hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Espoonjoki
Espoonjoki () on Espoossa sijaitseva noin seitsemän kilometrin pituinen joki, joka virtaa 1950-luvulla Turunväylän rakennustöiden yhteydessä kuivatetun Kirkkojärven ja Espoonlahden välillä. Joki alkaa, kun Glimsin- ja Glomsinjoki yhtyvät Karvasmäessä Bembölen eteläpuolella.
Espoonjoen 132 neliökilometrin valuma-alue sijaitsee suurimmaksi osaksi Espoon alueella, mutta siihen kuuluu myös Kauniaisten pohjoisosa, ja koillisessa valuma-alue ulottuu koillisessa Vantaan Martinlaaksoon asti. Vesistön suurimmat järvet ovat Bodominjärvi, Pitkäjärvi, Matalajärvi ja Lippajärvi.
Kalastuksen puolesta Espoonjoki tunnetaan särjistään, joita ongitaan eniten, mutta joesta ongitaan myös taimenia ja siellä tiedetään olevan myös runsaasti ahvenia ja haukia. Vuosittain Espoonjoesta pyydetään vajaa sata kiloa taimenia, jotka ovat puolesta kilosta puoleentoista kilon painoisia. Suomessa merivaelteiset jokitaimenet, kuten Espoonjoen taimenet, luokitellaan äärimmäisein uhanalaisiksi. Vuonna 2009 tehtyjen geenitutkimusten perusteella Espoonjoen kanta on joen alkuperäiskantaa eivätkä istuttamalla sinne tuotuja.
Glimsinjoki saa alkunsa Pitkäjärvestä, Järvenperän puoleisesta päästä, ja laskee ensin Myllykylänjoki-nimisenä Träskändan kartanon puiston halki. Glimsinjoki-nimen virta saa vasta Glimsin talomuseon vaiheilla. Joen nimi on Glimsin- ja Glomsinjokien yhtymäkohdasta Espoonlahteen saakka Espoonjoki.
Glomsinjoki saa runsaimmat vetensä Bodominjärvestä, mistä laskuoja lähtee Oittaanjoki-nimisenä heti Oittaan ulkoilukeskuksen pohjoispuolelta. Oittaanjokeen yhtyvät Kellonummen hautausmaan pohjoispuolelta Ryssänniityltä virtaava Ryssänpuro, joka saa alkunsa Kalmarin länsipuolelta, ja lounaasta Karhusuon Metsälammesta laskeva Brutubäck. Yhdistymisensä jälkeen näistä ojista muodostuu Glomsinjoki, joka laskee vuolaana koskena Miilukorven ja Vesirattaanmäen välistä Turunväylän ja Kehä III:n ali Lommilan teollisuusalueelle, jonka jälkeen joki yhtyy Karvasmäessä Glimsinjokeen.
Tulva-aikaan Espoonjoki on melottavissa Pitkäjärveltä merelle. Joki on kapea ja joen yli kaatuneita puita on paikka paikoin. Ignaksen kohdalla virta kiihtyy ja tulva-aikaan paikalle muodostuu kapea ja vauhdikas koski. Jorvin kohdalla, Myllykylänjoen muututtua Glimsinjoeksi, pahimmat hidasteet ovat takana, vesi on tasaisempaa ja maisema vaihtuu metsäisestä peltomaiseksi. Lähestyttäessä Turun moottoritietä ja Kirkkojärveä maisema on matalaa pajukkoa ja kosteikkoa. Espoonjokena joki on selvästi leveämpi, esteitä on vähemmän ja vesilintuja näkyy enemmän. Melontaosuus kirkon luota Kauklahteen on helppoa, ja kuivana kautena ainoa melottava osuus Espoonjoesta. Vettä saattaa virrata reilusti alle 0,5 m³/s, minkä takia joki on ennen Kauklahden siltoja lähes umpeenkasvanut.
Nvu
Nvu on Linspiren kehittämä avoimen lähdekoodin HTML-editori, johon on käytetty Mozillan tekniikkaa. Ohjelmalla voi luoda verkkosivuja suoraan editoriin kirjoittamalla HTML-koodia tai tekstinkäsittelyohjelmien tavoin WYSIWYG-periaatteella.
Ohjelma on saatavilla suomenkieliseksi kielipaketilla.
Nvu viimeisin versio 1.0 julkaistiin 28. kesäkuuta 2005.
Nvu:n kehitys on jatkunut myöhemmin epävirallisesti KompoZer-nimen alla. Nimenmuutos johtuu siitä, että Linspire joka alun perin kehitti Nvu:n, omistaa oikeudet Nvu-nimen ja logon käyttöön. Nvu kehitystä ei voitu jatkaa virallisesti sen jälkeen, kun Linspire lopetti projektin. KompoZeriin on olemassa suomenkielinen kielipaketti.
Sittemmin NVU pohjalta on julkaistu uudempi BlueGriffon HTML-editori.
Volk
Volk (lausutaan folk) on saksan, hollannin ja afrikaansin kielien kansaa tarkoittava sana, joka on yleisesti käytössä etuliitteenä esimerkiksi ilmaisuissa "Völkerbund" (Kansojen liitto) ja "Volkswagen" (kansanauto).
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksassa syntyneissä etnis-nationalistis-romanttisissa liikkeissä sanan merkitys politisoitui voimakkaasti ja natsi-Saksan aikaan termi muodostui keskeiseksi kansallissosialistisessa retoriikassa kuten iskulauseissa "Ein Volk, ein Reich, ein Führer" (”Yksi kansa, yksi Valtakunta, yksi Johtaja”) tai "Volk ohne Raum" (”Kansa ilman (elin)tilaa”). Myös Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmän aikana maan afrikaanerit muodostivat poliittisessa ideologiassaan "Volkin", jolla oli jumalallinen oikeus maahan.
Volk on kuitenkin saksan kielen yleissana kansalle, eikä sen käyttöön nykyisin yleensä liity mitään sanan aikanaan saamia poliittisia merkityksiä.
Hercules (parkki)
Hercules oli ensimmäinen suomalainen laiva, joka purjehti Kap Hornin ja koko maailman ympäri. Parkin maailmanympäripurjehdus tapahtui vuosina 1844-47.
Parkin omisti pietarsaarelainen laivanvarustaja Peter Malm. Laivan päällikkönä ympäripurjehduksella oli Petter Gustaf Idman, joka oli jo vuonna 1831 purjehtinut Kap Hornin kautta Chilen Valparaisoon ruotsalaisen "Ophir"-laivan päällikkönä.
"Hercules" lähti syksyllä 1845 Mustallemerelle ja palasi sitten Lontooseen, josta laiva otti kappaletavaralastin Rio de Janeiroon. "Hercules" saapui Rioon 6. tammikuuta 1846 ja jatkoi sieltä matkaa painolastissa Paranguaan, kiersi Kap Hornin ja saapui Valparaisoon Chileen 14. heinäkuuta. Valparaisosta laiva jatkoi matkaansa Callaoon Peruun ja sieltä edelleen Tahitille. Tahitilta "Hercules" purjehti painolastissa Bataviaan Jaavalle, josta se toi arrakki-, tupakka- ja riisilastin Rotterdamiin Hollantiin.
Košicen alue
Košicen alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan itäosassa ja rajautuu Prešovin ja Banská Bystrican alueisiin, Ukrainan Taka-Karpatian alueeseen ja etelässä Unkariin. Sen pääkaupunki on Košice. Alueella on arviolta 798 103 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6 753 neliökilometriä.
Alue jakautuu yhteentoista piiriin ("okresy"):
Koteka
Koteka ja horim ovat nimityksiä peniskotelolle, jota osa läntisen Uuden-Guinean ylänköjen alkuperäiskansoista käyttää. Koteka on miesten käyttämä putkimainen esine, jonka sisään siitin asetetaan. Kotekaa pitää paikallaan lenkki, jolla se sidotaan kivesten taakse. Koteka pidetään erektiota muistuttavassa pystyasennossa. Joillakin heimoilla koteka osoittaa suoraan eteenpäin, toisilla suoraan ylös ja joillakin siltä väliltä. Jotta koteka pysyisi asennossaan, se on kiinnitetty rintakehän ympärillä olevaan lenkkiin. Miehet eivät useimmiten pidä muita vaatteita.
Kotekan koko ei kerro henkilön sosiaalisesta asemasta. Usein työssä käytetään lyhyempää kotekaa kuin juhlissa, ja yleensä saman heimon miehet käyttävät samanlaista kotekaa samalla tavalla. Niinpä kotekan muodosta ja asennosta voidaan päätellä vain, mihin heimoon mies kuuluu. Ulkopuoliset ajattelevat usein kotekan olevan voimakas seksuaalinen symboli, mutta käyttäjät itse kertovat sen olevan vain siittimen peittona.
Jotkut kristityt lähetyssaarnaajat yrittivät saada alkuasukkaat käyttämään housuja. 1970-luvulla Indonesian hallitus kampanjoi kotekaa vastaan, ja heimojen miehet yritettiin saada käyttämään ”moderneja” vaatteita. Kotekan käyttöä ei saatu estettyä, mutta jotkut käyttivät housuja ja kotekaa yhtä aikaa. Valtion virastoissa ja kouluissa vaaditaan käytettäväksi housuja ja paitaa, mutta kirkko sallii nykyisin kotekan käytön.
Banská Bystrican alue
Banská Bystrican alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan keskiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin. Alueen pääkaupunki on Banská Bystrica. Siellä on arviolta 651 509 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 9 455 neliökilometriä.
Alue jakautuu kolmeentoista piiriin ("okresy"):
Hamed Namouchi
Hamed Namouchi (, s. 14. helmikuuta 1984 Cannes, Ranska) on ranskalais-tunisialainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Namouchi edustaa Ligue 2:ssa Grenoblea.
Keskikentällä tai hyökkäyksessä pelaava Namouchi on edustanut vuodesta 2003 vuoteen 2006 Glasgow Rangersia, johon hän siirtyi AS Cannesista ilmaiseksi. Kaudesta 2006-2007 lähtien Namouchi on pelannut Ranskan liigan FC Lorient-Bretagne Sudissa, jonne hän siirtyi Glasgow'sta 500 000 punnan siirtokorvauksella. Vietettyään joukkueessa kaksi rikkonaista kautta loukkaantumisten vuoksi, Namouchi siirtyi toukokuussa pitkän harkinnan jälkeen turkkilaiseen Sivassporiin kahden vuoden sopimuksella. Sopimus kuitenkin purettiin Namouchin henkilökohtaisten syiden vuoksi, koska ei löytänyt tyttärelleen ranskankielistä koulua ja hän oli muutaman kuukauden ilman uutta seuraa. Elokuussa 2009 Namouchi oli lähellä tehdä sopimuksen ranskalaisseura Grenoblen kanssa. Siirtoa ei kuitenkaan koskaan tapahtunut. Kuukautta myöhemmin saksalaisseura FSV Frankfurt kutsui Namouchin koeajalle. Sittemmin Namouchi kävi myös toisen saksalaisseuran Freiburgin kokeilussa marraskuussa. Hän sai kuitenkin vasta kuukautta myöhemmin solmittua haluamansa sopimuksen, joka kesti aluksi puolivuotta. Namouchi pelasi kauden aikana yhden ottelun ja kärsi loukkaantumisista puolen vuoden aikana. Kesällä 2010 Freiburg ei jatkanut hänen kanssaan sopimusta.
11. marraskuuta 2010 Namouchi allekirjoitti vuoteen 2012 ulottuvan sopimuksen Ranskan Ligue 2:ssa pelanneen Grenoblen kanssa.
Ensimmäisen maaottelunsa Namouchi pelasi 26. maaliskuuta 2005 Malawia vastaan. Hän on ollut mukana vuoden 2005 Maanosaliittojen Cupissa, 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja 2006 MM-kisoissa, jossa hän pelasi kaikissa Tunisian kolmessa ottelussa täydet minuutit. Hän on pelannut 18 maaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin.
Jani Laitiala
Jani Laitiala (s. 1984 Helsinki) on suomalainen ammattilaisrullalautailija.
Laitiala on kotoisin Helsingistä, jossa hän asuu noin puolet vuodesta. Lisäksi hänellä on toinen asunto Yhdysvaltojen San Joséssa, missä hän asuu varsinkin talvisin.
Laitiala on ammattilaisuransa aikana kuvannut videopätkät mm. seuraaviin elokuviin: "Can't stop the Firm", "Neighbors" ja "Get tricks or die trying". Hän on myös mukana Blindin leffassa "The Blind Video". Vuonna 2012 Laitiala esiintyi Selfish Skateboardsin elokuvassa "#MiAmor".
Laitiala julkaisi syksyllä 2015 lyhyen videon nimeltä "Still can't stop Jani Laitiala".
Nitran alue
Nitran alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin. Sen pääkaupunki on Nitra. Alueella on arviolta 680 779 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6 343 neliökilometriä.
Alue jakautuu seitsemään piiriin (okresy):
Prešovin alue
Prešovin alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan itäosassa ja rajautuu idässä Ukrainan Taka-Karpatian alueeseen sekä pohjoisessa Puolaan. Sen pääkaupunki on Prešov. Alueella on arviolta 822 310 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 8 993 neliökilometriä.
Alue jakautuu kolmeentoista piiriin (okresy):
Trnavan alue
Trnavan alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan länsiosassa ja rajautuu etelässä Unkariin, pohjoisessa Itävaltaan ja Tšekkiin. Sen pääkaupunki on Trnava. Alueella on arviolta 561 156 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 148 neliökilometriä.
Alue jakautuu seitsemään piiriin ("okresy"):
Žilinan alue
Žilinan alue () on yksi Slovakian hallinnollisista alueista. Se sijaitsee maan keskiosassa ja rajautuu pohjoisessa Tšekkiin ja Puolaan. Sen pääkaupunki on Žilina. Alueella on arviolta 690 778 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 6 788 neliökilometriä.
Alue jakautuu yhteentoista piiriin ("okresy"):
Eri Keeper
Eri Keeper on Suomessa 1950-luvulla polyvinyyliasetaatista kehitetty liima. Eri Keeperiä käytetään esimerkiksi rakentamisessa ja askartelussa. Eri Keeperiä valmisti vuoteen 1988 asti suomalainen Erikoisväri Oy. Nykyisin Eri Keeperiä tuo maahan Akzo Nobel Coatings Oy, joka markkinoi tuotteitaan Suomessa Casco-nimellä. Liiman valmistaa Ruotsissa sijaitseva Akzo Nobel International Deco AB.
Eri Keeperin syntyhistoria sijoittuu 1950-luvun alkuun, jolloin PVCa-muovi -niminen keksintö esiteltiin Hannoverin messuilla. PVCa-muovista tuotiin näytteet Suomeen, ja vuonna 1952 keksittiin materiaalin tutkimisen jälkeen hyödyntää muovia valmistamalla siitä liimaa.
Eri Keeper sai nimensä, kun nimeen tuli Eri Oy:n mukaan etuliite "eri". Liima piti hyvin, joten nimen loppuosaksi tuli "keeper".
Vuonna 1955 liimaa alettiin pakata itse suunniteltuun muovipulloon, ja 1950-luvun lopulla Eri Keeper teki jo nousuaan Suomen suosituimmaksi liimaksi.
1960-luvulla Eri Keeperiä alettiin mainostaa lehdissä ja jopa televisiossa, ja iskulauseina ovat toimineet muun muassa ”Eri Keeper on yhdistänyt suomalaisia vuodesta 1952” sekä ”Pitää varmasti kiinni, liimojen liima”.
Vuonna 2008 kehitettiin myös "ERi KEEPER Plus", joka on kosteudenkestävä puuliima.
Natalja Brasova
Natalja Brasova eli Natalja Sergejevna Šeremetjevskaja-Romanovskaja (; 9. heinäkuuta 1880 Moskova – 26. tammikuuta 1952 Pariisi) oli venäläinen aatelisnainen, joka oli suurruhtinas Mihail Aleksandrovitš Romanovin epäsäätyinen puoliso. Hänen tunnettiin nimityksillä "ruhtinatar Brasova" ja "kreivitär Brasova". Mihail Aleksandrovitš oli Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n veli.
Natalja Šeremetjevskaja oli moskovalaisen, alempaan aateliin kuuluneen lakimiehen tytär. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli oopperan harjoituspianisti Sergei Mamontov, suurliikemies Savva Mamontovin veljenpoika. He saivat tyttären, mutta erosivat pian, ja Natalja nai rakastajansa ratsumestari Wulffertin, joka palveli suuriruhtinas Mihail Aleksandrovitšin alaisena ratsuväkikaartissa.
Natalja oli 22-vuotias alkaessaan seurustella suuriruhtinas Mihail Aleksandrovitšin kanssa. Keisari Nikolai ei kuitenkaan myöntänyt veljelleen lupaa avioitua eronneen ja alempisäätyisen naisen kansaa. Mihail oli seuraavana kruununperimysjärjestyksessä Nikolai II:n verenvuototautia sairastaneen pojan Aleksei Nikolajevitšin jälkeen. Epäsäätyinen avioliitto olisi lain mukaan merkinnyt tämän oikeuden menetystä.
Heinäkuussa 1910 Natalja synnytti pojan, Georgi Brasovin. Kaikesta huolimatta Mihail nai Nataljan, salaa Wienissä 15. lokakuuta 1911 Serbian patriarkaatin alaisuudessa. Avioliittoa ei hyväksytty Venäjällä, ja perhe muutti Englantiin.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Mihail sai palata Venäjälle vaimoineen ja lapsineen. Hän palasi kenraalina ja johti Savage-divisioonaa, joka koostui tšetšeeneistä ja dagestanilaisista. Monet pitävät Mihailin armeijauraa rangaistuksena hänen avioliitostaan. Hänet palkittiin kuitenkin ansioistaan korkeimmilla ansiomerkeillä, ja hän oli armeijassa suosittu toisin kuin veljensä Nikolai.
Vallankumouksen yhteydessä marraskuussa 1917 Nikolai II luopui kruunusta Mihailin hyväksi, mutta tämä kieltäytyi. Mihail oli perheineen aluksi kotiarestissa Hatsinassa. Myöhemmin hänet lähetettiin Permiin, mutta onnistui salakuljettamaan poikansa ja tytärpuolensa Tanskaan, josta hänen äitinsä leskikeisarinna Maria Fjodorovna oli kotoisin. Natalia Brasova myös pakeni myöhemmin Tanskan passilla Lontooseen. Mihail teloitettiin heinäkuussa 1918 Permissä.
Natalja Brasova kuoli Pariisissa vuonna 1952. Hänet on haudattu Cimetière de Passyn hautausmaalle. Hänen poikansa Georgi Brasov kuoli 20-vuotiaana auto-onnettomuudessa jo vuonna 1931.
Lentävä matto (huvipuistolaite)
Lentävä matto on huvipuistolaite, joka sijaitsee monissa huvipuistoissa ympäri maailmaa. Se on yleensä neljän varren päässä oleva taso, jossa on istuimia. Matto liikkuu ympäri varsien avulla. Suomessa on ollut kaksi lentävää mattoa, mutta nykyään ei yhtään. Pisimpään toiminnassa olleen laitteen nimi oli "Aikamatto" ja se sijaitsi Särkänniemessä Tampereella vuosina 1983–2014. Kauden 2014 päättymisen jälkeen Aikamatto romutettiin huonokuntoisuuden vuoksi. Toinen laite oli Powerparkissa Alahärmässä, ja se oli huvipuiston ensimmäinen laite. Laitteen nimi oli "Tapis Volant" ja se poistui käytöstä vuonna 2005.
Christian Bolaños
Christian Bolaños (17. toukokuuta 1984 Hatillo de San José, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikentällä ja hyökkääjänä. Hän on Costa Rican maajoukkuepelaajia ja edustaa seuratasolla costa ricalaista Saprissaa.
Bolaños on pelannut alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001 ja vuoden 2006 MM-kisoissa. Bolañosin ensimmäinen maaottelu oli 24. toukokuuta 2005 Norjaa vastaan. Hän kuuluu Costa Rican A-maajoukkueeseen (2009).
Bolaños edusti kotimaassaan Deportivo Saprissaa ja pelasi keskikentällä, ennen siirtymistään Eurooppaan . Hän voitti Saprissassa kaksi Costa Rican mestaruutta, Copa UNCAF -mestaruuden sekä CONCACAF Champions’ Cup -mestaruuden. Hän edusti joukkuettaan myös seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2005, jossa Deportivo Saprissa saavutti kolmannen sijan ja FIFA valitsi Bolañosin turnauksen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi.
Charlton Athletic solmi Bolañosin kanssa vuoden vuokrasopimuksen 9. elokuuta 2006, mutta se kariutui työlupaongelmiin Britannian hallinnon taholta. 2. heinäkuuta hän solmi kolmivuotisen sopimuksen Odense BK:n kanssa Tanskaan. Hän ei kuitenkaan saanut joukkueessa vakituista roolia ja 24 ottelun ja 4 maalin jälkeen hän siirtyi 1. tammikuuta 2009 alkaen Norjaan IK Startin riveihin. Ensimmäisessä Tippeligaen-ottelussaan Strømsgodsetia vastaan 15. maaliskuuta 2009 Bolaños teki kaksi maalia.
Bolaños edusti Startia kahden kauden ajan, kunnes siirtyi Tanskan Superliigaan FC Kööpenhaminan riveihin. Kööpenhaminassa hän ehti voittaa kahdesti Tanskan mestaruuden sekä kerran Tanskan Cupin.
Kööpenhaminasta Bolaños siirtyi kaudeksi 2014 costa ricalaiseen Cartaginésiin.
Kaudeksi 2015 Bolaños siirtyi qatarilaiseen Al-Gharafaan, jossa hän pelasi 11 ottelua tehden 4 maalia.
Vielä samana vuonna Bolaños palasi kasvattajaseuraansa Saprissaan, joss hän pelasi 13 ottelua ja teki 5 maalia. Saprissasta hän siirtyi kanadalaiseen Vancouver Whitecapsiin, jossa hän ehti pelata vuoden, kunnes palasi jälleen kasvattajaseuraansa kaudeksi 2018.
Lentävä matto
Lentävä matto (tunnetaan myös nimellä taikamatto) on kuvitteellinen matto, joka pystyy kuljettamaan ihmisiä päällään paikasta toiseen lentämällä.
Aikaisimmat maininnat lentävistä matoista ovat Nebukadressar II:n aikana kerätyistä sananlaskuista. Myös Saban kuningattaren kerrotaan lähettäneen Salomolle lentävän maton lahjaksi. Taikamatto mainitaan myös arabialaisessa Tuhannen ja yhden yön tarinoissa, joka on kirjoitettu mahdollisesti 800-luvulla.
Triatsolaami
Triatsolaami (kauppanimi Halcion) on lyhytvaikutteinen bentsodiatsepiini, jota käytetään lyhytaikaisesti univaikeuksien hoitoon. Vaikuttava aine, triatsolaami, on nk. triatsolobentsodiatsepiini, muista bentsodiatsepiiniryhmän kemiallisen rakenteensa suhteen poikkeava yhdiste (sen sukulaisaine on rauhoittavana lääkkeenä käytetty alpratsolaami). Muiden bentsodiatsepiinien tapaan riippuvuuden riski, vaikkakin vähäisempi, on olemassa etenkin jos lääkettä käytetään yhtäjaksoisesti.
Lisäksi useista muista bentsodiatsepiineistä poiketen, triatsolaamin vaikutus voi muuttua esimerkiksi tiettyjen antibioottien kanssa. Tästä syystä valmistajan
mukaan on aina lääkärin määrätessä jotakin toista lääkettä, kerrottava triatsolaamin mahdollisesta käytöstä.
Triatsolaamin myynti kiellettiin väliaikaisesti Suomessa 2. lokakuuta 1991. Sosiaali- ja terveyshallitus perusteli kieltoa Dumozolamin, Halcionin ja Triazonin sisältämän triatsolaamin haitallisilla psyykkisillä sivuvaikutuksilla. Uudessa Lääkintöhallituksen seuraajassa Sosiaali- ja terveyshallituksessa toimittiin heti, kun Isossa-Britanniassa oli pitkään tutkittu näitä unilääkkeitä ja päätetty kieltää ne lukuisten haittojen (muistin heikentymistä, sekavuutta ja levottomuutta) vuoksi. Muita maita, joissa kielto otettiin voimaan samaan aikaan, olivat Hollanti, Norja, Bermuda ja Jamaika. Kiellon astuessa voimaan Halcion oli Suomen yleisin unilääke. Se kuitenkin palasi apteekkeihin tammikuussa 1993, mutta sitä saa myydä vain 10 kappaletta kerrallaan. Halcionin tilalle ehdotettiin tuolloin seuraavia lääkkeitä: tsopikloni, hydroksitsiini, tematsepaami ja oksatsepaami.
Cooper
Sanan Cooper () eri merkityksiä:
Antti Räty
Antti Räty (22. elokuuta 1825 Sortavalan mlk – 15. marraskuuta 1852 Nurmijärvi), etunimi myös muodoissa Anders ja Andreas, oli suomalainen runoilija ja suomentaja. Hänet tunnetaan parhaiten suositun "Genoveva"-kirjan ensimmäisenä suomentajana, mutta Räty kirjoitti myös runoja, joita julkaistiin pääasiassa lehdissä.
Antti Räty syntyi 1825 Kuokkaniemen kylässä Sortavalan pitäjässä. Hänen vanhempansa olivat suutari Anders Räty ja Fredrika Juliana Räty (o.s. Henritius). Perhe muutti pian Pietariin, jossa poika pääsi käymään koulua. Vanhempien kuolema ja köyhyys pakottivat hänet kuitenkin lopettamaan koulunkäynnin ja palaamaan takaisin Sortavalaan.
Räty pääsi Sortavalassa Henrik Renqvistin, rukoilevaisuuden herätysliikkeen johtajan, apulaiseksi ja suomensi tämän uskonnollisia kirjoituksia. Hän harrasti myös maallisempaa runoilua ja tarjosi 1847 runojaan ja runojen suomennoksia Carl Axel Gottlundin toimittamaan "Suomi"-lehteen. Runoja julkaistiinkin, mutta ilmeisesti Gottlund oli korjannut niiden kieltä savolaisempaan suuntaan. Samana vuonna ilmestyi Rädyn suomentamana myös muualla Euroopassa suosittu Johann Christoph von Schmidin uskonnollinen teos "Genoveva", joka nousi vuosikymmenien ajaksi yhdeksi rakastetuimmista kirjoista kansan keskuudessa. Räty käänsi vielä neljä muutakin von Schmidin teosta, joista ei tullut yhtä suosittuja.
Vuonna 1848 Räty muutti Viipuriin, josta hän Pietari Hannikaisen suosittelemana sai työtä kansakoulunopettajana. Räty ei kuitenkaan viipynyt Viipurissa kauan – mikä saattoi johtua hänen alkoholiongelmistaan – vaan siirtyi jo saman vuoden syksyllä Helsinkiin. Sieltä hänen tiensä kävi Nurmijärvelle Huunan tilalle, jossa hän vietti viimeiset vuotensa lastenopettajana.
Työnsä ohessa Räty jatkoi käännöstöitä ja kuului Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan. Vuonna 1849 ilmestyi hänen suomentamanaan Alexandre Dumas’n "Kertomus Wilhelmi Tellistä ja Sveitsinmaan vapauttamisesta". Kirja oli osaltaan vaikuttamassa 1850 annettuun kieliasetukseen, joka kielsi julkaisemasta suomen kielellä muuta kuin uskonnollista tai taloudellista kirjallisuutta.
Vuonna 1850 Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi kokoelman "Lauluja Suomen neitoisille", joka sisälsi Rädyn sanomalehdissä ilmestyneitä runoja ja käännöksiä. Kolme vuotta myöhemmin Rädyn runoja ilmestyi myös "Pieni Kanteletar" -kokoelmassa, mutta Räty oli sitä ennen jo ehtinyt kuolla 1852 alkoholisminsa seurauksena vain 27-vuotiaana.
Kirjallisuushistorioissa Räty saatetaan mainita varhaisena suomenkielisenä runoilijana, mutta muuten hän on jäänyt paljolti unohduksiin. Julius Krohnin (1954: 409) luonnehdinnan mukaan Räty oli runollisilta taidoiltaan ”sangen mitätön”, vaikka hänen kielensä olikin ”sujuva, selvä runollinen ja ylipäätään puhdas”. Joka tapauksessa Räty oli osaltaan edistämässä suomenkielisen kirjallisuuden nousua 1800-luvulla.
Laajavuoren koulu
Laajavuoren koulu oli Vantaan Myyrmäen suuralueen Martinlaakson kaupunginosassa toiminut, syksyllä 1971 kansakouluna aloittanut arkkitehti Olavi Puusaaren suunnittelema koulurakennus ja vuonna 2013 lakkautettu suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Koulussa opiskeli vielä syksyllä 2011 yhteenä 340 oppilasta. Koulussa pystyi normaalien aineiden lisäksi opiskelemaan saksan kielikylpy- ja musiikkiluokalla. Koulurakennus oli mitoitetu 450 oppilaalle. Kun oppilaita oli vuonna 1973 huomattavasti enemmän, apuna käytettiin parakkikoulurakennuksia.
Laajavuoren koulussa oli loppuaikoinaan paha homeongelma, josta kärsivät niin aikuiset kuin lapsetkin. Koulun oppilaat siirrettiin viereiseen Martinlaakson kouluun. Huonokuntoisen Laajavuoden koulun purkaminen aloitettiin maaliskuussa 2016. Tilalle ollaan rakentamassa asuntoja, joista ensimmäisten on tarkoitus valmistua marraskuussa 2017.
Nguyễn Tấn Dũng
Nguyễn Tấn Dũng (s. 17. marraskuuta 1949) toimi Vietnamin pääministerinä vuosina 2006–2016. Dũng astui pääministeriksi presidentti Nguyễn Minh Triếtin kaudella ja jatkoi tehtävässä myös Truong Tan Sangin aloitettua presidentin virassa heinäkuussa 2011. Hän toimi 29. syyskuusta 1997 kesäkuuhun 2006 varapääministerinä ja sai 92 % kansalliskokouksen äänistä ainoana ehdokkaana. Hän on nuorin pääministeri 20 vuoteen. Pääministerillä on rajoitetusti valtaa, ja eniten valtaa maassa omaa kommunistisen puolueen pääsihteeri Nông Ðức Mạnh.
Dũng on toiminut keskuspankin kuvernöörinä eteläisessä Cà Maun maakunnassa. Hänellä on sotilastausta, ja hän taisteli Etelä-Vietnamia vastaan Vietnamin sodassa. Hän on suorittanut oikeustieteellisen tutkinnon. Hänet valittiin keskuskomitean politbyrooseen kahdeksannessa, yhdeksännessä ja kymmenennessä puoluekokouksessa. Ennen pääministeriksi nimittämistään hän vastasi taloudesta, joka on viime vuosina kasvanut 7,5 % vuosivauhtia.
Nguyễn Minh Triết
Nguyễn Minh Triết (s. 8. lokakuuta 1942, Bến Cátin alue, Bình Dươngin maakunta) on vietnamilainen poliitikko, Vietnamin presidentti vuosina 2006–2011 ja entinen Hồ Chí Minhin kaupungin kommunistipuolueen johtaja. Presidentti on seremoniallinen asema, ja eniten valtaa pitää kommunistisen puolueen pääsihteeri.
Triết on kotoisin eteläisestä Bình Dươngin maakunnasta ja koulutukseltaan matemaatikko. Hän liittyi puolueeseen 1965, Vietnamin sodan aikana hän edisti kommunismin asiaa nuorison keskuudessa. Hän oli yhdeksännen ja kymmenennen kansankokouksen edustaja, vuodesta 1992 Sông Bén maakunnan puolueen johtaja ja vuodesta 2000 Hồ Chí Minhin kaupungin kommunistipuolueen johdossa. Hän oli pääroolissa tunnetun rikollisen Năm Camin pidätyksessä ja teloittamisessa.
Hän sai presidentin valinnassa 94 % äänistä ainoana ehdokkaana. Triếtiä pidetään talousuudistajana. Hän suositteli pääministeriehdokkaaksi politbyroon jäsentä ja varapääministeri Nguyễn Tấn Dũngia.
Jäykkäkouristus
Jäykkäkouristus eli tetanus on "Clostridium tetani"- eli jäykkäkouristusbakteerin aiheuttama hengenvaarallinen tauti, jonka tärkeimpiin oireisiin kuuluvat päänsärky, lihasten jäykkyys ja lihaskouristukset. Jäykkäkouristusbakteeri elää etenkin mullassa, ja ihminen voi saada tartunnan multaisista haavoista tai likaisista esineistä. Itse tautia eivät aiheuta bakteerit vaan näiden muodostamat myrkyt, jotka kulkeutuvat veren mukana hermostoon ja aiheuttavat lihaskouristuksia. Kehittyneissä maissa jäykkäkouristus on nykyään rokotusten ansiosta hyvin harvinainen.
Sairauden itämisaika vaihtelee suuresti, mutta taudinkuva on yleensä sitä rajumpi, mitä nopeammin oireet ilmenevät haavan saamisen jälkeen. Jäykkäkouristus ei tartu ihmisestä toiseen. Se ei myöskään jätä varmaa immuniteettia.
Jäykkäkouristuksen ensimmäinen oire on usein vaikeus avata suuta. Tästä johtuu sairauden englanninkielinen nimi "lockjaw" ("lukkoleuka"). Vähitellen jäykkyys leviää niskaan, selkään ja selkälihaksiin. Kasvoille ilmestyy kouristusten aiheuttama irvistys (sardoninen nauru). Kouristuksia aiheuttavat monet pienetkin ärsykkeet, kuten kosketus, ääni ja valo. Pahimmissa tapauksissa lihaskouristukset vaikeuttavat hengitystä, mikä voi johtaa kuolemaan. Toisaalta jäykkäkouristus voi esiintyä myös niin lievänä, että jopa diagnoosin tekeminen on vaikeaa.
Jäykkäkouristusta hoidetaan immunoglobuliinilla (vasta-aine). Samalla hoidetaan potilaan haavat, jotka mahdollisesti ovat olleet kosketuksissa maan kanssa. Taudin ehkäisyyn on saatavilla tehokas rokote, mutta ellei sitä ole ollut käytettävissä, myös altistuksen jälkeinen profylaksia on mahdollinen.
Keskikaidetie
Keskikaidetie on erityisellä vastakkaiset ajosuunnat erottavalla yksinkertaisella keskikaiteella varustettu tie. Monissa tapauksissa kaksiajorataisen tien vastakkaiset ajosuunnat on erotettu maakaistaleella tai kahdella erillisellä kaiteella, tai maakaistaleella ja yhdellä kaiteella mikäli keskialueella ei ole valaisinpylväitä.
Keskikaidetien päätavoite on liikenneturvallisuuden kohentaminen estämällä ajoneuvojen ajautuminen vastaantulevien kaistalle liukkauden, ajovirheiden tai nukahtamisen seurauksena. Nokkakolarien estämisen lisäksi ne mahdollistavat hitaampien ohittamisen turvallisesti koska käytössä on yleensä ohituskaista. Keskikaidetiet ovat leveäkaistateiden ohella merkittävä keino parantaa liikenneturvallisuutta käytettävissä olevien niukkojen tiemäärärahojen puitteissa. Moottoritiet olisivat näitä turvallisempia mutta monilla tieosuuksilla alhaiset liikennemäärät ja käytettävissä olevat tiemäärärahat eivät mahdollista niitä.
Keskikaideteitä käytetään laajasti Ruotsissa, mistä mallia on otettu Suomeenkin.
Muutamassa kohteessa Suomessa on moottoritiellä ajoratojen välissä käytetty yhtä kaidetta, mutta näissä tapauksissa ei puhuta keskikaidetiestä vaan keskikaiteellisesta moottoritiestä.
Keskikaidetiet on varustettu erityisillä opasteilla ja ajoratamaalauksilla. Yleensä nämä tieosuudet eivät ole muutamaa kilometriä pitempiä. Keskikaideteitä on Suomessa yleensä rakennettu vanhoille tieosuuksille niiden parannustöiden yhteydessä niin että tietä on levennetty nelikaistaiseksi ja väliin on asennettu teräskaide.
Mauricio Solís
Mauricio Solís Mora (s. 13. joulukuuta 1972, Heredia) on costaricalainen jalkapalloilija. Keskikenttäpelaaja Solís edustaa tällä hetkellä CSD Comunicacionesia. Hän on voittanut kotimaansa mestaruuden Heredianossa vuonna 1993 ja Alajuelensessa 2001, 2002 ja 2003. Costa Rican lisäksi Solís on pelannut Englannissa Derbyssä, Yhdysvalloissa San José Earthquakesissa, Kreikassa OFI Cretessa ja Meksikossa Deportivo Real Iraputossa.
Ensimmäisen maaottelunsa Solís pelasi 23. syyskuuta 1993 Saudi Arabiaa vastaan. Hän on ollut mukana MM-kisoissa 2002 ja 2006. Solís on pelannut 110 maaottelua, joissa on tehnyt kuusi maalia .
Hullu ukko ja kotiteollisuus
Hullu ukko ja kotiteollisuus on lappeenrantalaisen Hullu ukko ja kotiteollisuus -yhtyeen ensimmäinen levy vuodelta 1996. Hullu ukko ja kotiteollisuus on myöhemmin Kotiteollisuus -nimellä tunnetun yhtyeen ainoa levy, jolla on mukana kitaristi Aki Virtanen ja jolla se esiintyy nimellä Hullu ukko ja kotiteollisuus.
Levyä painettiin Jouni Hynysen mukaan joko 300 tai 500 kappaletta, ja painos on myyty loppuun. Yhtye ei ole halunnut albumia uudelleenjulkaistavaksi, koska Kotiteollisuuden omien sanojen mukaan levy on sekä äänimaailmaltaan että kappalemateriaaliltaan huono eikä pärjää vertailussa myöhemmille julkaisuille.
Alkuvuodesta 1995 Hullu ukko ja kotiteollisuus oli saanut levytyssopimuksen Megamanialta, ja yhtye alkoi tehdä ensimmäistä studioalbumiaan talvella 1995. Äänittäjäksi ja tuottajaksi valikoitui tuolloin Yö-yhtyeen kitaristina toiminut Jani Viitanen, joka oli äänittänyt jo Hullu ukko ja kotiteollisuus -yhtyeen edellisen demon, ja yhtyeen jäsenet olivat tyytyväisiä Viitasen tekemään jälkeen. Levy äänitettiin Headline-studiolla Tampereella.
Levyä varten oli sävelletty runsaasti materiaalia, ja innostunut yhtye myös halusi levyttää kaikki säveltämänsä kappaleet. Albumin äänityksiin käytettiin aikaa noin kaksi viikkoa, ja lopulliselle levylle päätyi 14 kappaletta. Yhtye on kertonut myöhemmin olevansa tyytymätön tähän ratkaisuun ja että levylle olisi pitänyt laittaa vain kappaleista parhaat, sen sijaan että kaikki kappaleet levytettiin.
Myös yhtyeen yhteishenki alkoi rakoilla levyn äänitysten aikoihin. Yhtyeen palatessa eräänä iltana baarista yhtyeen rumpali Jari Sinkkonen totesi Hynyselle, ettei kitaristi Aki Virtanen enää luultavasti jatkaisi kovinkaan pitkään yhtyeen jäsenenä. Virtanen erotettiin yhtyeestä lopulta "Kuulohavaintoja" -EP:n julkaisun jälkeen kesällä 1997.
Levy julkaistiin vuoden 1996 elokuussa. Heti levyn ilmestyttyä yhtyeen jäsenet tajusivat, etteivät olleet alkuunkaan tyytyväisiä levyyn:
Yhtyeen levynjulkaisukeikka järjestettiin Helsingin Semifinalissa, jonne myöskin levyyn pettynyt Megamanian Atte Blom tuli paikalle lähinnä siksi, että olisi halunnut purkaa levytyssopimuksen ja lopettaa yhteistyön yhtyeen kanssa, koska kirjallisia papereita sopimuksen jatkosta ei ollut vielä olemassa. Blom kuitenkin vakuuttui nähtyään yhtyeen esiintyvän ja ilmoitti seuraavana päivänä, että yhteistyö tulee jatkumaan.
Albumilta julkaistiin promosingle, joka sisälsi kolme kappaletta Hullu ukko ja kotiteollisuus -albumilta, ”Noitavasara”, ”Teatterissa” ja ”Puhetta”. Nämä kappaleet on julkaistu myös Kotiteollisuuden vuonna 2007 ilmestyneellä triplakokoelmalla "Murheen mailla 1996–2007".
Hullu ukko ja kotiteollisuus -albumi poikkeaa nyky-Kotiteollisuuden linjasta, sillä sekä levyn äänimaailma että sävellykset ovat huomattavasti kevyempiä. Levyn sävellyksistä ja sovituksista vastaa suurimmilta osin Hullu ukko ja kotiteollisuus -yhtye. Sanoituksista päävastuun on kantanut Jouni Hynynen.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Hullu ukko ja kotiteollisuus ja sanoittanut Jouni Hynynen, ellei toisin mainita.
Promosingle radioille, 1996
Hugo Turhapuro
Hugo Turhapuro on näyttelijä Olavi Ahosen esittämä hahmo Uuno Turhapuro elokuvissa. Hän on Uuno Turhapuron isä ja ammatiltaan maanviljelijä. Häntä kutsutaan "maanviljelysekspertiksi".
Hugo omistaa pienen punaisen mökin ja palan perunamaata maaseudulla Hämeessä, Heinolan maalaiskunnassa jossa on asunut jo kauan ennen Uunon syntymää. Hugo harrastaa pontikan keittämistä ja erilaisten hyödyllisten keksintöjen valmistamista. Hän on tehnyt herätyskellon, joka kaataa vettä nukkuvan päälle, kun aurinko nousee. Lisäksi hän on rakentanut kahvinkeittoautomaatin, joka keittää kahvin, kun keinuu kiikkutuolissa.
Hugo Turhapuro aloitti ennen poikansa Uuno Turhapuron syntymää rakentamaan tälle valtavan suurta kartanoa. Kun kartanon rakennukset olivat vasta aluillaan, hän etsi kahden kaverinsa kanssa johtaja Uuno Turhapurolle äitiä. Löytyi kaksi sopivaa ehdokasta, Helsingistä kotoisin oleva Tyyne ja kaupunkielämään kyllästynyt Gunhild Donnerstotter. Hugo oli molempien ehdokkaiden kanssa koeaviossa viikon ajan, jonka jälkeen naiset häipyivät. Vajaan vuoden kuluttua hänen talonsa rappusille oli jätetty poikavauva ja lappu, jossa ilmoitettiin lapsen olevan Uuno. Kun Uuno oli 17-vuotias, hän alkoi kysellä Hugolta äidistään. Hugo kertoi Uunolle, ettei tiedä kumpi naisista on äiti. Gunhild palasi maalle ja paljasti olevansa Uunon äiti.
Hugolla on ollut myös liikeasioita vuorineuvos Tuuran kanssa, ennen kuin Uuno meni naimisiin tämän tyttären kanssa. Hän oli Tuuran kesämökillä variksenpelättimenä.
Elokuvassa "Uuno Turhapuro muuttaa maalle" vuoristoneuvos Tuura ostaa kartanon tietämättä, että se sijaitsee Uunon kotiseudulta ja sai samalla naapurikseen Uunon isän Hugon.
Uunon ollessa presidentti elokuvassa "Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti", tuli Hugosta pienen kömmähdyksen ansiosta ministeri Uunon nimittämään hallitukseen.
Early English
Early English on arkkitehtuurin tyylikausi, gotiikan alkuvaihe Britteinsaarilla. Siihen lasketaan suunnilleen vuodet 1190–1250, toisinaan 1200-luvun loppuun asti.
Early English kehittyi normannien romaanisen arkkitehtuurin pohjalta 1100-luvulla, ja se väistyi koristeellisemman varsinaisen gotiikan tieltä 1300-luvulle mennessä. Jako tyylikausiin ja ajanjaksoihin on mielivaltaista etenkin kirkkojen ja muiden suurten rakennusten osalta, sillä niitä rakennettiin vaiheittain vuosikymmenten, joskus jopa vuosisatojen aikana.
Jarkko Petosalmi
Jarkko Petosalmi (s. Jarkko Tomi Samuel Patosalmi 17. kesäkuuta 1976, Kuusamo) on suomalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten jyväskyläläisen heavy metal -yhtye Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen rytmikitaristina.
Petosalmi on soittanut 1990-luvulla kitaraa death metal -yhtyeissä nimeltä Paraxism ja Sacred Crucifix, sekä toiminut 2000-luvun alkupuolella satunnaisesti Kotiteollisuuden keikkakitaristina. Trio Niskalaukauksen jäätyä tauolle Petosalmi on toiminut jyväskyläläisen thrash metal-yhtye Where Victims Lien kitaristina. Yhtye on valmistellut ensimmäistä pitkäsoittoaan, mutta sen teko on jäänyt kesken.
Petosalmen toinen projekti on nimeltään Dark Days Ahead, jonka riveissä soittaa toinen ex-Niskalaukaus-kitaristi, Jari Huttunen.
Petosalmi soitti kitaraa Timo Rautiaisen soolokokoonpanossa vuosina 2007–2010. Vuodesta 2012 alkaen hän on ollut mukana Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeessä.
Soittiminaan Jarkko Petosalmi käyttää muun muassa ESP:n Custom Shop- sekä Jacksonin Kelly Pro -malleja. Petosalmen vahvistin on Peaveyn Triple X ja kaappi Peaveyn 5150-sarjaa. ESP on tehnyt Suomen markkinoille erikoiserän Petosalmen nimikkokitaroita, jotka ovat mallia "ESP JP-KHV Jarkko Petosalmi".
Sakari Simelius
Jaakko Sakari Simelius (13. marraskuuta 1900 Kuopio – 18. toukokuuta 1985 Helsinki) oli jalkaväenkenraali ja Suomen puolustusvoimain komentaja.
Simelius liittyi koululaisena suojeluskuntaan ja osallistui sisällissotaan 1918. Simelius kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1919, Kadettikoulun 1924 sekä Sotakorkeakoulun 1939 (ye-upseeri 1940). Uransa aluksi hän palveli Uudenmaan rykmentissä nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä 1919-1928. Taistelukoulussa hän opetti 1928-1933. Viipurin suojeluskuntapiirissä hän toimi 1. sotilasohjaajana 1933-1938 sekä opetti suojeluskunnan päällystökoulussa 1938. Hän toimi myös autokomppanian päällikkönä 1937-1938.
Talvisodassa everstiluutnantti Simelius toimi 4. divisioonan esikuntapäällikkönä 1939-1940. Jatkosodassa hän toimi 1941-1943 VII armeijakunnan esikuntapäällikkönä. 15.3.1943-4.12.1944 Simelius komensi Jalkaväkirykmentti 4:ää, joka vuoden 1944 suurhyökkäyksen aikana taisteli Syskyjärvellä.
Sotien päätyttyä vuoden 1944 lopusta vuoteen 1946 Simelius komensi Jalkaväkirykmentti 7:ää. Sotakorkeakoulun johtajan apulaisena hän toimi 1946-1952 ja johti Taistelukoulua 1952-1953. 3. divisioonaa Simelius komensi kenraalimajuriksi ylennettynä 1953-1955. Jalkaväen tarkastajana hän toimi 1955-1959. Simelius nimitettiin 15.9.1959 Puolustusvoimain komentajan viransijaiseksi, missä tehtävässä hän toimi edeltäjänsä, jalkaväenkenraali Kaarlo Heiskasen 29.10.1959 tapahtuneeseen eroamiseen saakka. Puolustusvoimain komentajan virassa Simelius toimi 29. lokakuuta 1959 – 13. marraskuuta 1965, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle puolustusvoimista. Jalkaväenkenraalin arvo seurasi puolustusvoimain komentajan viran alkamisesta 1959.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1926, majuri 1933, everstiluutnantti 1940, eversti 1942, kenraalimajuri 1953, kenraaliluutnantti 1955, jalkaväenkenraali 1959.
Sakari Simelius kutsuttiin Kadettikunnan kunniajäseneksi 22.11.1968
Polyuretaanisolumuovi
Polyuretaanisolumuovin valmistus perustuu isosyanaatin ja polyhydrisen yhdisteen reaktioon kuten muidenkin polyuretaanien tapauksissa. Solumuovin aikaansaamiseksi polymerointiprosessiin yhdistetään jokin kaasua kehittävä prosessi. Yleinen tapa on lisätä reaktioseokseen vettä, joka reagoi isosyanaatin kanssa vapauttaen hiilidioksidia. Vapautuva hiilidioksidi paisuttaa polymeerin ja tekee siitä huokoisen.
Polyuretaanisolumuovit jaetaan pehmeisiin, puolikoviin ja koviin solumuoveihin. Pehmeissä solumuoveissa solut ovat avoimia, ja niiden lämmönkestävyys on melko huono. Niitä käytetään huonekaluissa, vuodevaatteissa sekä kulkuvälineiden sisustuksessa. Puolikovia solumuoveja käytetään tukevina pehmitteinä mm. autoissa. Kovissa solumuoveissa solut ovat suljettuja, ja niiden käyttölämpötila on varsin laaja: - 200 °C:sta + 110 °C:een. Kovien solumuovien valmistuksessa käytetään di-isosyanaattia, polyeetteriä, vettä ja katalyyttiä. Kovuus johtuu siitä, että rakenne on runsaasti silloittunut. Silloittuminen puolestaan on sitä suurempaa mitä enemmän hydroksyyliryhmiä polyeetteri sisältää. Polyuretaanimuovien lämmönjohtavuus on välillä 0,02-0,03 W/(m*K).
Polyuretaanisolumuovit voidaan jakaa myös teknisen suoritustavan mukaan yksi- ja kaksiasteiseen menetelmiin. Yksiasteisessa menetelmässä kaikki valmistusaineet sekoitetaan samalla kerralla. Kaksiasteisessa menetelmässä valmistetaan ensin esipolymeeri, jonka annetaan sitten reagoida veden, katalyyttien ja muiden lisäaineiden kanssa.
Eastbourne
Eastbourne on noin 90 000 asukkaan kaupunki Englannin etelärannikolla. Se kasvoi liki tyhjästä merkittäväksi rantalomakohteeksi 1800-luvun kuluessa, mutta ulkomaanmatkailun yleistyessä kaupunki on pikkuhiljaa näivettynyt. Rantakadun varsi on täynnä pieniä hotelleja ja matkustajakoteja. Nykyisin kaupunki mielletään helposti eläkeläisten asuttamaksi uneliaaksi paikaksi, ja yli 60-vuotiaiden osuus väestöstä onkin epätavallisen suuri. Kielimatkalaisia näkee kesäisin varsin paljon Eastbournen kaduilla. Junamatka Lontoosta Eastbourneen kestää noin puolitoista tuntia.
Eastbournen lähellä on liitukivestä muodostunut niemi, Beachy Head, joka on suosittu matkailunähtävyys.
Hupeli
Hupeli on Heikki Turusen vuonna 1978 ilmestynyt romaani. Se on ensimmäinen osa kirjasarjaksi muodostuneesta tarinasta jossa kuvataan rintamamiestilan vaiheita lapsesta mieheksi varttuvan Heino Oinosen silmin. Muut Turusen romaanit joissa tarinaa jatkettiin olivat "Kolmen hevosen mies" (1981), "Punahongan hehku" (1982), "Mustarinnan lapset" (1985), "Maan veri" (1987). Myöhemmissäkin Turusen teoksissa Heino Oinonen esiintyy hahmona.
Viljo Oinonen on haavoittunut pahasti ja makaa sotasairaalassa. Hänen vaimonsa Kyllikki vierailee hänen luonaan ja järkyttyy miehensä tilasta. He ovat olleet naimisissa jo ennen sotia. Esikoinen oli vähällä syntyä äpäränä ja Viljo epäilee edelleen tämän olevan toisen miehen aikaansaannoksia. Hän epäilee etenkin veljeään jonka kanssa Kyllikki oli myös seurustellut. Viljo selviää sairaalasta unelmoimalla omasta maatilasta, jollaisia valtio on luvannut rintamamiehille. Kyllikki haluaisi kaupunkiin mielestään kevyempiin töihin. Viljo kuitenkin saa taivuteltua vaimonsa suostumaan maan anomiseen. Heille osoitetaan Hupeli-niminen tila kylmästä raivaamattomasta korvesta.
Uudisraivaajan arki on karua, peltoja raivataan lihasvoimin, Kyllikki saa jopa keskenmenon. Päähenkilö, Heino, on syntynyt vuonna 1945 heidän entisessä asuinpaikassaan Pösön mökillä. Viljo rakentaa perheelleen talon. Se on tyyppipiirustuksien mukainen mallitalo. Heillä on asuntoviljelystila, jonka kanssa on enemmän työtä kuin he oikeasti jaksaisivat. Ajat muuttuvat, kehitys maailmalla kulkee nopeammin kuin osattiin arvata. Tilalla vain jatkuu arki riitoineen ja puutteineen. Viljo on sairaalloisen mustasukkainen. Lapset käyvät koulua ja vanhemmat lapset kokeilevat jo töitäkin.
Viljo ja Kyllikki väsyvät ja heidän elämänsä jää kiertämään samoja puuduttavia uria. Heino on taiteellinen ja pyrkii Ateneumiin jonne ei kuitenkaan pääse. Hän päätyy kaupunkiin sanomalehtimieheksi. Hän käy läpi monia kriisejä ja tuntee ajelehtivansa. Hän tuntee mielenterveytensä järkkyvän. Maaseutu-Suomi kituu ja lopulta maaltapako tyhjentää kylät ja tilat. Myöhemmissä kirjoissa Heino asuu kaupungissa mutta tuntee itsensä edelleen juurettomaksi näissä vieraissa maisemissa.
Pablo (jalkapalloilija)
Pablo Ibáñez Tébar (s. 3. elokuuta 1981 Madrigueras, Albaceten maakunta, Espanja), lyhyemmin Pablo, on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka edustaa Englannin mestaruussarjan Birminghamia. Hän on pelannut urallaan myös West Bromwichissa, Atlético Madridissa ja Albacetessa.
Pablo siirtyi kasvattajaseurastaan Albacetesta kesällä 2004 Atléticoon valmentajansa César Ferrandon mukana. Yhdessä kolumbialaisen Luis Perean kanssa hän muodosti madridilaisjoukkueen aloituskokoonpanon toppariparin. Pablon ongelmat Madridissa alkoivat kesällä 2006 hänen neuvoteltuaan salaa mahdollisesta siirrosta Atléticon paikalliskilpailijan Real Madridin leiriin. Vaikka siirto lopulta kariutui, tiedot neuvotteluista olivat vuotaneet tiedotusvälineille ja Pablo joutui pyytämään toimintaansa julkisesti anteeksi Atléticon kannattajilta. Real-episodin jälkeen Pablo joutui aika ajoin kannattajien mielenilmausten kohteeksi. Kahden viimeisen Atlético-vuotensa aikana Pablo ei kuulunut valmentajien luottopelaajiin ja spekulaatiot lehdistössä Pablon siirrosta muualle yleistyivät. Viimein kesäkuussa 2010 West Bromwich ilmoitti tehneensä kolmivuotisen sopimuksen keskuspuolustajan kanssa, joka matkasi Englantiin ilmaisella siirrolla. Pablo siirtyi nykyiseen seuraansa kauden 2011–2012 alussa.
Espanjan maajoukkueessa Pablo teki ensiesiintymisensä 17. marraskuuta 2004 Englantia vastaan, ja on pelannut yhteensä 18 maaottelua. Hän oli mukana myös vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Gorillas
Gorillas on tietokonepeli, jota levitettiin Microsoftin 90-luvun käyttöjärjestelmien MS-DOS 5, Windows 3.1, Windows 95, Windows 98 sekä Windows NT 4.0 mukana. "Gorillas" on tehty Qbasic -ohjelmointikielellä ja se laitettiin Qbasicin mukaan parin muun ohjelman kanssa eräänlaisena näytteenä siitä, mitä ohjelmointikielellä voi tehdä (muut vastaavat näyteohjelmat olivat matopeli "Nibbles", rahoituslaskuri "Money" ja basic-kielen apuohjelma "Remline").
"Gorillas" muistuttaa suosittua Scorched Earth -tykkisotapeliä (osin samaan peli-ideaan perustuva peli on myös Worms). Pelissä sotakoneet on korvattu gorilloilla, jotka seisovat kerrostalojen katoilla, ja heittelevät toisiaan räjähtävillä banaaneilla. Pelaaja antaa vuorollaan näppäimistöltä numeerisesti heittokulman ja heiton nopeuden gorillalleen. Gorillojen välissä oleva kerrostalojen rivi luodaan satunnaisesti. Joskus joku talo voi olla niin korkea, että siihen on tehtävä reikä heittämällä siihen banaaneja, jotta avautuisi mahdollisuus osua vastapelaajan gorillaan.
Pelissä on mukana myös tuuli, jolle annetaan satunnainen arvo väliltä 100 itään ja 100 länteen. Tuuli hankaloittaa oikean heittokulman ja -nopeuden arviointia, mutta antaa toisaalta mahdollisuuden tehdä heittoratoja, jotka kiertävät rakennukset tavalla, joka olisi mahdotonta tuulettomissa olosuhteissa pelkän parabolisen heittoradan puitteissa. Tuulen voi nähdä ruudun alareunassa olevasta punaisesta nuolesta, jonka pituus vaihtelee tuulen voimakkuuden mukaan. Pelissä on myös mahdollista asettaa arvo painovoimalle, joka vaikuttaa siihen, miten nopeasti banaanit nousevat ja putoavat. Arvon voi antaa myös negatiivisena, jolloin banaanit "putoavat" ylöspäin. Gorilloiden välissä, peliruudun ylälaidassa oleva hymynaamainen aurinko rypistää otsaansa, jos banaani osuu siihen. Pelin äänet ja grafiikka ovat minimalistisia jopa vuoden 1991 standardeille johtuen jo Qbasic-ohjelmointikielen rajoittuneisuudesta.
Pelin voi käynnistää edellä luetuissa käyttöjärjestelmissä menemällä DOS:iin tai komentoikkunaan ja kirjoittamalla:
codice_1
"Gorillas" on "Nibblesin" tavoin kokenut jonkinlaista uutta tulemista 2000-luvun alussa kännyköiden pelien muodossa. "Nibbles" on kuitenkin ollut kännyköissä matopelinä huomattavasti "gorillaa" useammin. Ei ole myöskään varmaa, missä määrin kännyköiden pelit pohjautuvat juuri näihin Qbasic -peleihin. Edellä mainitun Wormsin lisäksi pari muuta myöhempää peliä on käyttänyt samantyyppistä peli-ideaa kuin Gorilla. Näihin kuuluvat esimerkiksi Base Conflict sekä Tanks.
Emil Hácha
Emil Hácha (12. heinäkuuta 1872 – 26. kesäkuuta 1945) oli tšekkilakimies, Tšekkoslovakian kolmas presidentti vuodesta 1938 ja Böömin–Määrin protektoraatin valtiopresidentti.
Hácha syntyi Trhové Svinyssa ja kävi koulua České Budějovicessa ja opiskeli lakia Prahassa. Hän työskenteli Böömin kuningaskunnan maakomiteassa päätettyään opintonsa 1896. Pian ensimmäisen maailmansodan puhjettua häntä tuli Cisleithanian korkeimman hallinto-oikeuden tuomari Wieniin.
Versailles’n rauhan jälkeen Hácha nimitettiin Tšekkoslovakian korkeimpaan hallinto-oikeuteen ja sen presidentiksi 1925. Häntä pidettiin englantilaisen tapaoikeuden ja kansainvälisen oikeuden asiantuntijana. Hän käänsi myös englantilaista kirjallisuutta tšekiksi.
Münchenin sopimuksen jälkeen ja presidentti Edvard Benešin jätettyä virkansa Hácha valittiin presidentiksi 30. marraskuuta 1938, koska ei ollut osallistunut maan jakaneisiin hallituksiin, ja katolilaisuutensa ja konservatiivisuutensa vuoksi. Yöllisessä tapaamisessa Adolf Hitlerin ja Hermann Göringin kanssa Berliinissä 14. ja 15. maaliskuuta 1939 välisen yönä Hácha pakotettiin allekirjoittamaan sopimus, jossa Böömi ja Määri liitettiin Saksaan Hitlerin uhattua pommittaa maata. Parlamentti ei osallistunut Háchan päätökseen.
Tšekkoslovakian jäänteiden miehityksen jälkeen 16. maaliskuuta Hácha nimitettiin Böömin-Määrin protektoraatin nukkehallitsijaksi, ja hän vannoi uskollisuuden valan Hitlerille ja valtakunnanprotektori Konstantin von Neurathille. Hácha protestoi saksalaispolitiikkaa ja maan saksalaistamista, mutta hänen mielipiteillään ei ollut painoarvoa. Hän teki myös salaista yhteistyötä Benešin maanpakolaishallituksen kanssa.
Tilanne muuttui, kun valtakunnanprotektoriksi nimitettiin Reinhard Heydrich liian helläkätisen von Neurathin sijaan. Tämän jälkeen monet Háchan kollegoista vietiin keskitysleireille tai teloitettiin, muun muassa pääministeri Alois Eliáš.
Monien historioitsijoiden mukaan Hácha ei ollut vastuussa maan tapahtumista ikänsä ja huonon terveydentilansa vuoksi. Kun liittoutuneet valtasivat Prahan 13. toukokuuta 1945, Hácha vangittiin ja siirrettiin vankisairaalaan, jossa hän kuoli 26. kesäkuuta. Hänet haudattiin merkitsemättömään hautaan Vinohradyn hautausmaalle Prahaan.