Phelpsin voittaessa ME-ajalla 49,82.
Čavić voitti 100 metrin perhosuinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 51,45.
Pat Hingle
Martin Patterson "Pat" Hingle (19. heinäkuuta 1924 – 3. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Denverissä, Coloradossa, ja vanhemmat erosivat hänen ollessaan vasta varhaislapsuudessa.
Hingle loi sekä televisiossa että elokuvissa pitkän uran, joka alkoi jo 1940-luvulla. Tunnetuimpia elokuvia ovat "Norma Rae" (1979) ja "Batman" (1989); hän on Michael Goughin kanssa ainoa, joka esiintyi myös viimeksi mainitun kolmessa jatko-osassa. Hän näytteli myös monessa elokuvassa yhdessä Clint Eastwoodin kanssa, muun muassa "Hirttäkää heidät!" (1968) ja "Luotikuja" (1977).
Hingle esiintyi vuonna 1997 musikaalissa "1776". Hän oli vuodesta 1979 naimisissa Julia Wrightin kanssa, ja hänellä on edellisestä avioliitosta kolme lasta.
Hän kuoli leukemiaan 84-vuotiaana.
Siunattu hulluus (elokuva)
Siunattu hulluus on vuonna 1975 valmistunut Rauni Mollbergin ohjaama suomalainen televisioelokuva. Se pohjautuu Simo Puupposen (”Aapeli”) romaaniin "Siunattu hulluus". Elokuvan käsikirjoittivat Rauni Mollberg ja Panu Rajala. Pääosia kolmena veljeksenä näyttelevät Mikko Nousiainen, Toivo (Topi) Tuomainen ja Martti Kuosmanen.
"Siunattu hulluus" sai Telvis-kunniakirjan 1975..
Tarinaa kertoo yläkansakoulun opettaja Vilhelm Horsma, joka kirjoittaa muistelmiinsa Rummukaisten veljeksistä Anasta, Vilippuksesta ja Elmeristä. Horsma kertoo aluksi Rummukaisten perheestä yleensä ja myöhemmin veljesten retkestä ”hullujenhuoneelle”. Veljeksistä nuorinta, Elmeriä, pidetään hiljaisen ja poikkeavan luonteensa takia vähämielisenä, minkä takia Ana ja Vilippus lähtevät traktorin vetämällä kärryllä viemään häntä mielisairaalaan. Matkansa aikana he kohtaavat erinäisiä vastoinkäymisiä ja sattumuksia, muun muassa liikennepoliisin sekä sulavasuisen huijarin Lempisen, joka varastaa Anan takin veljesten nukkuessa.
Myöhemmin he pysähtyvät pienelle maatilalle lepäämään. Siellä Elmeri ja nuori piikatyttö, nimeltään Ruusu, ihastuvat toisiinsa. Maatilalta poliisipartio ottaa Anan ja Vilippuksen kiinni luullessaan heitä vankikarkureiksi tajuten erehdyksensä vasta poliisiasemalla. Sieltä päästyään veljekset kohtaavat Lempisen vielä kerran tämän ollessa nyt saarnaajana pienen kylän ladossa. Lempiselle takkivarkaudesta vihastunut Ana yrittää käydä häneen käsiksi, mutta Lempisen harras kuuntelijajoukko estää sen ja ajaa veljekset pakoon.
Päästessään vihdoin matkansa määränpäähän Ana ja Vilippus eivät saa sittenkään kerrotuksi sen varsinaista tarkoitusta retkeen jo kyllästyneelle Elmerille. Niinpä he lähtevätkin takaisin kotiin. Mukaansa he noutavat Elmerin uuden ihastuksen, Ruusun. Tarina päättyy Vilhelm Horsman loppusanoihin ja toteamukseen: ”Hyviä on vähän, pahoja vielä vähemmän, mutta meitä siunatusti hulluja on lukematon määrä.”
Kanal 9
Kanal 9 (suom. "Kanava 9") on ruotsalainen kaupallinen televisiokanava, jonka omistaa amerikkalaisen Discovery Communicationsin omistuksessa oleva Discovery Networks. Kanavan kohderyhmä on 30–59-vuotiaat, mikä on hiukan vanhemmalle ryhmälle suunnattu kuin Kanal 9:n sisarkanava Kanal 5.
Kanal 9 käyttää entisen televisiokanavan, ONE Televisionin lähetyskapasiteettia, tämä on aiheuttanut hiukan erimielisyyttä.
Kanava aloitti 25. helmikuuta 2007 klo 16.45 Royal Leaguen ottelulla FC Köbenhavnin vastaan Hammarby IF. Tämän jälkeen Kanal 9 esitti 79. Oscar-gaalan ja elokuvan Pianisti. Nykyisin ohjelmistossa on draamasarjoja, elokuvia, urheilua sekä dokumentteja.
Ensimmäisellä viikollaan kanavan katsojaluvut liikkuivat jääkiekko-otteluiden ansiosta yli 100 000 katsojan lukemissa. Maaliskuun 2007 katsojaennätys, 215 000 katsojaa saavutettiin, kun kanavalla esitettiin kaksi jääkiekko-ottelua. Suurimmat katsojaluvut, yli 865 000 Kanal 9 sai kuitenkin, kun toisella puoliajalla Ruotsin ja Tanskan välisessä EM-karsintaottelussa eräs tanskalainen fani hyökkäsi pelaajan kimppuun.
Moodswinger
Moodswinger on elektroninen kaksitoistakielinen sitra, johon on lisätty kolmas silta, jonka avulla soittaja voi tuottaa sellaisia äänenvärejä ja yläsäveliä, joita tavanomaisilla kielisoittimilla ei saa. Soittimen on tehnyt vuonna 2006 kokeellisten soittimen suunnittelija Yuri Landman noise punk -yhtye Liarsille.
Soittimen kielten viritys on seuraava: E-A-D-G-C-F-A#-D#-G#-C#-F#-B
Jukka Raitanen (albumi)
Jukka Raitanen on suomalaisen laulaja Jukka Raitasen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1990 sekä 21 kappaleen CD:nä että 28 kappaleen tupla-LP:nä ja kasettina.
Chuck Harmon
Charles Byron ”Chuck” Harmon (s. 23. huhtikuuta 1924) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Washingtonissa, Indianassa, ja aloitti MLB-uransa ennen 1950-luvun puoliväliä.
Toledon yliopistolla baseballin ohella koripalloa pelannut Harmon oli ensimmäinen Cincinnati Redlegsissä pelannut afroamerikkalainen urheilija. Harmon pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 17. huhtikuuta 1954. Hän pelasi myöhemmin St. Louis Cardinalsissa ja Philadelphia Philliesissä.
Harmon teki MLB-vuosiensa aikana seitsemän kunnaria ja 289 lyötyä juoksua.
Sheldon Harnick
Sheldon Mayer Harnick (s. 30. huhtikuuta 1924) on yhdysvaltalainen sanoittaja.
Harnick varttui Chicagossa ja vietti nuoruudessaan kolme vuotta Yhdysvaltain armeijassa. Armeijan jälkeen hän pääsi opiskelemaan musiikkia Chicagon Northwestern Universityyn, josta valmistui vuonna 1949. Vuoden 1950 tienoilla hän muutti New Yorkiin.
Hän teki säveltäjä Jerry Bockin kanssa yhteistyössä lukuisissa musikaaleissa. Heidän ensimmäinen yhteinen musikaalinsa oli vuoden 1958 "The Body Beautiful". Seuraavana vuonna heidän näytelmänsä "Fiorello!" palkittiin Tony-, Pulitzer- ja New York Drama Critics’ Circle -palkinnoilla. Vielä menestyneemmäksi tuli vuoden 1964 "Viulunsoittaja katolla" (engl. "Fiddler on the Roof"), joka voitti yhdeksän Tonya ja lukuisia muita palkintoja. Muihin Bockin ja Harnickin musikaaleihin kuuluvat "She Loves Me" (1963), "The Apple Tree" (1966) ja heidän viimeiseksi tuotoksekseen jäänyt "The Rothchilds" (1970).
Harnick on kirjoittanut englanninkieliset sanoitukset useisiin tunnettuihin ulkomaisiin teatterinäytelmiin ja oopperoihin, kuten Franz Lehárin "Iloiseen leskeen" (1977), Michel Legrand’n "Cherbourgin sateenvarjoihin" ja Georges Bizet’n "Carmeniin" (1981). Hän on sanoittanut myös muun muassa Jack Beesonin ("Captain Jinks of the Horse Marines", 1975), Richard Rodgersin ("Rex", 1976) ja Thomas A. Shepardin ("Love in Two Countries", 1991) musiikkia. Hän kirjoitti Cy Colemanin kanssa tunnussävelmät elokuviin "Sydäntenmurskaaja" (1972) ja "Riemuloma Riossa" (1984).
Harnick valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1971.
Jarmo Laitinen
Jarmo Tapio Laitinen (s. 20. kesäkuuta 1954 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja nykyinen koripallovalmentaja.
Laitinen pelasi ja valmensi pitkään Tampereen Pyrinnössä, joka nosti hänen pelipaitansa kattoon tammikuussa 2018. Vuonna 2018 hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Pelaajaurallaan Laitinen pelasi 279 SM-sarjaottelua tehden niissä 3 737 pistettä. Hänen edustamiaan joukkueita olivat HNMKY, Playhonka ja Pyrintö. Hän voitti Suomen mestaruuden Playhongan riveissä vuonna 1979. Laitinen pelasi myös yliopistokoripalloa Yhdysvalloissa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi 63 ottelua, joissa pisteitä kertyi 214. Hän on historian nuorin pelaaja, joka on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa.
Laitinen on valittu kahdesti vuoden valmentajaksi. Pääsarjatasolla hän on Korihaiden ja Pyrinnön lisäksi valmentanut Kankaantaan Kisassa ja Lappeenrannan Namikassa. Hän on toiminut valmentajana myös useissa nuorten maajoukkueissa. Yhteensä Laitinen on valmentanut pääsarjatasolla 18 kautta ja yli 600 ottelua. Kaudella 2013–2014 hän toimi Pyrinnön valmennuksen konsulttina. Kaudella 2015–2016 hän toimi Raholan Pyrkivän valmentajistossa.
Pyrinnön päävalmentajana toimineen Raimo Lammin mukaan Laitinen oli pelintekijä, joka heitti tarkasti tärkeissä otteluissa.
Luettelo Alankomaiden suurimmista kaupungeista
Luettelo Alankomaiden suurimmista kaupungeista väkiluvun perusteella kattaa Alankomaiden kaikki yli 100 000 asukkaan kaupungit. Asukasmäärät perustuvat Centraal Bureau voor de Statistiekin (CBS) 1. tammikuuta 2006 julkistamaan 'Kerncijfers wijken en buurten'-tilastoon.
Pekka Peitsi
Nimimerkkiä Pekka Peitsi ovat käyttäneet ainakin
Parhaat päältä
Parhaat päältä on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1978.
The Magnetic Fields
The Magnetic Fields on newyorkilaisen laulaja-lauluntekijä Stephin Merrittin johtama yhtye.
Yhtye alkoi Merrittin studioprojektina, jolla hän soitti kaikki instrumentit. Myöhemmin yhtyeelle muodostui myös vakituinen livekokoonpano. Yksi yhtyeen tähän mennessä merkittävimmistä julkaisuista on tripla-albumi "69 Love Songs", joka nimensä mukaisesti sisältää 69 rakkauslaulua.
Juli Martov
Juli Osipovitš Martov (myös "Julius Martov", , alun perin Zederbaum, ; 24. marraskuuta 1873 Konstantinopoli – 4. huhtikuuta 1923 Schömberg, Schwarzwald, Saksa) oli venäläinen vallankumouksellinen ja marxismin teoreetikko. Hän oli yksi Venäjän sosiaalidemokraattisen liikkeen perustajia ja merkittävämpiä menševikkien johtajia. 
Martov oli keskiluokkaisten juutalaisvanhempien lapsi ja syntyi Istanbulissa. Hän joutui lähtemään 1800-luvun loppuvuosina maanpakoon poliittisten mielipiteidensä takia, ja liittyi Venäjän sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jo toisessa puolue­kokouksessa vuonna 1903 puolue jakaantui Martovin kannattajiin ja Leninin kannattajiin. Martovin ryhmä vastusti Leninin päämäärää kehittää puolueesta pienen vallankumouksellisen ryhmän puolue ja kannatti eurooppalaisten sosialististen puolueiden suuren jäsenmäärän mallia. Vaikka Leninin johtama ryhmittymä hävisi äänestyksen, heitä nimitettiin kuitenkin bolševikeiksi (enemmistö), koska he olivat voittaneet äänestyksen puoluelehti Iskran toimittajakunnan kokoonpanosta.
Martov palasi Venäjälle helmikuun vallankumouksen aikaan. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Martov johti pientä oppositioryhmää. Tällöin perustettuun vallankumoushallitukseen kansankomissaarien neuvostoon menivät bolševikit ja vasemmistoeserrät. Martovin puolue kiellettiin vuonna 1918. Poliittisista syistä Martov joutui lähtemään vuonna 1920 jälleen maanpakoon, ja hän kuoli Saksan Schönbergissä.
Lasse Norres
Lars ”Lasse” Johan Christian Norres (s. 21. syyskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen musiikki- ja viihdealan vaikuttaja. 1980-luvulla hän toimi suositun Dingo-yhtyeen managerina ja Finnlevyn tiedottajana. Nykyisin hän työskentelee omassa yrityksessään nimeltä Entertainment Capital Finland Oy (myös Riopop Oy Ltd. / ECF Oy).
Lasse Norres on ollut Lastenklinikoiden Kummit ry:n hallituksen jäsen vuosina 1999–2004. Hän on saanut myös FHRA (Finnish Hot Rod Association) ry:n kunniakirjan ”Vuoden journalisti” 21.10.2006, joka myönnettiin arvokkaasta työstä lajin eteenpäin viemiseksi. Vuonna 2008 hän sai Musiikki & Media -palkinnon 40-vuotisesta elämäntyöstään musiikkialalla.
Norres valittiin Vantaan kaupunginvaltuustoon syksyn 2008 ja 2012 kunnallisvaaleissa kokoomuksen listalta ja hän oli kokoomuksen ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2011.
Parhaat (Pepe Willberg/Overdisc)
Parhaat on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1987. Alun perin sen julkaisi Overdisc MC-formaatissa, mutta vuonna 1998 Poptori julkaisi sen kappaleet CD:nä ja kasettina nimellä "14 suomalaista kestosuosikkia". Kokoelma sisältää Willbergin suurimpia hittejä uudelleen levytettyinä, sekä yhden aiemmin julkaisemattoman kappaleen, "Merisairaat kasvot".
Kaksi vuotta myöhemmin Willbergiltä tuli toinen Parhaat -niminen kokoelma, mikä on Fazer Finnlevyn julkaisema.
John Portman
John Calvin Portman, Jr. (4. joulukuuta 1924 Walhalla, Etelä-Carolina – 29. joulukuuta 2017 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen arkkitehti.
Portman syntyi Walhallassa, Etelä-Carolinassa ja valmistui Georgia Institute of Technologysta vuonna 1950. Hänen suunnittelemansa Renaissance Center on kuuluisa pilvenpiirtäjäkompleksi Detroitissa ja vuodesta 1977 Michiganin korkein rakennus.
Portmanin muita tunnettuja suunnitelmia ovat Westin Bonaventure Hotel (Los Angeles) ja Atlanta Marriott Marquis (Atlanta). Hän tuli tunnetuksi atrium-tyyppisistä pilvenpiirtäjähotelleista, joiden keskellä on korkea, avoin aula maisemahisseineen ja näyttävine koriste-elementteineen, joita olivat muun muassa keinotekoiset vesiputoukset.
14 suomalaista kestosuosikkia
14 suomalaista kestosuosikkia on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1998. Kokoelma sisältää kappaleita albumeilta "Parhaat" (1987) sekä "Yksi ruusu" (1986).
NHL-kausi 2007–2008
NHL-kausi 2007–2008 oli National Hockey Leaguen 90. kausi. Se alkoi 29. syyskuuta 2007 poikkeuksellisesti Lontoossa. Siellä pelattiin historiallisesti kaksi runkosarjan ottelua Anaheimin ja Los Angelesin joukkueiden välillä. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun NHL:n runkosarjaotteluita pelattiin Euroopassa. pelattiin Atlantassa Philips Arenassa 27. tammikuuta 2008. Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings, joka kaatoi Pittsburgh Penguinsin finaalisarjassa 4-2.Runkosarjassa divisiooniensa voittajat jakavat konferenssin kolme kärkisijaa, loput viisi jatkoonpääsijää valitaan pistejärjestyksessä.
"V = Voitot, H = Häviöt, HJA = Häviöt jatkoajalla tai rangaistuslaukaisukilpailussa, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, P = Pisteet", x = etenee playoffeihin, y = divisioonan voittaja, z = konferenssin voittaja, e = ei pääse playoffeihin, * = divisioonan voittaja
"O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; +/– = Plus/Miinus; RM = Rangaistus minuutit"
"Tilanne 28.3.2008"
"O = Ottelut; MIN = Peli minuutit; V = Voitot; H = Häviöt; JRH = Jatkoaika/Rangaistuslaukaisu kilpailu häviöt; PM = Päästetyt maalit; N = Nollapelit; % = Torjunta prosentti; PMK = Päästettyjen maalien keskiarvo"
Silkkaa kryptoniittia
Silkkaa kryptoniittia on Matti Pellonpään luotsaaman suomalaisen Peltsix-yhtyeen toinen studioalbumi vuodelta 1993.
C-base
c-base e.V. on Berliinissä oleva yleishyödyllinen yhdistys ja hackerspace, jota ylläpitää sen noin 550 jäsentä. Yhdistyksen tarkoituksena on tietokoneita, ohjelmistoja ja tietoverkkoja koskevan yleistiedon edistäminen. c-base antaa kokous- ja muita tiloja monen berliiniläisen kansalaisjärjestön käyttöön, niiden joukossa esimerkiksi freifunk.net, Chaos Computer Club sekä paikallisten Wikipedia-käyttäjien tapaamiset. Pääsääntöisesti yhdistyksen tilat ovat avoimia kaikille niille ryhmille, jotka yhtyvät c-basen tavoitteisiin. Yhdistyksen toiminta on kirjavaa. Niinpä c-basen jäsenet osallistuivat maailman lasten päivään ja esittivät siellä robottitekniikkaa ja 3D-suunnittelua nuorille vierailijoille.
Rekisteröidyn yhdistyksen c-base e.V. perusti 17 alkuperäisjäsentä vuoden 1995 syksyllä. Vuosina 2002/03 perustettiin yhdistyksen puitteissa "BerlinBackBone"-niminen hanke tavoitteenaan vapaan julkisen langattoman internetyhteyden luominen.
Vuodesta 2003 lähtien c-base on järjestänyt viikoittaisia muusikkotapaamisia, niin sanottua "Cosmic Open Stage"a, joissa esiintyy ja soittaa tunnettuja ja tuntemattomia muusikkoja. Kulttuurin alalla c-base on vuodesta 2004 lähtien ollut Transmediale-nimisen digitaalisen kulttuurin festivaalin yhteistyötapahtumien tapahtumapaikkana.
Yhdistyksen jäsenet osallistuvat erilaisiin urheilu- ja seuratoimintoihin. c-basen tiloissa järjestetään lukuisia tapahtumia, kuten juhlia, teatteriesityksiä, konsertteja ja taidenäyttelyjä. Vieraiden käytössä on maksuton langaton WLAN-yhteys. Tiloissa järjestetään muun muassa säännöllisesti Berliinin Wikipedia-käyttäjien tapaamisia.
c-base on säännöllisesti edustettuna hakkeriyhdistys Chaos Computer Clubin tapahtumissa. 10. syyskuuta 2006 saksalainen Piraattipuolue piti perustamiskokouksensa c-basen tiloissa. Samana kuukautena c-base osallistui Berliinissä pidetyn kansainvälisen Wizards of OS-konferenssin järjestämiseen.
Vuonna 1999 c-base-yhdistyksen tilat olivat Saksan yleisradio ARD:n tuottaman rikossarjan Tatort 430. jakson tapahtumapaikkana. Jakso käsitteli berliiniläisen hotellin katolta pudonneen nuoren hakkerin kuolemaa. Televisiokanava arte käsitteli 19. heinäkuuta 2007 valvontavaltio-teemailtanaan c-basen roolia verkkourkintaa vastustettaessa.
Peltsix
Peltsix oli suomalainen etno- ja rockhenkinen yhtye, joka toimi vuosina 1989–1995. Edesmenneen näyttelijä Matti "Peltsi" Pellonpään johtama yhtye julkaisi uransa aikana kaksi albumia.
Peltsixin tunnettuja kappaleita olivat muun muassa "Pakeliittia ja kuttaperkkaa", "Lihaa ja leikkeleitä", "Älä mulle", "Syöpäläisiä", "Tärinää", "Langetaan loveen" ja "Aimo" (säv. & san. Esko Asikainen). Peltsixin musiikkityylillisesti vaihtelevat kappaleet pohjautuivat pitkälti Pellonpään teksteihin. Sävellyksistä vastasivat Kari Makkonen, Jukka Haikonen ja Pale Saarinen. Peltsixin konserteissa vierailevina esiintyjinä nähtiin Pate Mustajärvi, Anna Hanski, steelkitaristi Olli Haavisto, kitaristi Jarmo Hynninen, saksofonisti Esa Niiva sekä lyömäsoittajat Sakari Löytty ja Timo Räsänen.
Peltsixin uravuosia ja musiikkia on tuotu esille Lauri Timosen toimittamassa, vuonna 2009 ilmestyneessä "Lähikuvassa Matti Pellonpää" -kirjassa. Kirjassa Peltsix-muusikot muistelevat yhtyettä, solistiaan ja ystäväänsä Pellonpäätä. Peltsixiä käsittelevä luku sisältää myös muun muassa yhtyeen aktiivivuosien haastatteluja, joissa Matti Pellonpää pohtii yhtyeensä musiikkia ja omia lyriikoitaan.
Entiset Peltsix-muusikot Pale Saarinen ja Jukka Haikonen esiintyvät Janne Kuusen ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Matti Pellonpää: Boheemi elää - Bohemian Eyes". Se sai ensi-iltansa Doc Pointin festivaaleilla tammikuussa 2011. Pale Saarisen säveltämässä, sovittamassa ja tuottamassa Pellonpää-dokumentin elokuvamusiikissa ja julkaistulla soundtrack-CD:llä soi muun muassa katkelmia Peltsix-lauluista "Torttumainen unelma" ja "Vanha nainen hautausmaalla".
23.9.2011 "Bohemian Eyes - Boheemi elää" palkittiin Italian Torinossa Prix Italy 2011 -pääpalkinnolla taide- ja musiikkidokumenttielokuvien sarjassa.
Harri Koivunen
Harri Koivunen (s.16. helmikuuta 1961 Pori) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän pitää 30 hevosen valmennustallia Turussa Metsämäen raviradalla. Koivusella on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi.
Harri Koivunen aloitti ravihevosten valmennuksen synnyinkaupungissaan Porissa 1970- ja 80-lukujen vaihteessa. Alun perin hänen oli tarkoitus pitää lukion jälkeen välivuosi hevosten parissa, mutta lopulta siitä muodostui Koivuselle ammatti. Turussa Koivusella on ollut talli 1990-luvun alusta lähtien. Ensimmäisen ravilähtönsä hän ohjasti 17-vuotiaana vuonna 1978. Vuoden 2017 loppuun mennessä hän on ajanut lähes 37 000 starttia voittaen niistä yli 4 000. Koivunen on Suomen kaikkien aikojen seitsemänneksi voitokkain raviohjastaja.
Koivunen on voittanut ravikuninkuuden neljästi, vuosina 1993 ja 1994 Pettellä sekä vuosina 2012 ja 2013 Erikassonilla. Nelivuotiaiden lämminveristen tärkeimmän kotimaisen kilpailun Derbyn hän on voittanut kahdesti, Ribaudella vuonna 2008 ja Express Typellä 2010. Koivusen valmentama Callela E-Mail oli vuoden 2006 voitokkain lämminverinen.
Koivunen asuu perheineen Liedossa . Hänellä on kaksi poikaa, joista vanhempi, Olli on nykyään yksi Suomen suosituimmista lainaohjastajista.
Mika Forss
Mika Forss (s. 1968 Nokia) on suomalainen raviohjastaja. Hänet on valittu vuoden ohjastajaksi vuosina 2008, 2010 ja 2014, 2015 ja 2016.
Forssilla on A-ajolupa sekä D-valmentajalisenssi ja hän toimii nykyään lainaohjastajana. Vuoden 2017 syyskuuhun mennessä Forss on ajanut noin 23 900 lähtöä, joista voittoja yli 3 100. Palkintorahoja hän on ohjastanut yli 14,5 miljoonaa euroa.
Vuonna 2016 Forss voitti raviohjastajien Euroopan-mestaruuden ja vuonna 2017 hän sijoittui raviohjastajien MM-kilpailuissa toiseksi.
Forss asuu perheineen Hämeenkyrössä. Hän on harrastanut aikaisemmin myös dartsia ja sijoittunut toiseksi vuoden 2004 Finnish Openissa.
Aki Antti-Roiko
Aki Antti-Roiko (s. 1958) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän asuu Ylivieskassa pitäen siellä oriasemaa ja valmennustallia. Antti-Roikolla on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi. Hän on ajanut yli 16 000 starttia ja voittanut niistä yli 3 000. Voittorahoja on hänelle on kertynyt yli 6,5 miljoonaa euroa. Suomen ravinaisten liitto valitsi hänet Suosikkiohjastajaksi vuonna 1981 Oulun Kuninkuusraveissa.
Tunnetuin Aki Antti-Roikon ohjastamista hevosista on ollut Isla J Brave. Vuodesta 2012 lähtien Antti-Roiko on selkävaivojen vuoksi vähentänyt ohjastustehtäviään niin, että hän ajaa enää vain muutamia kymmeniä startteja vuodessa. Vuodesta 2017 lähtien ajettujen starttien määrä on jäänyt alle kymmeneen. Aki Antti-Roikon serkku Ahti Antti-Roiko on myös menestynyt raviohjastaja.
Elokuussa 2018 Antti-Roikon tallista lähti viimeinenkin hevonen ja hän keskittyy ainakin toistaiseksi Kalajoen hotelli ja ravintola Lokkilinnan pyörittämiseen.
Ilkka Korpi
Ilkka Korpi (s. 1960) on suomalainen menestynyt raviohjastaja. Marraskuuhun 2013 mennessä hän on ajanut yli 27 000 starttia, voittaen lähes 2500. Voittorahoja on yli 7 700 000 euroa. Hän asuu Nummi-Pusulassa. Korvella on A-ajolupa sekä A-valmentaja-lisenssi.
Ilkka Korpi toimii valmentajana Ypäjän Hevosopistolla yhdessä veljensä Heikki Korven kanssa. Vuonna 2013 Ilkan valmennettavat hevoset ovat pärjänneet hyvin ravikilpailuissa. Ilkan valmentama ja Hevosopiston omistama Ypäjä Eila toi tänä vuonna ensimmäiset suurkilpailuvoitot Hevosopistolle.
Korven veljeksillä on käytössään 58 hevosen talli, sekä Hevosopiston urheilualueet, joihin kuuluu ravirata, sekä hiittisuora, sekä erilaiset metsäreitit. Työntekijöiden lisäksi tallissa hevosista huolehtii ravisuuntautuneet oppilaat. Tallissa on valmennuksessa Ypäjän Hevosopiston ja MTT:n kasvattamia hevosia, sekä ulkopuolisten asiakkaiden hevosia.
Kari Venäläinen
Kari Venäläinen (s. 1968) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Hollolassa. Hänellä on A-ajolupa ja D-valmentajalisenssi. Hän on ajanut vuoden 2017 loppuun mennessä yli 11 500 lähtöä, joista voittoja on tullut 917. Voittorahoja on yli 3 700 000 euroa.
Juha Utala
Juha Utala (s. 1969) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Hollolassa. Utalalla on A-ajolupa ja A-valmentajalisenssi. Hän on ajanut yli 5 170 starttia ja voittanut niistä 442. Voittorahoja on yli 1 783 575 euroa. Hän toimi Aslak Kaikon tallissa yksityivalmentajana.
Sen jälkeen hän siirtyi Hollolan Kirkonkylän kupeessa sijaitsevaan valmennuskeskukseen, jossa Utala Racingilla on käytössään 20 karsinaa ja varsapihatto neljälle.
Utalan lempinimi on Mr. Derby, ja syynä on että hän sai vuonna 2006 kaksoisvoiton Suuressa Suomalaisessa Derbyssä. Juha Utala on naimisissa Sanna Utalan (os.Kotirannan kanssa). Suomen Hippos valitsi vuoden 2006 raviteoksi Utalan suurkilpailutriplan.
Markku Hietanen
Markku Hietanen (s. 1945) on suomalainen menestynyt raviohjastaja. Hänellä on voittoja 7:llä eri vuosikymmenellä. Hän asuu Laihialla ja hänellä on A-ajolupa. Vuoden 2010 loppuun mennessä hän on ohjastanut yli 17 000 ravilähtöä, joista hän on voittanut 1998 lähtöä ja palkintorahoja voittanut yli 2,8 miljoonaa euroa. Hänen poikansa Hannu Hietanen ja Heikki Hietanen ovat myös raviohjastajia.
Mika Turunen
Mika Turunen (s. 29. tammikuuta 1965) on suomalainen koripallovalmentaja. Kaudella 2007–2008 hän toimi 18. kautta Korisliigassa pelanneen Lappeenrannan NMKY:n päävalmentajana. Hän johdatti joukkueen Suomen mestaruuteen vuosina 2005 ja 2006. Suomen cupin voittoon hän luotsasi joukkueensa vuosina 2005, 2006 ja 2007. Turunen on nimetty vuoden koripallojohtajaksi vuosina 2002, 2005 ja 2006. Vuonna 2010 Turunen ja LrNMKY:n entinen kirjanpitäjä tuomittiin kirjanpitorikoksesta ja veropetoksista ehdolliseen vankeuteen, tosin oikeus huomioi erikseen Turusen kovan työmäärän LrNMKY:n aikana ja sen, ettei hän ollut hyötynyt teosta vaan oli päinvastoin lainannut rahaa yhdistykselle. Hänen ilmoitettiin kesäkuussa 2008 siirtyvän luxemburgilaiseen US Heffingeniin. Vuonna 2013 hänen uutisoitiin siirtyvän valmentajaksi Kosovoon.
Heikki Hietanen
Heikki Hietanen (s. 1965) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Vähässäkyrössä. Hänen isänsä Markku Hietanen ja veljensä Hannu Hietanen ovat myös raviohjastajia. Hänellä on A-ajolupa sekä D-valmentajalisenssi. Vuoden 2010 loppuun mennessä hän on ohjastanut lähes 14 000 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 1 450 lähtöä ja palkintorahoja yli 2,5 miljoonaa euroa.
Hannu Hietanen
Hannu Hietanen (s. 1972) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Laihialla. Hänen veljensä Heikki Hietanen ja isänsä Markku Hietanen ovat myös raviohjastajia. Hänellä on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi. Vuoden 2014 loppuun mennessä Hietanen on ohjastanut runsaat 13 000 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 1 400 lähtöä ja palkintorahoja yli 3,7 miljoonaa euroa.
Hietanen pääsi Tuhannen voiton klubiiin marraskuussa 2011, ohjastamalla Ylivieskassa uransa tuhannennen voiton hevosella "Johnny Savage".
Teemu Okkolin
Teemu Okkolin (s. 1977) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Orimattilassa. Hänellä on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi. Hän on ajanut lähes 5 000 starttia ja voittanut niistä yli 350. Voittorahoja on yli 1 033 000 euroa.
Okkolinilla on ollut oma talli Orimattilassa vuodesta 2002. Hänellä oli jonkin aikaa talli myös Jokimaalla Markku Iivarin kanssa. Hän kuuluu Suomen ravivalmentajien kärkinimiin.
Mikko Huttunen
Mikko Huttunen (s. 1982) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Ypäjällä. Hänellä on A-ajolupa. Vuoden 2015 loppuun mennessä Huttunen on ohjastanut 3 112 ravilähtöä, joista hän on voittanut 283 lähtöä ja saanut palkintorahoja runsaat 820 000 euroa.
Jarmo Saarela
Jarmo Saarela (s. 1965 Kiiminki) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Hämeenkoskella. Saarelalla on A-ajolupa sekä D-valmentajalisenssi.
Saarela aloitti uransa vuonna 1982. Hänellä on omia hevosia mutta hän toimii myös lainaohjastajana. Hän on marraskuuhun 2013 mennessä ajanut lähes 13 000 starttia, voittaen niistä yli tuhat. Voittorahoja Saarelan ajot ovat tuoneet yli 2,8 miljoonaa euroa.
Jeesuksen Kristuksen palautettu kirkko
Jeesuksen Kristuksen palautettu kirkko (engl. "Restored Church of Jesus Christ") on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Siihen kuuluu noin 25 jäsentä Independencessä, Missourissa Yhdysvalloissa. Yhteisön perusti vuonna 1980 Eugene O. Walton, joka kuului ennen Kristuksen kirkkoon. Yhteisö ei hyväksy Brigham Youngia profeetta Joseph Smithin laillisena seuraajana. Se mieltää itsensä Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon seuraajaksi, muttei ole pystynyt esittämään suoraa historiallista jatkumoa Smithistä Waltoniin.
Opillinen erikoisuus Jeesuksen Kristuksen palautetussa kirkossa on, että se opettaa oppia kahdesta jumalallisesta persoonasta, Isästä ja Pojasta. Se kiistää siis Pyhän Hengen jumaluuden.
Kristuksen kirkko, morsian, Karitsan vaimo
Kristuksen kirkko, morsian, Karitsan vaimo (engl. "The Church of Jesus Christ, the Bride, the Lamb's Wife") oli lyhytikäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Kirkon perusti 24. kesäkuuta 1840 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta erotettu George M. Hinkle. Liike sai kannattajia ennen muuta niistä myöhempien aikojen pyhistä, jotka olivat jättäneet kirkon sen päämajan ollessa Far Westissa, Missourissa 1838.
Georga M. Hinkle opetti, että Joseph Smith ei ollut Jumalan profeetta ja että Mormonin kirja ei ollut Jumalan sanaa. Hänen perustamansa kirkko piti ensimmäisen yleiskonferenssinsa Moscowin kaupungissa Iowan territoriossa vuonna 1842. Liikkeen toiminta hiipui kuitenkin pian.
Tomi Kaminen
Tomi Kaminen (s. 5. huhtikuuta 1970) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on valmentanut pääsarjatasolla Torpan Poikia, Namika Lahtea, Vantaan Pussihukkia, Porvoon Tarmoa sekä KTP-Basketia. Pelaajaurallaan Kaminen pelasi 84 pääsarjatason runkosarja- sekä 15 pudotuspeliottelua. Hän pelasi lisäksi 11 nuorten maaottelua.
Mehiläisvaha
Mehiläisvaha on vanhin tunnetuista luonnonvahoista, jota monet mehiläislajit käyttävät pesäkennojensa rakennusmateriaalina. Mehiläisvahaa on kahta eri lajiketta eli Cera flavaa, joka on väriltään keltaista tai ruskeaa, sekä valkoista tai vaaleankeltaista Cera albaa. Cera flava valmistetaan sulattamalla mehiläiskennoja kuumalla vedellä ja suodattamalla epäpuhtaudet pois sulasta vahasta. Cera alba valmistetaan valkaisemalla keltaista mehiläisvahaa (Cera flava) kaliumpermanganaatilla, aktiivihiilellä tai auringolla. Mehiläisvaha on seos, joka koostuu vähintään 284 yhdisteestä, joista yli 111 on haihtuvia. Kaikkia mehiläisvahan yhdisteitä ei ole vielä tunnistettu.
Mehiläisvahaa tuottavat monet eri mehiläislajit, esimerkiksi tarhamehiläinen ("Apis mellifera"), "Apis indica", "Apis florea" ja "Trigona buyssoni". Kasvien hunaja-ainesosat muuttuvat hyönteisten elimistössä seoksiksi, joita ne erittävät mehiläisvahana pesäkennojensa rakennusaineeksi.
Mehiläisvahan väri vaihtelee valkoisen ja ruskean kellertävän välillä, mikä riippuu puhdistusasteesta. Sen sulamispiste on 62–65 °C. Molempien mehiläisvahojen tiheys on noin 0,960 g/cm, happoluku 17-24, esteriluku 70-80 ja saippuoitumisluku 87-104. Mehiläisvaha ei liukene veteen, mutta liukenee hyvin kuumaan etanoliin sekä täysin rasvoihin että haihtuviin öljyihin.
Mehiläisvahaa käytetään kynttilöihin, käsitöihin ja moneen muuhunkin hyötytarkoitukseen. Mehiläisvahaa voi myös syödä purukumin tavoin. Sitä voi käyttää sekä maalattujen että maalaamattomien huonekalujen puupintojen suojaukseen, hedelmien pintakäsittelyyn (E-koodi E 901) tai vaikkapa harmonikanvalmistuksessa kielten kiinnittämiseen soittimen kielipenkkeihin.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko () on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Liikkeen päämaja on Independencessä, Missourissa. Se perustettiin 6. huhtikuuta 1991. Liikkeen perustajina oli joukko Kristuksen yhteisön (tuolloisen Reorganisoidun myöhempien aikojen Jeesuksen Kristuksen kirkon) jäseniä, jotka vastustivat kirkkonsa teologista liberalismia. Ratkaiseva tekijä oli Reorganisoidun kirkon päätös avata pappeuden virat myös naisille.
Ennallistetun kirkon historia ulottuu jo vuoteen 1981, jolloin joukko Reorganisoidun kirkon teologiseen kehitykseen tyytymättömiä vanhimpia perusti Independencessä epävirallisen ”lauantai-illan opintopiirin”, jossa tutkittiin pyhiä kirjoituksia ja analysoitiin kriittisesti Reorganisoidun kirkon kehitystä. 1980-luvun kuluessa tuhannet Reorganisoidun kirkon linjauksiin tyytymättömät jättivät kirkon ja perustivat omia seurakuntiaan tai opintopiirejä. Myös useita kirkon seitsenkymmeniä, korkeita kirkon virkailijoita, oli tässä joukossa.
Ennallistetun kirkon syntyhistoriaan vaikutti seitsenkymmen M. Norman Page, joka kertoi saaneensa Jumalalta uuden kirkon perustamista koskevia ilmoituksia. Hän organisoi Reorganisoituun kirkkoon tyytymättömät seitsenkymmenet yhtenäiseksi ryhmäksi ja selitti, että Jumala oli kutsunut nämä perustamaan uuden kirkon opillisesti eksyneen Reorganisoidun kirkon tilalle. 6. huhtikuuta 1991 tämä ryhmä tukijoineen piti konferenssin, joka selitti, että Reorganisoitu kirkko oli ”järjestyksettömässä tilassa” ja poikennut pois Jumalan sanan totuudesta. Sen tilalle piti järjestää uusi kirkko, Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko.
Vuonna 1993 Marcus Juby nimettiin ja erotettiin kirkon ensimmäiseksi presidentiksi. Hän piti tätä virkaa hallussaan aina eroamiseensa vuonna 2001. Hänen seuraajakseen valittiin Mark Evans.
Independencen lisäksi kirkolla on nykyään seurakuntia Atlantassa Georgiassa, Boisessa Idahossa, Wichitassa Kansasissa, Richmondissa Missourissa, Charlestonissa Etelä-Carolinassa sekä La Porte ja River Oaksissa Texasissa.
Opillisesti Ennallistettu kirkko tunnustautuu hieman muokattuihin mormonismin uskonkappaleisiin. Se tunnustaa uskoa jumaluuden kolmeen persoonaan, Isään, Poikaan ja Pyhään Henkeen, Kristuksen lunastusuhriin sekä pelastukseen uskosta ja kuuliaisuudesta evankeliumin pyhille toimituksille. Lisäksi oppi perisynnistä kiistetään. Kirkko selittää itsellään olevan saman virkajärjestyksen kuin apostolien aikana. Tähän kuuluu myös, että naisia ei voida vihkiä pappeuden virkoihin.
Kirkko tunnustaa opin lähteiksi neljä pyhää kirjoitusta, Raamatun, josta käytetään Joseph Smithin Innoitettua raamatunkäännöstä, Mormonin kirjan, Oppi ja liitot -kirjan ilmestyksistä 144 ensimmäistä sekä muissa yhteisöissä tuntemattoman Palautuksen ilmoituksia (engl. "Restoration Revelations"), joka sisältää kirkon perustamisvaiheessa saatuja ilmoituksia Jumalalta. Näitä on nykyisessä versiossa 36.
Valentino (muotisuunnittelija)
Valentino, koko nimeltään Valentino Clemente Ludovico Garavani, (s. 11. toukokuuta 1932) on yksi Italian ja maailman tunnetuimpia muodinluojia. Valentinon tavaramerkkinä on aina ollut suurenluokan iltapuvut ja punainen väri, jota kutsutaan myös ilmaisulla "rosso Valentino", Valentinon punainen.
Valentino Garavani matkusti 17-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan muotialaa École des Beaux-Arts- ja Chambre Syndicale de la Couture Parisienne -nimisiin arvostettuihin kouluihin. Valmistuttuaan hän työskenteli Jacques Fathin, Balenciagan, Jean Desses'n ja Guy Larochen muotitaloissa.
Valentino palasi 1959 Italiaan ja perusti Roomaan nimeään kantavan muotitalon. Kansainväliseen maineeseen hän nousi esiteltyään ensimmäisen oman haute couture -kokoelmansa 1962 Firenzessä, joka tuolloin oli muodin näytöspaikka Italiassa. Koko toimintansa Valentino siirsi Roomaan 1966, jolloin syntyi kuuluisa "Valkoinen kokoelma". Kokoelman myötä Valentinon sai lisää julkisuutta ja kuuluisia asiakkaita, kuten Jacqueline Kennedy, Elisabeth Taylor ja Englannin prinsessa Margareth.
1998 Valentinon muotitalo myytiin sijoitusyhtiö Permiralle ja italialaiselle tekstiiliyritykselle Marzottolle 300 miljoonalla dollarilla. Muotitalon osti qatarilainen sijoitusyhtiö Mayhoola for Investments S.P.C., jonka taustalla on tiettävästi Qatarin kuningasperhe. Kauppasumma on 700 miljoonaa euroa.
2006 Ranskan presidentti Chirac myönsi Valentinolle Legion d'honneur -kunniamerkin muodin alalla tehdyn työn kunniaksi.
Vuonna 2007 Valentinolle tuli kuluneeksi 45 vuotta suunnittelijana. Hän jäi eläkkeelle syyskuussa 2007 ja hänen viimeinen haute couture -kokoelmansa oli kokonaan valkoinen.
Haiallas
Haiallas on akvaarion kaltainen allas, jossa kasvatetaan haita tai annetaan niille hyvä elinympäristö. Altaan pH-arvon tulisi olla 8,0:n tuntumassa, lähellä meriveden pH-arvoa. Kasvillisuuden ja muun ympäristön tulisi vastata kunkin hailajin luonnonmukaisia elinoloja. Rakenteellisesti haialtaat ovat tavallisen akvaarion kaltaisia. Haialtaan koko riippuu sinne asutettavien haiden koosta. Suuret hait tarvitsevat, jopa miljoonia litroja tilaa.
Merimaailma Sea Lifessa on haialtaat ainakin mustaevähaille, australiansarvihaille, bambuhaille ja epolettihaille. Haialtaat on luotu korallinomaisiksi, koska edellä mainitut lajit ovat korallihaikaloja.
Kukuljärvi
Kukuljärvi () on pieni erämaajärvi Loviisassa entisen Ruotsinpyhtään kunnan alueella Uudellamaalla. Sillä on pituutta enimmillään 840 metriä lounaasta koilliseen. Järvi on valuma-alueensa soista huolimatta vähäravinteinen ja sen kasvillisuus vähäistä.
Kukuljärven kallioisessa ja paikoin jyrkkärinteisessäkin ympäristössä kulkee noin kahdeksan kilometrin mittainen merkitty Kukuljärven vaellusreitti, jota ylläpitää Loviisan kaupunki. Reitin varressa järven koillisrannalla on taukolaavu sekä uimapaikka. Vaellusreitti alkaa entisen Ruotsinpyhtään kunnan keskustaajamasta urheilukentän kupeelta ja kulkee osan matkasta myös Kymijoen Ahvenkoskenhaaran vartta.
Kukuljärven aluetta on ehdotettu suojeltavaksi esimerkiksi Metso-ohjelman piirissä. Alueen omistaa metsäyhtiö Tornator.
Lähellä Kukuljärveä sijaitsee niin sanottu Brannin luola, kivenlohkareiden muodostama suoja, jota paikallisten tarinoiden mukaan piti kesäasuntonaan 1900-luvun alulla lehmipaimen nimeltä Jaakko Bränn (tai Brandt). Luolalle johtaa Kukuljärven laavulta noin kilometrin mittainen polku.
Titta
Titta on suomalainen naisen etunimi. Nimi on mahdollisesti syntynyt mukaelmana nimestä [[Kristiina (nimi) tai sen lyhentymästä [[Tiina]]. Vastaava nimi Saksassa on Tita. Aikoinaan Titta on ollut käytössä myös pojan nimenä, [[Tiitus]]-nimen kutsumamuoto.
Vuoden 2018 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan noin 1 650 naista on saanut nimekseen Titta. Titan nimipäivä on [[8. tammikuuta]].
[[Luokka:Etunimet]]
Vesijalanjälki
Vesijalanjälki tarkoittaa sitä, kuinka paljon henkilö, yhteisö, valtio tai vastaava on kuluttanut maailman vesivaroja kaikkien kuluttamiensa hyödykkeiden myötä. Kulutettuihin vesivaroihin lasketaan talousveden lisäksi kaikki vesi, joka on tarvittu esimerkiksi viljelyyn, teollisuuden prosesseissa ja tuotteiden valmistukseen.
WWF:n vuonna 2012 julkaiseman raportin mukaan globaali keskiarvo vesijalanjäljelle on 1 358m³ vettä/henkilö/vuosi. Suomalaisten keskimääräinen vesijalanjälki on 1 414 m³ vettä/henkilö/vuosi eli 3 874 litraa vuorokaudessa, josta peräti 47% on peräisin ulkomailta. Suomalaisten vedenkulutuksesta 82% syntyy maataloustuotteiden valmistuksessa ja kulutuksessa, 15% teollisista kulutushyödykkeistä ja loput 3% kotitalouksissa.
Kiinalaisten (1071 m³ vettä/henkilö/vuosi) ja intialaisten (1089 m³/vuosi) vesijalanjälki on maailman pienimpiä, yhdysvaltalaisten 2 842 m³/henkilö/vuosi maailman suurin.
Metsäntutkimuslaitoksen tutkijoiden mukaan vesijalanjälki mittaa huonosti ympäristöhaittoja muun muassa koska vedenkulutuksen haitat riippuvat seudusta. Esimerkiksi yhden A4-paperin vesijalanjälki on 10 litraa, mikä on lähes pelkästään puun luonnossa haihduttamaa vettä, joka palaa kiertoon. Tutkijoiden mukaan vesijalanjäljen käyttäminen veden käytön kestävyyden tai tehokkuuden mittarina on ongelmallista, ja olisi syytä pohtia ""mitkä tarpeet ja tahot ajavat näitä ympäristöviestinnässä yhä enemmän käytettyjä, populaareja ja ulkoa koreita mutta sisällöltään usein ristiriitaisia ja hämmentäviä indikaattoreita.""
Clifton Jones
Clifton Jones (s. 21. lokakuuta 1977) on yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija, joka edustaa 1-divisioonassa pelaavaa Lappeenrannan NMKY:aa. 201 cm pitkä Jones on pelipaikaltaan sentteri. Hän on pelannut ammattilaisena koripalloa Suomessa vuodesta 2000 lähtien ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2009.
Havaijilta kotoisin oleva Jones pelasi kouluaikanaan koripalloa Kahukun high school-joukkueessa, josta hänet nimettiin vuonna 1996 Oahun koulujenväliseen tähdistöviisikkoon. Havaijilta hän siirtyi opiskelemaan Skyline Junior Collegeen, jossa hän on edelleen kaikkien aikojen pistetilastossa kymmenen parhaan joukossa ja kaikkien aikojen levypallotilastossa viiden parhaan joukossa. Vuonna 1998 hän siirtyi opiskelemaan Oregonin yliopistoon, jossa hän pelasi koulun koripallojoukkueessa Oregon State Beaversissa. Ensimmäisellä Oregonin kaudella 1998–1999 Jones pelasi joukkueessaan 5,0 pisteen ja 6,4 levypallon keskiarvoilla. Jälkimmäisellä kaudella 1999–2000 hän oli joukkueensa paras levypalloissa 5,7 keskiarvolla, koriinheiton torjunnoissa 1,1 keskiarvolla sekä pelitilanneheittojen tarkkuudessa 63,6%:lla. Pisteitä Jones teki jälkimmäisellä yliopistokaudellaan 8,3 keskiarvolla ollen joukkueensa viidenneksi paras pistemies.
Ammattilaisuransa Jones aloitti kaudella 2000–2001 Joensuun Katajan I-divisioonajoukkueesta, joka voitti kauden päätteeksi I-divisioonan ja nousi siten kaudeksi 2001–2002 SM-Korikseen. Jones teki nousujoukkueen kanssa jatkosopimuksen ja voittikin heti ensimmäisellä pääsarjakaudellaan joukkueen mukana SM-pronssia. Jonesin kahden pisteen heittojen onnistumistarkkuus 66,8% oli sarjan paras. Kaudelta 2002–2003 Jones saavutti Katajan mukana SM-hopeaa sekä Suomen Cupin voiton. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui SM-koriksen levypallotilastossa kolmanneksi 11,0 keskiarvollaan.
Kaudeksi 2004–2005 Jones siirtyi Katajasta Porvoon Tarmon liigajoukkueeseen, mutta palasi takaisin Katajaan heti seuraavaksi kaudeksi. Kaudella 2005–2006 Jones voitti Joensuun Katajan riveissä SM-hopeaa ja kaudella 2006–2007 SM-pronssia. Kaudella 2005–2006 hän oli toistamiseen sarjan tarkin kahden pisteen koreissa.
Kauden 2007–2008 Jones aloitti pelaamalla I-divisioonaa Helsingin NMKY:n riveissä. Tammikuussa 2008 hän kuitenkin siirtyi Korisliiga-paikastaan taisteleeseen Team Componentaan, jonka riveissä hän pelasi myös kauden 2008–2009. Jones siirtyi kaudeksi 2009–2010 KTP-Basketiin kahden vuoden sopimuksella.
Jeniseisk
Jeniseisk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein länsirannalla lähellä Ylisen-Tunguskan ja Jenisein yhtymäkohtaa. Jeniseisk on Jeniseiskin piirin hallinnollinen keskus. Kaupungissa on jokisatama.
Asukasluvun kehitys:
Jeniseisk perustettiin vuonna 1619 helpottamaan venäläisten Siperian asuttamista. Siitä tuli tärkeä kaupan, laivaliikenteen ja maanviljelyn keskus. Jeniseisk oli Venäjän keisarikunnan aikana Jeniseiskin kuvernementin pääkaupunki. Neuvostoliitossa kaupunki menetti hallinnollisen ja taloudellisen merkityksensä etelämpänä sijaitsevalle Krasnojarskille.
Jeniseiskin keskustassa on säilynyt 18. ja 19. vuosisatojen arkkitehtuurin mukaan rakennetut puutalot. Huomattavin nähtävyys on kivestä rakennettu Spasso-Preobrazhenskin luostari. Jeniseiskin keskusta on ehdolla Unescon maailmanperintökohteeksi.
Andre Foreman
Andre Foreman (s. 23. toukokuuta 1969) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2007–2008 Korisliigassa pelaavaa Joensuun Katajaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituutta hänellä on 198cm. Foremanin kasvattajaseura on Salisbury University, jonka pelaajana hän pitää hallussaan Yhdysvaltojen kolmostason yliopistojen kaikkien aikojen piste-ennätystä 2940. Suomessa Foreman on pelannut pääsarjatasolla Joensuun Katajan lisäksi Forssan Alussa, BC Nokia:ssa, Namika Lahdessa, Lappeenrannan NMKY:ssä sekä KTP-Basket:ssa. Hän on saavuttanut Suomen Cupin voiton vuosina 2002 ja 2005. Suomen mestaruuden Foreman on voittanut vuosina 2005 ja 2006. Hän on pelannut ensimmäisen kerran Suomessa jo kaudella 1994–1995.
Giovanni Sartori
Giovanni Sartori (13. toukokuuta 1924 – 1. huhtikuuta 2017) oli italialainen valtiotieteilijä, jolle myönnettiin vuonna 1995 Asturian ruhtinaan palkinto. Hän syntyi Firenzessä ja valmistui Firenzen yliopistosta.
Sartori oli Columbian yliopiston emeritusprofessori ja usean yliopiston kunniatohtori. Hän kuului Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan.
Richard Laurence Millington Synge
Richard Laurence Millington Synge (28. lokakuuta 1914, Liverpool – 18. elokuuta 1994, Norwich) oli brittiläinen biokemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1952 yhdessä Archer John Porter Martinin kanssa erotuskromatografian keksimisestä.
Synge kouluttautui Winchesterissä. Hän teki tutkimuksia koko työuransa ajan. Leedsissä hän työskenteli vuosina 1941–1 943, Lontoossa 1943–1948, Aberdeenissa vuosina 1948–1967 ja viimeisenä Norwichissa 1967–1976.
Synge työskenteli Leedsissä yhdessä Martinin kanssa. He kehittivät erotuskromatografian, jolla pystytään erottelemaan hyvinkin samanlaisia yhdisteitä seoksista. Vuosien 1942 ja 1948 välillä hän tutki peptideitä, jotka olivat osa gramisidiinia. 
Frederick Sanger käytti tätä työtä apunaan insuliinin rakenteen selvittämisessä.
Synge toimi muutamia vuosia Royal Society of Chemistryn kemikaalitiedotusosaston varainhoitajana.
Gothic (albumi)
Gothic on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen toinen albumi vuodelta 1991. 
Albumi on huomattava askel eteenpäin primitiivisestä ensimmäisestä albumista, ja yhtyeen läpimurtoalbumi. Gothicia pidetään alansa uranuurtajana ja yhtenä tärkeimmistä modernin doom metalin vaikuttajista yhdessä Candlemassin Epicus Doomicus Metallicus-albumin sekä My Dying Briden Turn Loose the Swans -levyn kanssa. Gothic-levyllä kuultavat orkestraatiosovitukset ja naislaulut olivat levyn ilmestymisen aikoihin hyvin harvinaisia metallilevyillä.
Vuoden 2003 uudelleenjulkaisu sisälsi kaksi remix-kappaletta esikoislevy Lost Paradiselta, mikä nosti levyn kokonaispituuden 49 minuuttiin ja 30 sekuntiin.
Levy-yhtiö Peaceville julkaisi vuonna 1994 "Gothic"-EP:n, joka sisälsi vanhan "In Dub 12"" -julkaisun, Gothic-kappaleen sekä aiemmin julkaisemattoman version kappaleesta "The Painless". Samat kappaleet julkaistiin myös Lost Paradise -albumin digipack-uudelleenjulkaisussa vuonna 2003 albumin bonuksina.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh.
Jussi Himanka
Jussi William Himanka (vuoteen 1961 Vilho Juhani Himanka; 6. huhtikuuta 1918 Helsinki – 24. elokuuta 1987 Florida, Yhdysvallat) oli suomalainen toimittaja ja Yleisradion pitkäaikainen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja.
Yhdysvaltoihin 1947 muuttanut vastavalmistunut ekonomi Himanka oli Yleisradion ensimmäinen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja asemapaikkanaan New York. Kaupallisten myynti- ja PR-tehtävien ohella hän hoiti kirjeenvaihtajan tehtävää aluksi sivutoimisena avustajana 1962–1964 ja sen jälkeen päätoimisena kirjeenvaihtajana 1964–1984. Himanka toimi 1970- ja 1980-luvulla myös "Uuden Suomen" avustajana.
Jussi Himanka tunnettiin myös kuoromiehenä, Suomessa YL:n jäsenenä ja Yhdysvalloissa amerikansuomalaisten kuorojen New Yorkin Laulumiesten ja Amerikan Laulajien voimahahmona.