hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kysynnän hintajousto
Kysynnän hintajousto () on taloustieteessä käytetty suure, jolla mitataan tuotteen kysynnän joustoa eli suhteellista muutosta sen suhteellisen hinnan muuttuessa.
Hintajousto lasketaan kaavalla:
Jos hyödykkeen X hinta nousee 10 % ja sen seurauksena hyödykkeen kysyntä laskee 20 %, on hintajousto silloin:
Koska hintajousto on kaikille normaalihyödykkeille negatiivinen, eli hinnan noustessa kysyntä laskee, käytetään taloustieteellisessä kirjallisuudessa usein hintajouston itseisarvoa, sillä mielenkiinnon kohteena on yleensä nimenomaan jouston suuruus.
Jouston itseisarvot luokitellaan seuraavasti:
Vaikka valtaosa hyödykkeistä on normaalihyödykkeitä, taloustieteessä tunnetaan niin sanottu Giffenin hyödyke ja Veblenin hyödyke, joiden hintajoustot ovat positiivisia, eli näiden hyödykkeiden kysyntä lisääntyy niiden hinnan noustessa. Positiivinen hintajousto on kuitenkin käytännössä hyvin harvinaista ja taloushistoriassa tunnetaan vain muutamia tapauksia, joissa sitä on esiintynyt.
Työn kysynnän hintajousto eli palkkajousto on Suomessa pitkällä aikavälillä -0,4. Tämä tarkoittaa, että jonkin yrityksen tai alan minimipalkkojen nousu yhden prosentin verran vähentää sen yrityksen tai alan työllisyyttä keskimäärin 0,4 prosenttia.
Pálinka
Pálinka [pa:-] (unkariksi "pálinka", romaniaksi "palincă") on perinteinen viina, jota valmistetaan Unkarissa ja Transilvanian alueella Romaniassa.
Pálinka valmistetaan yleensä luumuista ("szilvórium", "szilvapálinka"), omenoista ("almapálinka"), päärynöistä ("körtepálinka" tai "vilmos körtepálinka" ["vilmos" = williamsinpäärynä]), aprikooseista ("barackpálinka") tai kirsikoista ("cseresznyepálinka") ja tislataan kahdesti. Alkoholia pálinkassa on yleensä 50–70 prosenttia. Miedompaa noin 40-prosenttista juomaa kutsutaan Romaniassa nimellä ţuică. Kaikkein vahvimpia pálinkoja kutsutaan Unkarissa nimellä "kerítés-szaggató" (”aidanrepijä”, viittaa kuvainnollisesti humalaisen tasapainon menetykseen).
Vuonna 2004 Unkari sai (yhdessä neljän Itävallan maakunnan kanssa) EU:lta oikeuden käyttää nimeä pálinka tavaramerkkinä hedelmistä tislatuille viinoille, ja Romania sai samaisen oikeuden nimelle palincă.
Igor Smirnov
Igor Nikolajevitš Smirnov (, s. 23. lokakuuta 1941 Petropavlovsk-Kamtšatski, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto nykyään Venäjä) on kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian entinen presidentti. Kuudetta kautta tavoitellut Smirnov hävisi joulukuussa 2011 järjestetyt vaalit joutuen luovuttamaan presidentin tehtävät Jevgeni Ševtšukille 30. joulukuuta 2011.
Smirnov on entinen kommunisti, joka oli mukana monissa paikallisneuvostoissa Transnistrian ollessa osa Moldavian sosialistista neuvostotasavaltaa. Hän johti 1989 työläisten neuvostoa (OSTK), joka vastusti romanialaisnationalisteja ja etenkin yrityksiä asettaa moldovan kieli (romania) Moldavian ainoaksi viralliseksi kieleksi.
Myöhemmin Smirnov valittiin alueen korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi paikallista kommunistipuolueen vastaan ja tässä asemassa hän julisti Transnistrian moldovalaisen tasavallan itsenäiseksi valtioksi 2. syyskuuta 1990. Alun perin alue oli Moldovalainen Transnistrian sosialistinen neuvostotasavalta. Myöhemmin hän julisti itsensä tasavallan presidentiksi noin kuukausi ennen Neuvostoliiton hajoamista. Transnistrian ja keskushallituksen välillä käytiin lyhyt aseellinen konflikti.
Transnistriassa on Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen järjestetty viidet presidentinvaalit (1991, 1996, 2001, 2006 ja 2011), eikä yksiäkään vaalien tuloksia ole mikään muu maa Transnistrian itsensä lisäksi tunnustanut. Neljät ensimmäiset vaalit Smirnov voitti suurella äänten enemmistöllä, mutta vaaleja on pidetty monin paikoin epädemokraattisina. Vuoden 2001 vaaleissa Smirnovin kerrotaan saaneen noin 81,9 prosenttia äänistä, kun kaksi oppositioehdokasta saivat kumpikin alle 5 prosenttia. 11. joulukuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa Smirnov kuitenkin tuli yllättäen kolmanneksi eikä siten päässyt edes toiselle kierrokselle, jolla olivat vastakkain kaksi ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saanutta ehdokasta, Jevgeni Ševtšuk ja Anatoli Kaminski. Uudeksi presidentiksi valittiin 25. joulukuuta pidetyn toisen kierroksen ylivoimaisesti voittanut Ševtšuk.
Transnistrian poliittisesta tilanteesta ei alueen diplomaattisen eristyneisyyden seurauksena ole laajalti julkista tietoa. Vuonna 2003 Yhdysvaltain ulkoministeriön julkaisemassa raportissa alueen ihmisoikeustilanteessa kerrottiin ettei "kansalaisilla" ole suurtakaan mahdollisuutta vaikuttaa entiteetin hallintoon.
Smirnovin kerrotaan olevan varsin vaatimaton ja ajavan omalla Škodallaan ilman henkivartijoita.
Beira
Beira on kaupunki Mosambikissa. Vuonna 2007 Beirassa oli noin 436 000 asukasta. Se on Mosambikin neljänneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Koillis-Mosambikissa Sofalan provinssissa. Beiran satama toimii tärkeänä porttina sisämaahan sekä Zimbabween, Sambiaan ja Malawiin.
Vuonna 2000 kaupunki kärsi pahoin tulvista. Mosambikin sisällissodan aikana Beira oli Renamo-vastarintaliikkeen keskus. MGM-puolueen johtaja ja perustaja Daviz Simango valittiin vuonna 2003 Beiran pormestariksi.
Alef
Alef on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston ensimmäinen kirjain. Se on kreikkalaisen alfan ja latinalaisen A:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee härkää tarkoittavasta sanasta ja sen symboli on yksinkertaistunut kuva härän päästä.
Heprean kirjoitusjärjestelmässä alef on niin kutsuttu vaiti oleva kirjain, oikeammin glottaaliklusiili (foneettisessa merkinnässä /ʔ/). Se voidaan muuttaa kuuluvaksi erilaisilla vokaalimerkeillä. Kreikkalaiseen ja latinalaiseen kirjaimistoon periytyessään alefista tuli vokaalin merkki. Alef on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli joiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä. Alef translitteroidaan usein merkillä ʾ. Se on myös yksi niistä heprean kirjaimista, joita toisinaan käytetään pitkän vokaalin merkitsemiseen (ns. "mater lectionis").
Alef on myös heprean kielen totuutta merkitsevän sanan "emet" (אמת) ensimmäinen kirjain. Juutalaisessa mytologiassa golem herätettiin henkiin kaivertamalla sen otsaan alef-kirjain. Heprealaisessa numerojärjestelmässä alefilla on lukuarvo yksi.
Esimerkkejä:
Theodor Mommsen
Theodor Mommsen (30. marraskuuta 1817 Garding – 1. marraskuuta 1903 Charlottenburg) oli saksalainen historioitsija ja tietokirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1902. Hänen tunnetuin teoksensa on kolmiosainen "Römische Geschichte" (”Rooman historia”). Tietokirjailijana Mommsen on harvinaisuus kirjallisuuden Nobelilla palkittujen joukossa.
Mommsenin pyrkimyksenä oli kerätä "Corpus inscriptionum Latinarum" -kokoelmaan kaikki tallella olevat latinankieliset piirtokirjoitukset.
Mommsen opiskeli Kielin yliopistossa kieli- ja oikeustiedettä. Hän valmistui vuonna 1843 ja hänestä tuli Leipzigin yliopiston professori vuonna 1848. Sieltä hänet syrjäytettiin poliittisen aktivisuuden vuoksi. Lopulta Mommsen päätyi Berliiniin. Mommsen oli hyvin tuottelias kirjoittaja – hänen bibliografiassaan on yli tuhat nimekettä.
Vuoden 1902 Nobel-palkinnon yhteydessä mainittiin myös Leo Tolstoin nimi, mutta häntä pidettiin liian radikaalina. Tolstoi kuoli 1910 saamatta koskaan tätä arvostettua palkintoa.
Pekka Kuorikoski
Pekka Kuorikoski on suomalainen pianisti, laulaja ja studiomuusikko. Hän on tehnyt useita levytyksiä kosketinsoittajana ja taustalaulajana ja toiminut kosketinsoittajana mm. Kirkan, Kari Tapion ja Paula Koivuniemen orkestereissa.
Kuorikoski on laulanut esim. Digimon Adventuren tunnarin (Tuotantotalo Wernen dubbauksessa), Disneyn elokuvissa, mm. "Leijonakuningas 2", laulussa "He lives in you" (hän sussa on), "Tarzan" sekä "Karhuveljeni Koda". Tarzanissa Kuorikoski lauloi lähes kaikki elokuvan laulut. Aarreplaneetassa hän taas ääninäytteli sivurooleja. Näiden lisäksi Kuorikoski on esittänyt tunnuslauluja eri animaatioissa. Hän on myös ääninäytellyt elokuvassa "Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut" Kulkuria, sekä Topi ja Tessu 2:ssa Pösöä.
Edgar Wallace
Richard Horatio Edgar Wallace (1. huhtikuuta 1875 – 10. helmikuuta 1932) oli hyvin tuottelias brittiläinen jännityskirjailija, lehtimies ja näytelmäkirjailija, joka kirjoitti 175 romaania, 24 näytelmää ja laskemattoman määrän artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin.
Hänen romaaneistaan on tehty yli 160 elokuvaa.
Hän syntyi todennäköisesti Lontoossa, jossa kalakauppias löysi yhdeksän päivän ikäisen hylätyn poikavauvan Billingsgatessa. Kauppias kasvatti löytölapsen omana poikanaan.
Hän aloitti uransa Daily Mailin sotakirjeenvaihtajana buurisodassa, jonka jälkeen hän alkoi kirjoittaa rikos- ja jännitysromaaneja nopeaan tahtiin. Hänen kerrotaan sanelleen romaanejaan siinä samalla jopa silloin, kun hänellä oli viikonloppuvieraita.
Sekä hänen poikansa Bryan Edgar Wallace että tyttärensä Penelope Wallace olivat myös jännityskirjailijoita.
Suomessa Wallace muistetaan erityisesti ”Sandi”-kirjoistaan. Niiden asenne on nykylukijan näkökulmasta rasistinen ja valkoisen miehen ylivaltaa ihannoiva. Rudyard Kiplingin perua oleva ”valkoisen miehen taakka” on Sandin kannettavana, kun hän pitää ruokokepillään ja konekiväärillä kurissa lapsellisia afrikkalaisia. Näissä kirjoissa otettiin selvästi eroa aikaisempaa romanttiseen käsitykseen Afrikasta, joka oli vallalla vaikkapa H. Rider Haggardin romaaneissa. Sandi-kirjat ovat kuin hilpeällä satiirilla sävytettyjä versioita Joseph Conradin "Pimeyden sydämestä".
Edgar Wallace oli suosittu myös Saksassa ja hänen kirjojensa väitettiin olleen Bertolt Brechtin mielilukemista.
Televisiossa esitettiin 1970-luvulla suosittua televisiosarjaa "Herra Reederin tuumat", joka perustui kirjaan "Herra Reederin rikollinen mieli".
Wallace kuoli Hollywoodissa keuhkokuumeeseen. Hänellä oli tuolloin työn alla "King Kongin" käsikirjoitus. Hänen hautapaikkansa sijaitsee Englannissa Little Marlow’n paikkakunnalla.
Wallacen näytelmiä esitettiin 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa melko paljon suomalaisissa teattereissa. Näytelmää "The Ringer" on esitetty suomeksi nimellä "Kuka on noita?". Muita suomennettuja näytelmiä ovat "Kauhu, Miltonin salaisuus" ja "Monshallin kummitus".
Anatole France
Anatole France (oik. Jacques Anatole François Thibault, 16. huhtikuuta 1844 Pariisi – 12. lokakuuta 1924 Saint-Cyr-sur-Loire, Indre-et-Loire) oli ranskalainen kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1921. Katolinen kirkko kielsi 1920-luvulla hänen teostensa levittämisen niiden sisältämien sosialististen piirteiden vuoksi. Francen tunnetuimpia romaaneja on "Kuningatar Hanhenjalan ravintola" (1892), joka on kuvaelma 1700-luvun Ranskasta. Hänet tunnetaan myös aforismeistaan. Francen syvällisimpänä kirjana pidetään romaania Enkelten kapina.
France oli kiinnostunut välikaudesta pakanuuden ja kristillisyyteen kääntymisen rajamailla. Hän kiinnostui myös yhteiskunnallisista kysymyksistä; jotkut laskevat hänet kommunistiksi, jotkut anarkistiksi. Francen teoksia suomennettiin paljon 1900-luvun alussa.
Volkswagen Phaeton
Volkswagen Phaeton on Volkswagenin vuosina 2002–2016 valmistama loistoautomalli. Se kilpaili lähinnä Mercedes-Benz S-sarjan kanssa. Kiinassa mallin korvaajaksi tuli Volkswagen Phideon.
Phaeton esiteltiin Geneven autonäyttelyssä vuonna 2002. Se oli Volkswagenin lippulaiva, jonka pääasialliset markkinat ovat Pohjois-Amerikassa, Japanissa ja Keski-Euroopassa. Mallin koki faceliftin vuonna 2010.
Phaeton ei käynyt kaupaksi Volkswagen-konsernin toiveiden mukaisesti. Vuonna 2004 Pohjois-Amerikassa myytiin vain noin 1 500 uutta Phaetonia, vaikka Volkswagen laskikin auton hintaa. Autoa ei menestynyt muillakaan markkinoilla kovin hyvin. Volkswagen lopetti auton valmistuksen keväällä 2016. Kiinan markkinoilla Phaetonin korvasi Volkswagen Phideon.
Volkswagen Phaetonilla on pituutta on 5,06 metriä, leveyttä 1,90 ja korkeutta 1,45 metriä. Akselivälillä on mittaa 2,88 metriä. Auto on saatavilla neliovisena sedanina, josta on myös 12 senttimetriä pidennetty Lang-malli.
The Silent Force
The Silent Force on hollantilaisen metalliyhtye Within Temptationin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 15. marraskuuta 2004. Kaksi kuukautta julkaisemisensa jälkeen albumi oli myynyt kultaa Saksassa, Alankomaissa sekä Belgiassa. Albumilta julkaistiin hyvin menestyneet singlet ""Stand My Ground"", ""Memories"" ja ""Angels"".
"The Silent Force"-albumi ja sen kappaleet pohjautuvat alankomaalaisen kirjailija ja runoilija Louis Couperusin samannimiseen kirjaan, joka on suomennettu nimellä "Hiljainen voima".
Paolo Maldini
Paolo Maldini (s. 26. kesäkuuta 1968 Milano) on italialainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Maldinin luontaisin pelipaikka uran alku- ja keskivaiheilla oli vasen puolustaja, mutta hän pelasi uransa viimeisinä vuosina enemmän keskuspuolustajana. Hän pelasi myös liberona. Hänen isänsä Cesare Maldini oli myös menestyvä jalkapalloilija ja myöhemmin valmentaja.
Pelaajana Maldini oli tyylikäs. Hän osasi lukea peliä hyvin, taklasi harkitusti ja oikea-aikaisesti ja oli hyvä myös hyökkäyssuuntaan. Hän oli myös fyysisesti kova pelaaja: vahva, nopea ja hyväkuntoinen. Maldini debytoi Italian pääsarjassa Serie A:ssa Milanin joukkueessa 20. tammikuuta 1985 jo 16-vuotiaana, ja edusti koko ammattilaisuransa Milania. Maldini on myös pitkäaikaisin kapteeni Milanin ja koko Serie A:n historiassa. Maldinilla oli kauden 2005–2006 jälkeen koossa 582 Serie A -ottelua (27 maalia), mikä on Serie A:n ennätys.
Italian maajoukkueessa Maldini pelasi 126 ottelua (7 maalia) ja on kolmanneksi eniten maaotteluita pelannut italialainen miespelaaja. Fabio Cannavaro ohitti hänet 12. elokuuta 2009 ja Gianluigi Buffon ohitti hänet 127. ottelullaan vuonna 2013. Maldini ei voittanut maajoukkueurallaan maailmanmestaruutta tai Euroopan-mestaruutta, mutta saavutti molemmissa kilpailuissa hopeaa ja MM-kilpailuissa vielä pronssia. Hän pelasi neljät MM-kilpailut vuosina 1990, 1994 (pelasi loppuottelussa), 1998, 2002 ja kolmet EM-kilpailut vuosina 1988, 1996 ja 2000 (pelasi loppuottelussa).
2000-luvulla Maldini oli kahdesti voittamassa Milanin kanssa Mestarien liigaa. Ensimmäinen voitto tuli kaudella 2002–2003, jolloin Milan voitti Juventuksen nollapelin jälkeen rangaistuspotkukilpailussa. Seuraavalla kaudella Milan voitti Serie A:n mestaruuden. Kaudella 2004–2005 Milan oli jälleen loppuottelussa, tällä kertaa Liverpoolia vastaan.
Vuonna 2007 Maldini kertoi lopettavansa uransa tulevan kauden jälkeen. Kauden lopussa hän kuitenkin solmi Milanin kanssa vielä yksivuotisen jatkosopimuksen.
Maldinin tyylikäs olemus on huomattu myös kentän ulkopuolella. Hänet on valittu Italian seksikkäimmäksi pelaajaksi. Lisäksi hän on tehnyt mallisopimuksen Hennes & Mauritzin kanssa vuonna 2006.
Pentti Hietanen
Pentti Juhani Hietanen (s. 7. lokakuuta 1958 Tampere) on suomalainen laulaja (tenori), joka on esiintynyt sekä oopperassa että musikaaleissa ja levyttänyt viihde- ja rock-musiikkia.
Hietanen julkaisi vuonna 2005 rock-levyn "Pentti Hietanen On The Rocks", joka sisälsi cover-versioita CCR:n, Deep Purplen, Uriah Heepin, Procol Harumin, The Holliesin ja Simon & Garfunkelin tunnetuista kappaleista. Hietasen ohjelmistoon kuuluu kuitenkin yhä myös joitakin tunnettuja klassisia laulelmia. Vuonna 2007 ilmestyneellä "Con Amore" -levyllä Pentti Hietanen tulkitsee hämmentävästi ja liikuttavasti (hänen omia sanojaan lainaten) kappaleen "Poika varjoiselta kujalta" 10-vuotiaan itsensä kanssa.
Hietasen kolme ensimmäistä levyä ovat myyneet yli 17 000 kappaletta.
Pentti Hietanen ja hänen puolisonsa, laulaja Heini Hietanen asuvat Kangasalla. Heillä on kaksi tytärtä.
Hietanen osallistui Suomen euroviisukarsintoihin 2010 kappaleella "Il mondo è quì" ja sijoittui finaalin sijalle 8.
Color Line
Color Line on Oslossa kotipaikkaansa pitävä norjalainen varustamo. Yhtiön laivastoon kuuluu kuusi alusta. Varustamo toimii seitsemässä satamassa Norjassa, Ruotsissa, Saksassa ja Tanskassa. Color Linen laivastoon kuuluu muun muassa maailman suurin autolautta "M/S Color Magic".
Color Line AS -varustamon omistaa kokonaan Color Group ASA, jolla on myös toinen kokonaan omistettu tytäryhtiö, Color Skagen AS, Tanskassa. (AS on lyhenne norjan sanasta aksjeselskap, osakeyhtiö; ASA sanasta allmennaksjeselskap, julkinen osakeyhtiö.) Color Line perustettiin vuonna 1990 yhdistämällä Jahre Line ja Norway Line. Samana vuonna varustamo hankki vielä Fred. Olsen Linesin autolauttaliiketoiminnan. Vuonna 1996 hankittiin Larvik Line, 1998 Scandi Line ja 1998 Color Hotel Skagen .
Tällä vuosituhannella varustamo on investoinut lukuisiin uusiin aluksiin: se on saanut vuosina 2000–2009 neljä uutta alusta ja investoinut aluksiin ja uusiin konsepteihin 7,5 miljardia Norjan kruunua (NOK) . Uusien alusten myötä se on voinut hankkiutua eroon 90-luvulla hankituista käytetyistä aluksista: aikajaksolla 2000–2009 se on myynyt kuusi alusta. Nykyisin Color Line liikennöi kuudella aluksella seitsemään eri satamaan .
Varustamo on Hampurissa sijaitsevan monitoimihallin, Color Line Arenan ja Ålesundin jalkapallostadionin, Color Line Stadiumin merkittävin yhteistyökumppani. Color Line tukee myös merkittävästi Norjan oopperaa.Oslon ja Kielin välillä oli liikennöinyt vuodesta 1991 alkaen M/S Prinsesse Ragnhild sekä M/S Kronprins Frederik. Color Line päätti uudistaa tämän välin risteilytarjonnan ja tilasi Suomesta kaksi risteilijätyyppistä autolauttaa, joista tulisi maailman suurimmat. Color Fantasy tilattiin vuonna 2002 ja Color Magic vuonna 2005.
Color Fantasyn valmistuessa vuonna 2004 , Prinsesse Ragnhild poistettiin linjalta. Myöhemmin myös Kronprins Frederik sai lähtöpassit, kun Color Fantasyn sisar Color Magic valmistui vuonna 2007 . Tällä hetkellä Color Magic on maailman suurin autolautta.
Color Line lanseerasi uuden "Superspeed"-brändin, joka yhdistää Larvikin ja Kristiansandin nopealla meriyhteydellä Tanskan Hirtshalsiin. Uuteen brändiin kuului kaksi uutta, nopeakulkuista matkustaja-autolauttaa. Color Line tilasi jälleen Suomen Aker Yardsilta kaksi uutta lauttaa vuonna 2005. Alusten piti valmistua joulukuussa 2007 ja huhtikuussa 2008, mutta telakkayhtiön toimitusvaikeuksien vuoksi alukset valmistuivat helmikuussa 2008 ja kesäkuussa 2008, eli molemmat noin pari kuukautta aikataulustaan myöhässä.
Ensimmäinen alus, M/S Superspeed 1 korvasi aiemmin Kristiansandin-linjalla liikennöineet M/S Christian IV:n sekä jo joulukuussa poistetun HSC Silvia Ana L:n. M/S Superspeed 2 puolestaan korvasi Larvikin-linjalla M/S Peter Wesselin (Christian IV tosin tuurasi alusta viimeiset pari kuukautta, kun Peter Wessel luovutettiin SNAVille, ennen kuin Superspeed 2 oli valmistunut). Lisäksi Superspeed 2 korvasi jo vuonna 2006 poistetun M/S Color Travellerin.
Larvik – Hirsthals-merimatkaan alukselta menee 3h 45min ja Kristiansand - Hirtshals-väliin 3h 15min.
Pedro de la Rosa
Pedro Martínez de la Rosa (s. 24. helmikuuta 1971 Barcelona, Katalonia, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut rata-autoilija.
De la Rosa ajoi urallaan neljä kokonaista kautta Formula 1 -sarjassa. Hän teki ensiesiintymisensä sarjassa 7. maaliskuuta 1999 ja toimi useita kausia McLarenin testikuljettajana. Hän saavutti uransa ainoan palkintokorokesijan ajaessaan kaudella McLarenilla toiseksi Unkarin Grand Prix’ssa.
De la Rosa aloitti uransa paikallisissa karting-sarjoissa 17-vuotiaana vuonna 1988. Vuotta myöhemmin hän voitti Espanjan Formula Fiat Uno -sarjan mestaruuden. Seuraavina vuosina hän otti osaa useisiin sarjoihin ja voitti mestaruudet Espanjan Formula Ford 1600 -sarjassa vuonna 1990 ja Britannian Formula Renault -sarjassa vuonna 1992. Seuraavat kaksi vuotta de la Rosa ajoi Britannian Formula 3 -sarjaa, mutta menestys jäi vaatimattomammaksi. Vuonna 1995 hän muutti Japaniin ja voitti paikallisen Formula 3 -sarjan mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin seurasivat mestaruudet GT- ja Formula Nippon -sarjoissa.
Vuonna 1998 de la Rosa siirtyi Formula 1 -sarjaan Jordanin testikuljettajaksi ja vuotta myöhemmin Arrowsin kilpakuljettajaksi. Hän avasi pistetilinsä ajamalla kuudenneksi ensimmäisessä kilpailussaan. Kaudet ja de la Rosa vietti Jaguarilla.
Kaudella de la Rosa aloitti McLarenin testikuljettajana. Kaudella hänet saattoi nähdä tallin kolmannen auton ohjaimissa perjantain vapaissa harjoituksissa. Saman kauden Bahrainin GP:ssä hän tuurasi olkapäävamman vuoksi sivussa ollutta Juan Pablo Montoyaa ja saavutti neljä pistettä ajettuaan viidenneksi. Hän teki myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Kaudella de la Rosa ajoi Ranskan GP:stä alkaen McLarenin toisena kilpakuljettajana Montoyan lähdettyä tallista kesken kauden. De la Rosa saavutti tuolloin uransa parhaan kilpailusijoituksen ajettuaan toiseksi Unkarin GP:ssä.
De la Rosa jatkoi McLarenin testikuljettajana vielä kaudet 2007–2009, ollen osallisena myös , jonka vuoksi McLaren menetti kaikki valmistajien MM-sarjan pisteet kaudella . Kauden jälkeen hän siirtyi BMW Sauberin kilpakuljettajaksi kaudelle . Hän saavutti kaudella kuusi pistettä ajamalla seitsemänneksi Unkarin kilpailussa. Singaporen Grand Prix’n jälkeen Nick Heidfeld korvasi hänet kilpakuljettajana, jolloin de la Rosa palasi takaisin Mclarenin testikuljettajan hommiin kaudeksi . Hän sai kuitenkin tilaisuuden ajaa yhden kilpailun tuuraamalla Monacon GP:n aika-ajoissa loukkaantunutta Sauber -kuljettajaa Sergio Péreziä Kanadan GP:ssä.
De la Rosa teki jälleen paluun F1-radoille kaudella HRT -tallin kilpakuljettajana. Hänen parhaaksi kisasijoitukseksi jäi kauden aikana seitsemästoista sija. De la Rosa oli tehnyt tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta HRT:n jouduttua talousvaikeuksiin, talli päätti lopettaa toimintansa kauden 2012 jälkeen.
De la Rosa jäi ilman kilpakuljettajan paikkaa ja toimi kausilla ja Ferrarin testikuljettajana.
Kontionjälki
Kontionjälki on 2,5 kilometriä pitkä luontopolku Uuraisten Kangashäkissä. Reitti on merkitty maastoon valkoisin kyltein, joissa on kontionjälki. Polku kulkee Konttilammen rannan kautta Konttivuoren laelle, jossa on näköalatorni.
Costello Hautamäki
Vesa-Pekka "Costello" Hautamäki (s. 11. syyskuuta 1963 Tampere) on suomalainen muusikko ja säveltäjä. Hänet tunnetaan etenkin urastaan suomalaisen rockyhtye Popedan kitaristina, mutta hän on myös luonut kansainvälistä uraa Hanoi Rocksin kitaristina vuosina 2001–2003 ja esiintynyt sekä levyttänyt aktiivisesti myös sooloartistina.
Hautamäen ensimmäinen yhtye oli Sensuuri, joka toimi vuosina 1978–1981. Hautamäki liittyi Popedaan vuonna 1981 kirjoitettuaan ylioppilaaksi. Hän teki vaikutuksen Popedan laulajaan ja perustajajäseneen Pate Mustajärveen osaamalla kaikki Popedan aiemmin levyttämät kappaleet jo ennen ensimmäisiä yhtyeen uuden kokoonpanon yhteisiä harjoituksia. Tuolloin yhtyeen kitaristina toiminut Arwo Mikkonen pelkäsi Costellon ottavan hänen paikkansa Popedassa, mutta Hautamäen tulon myötä Mikkonen kuitenkin jatkoi yhtyeessä kunnes menehtyi vuonna 1986. Mikkosen menehdyttyä Hautamäestä tuli Popedan musiikillinen johtohahmo.
Hautamäki on julkaissut urallaan kolme sooloalbumia. Hänen ensimmäinen oma albuminsa "A Little Bit Crazy" ilmestyi vuonna 1988 ja kakkosalbumi "13 Reasons to Rock" vuonna 2003. Hänen kolmas ja ensimmäinen suomenkielinen sooloalbuminsa, "Kun mies unelmoi", ilmestyi 8. maaliskuuta 2013.
Hautamäellä on kaksi lasta, pojat Jimi ja Alex "Allu" Hautamäki, jotka vaikuttavat omassa yhtyeessään Rockwallissa (Jimi rummuissa ja Alex bassossa). He ovat soittaneet myös Popedan keikoilla muutamissa kappaleissa sekä myös isänsä soolokeikoilla. Hämeenlinnalainen Finlandia Instruments on valmistanut vuodesta 2013 Costellon nimikkokitaraa Costellobirdiä, jota on tehty tähän mennessä kymmenen kappaletta.
Werder Bremen
SV Werder Bremen on vuonna 1899 perustettu saksalainen jalkapalloseura. Sen kotistadion on kapasiteetiltaan 43 087-paikkainen Weserstadion.
Werder Bremen on voittanut neljä mestaruutta, joista ensimmäinen tuli vuonna 1965. Suurinta menestyskauttaan Werder Bremen on viettänyt valmentaja Otto Rehhagelin kanssa. Hän tuli joukkueen peräsimeen vuonna 1980 ja oli valmennusvastuussa vuoteen 1995 saakka. Rehhagelin alaisuudessa Werder Bremen voitti Saksan mestaruudet vuosina 1988 ja 1993, Saksan Cupin vuosina 1991 ja 1994, Cup-voittajien cupin vuonna 1992 sekä Saksan liigacupin vuonna 2006. Menestyksen johdosta Rehhagelista tuli ensimmäinen valmentaja Bundesliigan historiassa, joka on palkattu toimeensa vakituisella työsopimuksella.
Rehhagelin lähdettyä FC Bayern Müncheniin, joukkue ajautui alavireiseen tilaan. Vuonna 1999 uudeksi valmentajaksi tuli Thomas Schaaf, jonka kanssa Bremen voitti tuplamestaruuden vuonna 2004. Schaafin Bremen tuli tunnetuksi hyökkäävästä pelityylistään ja joukkue tekikin useana kautena enemmän maaleja Bundesliigassa kuin mikään muu sarjan joukkueista. Schaaf irtisanottiin tehtävästään keväällä 2013 kolmen heikomman jälkeen jälkeen.
Amarok (albumi)
Amarok on Mike Oldfieldin kolmastoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Albumi on monessa mielessä hyvin erikoinen. Se sisältää vain yhden tunnin pituisen (tarkkaan ottaen 60 minuuttia ja kaksi sekuntia) musiikkikappaleen. Musiikillisesti albumi seuraa Oldfieldin aikaisempia progressiivisen rockin suuntaan kallellaan olevia kokeiluja, joskin albumilla kuullaan erittäin vähän syntetisaattoreita ja kappaleessa seuraillaan niin kansanmusiikin kuin maailmanmusiikin melodioita ja rytmejä. Yksi albumin keskeisistä teemoista on afrikkalainen musiikki. Perkussionistit ovat samat kuin vuoden 1975 "Ommadawn"-levyllä.
Myös albumin syntyhistoria on erikoinen. Virgin-levy-yhtiö oli toistuvasti pyytänyt Oldfieldiä tekemään jatkoa suositulle "Tubular Bells" -albumilleen, varsinkin kun heidän välinen sopimuksensa oli kulumassa umpeen. Oldfield oli kuitenkin varsin kyllästynyt Virginiin. "Amarok" oli tavallaan osa erittäin monimutkaista viimeistä solvausta Virginille. "Amarok" oli ensinnäkin albumi, josta oli lähes mahdotonta erottaa yksittäisiä osia radiosoittoa varten ja jota oli muutenkin lähes mahdoton markkinoida. Albumi oli silti suuresti Oldfieldin ihailijoiden mieleen ja antoi hänelle taas mahdollisuuden säveltää mieleistään musiikkia. Virgin oli halunnut Oldfieldiltä joko laulettua popmusiikkia tai sitten Tubular Bells -nimisiä levyjä.
Albumilla oli myös muita pieniä näpäyksiä Virginin suuntaan. Eräässä kohdassa albumia kuullaan taustalla syntetisaattorilla morsetettuna ”fuck off RB”, viitaten Virginin Richard Bransoniin, jonka kanssa Oldfieldillä oli erittäin kireät välit. Oldfield myös sanoi kerran toivoneensa, että albumille tyypillinen erittäin suuri dynaaminen vaihtelu johtaisi siihen, että Virginin johtaja Simon Draper kuuntelisi autossa hiljaista kohtaa kovalla ja ajaisi ojaan yllättävän voimakkaan kohdan aikana. Jostakin syystä juuri morsekoodin sisältänyt kohta päätyi Virginin julkaisemalle "Elements"-kokoelmalevylle, johon leikattiin "Amarokista" kuuden minuutin pituinen katkelma.
Aikaisemmissa albumeissa Oldfield oli kokeillut suurta määrää erikoisia instrumentteja. Myös "Amarokilla" kuullaan esimerkiksi lelukoiraa (”happy”), erotuomarin pilliä, vesilasia, naamaläpäyksiä, hammasharjaa, ”feikkiradiota”, Hoover-pölynimuria ja ”lentokonemallien tekijöiden työkalulaatikon sisältöä”. Viimeisenä listalla ovat ”pitkät ohuet roikkuvat metalliputket”, viitaten putkikelloihin (): jopa soitinlistauksessaan Oldfield halusi välttää levy-yhtiön toivomia viittauksia "Tubular Bells" -levyyn.
Isidoros Aleksandrialainen
Isidoros Aleksandrialainen oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän eli Ateenassa ja Aleksandriassa 400-luvun loppupuolella.
Isidoros oli yksi viimeisiä uusplatonikkoja. Hänestä tuli Ateenan koulun johtaja Proklosta seuranneen Marinoksen jälkeen. Hänen näkemyksensä olivat sellaisia, että suurin osa koulun jäsenistä halusi ottaa niihin etäisyyttä, ja niin hän joutui lopulta luopumaan virastaan ja antamaan sen Hegiaalle.
Isidoros tunnetaan ennen kaikkea Damaskioksen opettajana. Tämä kirjoitti teoksen "Isidoroksen elämä", jossa esittää opettajansa hyvässä valossa ihmisenä ja ajattelijana. On kuitenkin yleisesti myönnetty, että hän oli enemmänkin innokas filosofian harrastaja kuin huomattava ajattelija. Hänelle järkeily oli alisteista inspiraatiolle, ja hän suosi Pythagoraan ja Platonin teorioita stoalaisten ja Aristoteleen mielikuvituksettoman logiikan ja käytännöllisen etiikan sijaan. Hän harrasti myös varsin vapaata teosofista spekulointia ja piti unia ja valveilla nähtyjä näkyjä tärkeinä. Hän puhui näistä laveasti pitämissään julkisissa esityksissä.
Damaskioksen "Isidoroksen elämä" on säilynyt Fotioksen "Bibliothecassa".
Katso: Agathias, "Hist." II 30; Fotios, "Bibliotheca", 181.
Derek Walcott
Derek Alton Walcott OBE (23. tammikuuta 1930 Castries – 17. maaliskuuta 2017 Cap Estate, Gros-Islet) oli englanniksi kirjoittanut saintlucialainen kirjailija. Walcott sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1992.
Hänen kunnianhimoisimpana työnään pidetään eeppistä runoelmaa "Omeros". Se koostuu 64 kappaleesta, jotka muodostavat seitsemän kirjaa, ja toistaa Iliaan ja Odysseian tarinaa Karibian ympäristössä.
Walcott opetti Bostonin yliopistossa vuodesta 1981 alkaen aina vuoteen 2007 asti. Sen jälkeen hän toimi Essexin yliopiston runousopin professorina vuosina 2010–2013.
Vuonna 1997 Walcott työsti yhdessä Paul Simonin kanssa musikaalin "The Capeman" Broadwaylle.
Naguib Mahfouz
Naguib Mahfouz (, 11. joulukuuta 1911 – 30. elokuuta 2006) oli egyptiläinen kirjailija. Mahfouz sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1988.
Mahfouzin tunnetuin teos on "Awlad Haretna" (arab. أولاد حارتنا, käännetty englanniksi nimillä "Children of Gebelawi" ja "Children of the Alley") vuodelta 1959. Se kertoo vertauskuvallisesti yksijumalaisten uskontojen synnystä. Romaani aiheutti uskonnollisia paineita, ja Mahfouz joutui murhayrityksen kohteeksi. Kirjassa kerrotaan Adam-isän ja kolmen pojan (Mooses, Jeesus ja Muhammad) tarinat. Kirjan viides osa symboloi modernia tiedettä.
Mahfouz tuki Anwar Sadatin Camp Davidin rauhansopimusta Israelin kanssa vuonna 1978. Sen takia häntä boikotoidaan monissa arabimaissa.
Kalkidios
Kalkidios oli 400-luvulla elänyt kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hänen merkittävin työnsä oli osasta Platonin "Timaiosta" (17a-53c) tehty latinankielinen käännös ja kommentaari. Se olikin lähes ainoa varhaiskeskiajalla tunnettu Platonin teos. Kalkidios oli todennäköisesti kristitty ainakin osan elämästään.
Luettelo Suomen ulkopuolella sijaitsevista kaupungeista, joilla on suomenkielinen nimi
Tämä artikkeli on luettelo Suomen ulkopuolella sijaitsevista kaupungeista, joilla on suomenkielinen nimi. Artikkelissa ovat Suomen valtion nykyisten rajojen ulkopuolella sijaitsevat tai sijainneet kaupungit, joilla on vakiintunut tai aiemmin käytössä ollut suomenkielinen nimi.
Suomenkielisiksi nimiksi katsotaan tässä kaikki nimet, joitten suomenkielisissä teksteissä esiintyvä kirjoitusasu tai ääntämys poikkeaa selvästi kaupungin omakielisistä nimityksistä. Esimerkkejä:
Vieraista kirjoitusjärjestelmistä (esimerkiksi kyrilliset aakkoset ja kiinalaiset sanamerkit) tämänhetkisen vallitsevan käytännön mukaan mekaanisesti suomeen latinaistetut nimet, kuten "Leningrad", "Nagasaki" ja "Qingdao", eivät kuulu tähän. Sen sijaan mukaan kuuluvat vallitsevaa käytäntöä aiemmin vakiintuneet ja siitä poikkeavat, edelleen yleisessä käytössä olevat nimet, kuten "Peking" ja "Tokio".
Jaroslav Seifert
Jaroslav Seifert (1901–1986) oli tšekkiläinen runoilija, kirjailija ja toimittaja. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1984.
Seifertin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1921. Hän oli kommunistipuolueen jäsen ja kommunististen julkaisujen toimittaja. Hänet kuitenkin erotettiin puolueesta, koska hän oli yhdessä muutamien muiden toverien kanssa arvostellut sen muuttumista liian bolshevistiseksi.
Vuonna 1949 Seifert lopetti lehtikirjoittelun ja omistautui täysin kirjallisuudelle. Hänen runonsa voittivat useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja. Häneltä on vuosikymmenten aikana julkaistu eri kielillä kymmeniä teoksia. Suomeksi on julkaistu 1985 kokoelma "Ruttopylväs" (Morový sloup, suomentanut Hannu Ylilehto).
Seifert oli yksi ihmisoikeusjulistuksen Peruskirja 77 allekirjoittajista
Priskianos
Priskianos Lyydialainen (500-luku) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli Simplikioksen työtoveri.
Priskianos kirjoitti muun muassa teoksen "Solutionum ad Chosroem" sekä kommentaarioita Aristoteleen ja Theofrastoksen teoksiin, muun muassa "Teofrastoksesta koskien sielua" ja "Theofrastoksesta koskien aistimista".
Trash (albumi)
Trash on yhdysvaltalaisen rock-muusikko Alice Cooperin vuonna 1989 julkaistu comeback-albumi. Suureksi hitiksi nousseen "Poisonin" lisäksi levyltä julkaistiin myös muita singlejä, muun muassa "Bed of Nails" ja "Only My Heart Talkin'". Albumin tuotti Desmond Child. Albumilla esiintyy lukuisia vierailijoita, mm. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Steven Tyler, Joe Perry, Joey Kramer ja Tom Hamilton. Albumi oli ehdolla Grammy -palkinnon saajaksi vuonna 1990.
Albumia seurasi noin vuoden mittainen maailmankiertue, jonka aikana Alice Cooper julkaisi Live DVD:n "Alice Cooper Trashes the World". Kiertue alkoi vuonna 1989 ja loppui vuoteen 1990.Kaikista singleistä on julkaistu musiikkivideot.
Cocktail Bar
Cocktail Bar (tunnetaan myös nimellä Musiikkia Rantalasta tai Cocktail Bar – Musiikkia Rantalasta) on Eppu Normaalin kesäkuussa 1981 ilmestynyt neljäs studioalbumi.
Levyä alettiin äänittää MSL-studiolla 15. huhtikuuta 1981 ja äänitykset saatiin valmiiksi vappuun mennessä. Albumi on viimeinen Eppu Normaali -levy, jonka sanoitusten päävastuun kantoi Mikko Saarela. Musiikin sävelsi Mikko ”Pantse” Syrjä. Levyn kansikuvan on maalannut Martti Syrjä.
Cocktail Barille myönnettiin Kultalevy vuonna 1985 ja sitä on myyty 41 424 kpl (6/2004).
A-puoli
B-puoli
Levyltä julkaistiin singlenä ”Warsova” / ”Hunninkolla” (4. toukokuuta 1981, PIS 080). Single julkaistiin myös kasettina, jota ei Suomessa ennen oltu tehty single-levyjen kohdalla.
Hermias Aleksandrialainen
Hermias Aleksandrialainen (n. 410–450) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli kotoisin Aleksandriasta.
Hermias muutti Ateenaan ja opiskeli filosofiaa Syrianoksen oppilaana. Hänen puolisonsa oli Aidesia, joka oli Syrianoksen sukulainen, ja myös uusplatonilainen filosofi. Aidesia oli alun perin ollut kihlattu Proklokselle, mutta Proklos oli purkanut kihlauksen koettuaan saaneensa jumalallisen varoituksen.
Hermias toi Syrianoksen opetukset mukanaan palatessaan takaisin Aleksandriaan. Hän luennoi kaupungissa Horapollonin koulussa ja sai palkkansa valtiolta. Hermias kuoli kun hänen lapsensa Ammonios ja Heliodoros olivat vielä pieniä. Aidesia kuitenkin sai edelleen rahaa valtiolta lasten kasvattamista varten. Tämä mahdollisti sen, että myös heistä tuli filosofeja.
Hermias kirjoitti kommentaareja ainakin Platonin teoksiin. Niistä "Faidroksen" kommentaari on säilynyt. Se koostuu muistiinpanoista, jotka perustuivat Syrianoksen dialogia käsitelleisiin luentoihin.
Ammonios Hermias
Ammonios Hermias () (n. 440 - n. 520) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Ammonios oli Hermiaan ja Aidesian, jotka myös olivat uusplatonilaisia filosofeja, poika. Hän oli Prokloksen oppilaana Ateenassa ja opetti itse Aleksandriassa suurimman osan elämästään. Hän kirjoitti useita kommentaareja Platonin, Aristoteleen ja muiden filosofien teoksiin.
Ammonioksen isä Hermias kuoli tämän ollessa vielä lapsi, ja hänen äitinsä Aidesia kasvatti hänet ja hänen veljensä Heliodoroksen Aleksandriassa. Heidän kasvettuaan aikuisiksi Aidesia muutti poikiensa mukana Ateenaan, jossa he opiskelivat Prokloksen oppilaina. Myöhemmin he palasivat takaisin Aleksandriaan, jossa Ammonios toimi uusplatonilaisen koulun johtajana ja luennoi Platonista ja Aristoteleesta lopun elämäänsä. Damaskioksen mukaan Ammonios teki myönnytyksiä kaupungin kristityille vallanpitäjille 480-luvun lopulla, kun Aleksandrian pakanoita vainottiin. Näin hän saattoi jatkaa luentojaan. Damaskios moitti häntä tästä, mutta ei kerro, millaisia myönnytykset olivat. Kyseessä saattoi olla joistakin tietyistä opetuksista luopuminen.
Ammonios opetti vielä vuonna 515, sillä Olympiodoros kuuli hänen luennoivan Platonin "Gorgiaasta" sinä vuonna. Ammonios opetti myös Damaskiosta, Asklepios Tralleislaista, Johannes Filoponosta ja Simplikiosta.
Ammonioksen kerrotaan kirjoittaneen useita teoksia. Niistä ainoastaan kommentaari Aristoteleen teokseen "Tulkinnasta" on säilynyt. Kommentaari Porfyrioksen teokseen "Isagoge" saattaa myös olla hänen kirjoittamansa, mutta se on melko turmeltunut ja sisältää myöhempiä lisäyksiä. Ammonios luennoi myös Ptolemaioksen tähtitieteestä ja hänen tiedetään kirjoittaneen tutkielman astrolabista.
Lisäksi tunnetaan Ammonioksen oppilailta säilyneitä muistiinpanoja hänen luennoistaan:
Krasnyi bor (Petroskoi)
Krasnyi bor (kyrillisillä aakkosilla Красный бор, ) on männikkö Petroskoin lähistöllä Karjalan tasavallassa. Krasnyi bor on Josif Stalinin aikaisen sisäasiain kansankomissariaatin NKVD:n joukkoteloituspaikka.
9. elokuuta – 15. syyskuuta 1937 sekä 26. syyskuuta – 2. lokakuuta 1938 alueella teloitettiin yhteensä 1 196 ihmistä, joista oliLähistön ihmisillä oli alueen teloituksista joitakin tietoja, mutta vuonna 1997 Ivan ja Sergei Tšugunkov läheisestä Puujoen (venäjäksi Derevjannojen) kylästä löysivät pitkällisten etsintöjen tuloksena metsästä joukkohaudoille tyypillisiä hautavajoamia. Myöhemmin samana vuonna aloitettiin kaivaukset, joissa todella selvisi, mitä alueella oli tapahtunut.
31. lokakuuta 1998 avattiin Krasnyi bor -muistohautuumaa.
Demokraattinen koulu
Demokraattinen koulu on koulu, jossa oppilaille on haluttu turvata mahdollisuus osallistua merkittävästi koulua koskevaan päätöksentekoon henkilökunnan kanssa tasavertaisina äänestäjinä ja päätöksentekijöinä. Vanhin demokraattinen koulu on Summerhill Englannissa, joka aloitti toimintansa vuonna 1921 Saksassa. Yhdysvalloissa on noin 30 demokraattista koulua. Niistä tunnetuimpia on Sudbury Valley School (Framingham, Massachusetts). Suomessa Keravalla on vuonna 2005 aloittanut toimintansa Feeniks-koulu, ja se on Suomen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa demokraattinen koulu. Tampereellakin aloitettiin 2006, mutta koulu joutui lopettamaan rahoitusvaikeuksien takia toimittuaan muutaman kuukauden.
Shuaijiao
Shuaijiao (摔跤; yksinkert. 摔角; pinyin: shuāijiāo; Wade-Giles: shuai chiao) on uudissana, joka tarkoittaa kiinalaista ja mongolialaista painia. Sana "shuai" tarkoittaa "heittää maahan", mutta sanalla "jiao" on kaksi merkitystä: vanhempi tulkinta tarkoittaa "sarvia" ja toinen, uudempi tarkoittaa "painia", joten "shuaijiao" sananmukaisesti tarkoittaa "heittää maahan sarvilla" tai "heittää maahan painimalla".
Taistelumuotona se sisältää raajojen hallinnan, kuten lukot, torjunnat, kampit ja heitot. Oppilaille opetetaan ihmiskehon elintärkeät kohdat, mutta pyrkimyksenä on hyökätä tarttumalla, painamalla ja lukitsemalla ne, pikemminkin kuin lyömällä niitä.
Paini kamppailulajina sai alkunsa esihistoriallisella ajalla. Vanhimmissa tunnetuissa shuaijiaon versioissa kilpailijat käyttivät sarvekasta kypärää, jolla he koettivat voittaa vastustajansa. Antiikin Kiinassa painilla oli monta erilaista nimeä, riippuen kulloisestakin dynastiasta: "jiaoli", "jiaoti" ja "shoubo" olivat eräitä niistä. 700-luvulla jaa. paini saavutti niin mittavat kulttuuriset suhteet, että kilpailuja pidettiin jopa keisarille. Kilpailuja järjestettiin huvittelutarkoituksiin ja niitä käytettiin myös armeijan kamppailulajiopettajien valinnassa. Jotkut kilpailut kestivät viikon, jonka aikana niihin osallistui yli tuhat kilpailijaa.
Valentinianus II
Valentinianus II (371 – 15. toukokuuta 392) oli Länsi-Rooman keisari 375–392. Hänen isänsä Valentinianus I kuoli vuonna 375, ja hänen sotilaansa halusivat nelivuotiaan Valentinianuksen uudeksi keisariksi. Todellinen valta joutui kuitenkin hänen velipuolensa Gratianuksen ja Valentinianuksen äidin Justinan käsiin. Gratianus otti hallittavakseen Gallian ja Valentinianukselle jäi Italia, Illyria ja Africa. Valentinianus ja Justina asettuivat Milanoon. Koska Justina oli areiolainen, hänen ja Milanon piispan Ambrosiuksen välillä syntyi riita, joka heikensi keisariperheen valtaa. Vuonna 383, samana vuonna kun Gratianus kuoli, kenraali Magnus Maximus kapinoi ja julisti itsensä keisariksi. Vuonna 387 hän ylitti Alpit ja uhkasi Milanoa. Valentinianus ja hänen äitinsä pakenivat Itä-Rooman keisarin Theodosius I:n luokse. Kun Maximus kuoli vuonna 388, Theodosius saattoi jälleen asettaa Valentinianuksen keisariksi.
Valentinianus kuoli epäselvissä olosuhteissa 15. toukokuuta 392. Hänet löydettiin kuolleena asunnostaan Gallian Viennestä. Valentinianuksen magister militum Arbogast väitti että kyseessä oli itsemurha, mutta Valentinianus oli aikaisemmin valittanut Theodosiukselle Arbogastin suuresta vallasta. Arbogast ja Valentinianus olivat myös riidelleet paljon siitä, miten valtakuntaa piti hallita. Arbogast julisti pian Eugeniuksen uudeksi keisariksi, mutta Theodosius kukisti heidät Frigiduksen taistelussa.
Diogenes Oinoandalainen
Diogenes Oinoandalainen (100-luku) oli kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Diogenes tunnetaan ennen kaikkea siitä, että hän kirjoitutti kotikaupunkiinsa Oinoandaan massiivisen niin kutsutun Oinoandan piirtokirjoituksen, joka sisälsi epikurolaisen filosofian opetuksia.
Diogenes oli kotoisin Oinoandasta, Lyykiasta. Hänen omasta elämästään ei tiedetä muuta kuin se vähä, mitä hän itse paljastaa meille piirtokirjoituksessaan. Kirjoitus itsessään on ajoitettu keisari Hadrianuksen ajalle noin vuoteen 120 jaa. Tuolloin Diogenes oli jo vanha ja sairas, joten hänen elämänsä on tuolloin ollut jo loppupuolella. Tällöin hän olisi syntynyt joskus ensimmäisen vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla.
Diogenes oli saanut filosofisen ja reetorikoulutuksen Rhodoksella. Hänellä vaikuttaa olleen epikurolaisia ystäviä eri puolilla kreikkalaista maailmaa. Diogenes oli ilmeisesti varakas ja kotikaupungissaan merkittävä henkilö, jotta hän kykeni hankkimaan suuren maa-alueen kirjoitukselleen. Epikuroksen ajattelusta mielenrauhan itselleen löytäneenä Diogenes kertoo motiivikseen, että vanhalla iällään hän halusi auttaa myös niitä jotka tulevat hänen jälkeensä, ja siksi hän sijoitti elämän parannuskeinot kaikkien kaupunkilaisten nähtäville. Kunnon epikurolaisen tavoin Diogenes ei ilmeisesti osallistunut politiikkaan.
Diogeneen Oinoandaan kirjoituttama piirtokirjoitus oli sijoitettu hänen rakennuttamansa aukion sivuilla olleiden pylväiköiden seiniin. Kirjoitus oli noin 80 metriä pitkä ja 2,4 metriä korkea, ja se sisälsi alun perin noin sanaa. Kirjoitus sisältää Epikuroksen opetuksia fysiikasta, tietoteoriasta ja etiikasta, ja on tärkeitä lähteitä epikurolaiseen ajatteluun. Tekstiin kuuluu sekä Epikuroksen itsensä kirjoituksia, että Diogeneen omia tutkielmia ja epikurolaisen opin tiivistelmiä. Piirtokirjoituksesta arviolta neljäsosa eli noin sanan verran on säilynyt ja selvitetty.
Objective-C
Objective-C -ohjelmointikieli on Brad J. Coxin 1980-luvun puolivälissä kehittämä ja nykyään Applen käyttämä ohjelmointikieli. Se on pieni oliolaajennus C-ohjelmointikieleen. Oliomalli on otettu Smalltalkista.
Objective-C:n kehittivät pääasiassa Brad Cox ja Tom Love 1980-luvun alussa Stepstone-yhtiössään. Molemmat olivat tutustuneet Smalltalkiin ITT Technical Instituten ohjelmistotekniikkakeskuksessa 1981. Cox alkoi lisätä C-kääntäjään ominaisuuksia Smalltalkista. Loven puolestaan palkkasi Schlumberger Research 1982. He perustivat myöhemmin Productivity Products Internationalin myymään tuotettaan.
Cox julkaisi kielen kuvauksen 1986 kirjassaan "Object-Oriented Programming, An Evolutionary Approach".
Objective-C:n Smalltalk-perusta näkyy syntaksissa ja käytettävässä termistössä. Siinä missä Simulasta objektimallinsa lainanneessa C++:ssa "kutsutaan luokan jäsenfunktioita", Objective-C:ssä niille "lähetetään viestejä." Objective-C:ssa metodeille käytetään aina ajonaikaista sidontaa.
Vuonna 1988 Applelta lähteneen Steve Jobsin NeXT lisensoi Objective-C:n StepStonelta ja julkaisi kääntäjän ja kirjastot, joihin NeXTStepin käyttöliittymä perustui, sekä käyttöliittymäeditorin.
Objective-C:tä käytetään Mac OS X, iOS ja GNUstep -ympäristöissä, jotka molemmat perustuvat OpenStep-standardiin. Tämä käyttö on peräisin NeXTSTEP-käyttöjärjestelmästä, joka oli perustana Applen uuden sukupolven käyttöjärjestelmälle. GNU-projektin GCC sisältää Objective-C-kääntäjän.
Eräät NeXTStepin käyttöliittymään ihastuneet vapaiden ohjelmistojen puolestapuhujat alkoivat kehittää omaan versiotaan avoimeen OpenStep-standardiin perustuvasta käyttöliittymästä 1990-luvun alkupuolella. Dennis Glatting kirjoitti GNU-projektin gnu-objc-kirjastot 1992.
Apple osti NeXTin vuonna 1996 ja käytti OpenStepia uuden Mac OS X -käyttöjärjestelmänsä perustana. Suurin osa Applen Cocoa API:sta perustuu OpenStepiin ja se on nykyisin suurin Objective-C:tä käyttävä kehitysympäristö.
Œ
Œ (œ) on kirjain, ligatuuri, joka on muodostettu yhdistelemällä kirjaimet O ja E. Sitä käytettiin alun perin keskiaikaisessa latinassa eräissä kreikkalaisperäisissä lainasanoissa, joissa kirjaimet o ja e oli alun perin kirjoitettu erillisinä.
Nykyään kirjainta Œ käytetään muun muassa ranskassa eräissä tapauksissa /œ/-tai /ø/ -äänteen merkkinä. Nämä molemmat ovat suomen ö:n tapaisia vokaaleja, joista kuitenkin /œ/ on selvästi avoimempi. Ranskassa "œ":n jäljessä on useimmiten kirjain "u", mutta myös yhdistelmät "œu" tai "eu" lausutaan samoin kuin pelkkä "œ". Kirjain œ esiintyy melko harvoissa sanoissa, joista eräitä tavallisimpia ovat "œil" (silmä), "sœur" (sisar), "cœur" (sydän), "œuf" (muna) ja "bœuf" (härkä). Eräissä lainasanoissa, varsinkin lääketieteellisissä termeissä, se esiintyy myös e-äänteen merkkinä kuten "cœliaque" (keliakia). Maantieteessä esimerkiksi maakunta Kambodžassa Kâmpóng Spœ.
Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa œ:tä käytetään suomen ö:n tapaisen, mutta avoimemman vokaalin merkkinä.
Kirjaimia Œ ja œ ei ole ASCII-merkistössä, mutta Unicodessa niiden koodiarvot ovat U+0140 ja U+0156. PC-koneilla Œ saadaan aikaan pitämällä alt-näppäintä alhaalla ja painamalla numeronäppäimistön näppäimiä 0140, œ taas vastaavasti pitämällä alt-näppäin alhaalla ja painamalla numeronäppäimistön näppäimiä 0156.
Henkiraha
Henkiraha eli henkivero ( tai "personell utskyld") oli Ruotsissa ja Suomessa aiemmin käytetty henkilökohtainen vero, jonka kantaminen merkittiin henkikirjaan. Henkirahan suuruus oli riippumaton henkilön tuloista, mutta siitä saattoi saada vapautuksen useilla eri perusteilla.
Henkiraha otettiin Ruotsissa ja Suomessa käyttöön vuonna 1634, kun 1625 maksettavaksi määrätyn leipäviljan myllytulli-nimisen kulutusveron periminen ei käytännössä onnistunut. Jokaisen aatelittoman täysi-ikäisen kruunun alamaisen tuli maksaa henkirahaa vuosittain kruunulle tuloistaan ja omaisuudestaan riippumatta. Vähitellen tästä verosta vapautettiin monia väestöryhmiä.
Vanha henkirahajärjestelmä korvattiin Suomessa vuonna 1865 käyttöön otetulla uudella henkirahalla, jolla korvattiin muitakin veromuotoja:
Uusi henkiraha piti jokaisen 16–63-vuotiaan naisen ja miehen maksaa valtiolle vuosittain ikään ja säätyyn katsomatta. Se oli tuloista ja omaisuudesta riippumaton kiinteä maksu. Henkirahan suuruus oli vuosina 1865–1914 kaksi markkaa mieheltä ja yksi markka naiselta. Vuosina 1915–1916 vero oli kaksinkertainen ja lopulta vuosina 1918–1925 kaikki 18–64-vuotiaat naiset ja miehet maksoivat henkirahaa viisi markkaa vuodessa.
Henkirahan maksamisesta oli vapautettu vaivaishoidolta elatusta saavat ja vaivaista isää, äitiä tai sukulaista elättävät henkilöt. Veroa ei myöskään tarvinnut maksaa sen, jolla oli vähintään kolme alle 10-vuotiasta lasta tai viisi alle 16-vuotiasta lasta.
Kuusamon pitäjän täysi-ikäiset asukkaat maksoivat vain puolet henkirahasta. Kokonaan verosta oli vapautettu asukkaat Enontekiöllä, Kittilässä, Sodankylässä, Kuolajärvellä, Inarissa ja Utsjoella sekä Suomen sotaväen miehistö ja Suomessa asuvat ulkomaalaiset, joihin luettiin myös venäläiset.
Henkirahan periminen lopetettiin Manner-Suomessa vuoden 1924 lopussa ja Ahvenanmaalla 23. huhtikuuta 1925. Evankelis-luterilaiset seurakunnat kantoivat henkirahaa vuoteen 1945 asti. Ruotsissa veron periminen lopetettiin vuonna 1938.
Jenni Mikkonen
Jenni Johanna Mikkonen (o.s. Honkanen; s. 24. helmikuuta 1980, Lahti) on Lahden Vesisamoilijoita edustava kilpameloja. Hän kilpailee pääasiassa kajakkiyksiköiden 200 ja 500 metrin matkoilla. Hänet on valittu Suomen Kanoottiliiton Vuoden ratamelojaksi vuonna 2002 yhdessä kaksikkoparinsa Filippa Sjöbergin kanssa. Vuonna 2004 hänet nimitettiin Vuoden ratamelojaksi ja samalla lajin parhaana Vuoden melojaksi. Lahden kaupungin Vuoden urheilijaksi Honkanen on nimitetty vuosina 2004 ja 2005. Jenni Mikkosen aviomies Kalle Mikkonen on myös maajoukkuemeloja.
MM Cup kokonaiskilpailu 2012, 2. sija