hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suomen Jääkiekkoliitto
Suomen Jääkiekkoliitto – Finlands Ishockeyförbund ry on jääkiekkoa ja rullakiekkoa Suomessa hallinnoiva urheilujärjestö. Se on Kansainvälisen Jääkiekkoliiton jäsen. Toimitusjohtajana toimii tällä hetkellä Matti Nurminen ja puheenjohtajana 7. tammikuuta 2016 alkaen Harri Nummela.
Suomen Jääkiekkoliitto on yksi Suomen suurimmista urheilujärjestöistä. Sillä on yli 60 000 lisenssipelaajaa. Jääkiekkoliitto vastaa Suomen jääkiekkomaajoukkueesta ja kansallisesta kilpatoiminnasta, tosin SM-liigalla on oma hallituksensa.
Jääkiekkoliiton painopistealueet ovat valmennuksen kehittäminen, kansainvälinen menestys maajoukkuetasolla, nuorille mahdollisuus harrastaa jääkiekkoa, naisten ja tyttöjen toiminnan kehittäminen, harrastusmielessä pelaamisen mahdollistaminen sekä rullakiekon tukeminen. Liitolla on 14 valiokuntaa, jotka vastaavat eri toiminta-alueista.Luettelo Suomessa järjestetyistä maaotteluturnauksista, perässä Suomen sijoitus.
Sorkka
Sorkka on sorkkaeläimen raajan kärkiosa, jossa ensimmäinen varvas on kehityksessä pysähtynyt, sekä toinen ja viides ovat yleensä muita lyhyempiä ja muodostavat ns. lisäsorkat. Lisäsorkkia kutsutaan myös kyntysiksi. Naudalla lisäsorkissa ei ole luita sisällä, sialla ja porolla on. Poron kyntysten luut eivät ole nivelletyt raajan muihin luihin. Kolmas ja neljäs varvas muodostavat parin, jolla sorkkaeläin astuu.
Sorkan pinta on sarveisainesta, samantyyppistä kuin nautojen, lampaiden ja vuohien sarvet sekä hevosten kaviot. Sarveissorkan sisäpinnalla on pystysuuntaisia lamelleja, jotka muodostavat pehmeän martosorkan kanssa vastaavien lamellien kanssa laajapintaisen kontaktin. Rakenne on samantapainen kuin hevosen kaviossa.
Kotieläimien, esimerkiksi lehmien, sorkat eivät kulu navettaoloissa luonnollisesti, ja sorkkia täytyy tämän takia lyhentää työkalujen avulla. Liian pitkiksi kasvaneet sorkat vääristävät jalkojen normaalia asentoa, mistä voi seurata vakavaa rasitusta ja ontumista. Lypsylehmien sorkkia hoidetaan säännöllisesti, yleensä työn tekee tilalle tuleva sorkkahoitaja. Sorkkaviat vaikuttavat merkittävästi lehmien tuotokseen.
Screen Actors Guild
Screen Actors Guild (SAG) oli yhdysvaltalainen näyttelijöitä edustanut ammattiliitto. Screen Actors Guild perustettiin vuonna 1933 turvaamaan elokuvanäyttelijöille paremmat työskentelyolosuhteet.
Screen Actors Guild ja American Federation of Television and Radio Artists (AFTRA) yhdistyivät vuonna 2012 uudeksi ammattiliitoksi nimeltään SAG–AFTRA.
Vuodesta 1995 lähtien SAG on palkinnut edellisvuoden parhaat näyttelijäsuoritukset "Screen Actors Guild Awards" -palkinnolla.
Screen Actors Guild -palkinto
Screen Actors Guild -palkinto (SAG-palkinto, englanniksi "Screen Actors Guild Award" tai "SAG Award") on Screen Actors Guild -nimisen näyttelijäjärjestön vuosittain jakama palkinto, jota pidetään nykyään yhtenä arvostetuimmista yhdysvaltalaisista elokuva-alan palkinnoista, Oscar-palkinnon ja Golden Globen ohella. Palkintoja on jaettu vuodesta 1995 lähtien. Voittajat valitsevat järjestön jäsenet itse. Palkintoja jaetaan sekä elokuva- että televisiotyöstä. Palkinto myönnetään vain näyttelemisestä, ei esimerkiksi elokuvan ohjaamisesta.
Vuoden 2019 gaala järjestettiin 27. tammikuuta 2019.
Sorkkarauta
Sorkkarauta on työkalu joka koostuu metallitangosta ja jonka toista päätä on litistetty ja toista taivutettu. Taivutetussa päässä on usein kolo (naulahahlo) naulojen poistamiseen. Sitä käytetään vipuna esineiden toisistaan irti vääntämiseen tai naulojen irrottamiseen. Sorkkarautaa vastaava työkalu ilman koloa on purkurauta.
Sorkkarautaa käytetään yleisesti kiinni naulattujen puulaatikoiden avaamiseen. Toinen yleinen käyttö isommille sorkkaraudoille on rakenteiden purkaminen, kuten naulojen irrottaminen ja lankkujen toisistaan irti repiminen.
Sorkkarauta on stereotyyppinen murtovarkaan työväline etenkin fiktiossa.
Sorkkaraudat tehdään yleensä keskitasoisesta hiiliteräksestä, mutta voidaan tehdä myös titaanista, joka on kevyempää, ei-magneettista sekä kipinöimätöntä.
Halvemmat, yleisimmät sorkkaraudat on taottu kahdeksankulmion muotoon. Titaanisissa sorkkaraudoissa on pyöreä runko.
Etelä-Hollanti
Etelä-Hollanti () on provinssi Alankomaiden länsiosassa, Pohjanmeren rannalla. Se on Alankomaiden provinsseista väkiluvultaan suurin, sekä yksi tiheimmin asutuista ja eniten teollistuneista provinsseista. Naapuriprovinsseja ovat Zeeland lounaassa, Pohjois-Brabant kaakossa, Gelderland idässä, Utrecht koillisessa ja Pohjois-Hollanti pohjoisessa.
Etelä-Hollannin suurimmat kaupungit ovat Haag ja Rotterdam. Muita siellä sijaitsevia kaupunkeja ovat muun muassa pääosin 1970-luvulla rakennettu Zoetermeer, Leiden, Delft ja Gouda. Provinssin asukasluku on 3 600 784 (vuonna 2015).
Etelä-Hollanti on jaettu .
Etelä-Hollannin provinssi muodostettiin vuonna 1840, kun Hollannin provinssi jaettiin pohjoiseen (Pohjois-Hollanti) ja eteläiseen osaan.
Etelä-Hollanti on luovuttanut kolme kuntaansa Utrechtin provinssille: Oudewaterin vuonna 1970, Woerdenin vuonna 1989 ja Vianenin vuonna 2002.
Höyrykattilavoimalaitos
Höyrykattilavoimalaitos on voimalaitos, jossa vettä esilämmitetään, höyrystetään ja tulistetaan höyrykattilassa. Tulistettu höyry johdetaan höyryturbiiniin, joka pyörittää sähkövirran synnyttävää generaattoria.
Höyrykattilavoimalaitokset jaetaan kahteen eri ryhmään lauhdevoimalaitoksiin ja vastapainevoimalaitoksiin sen mukaan, missä paineessa ja siten lämpötilassa höyryturbiinista poistuva matalapaineinen höyry lauhdutetaan.
Gummerus
Gummerus Kustannus Oy on suomalainen kirjankustannusyhtiö, jonka omistaa holdingyhtiö Gummerus Oy.
Gummerus on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut yleiskustantamo. Yrityksen perusti vuonna 1872 Jyväskylässä lehtori Kaarle Jaakko Gummerus vaimonsa Gustafvan kanssa. Vuonna 1985 Gummerus Kustannus Oy siirtyi Helsinkiin. Yritys julkaisee vuosittain pari sataa uutuusteosta.
Gummerus Kustannus osti Ajatus Kustannusosakeyhtiön toukokuussa 2001. Ajatus Kirjat säilyi toimituksellisesti itsenäisenä yksikkönä kesäkuuhun 2009, minkä jälkeen se on ollut enää brändi.
Holdingyhtiön konserniin kuuluu kustannusyhtiön lisäksi Gummerus Kiinteistöt Oy, Kielikone Oy ja kirjakauppaketju Kirjatori. Konsernin liikevaihto oli 26,9 miljoonaa euroa vuonna 2008.
Gummerus Kirjapaino Oy yhdistyi 2009 WS Bookwellin kanssa, ja Gummerus Oy:stä tuli uuden Bookwell Oy:n osakas 20 prosentin osuudella. Tammikuussa 2010 Bookwell ilmoitti lopettavansa painon Jyväskylän Seppälässä, ja työttömäksi jäi 89 henkilöä. Sen sijaan Vaajakosken digipaino sekä kotimaan myyntikonttori Jyväskylässä säilyivät.
Gummerus on myös yksi Kirjavälityksen omistajista.
Akira Ifukube
Akira Ifukube (31. maaliskuuta 1914 – 8. helmikuuta 2006) oli japanilainen taide- ja elokuvamusiikin säveltäjä.
Ifukube syntyi Kushirossa Hokkaidon saarella. Hän vietti lapsuudestaan suuren osan alueilla, joilla asui japanilaista ja ainu -väestöä. Molempien kansanryhmien musiikkiperinne vaikutti häneen voimakkaasti, ja hän opiskeli viulun ja shamisenin soittoa.
Ifukube aloitti metsätalouden opinnot Hokkaidon yliopistossa ja sävelsi vapaa-aikanaan. Hänen ensimmäinen orkesterisävellyksensä, "Japanese Rhapsody", voitti ensipalkinnon vuonna 1935 Aleksandr Tšerepninin järjestämässä kansainvälisessä kilpailussa nuorille säveltäjille.
Ifukuben ensimmäisen sävellys elokuvaan oli "The End of the Silver Mountains", joka julkaistiin vuonna 1947. Seuraavien yli viidenkymmenen vuoden aikana hän sävelsi musiikin yli 250:n elokuvaan, joista tunnetuimpiin kuuluu japanilainen tieteiselokuva Godzilla vuodelta 1954.
Mike Huckabee
Michael Dale "Mike" Huckabee (s. 24. elokuuta 1955 Hope, Arkansas, Yhdysvallat) on Yhdysvaltojen republikaanista puoluetta edustava poliitikko. Hän oli Arkansas'n kuvernööri 1996–2007. Vuonna 2008 Huckabee oli Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa republikaanien esivaaliehdokkaana. Myöhemmin hän on juontanut omaa televisio-ohjelmaansa Fox News Channel -kanavalla.
Huckabee astui virkaan 15. heinäkuuta 1996 Jim Guy Tuckerin erottua Whitewater-skandaalin vuoksi. Huckabee valittiin täydelle nelivuotiskaudelle marraskuussa 1998 ja uudelleen 2002. Arkansas'n laki rajoittaa kaudet kahteen täyteen kauteen. Time-lehti nimesi hänet 2005 yhdeksi osavaltioiden viidestä parhaasta kuvernööristä.
Huckabee kuuluu etelän baptisteihin ja on ollut pastorina useissa kirkoissa. Hänet valittiin vuosiksi 1989–1991 Arkansas Baptist State Conventionin johtoon. Huckabee uskoo Raamatun erehtymättömyyteen ja on sanonut ettei usko darwinistiseen teoriaan. Hän on 1992 sanonut pitävänsä homoseksuaalisuutta syntinä ja epänormaalina.
Huckabeen konservatiiviset mielipiteet eivät ole tästä muuttuneet ja vaalikampanjansa aikana hän rinnasti homoseksuaalisuuden eläimiinsekaantumiseen ja abortin orjuuteen. Huckabee ilmoitti lisäävänsä abortin kiellon perustuslakiin, jos hänet valitaan.
Huckabeen heikkona kohtana pidettiin ulkopolitiikkaa, jossa hän on itsekin myöntänyt olevansa kokematon. Hän on pitänyt ulkopolitiikan tärkeimpänä päämääränä terrorismin vastaista sotaa.
Julkisuuden henkilöistä Chuck Norris esiintyi Huckabeen mainoksissa tukemassa hänen presidenttiehdokkuuttaan. Huckabee on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, joista Sarah Huckabee Sanders on Valkoisen talon lehdistösihteerinä presidentti Trumpin kaudella alkaen 2017.
Mike Burton
Michael ”Mike” Jay Burton (s. 3. kesäkuuta 1947 Des Moines) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Mike Burton on kolminkertainen olympiavoittaja. Hän voitti Mexico Cityn kisoissa 1968 400 metrin ja 1 500 metrin vapaauintimatkat (jälkimmäisen 18,4 sekunnin erolla). Seuraavissa kisoissa 1972 hän uusi 1 500 metrin voittonsa. 1960-luvulla hän hallitsi erityisesti 1 500 metrin vapaauintia: Burton paransi matkan maailmanennätystä syyskuusta 1960 elokuuhun 1969 neljä kertaa 16.41,6:sta 16.08,5:een. Samoin hän teki kaksi 800 metrin maailmanennätystä. Viimeisen ME:nsä hän teki Münchenin olympiafinaalissa 1 500 metrillä.
Burton oli ensimmäinen kahdesti 1 500 metrin matkan olympialaisissa voittanut uimari. Hän oli myös ensimmäinen joka ui 1 650 jaardia alle 16 minuutin ja 800 metriä alle 8½ minuutin. Pan-Amerikan kisoissa hän voitti yhden kullan, kansallisia mestaruuksia Burton otti 10.
Bill Roycroft
James William George "Bill" Roycroft (s. 17. maaliskuuta 1915, Flowerdale – 29. toukokuuta 2011, Camperdown) oli esteratsastaja ja olympiavoittaja.
Roycroft edusti maataan viisissä olympialaisissa 1960-1976. Roomassa 1960 hän loukkaantui pudottuaan hevosen selästä ja joutui sairaalaan. Roycroft tiesi, että hänen joukkueensa hylättäisiin, jos hän jäisi kisasta pois. Niinpä hän jätti sairaalavuoteen seuraavana päivänä ja auttoi joukkueensa voittamaan olympiakultaa. Joukkuepronssia Roycroft sai vuosien 1968 ja 1976 kisoista.
Bill Roycroft oli yksi kahdeksasta olympialipun kantajasta vuoden 2000 Sydneyn olympialaisten avajaisissa.
Roycroft kuoli 96-vuotiaana 29. toukokuuta 2011. Kuolemansa myötä hänestä tuli Australian vanhimmaksi elänyt olympiavoittaja.
Spinaari
Spinaari on tiiviksi luhistunut, nopeasti pyörivä jättimäinen tähti, jolla on suuri magneettisuus. Spinaarit ovat kvasaarien voimanlähteitä ja todennäköisesti mustien aukkojen esiasteita.
Karhusuo
Karhusuo () on Espoon kaupunginosa ja asuinalue Bembölestä kaksi kilometriä Nuuksioon päin. Karhusuon asuinalueella on ala-aste, kirjasto, lenkkirata ja lukemattomia omakotitaloja sekä joitakin palveluita, kuten kauneusalan yritys.
Karhusuon ohi kulkee Leppävaaraan bussi 238 ja Espoon keskukseen bussi 245 sekä osittain Karhusuon sivuuttavat bussit 243 ja 242.
Karhusuon kaupunginosa ulottuu luoteessa aina Bodominjärveen asti Oittaalle, joka sijaitsee Bodominjärven länsireunaa Kunnarlaan menevän Kunnarlantien varrella. Oittaalla on Suomen Ladun ulkoilukeskus Oittaan kartano sekä virkistys- ja leirintäalue. Oittaan länsipuolella sijaitsee Espoon seurakuntien Kellonummen hautausmaa ja Espoon karting-rata.
Karhusuon ja Oittaan välimaastossa on uusi Vesirattaanmäen asuntoalue. Ainut viereistä Kunnarlantietä päivittäin kulkeva bussi on kehämäisesti ajava 246 Espoon keskuksesta.
Bodominjärven laskuoja on järven lounaiskulmassa, Oittaalla, josta se laskee Oitån-nimisenä purona Vesirattaanmäen ja Ylämyllyn välistä kohti Karvasmäen pienalueen Lommilaa muuttuen Glåmsån-nimiseksi. Kellonummen itäpuolella tähän puroon yhtyy pohjoisesta Kunnarlan alueelta Kalmarista tuleva Ryssängsbäcken-niminen pelto-oja. Kellonummen kaakkoispuolella samaiseen Oittaanpuroon yhtyy etelän suunnalta Karhusuon asuntoalueella olevasta Metsälammesta Brutubäck-niminen oja.
Kari Tikka
Kari Juhani Tikka (s. 13. huhtikuuta 1946 Siilinjärvi) on suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja oboisti.
Tikka opiskeli Sibelius-Akatemiassa orkesterinjohtoa Jorma Panulan kapellimestariluokalla ja sävellystä Joonas Kokkosen ja Einojuhani Rautavaaran johdolla. Tikan sävellystuotantoon kuuluu kirkkomusiikkia, oopperoita, kuoro- ja yksinlauluja sekä orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Tikan teokset perustuvat usein hengellisiin teksteihin. Hänen tunnetuin teoksensa on "Armolaulu". Martti Lutherin elämästä kertovaa Luther-oopperaa on esitetty eri puolilla Suomea sekä Yhdysvalloissa ja Saksassa, muun muassa Lutherin omassa kirkossa Wittenbergissä. Teoksesta tehtiin myös ensimmäinen suomalainen ooppera-dvd vuonna 2004.
Tikka on toiminut oboistina Helsingin kaupunginorkesterissa (1965–1969), Radion sinfoniaorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperassa (1968–1969). Kapellimestarina hän on ollut muun muassa Tampereen Teatterissa, Suomen Kansallisoopperassa (1970–72 ja 1979-2011), Radion sinfoniaorkesterissa (1972–76) ja Tukholman kuninkaallisessa oopperassa (1974–77).
Tikka oli perustamassa Sinfoniaorkesteri Vivoa vuonna 1986 ja toimi sen kapellimestarina vuoteen 1996. Urkuyö ja aaria -festivaalin taiteellisena johtajana hän toimi vuosina 2006–2011. Tikka sai vuonna 2000 kirkon kulttuuripalkinnon ja vuonna 2013 Luterilaisen Kulttuurin Säätiön tunnustuspalkinnon.
Albany (Georgia)
Albany on kaupunki Yhdysvaltain kaakkoisosan Georgian osavaltiossa. Sen pinta-ala on 144,8 km² (vettä 0,9 km²) ja asukasluku 76 939 (, metropolialue 163 800). Asukkaista 33 % on valkoisia ja 65 % mustia. Kaupunki on perustettu vuonna 1836.
Terveydenhoito, koulutus ja Marine Corps Logistics Base Albany ovat suurimmat työnantajat. Valmistus, liikenne ja jälleenmyynti ovat tärkeitä Albanyn talouden perusteita ja kaupunki on Lounais-Georgian liike-elämän keskus.
Tähtitaivas
Tähtitaivas on pimeällä ja pilvettömällä säällä näkyvä taivas, jossa tähdet pysyvät suurin piirtein samalla paikalla suhteessa toisiinsa. Kuu, planeetat, Aurinko ja muut taivaankappaleet liikkuvat tähtitaivaalla. Tähdet muodostavat taivaalle myös erilaisia tähtikuvioita.
Shaft – kylmä hymy
Shaft – kylmä hymy ("Shaft's Big Score!") on vuonna 1972 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Myös nimellä "Shaft II" tunnettu elokuva on ensimmäinen jatko-osa vuoden 1971 menestyselokuvalle "Shaft – kivikova dekkari". Molemmat ohjasi Gordon Parks, ja molemmissa Shaftin osassa on Richard Roundtree.
Elokuva kertoo Shaftista,jonka vanha ystävä on kuollut ja Shaft saa selville tämän harjoittaneen laittomia liiketoimia. Niiden ansiosta Shaftille on jäänyt perinnöksi satoja tuhansia dollareita, mutta rahat ovat kadoksissa. Kilpailevat rikosjoukkiot koettavat päästä Shaftin perintöihin käsiksi, mutta Shaftin mielestä rahat kuuluvat vainajan leskelle. Hän yrittää etsiä niitä ja samalla suojella leskeä.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen harmittelee, että hyvä sanoma vie jatko-osasta alkuperäisen "Shaftin" tehoja ja mustaa uhoa. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Palais de Justice de Paris
Palais de Justice de Paris eli Pariisin oikeuspalatsi sijaitsee Île de la Citéssä, Pariisin keskustassa. Nykyiselleen se rakennettiin 1800-luvulla, mutta paikalla on aikaisemmin ollut Ranskan kuninkaan Ludvig IX:n kuninkaallinen palatsi. Nykyisin siellä toimii useita oikeusistuimia, muun muassa Pariisin hovioikeus.
Oikeuspalatsi sisältää myös "Conciergerie"n, entisen vankilan, joka nykyisin toimii museona. "Conciergerie" on kuuluisa siitä, että Ranskan kuningatar Marie-Antoinette oli siellä vankina, ennen kuin hänet teloitettiin giljotiinissa.
Palatsin sisäpihalla sijaitsee myös kappeli Sainte-Chapelle.
Aho &amp; Soldan
Aho & Soldan oli Juhani Ahon poikien perustama mainosvalokuvaamo ja dokumenttielokuvia tuottava yhtiö.
Heikki Aho ja Björn Soldan olivat suomalaisen dokumenttielokuvan pioneereja. Aho & Soldan -yhtiö tuotti 400 dokumenttielokuvaa, joista 300 tehtiin 1930-luvulla. Heidän dokumenttiensa kautta kuva suomalaisista monipuolistui. He filmasivat myös suomalaisuuden suurmiehiä, esimerkiksi Jean Sibeliusta.
2000-luvulla on alettu jakaa Aho & Soldan -elämäntyöpalkintoa. Sen kriteereinä ovat merkittävä ja suomalaista luovaa dokumenttielokuvaa kehittänyt elokuvatyö sekä pitkään laadukkaana jatkunut ura dokumenttielokuvaohjaajana. DocPoint-festivaaleilla esitetään kulloinkin palkitun ohjaajan retrospektiivinen sarja. Palkinnon ovat saaneet:
Orfeus
Orfeus () oli kreikkalaisessa mytologiassa muusa Kalliopen poika. Hän sai Apollonilta lahjaksi lyyran, jolla soitti niin kauniisti, että joet lopettivat virtauksensa ja vuoret tulivat lähemmäksi kuullakseen paremmin.
Orfeus rakastui Eurydikeen. Pian myös eräs Apollonin pojista, Aristaios, rakastui Eurydikeen, ja yritti tavoittaa hänet. Eurydike kuitenkin pakeni, mutta polkaisi juostessaan käärmettä, joka pisti häntä tappavasti.
Loputtomassa surussaan Orfeus päätti hakea Eurydiken Manalasta hämmästyttämällä sen asukit upealla soitollaan, minkä hän myös teki. Hänen onnistui päästä Manalaan, missä hänen soittonsa teki niin suuren vaikutuksen, että muun muassa Iksionin pyörä pysähtyi, Sisyfoksen kivi lakkasi pyörimästä ja Tantaloksen jano lakkasi. Itse hallitsijat Hades ja Persefone liikuttuivat niin, että suostuivat päästämään Eurydiken pois jos Orfeus ei katsoisi Eurydikeen ennen kuin tämä oli astunut maan pinnalle. Orfeus ei kuitenkaan voinut olla katsomatta ja niin kaunis Eurydike jäi ikuisesti Orfeuksen ulottumattomiin. Hän suri vuorilla, missä bakkanttilauma repi hänet kappaleiksi ja heitti hänen päänsä jokeen, missä se yhä huusi Eurydiken nimeä.
Shaft ja orjakauppa
Shaft ja orjakauppa () on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. John Guillerminin ohjaama elokuva on toinen jatko-osa suosituksi tulleelle blaxploitaatioelokuvalle "Shaft – kivikova dekkari" (1971). Ensimmäinen jatko-osa oli "Shaft – kylmä hymy" (1972). Käsikirjoittajana toimi edellisissä osissa tuottajana toiminut ja elokuvasta "Yön kuumuudessa" Oscarilla palkittu Stirling Silliphant.
Elokuvassa Shaft tekeytyy orjaksi ja yrittää paljastaa orjakaupan johtajat.
Elokuvasta peräisin oleva kappale ”Are You Man Enough” on julkaistu The Four Tops -lauluyhtyeen albumilla "Main Street People".
Aikalaiskriitikot, kuten "The New York Timesin" Roger Greenspun antoivat "Shaft ja orjakauppa" -elokuvalle viileähköt arvostelut. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano näkee elokuvassa sen aiheesta huolimatta enää vähän mustan väestönosan erikoispiirteitä aiempiin Shaft-elokuviin verrattuna. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Tasapainoelin
Tasapainoelin on elin joka välittää tietoa asennosta painovoiman suhteen. Ihmisellä ja useilla selkärankaisilla tasapainoelin sijaitsee sisäkorvassa. Itse tasapainoelin on pieni rakkula jonka sisällä on otoliitteja. Pään asennosta antavat tietoa sisäkorvan pyöreä ja soikea rakkula. Rakkuloissa on hyytelön peittämiä aistinsoluja. Kun pään asento muuttuu, hyytelö liikahtaa ja aistinsolut ärtyvät. Siksi pystymme seisomaan silmät kiinnikin pystyasennossa.
Tanssii tähtien kanssa
Tanssii tähtien kanssa (puhekielessä usein myös TTK) on suomalainen versio TV-sarjaformaatista "Dancing with the Stars", missä julkisuudesta tutut eri alojen ihmiset opettelevat kukin viikottain vakio- ja latinalaistansseja heille määrätyn oman tanssinopettaja-ammattilaisen kanssa. Kyseessä on kilpailu, sillä yleensä jokaisessa televisiojaksossa heikoimmin menestynyt tanssioppilas opettajaparinsa kanssa putoaa pois jatkosta. Tanssimenestystä arvioivat paikalla olevat tanssituomarit. Tuomareiden antamat pisteet ja yleisön puhelimitse ja internetin välityksellä antamat äänet ratkaisevat kilpailijoiden jatkoon pääsemisen. Tanssipareja on sarjan alussa yhteensä kymmenen (kausilla 1–2 niitä oli vain kahdeksan), mutta noin kolmen kuukauden kisaamisen jälkeen finaalilähetykseen on selvinnyt kaksi tai kolme tanssiparia, joista sitten äänestetään kauden lopullinen voittaja. Sarjaa esitettiin neljä ensimmäistä kautta vuodesta 2006 lähtien keväisin ja viisi seuraavaa kautta vuodesta 2010 lähtien syksyisin vuoteen 2014 saakka. MTV3-kanavan ohjelmajohtaja Jorma Sairanen oli ilmoittanut syksyllä 2010, että sarjaa tultaisiin tekemään Suomessa enää 2–3 tuotantokauden ajan. Sarja palasi kuitenkin kahden ja puolen vuoden tauon jälkeen keväällä 2017. Yhdestoista tuotantokausi oli syksyllä 2018. Sarjaa esittää Suomessa televisiokanava MTV3 ja sen tuottaa Banijay Finland-tuotantoyhtiö. Broadcasters on tuottanut ohjelmaa yhdeksän ensimmäistä kautta. Sarja on Suomessa erittäin suosittu ja se on ylittänyt toistuvasti miljoonan katsojan rajan.
Ohjelman alkuperäiset tanssituomarit olivat Jukka Haapalainen, Jorma Uotinen, Merja Satulehto ja Mikko Rasila. Satulehto ja Rasila jättivät sarjan toisen tuotantokauden jälkeen, jolloin heidät korvasivat Helena Ahti-Hallberg sekä vuosittain vaihtuva tuomari. Yhdeksännellä tuotantokaudella Ahti-Hallbergin tuomarina korvasi Krisse Salminen, ja viikoittain nähtiin yksi vieraileva tuomari. Kymmenennellä kaudella Ahti-Hallberg palasi ohjelmaan, ja Salmisen korvasi Kiira Korpi. Yhdennentoista tuotantokaudella tuomareina jatkavat kaikki kymmenennen tuotantokauden tuomarit lukuun ottamatta Kiira Korpea.
Ohjelman juontajina nähtiin alun perin Marco Bjurström ja Ella Kanninen. Kolmannella kaudella Bjurströmin parina nähtiin Vanessa Forsman, joka kuitenkin jätti sarjan jo yhden tuotantokauden jälkeen. Hänen tilalleen saapui Vappu Pimiä ja viidennellä kaudella Pimiän juontajapariksi Bjurströmin tilalle vaihtui Mikko Leppilampi. Pimiä oli äitiyslomalla seitsemännen kauden ajan, jolloin ohjelmaa juonsi Ella Kanninen. Pimiä palasi juontajaksi kahdeksannella kaudella.
Ohjelmassa kuultavaa liveorkesteria johtaa kapellimestari ja sovittaja Sami Pitkämö. Johanna Försti on yhtyeen toinen solisti.
Sundasalmi
Sundasalmi (sundaksi Selat Sunda) on 26-110 kilometriä leveä salmi Jaavan ja Sumatran saarten välissä. Se yhdistää Jaavanmeren Intian valtamereen. Sundasalmella sijaitsevia saaria ovat muun muassa Krakatau, Rakata, Danan ja Perboewatan. Vuonna 1942 alueella käytiin Sundasalmen taistelu.
Holger Granström
Holger Granström (25. joulukuuta 1917 Ruokolahti – 22. heinäkuuta 1941 Espoo) oli suomalainen maajoukkuekiekkoilija ja -jalkapalloilija. Hän edusti koko uransa ajan Kiffeniä sekä jääkiekossa että jalkapallossa.
Jääkiekkoa Granström pelasi hyökkääjänä. Hän ehti voittaa SM-kultaa ja hopeaa kahdesti sekä kerran pronssia. Granström edusti maajoukkuetta 12 kertaa ja pelasi yhdet MM-kisat. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Granströmin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla neljä.
Granström pelasi jalkapalloa Kiffenin edustusjoukkueessa vuodesta 1935 lähtien. Pääsarjatasolla hän ehti pelata yhden kauden, jolla hän viimeisteli 11 maalia 13 ottelussa. Granström edusti myös jalkapallon A-maajoukkuetta 12 ottelussa, joissa hän teki kaksi maalia.
Granström osallistui jatkosotaan, jossa hän palveli 1. rannikkoprikaatissa. Hän kaatui Espoolle kuuluvassa Miessaaressa alikersanttina heinäkuussa 1941.
Michio Mamiya
Michio Mamiya (, s. 29. kesäkuuta 1929) on japanilainen säveltäjä ja pianisti. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu oopperoita ja kuoroteoksia sekä orkesteri- ja kamarimusiikkia.
Mamiya opiskeli vuosina 1948–52 sävellystä Tomojiro Ikenouchin oppilaana Tokion musiikkiakatemiassa. Valmistuttuaan hän kiinnostui kotimaansa kansanmusiikista, ja on sen jälkeen tutkinut kansanmusiikkia monissa Aasian, Afrikan ja Skandinavian maissa. Hänen kiinnostuksensa kansanmusiikkiin ilmenee hänen sävellystyylissään, jossa hän on pyrkinyt yhdistämään japanilaisen kansanmusiikin ja nykyaikaisen länsimaisen taidemusiikin.
Mustajoutsen
Mustajoutsen ("Cygnus atratus") on Australiasta ja Uudesta-Seelannista kotoisin oleva vesilintu, jota tavataan Euroopassa tarhoissa ja tarhakarkulaisena. Kotimaassaan se on rauhoitettu laji. Mustajoutsen on myös Länsi-Australian osavaltion osavaltiolintu.
Mustajoutsenen on pituudeltaan noin 110-140 cm ja sen siipien kärkiväli on 160-200 cm. Sen höyhenpuku on lähes kokonaan pikimusta, mutta siipisulat ovat valkoiset. Aboriginaalien uskomusten mukaan ne ovat ainoat jäänteet joutsenen alun perin kokovalkeasta värityksestä. Mustat höyhenensä mustajoutsen sai tarun mukaan variksilta, jotka peittivät sen omiin höyheniinsä kiilapyrstökotkan raadeltua joutsenen.
Mustajoutsenen levinneisyysalue kattaa koko Australian, mutta erityisen yleinen se on Kaakkois- ja Länsi-Australiassa sekä Tasmaniassa. Uuteen-Seelantiin siirretyt mustajoutsenet ovat myös levinneet voimakkaasti ja niitä pidetäänkin siellä pahoina viljelmien tuhoeläiminä.
Mustajoutsenen elintavat ovat varsin epäsäännölliset. Se vaihtaa pesimäpaikkaansa huomattavasti herkemmin kuin muut joutsenlajit ja voi pesiä lähes mihin vuodenaikaan tahansa. Ne voivat kuitenkin myös käyttää samaa pesää joka vuosi ja korjata sitä tarvittaessa. Mustajoutsenet pesivät matalaan järveen rakentamillaan suurilla kummuilla, useimmiten suurina yhdyskuntina, joissa voi olla kymmeniäkin tuhansia pareja.
Mustajoutsenen elintavat ovat sopeumia Australian luontoon. Ne syövät vesikasveja. Maanosan laajoilla aavikoilla on useimmiten pulaa vedestä, joten joutsenet pesivät harvojen rankkasateiden täyttämillä tilapäisillä soilla sekä vesistöillä.
Euroopassa on pieniä luonnonvaraisia kantoja tarhakarkaamisten seurauksen. Keväällä 2009 mustajoutsen tavattiin Hämeen Hartolassa laulujoutsenten seurassa. Sen arveltiin lentäneen maaliskuussa paluumuuttaneiden laulujoutsenten mukana näiden Keski-Euroopan talvehtimispaikoilta.
Risto Lindroos
Risto Lindroos (20. elokuuta 1912 Tampere – 1. huhtikuuta 1976 Turku) oli suomalainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta yhdeksän vuotta.
Puolustajan paikkaa pelannut Lindroos edusti koko pelaajaurallaan Tampereen Ilvestä 1933–1937, jolloin hän voitti kaksi Suomen mestaruutta. Aktiiviuransa jälkeen Lindroos siirtyi Ilveksen valmentajaksi ja valmensi joukkuetta useaan otteeseen. Valmentajana Lindroos johdatti Ilveksen kuuteen mestaruuteen.
Maajoukkueen valmentajana Lindroos toimi vuosina 1944–1946 ja 1949–1954.
Klaus Dibiasi
Klaus Dibiasi (s. 6. lokakuuta 1947 Hall in Tirol) on italialainen Itävallassa syntynyt uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Dibiasi voitti hopeaa kerroshypyissä Tokion olympialaisissa 1964. Sen jälkeen olympialaisissa 1968, 1972 ja 1976 hän voitti kolme peräkkäistä kultamitalia. Hän on ainoa uimahyppääjä, joka on pystynyt kolmeen peräkkäiseen henkilökohtaiseen olympiakultaan samassa lajissa. Vuonna 1968 hän voitti lisäksi hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudalla. Dibiasi oli ensimmäinen italialainen uimahyppyjen olympiavoittaja. Neljäskään kulta ei ollut kaukana: vuoden 1964 kisoissa Dibiasi hävisi Bob Websterille vain 1,04 pisteellä.
Olympiamenestyksen lisäksi Dibiasi voitti kaksi maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan mestaruutta.
Dibiasia valmensi oma isä Carlo, entinen Italian mestari (1933–1936), joka sijoittui kymmenenneksi vuoden 1936 olympialaisten kerroshypyissä. Urheilu-uransa jälkeen Dibiasi toimi muun muassa Italian hyppyjoukkueen valmentajana.
Elly Ameling
Elisabeth Sara "Elly" Ameling (s. 8. helmikuuta 1933 Rotterdam) on alankomaalainen laulaja. Hän on tullut kuuluisaksi Gustav Mahlerin tulkitsijana sekä oratorio- ja lied-laulajana, mutta hän on laulanut myös oopperaa. Läpimurron hän teki kilpailussa ‘Concours International de Musique’ Genevessä 1958.
Amar Sonar Bangla
Amar Sonar Bangla ("Kultainen Bengalini") on Bangladeshin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut maailmankuulu runoilija Rabindranath Tagore vuonna 1906. Hän sävelsi ja sanoitti myös Intian kansallislaulun. Väliaikainen hallitus julisteti laulun Bangladeshin kansallislauluksi maan itsenäistyttyä vuonna 1971, ja päätös vahvistettiin 13. tammikuuta 1971. Perustuslain mukaan vain laulun 10 ensimmäistä säettä ovat kansallislaulun asemassa. Englantilaisen käännöksen on laatinut Syed Ali Ahsan.
আমার সেনার বাংলা
আমার সেনার বাংলা,
আমি তোমায় ভালবাসি।
চিরদিন তোমার আকাশ,
তোমার বাতাস
আমার প্রাণে বাজায় বাঁশি।
ও মা,
ফাগুনে তোর আমের বনে 
ঘ্রানে পাগল করে--
(মরি হায়, হায় রে)
ও মা,
অঘ্রানে তোর ভরা খেতে,
(আমি) কি দেখেছি মধুর হাসি।।
কি শোভা কি ছায়া গো,
কি স্নেহ কি মায়া গো--
কি আঁচল বিছায়েছ
বটের মুলে,
নদীর কুলে কুলে।
মা, তোর মুখের বানি
আমার কানে লাগে
সুধার মতো--
(মরি হায়, হায় রে)
মা, তোর বদনখানি মলিন হলে
আমি নয়ন জলে ভাসি।।
Amar Shonar Bangla
Amar shonar Bangla,
Ami tomae bhalobashi.
Chirodin tomar akash,
Tomar batash,
Amar prane
Bajae bãshi.
O ma, phagune tor amer bone
Ghrane pagol kôre,
Mori hae, hae re,
O ma, ôghrane tor bhôra khete
Ami ki dekhechhi modhur hashi.
Ki shobha, ki chhaea go, 
Ki sneho, ki maea go, 
Ki ãchol bichhaeechho
Bôţer mule, 
Nodir kule kule!
Ma, tor mukher bani
Amar kane lage shudhar môto,
Mori hae, hae re,
Ma, tor bôdonkhani molin hole,
Ami nôeon ami nôeonjôle bhashi.
Kultainen Bengalini
Lobi Traoré
Lobi Traoré (1961 Bakaridianna – 1. kesäkuuta 2010) oli malilainen laulaja ja kitaristi. Hänen vuonna 1994 ilmestynyt albuminsa "Bamako" valittiin ranskalaisessa lehdessä "Libérationissa" yhdeksi vuoden parhaista rockalbumeista ja "Le Mondessa" yhdeksi vuoden parhaista maailmanmusiikkialbumeista.
Kissankäpälät
Kissankäpälien ("Antennaria") sukuun kuuluu yhteensä noin sata lajia, jotka kasvavat maapallon lauhkean ja viileän ilmaston alueilla. Suku puuttuu kokonaan Afrikasta.
Kissankäpälät ovat matalakasvuisia, monivuotisia ruohovartisia kasveja, joita peittää kauttaaltaan tiheämpi tai harvempi nukka. Suomessa esiintyy kuusi kissankäpälälajia, joista yleisin on koko maassa esiintyvä kissankäpälä, jonka toinen nimi on ahokissankäpälä. Muut Suomessa esiintyvät kissankäpälälajit ovat harvinaisia tunturikasveja. Tunturikissankäpälä muistuttaa paljon kissankäpälää, mutta sen aluslehdet ovat päältä harmaakarvaiset ja mykeröiden kehtosuomut ovat kärjestään tummanruskeat, mikä antaa kasville kissankäpälää ruskeamman yleisvärin. Kaljukissankäpälä ja isokissankäpälä kasvavat Suomessa vain Enontekiön kunnan alueella. Isokissankäpälä on silmälläpidettävä ja rauhoitettu laji. Harvinaisia Lapin lajeja ovat myös uhanalainen ruijankissankäpälä ja harmaakissankäpälä, joka on elinvoimainen Tunturi-Lapissa mutta uhanalainen Metsä-Lapissa.
Joitakin ulkomailta peräisin olevia "Antennaria"-lajeja viljellään kallio-puutarhoissa koristekasveina, erityisesti rönsyileviä tai mattoja muodostavia lajeja.
Amadeusjärvi
Amadeusjärvi on suuri suolajärvi Australian Pohjoisterritorion lounaisosassa. Se kuivuu ajoittain lähes kokonaan. Järven lähistöllä sijaitsevat Uluru (Ayers Rock), Kata Tjuta (Olga Rocks) ja Mount Conner. Järven löysi australialainen tutkimusmatkailija Ernest Giles, joka antoi sille nimen Espanjan kuninkaan Amadeuksen mukaan.
Fair Antigua, We Salute Thee
Fair Antigua, We Salute Thee ("Uljas Antigua, me tervehdimme sinua") on Antiguan ja Barbudan (Antigua ja Barbuda) kansallislaulu. Lauluon on sanoittanut Novelle Hamilton Richards ja säveltänyt Walter Garnet Picart Chambers. Siitä tuli kansallislaulu maan itsenäistyttyä vuonna 1967. God Save the Queen on vieläkin maan kuningashymni.
Milan Babić
Milan Babić (kyrillisin kirjaimin Милан Бабић) (26. helmikuuta 1956 – 5. maaliskuuta 2006) oli Krajinan serbitasavallan eli Kroatian serbien johtaja vuosina 1991-1995. Babić todisti Haagin sotarikostuomioistuimessa Slobodan Miloševićia vastaan vuonna 2002. Milan Babić tuomittiin Haagin sotarikostuomioistuimessa 2004, ja hän myönsi syyllisyytensä muiden kuin serbien vainoamiseen. Hänet tuomittiin 13 vuodeksi vankilaan. Maaliskuussa 2006 Babić teki itsemurhan vankilassa.
Fort Benning
Fort Benning on Yhdysvaltain maavoimien tukikohta Georgian osavaltiossa etelään Columbuksen kaupungista. Se on perustettu lokakuussa 1918, mutta on ollut jatkuvassa käytössä vasta toisesta maailmansodasta lähtien. Sodan aikana tukikohdassa toimi 4 000 upseeria ja 95 000 sotilasta.
Fort Benningiin siirrettiin toimintoja Fort Knoxista vuonna 2005. Tukikohdassa toimii muun muassa upseerikoulu ja Rangers-erikoisjoukkojen päämaja. Kaikkiaan se on yli 120 000 hengen työpaikka.
Fort Benning on nimetty Henry L. Benningin mukaan.
Mengerin lause
Verkkoteoriassa Mengerin lause on äärellisten suuntaamattomien verkkojen yhtenäisyyttä koskeva lause. Lauseen todisti Karl Menger vuonna 1927 ja yleisti lauseen myöhemmin maksimivirtaus minimileikkaus -lauseeksi.
Olkoon "G" äärellinen suuntaamaton verkko ja "x" ja "y" "G":n kaksi solmua, joiden välillä ei ole särmää. Tällöin "x":n ja "y":n minimaalinen särmäleikkaus (minimimäärä särmiä, jotka poistamalla "x" ja "y" kuuluvat verkon eri komponentteihin) on yhtä suuri kuin maksimimäärä pareittaisia särmäriippumattomia polkuja "x":stä "y":hyn.
Markus Ketterer
Jari Markus Ketterer (s. 23. elokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti ja nykyinen maalivahtivalmentaja. Hänet on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 160.
Ketterer aloitti uransa I-divisioonassa Jokereissa, jossa hän pelasi kauden 1987–1988. Seuraavalla kaudella hän siirtyi SM-liigassa pelaavaan TPS:aan, jossa voitti kolmella seuraavalla kaudella Suomen mestaruuden. Ketterer valittiin vuonna 1991 SM-liigan parhaaksi maalivahdiksi. Kaudeksi 1991–1992 hän palasi takaisin Jokereihin, voittaen jälleen Suomen mestaruuden kauden päätteeksi. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään 1992 varaustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 107. Hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan syksyllä 1993 ja pelasi AHL:ssä Rochester Americansissa kaksi kautta. Vuonna 1995 hän siirtyi Ruotsiin Färjestadiin, jossa pelasi vuoteen 1997 saakka. Hän lopetti pelaajauransa pelattuaan Jokereissa kaksi viimeistä kauttaan (1997–1999). Ketterer keräsi 254 pelatussa SM-liigan ottelussaan yhteensä neljä syöttöpistettä.
Ketterer edusti Suomea yhteensä 108 maaottelussa. Hän oli mukana 1992 olympialaisissa, 1991 Kanada-cupissa, 1996 maailmancupissa sekä 1989, 1990, 1991, 1992, 1993 ja 1996 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin 1991 MM-kisojen parhaaksi maalivahdiksi sekä 1992 MM-kisojen tähdistökentälliseen. 1992 hänet nimitettiin myös vuoden jääkiekkoilijaksi. Maajoukkuetasolla Ketterer saavutti MM-hopean, 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja Kanada-cup -pronssin.
Ketterer on peliuransa päätettyään jatkanut jääkiekkouraansa Jokerit-organisaatiossa. Kaudesta 2011–2012 alkaen hän on toiminut maalivahtivalmentajana ja joukkueenjohtajana.
İstiklâl Marşı
İstiklâl Marşı ("Itsenäisyysmarssi") on Turkin kansallislaulu. Se on otettu virallisesti käyttöön 12. maaliskuuta 1921. Turkin muututtua Kemal Atatürkin johtamaksi maalliseksi valtioksi ja tasavallaksi maassa julistettiin kilpailu uuden, maan muuttunutta tilannetta kuvaavan kansallislaulun löytämiseksi. Kilpailuun tuli kokonaista 724 runoa, joista Turkin kansalliskokous valitsi yksimielisesti voittajaksi runoilija Mehmet Akif Ersoyn isänmaallisen runon "Korkma, sönmez bu şafaklarda " ("Älä pelkää, punalippu liehuu"). Runo tuo voimakkaasti esille turkkilaisten vapaudenkaipuun, mutta myös heidän uuden identiteetin etsimisensä.
Samaan aikaan maassa oli käynnissä toinen kilpailu, jossa 24 säveltäjää kilpaili maan tulevan kansallislaulun säveltämisestä. Maan kansalliskokous, joka pystyi kokoontumaan sodan vuoksi vasta 1924, valitsi voittajaksi Ali Rıfat Çağatayn sävellyksen. Kansallislaulu laulettiin tällä sävelmällä aina vuoteen 1930, jolloin Osman Zeki Üngör, maan Presidentillisen sinfoniaorkesterin kapellimestari, teki sävelestä uuden sovituksen. Sittemmin Turkin kansallislaulu on laulettu tällä sovituksella. Samainen laulu on myös Kyproksen turkkilaisen tasavallan kansallislaulu.
Virallisissa yhteyksissä maan kansallislaulusta lauletaan vain kaksi ensimmäistä säkeistöä.
Fado Curvo
Fado Curvo on portugalilaisen fadolaulajan Marizan toinen studioalbumi. Se ilmestyi 26. toukokuuta 2003. Fado Curvo oli Portugalin kolmanneksi myydyin albumi vuonna 2003.
Toruń
Toruń () on 205 934 asukkaan kaupunki (2009) Veikseljoen varrella Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Pohjois-Puolassa. Toruńin keskiaikainen vanhakaupunki on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1997. Kaupungin linna on rakennettu 1230. Useiden keskiaikaisten kohteiden lisäksi kaupungissa on hyvin säilyneitä sotilasvarustuksia 1880-luvulta. Ne on rakennuttanut Preussin valtio.
Kuuluisin Toruńissa syntynyt on tähtitieteilijä Nikolaus Kopernikus, jonka kotitalo on suosittu matkailukohde. Kaupunki on tunnettu piparkakkuperinteestään. Piparkakkumuseossa pääsee leipomaan pipareita.
Hansaliitto käytti Veikseliä kauppareittinä Krakovaan. Saksalaiset kauppiaat asuttivat 1100-luvulta alkaen Toruńia ja käyttivät siitä nimeä Thorn. Kaupunki sijaitsi alun perin aivan Veikselin rannalla. Joen toistuvien tulvien vuoksi talot päätettiin vuonna 1236 siirtää ylemmäksi. Näin syntyi nykyinen vanhakaupunki. Se oli keskiajalla saksalaisen ritarikunnan ja hansaliiton tärkeä tukikohta. Vuodesta 1280 kaupungilla oli virallinen hansakaupungin arvo.
Ritarikunnan ja kaupunkilaisten välit kiristyivät 1400-luvulla, jolloin eri väestöryhmien suhteet yleensäkin kiristyivät. Puolan ja ritarikunnan välillä oli useita yhteenottoja, esimerkiksi Tannenbergin taistelu (1410). Toruńissa jännite huipentui vuoden 1454 kapinaan, jossa ritarikunnan linna hävitettiin asumiskelvottomaksi. Vihdoin 1400-luvun loppupuolella Puolan kuninkaat karkottivat saksalaisjoukot alueeltaan.
Kaupungissa (Artus-salissa) solmittiin vuonna 1466 kolmetoistavuotisen sodan päätteeksi Toruńin rauha Puolan ja saksalaisvaltioiden kesken. Jo aikaisemmin, vuonna 1411, solmittiin kaupungissa Liettuan ja saksalaisten välinen Thornin rauha.
Suuri osa kaupungin vanhasta rakennuskannasta on tiilitaloja. Toruńin tärkeimpiä arkkitehtuurisia kohteita ovat:
Surudi milli
Surudi milli on Tadžikistanin kansallislaulu. Se otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1991. Laulun on säveltänyt Suleiman Judakov ja sanoittanut Gulnazar Keldi. Samalla sävelellä laulettiin myös Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan hymni.
Kyseessä on sama arabiaan pohjautuva kirjaimisto, jota käytetään kirjoitettaessa nykypersiaa eli farsia.
Seesjärvi
Seesjärvi () on järvi Karjalan tasavallan keskiosassa Karhumäen piirin ja Segežan piirin rajalla. Seesjärvi kuuluu Uikujoen vesistöön. Vuodesta 1957 Seesjärvi on ollut luonteeltaan Vienanmeren–Itämeren kanavan säännöstelyallas. Tämän vuoksi siitä käytetäänkin venäläisissä kartoissa nimitystä Seesjärven tekoallas (). Tekoaltaan syntyprosessissa järven pinta nousi 6 metriä, minkä vuoksi Paateneen kylässä miltei kaikki talot jouduttiin siirtämään ylemmäksi, sillä ne olisivat muuten jääneet veden alle.
Seesjärven tekoaltaan pinta-ala on noin 900 km² ja sen pinta on 120 metriä merenpinnan yläpuolella. Ennen säännöstelyä pinta-ala oli noin 750 km². Järvi on noin 49 kilometriä pitkä ja 35 kilometriä leveä. Järven pohjoisosa on 50-90 metriä syvää, muu osa järvestä on matalampaa. Järvi on ääriviivoiltaan nelikulmion muotoinen. Pohjoisosan rannoilla on saaria, mutta ulappa on saareton.
Seesjärveen laskee lounaasta Selkien reitti, jonka suurimmat järvet ovat Selkienjärvi, Soutjärvi ja Jänkäjärvi. Luoteesta Seesjärveen laskee Voijärvestä alkunsa saava Suonteleenjoki. Pohjoisesta Seesjärveen laskee vielä Jolmajärvi. Näiden lisäksi Seesjärveen laskee monia pienempiä jokia.
Seesjärven koillisosasta alkaa Sekehenjoki, jota myöten Seesjärven vedet laskevat Uikujärveen ja sieltä edelleen Uikujokea myöten Vienanmereen.
Seesjärvi on todennäköisesti myöhäissyntyinen vajoama, jonka rannat ovat siirrosten vuoksi hyvin jyrkät.
Jatkosodan aikana Seesjärven ympäristössä käytiin Suomen ja Neuvostoliiton välisiä taisteluita.
Robert Webster
Robert "Bob" Webster (s. 25. lokakuuta 1938) on yhdysvaltalainen entinen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hän voitti kerroshypyt olympialaisissa Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Hän ei hävinnyt olympialaisten välillä yhtään kerroskisaa ja lopetti kilpailu-uransa Tokion jälkeen.
Webster voitti kerroshypyissä kansallisen mestaruuden 1960-1964 ja myös yhden metrin ponnahduslautakisan vuonna 1962. Pan-Amerikan kisojen voiton hän otti 1963.
Keijo Kuusela
Keijo Helmer Kuusela (6. tammikuuta 1921 Tampere – 27. huhtikuuta 1984 Bad Soden Am Taunus, Saksa) oli suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjän paikkaa. Hänen kakkoslajinsa oli maahockey.
Kuusela pelasi koko kiekkouransa, joka kesti vuodet 1938–1959, Hämeenlinnan Tarmossa. Hän on 11-kertainen mitalisti SM-sarjassa. Mestaruuden Tarmo voitti vuosina 1948 ja 1949. Kuusela muodosti Tarmossa legendaarisen Ka-Ku-Ti-ketjun, jonka laidoilla pelasivat Matti Karumaa ja Esko Tie.
Maajoukkueessa Kuusela pelasi 59 kertaa. Mukaan mahtuivat kahdet MM-kisat sekä olympiaedustus Oslon vuoden 1952 talvikisoissa.
Kesälajissaan maahockeyssa Kuusela pelasi Helsingin 1952 olympialaisissa ja on harvoja sekä kesä- että talviolympialaisissa kilpailleita suomalaisurheilijoita, ja ainoa joukkuelajien urheilija. Hän pelasi kaikkiaan kymmenen maaottelua. Suomen mestaruuden hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa vuosina 1951, 1952 ja 1954.
Jatkosodassa Kuusela palveli hävittäjälentäjänä HLeLv 28:ssa lentäen Morane-Saulnier M.S.406-hävittäjällä. Hän saavutti yhden ilmavoiton 8. toukokuuta 1944 ampumalla alas venäläisen P-39 Airacobran. Samassa taistelussa hän törmäsi toiseen Airacobraan ja joutui hyppäämään laskuvarjolla jääden sotavangiksi, josta hän palasi 23.11.1944. Sotilasarvoltaan Kuusela oli yliluutnantti.
Pankakoski
Pankakoski on yksi Lieksan kaupungin kaupunginosista. Vuoteen 1973 saakka Pankakoski kuului Pielisjärven kuntaan, kunnes tämä ja Lieksan kauppala yhtyivät nykyiseksi Lieksan kaupungiksi. Pankakoski sijaitsee noin kuusi kilometriä Lieksan keskustasta itään Hattuvaaran tien varressa.
Pankakoskella sijaitsee Pankakosken kartonkitehdas, joka on Lieksan suurimpia työnantajia.
Tehtaan omistaa Pankaboard Oy. Tehdas tuottaa erikoiskartonkeja. Henkilökuntaa on noin 200. Tehdas kuului vuoteen 2006 Stora Ensolle. Tehtaalle kulkeva Pankakosken rata erkanee Joensuu-Kontiomäki-radalta Lieksan keskustan eteläpuolella Sokojoella. 12. päivänä maaliskuuta vuonna 1912 käynnistyi Pankakoskeen rakennettu vesivoimalaitos, josta johdettiin sähköt myös Lieksan Rantalassa sijaitsevalle Gutzeitin sahalle.
Pankakosken alueista mainittakoon varsinainen Pankakoski ja Hangaspuro. Pankakoskella on muun muassa oma kirkko ja oli Lieksan kaupunginkirjaston sivukirjasto (sulkeutui 2012 lopulla).
Pankakoski oli aikoinaan Suomen mahtavimpia koskia, putousta 11,8 metriä. Jo Kalevalassa, Väinämöisen ja Joukahaisen kilpalaulannassa, mainitaan yhtenä maan kolmesta kovasta koskesta Kaatrakoski, joka perimätiedon mukaan tarkoittaa Pankakoskea.
Kuuluisin Pielisjärvellä syntynyt henkilö on säveltäjä ja pianisti Heino Kaski, joka sävelsi muun muassa Pankakoski-pianopreludin, yhden merkittävimmistä suomalaisista pianosävellyksistä.Heino Kasken sisar Hilja Kaski toimi opettajana Pielisjärvellä yli 40 vuotta, josta suurimman ajan (1927 - 1946) Pankakosken koululla. Juuri Pankakoskella vieraillessaan Kaski sai aiheen tämän nimiseen pianokappaleeseen (Pankakoski op.48 n:1). Heino Kasken koti oli Lamminkylässä Pokronlammen rannalla, josta hän lähti opintielle, ensin Joensuun, sitten Sortavalan lyseoon.
Aleksi Aaltonen
Aleksius (Aleksi) Aaltonen (5. heinäkuuta 1892 Somero – 22. helmikuuta 1956 Helsinki) oli sosiaalidemokraattinen poliitikko, SDP:n kansanedustaja, ministeri ja Kansaneläkelaitoksen johtaja vuosina 1945–1954.
Aaltonen harjoitti räätälin ammattia vuoteen 1916 asti, jonka jälkeen hän vaikutti sosiaalidemokraattisissa järjestöissä ja lehtien toimittajana. Aaltonen valittiin kansanedustajaksi Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosiksi 1929–1935. Hän toimi sosiaaliministerinä Hackzellin hallituksessa sekä salkuttomana ministerinä, ministerinä valtioneuvoston kansliassa, ministerinä valtiovarainministeriössä 30. heinäkuuta 1948 – 18. maaliskuuta 1949 ja sosiaaliministerinä 18. maaliskuuta 1949 – 17. maaliskuuta 1950 Fagerholmin I hallituksessa.
Puolueväen keskuudessa Aleksi Aaltosta kutsuttiin usein lempinimellä ""Pussisen poika"" hänen pakinoitsijanimimerkkinsä mukaan. 
Aaltonen vapautettiin valtakunnanoikeudessa 1953 syytteestä niin sanotussa salaputkijutussa. Aaltonen erotettiin Kansaneläkelaitoksen johtajan paikalta 14. lokakuuta 1954.
Aaltosen vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Aaltonen ja Ida Lovisa Fennander. Hänen vaimonsa oli taiteilija Elli Ilona Lehtonen (k. 1960). Aleksi Aaltosen poika oli professori Aimo O. Aaltonen.
Max Heindel
Max Heindel (syntymänimeltään Carl Louis von Grasshoff, 23. heinäkuuta 1865 — 6. tammikuuta 1919) oli okkultisti, astrologi ja mystikko.
Heindelin yksi keskeinen sanoma hänen pääteoksessaan Ruusuristiläinen maailmankatsomus oli osoittaa, mikä ero on itsetietoisella okkulttisella tietäjällä ja mystikolla. Näin kumpaakin ei hänen mukaansa voi olla yhdessä ja samassa kehitysvaiheessa.
Tässä hän läheni manikealaista gnostismia, jonka hän korotti opissaan korkeimmaksi henkiseksi filosofiaksi.
Heindel muutti kotoaan kuudentoista ikäisenä ja lähti opiskelemaan insinööriksi. Vuosien saatossa hän toimi pääinsinöörinä Euroopan ja Amerikan välillä liikennöivässä matkustajahöyrylaivassa Cunard Line -yhtiössä. Vuosina 1895–1901 hän toimi insinöörinä New Yorkissa. 
Vuonna 1903 hän muutti Los Angelesiin, Kaliforniaan. Siellä hän kiinnostui metafysiikasta ja liittyi Los Angelesin Teosofiseen seuraan, jossa hän toimi varapuheenjohtajana vuosina 1904 ja 1905.
Vuonna 1907 hän matkusti Saksaan ystävänsä tohtori Alma Von Brandisin kanssa kuuntelemaan Rudolf Steinerin esitelmiä. Heindelin mukaan tuolloin hänen luonaan vieraili korkealle kehittynyt henkinen olento, joka kuului Ruusu-Ristiläis-hierarkiaan (joka Max Heindelin mukaan on sisempien maailmojen hierarkia, jolla ei ole yhteyttä samannimisiin fyysisiin organisaatioihin).
Tämä "Vanhempi veli" laittoi Heindelin kokeeseen testatakseen, oliko Heindel sopiva toimimaan länsimaissa ja levittämään henkisiä opetuksia.
Myöhemmin hänelle opetettiin, kuinka voidaan saavuttaa eteerinen Ruusu-Ristin Temppeli, jossa hän väitteidensä mukaan sai suoraa ohjausta Ruusu-Ristin vanhemmilta veljiltä.
Heindel palasi Amerikkaan kesällä 1908, minkä jälkeen hän alkoi muokata saamiaan opetuksia kirjan muotoon. Hän julkaisi kirjan nimellä "The Rosicrucian Cosmo-Conception in 1909: it is a work of mystical and occult science (Esoteric Christianity)". Kirja on Heindelin näkemys mystiikan ja salatieteiden tutkimiseen sisältäen perustiedot esoteerisesta kristillisyydestä ruusuristiläisestä näkökulmasta katsoen. Ruusuristiläinen Maailmankatsomus (The Rosicrucian Cosmo-Conseption) sisältää käsityksiä ihmisen ja maailmankaikkeuden kehityksestä ja pyrkii yhdistämään tieteen ja uskonnon keskenään.
Vuodesta 1909 vuoteen 1919, kärsiessään sydänoireista ja huonosta taloudellisesta tilanteesta, Max Heindel samalla jatkoi työtään. Hän jätti perinnön, joka käsitti kirjoja, luentoja ja opetuksia, jotka on käännetty useille kielille. Hän perusti The Rosicrusian Fellowship -järjestön 1909–1911 Mount Ecclesiaan, Oceansideen Kaliforniaan, julkaisi esoteerista lehteä "Rays from the Rose Cross" vuonna 1913.
Heindel aloitti vaimonsa Augustan avulla Ruusu-Ristiläisten opetusten levittämisen. Useita kirjoja käännettiin ja painettiin vieraille kielille, opetusta annettiin kirjeen vaihdon kautta, ja uusia ryhmiä perustettiin suurimpiin kaupunkeihin.
Max Heindel kuoli 6. tammikuuta 1919 Oceansidessa, Kaliforniassa. Heindelin työ on sittemmin jatkunut joidenkin Ruusu-Ristiläistä filosofiaa opiskelleiden kautta ympäri maailman.
Kirja kokonaisuudessaan: