hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nämä päivät, nämä yöt
Nämä päivät, nämä yöt on Pelle Miljoonan kokoelmalevy, joka sisältää single-kappaleita vuosilta 1979-1982. Se julkaistiin vuonna 1982.
Kaikki kappaleet säveltänyt Ari Taskinen ja sanoittanut Pelle Miljoona, ellei toisin mainita.
A-puoli
B-puoli
Vaasan Rykmentti 1. pataljoona
Vaasan rykmentin 1. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkäriluutnantti Carl Nordensvan.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Yrjö Könni (toimi myös pataljoonan adjutanttina).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Gabriel Viitaharju.
Päällikkö: E. Vainio.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Pekka Heikka.
Chris Evans
Christopher Robert Evans (s. 13. kesäkuuta 1981 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan supersankarirooleistaan Liekkinä elokuvissa "Fantastic Four" ja "" sekä Kapteeni Amerikkana Marvel Cinematic Universen elokuvissa.
Evans syntyi Bostonin Framinghamissa, Massachusettsissa ja kasvoi Sudburyssa, Massachusettsissa. Hänen isänsä oli hammaslääkäri ja äitinsä tanssija, ja hänellä on kaksi siskoa ja veli. Hän valmistui Lincoln-Sudbury Regional High Schoolista vuonna 1999. Tämän jälkeen Evans matkusti New Yorkiin pyrkiäkseen näyttelijäksi.
Näyttelijäuransa televisiossa Evans aloitti 19-vuotiaana ja tuli julkisuuteen lyhytikäisen "Opposite Sex" -televisiosarjan myötä, jonka jälkeen hän vieraili sarjoissa kuten "Takaa-ajettu" ja "Käytäväpeliä", kunnes esiintyi vuonna 2001 elokuvassa "Not Another Teen Movie". Evans näytteli Johnny Stormia elokuvissa "Fantastic Four" ja sen jatko-osassa "". Hän oli myös mukana tietokoneanimaatioelokuvassa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" Casey Jonesin äänenä.
Vuonna 2011 Evans esiintyi ensimmäisen kerran Kapteeni Amerikkana elokuvassa "". Sen jälkeen hän on esiintynyt samassa roolissa elokuvissa "The Avengers" (2012), "" (2014), "" (2015), "" (2016) ja (2018).
Näyttelemisen lisäksi Evans on kiinnostunut ohjaamisesta. Hänen esikoisohjauksensa, pienen budjetin romanttinen draamaelokuva "Before We Go", sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2014. Evans myös näytteli elokuvassa miespääosaa.
Ruosteranta
Ruosteranta () on kylä Pohjois-Ruotsissa Pajalan kunnassa Muonionjoen rannalla. Ruosterannan Suomen puoleisella rannalla on Ylimuonion kylä.
Vaasan rykmentti 2. pataljoona
Vaasan rykmentin 2. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Yrjö Väinönheimo, myöh. jääkärikapteeni Vilho Lindén.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Viljo Laakso (10. huhtikuuta alkaen).
Päällikkö: C. Carlsson.
Päällikkö: jääkärijääkäriluutnantti Lahja Oksanen (8. huhtikuuta alkaen), jääkäriluutnantti Juho Komonen.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Emil Vähäpassi.
Adjutanttina jääkärivääpeli Onni Vuorisalo (palveli aikaisemmin Hämeen ryhmän Mäntän pataljoonassa)
Valentin Serov
Valentin Aleksandrovitš Serov (; 19. tammikuuta 1865 Pietari – 5. joulukuuta 1911 Moskova) oli venäläinen taidemaalari.
Serov syntyi Pietarissa säveltäjä Aleksandr Serovin poikana. Hän opiskeli Ilja Repinin ja vuosina 1880–1885 Pietarin taideakatemiassa Pavel Tšistjakovin johdolla.
Serov tuli tunnetuksi muotokuvillaan. Hänen mallejaan olivat muiden muassa Pavel Tšistjakov, Konstantin Korovin, Isaak Levitan, Nikolai Leskov, Nikolai Rimski-Korsakov, Maria Jermolova, Tamara Karsavina ja Ida Rubinstein. Tunnettuja maalauksia ovat myös "Tyttö ja persikat" (1887) sekä "Lapset" (1899).
Serov, joka pääsi Pietarin taideakatemian täysjäseneksi vuonna 1903, jätti paikkansa vuonna 1905 protestina verisunnuntain tapahtumille. Serov oli peredvižnikkien eli kiertäviä taidenäyttelyitä järjestäneen Vaeltajat-taiteilijayhdistyksen jäsen. Hän kuoli sydänkouristukseen Moskovassa 46 vuoden ikäisenä.
Serov omisti 1900-luvun alussa Inon kylässä lähellä Terijoen rautatieasemaa sijainneen maatilan, jossa hänellä oli myös ateljee. Hän maalasi siellä joitakin maalaiselämää kuvanneita teoksia.
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Pelle Miljoona)
Lauluja rakastamisen vaikeudesta on Pelle Miljoonan kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1989.
Sävellykset ja sanoitukset Pelle Miljoona, ellei toisin mainita.
Vaasan rykmentti 3. pataljoona
Vaasan rykmentin 3. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri G. A. Bäckman.
Päällikkö: K. Hietala.
Päällikkö: Sigfrid V. Paaer.
Päällikkö: kersantti Elias Paalanen.
Päällikkö: kersantti Onni Valdemar Aulo.
Teväntö
Teväntö on kylä Lopen kunnassa. Kylässä on muun muassa Teväntöjärvi, joka on hyvä uimapaikka kesäisin. Kylässä on toiminut kaksi kauppaa, jotka on lopetettu. Tevännöllä toimi aiemmin Rantasen saha, jonka kuivaamo paloi tulipalossa mutta rakennettiin talkoovoimin uudestaan. Saha kuitenkin lopetti toimintansa muutamaa vuotta myöhemmin.
Teväntö sekä naapurikylät Pilpala ja Hunsala ovat Lopen vanhimpia kyliä.
Pohjois-Hämeen rykmentin 2. pataljoona
Pohjois-Hämeen rykmentin 2. pataljoona oli valkoisten Itäarmeijan Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli ratsumestari Oskar Wilkman ja myöhemmin kapteeni K. Mikkola.
Pataljoona kokoonpantiin Eväjärvellä jääkäri Vilho Kortteen johtamasta jyväskyläläisestä vartiokomppaniasta ja Matti Laurilan komennossa olleista kahdesta lapualaiskomppaniasta. Alkuvaiheessa pataljoona oli ilman konekiväärikomppaniaa. Pataljoonan komentaja Oskar Wilkman saapui pataljoonaan Seinäjoen värvätyn pataljoonan komppanianpäällikön tehtävistä.
Päällikkö: ylioppilas J. Laurila myöhemmin V. Lybeck.
Päällikkö: jääkärivänriki Matti Laurila (toimi myös pataljoonan varakomentajana, haavoittui 3. huhtikuuta 1918 ja siirrettiin Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoonan komentajaksi 5. toukokuuta alkaen) myöhemmin J. Malkamäki.
Päällikkö: jääkärivänrikki Vilho Korte.
Päällikkö: E. Viitala.
Alfredo Kraus
Alfredo Kraus Trujillo (24. syyskuuta 1927 – 10. syyskuuta 1999) oli espanjalainen tenori. Hän syntyi Las Palmasissa ja aloitti lapsena musiikkiharrastuksensa ottamalla pianotunteja ja laulamalla kuorossa.
Kraus debytoi vuonna 1956, jolloin hänellä oli rooli Giuseppe Verdin oopperassa "Rigoletto". Hänet nähtiin ensimmäistä kertaa Covent Gardenissa 1959, La Scalassa 1960 ja Metropolitan-oopperassa 1966.
Erääksi Krausin tavaramerkeistä muodostui ”Pourquoi me réveiller” Jules Massenet’n oopperasta "Werther". Tenorille myönnettiin vuonna 1991 Asturian ruhtinaan palkinto.
Kraus kuoli haimasyöpään Madridissa 71-vuotiaana.
Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoona
Pohjois-Hämeen rykmentin 3. pataljoona oli valkoisten Itäarmeijan Pohjois-Hämeen rykmenttiin kuulunut joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli kapteeni Allan Winge. Hänen siirryttyään Ruotsalaisen prikaatin varakomentajaksi hänen tilalleen tuli jääkärivänrikki Matti Laurila. Pataljoona koottiin Jämsässä maaliskuun 1918 alussa. Alkuun pataljoonassa oli vain kaksi komppaniaa ja konekiväärijoukkue Seinäjoen pataljoonasta, konekiväärikomppanian pataljoona sai koottua Kuhmoisten taistelun jälkeen sotasaaliskonekivääreistä ja 3. komppaniansa vasta Länkipohjan taistelun jälkeen. Kuhmoisissa 10. maaliskuuta.
Päällikkö: ylioppilas M. Wichmann myöhemmin B. Svedlin.
Päällikkö: jääkärivänrikki Einar Alexander Laurentius Grönberg (haavoittui 3. huhtikuuta Tampereella), myöhemmin M. Wichmann.
Päällikkö: luutnantti Hellgren myöhemmin B. Frank. Komppaniassa oli Etelä-Pohjanmaan ruotsinkielisiä luutnantti Bromanin komennuskunnasta, tämä joukko liittyi komppaniaan Tampereen edustalla.
Päällikkö: Tammelin myöhemmin E. Åkerlund.
Thomas Hardy
Thomas Hardy (2. kesäkuuta 1840 Dorset, Englanti – 11. tammikuuta 1928) oli englantilainen kirjailija. Hardy piti itseään ennen kaikkea runoilijana, mutta hänen romaaninsa ovat runoja tunnetumpia. Hänen tuotannolleen tyypillisiä piirteitä ovat tarkka ihmiskuvaus ja huumori. Hänen läpilyöntiteoksensa oli vuonna 1874 ilmestynyt "Far from the Madding Crowd". Kohua ja paheksuntaa hän herätti vuonna 1891 kirjallaan "Tess of the D'Urbervilles", joka koetteli aikakauden seksuaalisia normeja. Teos on noussut modernismin kaudella yhdeksi englanninkielisen kirjallisuuden keskeiseksi kirjaksi, ja se on sovitettu useita kertoja näyttämölle, esimerkiksi Roman Polanskin elokuvana "Tess – viattomuuden tarina" vuodelta 1979 ja 2000-luvulla Jenna Pasquan laatimana rock-oopperana.
Marshall Applewhite
Marshall Herff Applewhite, Jr. (17. toukokuuta 1931 – 26. maaliskuuta 1997) oli yhdysvaltalainen ufokultin johtaja.
Applewhite syntyi Teksasissa ja hankki alun perin elantonsa musiikinopettajana. Vuonna 1972 hän tapasi Houstonissa potilaana ollessaan 44-vuotiaan hoitaja Bonnie Nettlesin, jonka kanssa hän perusti Heaven’s Gate -kultin. Nettlesin kuoltua vuonna 1985 Applewhite johti kulttia. 26. maaliskuuta 1997 kultin jäsenet tekivät johtajansa manipuloimina joukkoitsemurhan. Applewhite mukaan luettuna kaikkiaan 39 ihmistä kuoli.
Applewhite oli ollut psykiatrisena potilaana sairaalassa kuultuaan ääniä. Psykiatrian professori Louis Jolyon Westin mukaan Applewhite oli myös muun muassa harhaluuloinen. Hän toivoi parannusta homoseksuaalisiin haluihinsa ja teetti itselleen kastraation.
Lit
Lit (黎, pinyin: Lí) ovat Kiinassa asuva etninen ryhmä. Suuri enemmistö heistä asuu Hainanin provinsissa liden ja miaojen autonomisessa prefektuurissa. Lin kieli on läheistä sukua esimerkiksi zhuangille ja shuille, ja se kuuluu thailaisiin kieliin. Vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan litä oli 1 110 900. Vuoden 2010 marraskuun 1. päivän väestönlaskennan mukaan li-kansan koko oli kasvanut, ja heitä oli tuolloin 1 463 064.
Historiotsijoiden ja arkeologien mukaan lit ovat asuneet Hainanilla jo kolmen vuosituhannen ajan. Han-kiinalaiset tulivat saarelle noin kaksituhatta vuotta sitten ja he olivat alistaneet saaren valtaansa 600-luvulle mennessä. Lit eivät kuitenkaan alistuneet taistelutta ja he saivatkin villin maineen Kiinassa. Jo Tang-dynastian aikaisissa lähteissä lit kuvaillaan vihamielisiksi ja kapinahenkisiksi. Ming-dynastian ja Yuan-dynastian aikana keskusvalta joutui taltuttamaan useita liden kapinoita. Kiinalaisten valta ulottuikin pitkälti pelkästään Hainanin rannikolle liden hallitessa saaren sisämaata. Jatkuvat kapinat vahvistivat liden huonoa kuvaa han-kiinalaisten keskuudessa.
Liden maine parani Kiinan sisällissodan myötä. Lijohtaja Wang Guoxing johti noin 15 000:ta sotilasta japanilaisia ja kansallismielisiä vastaan kommunistien puolella. Hänen joukkonsa olivat Mao Zedongia tukeneista vähemmistökansalaisuuksien joukoista suurimmat. Kommunistien voitettua vuonna 1949 lit saivatkin sankarimaineen Kiinassa. Romantisoituja tarinoita liden taistelusta kommunismin puolesta on käytetty usein Kiinan virallisessa historiankirjoituksessa.
Lit on oikeastaan sateenvarjotermi joukolle useampia toisistaan eroavia ryhmiä. Jotkut tutkijat jakavat lin kielen viiteen eri kieleen, jotka voidaan edelleen jakaa eri murreryhmiin. Lit mieltävät usein itsensä pikemminkin osaksi omia kielellisiä ryhmiään, kuin osaksi yhtenäistä liden kansaa. Kielen ohella liden alaryhmiä jakaa myös maantiede. Suurin osa listä on maanviljelijöitä, jotka kasvattavat esimerkiksi riisiä, kookoksia, kahvia, kaakaota, mangoja ja banaaneja. Poiketen suurimmasta osasta naapureitaan, lit omistavat maansa yhteisöinä ja sato jaetaan yhteisön kesken.
Liike Jumalan kymmenen käskyn palauttamiseksi
Liike Jumalan kymmenen käskyn palauttamiseksi (engl. Movement for the Restoration of the Ten Commandments of God) oli Ugandassa perustettu uskonlahko, jonka johtajien apokalyptinen uskomus johti satojen ihmisten murhaamiseen 17. maaliskuuta 2000.
Liike syntyi Joseph Kibweteeren ja Credonia Mwerinden yhteistyön tuloksena. Kibweteere oli lähtenyt tapaamaan Credonia Mwerindea kuultuaan viesteistä, joita tämä oli väittänyt saavansa Neitsyt Marialta. Liike julisti maailmanlopun koittavan 31. joulukuuta 1999. Sen johto valvoi myös erittäin tarkoin jäsentensä yksityiselämää: esimerkiksi saippua, seksuaalinen kanssakäyminen ja tarpeeton suullinen kommunikaatio kiellettiin.
Kun kävi ilmeiseksi, ettei maailmanloppua tule lahkon johtajien ilmoittamana aikana, väitti johto sen edelleen koittavan jossakin vaiheessa vuotta 2000. Saman vuoden maaliskuun 17. päivänä lahkon jäsenet kerättiin kirkkoon, joka sytytettiin tuleen sillä seurauksella, että 330 ihmistä menetti henkensä. Satoja jäseniä oli surmattu jo ennen tulipaloa myrkyllä, kuristaen ja puukottamalla. Lahkojohtajien asuntojen läheltä löytyi joukkohautoja joissa oli lisäksi 450 ruumista, osa oli lahkon jäseniä etsimään tulleita omaisia. Lahkojohtajia tai heidän ruumiitaan ei ole löydetty.
Luniz
Luniz on Kalifornian Oaklandista kotoisin oleva rap-duo, johon kuuluvat Yukmouth ja Numskull. Kaksikon ensimmäinen albumi "Operation Stackola" myi hittisinglen ”I Got 5 on It” johdolla Yhdysvalloissa platinaa. Lunizin piti alun perin olla mukana Tupac Shakurin "One Nation" -projektissa, mutta Shakurin kuoltua koko projektia ei koskaan julkaistu.
Mateja Svet
Mateja Svet (s. 16. elokuuta 1968 Ljubljana) on entinen slovenialainen alppihiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa.
Svet sijoittui Sarajevon talviolympialaisissa 1984 pujottelussa viidenneksitoista, vain 15-vuotiaana. Seuraavana talvena Bormion MM-kilpailuissa hän sijoittui suurpujottelussa kolmanneksitoista. Helmikuussa 1986 Svet saavutti ensimmäisenä slovenialaisena – ja jugoslavialaisena – naisena hiihtolajien maailmancup-voiton, kun hän oli paras suurpujottelukilpailussa Vysoké Tatryssa, nykyisessä Slovakiassa.
Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 Svet saavutti kolme mitalia: suurpujottelussa hän sijoittui toiseksi yli puoli sekuntia Vreni Schneiderille hävinneenä, supersuurpuojttelussa kolmanneksi Maria Walliserin ja Michela Figinin jälkeen, samoin pujottelussa Erika Hessin ja Roswitha Steinerin takana.
Calgaryn olympialaisissa 1988 Svet saavutti hopeaa pujottelussa; ero kultaa voittaneeseen Vreni Schneideriin oli peräti 1,68 sekuntia. Suurpujottelussa Svet oli neljäs.
Vailin MM-kilpailuissa 1989 Svet voitti kultaa pujottelussa oltuaan 0,61 sekuntia Schneideriä nopeampi. Suurpujottelussa hän oli alun perin neljäs, mutta nousi pronssille, kun kolmanneksi sijoittunut Christelle Guignard jäi kiinni dopingista. Alppiyhdistetyssä Svet sijoittui neljänneksi.
Svet voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 22 kertaa kolmen parhaan joukkoon. Kaudella 1987–1988 hän voitti suurpujottelun kokonaiscupin.
Svet lopetti uransa keväällä 1990, vain 21-vuotiaana.
1. jääkäripatteristo
1. jääkäripatteristo oli valkoisten itäarmeijan jääkäritykistöprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Patteriston komentaja oli kapteeni Paul Sievert.
Päällikkö: jääkärikapteeni Torsten Ragnar Fredrik Lecsch (haavoittui 21. maaliskuuta), jääkäriyliluutnantti Jarl Frithiof Lundqvist (21. maaliskuuta alkaen, toimi aikaisemmin jääkäritykistön adjutanttina, siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen perustetun jääkäritykistöprikaatin esikuntapäälliköksi), jääkäriluutnantti Väinö Lahja Rikhard Valve.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Albin Palmén (haavoittui 26. maaliskuuta ja siirrettiin 3. jääkäripatteristoon), jääkärikapteeni Jarl Olof Vegelius (siirrettiin Tampereen valtauksen jälkeen 2. jääkäripatteriston komentajaksi), jääkärivänrikki Emil Alfred Holmström (28. huhtikuuta alkaen, toimi aikaisemmin jaosjohtajana).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Emil Johannes Johansson.
Adjutanttina 11. huhtikuuta 1918 alkaen jääkärivänrikki Karl Thorsten Brunou, rehumestarina patteristossa jääkärialiupseeri Johannes Longi (siirrettiin 1. jääkäripatteriston 1. patteriin), Jääkäritykistön adjutanttina toimi jääkärivänrikki Jalo Heikinheimo
2. jääkäripatteristo
2. jääkäripatteristo oli valkoisten itäarmeijan jääkäritykistöprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Patteriston komentaja oli jääkärikapteeni Jarl Olof Vegelius (Vegelius toimi aikaisemmin jääkäritykistössä 2. patterinpäällikkönä).
Päällikkö: jääkärikapteeni Bjarne Arnulf Wegelius, jääkärivaravääpeli Ahti Ilmari Anthos.
Päällikkö: jääkärikapteeni Roley Alarik Sandström.
Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Axel Rudolf Danielson (11. huhtikuuta 1918 alkaen).
Patteriston lähettiupseerina (adjutanttina) jääkäriluutnantti Curt Ragnar Björklund, tähystysupseerina patteriston esikunnassa jääkärialiupseeri Karl Holger Athniel Nygård myöh. Norme, jääkärivääpeli Aarne Wennfrid Möttönen.
3. jääkäripatteristo
3. jääkäripatteristo oli valkoisten itäarmeijan jääkäritykistöprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Patteriston komentaja oli jääkärikapteeni Aarne Snellman.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Albin Palmén.
Päällikkö: Veikko Räsänen.
Päällikkö: jääkärivänrikki Paul Emil Påhlson.
Jefreitteri Elis Evert Halonen, patteri- ja tähysupseerina jääkärivänrikki Hannu Esa Hannuksela, jaosjohtajana jääkärivaravääpeli William Leonard Häkli, työskenteli esikunnassa jääkärivääpeli Kaarlo Jalmari Hämäläinen, kuormastonjohtajana jääkärivaravääpeli Emil Johannes Rauta, patteriston esikunnassa jääkärialiupseeri Juho Albert Villman.
Samsøn Belt
Samsøn Belt, eli Samsön Belt (), on Tanskassa, Samsøn ja Själlannin saarten välissä sijaitseva salmi. Se on kapeimmalta kohdaltaan noin 10 kilometriä leveä. Samsøn Bæltissa on neljä satamaa: Røsnæs, Havnsø, Sejerø Havn ja Odden Havn.
Ruotsalainen rahtialus M/S "Stena Freighter" ja kemikaali/öljytankkeri M/T "Ek-Cloud" törmäsivät yhteen salmessa 21. syyskuuta 1998 sakeassa sumussa. Alusten vauriot jäivät pieniksi.
Asterix lyö vetoa
Asterix lyö vetoa () on viides Ranskassa, ja 16. Suomessa julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin vuonna 1965 Ranskassa, ja vuonna 1973 Suomessa.
Obelixin koira Idefix esiintyi kirjassa ensimmäisen kerran.
Julius Caesarin erikoislähettiläs Lucius Majonesius pakottaa Periferiumin leirin hyökkäämään Asterixin kylään. Taistelusta tulee lyhyt ja roomalaiset perääntyvät. Lucius Majonesius päättää rakentaa suuren puuaidan kylän ympärille eristääkseen heitä. Asterix lyö vetoa, että hän pääsee läpi aidasta ja kiertää koko Gallian käymällä 12 paikassa ympäri Galliaa, ja tuoden joka seudun erikoisruokia todisteeksi. Tarinassa esiintyneet, nimeltä mainitut henkilöt.
Members of Mayday
Members of Mayday on saksalainen yhtye tai musiikillinen projekti, joka tekee vuosittain järjestettävälle rave-tapahtuma Maydaylle virallisen tunnusmusiikin, niin sanotun "Mayday-hymnin" (). Members of Maydayn muodostavat Maximilian Lenz eli WestBam ja musiikkituottaja Klaus Jankuhn. Mayday-tapahtumia on järjestetty vuodesta 1991, ja monista varsinkin varhaisempien tapahtumien tunnuskappaleista on tullut hyvin suosittuja, käytännössä rave-musiikin klassikoita.
Luokitin
Matemaattinen luokitin on kuvaus diskreetistä tai jatkuvasta piirreavaruudesta formula_1 diskreettiin nimikejoukkoon formula_2. Piirreavaruuden formula_1 esiintymää kutsutaan näytteeksi ja nimikejoukon formula_2 esiintymiä luokiksi.
Luokitin voi olla kiinteä tai oppiva. Kiinteässä luokittimessa päätöstason parametrit määritetään käsin kun taas oppivassa luokittimessa ne valitaan käyttäen jotakin ohjattua tai ohjaamatonta opetusmenetelmää. Ohjatuissa opetusmenetelmissä hyödynnetään tietoa opetusnäytteiden oikeista luokista.
Tärkeä ominaisuus luokittimille on yleistämiskyky. Yleistämiskyky kuvaa luokittimen kykyä luokitella opetusnäytteisiin kuulumattomat näytteet oikein.
Luokittimia käytetään laajasti eri alojen sovelluksissa kuten lääketieteessä, taloudessa, tietoliikenteessä, konenäössä, puheentunnistuksessa ja tiedonlouhinnassa.
Esimerkki luokittimesta voisi olla internetissä toimiva rahanlainauspalvelu. Palvelu pyytää käyttäjää antamaan tiedot: kuukausipalkka, iäkä, siviilisääty, kotiosoite ja luottotietohistoria. Luokitin päättelee näistä tiedoista voidaanko käyttäjälle myöntää laina tai kuinka suuri laina voidaan myöntää. Järjestelmässä voisi olla kaksi luokkaa: maksukykyinen ja maksukyvytön. Luokittimen opetusdatana voitaisiin käyttää historian aikana kerättyjen maksukykyisten ja luottotappioita tuottaneiden maksukyvyttömien henkilöiden tietoja.
Makar I
Makar I (k. 16. huhtikuuta 1891) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1885–1891). Hänen valintaansa edelsi parin vuoden aika, jolloin katolikosta ei ollut lainkaan. Lisäksi hänen valintansa oli poikkeuksellinen, sillä hän oli valitsijakokouksen asettamasta kahdesta ehdokkaasta vähemmän ääniä saanut, mutta silti Venäjän tsaari päätti valita hänet. Tämän vuoksi hän sai liikanimen "Tsaarin valinta". Hän oli kuitenkin toimessaan hyvä, ja hän oli tietyllä tavalla patriootti, pitäen kristillisyyttä armenialaisuuden ytimenä ja mieltäen kirkon ja kansan yhdeksi.
Makar kuoli 16. huhtikuuta 1891, ja häntä seurasi katolikoksena Mkrtitš Khrimian.
Karjalan 1. rykmentti
Karjalan 1. rykmentti oli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakuntaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli Georg Elfvengren.
Rykmentti muodostettiin 14. maaliskuuta 1918 Kiviniemen rintamalla olleista Karjalan suojeluskuntien yksiköistä sekä palvelukseen saapuneista alokkaista. Rykmentti nimettiin syksyllä 1918 Itä-Suomen Jalkaväkirykmentiksi ja puolisen vuotta myöhemmin maaliskuussa 1919 Pohjois-Savon rykmentiksi. Se oli aluksi sijoitettuna Joensuuhun ja Mikkeliin, kunnes se koottiin Kuopioon.
Komentaja: Urho Sihvonen.
Komentaja: jääkäriluutnantti Kalle Kuokkanen  (1. maaliskuuta 1918 alkaen, siirrettiin 15. maaliskuuta 1918 Karjalan 3. rykmentin virkaatekeväksi komentajaksi), jääkäriluutnantti Evert Ekman (14. maaliskuuta - 30. maaliskuuta 1918, jolloin siirrettiin 11. jääkäripataljoonan komentajaksi), jääkäriluutnantti Valter Aschan (17. maaliskuuta 1918 alkaen), E. Pekkanen ja Johan Mättö.
Komentaja: Henrik Lindberg ja Weikko Läheniemi.
Päällikkö:
Jääkärivänrikki Eino Pietiläinen.
Karjalan 2. rykmentti
Karjalan 2. rykmentti oli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakuntaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli ratsumestari Oskar Kuula, jääkärivänrikki Kalle Kuokkanen (5. huhtikuuta alkaen), jääkärikapteeni Unio Sarlin (19. toukokuuta alkaen).
Rykmentti perustettiin 19. toukokuuta 1918 Karjalan divisioonan 2. rykmenttinä. Se nimettiin 6. heinäkuuta 3. divisioonan 3. rykmentiksi ja edelleen saman divisioonan 2. rykmentiksi 20. heinäkuuta. 2. Karjalan rykmentiksi tai Karjalan 2. rykmentiksi se nimettiin 31. heinäkuuta. Sisällissodan päätyttyä Sortavalaan sijoitettu rykmentti nimettiin 30. elokuuta Laatokan jalkaväkirykmentiksi, kunnes se nimettiin 15. maaliskuuta 1919 Haminaan sijoitettuna Viipurin rykmentiksi. Rykmentti siirrettiin 1930-luvun alussa Huuhanmäen Jaakkimaan.
Komentaja: jääkäriluutnantti Aarne Salminen
Komentaja: jääkäriluutnantti Väinö Strömberg (siirrettiin 7. huhtikuuta 1918 Karjalan 3. rykmentin 7. pataljoonaan), myöhemmin jääkärivänrikki Jussi Närvänen.
Komentaja: jääkärivänrikki Viljo Hämäläinen.
Komentaja: Edmund Heimolainen.
Komentaja: jääkäriluutnantti Evert Ekman, A. Pelkonen.
Komentaja: V. Koljonen.
Komentaja: jääkärivänrikki Juhana Vakkilainen.
Konekivääriosaston päällikkönä jääkärivaravääpeli Erik Alfred Svensson (kaatui 24. maaliskuuta 1918), Joukkueenjohtajana jääkärivääpeli Mikko Rossi.
Lagrangen kertoimet
Lagrangen menetelmä on ranskalaisen matemaatikon Joseph-Louis Lagrangen mukaan nimetty menetelmä yhtälörajoitetun optimointitehtävän ratkaisemiseksi.
Olkoon formula_1 minimointitehtävän kohdefunktio ja formula_2 rajoite-ehtofunktio. Tarkastellaan näiden määrittämää rajoiteoptimointititehtävää
Tehtävä voidaan kirjoittaa muodossa, jota kutsutaan "Lagrangen funktioksi" formula_5
Kertoimia formula_7 kutsutaan Lagrangen kertoimiksi. Esitetyn optimointitehtävän käypä eli rajoite-ehdot täyttävä ratkaisu löydetään Lagrangen funktion formula_5 ääriarvopisteessä formula_9, jossa siis formula_10. Voidaan tulkita, että kertoimet ohjaavat ratkaisun rajoite-ehtojen määräämään käypään joukkoon.
Minimointitehtävä formula_11 ratkaistaan seuraavasti:
Langrangen funktio esimerkille
Etsitään osittaisderivaatat ja niiden muodostama yhtälöryhmä
Ratkaistaan saadusta yhtälöryhmästä ääriarvopisteet (formula_17, formula_18, formula_19) algebran menetelmin (ratkaisemalla derivaattojen nollakohdat yhtälöryhmästä).
Olkoon formula_1 minimointitehtävän kohdefunktio ja formula_2 rajoite-ehtofunktio. Kutsutaan ehdon formula_22 määräämien pisteiden joukkoa käyräksi formula_23. Olkoot funktiot derivoituvia kaikkien muuttujiensa suhteen käyrän formula_23 pisteissä. Oletetaan myös, että kohdefunktio formula_1 on derivoituva tehtävän ratkaisupisteen formula_26 ympäristössä. Kun lisäksi oletetaan, että piste formula_26 ei ole käyrän formula_23 päätepiste, ja gradientti formula_29, on olemassa sellainen luku formula_30 niin, että piste formula_31 on ns. Lagrangen funktion formula_32
kriittinen piste. Toisin sanoen funktion formula_1 käyrällä formula_22 sijaitsevat ääriarvot voidaan löytää etsimällä Lagrangen funktion ääriarvot. Ääriarvot löydetään ratkaisemalla funktion formula_36 osittaisderivaatojen nollakohta
eli
Lagrangen kerroin formula_41 voidaan nähdä skaalaustekijänä, jolla rajoitusehdon gradienttivektoria formula_42 tulee kertoa, että siitä tulee
yhtä pitkä kuin kohdefunktion gradienttivektorista formula_43 optimointitehtävän ratkaisupisteessä. Tulkinta yleistyy useamman rajoitusehdon tapaukseen, jolloin
"aktiivisia" rajoitusehtoja vastaavat kertoimet formula_44 valitaan niin, että niiden lineaarikombinaatio vastaavien gradienttien kanssa kumoaa kohdefunktion 
gradientin.
Herkkyystulkinnassa tarkastellaan, miten kohdefunktion arvo muuttuu, kun yhtälörajoitetta muutetaan. Tarkastellaan formula_45 muotoista tehtävää, missä
formula_46. Lagrangen kerroin ilmaisee kunka paljon kohdefunktion arvo muuttuu yhtälörajoituksen muuttuessa eli
missä formula_48 tarkoittaa gradienttia rajoitusehdon muutoksen suhteen.
Esitetään tehtävä matemaattisessa muodossa ja ratkaistaan se Lagrangen menetelmällä. Olkoon piste formula_49 ja suora formula_50, missä formula_51 ovat mielivaltaisia vakioita.
Minimoidaan etäisyyden funktio
ehdolla
Suoran yhtälö on siis optimointitehtävän "ehto".
Muodostetaan etäisyysfunktiosta ja ehdosta Lagrangen funktio
Ratkaistaan funktion formula_36 ääriarvot muuttujien formula_56, formula_57 ja formula_14 suhteen etsimällä osittaisderivaattojen nollakohdat:
Surf’s Up – tyrskyn ratsastajat
Surf’s Up – tyrskyn ratsastajat ("Surf’s Up") on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen pseudodokumenttinen tietokoneanimaatioelokuva, jonka ovat ohjanneet Ash Brannon ja Chris Buck. Pääosaa esittää Shia LaBeouf.
Teini-ikäinen töyhtökalliopingviini Cody Maverick on nouseva lainelautailulahjakkuus, joka osallistuu ensimmäiseen ammattilaiskisaansa. Kuvausryhmä dokumentoi Codyn värikkäät vaiheet, kun hän lähtee kotoaan Shiverpoolista matkustaakseen Pen Gu -saarelle legendaariseen Big Z:n muistokisaan. Matkalla Cody tapaa intohimoisen surffarin Chicken Joen, kuuluisan lainelautailupromoottorin Reggie Belafonten, kykyjenetsijä Mike Abromowitzin ja topakan rantavahdin Lani Aliikain, jotka kaikki saavat nähdä, miten palavasti Cody lainelautailua rakastaa. Cody on vakuuttunut, että voitto toisi hänelle hänen kipeästi kaipaamaansa arvostusta ja ihailua, mutta kun hän yllättäen kohtaa erään vanhan lainelautailuhörhön, joka opettaa hänet kulkemaan omia polkujaan, Cody saa huomata, että todellinen voittaja ei olekaan aina se, joka tulee ykköseksi kisassa.
Suomenkielisen dialogin on kääntänyt Marko Hartama ja sen on ohjannut Petri Hanttu.
Lövskär (Nauvo)
Lövskär on saari Turunmaan saaristossa Saaristomeressä. Se on osa Paraisten kuntaa ja sijaitsee entisen Nauvon kunnan alueella linnuntietä 10,5 kilometrin päässä Nauvon keskustasta luoteeseen. Leveydeltään saari on noin 220 metriä pitkä ja pituus vaihtelee noin 40 metristä noin 80 metriin.
Rahtialus M/S Global Freighter sai pohjakosketuksen 21. syyskuuta 2004 Nauvon pohjoispuolella, jonka jälkeen päällikkö ajoi aluksen rantaan Lövskärin ja naapurisaari Vandrockin väliin.
Karjalan 3. rykmentti
Karjalan 3. rykmentti oli valkoisten itäarmeijan Karjalan armeijakuntaan kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentajina olivat jääkärimajuri Armas Ståhlberg (24. maaliskuuta alkaen, kaatui 15. huhtikuuta 1918 Joutsenossa) ja v.t. komentajana jääkärivänrikki Kalle Kuokkanen (15. maaliskuuta alkaen, siirrettiin 5. huhtikuuta Karjalan 2. rykmenttiin), Ståhlbergin kaatumisen jälkeen komentajan tehtävät vastaanotti jääkäriluutnantti Väinö Strömberg ja luovutti ne edelleen jääkärikapteeni Unio Sarlinille (19. huhtikuuta 1918 alkaen. Sarlin siirrettiin 9. toukokuuta Karjalan 2. rykmentin komentajaksi). Rykmentin esikunta sijaitsi Imatralla.
Karjalan 3. rykmentti vastasi Karjalan rintaman Joutsenon rintamalohkosta Saimaasta Kuurmanpohjaan. Rykmentin sotatoimet etenemissuunnassa olivat Joutseno - Lappeenranta - Luumäki. Rykmentti kuului aivan alkuaikoja lukuun ottamatta suoraan itäarmeijan komentajan Ernst Löfströmin alaisuuteen. Rykmentin luonne oli poikkeuksellisen itsenäinen siihen asti kunnes se toukokuun alussa Viipurin kukistumisen jälkeen alistettiin Savon ryhmän kenraalimajuri Ernst Linderin komentoon käytettäväksi Kouvolaa ja Kotkaa vastaan tehtäviin sotatoimiin.
Komentaja: Veikko Raatikainen, myöhemmin jääkäriluutnantti Väinö Strömberg (7. huhtikuuta alkaen), A. Houni
Komentaja: luutnantti E. Astola.
Komentaja: Hjalmar Raatikainen, myöhemmin E. Sandström.
Päällikkö: T. Kotivirta.
Päällikkö: S. Niukkanen.
Päällikkö: Eino I. Parmanen.
Päällikkö: E. Lahdensuu.
Unio Sarlinin saatua rykmentti komentoonsa 21. huhtikuuta 1918 oli se huvennut edellisissä taisteluissa huomattavasti ja käsitti 1600 miestä päällystö ja alipäällystö mukaan lukien. Rykmentin vastuulla oli n. 40 kilometrin pituinen rintamanosa Karsturannasta Lottolaan. Rykmentin esikunnan ja itse rintamajoukkojen etäisyys toisistaan muodostui 15–30 kilometriin. Sarlinin huolellisesti suunnittelema hyökkäys Saimaan kanavalle 25. huhtikuuta osoittautui helpoksi, koska vihollinen oli ilmeisesti saanut vihiä hyökkäyksestä ja kerkisi vetäytyä Sarlinin joukkojen alta. Huhtikuun 26. Sarlin joukot miehittävät Lappeenrannan. Tämän sotatoimen Sarlin teki oma-aloitteisesti ilman ylemmän johdon käskytystä, toki kyseinen käsky oli olemassa, mutta Sarlinia ko. käsky ei koskaan saavuttanut. Seuraavaksi oli Sarlinin otettava Simolan rautatiesolmu hallintaansa armeijakäskyn mukaisesti yhdessä kapteeni Förbergin ryhmän kanssa. Simola vallataan myöhään illalla huhtikuun 27 päivä. Huhtikuun 28.–29. rykmentti miehittää Vainikkalan ja Pulsan rautatieasemat. Rykmentti valloittaa Luumäen kiivaiden taistelujen päätteeksi 1. toukokuuta. Tästä sotaliike jatkui perääntyvien punaisten perässä Taavettia kohden. Toukokuun 1. päivästä alkaen Sarlinin niin sanottu itsenäinen sodanjohto loppui ja se siirtyi suoraan kenraalimajuri Ernst Linderin alaisuuteen.
Rykmentti lakkautettiin pian Karjalan kaartin rykmentin perustamisen jälkeen ja sen henkilöstö siirrettiin jäljelle jääneisiin rykmentteihin.
Karjalan 1. rykmentin 1. pataljoona
Karjalan 1. rykmentin 1. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 1. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärivänrikki Urho Sihvonen.
Päällikkö: jääkärivänrikki Johan Sainio (haavoittui 25. maaliskuuta 1918 Raasulissa).
Päällikkö: H. Vähäsalo.
Päällikkö: jääkärivänrikki Viljo Paloheimo.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Aarne Salminen (otti komentajan tehtävät vastaan helmikuun alussa, haavoittui 11. helmikuuta Pullilassa ja siirrettiin 14. maaliskuuta alkaen Karjalan 2. rykmentin 4. pataljoonan komentajaksi), G. Rundberg.
Jääkäriluutnantti Henrik Lindberg (siirrettiin 3. pataljoonaan).
Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoona
Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 1. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli Henrik Lindberg (14. maaliskuuta alkaen, kaatui 26. maaliskuuta) ja Weikko Läheniemi (27. maaliskuuta alkaen, kaatui 15, huhtikuuta 1918). Komentajan apulaisena toimi jääkärivänrikki Kalle Mata (siirrettiin 27. helmikuuta komentajan apulaiseksi II pataljoonaan).
Päällikkö: Weikko Läheniemi (myöhemmin pataljoonan komentajana (haavoittui kaksi kertaa, 27. helmikuuta 1918 ja 15. maaliskuuta 1918), jääkärivääpeli Eino Siira (palveli aikaisemmin Karjalan armeijakunnan 4. pataljoonan 2. komppaniassa ja 7. pataljoonassa).
Päällikkö: A. Hynninen.
Päällikkö: A. Nissinen.
Päällikkö: A. J. Pesonen.
Päällikkö: E. Männikkö.
Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoona
Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoona oli valkoisten Itäarmeijan Karjalan 1. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentajina olivat jääkäriluutnantti Kalle Kuokkanen  (1. maaliskuuta 1918 alkaen, siirrettiin 15. maaliskuuta 1918 Karjalan 3. rykmentin virkaatekeväksi komentajaksi), jääkäriluutnantti Evert Ekman (14. maaliskuuta - 30. maaliskuuta 1918, jolloin siirrettiin 11. jääkäripataljoonan komentajaksi), Valter Aschan (17. maaliskuuta alkaen, kaatui 26. maaliskuuta Raasulissa), E. Pekkanen, jääkärivääpeli Johan Mättö (hoiti komentajan tehtäviä 27. maaliskuuta).
Päällikkö: jääkärivääpeli Johan Mättö (toimi v.t. päällikönä 19. maaliskuuta alkaen), jääkärivänrikki Karl Pakarinen (19. maaliskuuta alkaen).
Päällikkö: E. Happonen.
Päällikkö: K. J. Skogström.
Päällikkö: komppanianpäällikkönä 3. maaliskuuta - 20. huhtikuuta jääkärivaravääpeli Herman Uimonen (siirrettiin 20. huhtikuuta 4. jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppaniaan)
Komentajan apulaisena 27. helmikuuta alkaen jääkärivänrikki Kalle Mata (komennettiin 6. huhtikuuta Karjalan armeijakunnan esikuntaan), pataljoonan komentajan apulaisena jääkäriluutnantti Jussi Närvänen (siirrettiin 15. maaliskuuta Karjalan 2. rykmentin 5. pataljoonaan komentajan apulaiseksi).
Karjalan 2. rykmentin 10. pataljoona
Karjalan 2. rykmentin 10. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli Edmund Heimolainen.
Adjutantti Bruno Kivikoski.
Päällikkö: V. Kunnas.
Päällikkö: A. Manninen.
Päällikkö: V. Snellman, E. Salomaa.
Päällikkö: Y. Fagerlund.
Konekivääriupseerina jääkärialiupseeri Juho Keto.
Karjalan 2. rykmentin 11. pataljoona
Karjalan 2. rykmentin 11. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkäriluutnantti Evert Ekman (30. maaliskuuta 1918 - 14. huhtikuuta 1918), A. Pelkonen.
Päällikkö: Otto E. Karttunen.
Päällikkö: E. Kaulio.
Päällikkö: Y. Tahvanainen.
Päällikkö: P. Laine.
Karjalan 2. rykmentin 6. pataljoona
Karjalan 2. rykmentin 6. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärivänrikki Viljo Hämäläinen (toimi aikaisemmin Hämäläisen lentävän osaston päällikkönä).
Päällikkö: V. Nikoskelainen.
Päällikkö: E. Durchman.
Päällikkö: E. Engberg.
Karjalan 2. rykmentin 5. pataljoona
Karjalan 2. rykmentin 5. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentajina olivat jääkäriyliluutnantti Väinö Strömberg (14. maaliskuuta alkaen ja siirrettiin 7. huhtikuuta pataljoonan komentajaksi Karjalan 3. rykmenttiin), jääkäriluutnantti Jussi Närvänen (toimi komentajan apulaisena 15. maaliskuuta alkaen ja komentajana 7. huhtikuuta alkaen).
Päällikkö: K. Raunio.
Päällikkö: E. Villa.
Päällikkö: E. Pelkonen.
Päällikkö: E. Slunga.
Pataljoonan komentajan apulaisena jääkärivänrikki Tauno Sihvo, pataljoonan komentajan apulaisena jääkäriluutnantti Jussi Närvänen (siirrettiin 7. huhtikuuta pataljoonan komentajaksi).
Karjalan 2. rykmentin 4. pataljoona
Karjalan 2. rykmentin 4. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Karjalan 2. rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkäriluutnantti Aarne Salminen (14. maaliskuuta alkaen).
Päällikkö: V. Tosurinen.
Päällikkö: V. Kinnunen, jääkärialiupseeri Eino Siira (siirrettiin 7. pataljoonan 2. komppaniaan ja edelleen 10. maaliskuuta Karjalan 1. rykmentin 3. pataljoonaan komppanianpäälliköksi).
Päällikkö: J. Uski.
Päällikkö: M. Riipinen.
William Lee
Wiliam Lee -nimisiä henkilöitä ovat:
George Paget
George Charles Henry Victor Paget (8. lokakuuta 1922 – 13. heinäkuuta 2013) oli brittiläinen pääri, Angleseyn seitsemäs markiisi vuodesta 1947.
Paget oli edeltäjänsä markiisi Charles Pagetin ja tämän puolison Lady Victoria Mannersin poika. Hänen kummeinaan olivat Yrjö V ja Mary.
Paget opiskeli Eton Collegessa. Hän nai 16. lokakuuta 1948 Shirley Morganin, jonka kanssa hän sai viisi lasta vuosina 1949–1963.
Rosella Hightower
Rosella Hightower (10. tammikuuta 1920 Oklahoma, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 2008 Cannes, Ranska) oli yhdysvaltalainen balettitanssija, joka tanssi sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa.
Hightower syntyi Oklahoman Ardamoressa vanhempiensa Charles Edgar ja Eula May Flanning Hightowerin ainoana lapsena. Hänen juurensa juontuvat alkuperäiskansa choctaweihin. Perhe muutti Missourin Kansas Cityyn Rosella Hightowerin ollessa lapsi, ja hän sai siellä varhaisen tanssikoulutuksensa.
Vuonna 1937 Léonide Massine vieraili Kansas Cityssä ja pyysi Hightoweria Monte Carloon perustamaansa tanssiryhmään. Hightower pääsi tanssijaksi Ballet Russe de Monte Carloon, joka siirtyi toisen maailmansodan alettua New Yorkiin. Siellä Hightower liittyi vuonna 1941 Ballet Theatreen (American Ballet Theatren edeltäjä), mistä hän jatkoi vuonna 1946 de Basil Balletiin. Vuonna 1947 Hightower siirtyi chileläissyntyisen markiisi George de Cuevasin perustamaan Grand Ballet de Monte Carloon.
De Cuevasin kuoltua vuonna 1961 tanssiryhmä hajaantui ja Hightower päätti vähitellen uransa tanssijana ja asettui Cannesiin. Siellä hän perusti vuonna 1962 oman balettikoulunsa ("Centre de Danse Classique"), josta tuli Euroopan johtavia alallaan. Vuosina 1969–1972 Hightower johti Marseillen oopperan balettia, 1973–1974 Nancyn balettia, 1980–1983 Pariisin oopperabalettia ja 1985–1986 Milanon La Scala -balettia.
Hightower oli vuodesta 1958 naimisissa ranskalaisen taiteilijan Jean Robierin kanssa. Heidän ainoa lapsensa syntyi vuonna 1955 ja on myös toiminut tanssijana.
Vuonna 1975 Ranskan hallitus myönsi Hightowerille Kunnialegioonan ritarin arvonimen ("Chevalier de la Légion d’Honneur").
Alicia Markova
Dame Alicia Markova DBE (1. joulukuuta 1910 – 2. joulukuuta 2004) oli brittiläinen balettitanssija.
Markova syntyi Lontoossa juutalaiseen sukuun nimellä Lilian Alice Marks. Hänen nimensä venäläisti Sergei Djagilev, jonka Ballets russesiin hän liittyi Monte Carlossa 14-vuotiaana.
Djagilevin kuoltua vuonna 1929 Markova palasi Britanniaan jatkamaan uraansa. Hänet muistetaan muun muassa hänen "Gisellen" tulkinnastaan. Hän perusti vuonna 1950 nykyisen English National Balletin Anton Dolinin kanssa.
Markova kuoli juuri 94-vuotispäivänsä jälkeen hoivakodissa, johon hän oli joutunut kärsittyään halvauskohtauksen.
Jukka-Pekka Pajunen
Jukka-Pekka Pajunen (s. 1961) on suomalainen kääntäjä. Hän on tullut tunnetuksi saksalaisen kulttuurin ja teatterin asiantuntijana. Hänet palkittiin vuonna 2006 kääntäjien valtionpalkinnolla itävaltalaisen Elfriede Jelinekin teoksen "Pianonsoittaja" ("Die Klavierspielerin") suomentamisesta. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Mikael Agricola -palkinto Herta Müllerin "Hengityskeinun" suomentamisesta.
Alexander Kluge
Alexander Kluge (s. 14. helmikuuta 1932) on saksalainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Hän syntyi Halberstadtissa, valmistui lakimieheksi ja tutustui vuonna 1958 ystävänsä, yleisnero Theodor Adornon välityksellä elokuvaohjaaja Fritz Langiin.
Klugen ensimmäinen ohjaus "Brutalität im Stein" on vuodelta 1960. Hän kuului uuden saksalaisen elokuvan liikkeen perustajiin ja on saavuttanut menestystä myös kirjallisella urallaan voittaen muun muassa Bremenin kaupungin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2001.
Kluge on ollut vuodesta 1982 naimisissa puolisonsa Dagmar Steurerin kanssa. Hänellä on tytär ja poika.
Klugelle myönnettiin vuonna 1968 Venetsian elokuvajuhlien Kultainen leijona, ja hän sai vuonna 2007 Bundesverdienstkreuzin.
Paul Adelstein
Paul Adelstein (s. 29. huhtikuuta 1969 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Adelstein syntyi Chicagossa. Hänet tunnetaan parhaiten agentti Paul Kellermanin roolista televisiosarjassa "Pako". Hän esittää myös pediatri Cooper Freedmania "Greyn anatomian" spinoff-sarjassa "Rakkauden anatomia". Vähemmälle huomiolle ovat jääneet elokuvaroolit, joita Adelsteinilla myös on ollut.
Adelstein meni marraskuussa 2006 naimisiin näyttelijäkollegansa Liza Weilin kanssa.
Liza Weil
Liza Rebecca Weil (s. 5. kesäkuuta 1977) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Weil syntyi New Jerseyn osavaltiossa. Perhe muutti vuonna 1984 Pennsylvaniaan, jossa Weil valmistui North Penn High Schoolista vuonna 1995. Hän kuuluu huomattavaan näyttelijäsukuun ja on esiintynyt niin televisiossa ja elokuvissa kuin teatterissakin.
Weil esiintyi televisiossa ensimmäistä kertaa vuonna 1994, jolloin hän vieraili sarjassa "The Adventures of Pete & Pete". Hän sai myöhemmin tunnetuimman televisioroolinsa sarjasta "Gilmoren tytöt" esittäen Paris Gelleriä. Weil tunnetaan myös Bonnie Winterbottomin roolistaan sarjassa "How to Get Away with Murder". Hän on lisäksi vieraillut televisiosarjoissa "Teho-osasto", "" ja "West Wing".
Weil on marraskuusta 2006 lähtien ollut naimisissa näyttelijäkollegansa Paul Adelsteinin kanssa. Weil on juutalainen.
Karel Brückner
Karel Brückner (s. 13. marraskuuta 1939) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Brückner johdatti Tšekin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen hopealle ikäluokan vuoden 2000 EM-kisoissa. Seuratasolta hänet muistetaan parhaiten SK Sigma Olomoucista, jota hän on valmentanut useaan otteeseen.
Brückner on toiminut Tšekin päävalmentajana vuodesta 2002 lähtien. Hänen johdollaan Tšekki on selvinnyt kaikkiin arvokisoihin viimeisten vuosien aikana. vuoden 2004 EM-kisoissa Tšekki voitti alkulohkonsa jättäen taakseen Alankomaat ja Saksan. Pelit päättyivät välieriin, joissa sittemmin Euroopan mestaruuden voittanut Kreikka voitti Traianos Dellasin jatkoaikaosumalla 1–0.
Vuoden 2006 MM-kisoihin Tšekki lähti kovin odotuksin. Kisat alkoivatkin komealla 3–0 voitolla Yhdysvalloista, mutta yllätystappio Ghanalle sotki tšekkien suunnitelmat. Brücknerin miehistö ei onnistunut voittamaan lohkon viimeisessä ottelussa Italiaa ja kisat päättyivät pettymykseen.
Veteraanivalmentaja sai kuitenkin jatkaa tehtävissään ja luotsasi Tšekin komeasti vuoden 2008 EM-kisoihin. Tšekki oli karsintalohkonsa ykkönen ja jätti taakseen mm. Saksan.
Maaliskuussa 2008 Brückneriltä poistettiin yläselästä luuepämuodostuma ja hän oli sairauslomalla ennen kesän EM-kisoja. Brückner ilmoitti aiemmin keväällä lopettavansa 35-vuotisen valmennusuransa kisojen jälkeen. Brücknerin pitkän uran viimeiseksi otteluksi näytti jäävän alkulohkon ratkaisukamppailu Turkkia vastaan. Brücknerin suojatit johtivat ottelua pitkään 2–0, mutta Turkin uskomaton nousu viimeisen vartin aikana 2–3 voittoon pudotti Tšekin puolivälieristä.
Heinäkuussa 2008 Brückner yllätti monet pyörtämällä lopettamispäätöksensä ja jatkamalla uraansa Itävallan maajoukkuevalmentajana. Brücknerin paluu oli loistelias, sillä hänen alaisuudessaan Itävalta kaatoi Ranskan 3–1 MM2010-karsintojen avausottelussa Wienissä. Tämän jälkeen otteet eivät jatkuneet yhtä hyvinä ja Itävalta on saanut Ranska-voiton jälkeen tililleen vain yhden pisteen. Brückner jätti tehtävänsä Itävallan valmentajana maaliskuussa 2009 yhteisymmärryksessä maajoukkueen johdon kanssa.
Radoslav Kováč
Radoslav Kováč (s. 27. marraskuuta 1979 Praha) on tšekkiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Venäläistä Spartak Moskovaa. Hän pelaa pääasiassa puolustajan paikalla.
Kovac aloitti uransa Sigma Olomoucin joukkueessa, jossa hän pelasi kuuden kauden aikana kausina 1997/2003 127 ottelua ja teki kolme maalia. Nykyään hän on edustanut vuodesta 2005 lähtien Spartak Moskovaa. Hän debytoi maajoukkueessa vuonna 2004 ja oli mukana muun muassa MM-kilpailuissa 2006. Hän on pelaamissaan 19 maaottelussa tehnyt kolme maalia.
Éric Caritoux
Éric Caritoux (s. 16. elokuuta 1960) on ranskalainen entinen maantiepyöräilijä.
Caritoux'n ammattiuran huipentuma oli Espanjan ympäriajon voitto vuonna 1984. Hän kilpaili Ranskan ympäriajossa yksitoista kertaa ja saavutti vuonna 1989 parhaan sijoituksensa, 12. paikan.
Caritoux'n voitto Espanjan ympäriajossa oli sikäli yllättävä, että kyseessä oli vasta miehen toinen vuosi ammattilaisena. Hän vetäytyi vuonna 1994.
David Cañada
David Cañada García (11. maaliskuuta 1975 Zaragoza – 28. toukokuuta 2016 Castejón de Sos) oli espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1996–2009.
Cañadan uran suurin menestys oli vuonna 2006 saavutettu Katalonian ympäriajon voitto.
Cañada kuoli 41-vuotiaana kaaduttuaan pyöräilytapahtumassa 28. toukokuuta 2016.
Erik Dekker
Hendrik "Erik" Dekker (s. 21. elokuuta 1970) on entinen alankomaalainen maantiepyöräilijä, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992. Hän kuului Rabobankiin vuodesta 1996, kunnes vetäytyi vuonna 2006; hän on sittemmin jatkanut uraansa valmentajana.
Dekker voitti hopeaa Barcelonan kesäolympialaisissa vuonna 1992. Hän voitti Ruotsin ympäriajon kahdesti (1994, 1995) ja Alankomaiden ympäriajon kolmesti (1997, 2000, 2004). Hän voitti vuosina 2000–2001 neljä etappia Ranskan ympäriajossa.
Vuonna 2001 Dekker voitti Amstel Gold Racen Limburgissa. Vuonna 2004 hän sijoittui samassa kilpailussa seitsemänneksi. Muita merkittäviä saavutuksia ovat olleet voitot Clásica de San Sebastiánissa (2000) ja Paris-Toursilla (2004). Maantiepyöräilyn maailmancupin hän voitti vuonna 2001.
Jaroslav Plašil
Jaroslav Plašil (s. 5. tammikuuta 1982 Opočno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Ranskan pääsarjassa pelaavaa FC Girondins de Bordeaux'ta. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Plašilin yksi vahvuuksista on, että hän pystyy pelaamaan kummallakin jalalla yhtä hyvin.
Ennen siirtymistään Girondins de Bordeaux'hon Plašil pelasi vuosina 1998–2000 FC Hradec Královéssa, vuosina 2000–2002, 2003–2007 AS Monacossa, 2007–2009 CA Osasunassa sekä välillä yhden kauden 2002–2003 US Créteil-Lusitanosissa.
Plašil on pitkään lukeutunut Tšekin maajoukkueen vakiopelaajiin. Hän on ollut mukana Tšekin joukkueessa sekä EM-kilpailuissa 2004 ja 2008 että MM-kilpailuissa 2006. Hän on pelannut 103 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia, ja hän ylitti sadan maaottelun rajan kaikkien aikojen neljäntenä tšekkipelaajana.
Peter Armbruster
Peter Armbruster (s. 25. heinäkuuta 1931) on saksalainen fyysikko, joka on työskennellyt professorina Kölnissä ja Darmstadtissa. Hän oli vuosina 1989–1992 Euroopan Institut Laue-Langevinin tutkimusjohtajana.
Armbruster tunnetaan alkuaineista 108–112, jotka hän löysi. Kyseessä ovat hassium, meitnerium, darmstadtium, röntgenium ja kopernikium, viisi radioaktiivista metallia, joilla ei ole tunnettua hyötykäyttöä.
Armbrusterille on myönnetty Max Bornin palkinto (1988) ja Sternin–Gerlachin-mitali (1997). Hänet on palkinnut myös American Chemical Society.
Lisa Jakub
Lisa Jakub (s. 27. joulukuuta 1978 Toronto) on kanadalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa jo lapsena ja on myöhemmin esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Langenneet enkelit" (1998) "Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä" (1993) ja "Independence Day – Maailmojen sota" (1996).
Aito Kajaus Oikea Asema
Aito Kajaus Oikea Asema on pohjoisessa Savossa toimiva kaupallinen paikallisradio. Toimiluvanhaltija on Pohjois-Savon Paikallisradio Oy. Asemalla on toimistot ja toimitukset Kuopiossa, Iisalmessa ja Varkaudessa. Nykyinen Aito Kajaus Oikea Asema syntyi iisalmelaisen Radio Salmisen, varkautelaisen Radiovarkauden ja kuopiolaisen Oikean Aseman yhdistyttyä. 1. heinäkuuta 2008 radioaseman osakekanta myytiin Kevyt Kanava Oy:lle ja se on "Aito Kajaus"-nimen alla.
Asema aloitti toimintansa nimellä Oikea Asema 18. syyskuuta 1985 Kuopiossa taajuudella 96,7 MHz. Oikea Asema oli yksi Suomen ensimmäisistä paikallisradioista. Radioaseman ensimmäinen toimitusjohtaja oli Nisse Tuominen (myöhemmin Suomen Paikallisradioliiton puheenjohtaja) ja ensimmäinen päätoimittaja Antti O. Arponen. Nykyisin Varkaudessa taajuus on 92,7 MHz ja Iisalmessa 89,5 MHz.
24. syyskuuta 2007 lähtien kaikilla kolmella paikkakunnalla on lähetetty pääosin yhteneväistä ohjelmavirtaa. Kesästä 2008 lähtien ohjelmavirta on tuotettu Iskelmä-ketjun kautta. Kullakin paikkakunnalla lähetetään myös jonkin verran myös paikallista sisältöä, pääasiassa paikallisia uutisia.