hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Egyptin toinen välikausi
Toinen välikausi oli ajanjakso muinaisen Egyptin historiassa noin vuosina 1650 eaa. – 1554 eaa.
Aasialaisia paimentolaisia, hyksoja oli vähitellen alkanut jo keskivaltakunnan aikana muuttaa Niilin suistolle asumaan. Amenemhat I rakensi muurit kontrolloimaan muuttoliikettä, mutta 13. dynastian aikana rajan vartiointi oli laiminlyöty ja aasialaistuminen jatkui. Keskushallinto heikkeni, 13. ja 14. dynastioiden sortuessa hyksot perustivat omat dynastiansa.
Hyksojen pääkaupunki oli Avaris ja sieltä käsin he vaikuttavat hallinneen maata mahdollisimman egyptiläiseen tapaan. Thebassa hallinneen 17. dynastian faarao Kamose aloitti laajat taistelut hyksoja vastaan ja ne jatkuivat vielä hänen veljensä Ahmosiksen aikana.
Abydosissa Ylä-Egyptissä Niilin länsirannalla sijainnutta aluetta hallitsi 15. ja 16. dynastian aikana mahdollisesti puolen vuosisadan ajan dynastia, jonka olemassaolosta esitettiin teoria vasta vuonna 1997.
Brittiläisen kirjailijan Wilbur Smithin historiallinen romaani Niilin noita kertoo toisen välikauden Egyptistä. Se on romaanin "Joen jumala" jatko-osa vuodelta 1993.
Mauri Ryömä
Mauri Ryömä (30. lokakuuta 1911 Helsinki – 28. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Ryömä kuului 1930-luvulla Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen (SDP), mutta sotien jälkeen hänestä tuli yksi Suomen kommunistisen puolueen (SKP) näkyvimmistä poliitikoista. Hän oli kansanedustajana vuosina 1936 ja 1945–1958. Ryömä sai surmansa auto-onnettomuudessa.
Ryömä kirjoitti ylioppilaaksi 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Hän toimi lääkärinä Rauhan ja Nikkilän sairaaloissa. Hän solmi vuonna 1933 avioliiton runoilija Elvi Sinervon (1912–1986) kanssa. Suomentajat Ilkka Ryömä ja Liisa Ryömä olivat heidän lapsiaan.
Mauri Ryömä oli toisen polven poliitikko, sillä hänen isänsä, lääkintöhallituksen pääjohtaja Hannes Ryömä (1878–1939) toimi SDP:n kansanedustajana 1919–1938. Mauri Ryömän poliittinen ura alkoi 1930 Akateemisen sosialistiseuran sihteerinä. Hän työskenteli myös aikakauslehti Soihdun toimituksessa ja sodan jälkeen SNS-lehden sekä Työkansan Sanomien päätoimittajana.
Mauri Ryömä valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan sosiaalidemokraattien listalta 1936. Edustajantoimi päätettiin kuitenkin lakkauttaa helmikuussa 1937 asepalveluksen suorittamattomuuteen vedoten. Ryömä toimi SDP:n vasemmistosiivessä. Jatkosodan aikana hän oli turvasäilössä valtiopetoksesta syytettynä perustettuaan Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran keväällä 1940. Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran saavuttama vastakaiku oli voimakas. "Ryömäläinen" korvasi muutamaksi vuodeksi "kommunistin" vasemmistosuunnan kannattajien yleisnimenä.
Eduskuntavaaleissa 1945 Ryömä valittiin eduskuntaan Suomen kansan demokraattisen liiton listalta Uudenmaan läänin vaalipiiristä, vaaleissa 1954 ja 1958 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamies hän oli kahdesti, 1950 ja 1956. Ryömä oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Nuoruudessaan Mauri Ryömä oli aktiiviurheilija. Hänen seuransa oli Helsingin Kullervo, jonka riveissä hän voitti TUL:n jääpallomestaruuden vuonna 1933.
Visakoivu
Visakoivu ("Betula pendula" var. "carelica") on rauduskoivun mutaatiosta johtuva muunnos. Se on matala, joskus vain pensasmainen koivu. Sen runko on pahkainen.
Visakoivun puun syistä osa on kiertynyt ja muodostaa ruskeita juovia. Siksi puuaines on kaunista ja haluttua. Visakoivu on ainoa puulaji, josta maksetaan Suomessa kilohinnan mukaan. Visakoivu on Suomen arvokkain koivulaji; hinta on yleensä 4–5 euroa kilolta, riippuen visan laadusta, ja hehtaarikohtaiset myyntitulot voivat kivuta jopa 200 000:een euroon.
Visakoivun taimista vain noin puolet kasvaa visakoivuiksi ja lopuista kasvaa tavallisia rauduskoivuja; periytyminen on hieman monimutkaista. Tämän vuoksi visakoivua lisätään myös suvuttomasti. Visautumisen ensi merkkejä ovat rungossa ilmenevät pahkat, pullistumat ja juomut. Visakoivikko vaatii huolellista ja ammattitaitoista hoitoa, etupäässä oksien valikoivaa leikkaamista laadukkaan tyvitukin kasvun edistämiseksi. Visakoivu kasvaa luontaisesti Etelä-Suomessa, Karjalassa ja Baltiassa.
The Bodyguard (albumi)
The Bodyguard on samannimistä elokuvaa varten levytetty soundtrack-albumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 1992. Sitä pidetään yleisesti Whitney Houstonin albumina, sillä suurin osa sen kappaleista ovat hänen esittämiään. Houston myös toimi albumin toisena tuottajana Clive Davisin kanssa.
Soundtrack voitti Grammy-palkinnon vuoden albumin kategoriassa, ja se myi maailmanlaajuisesti yli 45 miljoonaa kappaletta. Se on maailman myydyin soundtrack, sekä myös maailman myydyin naisartistin albumi.
Suomessa albumia myytiin yli 56 000 kappaletta.
Albumi tunnetaan parhaiten Whitney Houstonin esittämästä kappaleesta ”I Will Always Love You”, joka on uudelleentulkinta Dolly Partonin kappaleesta. Kappale vietti 14 viikkoa Yhdysvaltain singlelistan ensimmäisellä sijalla. Muita hittejä olivat ”I Have Nothing”, ”I'm Every Woman”, ”Run To You” ja ”Queen of the Night”, kaikki Houstonin esittämiä.
Whitney: The Greatest Hits
Whitney: The Greatest Hits on Whitney Houstonin ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin 16. toukokuuta vuonna 2000, ja sisältää kaksi eri levyä.
Albumi myi maailmanlaajuisesti yli 11 miljoonaa kappaletta, ja se nousi albumilistojen kärkisijoille niin Isossa-Britanniassa kuin Yhdysvalloissakin.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "If I Told You That", "Could I Have This Kiss Forever", "Same Script, Different Cast" sekä "Fine".
Tammikuussa vuonna 2011 julkaistu "The Essential Whitney Houston" sisätää samat kappaleet kuin "Whitney: The Greatest Hitsin" euroopan julkaisu, vain ulkoasu on erilainen.
Jari (joki)
Jari on joki Brasilian pohjoisosissa. Se saa alkunsa Tumuc-Humacin vuorilta läheltä Surinamen rajaa ja virtaa pääosin kaakkoon kohti Amazon-jokea. Jarin pituus on 560 kilometriä ja sen alajuoksu on liikennekelpoinen. Jari on Parán ja Amapán osavaltioiden välinen rajajoki.
Yhdysvaltalainen laivanvarustaja ja miljonääri Daniel K. Ludwig (1897–1992) perusti vuonna 1967 Jarin varrelle paperitehtaan tarkoituksenaan aloittaa laajamittainen paperintuotanto Brasiliassa. Hanke epäonnistui ja Ludwig luopui siitä vuonna 1981. Tehdas siirtyi uusille omistajille.
Hevoshullu
Hevoshullu (epämuodollisesti usein HH) on lasten ja nuorten hevosaiheinen lehti. Se on ruotsalaisen "Min Hästin" sisarlehti. Lehden julkaisija on Egmont Kustannus, ja siitä ilmestyy 26 numeroa vuodessa. Hevoshullussa on vakiopalstoja (Kysy hevosista, Tallinseinä ym.) sekä hevosaiheisia sarjakuvia, tieto- ja viihdeartikkeleita, kilpailuja ja pääosin lukijoiden kirjoittamia novelleja. Myös hevosaiheisia julisteita julkaistaan.
Hevoshullussa on 1970-luvulta saakka seikkaillut vakituisesti Lena Furbergin luoma sarjakuvahahmo Polle – maailman monin poni. Lehdessä on vuosien varrella julkaistu monia lyhyitä ja pitkiä jatkosarjoja, tunnetuimpina kenties oikeiden ruotsalaisten yksityistallien tapahtumiin perustuvat 1970–1980-luvun "Niemelän tytöt" (Ola ja Ylva Ericson) sekä 1996 alkanut "Tuuvan talli" (Lena Furberg).
Hevoshullun alkuaikoina 1970-luvulla sarjakuvia piirsi muiden muassa Veikko Savolainen, tutummin Joonas (sarjoja muiden muassa Hirnu, Tallin Jengi, Annika ja Sirkus Napoleon). Hevoshullun sarjakuvat ovat kuitenkin pääosin olleet ruotsalaisia, piirtäjinä erityisesti Lena Furberg ja Ola Ericson. 1970-luvulta 1990-luvun alkuvuosiin saakka Hevoshulluun tuotti sisältöä myös Ulla-Maija "Uma" Aaltonen, joka piti suosittua "Misty vastaa" -kysymyspalstaa sekä tarinoi hevosen näkökulmasta nuoresta Minkki-tammasta ja myöhemmin sen veljestä Cappuccinosta.
Varsinaisen lehden lisäksi Hevoshullu julkaisee erikseen myytäviä spesiaalijulkaisuja, kuten Pollen Parhaat ja Hevoshullun Kesäspesiaali. Myös muunlaista oheismateriaalia kuten julistelehtiä, kalentereita ja jatkosarjakuva-albumeita on vuosien varrella julkaistu. Misty vastaa -kysymyspalstan parhaat palat on koottu kahdeksi Otavan julkaisemaksi kirjaksi, "Misty vastaa" (1986) ja "Oma hevonen" (1989).
Bethel
Bethel () on kaupunki Alaskassa 544 kilometriä Anchoragesta länteen. Vuonna 2006 kaupungin asukasluku oli 6 356. Bethel on yksi läntisen Alaskan suurimmista kaupungeista. Se on 56:n Yukon-Kuskokwim -jokisuiston alueella olevan kylän ja kaupungin hallinnollinen ja liikenteellinen keskus.
Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukkaista oli 61,8 % Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia pääosin jupik-eskimoita. Alueella asuu liittovaltion tunnustama heimoyhteisö Orutsararmuit Native Council.
Kaupungissa on osavaltion omistama Bethelin lentokenttä (IATA: BET, ICAO: PABE).
Bethel oli alun perin jupikkien perustama kylä, jonka nimi oli "Mamterillermiut" (joissakin lähteissä muodossa "Mumtrekhlogamute"), "savustamon ihmiset", läheisen kalansavustamon mukaan. Alaska Commercial Company avasi paikalle kauppa-aseman 1800-luvun loppupuoliskolla. Vuoden 1880 väestönlaskennan mukaan kylän asukasluku oli 41. John Henry Kilbuck nuoremman johdolla herrnhutilaiset perustivat kylään lähetysaseman vuonna 1885. Kilbuck opetteli jupikkien kielen, joka edisti lähetystyötä merkittävällä tavalla. Lähetyssaarnaajat siirsivät Bethelin eroosion vuoksi alkuperäiseltä sijaintipaikaltaan nykyiselle paikalle Kuskokwimjoen länsirannalle. Postikonttori avattiin kylään vuonna 1905. Kaupunkioikeudet Bethel sai vuonna 1957.
Jouko Launonen
Jouko Ilmari Launonen (s. 3. kesäkuuta 1939 Jyväskylän mlk) on suomalainen pikaluistelija.
Launonen voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa vuonna 1963, josta lähtien hän voitti SM-kultaa joka vuonna vuoteen 1968 saakka saavuttaen yhteensä 15 matkavoittoa. Vuoden 1963 EM-kisoissa hän oli yhdestoista ja seuraavan vuoden olympialaisissa Innsbruckissa neljäs 1 500 metrillä. Vuonna 1965 Launonen oli MM-kisoissa johdossa vielä ennen viimeistä lajia, 10 000 metrin luistelua. Siinä hän joutui taipumaan Norjan Per Ivan Moelle ja jäi hopealle. Samana vuonna Launonen valittiin vuoden urheilijaksi.
1967 Launonen oli Inzellissä viimeisen kierroksen alkaessa 1 500 metrin maailmanennätystä kolme sekuntia väliajoissa edellä, mutta hän kaatui viimeisellä kierroksella radalle lentäneeseen roskaan. Uusintayrityksessä hän ei enää jaksanut ME-vauhtia, mutta sivusi Suomen ennätystä ajalla 2.06,3. MM-kisoissa hän oli sinä vuonna seitsemäs. 1968 hän osallistui EM-kisoihin, joissa oli kolmastoista, ja olympialaisiin, jossa oli parhaalla matkallaan kahdestoista.
Nykyisin Kajaanissa asuva Launonen tunnetaan aktiivisena puuhamiehenä erilaisiin urheiluun ja kulttuuriin liittyvien asioiden edistäjänä. Hänen sydäntään lähellä ovat olleet muun muassa matkaluistelurata, Kajaanin Planeetta ry:n toimintaan.
Päijät-Hämeen liitto
Päijät-Hämeen liitto on Päijät-Hämeen maakunnan kuntien aluehallintoa varten muodostama maakunnan liitto. Toimialaan kuuluu myös maakunnan edunvalvonta sekä erilaiset vapaaehtoiset tehtävät. Se on maakunnan aluekehityksen johtava viranomainen ja vastaa lakisääteisesti seutusuunnittelusta, muun muassa maakuntakaavasta. Tehtäviä ohjaavat mm. kuntalaki, maankäyttö- ja rakennuslaki.
Päijät-Hämeen liittoon kuuluvat Asikkala, Hartola, Heinola, Hollola, Hämeenkoski, Kärkölä, Lahti, Nastola, Orimattila, Padasjoki ja Sysmä.
Maakuntaliiton lakisääteinen velvoite on laatia maakuntakaava. Velvoite periytyy seutukaavaliittojen ajalta. Päijät-Hämeen voimassa oleva maakuntakaava on vuodelta 2014, ja sen on hyväksynyt Päijät-Hämeen maakuntaliiton valtuusto 2016.
ANZAC-päivä
ANZAC-päivä on Australian ja Uuden-Seelannin joukkojen juhlapäivä. ANZAC ("Australian and New Zealand Army Corps") oli australialaisista ja uusiseelantilaisista joukoista ensimmäisessä maailmansodassa kootun armeijakunnan nimi. ANZAC-päivää vietetään 25. huhtikuuta, Gallipolin maihinnousun (1915) alkamisen vuosipäivänä.
Päivää alettiin virallisesti nimittää ANZAC-päiväksi 1916. 1920-luvulla päivä muodostui veteraanien juhlapäiväksi.
Australiassa päivää pidetään merkittävänä kansallisena juhlapäivänä, ja se on kansallinen vapaapäivä. Päivän aikana aamunkoitteessa, jolloin Gallipolin maihinnousu alkoi, pidetään juhlajumalanpalveluksia. Myöhemmin päivällä suurimmissa kaupungeissa sotaveteraanit osallistuvat seremoniallisiin marsseihin. Varsinaisia virallisempia juhlaseremonioita vietetään ympäri maan sotamuistomerkeillä.
Uudessa-Seelannissa Anzac-päivä on ollut kansallinen vapaapäivä vuodesta 1921. Juhlallisuuksia vietetään samaan tapaan kuin Australiassa. Sotaveteraanit marssivat aamunkoitteessa sotamuistomerkeille, joilla pidetään lyhyt jumalanpalvelus. Myöhemmin päivällä järjestetään sotilasparaateja, johon myös puolustusvoimat osallistuvat. Paraatit päättyvät muistomerkeille, jossa esitetään puheita ja muistelmia.
Käytännöllinen teologia
Käytännöllinen teologia on akateemisen teologian osa-alue, joka tutkii yksilöiden, yhteisöjen ja yhteiskunnan uskonnollista toimintaa ja muodostaa tästä tieteellistä teoriaa. Käytännöllisen teologian tutkimusintressi on jossain määrin samantapainen kuin uskontotieteessä sillä erotuksella, että uskontotiede on erikoistunut ei-kristillisten uskontojen tutkimukseen.
Käytännöllinen teologia jaetaan Helsingin yliopistossa kolmeen disipliiniin eli oppiaineeseen. Näitä ovatYleisen käytännöllisen teologian tyypillisiä osa-alueita ovat esimerkiksi kristillisten pyhien toimitusten, jumalanpalvelusten sekä saarnan ja uskonnollisen viestinnän tutkimus. Niiden lisäksi oppiaineen alaan kuuluu esimerkiksi kirkkoarkkitehtuuri, kristillinen symboliikka, diakonia, kirkkojen organisaatiot ja kirkko-oikeus.
Yleinen käytännöllinen teologia käyttää monia metodeja riippuen tutkimuksen luonteesta. Tyypillisiä tutkimusmetodeja ovat haastattelututkimukset sekä tilastolliset monimuuttujatutkimukset. Sen lisäksi uskonnollisen viestinnän ja saarnan tutkimukseen käytetään normaaleja viestintään liittyviä tuktimusmetodeja. Kirkko-oikeuden luonnollinen metodiikka tulee oikeustieteen metodiikasta. Yleisellä käytännöllisellä teologialla on läheinen suhde kirkohistoriaan ja systemaattiseen teologiaan, joten myös niiden metodeja käytetään usein apuna.
Kirkkososiologia tutkii uskonnollisia ilmiöitä sosiologisista lähtökohdista ja sosiologian metodein. Sen tutkimuskohteena ovat erityisesti uskonnolliset liikkeet ja uskontojen yhteiskunnalliset ilmenemismuodot.
Uskontopedagogiikka tutkii uskonnonopetusta. Sen erityisenä tutkimuskohteena on uskonnollisen oppimisen ja siten myös uskonnon opettamisen erityislaatuisuus verrattuna muuhun oppimiseen. Se tutkii tämän lisäksi uskonnollisten yhteisöjen ja yhteiskunnan uskontokasvatusta. Uskontopedagogiikka käyttää metodinaan erilaisia käyttäytymistieteiden tieteellisiä metodeja.
Itä-Suomen yliopiston ortodoksisen teologian koulutusohjemassa käytännöllinen teologia jaetaan seitsemään oppiaineeseen:
Jälkiehkäisy
Jälkiehkäisy on tarkoitettu raskauden ehkäisyyn suojaamattoman yhdynnän jälkeen tai jos ehkäisymenetelmä on pettänyt, esimerkiksi kondomin hajoamisen tai unohtuneen ehkäisypillerin vuoksi. Suomessa jälkiehkäisyyn käytetään kahta hormonaalista jälkiehkäisymenetelmää ja kuparikierukkaa.
Jälkiehkäisyyn käytetään tavallisesti hormonaalisesti toimivia jälkiehkäisypillereitä. Pilleri on aina otettava mahdollisimman nopeasti suojaamattoman yhdynnän jälkeen, mieluiten 12 tunnin sisällä ja valmisteesta riippuen viimeistään kolmen tai viiden vuorokauden sisällä. Suun kautta otettavat jälkiehkäisytabletit toimivat viivästyttämällä tai estämällä ovulaation eli munasolun irtoamisen. Tällöin munasolu ja siittiöt eivät kohtaa eikä hedelmöitystä tapahdu. Jälkiehkäisyyn voidaan toisinaan käyttää myös kohtuun asetettavaa kuparikierukkaa, joka on asetettava paikoilleen viiden päivän sisällä kuluessa yhdynnästä. Ehkäisyteholtaan kuparikierukka on hormonaalista ehkäisyä tehokkaampaa. Jälkiehkäisytablettia käyttävistä raskaaksi tulee 1–5 % ja kuparikierukkaa käyttävistä 0,1 %.
Suomessa jälkiehkäisytabletteja on markkinoilla kaksi: levonorgestreelivalmiste "NorLevo" ja ulipristaaliasetaattia sisältävä "ellaOne". Molemmat ovat reseptivapaita. Apteekista asiakkaalle luovutetaan vain yksi (1 tabletin) pakkaus kerrallaan. Apteekin henkilökunta neuvoo sen käytössä. Lääkkeen voivat nykyään hakea apteekista kaikenikäiset ilman reseptiä. Aikaisemmin alle 15-vuotiaat tarvitsivat reseptin lääkäriltä.
Jälkiehkäisyn Käypä hoito -suosituksen mukaan jälkiehkäisyvalmisteita tulisi tarvittaessa luovuttaa raskaudenehkäisyneuvonnan yhteydessä kunnallisen terveydenhuollon toimipisteissä, esimerkiksi ehkäisyneuvoloissa. Vaikka jälkiehkäisyä on saatavana apteekeista ilman reseptiä, sitä saatetaan hakea apteekin sijaan terveydenhuollosta pelkojen, syyllisyyden tunteiden tai varattomuuden vuoksi.
Erityisesti kondomia pääasiallisena ehkäisymenetelmänä käyttävien tulisi tietää, miten toimia jos kondomiehkäisy epäonnistuu. Käypä hoito -työryhmä suosittaa yhden jälkiehkäisypakkauksen säilyttämistä kotona näiden tilanteiden varalta. Alle 18-vuotiaille jälkiehkäisyn hakijoille suositellaan yksilöllistä seksuaaliterveysneuvontaa.
Artjärven vaakuna
Artjärven vaakuna on Olof Erikssonin suunnittelema ja siinä on sinisellä pohjalla kultainen kuha. Kuhan alapuolella on sakarakoroinen muuri. Artjärvellä on aikanaan pyydetty silloin Suomen suurin kuha. Muuri kuvaa sitä, että Artjärvellä on ollut autonomian aikana varuskuntakunta, jonka muodosti 1882 alkaen Suomen 1. Uudenmaan Tarkk'ampujapataljoonan 1. Artjärven reservikomppania. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2011, kun Artjärven kunta liittyi Orimattilan kaupunkiin.
Haukivesi
Haukivesi on Vuoksen vesistöön kuuluva Saimaan selkä Savonlinnan ja Varkauden kaupunkien välissä Etelä-Savossa ja Pohjois-Savon eteläisimmässä osassa (Enonkosken, Heinäveden, Joroisten, Rantasalmen, Savonlinnan ja Varkauden alueilla). Haukiveden pinta-ala on 562 neliökilometriä. Pisimmästä kohdastaan Varkauden Siitinselän ja Savonlinnan Haapaveden välillä se on 80 kilometriä pitkä.
Haukivesi on Saimaan merkittävä keskusjärvi, joka kerää 4/5 siitä vedestä, joka myöhemmin virtaa Vuoksessa Laatokkaan. Pääasiassa vesi tulee Kallaveden reittiä ja Pielisen reittiä pitkin Oravin suunnalta Tappuvirran sekä Oravinkosken ja Haponlahden kanavan kautta ja Varkauden suunnalta pohjoisesta Unnukalta Pirtinvirran ja Ämmäkosken kautta. Lisäksi merkittäviä määriä vettä laskee Kuvansinjokea pitkin Joroisten, Leppävirran ja Suonenjoen alueilta Siitinselälle. Haukivedestä vesi virtaa Matarinsalmen kautta Haapaveteen, josta edelleen Laitaatsalmen, Haapasalmen ja Kyrönsalmen kautta Pihlajaveteen.
Haukivedellä sijaitsee Linnansaaren kansallispuisto.
Artjärven reservikomppania
Artjärven reservikomppania (Suomen 1. Uudenmaan Tarkk'ampujapataljoonan 1. Artjärven resevikomppania) oli 1882 pataljooniksi järjestetyn Suomen suuriruhtinaskunnan kansallisen armeijan yksi neljästä Uudenmaan tarkka-ampujapataljoonaan kuuluvasta reservikomppaniasta. Se perustettiin Artjärvelle 1882 ja sijoitettiin Villikkalan järven ja Säyhteen järven väliselle kannakselle, Vuorenmäelle. Artjärven reservikomppanian majoitusalueella sijaitsee rakennuslailla suojeltu Päällikön talo, mikä on artjärveläinen matkailunähtävyys. Alue ostettiin sotaväen käyttöön Ratulan kartanolta.
Egyptin protodynastinen kausi
Egyptin protodynastinen kausi (semainien kausi, yhdistymiskausi, Naqada III) tarkoittaa aikaa, jolloin muinainen Egypti yhdistyi pienemmistä kaupunkivaltioista yhtenäiseksi valtioksi. Kausi on ajoitettu vuosille 3200-3050 eaa. tai 3100-3000 eaa.
Valtioiden synty alkoi Niilin varrelta. Ylä-Egyptissä oli kolme valtiota: Thinis, Nekhen, ja Naqada. Thinis valloitti ensin Naqadan ja jatkoi sen jälkeen Ala-Egyptin valloittamisella. Nekhenin ja Thinisin suhde on epäselvä, voi olla että ne liittoutuivat rauhanomaisesti.
Protodynastiselta kaudelta tunnetaan useita hallitsijoita, ja joskus puhutaan 0-dynastiasta (nolladynastiasta). He eivät muodosta "dynastiaa" myöhempien Egyptin hallitsijasukujen tapaan, he eivät luultavasti olleet toisilleen sukua, eivätkä hallinneet samasta paikasta samaa aluetta. Aikakaudella tiedetään olleen useita kuninkaita, ja samoin tiedetään monien mahtihenkilöiden nimiä, mutta ei tiedetä keitä heistä voidaan sanoa kuninkaiksi ja missä järjestyksessä he ovat hallinneet, muuten kuin kahden viimeisen osalta: Ka ja Narmer. Protodynastisen kauden viimeinen hallitsija oli Narmer lasketaan toisinaan myös ensimmäisen dynastian aloittajaksi.
Jotkut kirjoittajat viittaavat varhaisiin kuninkaisiin (ennen nolladynastiaa) 00-dynastiana, mutta käsite ei ole yleisesti hyväksytty.
Perinteisesti kirjoitustaidon katsotaan syntyneen Egyptissä ensimmäisen dynastian aikana. On kuitenkin tulkinnanvaraista, mikä on kirjoitusta: jo esidynastisen kauden hautalöydöissä on musteella piirrettyjä puumerkkejä, jotka kertovat omistajasta ja jotka voidaan tulkita hieroglyfeiksi. Tuon ajan varhaisissa hieroglyfeissä näkyy Mesopotamian vaikutusta.
Yhdistymiskaudella oli Egyptin kulttuurissa monia muinaisen Mesopotamian kulttuurista lainattuja piirteitä. Mesopotamiassa kukoisti tuolloin Uruk-kulttuuri. Koska Mesopotamiassa ei näy piirteitä Egyptistä, kulttuurivienti on ollut yksisuuntaista. Siksi ei ole todennäköistä, että se olisi perustunut kaupankäyntiin. Sen sijaan on mahdollista että vaikutteet tulivat sumerilaisten maahanmuuttajien mukana.
Egyptillä oli kauppasiirtoloita Palestiinassa. Haudat kasvoivat tällä kaudella, mikä kertoo hallitsijoiden mahdin kasvusta.
Nekhenissä oli 1. dynastian alkaessa 5000 asukasta.
Eero Salmela
Eero Juhani Vilhelm Salmela (22. huhtikuuta 1920 Pori – 1. toukokuuta 1999 Jyväskylän maalaiskunta) oli suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti, joka toimi Suomen ilmavoimien komentajana 7. helmikuuta 1969 – 21. huhtikuuta 1975.
Salmelan vanhemmat olivat Väinö Johannes Salmela ja Ida Maria Salmela, o.s. Niemi. Eero Salmela oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli kolme lasta.
Salmela kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1941. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan. Hän oli viimeinen Suomen ilmavoimien komentaja, jolla oli sotakokemusta. Hänestä tuli vänrikki vuonna 1942. Hän suoritti Lentosotakoulun vuosina 1941–1943 toimien kesällä 1944 Hävittäjälentolaivue 33:n lentoupseerina Kannaksen ilmasodassa.
Sodan loputtua Salmela yleni luutnantiksi ja sai lisää oppia Utin Lentorykmentti 3:ssa. Vuonna 1949 hän yleni kapteeniksi. Vuonna 1957 Salmela oli ainoa ilmavoimien edustaja Pääesikunnan operatiivisella osastolla. Hänen uransa PE:ssa kesti vuoteen 1960 jonka jälkeen hän siirtyi Ilmavoimien Esikuntaan ja vuonna 1958 hänet ylennettiin majuriksi. 1950-luvulla Salmela alkoi laatia maailmantilaa vastaavaa ilmapuolustusdoktriinia. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi vuonna 1962.
Vuonna 1965 julkaistiin eversti Salmelan laatima uusittu Ilmasotaohjesääntö, ISO I. Salmela toimi Ilmavoimien esikuntapäällikkönä vuosina 1965–1968 ja Satakunnan lennoston komentajana 1968–1969.
Vuonna 1969 Salmela ylennettiin kenraalimajuriksi. Hänen puolustushaarakomentajakautensa merkittävin uudistus oli Saab 35 Draken -torjuntahävittäjien saapuminen Suomeen sekä BAe Hawk -harjoitushävittäjien hankintaneuvottelut. Nämä päätökset olivat merkittävä ilmavoimien modernisointitoimi. Salmelan komentajakautena ilmavoimista siirtyi paljon lentäjiä siviili-ilmailun puolelle parempien palkkojen vuoksi, ja hän yritti turhaan neuvotella lentoyhtiöiden kanssa tilanteen ratkaisemiseksi.
Vuonna 1974 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Hän oli Ilmailumuseosäätiön hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1971 ja Jyväskylän maalaiskunnan kunnanvaltuutettu vuodesta 1975.
Miitri Aaltonen
Miitri Aaltonen on suomalainen, lappeenrantalaissyntyinen muusikko, tuottaja ja äänittäjä. Hän on Monsteriser-yhtyeen perustajajäsen sekä laulaja-kitaristi. Hän on soittanut myös Magneetti-yhtyeessä ja laulanut taustalauluja Kotiteollisuuden albumeilla, ja kertosäkeen Syli-kappaleessa. Maaliskuussa 2014 Aaltonen nimitettiin Kotiteollisuuden viralliseksi jäseneksi, hän toimii kitaristina ja taustalaulajana.
Aaltonen on työskennellyt erinäisissä tehtävissä imatralaisella Music-Bros-studiolla vuodesta 1994. Vuodesta 1997 hän on toiminut äänittäjänä ja sittemmin myös tuottajana. Hän on tuottanut muun muassa Mokoman ja Stam1nan albumeita, ja oli ehdolla vuoden 2006 tuottajaksi Emma-gaalassa 2007. Vuodesta 2003 Aaltonen on toiminut myös Mokoman vakituisena live-miksaajana.
Aaltonen käyttää Gibson SG -merkkistä kitaraa.
Hakkerietiikka
Hakkerietiikan mukaan tulisi kaiken tiedon olla avointa ihmisille omaan käyttöön ja jälleen jakoon.
Hakkerietiikassa korostuu innovaatioiden jakaminen ja yhteisöllisyys.Nämä pääkohdat ovat laajalti, mutta eivät täydellisesti hakkereiden tunnustamia.
Nubialaisdynastia
Nubialaisdynastia eli muinaisen Egyptin 25. dynastia oli nubialaisten faaraoiden johtama hallitsijasuku, joka saapui Egyptiin Nubiasta eli Kushista, nykyisestä Sudanista. Nubialaiset valtasivat Egyptin ja kaappasivat vallan Piankin (Piyen) johdolla. Tunnetuin ajan kuningas oli Taharqa. Assyrialaiset ajoivat nubialaiset takaisin Nubiaan, minne uusi 26. dynastia perusti kuningaskunnan, jonka pääkaupunki oli Napata (656–590 eaa.) ja myöhemmin Meroë (590 eaa. – n. 400 eaa.).
Up (R.E.M:n albumi)
Up on R.E.M:n vuonna 1998 julkaistu studioalbumi. Se oli heidän ensimmäinen levynsä ilman alkuperäisrumpali Bill Berryä, joka oli jättänyt ryhmän lokakuussa 1997. Berryn tilalla albumilla käytettiin sessiorumpaleita ja rumpukonetta.
Electronicasta vaikutteita ottanut albumi ilman selviä 1990-luvun alun kaltaisia pophittejä haastavan "New Adventures in Hi-Fin" jälkeen aiheutti sen, että sekä kriitikot, fanit että tavalliset kuuntelijat vierastivat levyä ja siitä tuli myynnillisesti yhtyeen heikoin vuosiin. Toisaalta muun muassa Radiohead on kertonut Upin olleen tärkein vaikuttaja heidän kokeelliselle vuoden 2000 "Kid A" -albumilleen.
Berryn lähdön myötä Upin levytyssessiot tapahtuivat jännittyneen ilmapiirin vallitessa ja R.E.M. onkin useasti jälkikäteen kertonut yhtyeen olleen tuolloin lähellä hajoamista. Tässä valossa ei albumin jännittynyt ja melankolinen tunnelma ollutkaan yllättävää.
Up nousi Yhdysvalloissa albumilistan sijalle kolme ja Isossa-Britanniassa sijalle kaksi, mutta myyntiluvut jäivät heikoimmiksi sitten "Green"-albumin. Upistä lähtien yhtyeen myyntiluvut Yhdysvalloissa ovat olleet heikkoja aiempaan menestykseen verrattuna, kun taas muualla maailmassa R.E.M. on pystynyt säilyttämään asemansa. Levyn avaussingle "Daysleeper" nousi kuudenneksi brittien singlelistalla.
Kaikki kappaleet Buck, Mills ja Stipe.
Egyptin 26. dynastia
Egyptin 26. dynastia eli saisilainen kausi oli Egyptin historiassa viimeinen kausi, jolloin maata hallitsi egyptiläinen faarao. Kun Assyria romahti 612 eaa., Egypti yritti Psammetik I:n ja Nekho I:n aikana vallata takaisin alueita Lähi-idästä palauttaakseen suurvalta-asemansa, mutta Nebukadressar II:n johtaman Babylonian nouseva mahti ajoi egyptiläiset pois.
Pokémon Mini
Pokémon Mini on pienin olemassa oleva pelimoduulipohjainen käsikonsoli. Sen on kehittänyt Nintendo ja se julkaistiin vuonna 2000. Laitteessa on mustavalkoinen ruutu, kello ja sisäinen tärinäominaisuus.
Egyptin myöhäiskausi
Egyptin myöhäiskausi on ajanjakso, joka käsittää dynastiat 26.-31. Myöhäiskausi alkoi, kun Psametik I 600-luvun lopulla eaa. nousi valtaan ja muinaisen Egyptin vallanneet nubialaiset ajettiin takaisin etelään. Hän perusti Egyptin viimeisen kotimaisen, 26. dynastian, jonka faaraoista huomattavin oli Nekho II.
Vuonna 525 eaa Persian kuningas Kambyses II valloitti Egyptin. 300-luvulla eaa Egypti sai vielä joksikin ajaksi itsenäisyytensä takaisin, mutta Persia valloitti maan uudestaan vuonna 343 eaa. Tällöin uudestaan alkanut persialaisvalta kesti kuitenkin vain 11 vuotta, sillä Makedonian kuningas Aleksanteri Suuri valloitti Egyptin itselleen 332 eaa. Tämän jälkeen Egyptin faaraoksi ei noussut enää ainuttakaan aitoa egyptiläistä, vaan Aleksanteri Suuren jälkeen maata hallitsivat makedonialainen Ptolemaios I ja hänen jälkeläisensä, Ptolemaiosten hallitsijasuku, kunnes maa vuonna 30 eaa joutui Rooman valtaan.
Triforce (pelihalli)
Triforce on pelihallisysteemi, jonka on kehittänyt yhteistyössä Nintendo, Namco ja Sega, ja jolle ilmestyivät ensimmäiset pelit vuonna 2000. Nimi "Triforce" viittaa Nintendon "The Legend of Zelda" -pelisarjaan, ja symboloi kolmen yrityksen yhteistyötä. Laite perustuu Nintendo GameCubeen joitakin eroavaisuuksia lukuun ottamatta.
Goldberg
Goldberg voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
ESWC
Electronic Sports World Cup (ESWC) on yksi maailman suurimmista eSport-turnauksista. Helsinkiläinen pelikahvila Cafe Level 7 järjesti vuonna 2006 ensimmäistä kertaa ESWC-karsinnat Suomeen. Lopullisiin finaaleihin osallistuu pelaajia jopa 53:sta eri maasta.
Coco-taksi
Coco-taksi on kuubalainen taksi turisteille. Siinä on kolme istumapaikkaa ja se on yleensä keltainen. Coco-taksit on rakennettu Vespan tekniikalle. Coco-taksi muistuttaa thaimaalaista tuk-tukia. Nimi coco juontuu kookospähkinästä, jonka muotoa coco-taksi jäljittelee.
Parin kilometrin matka maksaa noin pari euroa ollen tavallista taksia kalliimpi lukuun ottamatta aivan lyhyitä matkoja. Coco-taksi on myös turvattomampi liikenteessä.
Game Boy Player
Game Boy Player on Nintendon valmistama lisälaite Nintendo GameCubelle. Se mahdollistaa eri Game Boy -versioiden kuten Colorin ja Advancen pelien pelaamisen television ruudulla. Lisälaite kiinnitetään GameCuben pohjassa olevaan laajennusporttiin. Lisäosa on sama laite kuin Game Boy Advance, mutta ilman ruutua ja pattereita.
Jehovan todistajat Suomessa
Jehovan todistajat on Suomen kolmanneksi suurin rekisteröitynyt uskonnollinen yhdyskunta kansankirkkojen eli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja ortodoksisen kirkon jälkeen. Siinä on noin 18 286 jäsentä (2015).
Vuonna 1906 entisen Pelastusarmeijan kapteenin August Lundborgin vaimo, Ebba Lundborg matkusti Ruotsista Suomeen levittämään Charles Taze Russellin oppeja. Suunnilleen samoihin aikoihin Suomeen saapui yhdysvaltalaisia miehiä jotka toivat mukanaan Vartiotorni-seuran julkaisuja.
Ensimmäisiä suomalaisia Raamatuntutkijoihin liittyneistä oli Kaarlo Harteva. Hän sai ystävältään Emil Östermanilta Russelin "Jumalallinen aikakausien suunnitelma" -kirjan, jonka Harteva käänsi suomeksi Östermanin taloudellisen tuen turvin. He alkoivat yhdessä levittää kirjaa, pitää luentoja ja kulkea talosta taloon kertomassa sanomaansa. Luennot vetivät väkeä usein salin täydeltä. Kansainvälisten raamatuntutkijain työ Suomessa alkoi virallisesti vuonna 1910 ja vakiintui hiljalleen.
Sota-aikana Jehovan todistajat kiellettiin, koska nämä kieltäytyivät asepalvelusta.
Jehovan todistajien toiminta sallittiin Suomessa sodan jälkeen vuonna 1946 uudestaan. Tällöin liikkeen jäsenmäärä alkoi nopeasti kasvaa. Vuonna 1960 oli 6732 todistajaa, vuonna 1970 9506 todistajaa. Vuoden 1975 pettymys aiheutti sen, että liikkeen kasvu oli hidasta 80-luvulla. 70- ja 80-luvuilla pidettiin Suomessa suuria konvetteja.
Vuonna 1990 oli 12157 todistajaa, vuonna 2000 18492 todistajaa.
Tilastokeskuksen vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen mukaan Suomessa oli 18 286 Jehovan todistajaa. Jehovan todistajat eivät itse tilastoi "hyvän uutisen julistajiksi" hyväksymiään henkilöitä sen mukaan ovatko he kastettuja vai kastamattomia. Tilastoa pidetään vain tehdystä työstä.
Vuonna 2013 Jehovan todistajat (kastamattomat ja kastetut) käyttivät yhteensä 3 072 671 tuntia saarnaamistoimintaan. Vuoden aikana kastettiin yhteensä 299 uutta Jehovan todistajaa. Tämä tarkoittaa sitä, että yhtä kastettua kohtaan tehtiin noin 10 276 tuntia saarnaamistyötä. Vuonna 2016 Jehovan todistajilla oli yhteensä 300 seurakuntaa Suomessa..
Egyptin ensimmäinen välikausi
Egyptin ensimmäinen välikausi oli ajanjakso Muinaisessa Egyptissä vuodesta 2155 eaa. vuoteen 2061 eaa. tai 2040 eaa.. Sinä aikana faarao menetti valtaansa paikallisille ylimyksille. Egyptin yhtenäisyyden hajoaminen ei ollut äkillinen tapahtuma vaan pikemminkin hidas prosessi. Noin vuoden 2180 eaa tienoilla niilin tulvat heikkenivät. Tämä johti satojen pienenemiseen ja ihmiset nälkiintyivät. Huonot tulvat johtivat ihmisten jumaluskomuksen heikkenemiseen. Koska faaraot olivat tiiviissä yhteydessä jumaliin, tarkoitti tämä myös faaraon arvovallan rapeutumista. Egyptin keskushallinto ei kyennyt vastaamaan ilmenneisiin muutoksiin. Maakunnat ryhtyivät tekemään itsenäisiä päätöksiä oman viljelyalueensa kastelemisesta. Tämä johti ennen yhtenäisen valtion hajoamiseen paikallisiin pienvaltioihin. Pienvaltiot tulivat yhä vähemmän riippuvaisiksi egyptin valtiosta ja paikallisista kuvernööreistä tuli kuninkaita. Nämä kuninkaat korostivat taloudellista omavaraisuutta.
Egyptiä hallitsivat ensimmäisen välikauden aikana dynastiat 7–10, jotka olivat osittain päällekkäisiä. Lääninruhtinaat hallitsivat alueitaan itsenäisesti ja kuninkaiden asema oli vain nimellinen.
Voimakkaan keskushallinnon puute sai maan ajautumaan vaikeuksiin: yleinen järjestys heikkeni, laittomuudet ja haudanryöstöt lisääntyivät. Lisäksi vaikea nälänhätä kesti vuosikymmeniä ja oli pahimmillaan maan eteläosissa, jossa oli vähiten hedelmällistä maata.
Pääkaupunkeina toimivat Memfis ja Herakleopolis. Vaikka muut lähialueet yrittivät olla itsenäisiä, ne olivat käytännössä riippuvaisia näistä kahdesta kaupungista. Tältä aikakaudelta tehdyissä arkeologisissa löydäksissä on havaittu että paikalliset johtajat teettivät monumentteja omissa nimissään - työtä jota tehtiin aikaisemmin faaraon nimissä.
Vaikka egyptin yhtenäisyys oli mennyttä, useat välivaiheen faraot yrittivät hallita Ala-egyptiä Memfisistä käsin. Seitsemännen ja kahdeksannen dynastian faaraoista tiedetään vain vähän, sillä arkeologisia todisteita on löytynyt todella vähän tekstimuotoisena näiltä aikakausiklta. Nämä dynastiat todennäköisesti pyrkivät lujittamaan Herakleopolisin valtaa egyptin pääkaupunkina. Yhdeksännen dynastian perustaja oli Wakshare Khety I jota kuvataan huonoksi johtajaksi. Häntä seurasivat Khety II ja Khety III. Kukaan yhdeksännen dynastian faaraoista ei kyennyt kohoamaan yhtä merkittäväksi voimatekijäksi kuin vanhan valtakunnan faaraot olivat.
Aginskoje
Aginskoje (, ) on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiiriiin kuuluvassa Agan Burjatian piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Amurin sivujoen Agan varrella noin 150 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta kaakkoon. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2010).
Agan burjaattiasutus on syntynyt 1700-luvulla. Vuosina 1937-2008 Aginskoje oli Agan Burjatian autonomisen piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1959. Nykyään taajama on Aginskojen piirin hallinnollinen keskus. Vuoden 2009 alusta lähtien se erotettiin erilliseksi kaupunkipiirikunnaksi.
Aginskojessa on mm. teurastamo, leipomo ja tiilitehdas. Taajama on Agan Burjatian kulttuurielämän keskus. Siellä toimii opettajaopisto, korkeakoulujen filiaaleja, opettajien täydennyskoulutuslaitos, kotiseutumuseo ja kansankulttuurin keskus. Aginskojessa on Agan Burjatian radio- ja TV-yhtiön sekä venäjänkielisen "Aginskaja pravda" ja burjaatinkielisen "Tolon" -lehtien toimitukset. Lähellä sijaitsee vuonna 1811 perustettu Agan buddhalaistemppeli.
Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskus
Tähtikallion havainto- ja koulutuskeskus on tähtitieteellisen yhdistyksen Ursan, entisen Artjärven kunnan ja Euroopan aluekehitysrahaston tukemana toteutettu hanke, millä perustettiin Ursan havainto- ja koulutuskeskus Artjärvelle Tähtikalliolle. Keskuksen tarkoituksena on palvella Ursan jäsenistöä, toimia kouluopetuksen ja aikuiskasvatuksen tukena ja luoda puitteet monipuoliseen harrastustoimintaan tehokkailla laitteilla.
Keskuksessa on kolme tähtitornia: torni 1 (halkaisija 6 m), torni 2 (halkaisija 3,5 m) ja torni 3 (halkaisija 2,5 m). Lisäksi on tornien kupeessa "Halodeck"-havaintotaso omille laitteille ja taivaan tarkkailuun ilman optisia laitteita.
Suurimmassa tornissa on havaintolaitteena Astrofox, jonka peilin läpimitta on 90 cm. Toisessa tornissa on Alluna Opticsin valmistama 16-tuumainen Ritchey-Cretien -kaukoputki Paramount ME -jalustalla. Allunan yhteydessä on Skywatcher 120 mm ED -linssiputki. Pienimmässä tornissa on Meaden valmistama LX200 16" -teleskooppi, jonka yhteydessä voi käyttää myös Coronado Solarmax 40 mm H-alfa -aurinkoteleskooppia. Lisäksi käytettävissä on useita teleskooppeja, jotka eivät ole kiinteästi asennettuja malleja.
Kokonaisuuteen kuuluvat myös kaksi hirsitaloa: 74 neliömetrin ohjausrakennuksessa on yöpymistiloja ja tietoliikenneyhteydet tähtitorneihin kahteen isompaan tähtitorniin. 200 neliömetrin päärakennus on varustettu omakotitalon mukavuuksin ja siellä ovat pääasialliset yöpymis- ja kokoustilat. Tähtikallion havaintokeskus on pohjoismaiden suurin harrastajien keskus ja samalla yksi huomattavimmista koko Euroopan alueella.
Samalla kalliolla on myös Artjärven viestiteknisen yhdistyksen ylläpitämä Viestikallio, jolla on lisää havaintosuojia ja neuvostoliittolaisvalmisteinen, puolen metrin peilillä varustettu LOMO AZT-27-teleskooppi.
Havaintokeskus on toteutettu kolmessa eri vaiheessa ja rahoitukseen on osallistunut EU-rakennerahastot.
Ust-Ordynski
Ust-Ordynski (, ) on suurikokoinen maaseututaajama Irkutskin alueen Ust-Ordynskin Burjatian piirikunnassa Itä-Siperiassa Venäjällä. Se on piirikunnan keskus ja siihen sisältyvän Ehirit-Bulagatin piirin hallintokeskus. Vuoteen 2008 se oli silloisen Ust-Ordynskin Burjatian autonomisen piirikunnan keskuksena Venäjän liittovaltiosubjektien hallintopaikoista ainoa ei-kaupunkityyppinen taajama. Aiemmin 1940-1990-luvuilla sillä kuitenkin oli kaupunkityyppisen taajaman status.
Ust-Ordynski sijaitsee Angaran sivujoen Kudan rannalla 62 kilometriä Irkutskista koilliseen, siinä missä Ordynka-niminen puro laskee Kudaan. Vuonna 2002 Ust-Ordynskissä oli 14 335 asukasta.
Financial Times
Financial Times (FT) on alkujaan brittiläinen kansainvälinen taloussanomalehti. Lehteä julkaistaan 22 kaupungissa. Sen historia juontuu vuoteen 1888, jolloin Horatio Bottomley perusti sen nimellä "London Financial Guide". Lehden nimeksi vaihdettiin samana vuonna "Financial Times".
Lehti ilmestyy päivittäin broadsheet-muodossa.
Lehden julkaisijan FT Groupin omistus siirtyi brittiläiseltä Pearsonilta loppuvuodesta 2015 japanin suurimman talouslehden Nihon Keizai Shimbunin julkaisijalle Nikkei Inc:ille. FT Group julkaisee muitakin talousaiheisia julkaisuja. Kauppaan ei sisälly The Economistin omistusosuutta.
J. M. Robertson
John Mackinnon Robertson (14. marraskuuta 1856 – 5. tammikuuta 1933) oli englantilainen tuottelias journalisti, rationalismin ja sekularismin edistäjä sekä Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin alahuoneen jäsen liberaalipuolueen edustajana vuosina 1906–1918. Vuonna 1878 Robertsonista tuli sekularistijohtaja Charles Bradlaughin seuraaja ja hän ryhtyi aktiivisesti edistämään sekularismia Edinburghissa ennen muuttamistaan Lontooseen ja ryhtymistään Bradlaughin "National Reformer" -lehden apulaistoimittajaksi. Lehden päätoimittaja hänestä tuli Bradlaughin kuoltua 1891. Lehden ilmestyminen loppui 1893.
Robertson myös luennoi vapaa-ajatteluun liittyvistä aiheista South Place Ethical Societyssä vuodesta 1899 aina 1920-luvulle saakka.
Robertson julkaisi satoja kirjoja ja tuhansia artikkeleita yhteiskuntatutkimuksesta, taloudesta, historiasta, antropologiasta, Raamattu-kritiikistä ja kirjallisuuskritiikistä. Aikanaan Robertson oli laajalti tunnettu, mutta hänet unohdettiin pian kuolemansa jälkeen ja hänen teoksiaan luetaan enää harvoin. Kirjallisuudentutkija Odin Dekkers on kirjoittanut Robertsonista teoksen, jossa häntä arvostetaan erityisesti kirjallisuuskritiikin suhteen yhä muistamisen arvoisena ajattelijana.
"”Petronius sanoi, että pelko teki jumalat. Alkukantaisissa yhteiskunnissa tuntemattoman pelko oli tavallista, kiitollisuus tuntemattomalle vaikeaa.”" – "Pagan Christs", 1903
Alexander McQueen
Lee Alexander McQueen CBE (17. maaliskuuta 1969 Lewisham, Lontoo – 11. helmikuuta 2010 Mayfair, Lontoo) oli tunnetuimpia brittiläisiä muotisuunnittelijoita. Hänet valittiin muun muassa neljä kertaa Britannian vuoden muotisuunnittelijaksi vuosien 1996 ja 2003 välillä.
McQueen opiskeli St. Martins School of Art and Designissa sekä monien muoti- ja räätälialan mestareiden alaisena valmistuen vuonna 1994. Valmistuttuaan McQueen työskenteli Savile Rowlla ensin avustajana Anderson & Sheppardilla, kunnes hän siirtyi töihin Gieves & Hawkesille. Sieltä McQueen siirtyi vuonna 1996 ranskalaisen Givenchyn muotitalon pääsuunnittelijaksi (edeltäjä John Galliano), jona hän toimi vuoteen 2001 asti.
McQueen perusti vuonna 1992 oman vaate- ja asustemerkkinsä, josta omisti joulukuusta 2000 lähtien 51 % Gucci Co. -muotiyhtiö. McQueenilla on myös halvempia ja nuorekkaampia vaatteita myyvä merkki 
McQ.
Naisten- ja miestenvaatelinjojen lisäksi McQueen suunnitteli myös silmä- ja aurinkolaseja, asusteita ja parfyymeita (parfyymit "Kingdom" ja "My Queen"). Hän teki yhteistyötä urheiluvaatemerkki Puman ja matkalaukkumerkki Samsoniten kanssa.
McQueenin kuolemasta kerrottiin 11. helmikuuta 2010. Kuolinsyyntutkimuksen mukaan hän teki itsemurhan. Kuolinsyy oli hirttäytyminen ja sen aiheuttama tukehtuminen. Ennen tekoaan hän oli ottanut yliannostuksen kokaiinia, rauhoittavia lääkkeitä ja unilääkkeitä. Hän jätti jälkeensä myös viestilapun.
Hänen äitinsä kuoli vain vähän yli viikko aikaisemmin. Tämän ja McQueenin parisuhdevaikeuksien hänen miesystävänsä kanssa uskotaan olleen itsemurhan taustalla. McQueen kärsi masennuksesta, ahdistuksesta ja unettomuudesta ja oli jo aiemmin yrittänyt itsemurhaa.
Lapu-Lapu City
Lapu-Lapu City on Mactanin saarella sijaitseva kaupunki Metro-Cebun edustalla Filippiineillä. Se on nimetty päällikkö Lapu-Lapun kunniaksi. Lapu-Lapu johti joukkoja, jotka puolustivat Mactanin saarta Mactanin taistelussa Fernão de Magalhãesin retkikuntaa vastaan 27. huhtikuuta 1521. Kaupungin entinen nimi on Opon. Lapu-Lapu Cityn pormestari on Paz Radaza.
Mactanin saarella paikallisten käyttämä kieli on cebuano.
Lapu-Lapu City on jaettu kolmeenkymmeneen alueeseen.
Paikalliset käsityöläiset valmistavat kitaroita, jotka ovat Lapu-Lapu Cityn yksi paikallinen erikoisuus.
Huurumadonlakki
Huurumadonlakki ("Psilocybe cubensis") on trooppisten ja subtrooppisten alueiden ravinteikkailla ruohomailla ja lannalla tavattu madonlakkisuvun psilosybiinisieni. Laji on yleisimpiä päihteeksi kasvatettuja ja käytettyjä sieniä. Suomen lainsäädäntö määrittelee kaikki "psilocybe"-suvun sienet huumausaineiksi.
Huurumadonlakin lakki on 2–8 cm leveä, kartiomainen ja iän myötä kupera leviten itiöemän myöhemmässä vaiheessa vaakatasoon asti säilyttäen usein pienen kohouman keskellä lakin yläosaa. Lakki on kosteusmuuntuva ja kosteana lievästi tahmea. Aikaisessa vaiheessa lakki on väriltään punertava vaalentuen kultaisen ruskeaksi tai lähes valkoiseksi.
Heltat ovat liittyneet jalan yläosaan ja sijaitsevat lähekkäin toisiinsa nähden, laajeten hieman lakin reunoja kohti. Väriltään heltat ovat aluksi vaaleita ja harmahtavia, minkä jälkeen ne värjäytyvät tummanpurppurasävyisiksi ja lähes mustiksi itiöiden vaikutuksesta jääden kirjaviksi ja vaaleammiksi lakin reunoilta.
Huurumadonlakin jalka on 4–15 cm pitkä, 0,5–1,5 cm leveä, valkoinen tai hieman kellertävä sekä ainakin osittain ontto. Lakista irtoutunut suojus jää usein itiöiden tummentamana kiinni jalkaan.
Sieni värjäytyy rihmastoa myöten sinertäväksi pienemmänkin käsittelyn tai vaurion vaikutuksesta vaurioituneella alueella.
Ensimmäinen kirjattu kuvaus sienestä tunnetaan vuodelta 1904 Kuubasta- Sen lajitteli F.S. Earlen kaulussieniin (Stropharia), siinä yhteydessä sieni sai tieteellisen lajinimensä "cubensis", joka tarkoittaa Kuubasta tulevaa.
Vuonna 1907 N. Patouillard löysi sienen Vietnamin Tonkinista ja lajitteli sen lahokkasukuun "Naematoloma caerulescensiksi".
Vuonna 1941 W. A. Murrill nimesi sienen Floridassa uudelleen nimelle "Stropharia cyanescensis".
Myöhemmin laji on vakiintunut luokiteltavaksi madonlakkeihin (Psilocybe).
Huurumadonlakki kasvaa kosteilla, ravinteikkailla ruohomailla usein suurten laiduntavien kasvinsyöjien, kuten lehmien ja hevosten lannalla useimmiten muiden sienilajien rinnalla.
Sientä esiintyy laajalti trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Meksikossa, Belizessä, Costa Ricassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Kuubassa, Dominikaanisessa tasavallassa, Ecuadorissa, Guadalupessa, Martiniquessa, Puerto Ricossa, Trinidadissa, Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ranskan Guayanassa, Perussa, Kambodžassa, Intiassa, Malesiassa, Filippiineillä, Thaimaassa, Vietnamissa, Australiassa, Tasmaniassa, Uusi-Seelannissa sekä Yhdysvaltojen eteläisemmissä osissa.
Sienen levittyä erilaisiin paikkoihin siitä on kehittynyt useita eri nimien alle eriteltyjä kantoja, jotka eroavat toisistaan lähinnä ulkomuodollisten seikkojen perusteella.
Sienen hallussapito, käyttö, kasvattaminen ja myynti on kielletty Suomen huumausainelainsäädännössä. Itiöt eivät sisällä psykoaktiivisia aineita, ja niiden hallussapito on sallittua, mikäli niitä ei aiota käyttää kasvatustarkoituksiin.
Anthony LaPaglia
Anthony LaPaglia (s. 31. tammikuuta 1959 Adelaide, Australia) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Golden Globella palkitusta roolista Jack Malonena televisiosarjassa "Ilman johtolankaa", jota tehtiin vuosina 2002–2009. Toinen hänen tunnettu roolinsa on Jimmy Wylerin rooli televisiosarjan "Harkittu murha" sarjan toisella ja viimeisellä kaudella. Hän on näytellyt myös lukuisissa elokuvissa kuten "Päämies", "Apua, vaimoni on teurastaja" sekä "Syksy New Yorkissa" ja vieraillut muun muassa televisiosarjassa "Frasier", jossa hän näytteli Daphne Moonin veljeä Simonia. Simonin rooli toi hänelle Emmyn parhaan komediasarjassa vierailevan miesnäyttelijän palkinnon.
LaPaglia syntyi Adelaidessa, Australiassa italialais-alankomaalaiseen perheeseen. Hän asuu nykyään Yhdysvalloissa ja on naimisissa australialaisen näyttelijän Gia Caridesin kanssa. Pariskunnalla on yksi lapsi, vuonna 2003 syntynyt Bridget. LaPaglia on jalkapallon ystävä ja on pelannut maalivahtina jo toimintansa lopettaneessa National Soccer Leaguessa Australiassa.
Dinu Lipatti
Dinu Lipatti (19. maaliskuuta 1917, Bukarest – 2. joulukuuta 1950, Geneve) oli romanialainen pianisti.
Lipatti syntyi musikaaliseen perheeseen: hänen isänsä oli viulisti, äitinsä pianisti, ja lisäksi säveltäjä George Enescu oli hänen kummisetänsä. Lipatti tuli toiseksi vuonna 1934 Wienissä järjestetyssä kansainvälisessä pianokilpailussa. Tämän jälkeen hän opiskeli Alfred Cortotin, Nadia Boulangerin, Paul Dukasin ja Charles Münchin johdolla Pariisissa.
Vuonna 1943 Lipatti muutti vaimonsa kanssa Geneveen, jossa hänestä tuli pianonsoiton professori. Lipatti kuoli vuonna 1950 Hodgkinin lymfoomaan 33-vuotiaana. Hänestä tehtiin vuonna 1997 postuumisti Romanian akatemian jäsen.
Lipatti tulkitsi muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin ja Frédéric Chopinin teoksia, mutta levytti myös Franz Lisztiä, George Enescua, Maurice Ravelia, Robert Schumannia, Edvard Griegiä ja Johann Sebastian Bachia.
Germanos
Germanos (1771 Dimitsána – 1826 Mesolóngi), Patraksen piispa, alkuperäiseltä nimeltään Geórgios Gkózias (Γεώργιος Γκόζιας), oli yksi Kreikan itsenäisyysliikkeen Filikí Etaireían jäsenistä. 25. maaliskuuta 1821 hän kohotti kapinalipun Agía Lávran luostarissa ja julisti itsenäisyystaistelun alkaneeksi. Vaikka ele oli lähinnä symbolinen (kansannousu oli jo käytännössä alkanut) on tapaus kuitenkin kreikkalaisille merkittävä juuri symbolisen arvonsa vuoksi, ja siitä katsotaan usein alkaneen Kreikan vapaussodan. Germanos oli kotoisin Dimitsánasta Peloponnesoksen niemimaalta.