hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vankilamuseo
Vankilamuseo on Hämeenlinnan Linnanniemessä sijaitseva museo, joka esittelee Suomen vankeinhoidon ja vankilaelämän historiaa. Se sijaitsee vanhassa lääninvankilassa, josta viimeiset vangit siirrettiin uusiin tiloihin Kylmäkosken vankilaan 15. maaliskuuta 1993.
Rakennus valmistui Suomen ensimmäiseksi sellivankilaksi vuonna 1871. Aikaisemmin vangit asuivat yhteismakuusaleissa. Vankila rakennettiin miesten kuritushuoneeksi. Kymmenen vuotta myöhemmin kuritushuonevangit siirrettiin Helsinkiin ja viereisessä linnassa ollut lääninvankila levittäytyi rakennukseen.
Hämeen linnan alueella on ollut vankeja keskiajalta lähtien. Lääninvankilan naapurina on ollut kuritus- ja työvankila naisille. Hallinnollisesti alueen vankilat yhdistettiin vuonna 1927 Hämeenlinnan keskus- ja lääninvankilaksi.
Linnan alueen vankilatoiminta väistyi pikkuhiljaa. Vanhan linnan kunnostustyö museoksi alkoi 1950-luvulla, jolloin naisvankila antoi tilaa kunnostukselle. Naisten käytössä ollut nelikerroksinen sellirakennus purettiin vuonna 1976 vankilamuseon pohjoispuolelta. Vankilamuseon naapuri, ojennuslaitokseksi valmistunut rakennus toimi viimeiset vankila-aikansa lääninvankilan avo-osastona. Nyt tiloissa sijaitsee Hämeenlinnan kaupungin historiallisen museon toimistotiloja ja perusnäyttely.
Pikku-Parolassa Hämeenlinnassa toimii edelleen Hämeenlinnan vankila, joka aloitti uusissa tiloissa vuonna 1972.
Vankilamuseo muodostaa Suomen Tykistömuseon ja Hämeen linnan kanssa Linnanniemen museoalueen, jolla on oma parkkialue ja viitoitus. Kävijällä on myös mahdollisuus ostaa yhteislippu useisiin museoihin.
Vankilamuseo oli Hämeenlinnan kaupunginmuseon (aiemmalta nimeltään Hämeenlinnan kaupungin historiallinen museo) vastuulla 20 vuotta syksyyn 2015 saakka. Tämän jälkeen näyttelyn ylläpitovastuu siirtyi Museovirastolle; valtion Senaatti-kiinteistöille vuoden 2014 alusta lähtien siirtämä rakennus oli remontissa ja suljettuna kesään 2017 saakka.
Vankilamuseo avattiin jälleen yleisölle toukokuussa 2017. Museo on avoinna kesäkauden ja käytännön toimintaa pyörittää Lions Club Hämeenlinna Tawasti. Toiminnasta vastaa Hämeenlinnan elinkeinoyhtiö Linnan Kehitys Oy. Vuodesta 2018 museon näyttelytoimintaa on ylläpitänyt Museovirasto.
Clandestino
Clandestino on Manu Chaon levy, joka julkaistiin syksyllä 1998. Se on ensimmäinen Chaon soololevy ja sekoitus espanjan-, ranskan-, ja englanninkielisiä kappaleita. Levystä on Amerikassa myynnissä Ark21:n painos ja Euroopassa Virgin Francen painos.
Etukannessa on Manu Chao. Takana on keltaisella pohjalla iso punainen aurinko, jossa on sotkuisella mustalla tekstillä kappaleiden nimiä ja päällä lukee mustalla "Manu Chao" ja sen alapuolella turkoosilla "Clandestino". CD-levyllä on oranssinpunainen monisäteinen aurinko.
Etukansi on sama kuin Virgin Francessa, mutta takapuolella pieni punainen aurinko keltaisella pohjalla, jossa kirjoitus on vähemmän sotkuista kuin toisessa versiossa. Takakannen kuvan päällä on Ark:in "tuoteseloste". CD-levyllä on aurinko, jossa on punaista ja vihreää. Tekstilipuke eroaa paljon Virgin Francen painoksesta.
Viilupuu
Viilupuu () on useista ohuista havupuuviiluista liimattu teollinen puutuote. Viilupuun kauppanimet Kertopuu ja Kerto ovat Metsä Woodin markkinoimia tavaramerkkejä.
Viilupuutuotteita käytetään yleensä määrämittaiseksi työstettynä palkkeina, seinärankoina, sekä lattia- ja seinälevyinä. Viilupuu sopii kestävyytensä ansiosta kantaviin rakenteisiin.
Viilupuu valmistetaan sorvatuista 3,2 millimetrin paksuisista havupuuviiluista säänkestävästi liimaamalla. Viiluista liimataan 1,8 tai 2,5 metriä leveää jatkuvaa laattaa, joka sahataan palkeiksi, soiroiksi ja levyiksi, joita käytetään sellaisenaan tai jatkojalostetaan rakennusosiksi. Laatta puristetaan yhteen 140 °C:n lämpötilassa. Vanerin valmistuksesta prosessi eroaa siinä, että viilupuu valmistetaan jatkuvana laattana ja vaneri määrämittaisina levyinä. Viilupuuta valmistetaan joko siten että viilujen syysuunta on pitkittäinen kaikissa viilukerroksissa, sekä laattaa jossa ristiviilut lisäävät poikittaista lujuutta ja jäykkyyttä.
Metsäliittoyhtymä rakennutti yhdessä Tapiola-yhtiöiden kanssa Kiinteistö Oy FMO:n Espoon Tapiolaan 2005. Rakennus on Euroopan suurin puurakenteinen toimistorakennus, ja sen runkomateriaalina on käytetty viilupuuta. Rakennus on palkittu Puupalkinto-puuarkkitehtuuripalkinnolla vuonna 2006, ja se samana vuonna sai jaetun toisen palkinnon Suomen Rakennusinsinöörien Liiton RIL-kilpailussa.
Halinen
Halinen () on Turun Aurajoen yläjuoksulla sijaitseva kaupunginosa. Halisten väkiluku on 3 501 (2004) ja sen asukkaista 81,18 % puhuu äidinkielenään suomea tai ruotsia ja 18,82 % muita kieliä. Alueen väestölisäys on 0,34 %. Turussa Halinen on tunnettu yhtenä kaupungin suurimmista maahanmuuttajakeskittymistä, Halistenkoskesta ja padostaan. 
Halisten kerrostaloalueet sijoittuvat Halisten keskustaan, jota kiertää laaja pientaloalue. Halinen onkin suurimmaksi osaksi pientalovaltaista omakoti- ja rivitaloasutusta, jonka sivualuetta kutsutaan vanhaksi Haliseksi ja Halisten päätyä Halisten jatkoksi. Tunnusomaista Halisille ovat laajat metsäalueet ja laaja asumaton pinta-ala, jotka luovat ulkoilu- ja virkistysmahdollisuuksia asukkaille.
Vanhinta asutusta Halisissa edustaa Aurajen varressa historiallinen Halisten kylämäki, joka läheisen Kuralan kylämäen tapaan on ollut asuttuna yhtäjaksoisesti rautakaudelta asti. Kylän perinteinen rakenne on vieläkin säilynyt, ja rakennukset ovat pääosin 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta. Kylämäki muodostaa yhdessä viereisen Halistenkosken ja Turun vesilaitoksen kanssa yhden Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Nikolai Drozdetski
Nikolai Vladimirovitš Drozdetski (, 14. kesäkuuta 1957 Kolpina, Neuvostoliitto – 24. marraskuuta 1995 Pietari, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan oikea hyökkääjä. Drozdetski oli teknisesti taitava pelaaja ja hyvä maalintekijä. Hän pelasi 109 maaottelua tehden 64 maalia vuosina 1980–1985 Neuvostoliiton maajoukkueessa. Neuvostoliiton mestaruussarjassa hän pelasi 403 liigaottelua tehden 252 maalia. Drozdetski pelasi jääkiekkoseuroissa SKA Leningrad ja TsSKA Moskova.
6. päivä
6. päivä () on vuonna 2000 valmistunut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Roger Spottiswoode. Pääosissa esiintyvät Arnold Schwarzenegger, Michael Rapaport, Wendy Crewson, Tony Goldwyn, Michael Rooger ja Sarah Wynter.
Elokuva kertoo lähitulevaisuudesta, jossa kloonaustekniikka on harpannut rajusti eteenpäin, mutta ihmiskloonaus on kiellettyä. Päähenkilö, lentäjä Adam Gibson, tulee eräänä päivänä töistä kotiin ja huomaa että hänet on vaihdettu klooniin. Pian Adam huomaa olevansa takaa-ajettu ja hänen perheensäkin on vaarassa. Myöhemmin Adamille kerrotaan hänen itsensä olevan klooni.
Untamala
Untamala on vanha kyläkeskus ja taajama läntisessä Laitilassa. Tyypiltään se on raittikylä, joka syntyi harjulle, vesiväylän varrelle. Nykyisin kylää halkoo valtatie 8. Kylässä on nykyisin kyläkirkko, kylätalo ja kotiseutumuseo sekä kahvila, joka on auki kesäisin. Untamalan koulussa on luokat 1–6. Untamala lienee saanut nimensä muinaisesta germaanisesta miehen nimestä, josta esimerkiksi Kalevalassa tunnetaan muoto Untamo ja kansanperinteessä myös Untamoinen. Asukkaita Untamalassa on 368.
Sen lisäksi että valtatie 8 menee kylän läpi, kylän ja Laitilan Keskustan välillä menee myös 2000-luvulla tehty pyörätie, joka on yksi Laitilan pisimmistä. Lähimpiin taajamiin Laitilan Keskustaan on matkaa 5 kilometriä ja Pyhärannan Ihodeen 9 kilometriä.
Untamalassa on toiminut 2000-luvulla avattu Untamalan arkeologinen opastuskeskus, joka on esitellyt yleisölle arkeologien työtä ja Lounais-Suomen esihistoriaa. Opastuskeskus sijaitsee vanhaan kivinavettaan remontoiduissa tiloissa mäellä, jolla sijaitsee roomalaisen rautakauden kalmisto. Vuodesta 2010 opastuskeskus on ollut säästösyistä suljettuna.
Untamala on valittu Suomen vuoden kyläksi vuonna 2006.
Untamalan korkeimmat kohdat kohosivat Litorinamerestä noin 4 000 vuotta sitten. Ensimmäiset merkit ihmistoiminnasta ajoittuvat kivikauden loppuun. Kylän paikalla on asuttu yhtäjaksoisesti yli 2 000 vuotta, ja kirjallisissa lähteissä Untamala esiintyy vuodesta 1413 lähtien. Historian merkit näkyvätkin hyvin eri ajanjaksoilta.
Harjulla sijaitsee yksi Suomen tunnetuimmista rautakautisista hautapaikoista eli kalmistoista. Kalmistot on ajoitettu roomalaisaikaan, jonka mukaan on saanut myös nimen: Untamalan tyypin kummut. Untamala on esihistoriallisilta löydöiltään poikkeuksellisen rikas. Siellä on 16 kiinteää muinaisjäännöstä ja viisi muuta hajalöytöpaikkaa. Kylä on myös säilyttänyt tiiviin raittikylän rakenteensa poikkeuksellisen hyvin.
Kirkonseutu kertoo kristinuskon varhaisvaiheista Laitilassa 1200–1300-luvuilla. Keskiaikaisen kirkon paikalle on rakennettu nykyinen kyläkirkko vuonna 1785. Nykyiseen asuunsa Pyhän Pietarin kirkko on korjattu vuonna 1870.
Kirkkomaalla sijaitsee Suomen tiettävästi vanhin kristillinen hautamuistomerkki, Kalevanpojan viikatteentikku.
Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Untamalan raittikylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Aleksandr Skvortsov
Aleksandr Vikentjevitš Skvortsov (, s. 28. elokuuta 1954 Gorki, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1976–1985 123 maaottelua tehden 41 maalia. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Skvortsov pelasi 580 liigaottelua tehden 244 maalia Gorkin Torpedon joukkueessa.
Timo Susi
Timo Antero Susi (s. 25. tammikuuta 1959 Kouvola) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä. Hänet muistetaan etenkin omintakeisesta kääntölaukauksestaan.
Susi aloitti pelaajauransa Kouvolassa, mutta siirtyi 1978 Tapparaan SM-liigaan. Hän pelasi Tapparassa 14 kautta, joiden aikana voitti Suomen mestaruuden kuudesti (1979, 1982, 1984, 1986, 1987 ja 1988). Hän oli Tapparan kapteeni syksystä 1986 kauteen 1991–1992.
Suden keskushyökkääjänä Tapparassa oli alkuvaiheessa usein Juha Nurmi ja myöhemmin Erkki Lehtonen, jonka kanssa Susi esiintyi myös maajoukkueessa.
Yhteensä Susi keräsi uransa aikana runkosarjassa 552 ottelussa 295 maalia ja 245 syöttöä eli yhteensä 540 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän saalisti 91 ottelussa 38 maalia ja 50 syöttöä eli yhteensä 88 tehopistettä. Susi oli pitkään kaikkien aikojen pudotuspelien maalipörssissä jaetulla ykköstilalla, kunnes Petri Varis otti ennätyksen itselleen keväällä 2008.
Maajoukkueurallaan Susi edusti Suomea 148 maaottelussa. Hän pelasi kuusissa MM-kilpailuissa sekä kaksissa olympialaisissa, joista 1988 tuloksena oli olympiahopea. Hänet nimitettiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 120 vuonna 2000. Vuonna 2005 Tappara jäädytti hänen pelinumeronsa.
Timo Suden poika Atte Susi pelasi Tapparassa juniorijoukkueissa ja syksyn 2010 European Trophyn otteluissa. Hän pelasi vuoteen 2016 asti Mestiksessä Lempäälän Kisassa ja Kiekko-Laserissa sekä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Dunkerquen, Reimsin ja Courbevoien riveissä.
Id Tech 4
id Tech 4 (aikaisemmalta nimeltään Doom 3 -pelimoottori) on id Softwaren kehittämä pelimoottori, jota käytettiin ensi kerran samannimisessä ensimmäisen persoonan ammuntapelissä. Pelimoottorin pääsuunnittelija on John Carmack, joka on suunnitellut myös "Doom 3" -pelimoottorin edeltäjien, "Doomin" ja "Quaken", pelimoottorit. Pelimoottori lisäsi parannuksia edelliseen id Tech 3 -pelimoottoriin verrattuna kuten normaalikartoituksen.
Pelimoottorin ominaisuuksiin kuuluvat muun muassa dynaaminen valaistus, pelihahmojen huulisynkronoitu puhe ja "bump mapping" eli pintastrukturointi. Pelin vaatimukset olivat aikoinaan vertex ja pixel shaderia tukeva grafiikkakortti, kuten NVIDIA GeForce 3 tai ATI Radeon 8500, ja 64 MB grafiikkamuistia. Peli on toteutettu Carmackin suosimalla OpenGL:llä.
Merkittävin muutos on siirtyminen täyteen dynaamiseen valaistukseen ja aiempien grafiikkamoottorien ennalta lasketut pintojen valaistusarvot jätettiin kokonaan pois. Pelaajahahmot on animoitu skeletal animation -tekniikalla, jossa hahmon liikkeet animoidaan sen sisällä olevien ”luiden” avulla.
Pelimoottorin haittapuolena oli se, että kentät suunnitellaan edelleen Quakesta periytyvällä tavalla luoden suljettu pelialue kiinteän tilan sisään. Tämä vuoksi laajojen avoimien tilojen, kuten ulkoalueiden luominen on hankalaa. Puute korjattiin vasta "" -pelissä MegaTexture-tekniikalla. Tässä muodostetaan yksi iso tekstuuri, jolla esitetään pelikentän ”maa” korkeuseroineen ja muine ominaisuuksineen.
Pelimoottori julkaistiin avoimen lähdekoodin lisenssillä marraskuussa 2011, lukuun ottamatta erästä varjojen piirtoa koskevaa osaa, johon Creative Technology omistaa patentin. Patenttikiista oli aikoinaan sovittu sillä että id otti peliin mukaan tuen Creativen markkinoimalle Environmental audio extensions -tekniikalla (EAX).
Tony Yayo
Tony Yayo, oikealta nimeltään Marvin Bernard (s. 31. maaliskuuta 1978), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on yksi 50 Centin johtaman G-Unitin alkuperäisjäsenistä. Yayo pidätettiin New Yorkissa mm. laittomien aseiden hallussapidosta vuonna 2003 ja hän joutui yli vuodeksi vankilaan. Samana vuonna hän sai tyttären. Yayon päästyä vapaaksi ei mennyt kuin päivä ja hän joutui uudestaan vankilaan, tällä kertaa väärennetyn passin vuoksi. Vankilasta päästyään Yayo alkoi valmistella esikoisalbumiaan "Thoughts Of A Predicate Felon", joka julkaistiin lopulta elokuussa 2005. Enimmäkseen Yayon kappaleet käsittelevät hänen viettämäänsä aikaa vankilassa.
Thoughts of a Predicate Felon
Nordic Tournament
Nordic Tournament oli vuosittainen, maaliskuussa järjestettävä mäkihyppytapahtuma, joka koostui neljästä Suomessa ja Norjassa hypättävästä mäkihypyn maailmancupin osakilpailusta. Kilpailupaikat olivat Lahti, Kuopio, Lillehammer ja Holmenkollen (Oslo). Kilpailussa neljän osakilpailun pisteet laskettiin yhteen. Ensimmäisen kerran Nordic Tournament järjestettiin vuonna 1997 ja viimeisen kerran vuonna 2010.
Stéphane Chapuisat
Stéphane ”Chappi” Chapuisat (s. 28. kesäkuuta 1969 Lausanne, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Chapuisatia pidetään yhtenä maansa kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Sveitsin parhaaksi jalkapalloilijaksi hänet on valittu neljästi, vuosina 1992, 1993, 1994 ja 2001. Myös Chapuisatin isä Pierre-Albert oli tunnettu jalkapalloilija.
Chapuisat aloitti jalkapallon pelaamisen vuonna 1977, jolloin hän liittyi Zürichin Punaisen Tähden juniorijoukkueeseen. Kotimaassaan hän edusti myös FC Lausanne-Sportia ja FC Étoile Sportive Malleyta, kunnes siirtyi vuonna 1991 Saksaan, Bayer 05 Uerdingeniin. Siellä hän pelasi vain kymmenen ottelua ennen siirtymistään suurseura Borussia Dortmundin riveihin. Hän pysyi Saksassa vuoteen 1999 asti, jolloin hän palasi Sveitsiin, Grasshoppersiin, ja sieltä 2001 BSC Young Boysin joukkueeseen. Hän palasi kesällä 2005 Lausanne-Sportiin ja lopetti uransa vuonna 2006. Chapuisatin seurajoukkueuran paras saavutus on Mestareiden liigan voitto vuodelta 1997 Borussian joukkueessa. Vuosina 1995 ja 1996 hän voitti samassa seurassa Saksan Bundesliigan ja vuonna 2001 Sveitsin mestaruuden Grasshoppersissa.
Sveitsin maajoukkueessa "Chappi" on pelannut 103 ottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. Hän oli mukana MM-kisoissa 1994 ja EM-kisoissa 1996 ja 2004.
Meroiittinen aakkosto
Meroiittinen aakkosto on Egyptin hieroglyfeihin perustuva kirjaimisto, jolla kirjoitettiin meroen kieltä muinaisessa Meroën valtakunnassa - ja mahdollisesti sen seuraajiksi nousseiden Nubian valtakuntien kieliä, joita myöhemmin alettiin kirjoittaa kreikkalaisin kirjaimin.
Kirjoitusjärjestelmä oli aakkoskirjoitusta, ja poikkesi siten suuresti hieroglyfeistä. Joidenkin tutkijoiden mielestä kreikkalaisella kirjoituksella oli suuri merkitys meroiittisen aakkoston syntymisessä, koska myös meroiittisessa kirjoituksessa on vokaalimerkit. Muuten kreikkalainen ja meroiittinen kirjoitusjärjestelmä toimivat varsin eri tavoin.
Meroiittisessa järjestelmässä muille kirjaimille oli oma merkkinsä, mutta ellei muuta vokaalia ollut merkitty, tavun vokaaliksi oletettiin a. Toisaalta yksin oleva konsonantti merkittiin samalla merkillä kuin e. Niinpä kaksi merkkiä me tarkoitti joko 'm' tai 'me', kun taas ma merkittiin yhdellä merkillä ja mi kahdella. Joillekin muille tavuille oli omia erityismerkkejään. Siinä mielessä meroiittista kirjaimistoa voidaan sanoa "puoliksi tavukirjoitusjärjestelmäksi". Useita tavun lopussa olevia konsonantteja voitiin jättää merkitsemättä.
Kirjaimistossa oli kaiken kaikkiaan 23 symbolia. Näiden joukossa oli
Vaikka brittiläinen egyptologi Francis Llwellyn Griffith tulkitsi kirjoitusjärjestelmän jo vuonna 1909, sillä kirjoitettua kieltä ei vieläkään ymmärretä täysin.
Raaka keikka
Raaka keikka () on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut John Irvin. Pääosissa esiintyvät Arnold Schwarzenegger, Kathryn Harrold, Darren McGavin, Sam Wanamaker, Paul Shenar ja Ed Lauter.
Elokuva kertoo liian kovien otteittensa vuoksi FBI:sta potkut saaneesta Mark Kaminskystä (Schwarzenegger), joka soluttautuu kokaiiniliigaan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää "Raakaa keikkaa" tukevana tarinana mutta sen väkivaltaa paikoin ylilyötynä. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Britannium
Britannium () on metalliseos, joka koostuu tinasta (93 %), antimonista (5 %) ja kuparista (2 %).
Britanniumia mainittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1769 nimellä "Vickers White Metal" . Eräiden asiantuntijoiden mukaan britannium on se "valkoinen metalli" joka muodosti pohjan varhaisille kokeiluille elohopean ja tinan tai metalliseosten päällystelyyn 1700- ja 1800-luvuilla.
Oscar-patsaat valmistetaan pääasiassa britanniumista, jonka pinta on kullattu.
Jari Torkki
Jari Kaarlo Torkki (s. 11. elokuuta 1965 Hinnerjoki) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.
Torkki aloitti uransa miesten tasolla kaudella 1981–1982 Rauman Lukon paidassa SM-liigassa. Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:ään 1983 varaustilaisuuden kuudennella kierroksella numerolla 115. Torkki pelasi Lukossa vuoteen 1988. Hän pelasi 1987 MM-kilpailuissa ja 1988 olympialaisissa, mistä saavutuksena oli olympiahopea. Syksyllä 1988 Torkki siirtyi Pohjois-Amerikkaan, mutta ei päässyt kauden aikana pelaamaan NHL:ässä kuin neljä ottelua. Kausi sujui pääasiassa IHL:ssä Saginaw Hawksissa. Seuraavan kauden hän pelasi myös IHL:ssä, tällä kertaa Indianapolis Icessa.
Kauden jälkeen hän palasi syksyllä 1990 Lukkoon, jossa pelasi vuoteen 1996 saakka. Vuonna 1996 hän siirtyi pelaamaan Saksaan, jossa pelasi kaksi kautta. Tämän jälkeen hän pelasi Italiassa kauteen 2001–2002 saakka. Saman kauden aikana hän siirtyi vielä Britanniaan, mutta lopetti uransa keväällä 2002. Uransa aikana Torkki teki SM-liigan runkosarjassa 453 ottelussa 210 maalia ja 215 syöttöä eli yhteensä 425 tehopistettä. Pudotuspeleissä tehot olivat 39 ottelussa 11 maalia ja 5 syöttöä eli yhteensä 16 tehopistettä.
Torkin veli Sami on myös liigakiekkoilija.
Porin Ilmailukerho
Porin Ilmailukerho r.y. on vuonna 1928 perustettu ilmailukerho. Se kuuluu Suomen Ilmailuliittoon. Kerhossa on jäseniä noin 300 ja sen päätoimintamuodot ovat lennokit, purjelento ja moottorilento.
Moottorilentotoimintaa harjoitetaan pääasiassa Porissa ja purjelentoa Piikajärven lentokeskuksessa.
Kerhon toimitilat sijaitsevat Porin lentokentällä, Ilmailuopistontien varrella. Lennokkitoimitilat ovat Porin keskikaupungilla Länsipuistossa. Piikajärven lentokeskuksessa on asuntola, halleja ja sauna.
Porin Ilmailukerho kouluttaa lennokkiharrastajia, purjelentäjiä ja moottorilentäjiä. Kerhon käytössä on seitsemän purjelentokonetta, joista kaksi on kaksipaikkaista. Moottorilentokoneita on neljä. Kerho sai 9.4.2011 käyttöönsä nelipaikkaisen komposiittirakenteisen, Austro Engine E-4A -dieselmoottorilla varustetun Diamond DA 40 NG -moottorilentokoneen, rekisteritunnus OH-DDA. Ilmailukerhossa rakennettu PIK-15 Hinu -moottorilentokone OH-YHG valmistui keväällä 2008. Kerholla on ennestään toinenkin Hinu, vuonna 1969 valmistunut PIK-15 OH-YHE.
Haponlahden kanava
Haponlahden kanava on kanava, joka kulkee Oravinkannaksen poikki. Kanava yhdistää toisiinsa Saimaan Joutenveden ja Haukiveden. Se lyhentää Savonlinnan ja Joensuun välistä vesitietä 35 kilometriä verrattuna Tappuvirran kautta kiertävään väylään.
Kanava rakennettiin, kun vanha, jo 1800-luvun puolivälissä käytössä ollut Oravin avokanava kävi nippu-uitolle liian pieneksi. Haponlahden kanava valmistui vuonna 1960 ja myöhemmin se ruopattiin syväväyläksi.
Kanava on 1,8 kilometriä pitkä. Aluksen leveys on maksimissaan 12,6 metriä ja syväys 4,2 metriä, maston korkeus 13,6 metriä. Haponlahden nykyistä siltaa on suunniteltu korvattavan rakentamalla nykyisen sillan itäpuolelle 24,5 m korkea silta.
Fort Smith
Fort Smith on Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevan Arkansas'n osavaltion toiseksi suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 137,1 km² (vettä 6,7 km²) ja asukasluku 80 268 (2000). Asukkaista 77 % on valkoisia, 8,5 % mustia, 9 % latinoja ja 4,5 % aasialaisia.
Kaupunki on perustettu vuonna 1817. Se vaurioitui pahoin suuressa tornadossa 21. huhtikuuta 1996ja korjaustyöt veivät viisi vuotta, jossain osissa kaupunkia jopa pitempään.
Pimeän pyöveli
Pimeän pyöveli on Ilkka Remeksen kirjoittama nuorille suunnattu jännitysromaani, joka julkaistiin vuonna 2005.
Porvoolaiset Aaro, 14, ja Niko, 18, pyörittävät laitonta ketjukirjebisnestä sähköpostin kautta. Eräänä päivänä he saavat kiristyskirjeen tuntemattomalta henkilöltä, jossa vaaditaan maksamaan kaksituhatta euroa tai kiristäjä ilmiantaa pojat poliisille. Pojat tapaavat kiristäjän eli Marco Harjun Helsingissä ja antavat rahat hänelle. Hetkeä myöhemmin he päättävät hankkia rahat takaisin.
Kiristäjä osoittautuu vain Suomen välittäjäksi suuremmassa huumekaupassa, jota johtaa sveitsiläinen Antonio Mendel Genevenjärveltä käsin. Mendelin alaisena toimii Suomessa ryhmä kokeneita miehiä, jotka hoitavat operaatio Pimeän pyöveliä.
Pimeän pyöveli on myös elokuvaprojekti. Se on peiteoperaatio huumelastin salakuljetukselle Kotkassa. Vaikka pojat saavat ketjukirjebisneksestä jopa 400 euroa päivässä, silti Niko värväytyi elokuvaan 2 000 euron takaisin saamiseksi.
Kotkassa Aaro tajuaa, että kuvausryhmän työskentely on epätavallisen huonoa. Hän alkaa epäillä kuvausryhmää huijareiksi. Pojat seuraavat autoa, joka kuljettaa mukanaan laivasta saatua lastia. Se ajaa kalatehtaalle Venäjän rajan lähelle, jossa "purkitetaan" huumeita säilyketölkkeihin. Siellä pojat luulevat kyseessä olevan rahanväärennös, ja he lähtevät seuraamaan autoa, joka ajaa Norjan Lappiin Skibotniin. Miehet, joita Aaro ja Niko seuraavat, yöpyvät motelli Saanassa, jonne myös pojat menevät.
Matkalla Skibotniin Aaro ja Niko lähestyvät Norjan rajaa. Aaro jää pois kyydistä ja Niko ajaa tulliin. Niko jää kiinni huumeiden salakuljetuksesta, kun he olivat ottaneet huumepurkin rikollisilta. Kirjan lopussa salakuljettajat kaappaavat Aaron Norjan Lapissa. He lähtevät lentämään helikopterilla öljynporauslautalle tankkaamaan, jossa kuitenkin Aaro karkaa ja hälyttää apua. Lautan johtaja soittaa poliisit paikalle ja salakuljettajat jäävät kiinni.
Manado
Manado eli Menado on kaupunki Indonesiassa. Se sijaitsee Sulawesin saarella ja on Pohjois-Sulawesin provinssin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Manadonlahden rannikolla ja on vuoristoisen alueen ympäröimä. Kaupungin asukasluku on noin 430 000. Manadon kaupungissa ja sen läheisyydessä puhutaan manadonmalaijia, joka on läheistä sukua sekä malaijille että indonesialle.
Meroë
Meroë on muinainen kaupunki nykyisen Sudanin alueella. Kaupungin rauniot sijaitsevat Niilin itärannalla noin 6,4 kilometriä Kabūshīyahista pohjoiseen.
Meroë oli Kušin valtakunnan eteläinen hallintokeskus noin vuodesta 750 eaa. alkaen. Valtakunnan pääkaupunki siitä tuli noin 590 eaa. kun aiempi pääkaupunki Napata ryöstettiin. Muinaisen Egyptin 25. dynastia vetäytyi luultavasti kaupunkiin vuoden 656 eaa. jälkeen. Meroë kukoisti Kušin pääkaupunkina ja selviytyi esimerkiksi roomalaisten maahantunkeutumiselta. Lopulta kaupunki sortui aksumilaisten hyökkäyksissä 320-lukuun jaa. mennessä.
Meroëssa aloitettiin arkeologiset kaivaukset 1902. Kaupungista on löydetty satamalaituri, palatseja ja Amonin suuri temppeli.
Bawean
Bawean on Indonesiaan kuuluva saari Jaavanmerellä. Se sijaitsee noin kaksisataa kilometriä Surabayan kaupungista, Jaavalta pohjoiseen. Saaren asukasluku on noin 65 000. Asukkaista suurin osa asuu saaren pääkaupungissa, Sangkapurassa. Loput asuvat pienemmissä kylissä, joita on ympäri saarta. Saaren kieli on virallisesti indonesia, mutta monet asukkaat puhuvat saaren alkuperäistä murretta, joka on läheistä sukua maduralle. Saarella elää kotoperäinen hirvieläinlaji, baweanhirvi, jota ei tavata missään muualla.
Kauppakeskus Kapteeni
Kauppakeskus Kapteeni on Oulussa Oulunsalon kaupunginosassa, samannimisen entisen kunnan alueella sijaitseva kauppakeskus.
Se avattiin vuonna 2005. Keskuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehdit Tommila Oy. Keskus sijaitsee vilkkaasti liikennöidyn Lentokentäntien ja Karhuojantien risteyksen lähettyvillä noin kilometrin päässä Oulun lentoasemalta. Vuonna 2014 siellä oli 16 liikettä sekä Oulun kaupunginkirjastoon kuuluva Oulunsalon sivukirjasto.
Pine Bluff
Pine Bluff on Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevan Arkansas'n osavaltion kuudenneksi suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 121,3 km² (vettä 3,2 km²) ja asukasluku 55 085 (). Asukkaista 32% on valkoisia ja 66% mustia. Kaupunki on perustettu vuonna 1819 ja siellä sijaitsee yksi Yhdysvaltain vanhentuneiden kemiallisten aseiden varastoista.
Sjarhei Lištvan
Sjarhei Mikalajevitš Lištvan (, , s. 5. marraskuuta 1970) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Lištvan on harrastanut painia vuodesta 1979 lähtien. Hän on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 101 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Minskin Dynamoa. Hänen parhaimmat saavutuksensa ovat kolme Euroopan mestaruutta. Lisäksi hän on voittanut monia himmeämpiä arvokisamitaleita.
Sudbury-kraatteri
Sudbury-kraatteri on Ontariossa, Kanadassa oleva suuri, ainakin 200–250 km:n läpimittainen meteoriittikraatteri,
jonka ikä on 1,85 miljardia eli 1850 miljoonaa vuotta (tarkkuudella +-50 Mvs). Kraatteri sijaitsee paikassa pohj 46° 36' länt 81° 11'.
Kraatterista näkyy enää vain pieni osa; geologiset tapahtumat ovat hävittäneet siitä suuren osan pois, mikä on tyypillistä hyvin vanhoille kraattereille. Sudburyssä suli 31000 km kiveä, mutta Jukatanin Chicxulub-törmäyksessä liitukauden lopulla vain 16000 km.
Aleksandr Medved
Aleksandr Vasiljevitš Medved (s. 16. syyskuuta 1937) on valkovenäläinen entinen vapaapainija. Aktiiviaikoinaan hän edusti Neuvostoliittoa.
Medved aloitti painin harrastamisen vuonna 1957. Hän voitti uransa aikana kolme olympiakultaa, seitsemän maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan mestaruutta. Seuratasolla hän edusti Burevestnik Minskiä. Medved vannoi tuomareiden valan 1980 Moskovan olympialaisten avajaisissa.
The Freethinker
The Freethinker on brittiläinen sekulaarihumanistinen aikakauslehti, jonka perusti G. W. Foote vuonna 1881. Se on maailman vanhin edelleen ilmestyvä niin sanottua vapaa-ajattelua kannattava julkaisu. Lehden päätoimittaja on vuodesta 1998 ollut Barry Duke.
Lehden linja on aina ollut ateistinen ja uskonnonvastainen. Vaikka lehti on ollut suurimman osan historiastaan läheisessä yhteydessä National Secular Societyyn (NSS:n puheenjohtajat ja pääsihteerit ovat usein toimineet "Freethinkerin" päätoimittajina), lehti on itsenäinen eikä ole koskaan ollut NSS:n julkaisema.
Osaksi "The Freethinker" -lehdessä joulunumerossa 1882 julkaistujen uskonnonvastaisten pilapiirrosten vuoksi Foote tuomittiin jumalanpilkasta vuoden vankeuteen ja pakkotyöhön.
"The Freethinker" -lehden päätoimittajat vuodesta 1881 alkaen:
Aerobiologia
Aerobiologia on biologian osa-alue, joka tutkii kaikkea ilmavirtausten mukana passiivisena lentävää eloperäistä materiaa kuten bakteereita, sieni-itiöitä, pieniä hyönteisiä ja siitepölyä. Tunnetuin käytännön sovellus ovat allergisille suunnatut siitepölyennusteet, joita Suomessa tekee Turun yliopiston aerobiologian tutkimusryhmä.
Aerobiologialla on yhteyksiä lääketieteeseen sekä ilmatieteeseen.
Aga Khan
Aga Khan on perinnöllinen arvonimi, joka kuuluu ismailiittišiiojen nizari-lahkon imaamille eli hengelliselle johtajalle. Etymologisesti nimike yhdistää turkkilaisen sotilasarvon "agha" ja turkkilaisten ja mongolien käyttämän johtajan arvonimen kaani.
Ensimmäisenä arvonimen antoi Aga Hasan Ali Shahille Persian šaahi Fath Ali vuonna 1818.
Tällä hetkellä arvonimi on sen neljännellä kantajalla:
God Bless Our Homeland Ghana
God Bless Our Homeland Ghana (”Jumala siunatkoon kotimaatamme Ghanaa”) on Ghanan kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Philip Gbeho. Laulu julistettiin kansallislauluksi Ghanan itsenäistyttyä vuonna 1957. Laulun sanoja muokattiin sotilasvallankaappauksen jälkeen vuonna 1966.
Luettelo rikosoikeudellisen vastuun ikärajoista eri maissa
Tämä on luettelo rikosoikeudellisen vastuun ikärajoista eri maissa.
Aurora (Colorado)
Aurora on Yhdysvaltain keskilännessä sijaitsevan Coloradon osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 369,7 km² (vettä 0,2 km²) ja asukasluku 323 348 (2009). Asukkaista 69 % on valkoisia ja 13,5 % mustia, lisäksi 20 %:lla asukkaista on latinoverta. Kaupunki on perustettu vuonna 1891, silloin sen nimenä oli Fletcher. Kaupungin nimi vaihdettiin Auroraksi vuonna 1907.
Nissan Cedric
Nissan Cedric (tunnetaan maailmalla myös nimellä Gloria) on ollut Nissanin lippulaiva aina 60-luvulta alkaen. Viimeinen Suomeen tuotu korimalli oli Y30 ja tuotanto jatkui aina Y34-korimalliin saakka.
Ensimmäinen Cedric oli 30-sarja. Se esiteltiin vuonna 1960 ja sitä valmistettiin vuoteen 1961 asti. Siinä oli 1488 cc (1.5l) G-sarjan nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti tehoa 71 hevosvoimaa. Lisäksi oli saatavana lisävarusteena 1883 cc (1.9l) H-sarjan nelisylinterinen rivimoottori, joka tuotti tehoa 95 hevosvoimaa. Nelivaihteinen manuaalivaihteisto oli vakiovaruste. Ensimmäisessä Cedricissä oli kahdet etuvalot maskin molemmin puolin.
30-sarjan Cedricin etuvalot olivat erilaiset kuin 30-sarjan, mutta moottorivaihtoehdot olivat samat. Vuonna 1964 31-sarjalainen sai uuden kojelaudan, uuden latausgeneraattorin ja uuden käynnistysmoottorin.
Lisäksi oli erikoisempi Cedric Special -malli, jota valmistettiin vuosina 1963-1965. Se on pitkällä akselivälillä varustettu versio Cedricistä. Siinä on 2,9 litrainen (2825 cc) K-sarjan kuusisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa tehoa 118 hevosvoimaa.
130 Cedricin kori oli kovasti Pininfarinan suunnittelemien Datsun-mallien kaltainen. Korimallit 4D-Sedan ja 5D-Wagon. Suomessa nimillä PersonalSix (2000 bens) tai Diesel (2200). Cedric Specialin seuraajaksi esiteltiin kokonaan oma President-malli (H150), sen moottorivaihtoehdot olivat kuusisylinterinen H30 ja Y40 V8.
Moottorivaihtoehdot:
230-sarja tuli myyntiin helmikuussa vuonna 1971. Sen myyntinimestä poistettiin Cedric-sana useimmilla vientimarkkinoilla ja autoja kutsuttiin nyt nimillä 200C, 220C, 240C ja 260C. Prince-organisaation kautta myytiin myös Gloria-mallia, jossa on hieman erilainen koristelu. Uutuutena tuli myös kaksiovinen coupé-malli.
Moottorivaihtoehdot:
Myös 330-sarjan Cedriceissä ei käytetty Cedric-nimeä, vaan autot olivat nimeeltään 200C, 220C, 260C, 280C ja Gloria. Nyt 4D-Sedan, 5D-Wagon ja 2D-coupén lisäksi myös neliovinen hardtop.
Amerikkalaishenkinen muotoilu ei herättänyt kunnioitusta isojen autojen käyttäjien keskuudessa Suomessa, mutta ne, jotka eivät välittäneet ympäristön reaktioista, saivat rahallaan paljon autoa.
Moottorivaihtoehdot:
430-sarjaan kuului vain yksi malli, 280C. Moottorina oli 2,8-litrainen L28 kuusisylinterinen OHC-rivimoottori, joka sai polttoaineen suihkutusjärjestelmän vuonna 1982, tai 2,8-litrainen LD28 dieselkäyttöinen kuusisylinterinen OHC-rivimoottori. Korimalleista poistui coupé-malli.
430-sarjaan kuuluvat myös 4-ovinen HT- ja farmarimallit.
Y30 on viimeinen Suomeen tuotu Cedric-malli ja sen moottoreina toimivat 3,0-litrainen (2960 cc) VG30E V6-moottori sekä 2,8-litrainen LD28 dieselmoottori.
Y31 oli saatavana sedan- ja hardtop-versioina. Sedan-versio muotoiltiin uudelleen Y32-version tullessa myyntiin ja sitä on edelleen saatavana Japanissa taksi- ja vuokra-automarkkinoilla.
Moottorivaihtoehdot:
Y32:ssa oli saatavana sekä SOHC- että DOHC-moottoreilla varustettuja versioita VG-sarjan V6-moottorista.
Moottorivaihtoehdot:Y33:ssa Cedriciin tulivat uudet VQ-sarjan moottorit.
Moottorivaihtoehdot:
Moottorivaihtoehdot:
Aga Khan IV
Aga Khan IV (oikealta nimeltään Shah Karim Al Hussein), (persiaksi: شاه کریم حسینی، آقاخان چهارم‎, urduksi: شاه کریم حسینی، آقاخان چهارم‎) (s. 13. joulukuuta 1936, Geneve, Sveitsi) on ismailiittišiiamuslimien nizari-lahkon 49. hengellinen johtaja (Aga Khan) eli imaami vuodesta 1957 . Hän nousi valtaan 20-vuotiaana isoisänsä Aga Khan III seuraajana. Häntä pidetään profeetta Muhammadin jälkeläisenä 49:nnessä polvessa, Muhammadin tyttären Fatiman ja tämän aviomiehen Alin kautta. Aga Khan IV on yksi maailman varakkaimmista henkilöistä.
Aga Khan IV syntyi prinssi Aly Khanin ja tämän englantilaissyntyinen vaimon Joan Barbara Yarde-Bullerin poikana Genevessä, vietti varhaislapsuutensa Nairobissa, Keniassa ja opiskeli Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta 1959 pääaineenaan islamin historia. Aga Khanin vanhemmat erosivat vuonna 1949, ja isä Aly Khan nai amerikkalaisen näyttelijän Rita Hayworthin. Aga Khanilla on suvussaan iranilais-italialaista ja englantilaista verenperintöä.
Aga Khan IV on Britannian kansalainen ja asuu Gouvieux’ssä Pariisin pohjoispuolella. Hänen tiedetään olevan kiinnostunut hevosurheilusta.
Aga Khan nai englantilaisen mallin Sarah Frances (Sally) Croker-Poolen 22. lokakuuta 1969, kotonaan Pariisissa. He erosivat vuonna 1995. 
Aga Khanilla on kolme lasta avioliitostaan Croker-Poolen kanssa: Aga Khanin toinen vaimo on saksalaissyntyinen Gabriele Thyssen, joka kuuluu Thyssenin teollisuussukuun. Hänellä on yksi lapsi avioliitostaan Thyssenin kanssa: prinssi Aly Muhammad Aga Khan (s. 7. maaliskuuta 2000).
L’Abidjanaise
L’Abidjanaise (”Abidjanilainen”) on Norsunluurannikon tasavallan kansallislaulu. Laulu on saanut nimensä maan entisestä pääkaupungista, Abidjanista. Laulu on otettu käyttöön vuonna 1960, ja se säilytti asemansa, vaikka pääkaupunkina nykyään onkin Yamoussoukro.
"L’Abidjanaisen" sävelsivät Pierre Pango ja Pierre-Marie Coty. Laulua pidettiin pitkään Mathieu Ekran sanoittamana, mutta vuonna 2010 emerituspiispa Pierre-Marie Coty ilmoittautui oikeaksi sanoittajaksi.
Rationalist International
Rationalist International on järjestö, joka puolustaa rationalismin aatteellisia kantoja.
Rationalismin kannattajat määrittelevät kantansa asenteeksi, joka hyväksyy järjen ensisijaisuuden sekä pyrkii luomaan filosofian ja etiikan järjestelmän, joka on kokemusperäisesti todennettavissa sekä riippumaton sattumanvaraisista auktoriteeteista ja ennakkoluuloista.
Rationalistit puolustavat järkiperäistä lähestymistapaa inhimillisiin ongelmiin, ehdottavat järkiperäisiä vaihtoehtoja uskonnollisten dogmien tilalle, puolustavat ajatuksenvapautta ja kansalaisoikeuksia ja toimivat politiikan, yhteiskunnan ja kasvatuksen sekularisoimisen puolesta (ks. sekulaarihumanismi). Rationalistit vastustavat taikauskoa, pyrkivät edistämään avointa ja oikeudenmukaista yhteiskuntaa, tukevat tieteellistä menetelmää sekä ottavat huomioon myös tunteiden ja mielikuvituksen tärkeyden.
Rationalist International perustettiin joulukuussa 1995 ensimmäisen kansainvälisen rationalistikonferenssin aikana New Delhissä 28 maasta kotoisin olevien edustajien voimin. Sanal Edamarukusta, silloisesta Intian rationalistiyhdistyksen pääsihteeristä tuli uuden kansainvälisen järjestön ensimmäinen puheenjohtaja.
Tammikuussa 2000 Rationalist International järjesti toisen kansainvälisen konferenssin Trivandrumissa Keralassa. Paul Kurtz (Center for Inquiryn perustaja, Yhdysvallat) sai kokouksen aikana ensimmäisen kansainvälisen rationalistipalkinnon.
Kolmas kansainvälinen rationalistikonferenssi pidettiin New Delhissä vuonna 2002. Jim Herrick (Rationalist Press Associationin johtaja, Iso-Britannia) sai toisen kansainvälisen rationalistipalkinnon.
Rationalist Internationalin kunniajäseniin kuuluvat: tri Pieter Admiraal (Alankomaat), professori Mike Archer (Australia), Katsuaki Asai (Japani), edesmennyt sir Hermann Bondi (Iso-Britannia), professori Colin Blakemore (Iso-Britannia), edesmennyt professori Vern Bullough (Yhdysvallat), tri Bill Cooke (Uusi-Seelanti), tri Helena Cronin (Iso-Britannia), professori Richard Dawkins (Iso-Britannia), Joseph Edamaraku (Intia), Jan Loeb Eisler (Yhdysvallat), professori Antony Flew (Iso-Britannia), Tom Flynn (USA), Jim Herrick (Iso-Britannia), Christopher Hitchens (USA), Ellen Johnson (USA), professori Paul Kurtz (Yhdysvallat), Lavanam (Intia), tri Richard Leakey (Kenia), Iain Middleton (Uusi-Seelanti), tri Henry Morgentaler (Canada), tri Taslima Nasrin (Bangladesh), Steinar Nilsen (Norja), professori Jean-Claude Pecker (Ranska), James Randi (Yhdysvallat), professori Ajoy Roy (Bangladesh), tri Younus Shaikh (Pakistan), edesmennyt tri G. N. Jyoti Shankar (Yhdysvallat), Barbara Smoker (Iso-Britannia), Richard Stallman (Yhdysvallat), professori Rob Tielman (Alankomaat), David Tribe (Australia), K. Veeramani (Intia), Bary Williams (Australia), professori Richard Wiseman (Iso-Britannia) sekä professori Lewis Wolpert (Iso-Britannia).
Rationalist Internationalin internet-pohjaisilla uutiskirjeillä on laaja levikki ympäri maailman. Tiedotteet ovat saatavilla englanniksi, suomeksi, ranskaksi, saksaksi ja espanjaksi.
Michael Mann (elokuvaohjaaja)
Michael Kenneth Mann (s. 5. helmikuuta 1943 Chicago, Illinois, USA) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja.
Mann opiskeli Wisconsinin yliopistossa vuoteen 1965 asti ja suoritti sitten tutkinnon Lontoon kansainvälisessä elokuvakoulussa 1967. Hän vietti valmistumisensa jälkeen seitsemän vuotta Isossa-Britanniassa ja muutti sitten takaisin Yhdysvaltoihin. Aluksi hän kirjoitti televisiosarjoihin kuten "Vega$" ja "Starsky and Hutch". Mannin ensimmäinen pitkä elokuva oli televisioelokuva "Veren maku suussa" ("The Jericho Mile", 1979). Nykyään hänen tunnetuin televisiosarjansa on "Miami Vice", jonka tuottajana hän toimi.
Mannin elokuvia on tullut verrattain harvakseltaan muutaman vuoden välein. Elokuvat ovat olleet huolellisia töitä ja useimmat niistä ovat hyvinkin arvostettuja kuten "Viimeinen mohikaani" ("The Last of the Mohicans", 1992), "Heat – ajojahti" (1995) ja "Collateral – väärä aika, väärä paikka" (2004).
Kulluna lil-watan lil-ula lil-alam
Kulluna lil-watan lil-ula lil-alam (”Me kaikki! Isänmaamme, lippumme ja kunniamme puolesta!”) on Libanonin kansallislaulu. Sen on sanoittanut Rachid Nakhlé ja säveltänyt Wadih Sabra. Laulu on esitetty ensi kerran julkisesti 1927.
Jalasjärven lukio
Jalasjärven lukio on Jalasjärvellä Valtatie 3:n varrella sijaitseva lukio. Jalasjärven lukio on osa Jalasjärven koulukeskusta, jossa toimii myös peruskoulu (luokat 1–9).
Jalasjärven lukiossa opiskelee 110-120 opiskelijaa ja työskentelee 15 opettajaa (2017). 
Jalasjärven lukio kuuluu EP:n Opinlakeusverkostoon.
Jalasjärven lukio on luokaton lukio, joten sen voi suorittaa 2–4 vuodessa. Suurin osa opiskelijoista suorittaa opinnot perinteisesti kolmessa vuodessa.
Opiskelija päättää itse, mitä kursseja hän suorittaa lukuvuoden aikana, joten kokonaiskurssimäärä (vähintään 75 kurssia) kerääntyy koko lukioajalta.
Jalasjärven lukiossa on yhdeksän luokkatilaa. Yksi luokkatiloista, opintoaula, toimii opiskelijoiden käytössä mm. verkko-opiskelutilana ja kirjastona. Opintoaula valmistui vuonna 2006.Lisäksi lukio käyttää yläkoulun tiloja, erityisesti musiikkiluokkaa ja liikuntasalia.
Vuodesta 2016 koulutuksen järjestäjänä on toiminut Kurikan kaupunki, koska kuntaliitos toteutui 1.1.2016.
Lukion rehtorit:
2014- "Jouko Peltonen"
2009-2014 "Minna Vanhamäki"
1995-2009 "Juhani Hämeenniemi"
1969-1994 "Martti Heikkilä"
1960-1969 "Rauha Erjala"
Opiskelijamääräkehitys
- epäviralliset luvut:
lv. Kaikki opiskelijat:
2017- 2018: 112
2016 - 2017: 115
2015 - 2016: 116
2014 -2015: 104
Fjodor Abramov
Fjodor Aleksandrovitš Abramov (; 29. helmikuuta 1920 Verkola lähellä Arkangelia – 14. toukokuuta 1983 Leningrad) oli venäläinen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen työnsä keskittyi venäläisen talonpoikaisluokan kurjien olojen kuvaamiseen. Hän oli kotoisin Arkangelin läheltä, ja kuvasi teoksissaan nimenomaan pohjoisen ankaria oloja.
Neuvostoaikoina Abramovia rangaistiin useasti valtion politiikan vastaisesta kirjoittelusta. Osa 1960-luvulla kirjoitetuista teoksista julkaistiin vasta glasnostin aikana 1980-luvulla. Nykyisin häntä pidetään "Venäjän uuskonservatiivisen filosofian perustajana".
Time-lehdessä ilmestyi vuonna 1963 arvostelu, jossa verrattiin Aleksandr Solženitsynin teoksia muihin venäläisiin, ja todettiin Abramovin olevan kirjoittajana poliittisesti rohkea mutta kaunokirjallisesti tylsä.
Suomennokset ilmestyneet tekijänimellä Fedor Abramov.
Akun tehdas (albumi)
Akun tehdas on suomalaisen rockyhtyeen Eppu Normaalin kolmas albumi vuodelta 1980. Levyn on tuottanut yhtyeen kitaristi/säveltäjä/sanoittaja Mikko Syrjä.
Albumi sisältää klassikoiksi muodostautuneet kappaleet ”Suomi-ilmiö”, ”Akun tehdas” ja ”Puhtoinen lähiöni”. Albumi muutti yhtyeen suuntaa punkista uuden aallon musiikkiin.
Levyn nimi juontuu Creedence Clearwater Revival -yhtyeen levystä "Cosmo's Factory", joka oli myös nimetty yhtyeen rumpalin mukaan. Myös kansikuva on saanut kyseisestä levystä vaikutteita.
Akun tehdas -nimen käytöstä on käyty oikeutta, ja Eppu Normaali on todettu nimen haltijaksi.
Single ”Puhtoinen lähiöni” löytyy myös himmeällä kannella. Kannen kuvauksissa testattiin uutta kuvaustekniikkaa, joka ei onnistunut, ja kuvan ääriviivat erottuivat vain himmeästi. Vuoden 2003 sinkkuboksissa on kyseinen single juuri tällä himmeällä kannella.
Aleksandr Pavlov
Aleksandr Pavlov (s. 9. heinäkuuta 1973) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Pavlov on 154 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Profsojuz Grodnoa. Hän on saavuttanut hopeaa olympia-, EM- ja MM-kisoista.
Gustavo Santaolalla
Gustavo Santaolalla (s. 1952 El Palomar, Argentiina) on argentiinalainen kahdesti Oscarilla palkittu muusikko, tuottaja ja säveltäjä, jonka musiikkityyli yhdistelee usein rockin, soulin, sekä Latinalaisen Amerikan ja Afrikan kansanmusiikin aineksia.
Santaolallan musiikkiura alkoi vuonna 1967 hänen ollessaan 16-vuotias, kun hän oli perustamassa Arco Iris -nimistä yhtyettä, joka oli ensimmäisiä rockin ja Latinalaisen Amerikan kansanmusiikin yhdistäviä yhtyeitä. Hän kuitenkin jätti yhtyeen vuonna 1975.
Vuotta myöhemmin Santaolalla kokosi Soluna-nimisen yhtyeen, jossa hän soitti yhdessä pianistin, laulaja Alejandro Lernerin ja silloisen tyttöystävänsä Monica Campinsin kanssa. Yhtye levytti ainoan albuminsa "Energia Natural" vuonna 1977. Santaolalla lähti Los Angelesiin, jossa hän omaksui rock and rollin, ja soitti Wet Picnic -yhtyeessä.
Santaolalla on levyttänyt kolme albumia sooloartistina. Hänen ensimmäinen levynsä "Santaolalla" (1982) yhdisteli 1980-luvun tyyliä rockiin. Toinen albumi "Gas" julkaistiin vuonna 1995, ja viimeisin albumi "Ronroco" vuonna 1998.
1990-luvun lopulla Santaolalla alkoi keskittyä elokuvamusiikkiin. Hän teki musiikkia esimerkiksi elokuviin "Amores perros", "21 grammaa", "Moottoripyöräpäiväkirja" ja "Babel". Hänen tunnetuin tuotoksensa on vuonna 2005 ilmestyneen elokuvan "Brokeback Mountain" musiikki, josta hän sai Oscar-palkinnon. Elokuvan soundtrackiltä löytyvä kappale "A Love That Will Never Grow Old" voitti myös parhaan kappaleen Golden Globen. Santaolalla nappasi toisen Oscar-voittonsa loppuvuodesta 2006 ilmestyneen "Babel"-elokuvan musiikista.
Unescon hyvän tahdon lähettiläs
UNESCOn hyvän tahdon lähettiläät ovat julkisuuden henkilöitä, jotka käyttävät lahjojaan tai kuuluisuuttaan levittämään sanaa Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestön eli Unescon tavoitteista. Alla joitakin lähettiläitä ja projekteja, joita he erityisesti tukevat
UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs
UNICEFin hyvän tahdon lähettiläät ovat julkisuuden henkilöitä, jotka pyrkivät levittämään sanaa Yhdistyneiden kansakuntien lastenapujärjestö Unicefin tavoitteista.
Yhdysvaltalainen näyttelijä Danny Kaye oli lähettiläänä vuosikymmeniä. Hän sai myöhemmin muutaman seuraajan, ja 1990-luvulta alkaen lähettiläitä on nimetty useisiin maihin alueellista toimintaa varten. 
Lähde
Lähde
Viimeinen mohikaani (vuoden 1992 elokuva)
Viimeinen mohikaani ("The Last of the Mohicans") on Michael Mannin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1992. Se perustuu James Fenimore Cooperin romaaniin "Viimeinen mohikaani" ja erityisesti sen aiempaan elokuvasovitukseen vuodelta 1936. Elokuvan tarina sijoittuu vuoteen 1757 ja Ranskan ja Ison-Britannian väliseen sotaan (osa seitsenvuotista sotaa) Pohjois-Amerikassa.
Elokuva kertoo viimeisestä mohikaaniheimon jäsenestä, Chingachgookista, hänen pojastaan Uncasista sekä erityisesti Chingachgookin ottopojasta Haukansilmästä. Nämä kolme sekaantuvat sotaan ja brittiläisen everstin tyttäriin, Cora ja Alice Munroon.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa klassisen tarinan ”massiiviseksi, visuaalisesti upeaksi, hätkähdyttävän väkivaltaiseksi ja viihdyttävän toiminnalliseksi” modernisoinniksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa kolme tähteä neljästä samankaltaisin perusteluin.
Jeremy Wariner
Jeremy Wariner (s. 31. tammikuuta 1984 Irving, Teksas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja. Warinerin päälaji on 400 metrin juoksu.
2004 Ateenan olympialaisissa Wariner voitti olympiakultaa 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Samoilta matkoilta hän saavutti kultaa myös 2005 Helsingin MM-kisoista sekä Osakan MM-kisoissa 2007. Osakassa hän voitti 400 metrin maailmanmestaruuden uudella ennätysajallaan 43,45. Berliinin MM-kisoissa 2009 Wariner saavutti 400 metrillä toisen sijan ajalla 44,60 ja kuului pitkässä viestissä Yhdysvaltojen voittajajoukkueeseen.
Wariner oli käytännössä lyömätön 400 metrin matkalla Ateenan kisojen jälkeen. Vasta vuonna 2008 LaShawn Merritt pystyi voittamaan hänet kolmesti kesäkaudella. Wariner joutui nöyrtymään Merrittille myös olympiafinaalissa Pekingissä. Myöhemmin Merritt on jäänyt kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä.
Wariner käyttää aurinkolaseja päässään aina juostessaan, vaikka kilpailu käytäisiin iltahämärässä. Wariner on 188 cm pitkä ja painaa 67 kg. Wariner on kilpaillut myös 200 metrillä, jossa hänen ennätyksensä on 20,19.
Warineria valmentaa Clyde Hart ja hänen managerinaan toimii 400 metrin entinen maailmanennätysmies Michael Johnson, jota Clyde Hart on myös valmentanut. Vuonna 2008 Warineria valmensi Michael Ford, kun Hartin ja Warinerin yhteistyö katkesi taloudelliseen erimielisyyksiin vuoden 2008 alussa. Hart ja Wariner aloittivat yhteistyön uudelleen vuonna 2009.
Wariner sijoittui vuoden 2012 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 400 metrin juoksun kuudenneksi, ja hänet on nimetty Yhdysvaltain 4×400 metrin olympiaviestijoukkueeseen..
Hail Grenada
Hail Grenada ("Terve, Grenade!") on ollut Grenadan kansallislaulu aina maan itsenäistymisestä vuonna 1974. Laulun on sanoittanut Irva Merle Baptiste ja säveltänyt Louis Arnold Masanto.
Ruth Ann Minner
Ruth Ann Minner (s. 17. tammikuuta 1935) on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen poliitikko ja Delawaren osavaltion entinen kuvernööri. Hänet valittiin osavaltion ensimmäiseksi naiskuvernööriksi vuonna 2000 ja hän aloitti ensimmäisen kautensa 16. tammikuuta 2001. Hän toimi tehtävässä kaksi kautta, 20. tammikuuta 2009 asti, ja häntä seurasi Jack Markell. Ennen kuvernööriyttä Minner toimi vuosina 1975–1983 Delawaren edustajainhuoneen jäsenenä, 1983–1993 osavaltion senaatin jäsenenä ja 1993–2001 Delawaren varakuvernöörinä. Minner on leski ja hänellä on kolme lasta.