hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Oliver Tambo
Oliver Reginald Tambo (27. lokakuuta 1917 – 24. huhtikuuta 1993) oli eteläafrikkalainen lakimies ja kansalaisoikeusaktivisti, joka toimi ANC:n puheenjohtajana vuodesta 1967 vuoteen 1993 asti. Oliver Tambo oli 1940-luvulla perustamassa CYL:iä yhdessä Walter Sisulun ja Nelson Mandelan kanssa, jonka kanssa hän myös perusti Etelä-Afrikan ensimmäisen mustan lakitoimiston. Vuonna 1955 Tambo valittiin ANC:n pääsihteeriksi ja vuonna 1959 ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi.
Saatuaan vuonna 1959 valtiolta pannamääräyksen Kommunismin hävittämislain nojalla, hän lähti keräämään ANC:lle tukea ulkomaiden hallituksilta. ANC:n kieltämisen ja sen puheenjohtajan Albert Luthulin kuoleman jälkeen hänestä tuli maanpaossa olevan järjestön virkaatekevä puheenjohtaja. Hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi virallisesti 1985 ja uudelleen vuonna 1991 palattuaan takaisin Etelä-Afrikkaan 30 maanpakovuoden jälkeen Lontoosta. Tambo sai ensimmäisen aivohalvauksen vuonna 1989 ja kuoli toisen aivohalvauksen aiheuttamiin komplikaatioihin 24. huhtikuuta 1993.
Walter Sisulu
Walter Max Ulyate Sisulu (18. toukokuuta 1912 Engcobo, Transkei – 5. toukokuuta 2003) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja ANC:n johtohahmo. Hän oli 1940-luvulla yhdessä Oliver Tambon ja Nelson Mandelan kanssa perustamassa ANC:n nuorisojärjestöä CYL:iä ja toimi myöhemmin keskeisessä roolissa ANC:n aseellisen siiven Umkhonto we Sizwen johdossa. Hänet valittiin vuonna 1949 ANC:n taloudenhoitajaksi, missä asemassa hän oli vuoteen 1954 asti.
Sisulu tuomittiin Rivonian oikeudenkäynnissä elinikäiseen vankeuteen ja suoritti suuren osan vankeusrangaistuksestaan Robben Islandin vankilassa muun ANC:n johtajiston tavoin. Hänet vapautettiin 26 vankilavuoden jälkeen vuonna 1989 ja valittiin ANC:n varapuheenjohtajaksi vuonna 1991.
Sisulun vaimo, Albertina Sisulu, oli myös aktiivinen apartheidin vastustaja. Pariskunta vihittiin vuonna 1944. He saivat viisi omaa lasta, joiden lisäksi he adoptoivat Sisulun sisaren lapset tämän kuoltua.
Alhola (Vuoksela)
Alhola oli kylä Vuokselan kunnan pohjoisosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Alhola rajoittui koillisessa Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan kuuluvaan Sammutselkään. Virallisesti Alhola ei ollut oma kylänsä, vaan se oli osa Uuttakylää. Alhola kuitenkin sijaitsi erillään muusta Uudestakylästä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, joten se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen.
Alholassa oli 1900-luvun alussa 19 taloa, mutta ennen talvisotaa taloja oli jo 40. Alholassa oli myös kauppa ja kansakoulu.
Talvisodassa Alholaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Suomalaisten jättäessä kylän loppukesällä 1944, kylän talot jäivät pääasiassa ehjinä paikoilleen. Neuvostoliitolle siirryttyään kylää ei kuitenkaan asutettu, vaan rakennukset purettiin ja siirrettiin muualla. Nykyisin kylä on asumaton ja asutuksesta muistuttavat huonokuntoiset tiepohjat, rakennusten kivijalat ja puutarhakasvillisuus.
Korvensuoran suuralue
Korvensuoran suuralue on yksi Oulun kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta. Se sijaitsee valtatien 20 varrella kaupungin pohjoisosassa, ja rajoittuu Kaijonharjun, Jäälin, Myllyojan, Puolivälinkankaan ja Sanginsuun suuralueisiin. Suuralueella asuu noin 6 600 asukasta, ja siellä on 6 085 työpaikkaa.Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat Kuusamontie sekä siihen liittyvät Raitotie ja Ylikiimingintie. Alueella on myös kattava kevyen liikenteen väylästö.
Lore (Star Trek)
Lore oli androidi televisiosarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi". Lore on täysin identtinen ulkonäöltään "veljensä" Datan kanssa ja samoin kuin Dataa, myös Lorea esitti näyttelijä Brent Spiner.
Loren rakensi Noonien Soong ja tämän vaimo Juliana Soong Omicron Theta -tähdellä B-4:sen jälkeen ja ennen Dataa. Lorella oli yli-inhimilliset voimat sekä enemmän nopeutta ja älykkyyttä verrattuna ihmiseen. Hänen tunneohjelmansa oli myös hyvin kehittynyt, mutta tuntemattomasta syystä Lore alkoi osoittaa merkkejä henkisestä epätasapainosta, pahansuopuudesta sekä ylimielisyydestä ihmisiä kohtaan. Soongia vaadittiin sammuttamaan Lore, koska hän herätti pelkoa ihmisten parissa. Lore myöhemmin väitti heidän olleen kateellisia, koska pitivät häntä liian täydellisenä.
Jaksossa "Datalore" Data löysi Loren vuonna 2364 ja tohtori Beverly Crusher ryhmänsä kanssa kokosi hänet. Pian kuitenkin Loren mielenhäiriöt nousivat pintaan. Hän kytki Datan pois päältä ja esiintyen veljenään Lore yritti ottaa Enterprisen haltuunsa. Hänet kuitenkin sädetettiin avaruuteen ennen kuin hän ehti tappaa ketään.
Soong kutsui Datan Terlina III:seen jaksossa "Brother" antaakseen hänellä tunnesirun, jonka avulla hän voisi kokea samoja tunteita kuin ihmiset. Lorekin sai tietää kutsusta, tekeytyi Dataksi ja sai Soongin antamaan sirun hänelle. Sen jälkeen Lore hyökkäsi Soongin kimppuun ja pakeni.
Jaksossa "Descent" Loresta oli tullut Borgryhmän johtaja ja hän onnistui houkuttelemaan Datan puolelleen taistelemaan Liittoa vastaan. Borgit kuitenkin syrjäyttivät Loren ja tämä yritti paeta. Data kuitenkin seurasi häntä ja joutui ampumaan Lorea itsepuolustukseksi. Sen jälkeen Data sammutti hänet ja otti veljeltään tunnesirun. Tarkkaa tietoa Loren myöhemmistä vaiheista ei ole.
HOT (ohjus)
HOT ("Haut Subsonique, Optiquement Téléguidé, Tire d'Un Tube") on saksalais-ranskalaisen Euromissilen (nykyisin osa MBDA:ta) panssarintorjuntaohjusjärjestelmä. Ohjusta on valmistettu vuodesta 1978.
HOT on optisesti ohjattava ja ohjauskomennot välitetään ohjukselle sen perästä purkautuvaa johdinta pitkin. HOT-2 otettiin käyttöön 1986. Siinä on suurempi taistelukärki ja neljän kilometrin kantama ohjuksen lentäessä 900 km/h. HOT-3 käyttää kaksoisontelokärkeä ja siinä on parannettu häirinnänsieto. Kaksoisontelokärjellä varustettu HOT-3 valittiin vuonna 1997 Eurocopter Tiger-taisteluhelikopterin pääohjusaseistukseksi.
Kingston (Norfolkinsaari)
Kingston on Australialle kuuluvan Norfolkinsaaren territorion pääkaupunki. Sen arvioitu asukasluku vuonna 2014 oli 880 henkeä. Kaupunki sijaitsee saaren ainoalla tasaisella alueella lähellä merenpintaa.
Koskelan suuralue
Koskelan suuralue on yksi Oulun kaupungin kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta, ja se sijaitsee keskustan pohjoispuolella valtatien 4 länsipuolella. Suuralueella asuu noin 11 000 asukasta ja siellä on 2 182 työpaikkaa.
Hirvisaari (Vuoksela)
Hirvisaari oli entisen Vuokselan kunnan pohjoisin kylä Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Hirvisaari oli nimensä mukaisesti alkujaan saari, mutta Vuoksen laskun myötä, vuonna 1857, Hirvisaari kasvoi kiinni mantereeseen luoteisosastaan. Tuolloin myös Sikosaari kasvoi kiinni Hirvisaaren eteläpäähän. Tämän jälkeen Hirvisaari rajoittui lännessä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan, pohjoisessa Vuoksen leventymään, Torhonjärveen, sekä etelässä ja lännessä Vuoksen lahdeksi muuttuneeseen Sammutselkään. Aivan Hirvisaaren pohjoisin osa kuului Räisälään. Hirvisaaresta oli maayhteys vain luoteeseen Vuoksenrannan kunnan alueelle. Hirvisaaren eteläpäästä oli kuitenkin pääsi kuitenkin Liuhaniemen lautalla muualle Vuokselaan.
Virallisesti Hirvisaari ei ollut oma kylänsä, vaan osa Uuttakylää. Hirvisaari muodosti kuitenkin muusta Uudestakylästä erillisen itsenäisen kyläyhteisönsä, joten se käytännössä katsottiin useimmiten omaksi kyläkseen.
Vuokselan kylä oli pinta-alaltaan laaja haja-asutuskylä, jossa oli ennen talvisotaa noin 70 taloa
. Kylässä oli myös oma kansakoulu (per. 1918). Liuhaniemen lautalta johti kylän halki Vuoksenrantaan kulkeva tie.
Hirvisaaren kaakkoispuolella Hirvisaaren ja Kuninkaanristin kylien välisessä Vuoksen salmessa on Pähkinäsaaren rauhan rajan rajakivi, "Uunikivi".
Talvisodassa Hirvisaarta ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylä on lähes asumaton, vain aivan itäisimmässä osassa, Pulkkilassa (nyk. ), on jonkin verran asutusta.
Puolivälinkankaan suuralue
Puolivälinkankaan suuralue on yksi Oulun kaupungin kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta, ja se sijaitsee keskustan pohjoispuolella valtatien 4 itäpuolella. Suuralue rajoittuu Kaijonharjun, Korvensuoran, Koskelan, Myllyojan ja Tuiran suuralueisiin. Suuralueella asuu noin 7 300 asukasta ja siellä on 2 741 työpaikkaa.
Hirvisaari
Hirvisaari tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä paikkoja:Hirvisaari on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Barry Humphries
John Barry Humphries (s. 17. helmikuuta 1934 Kew, Melbourne, Victoria) on australialainen koomikko, satiirikko, näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja.
Parhaiten Humphries tunnetaan alter egoistaan Dame Edna Everagesta ja Les Pattersonista. Dame Edna on yksi maailman pitkäikäisimmistä komediahahmoista: kotirouva Moonee Pondsin esikaupunkialueelta sai lavadebyyttinsä Melbournessa joulukuussa 1955.
Humphries on ollut naimisissa neljä kertaa. Hänellä on kahdesta liitosta yhteensä neljä lasta.
Tuiran suuralue
Tuiran suuralue on yksi Oulun kaupungin kahdestakymmenestäkolmesta suuralueesta, ja se sijaitsee keskustan ja Oulujoen pohjoispuolella valtatien 4 länsipuolella. Se rajoittuu keskustan, Koskelan, Myllyojan, Nuottasaaren ja Puolivälinkankaan suuralueisiin. Suuralueella asuu lähes 9 000 asukasta ja siellä on 2 512 työpaikkaa .
Kontula (Vuoksela)
Kontula on kylä entisen Vuokselan kunnan itäosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Virallisesti Kontula oli osa Noisniemen kylää, mutta se sijaitsi erillään muusta Noisniemestä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, jonka vuoksi se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen. Kontula rajoittui lännessä Kuninkaanristin kylään, etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan, etelässä ja idässä Räihärannan kylään sekä pohjoisessa Räisälän kunnan Humalaisten kylään.
Ennen talvisotaa Kontulassa oli noin 40 taloa. Omaa koulua kylässä ei ollut vaan koulua käytiin läheisen Räihärannan kylän koulussa.
Ennen Vuokselan seurakunnan (1914) ja kunnan (1917) perustamista Kontula kuului Sakkolaan.
Talvisodassa Kontulaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylässä on jonkin verran asutusta, mutta se luetaan osaksi Räihärannan kylää.
Matāʻutu
Mata-Utu (tai Matāʻutu) on Wallis- ja Futunasaarten pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Walliksen saarella, Hahaken alueella, jonka pääkaupunki se myös on. Mata-Utun asukasluku vuonna 2003 oli 1 191.
Reino Ala-Kulju
Reino Ala-Kulju (25. huhtikuuta 1898 Kuortane – 5. elokuuta 1983 Seinäjoki) oli suomalainen poliitikko, rovasti ja kouluneuvos. Hän oli eduskunnassa IKL:n listalta 1933–1939, ja kokoomuksesta 1952–1954 ja 1959–1966. Ala-Kulju oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950, 1956 ja 1962. Hän oli IKL:n pääsihteeri 1932–1936 ja AKS:n varapuheenjohtaja.
Vuonna 1964 Ala-Kulju yhtyi Margit Borg-Sundmanin alulle panemaan eduskuntakyselyyn Hannu Salaman eräissä piireissä pahennusta herättäneen "Juhannustanssit"-romaanin vuoksi.
Ala-Kulju oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän toimi opettajana (1927–1963) ja rehtorina (1952–1963) Seinäjoella. Hänet oli myös vihitty papiksi 1929. Ala-Kuljun vanhemmat olivat maanviljelijä Aleksanteri Ala-Kulju ja kansanedustaja Eveliina Ala-Kulju. Reino Ala-Kuljun vaimo oli Kerttu Sylvia, o.s. Soiniemi. He avioituivat 1928.
Ala-Kulju osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten riveissä ja haavoittui 18.3.1918 Oripohjassa.
Paul Verschuren
Paul Michael Verschuren (26. maaliskuuta 1925 Breda, Alankomaat – 19. helmikuuta 2000 Helsinki) oli katolinen pappi ja piispa. Hän oli lakitieteen tohtori ja toimi professorina Rooman Gregorius-yliopistossa. Vuonna 1964 hän muutti Suomeen apulaispiispaksi ja toimi Helsingin katolisen hiippakunnan piispana vuosina 1967-1998.
Verschuren vihittiin papiksi vuonna 1950. Vuonna 1964 hänet vihittiin Aquae Sirensesin titulaaripiispaksi voidakseen valmistautua apulaispiispana Helsingin piispaksi Gulielmus Cobbenin jälkeen. Virkaanasettamisen toimitti Cobben itse ja Verschuren aloitti tehtävänsä Helsingin piispana 1967. Nopeasti maan molemmat kielet oppinut Verschuren saavutti Suomessa näkyvän aseman keskustelevana intellektuellina ja oli Pohjoismaiden piispainkokouksen keskeinen vaikuttaja koko piispainkautensa. Hän jäi sairauseläkkeelle syyskuussa 1998 ja kuoli pitkäaikaiseen sairauteen helmikuussa 2000 Helsingissä. Hänet on haudattu Turun katoliselle hautausmaalle.
Tokushiman prefektuuri
Tokushiman prefektuuri () on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Shikokun saarella, Japanissa ja sen pääkaupunki on Tokushima.
Tokushima on Shikokun itäisin prefektuuri. Sen rajanaapurit ovat Kōchi ja Ehime lännessä ja Kagawan prefektuuri pohjoisessa. Muilta suunnilta prefektuuri rajautuu Seton sisämereen ja Tyyneen valtamereen.
Tokushima on vuoristoista aluetta, jonka Shikokun vuoristo jakaa keskeltä pohjois- ja eteläosaa. Vuoriston keskellä sijaitseva Tsurugi (1 955m) on Shikokun toiseksi korkein vuori.
Tokushiman prefektuurissa on 8 kaupunkia.
Tokushima tunnettiin aikaisemmin Awan provinssina.
9M14 Maljutka
9M14 ”Maljutka” (, , ) on Neuvostoliiton ensimmäisen sukupolven, manuaalisella komento-ohjausjärjestelmällä (MCLOS) varustettu panssarintorjuntaohjus. Se oli ensimmäinen neuvostoliittolainen miesvoimin siirrettävä ohjus ja luultavasti eniten valmistettu. Neuvostoliitossa ohjusta tehtiin 25 000 kappaletta vuodessa 1960- ja 1970-luvuilla ja sen kopioita on valmistettu eri nimillä ainakin viidessä maassa.
Ohjuksen kehitystyö alkoi heinäkuussa 1961 kahdessa eri suunnittelutoimistossa, Tulassa ja Kolomnassa. Ohjuksen esikuvia olivat 1950-luvun länsimaiset ohjukset kuten Ranskan ENTAC ja sveitsiläinen Cobra. Kolomnan koneensuunnitteluinstituutin prototyyppi otettiin tuotantoon ja ohjus palveluskäyttöön 16. syyskuuta 1963.
Neuvostoliitossa ohjukset sijoitettiin moottoroitujen jalkaväkipataljoonien panssarintorjuntajoukkueisiin. Joka joukkueessa oli kaksi ohjusryhmää, joissa kussakin oli kaksi ohjuspartiota. Jokaisella ohjuspartiolla oli kaksi ampumalaitetta ja yksi RPG-7-sinko. Sinkoja tarvittiin panssarivaunujen lähitorjuntaan ohjuksen 500 metrin minimiampumaetäisyyden vuoksi.
Ohjus kuului myös BMP-1-, BMP-2- ja BRDM-2-rynnäkköpanssarivaunujen ja Mi-2-, Mi-8- ja Mi-24-helikopterien varustukseen.
Ohjuksen maa-ampumalaite on mallia 9P111. Ampumalaite koostuu myös ohjuksen kuljetuslaatikkona toimivasta alustasta, 9S415-mallisesta joystickillä varustetusta ohjausyksiköstä ja 9Š16-tähtäysperiskoopista. Manuaalinen komento-ohjaus vaatii ampujalta melkoista taitoa ja herkeämätöntä keskittymistä. Ohjauskomennot välitetään ohjukselle sen perästä purkautuvaa kuparilankaa pitkin. Alle kilometrin päähän ampuja voi tähystää maalia ja ohjuksen lentoa paljaalla silmällä, pitemmillä ampumaetäisyyksillä käytetään tähtäysperiskooppia. Välittömästi laukaisun jälkeen ohjus ohjautuu ylöspäin välttääkseen esteet ja pienin ampumaetäisyys on noin 500 metriä. Lyhyemmillä lyhyemmillä etäisyyksillä tähtäysmahdollisuus on käytännössä olematon. Myöhemmissä Maljutka 2 -ohjuksissa, joiden ohjausjärjestelmä on puoliaktiivinen komento-ohjaus (SACLOS), ampujan pitää vain pitää tähtäin maalissa.
Ohjuksen lentonopeus on sen eri versioilla välillä 115–130 m/s. Panssarin läpäisy on mallista riippuen 200–800 mm, uudemmilla versioilla parempi. Suurin ampumaetäisyys on noin 3 000 metriä, johon lentoaika 30 sekuntia.
Pohjoisvietnamilaiset käyttivät ohjusta 1972 Etelä-Vietnamin joukkoja vastaan jonkinlaisella menestyksellä. Erityisen merkittäväksi ohjus nousi vuoden 1973 jom kippur -sodassa Syyrian ja Egyptin käyttäminä. Keskimäärin joka divisioona ampui 2 000 ohjusta ja neuvostolähteiden mukaan Israel menetti tämä tuloksena 800 panssarivaunua, puolet menetyksistään. Joissa lähteissä on mainittu 1 063 vaunua, johon sisältyvät varmaankin myös alle vuorokaudeksi taisteluista poistuneet. Ohjuksen osumatodennäköisyydeksi jäi tositilanteessa 2–25 % ampujien harjoituksesta riippuen.
Rotax 912
Rotax 912 on itävaltalaisen Rotaxin valmistama lentokonemoottori. Moottori on tyypiltään vapaastihengittävä, ilma- ja vesijäähdytteinen 4-sylinterinen mäntämoottori. Sitä käytetään erityisesti ultrakeveissä lentokoneissa.
Moottorista on neljä versiota:
Ensimmäiset Rotax 912:t olivat 80 hevosvoimaisia. Ensimmäisenä 912A tuli käyttöön Diamond Aircraftin Diamond DA20 A1 Katana-koneeseen.
Moottorin melutaso on huomattavasti alempi kuin aiempien lentomoottoreiden.
9M111 Fagot
9M111 ""Fagot"" (, , ) on Neuvostoliitossa 1960-luvulla kehitetty panssarintorjuntaohjus. Ohjus tuli käyttöön 1970.
Ohjusta on viety Suomeen, Jordaniaan, Iraniin, Egyptiin, Libyaan, Syyriaan ja muihin Lähi-idän maihin. Suomen puolustusvoimien käytössä oli ohjuksen malliversio 9M111-2 ja se tunnettiin nimellä Panssarintorjuntaohjus 82 (PSTOHJ 82).
9M111 kehitettiin Tulan koneensuunnittelulaitoksella (Tula KBP). Kehitystyö alkoi 1962 tavoitteena seuraavan sukupolven SACLOS-ohjattu panssarintorjuntaohjus. Ohjus kehitettiin rinnan 9M113 Konkursin kanssa ja ne käyttävät samanlaista tekniikkaa, mutta Konkurs on suurempi ja tarkoitettu pääasiassa ajoneuvoihin. Suomessa Konkurs ohjusta käytettiin lähinnä kannettavana versiona.
Ohjus ammutaan kolmijalalla varustetulla 9P135-sarjan ampumalaitteella. 9S451-ohjausyksikkö on sijoitettu putken alle ja 9Š119-tähtäin vasemmalle puolelle. Koko ampumalaite painaa 22,5 kg. Heittopanoksen ruutilataus estää käytön suljetussa tilassa. Ohjus lähtee putkesta rekyylittömästi 80 m/s ja rakettimoottori kiihdyttää sen matkanopeuteen 186 m/s. Ampumalaite seuraa ohjuksen infrapunajälkeä ja välittää ohjauskomennot ohjukselle sen perästä purkautuvaa kuparilankaa pitkin. Ampujan tehtävänä on pitää tähtäin maalipisteessä, johon ohjus osuu. Ohjuksen läpäisy on mallista riippuen 200–460 mm. Lisäksi 9M111M "Faktorija" -mallissa otettiin käyttöön kaksoisontelopanos, joka läpäisee jopa 600 mm reaktiivipanssaria. 1990-luvun alun 9P135M3-ampumalaitteeseen tuli yötähtäin. Suomessa siihen on mahdollista liittää TOW:in (PSTOHJ 83) lämpötähtäin.
Johtuen jatkuvasta ohjaustarpeesta ohjusta on helppo häiritä yksinkertaisella infrapunalähettimellä tai voimakkailla valonlähteillä, jotka sotkevat ohjuksen infrapunaohjauksen. Ohjauksessa käytettävä kuparilanka on myös suojaamaton. Ohjuksen ohjaaminen muuttuu mahdottomaksi, jos kuparilanka osuu esimerkiksi vesistöön tai sähköjohtoon.
Neuvostoliiton BTR-kalustoa käyttävien moottori-kivääripataljoonien vahvuuteen kuului kaksi panssaritorjuntaohjusryhmää, joissa oli molemmissa kaksi kolmen miehen puoliryhmää. Ampuja kantaa 9P135-laukaisimen ja kolmijalan ja muut kaksi miestä kaksi laukaisuputkea. Ryhmässä ei ole sinkoja, kuten aiemmalla kalustolla, koska ohjuksen lyhin ampumaetäisyys on 70 m.
Risto Näätänen
Risto Kalervo Näätänen (s. 14. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen psykologi ja neurotieteen tutkija.
Näätäsen vanhemmat olivat professori Esko Näätänen ja Rauni Raudanjoki.
Näätänen löysi aivosähkökäyrästä poikkeavuusnegatiivisuus-aallon jolla on ollut huomattava merkitys aivojen tiedonkäsittelyn lainalaisuuksien tuntemisessa. Hän oli Helsingin yliopiston psykologian professori vuodet 1975–1998, mutta toimi Suomen Akatemian tutkimus- tai akatemiaprofessorina kaudet 1983–1988, 1988–1993, 1993–1998, 1998–2007. Näätäsen tutkimustuloksia on julkaistu muun muassa Nature- ja Science-lehdissä. Hänen tutkimustyönsä on vaikuttanut monitieteiseen perustutkimukseen ja psykologian alan sovelluksiin, esimerkkeinä lukivaikeuksien ja mielenterveyden hoito ja musiikin opetus.
Näätänen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1980. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1991 ja Venäjän tiedeakatemian jäsenyys vuodesta 1994. Akatemiaprofessori Näätänen palkittiin ensimmäisellä Suomen tiedepalkinnolla vuonna 1997. Elokuussa 2006 hänelle myönnettiin Psykologian varttuneen tutkijan palkinto Psykologia 2006 -kongressin avajaisissa Tampereella.
Näätäsen jäätyä eläkkeelle vuonna 2008 hän siirtyi Tarton yliopiston ja Århusin yliopiston vierailevaksi tutkijaksi. Hänellä on ollut professorin asema Tarton yliopistossa vuodesta 2007 lähtien.
Joni Lius
Joni Lius (s. 4. maaliskuuta 1971 Keuruu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisen pelikautensa TPS:ssä kaudella 2005–2006. Jatkosopimusta ei tämän jälkeen enää syntynyt.
Lius pelasi hyökkääjänä varsin menestyksekkään uran niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Uran kohokohtia olivat maajoukkue-edustukset sekä muutama Suomen mestaruus TPS:n paidasta. JYP:ssä hän oli joukkueen avainpelaajia.
Lius oli naimisissa "Salatut elämät" -sarjassa näytelleen Sanna Luostarisen kanssa. He asuivat Jyväskylässä ja heillä on yksi lapsi.
9K111-1 Konkurs
9K111-1 ”"Konkurs"” (, , ) on Neuvostoliitossa 1960-luvulla kehitetty panssarintorjuntaohjusjärjestelmä. Se tuli käyttöön 1974, ja sitä käytetään ainakin 25 maassa. 9K111-1-järjestelmään kuuluvan ohjuksen taisteluvälineindeksinumero on 9M113.
9K111-1 Konkurs kehitettiin Tulan koneensuunnittelulaitoksella (Tula KBP) rinnan 9K111 Fagotin kanssa. Kehitystyö alkoi 1962.
Konkurs on suunniteltu laukaistavaksi ajoneuvoista, mutta sen voi ampua myös 9P135M-mallisilla ja sitä uudemmilla maa-ampumalaitteilla. Samalla ampumalaitteella voi ampua myös 9M111 ”Fagot”-ohjuksia. Ohjus on oleellinen osa BMP-2:n, BMD-2:n ja BRDM-2:n aseistusta. 9M113-ohjus on sijoitettu lasikuituputkeen, josta se laukaistaan rekyylittömästi 80 m/s, ja rakettimoottori kiihdyttää sen matkanopeuteen 200 m/s. Ampumalaite seuraa ohjuksen infrapunajälkeä ja välittää ampujan antamat ohjauskomennot ohjukselle sen perästä purkautuvaa lankaa pitkin. Ampuja pitää tähtäimen maalissa. Ohjuksessa on häirinnänilmaisin, ja tarvittaessa ampuja voi siirtyä komento-ohjaukseen, jolloin tähtäimen pitäminen maalipisteessä ei enää riitä, vaan ohjus tulee ohjata lennokkimaisesti maaliin. Ohjuksen kantama on noin 4 000 metriä, kaksi kertaa Fagotin.
9M111-1 Konkurs-järjestelmä on ollut Suomen puolustusvoimien käytössä nimellä Panssarintorjuntaohjus 82M (PSTOHJ 82M).
Iran alkoi valmistaa ohjuksesta kopiota vuoden 2000 tienoilla nimellä Towsan-1/M113.
Mustavuoren suojelualue
Mustavuori (viralliselta nimeltään "Mustavuoren lehto ja Östersundomin lintuvedet") on Natura-luonnonsuojelualue (FI0100065) Itä-Helsingissä lähellä Vuosaaren satamaa. Viereisen Porvarinlahden kanssa alue muodostaa Natura 2000 -alueen.
Mustavuori on pääkaupunkiseudun arvokkain lehtoalue. Erikoisuutena alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia Krepost Sveaborgin linnoitusrakennelmia, kuten tykkiteitä.
Alueen pinta-ala on 36,6 hehtaaria, josta vettä on 0,13 hehtaaria. Alueen omistaa Helsingin kaupunki. Alueen pohjoisosa, joka ennen vuoden 2009 alkua kuului Vantaaseen, kuuluu valtakunnalliseen lehtojensuojeluohjelmaan.
Alueen eteläosassa on sekametsässä lehtomaisia kangasmetsäkaistaleita sekä avokallioita ja kitukasvuisia kalliomänniköitä. Keväällä lehtokaistaleet täyttyvät harvinaisen keltavuokon ja kevätlinnunherneen kukista.
Heckler &amp; Koch HK4
Heckler & Koch HK4 on saksalaisen Heckler & Koch-yhtiön valmistama kaksitoiminen, massasulkuinen itselataava pistooli. HK4 oli yhtiön ensimmäinen pistoolimalli, ja sen sarjatuotanto alkoi vuonna 1968 jatkuen vuoteen 1984. Pistoolin suunnittelivat Alex Seidel ja Tilo Möller Mauser HSc-pistoolin pohjalta. Pistoolia valmistettiin siviilimyyntiin 26 550 kappaletta, 12 400 valmistettiin Saksan poliisille nimikkeellä HK4 P11 ja Yhdysvaltain vientiin Harrington & Richardson American imports-yhtiölle 8 700 kappaletta.
Pistoolin mallinumero "4" johtuu siitä, että pistooli voidaan piippu, rekyylijousi ja lipas vaihtamalla muuttaa .22LR, 6.35 x 16 mm SR /.25 ACP, 7.65 x 17 mm SR/.32 ACP tai 9 x 17 mm/.380 ACP (9 mm short) kaliiperiseksi. Useimmat pistoolit myytiin .380 ACP tai .32 ACP kaliiperisena, mutta niihin voi ostaa muitten kaliiperien vaihto-osat; asetta myytiin myös kaikki kaliiperit sisältävänä pakettina.
Nyíregyháza
Nyíregyháza on Szabolcs-Szatmár-Beregin läänin pääkaupunki koillisessa Unkarissa. Kaupungin pinta-ala on 274,54 neliökilometriä ja väkiluku 117 597 (2009).
Ensimmäinen säilynyt maininta Nyíregyházasta on vuodelta 1209, jolloin kaupunki tunnettiin nimellä Nyír. 1400-luvun puolivälissä siellä oli noin neljäsataa asukasta. Kaupunki autioitui turkkilaisten suorittaman miehityksen aikana 1500-luvulla ja asutettiin uudelleen 1630–1640-luvuilla.
Francis II Rákóczin johtaman itsenäisyyssodan jälkeen Nyíregyháza alkoi kasvaa, ja uusia siirtolaisia tuli varsinkin Slovakiasta. Kaupungista tuli vuonna 1876 Szabolcsin pääkaupunki, joka on nykyään osa laajempaa Szabolcs-Szatmár-Beregin lääniä. Ensimmäisen maailmansodan yhteydessä kaupunki oli kymmenen kuukauden ajan romanialaisen miehityksen alla.
9M133 Kornet
9M133 ""Kornet"" (), NATO-koodinimeltä: AT-14 Kornet on Tulan KBP-suunnittelutoimiston lokakuussa 1994 esittelemä venäläinen panssarintorjuntaohjus, joka tuli samana vuonna käyttöön Venäjän asevoimissa. KBP kuuluu nykyään osana valtionkonserni Rostehin tytäryritykseen, aseteollisuuden holdingyhtiöön Vysokototšnyje kompleksy.
Kornet on raskas 152 mm ohjus, jonka on tarkoitus korvata 9M111 Fagot ja 9M113 Konkurs ajoneuvoasennuksissa ja kolmijalkalaukaisimissa. Ohjus on suunniteltu myös helikoptereita vastaan ja sille on termobaarinen taistelukärki. Ohjus on SACLOS-ohjattu () lasersäteenseuraaja. Valmistaja lupaa 1000–1200 mm panssarinläpäisyä.
Käyttäjiin kuuluvat Venäjän lisäksi Kreikka, Etelä-Korea, Marokko ja Syyria (1998–). Kahden Yhdysvaltain M1 Abramsin ja yhden M2 Bradleyn väitetään tuleen ohjuksen lamauttamaksi Irakissa, mutta Irakista ei ole löydetty ohjuksia tai niiden laukaisulaitteita.
Lontoolaisen Daily Telegraphin toimittaja väittää nähneensä kahdeksan ohjusta Libanonissa 2006.
David Rozehnal
David Sebastian Klement Rozehnal (s. 5. heinäkuuta 1980 Šternberk, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa, Ranskassa, Englannissa, Italiassa ja Saksassa.
Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Sigma Olomoucia vuosina 1999–2003 ja Belgiassa Club Bruggea vuosina 2003–2005 voittaen Belgian mestaruuden ja cupin. 2005–2007 Rozehnal edusti Ranskan liigaseura Paris Saint-Germainia, jossa voitti Coupe de Francen. Hän siirtyi kesällä 2007 Englannin Valioliigassa pelanneen Newcastle Unitedin riveihin. Peliaikaa tuli kohtuullisesti, mutta jo tammikuussa 2008 hän siirtyi lainalle Italian Serie A-seura SS Lazioon, johon hän siirtyi kesäkuussa 2,9 miljoonan punnan siirtosummalla.
Rozehnal edusti Laziota puolitoista kautta ja pelasi seurassa 38 liigaottelua. Kesäkuussa 2009 hän vaihtoi jälleen maisemaa allekirjoitettuaan kolmivuotisen sopimuksen Bundesliigaseura Hamburger SV:n kanssa. Sittemmin hän on pelannut muun muassa Ranskan liigassa Lille OSC:n joukkueessa.
Rozehnal lukeutuu Tšekin maajoukkueen vakionimiin. Hän on edustanut Tšekkiä vuosien 2004 ja 2008 EM-kisoissa sekä vuoden 2006 MM-kisoissa. Rozehnal oli myös voittamassa alle 21-vuotiaiden EM-kultaa Tšekin joukkueessa vuonna 2002.
Avia B.122
Avia B.122 oli tšekkoslovakialainen taitolentokone.
Sen suunnitteli František Novotny. Kone oli kaksitasoinen. Sen siipirakenne oli puuta ja runko metalliputkea. Kone oli verhoiltu kankaalla.
Prototyypin rekisteri oli OK-AVI. 7-sylinterisellä Walter Castor -moottorilla varustetun koneen ensilento tapahtui keväällä 1934. Tšekkoslovakian ilmavoimat tilasivat 45 konetta.
Vuonna 1936 tuli markkinoille parannettu versio, Ba.122. Siinä oli Avia Rk-17 -moottori. Sitä Tšekkoslovakian ilmavoimat ostivat 35 kappaletta ja Neuvostoliitto tilasi 15 kappaletta.
Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian vuonna 1938 Luftwaffe otti 12 konetta käyttöönsä ja luovutti 12 Bulgarialle.
Hevosmuurahaiset
Hevosmuurahaiset ("Camponotus") on pistiäisten lahkoon kuuluva muurahaissuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 1000 lajia.
Puch
Puch oli Grazissa Itävallassa toiminut moottori- ja ajoneuvovalmistaja. Sen perusti vuonna 1889 "Johann Puch" ja se valmisti autoja, polkupyöriä, mopedeja ja moottoripyöriä. Suomessa Puch tunnetaan Tunturi-mopojen moottorinvalmistajana.
1980-luvun lopulla kova kilpailu vei Puchilta sen toimintaedellytykset itsenäisenä yrityksenä. Kaksipyöräisten tuotanto Grazissa lopetettiin 1987 raskaan uudelleenjärjestelyn seurauksena. Puchin moottoripyörät myytiin Vespaa valmistavalle Piaggiolle, joka valmistaa edelleen moottoripyöriä Puch-nimellä. Myös nelivetoisia ajoneuvoja ja niiden osia valmistava Steyr-Puch jatkaa toimintaansa Piaggion osana. Steyr-Puchin maastokuorma-auton Pinzgauerin valmistus on siirtynyt BAE Systemsille Isoon-Britanniaan.
Yhtiön ensimmäinen tehdas, ns. "Einserwerk", Grazissa suljettiin 2000-luvun alussa ja sen historiallinen kokoonpanohalli suojeltiin. Puchin museo avattiin kokoonpanohallissa Grazin ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2003.
Kuilun partaalla (EP)
Kuilun partaalla on Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2001. Levyltä löytyvä Tuomari Nurmio -cover ”On aika soittaa sinfonia” on alun perin julkaistu vuonna 2000 ilmestyneellä Tuomari Nurmio-tribuuttilevyllä "Tuomarin todistajat".
EP nousi Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.
Sovitukset Petosalmi, Pohjolainen, Rautiainen, Rämö ja Ursin.
Kópavogur
Kópavogur on Islannin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Reykjavíkista etelään ja on osa Reykjavíkin suuraluetta. Nimi tarkoittaa "Kuuttilahtea".
Kópavogurin pinta-ala on 83,72 km² ja väkiluku lähes 36 000 (2018).
Kópavogurin keskusta sijaitsee samannimisen puron laaksossa. Puro on nykyisin viehättävä, mutta se toimi pitkään kapungin viemärinä. Laakson ja Elliðavatn-järven välillä on kukkuloita. Yhdellä kukkuloista sijaitsee Kópavogskirkja-kirkko, joka valmistui vuonna 1963.
Kópavogurin alueella on merkkejä asutuksesta 800-luvulta. Elliðavatn-järven rannalla on raunioita, jotka kiinnostavat arkeologeja. Vuonna 1662 Kópavogurissa allekirjoitettiin Kópavogurin asiakirjat, joilla Islannista tuli Tanskan alusmaa.
Ruutu (sarjakuvalehti)
Ruutu oli vuosina 1973–1975 ilmestynyt suomalainen sarjakuvalehti. Lehti ilmestyi viikoittain, ja sitä kustansi Yhtyneet Kuvalehdet. Sisältö oli pääosin peräisin belgialaisesta "Spirou"-sarjakuvalehdestä.
Ruutu-lehteä julkaistiin vuosina 1973 (13 numeroa), 1974 (52 numeroa) ja 1975 (31 numeroa), juhannus- ja jouluviikon numerot olivat kaksoisnumeroita. Kussakin lehdessä oli 32 sivua ja kutakin jatkotarinaa oli yhdessä lehdessä yleensä 4-6 sivua. Lehden lopetettua sen korvaajaksi tuli sarjakuvalehti "Non Stop" (1975–1979). "Ruudun" päätoimittajana oli aluksi Juhani Härmä ja hänen jälkeensä Soile Kaukoranta, joka jatkoi myös "Non Stopin" päätoimittajana.
"Ruudussa" esitettiin länsieurooppalaisen sarjakuvan parhaimmistoa jatkosarjoina, sekä lehteen lähetettyjä stripin ja sivun kokoisia "Lukijan sarjakuvaa".
STOL
STOL-lentokone (engl. "Short Take-Off and Landing") on lyhyeltä kiitotieltä lentoon lähtevä ja lyhyelle matkaa laskeutuva lentokone. STOL on ilmailun kielessä käytetty termi.
Kuuluisia STOL-koneita ovat mm.Tunnetuimpia STOL-lentokenttiä (liikennelentokentät) ovat muun muassa:
STOL-tyypin koneita listattuna:
Safran
Safran eli Safran S.A. on ranskalainen monialakonserni. Sen keskeiset toimialat ovat ilmailu- ja avaruusteollisuus, puolustusteollisuus ja turvallisuussektorin tuotteet. Vuonna 2013 yhtiön tuotteita myytiin 14,7 miljardilla eurolla. Liikevaihdosta 53 prosenttia tuli ilmailu- ja avaruusteollisuuden voimalaitteista (lähinnä suihkumoottorit), 28 % ilma-alusten intrumentaatiosta, 9 % puolustusteollisuudesta ja 10 % turvallisuusalalta. Yhtiön palveluksessa on noin 66 300 henkeä (2013). Yhtymän pääkonttori sijaitsee Pariisissa ja yhtymän osake noteerataan New Yorkin pörssissä (NYSE, Euronext Paris:SAF).
Safran syntyi, kun ranskalaiset lentokoneiden voimalaitevalmistaja Snecma ja elektroniikka-alan yhtiö Sagem fuusioituivat.
Yhtiön tärkein tuotesektori ovat suihkumoottorit. Safran on johtava matkustajalentokoneiden suihkumoottorien valmistaja maailmassa. Tällä osa-alueella se tekee yhteistyötä General Electricin kanssa. Yhtiö pyrkii parantamaan suihkumoottorien energiatehokkuutta ja laskemaan polttoaineenkulutusta.
Yhtiön tytäryritys Messier-Bugatti-Dowty valmistaa muun muassa lentokoneiden laskutelineitä ja hiilijarruja. Yhtymä ilmoittaa olevansa maailman johtava yritys tällä tuotealueella, lentokoneiden sähköjärjestelmissä samoin kuin helikopterien lennonsäätöjärjestelmissä. Yhtymän valmistamia laskutelineitä käyteään 24 000 lentokoneessa, joilla tehdään noin 40 000 laskua päivittäin.
Tietoliikennelaitteet tulivat Saframiin Sagemin kautta. Yhtiö on maailman johtava biometristen tunnistusratkaisujen valmistajana ja keskeinen tekijä esimerkiksi älykorteissa. Yhtiön läpivalaisulaitteita käytetään esimerkiksi lentoliikenteen matkatavaroiden käsittelyssä.
Varsinainen sotilastekniikka tuo noin 10 % yhtiön myynnistä.
Kōchin prefektuuri
Kōchin prefektuuri ( on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Shikokun saaren eteläosassa, ja sen pääkaupunki on Kōchi.
Kōchi kattaa koko Shikokun saaren etelärannikon, ja sen rantaviiva Tyynellä valtamerellä on 706 kilometriä. Kōchi naapuriprefektuurit ovat Ehimen prefektuuri lännessä ja Tokushiman prefektuuri idässä.
Kōchin ilmasto on kostea ja lämmin. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C, mutta kesäisin lämpötila saattaa kohota 35 °C:seen. Japanin sademäärissä Kōchin prefektuuri jää toiseksi ainoastaan Hokkaidōlle.
Kōchin muinainen nimi oli Onru, joka tarkoittaa karkotusta. Tuona aikana tätä, silloin kunnollisten kulkuyhteyksien puutteessa olevaa syrjäistä aluetta, käytettiin sekä hallinnon poliittisten vihollisten että tavallisten rikollisten karkotuspaikkana.
Myöhemmin alueesta muodostui Tosan provinssi, joka vuonna 1871 muutettiin Kōchin prefektuuriksi.
Nykyään koko Japaniin levinnyt yosakoi-tanssi on peräisin Kōchin prefektuurista. Prefektuurin pääkaupungissa Kōchissa järjestetään edelleen vuosittainen Yosakoi matsuri.
Foot in Mouth Disease
Foot in Mouth Disease on punk-rock-yhtye Gobin viides studioalbumi. Se julkaistiin 1. huhtikuuta 2003. Ensimmäinen single levyltä oli "Give Up The Grudge", joka on levyn kantaanottavin kappale, sillä siinä käsketään Nu-Metal yhtyeitä pitämään suunsa kiinni.
Okinawa (kaupunki)
Okinawa () on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee saaren keskiosassa Nahan koillispuolella Tyynenmeren Nakagusukunlahden rannalla. Kaupungissa on 141 543 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 49,00 neliökilometriä.
Okinawan kaupunki perustettiin vuonna 1974 Kozan kaupungin ja Misaton kylän yhdistyessä. Se on Nahan jälkeen prefektuurin toiseksi suurin kaupunki, joka tunnetaan esimerkiksi "eisā"-kansantanssiperinteestä. Kaupungissa järjestetään vuosittain suuri eisā-festivaali.
Lapiolinja
Lapiolinjaksi tai työlinjaksi kutsuttiin etenkin 1950-luvulta lähtien niitä työvoimapoliittisia keinoja, joilla työttömyyttä hoidettiin yhteiskunnan järjestämillä hankkeilla. Kuvaavan nimensä se sai, kun mahdollisimman suureen työllistettävien määrään pyrittäessä vältettiin maarakennustyömailla koneiden käyttöä, näin jokaiselle voitiin osoittaa tehtävä. Toisaalta lapiointi oli sen luontoista työtä, että siitä suoriutui ilman ammattitaitoakin. Lapiolinja koettiin ratkaisuksi työttömyyteen aikana, jolloin normaalit työmarkkinat eivät toimineet suhdannevaihteluiden ja elinkeinoelämän murroksessa. Metsätöistä saattoi vapautua kerralla runsaasti työvoimaa metsäteollisuuden näkymien heiketessä. Pientilalliset olivat hyvin usein riippuvaisia näistä tulonlähteistä. Useat merkittävät tiehankkeet saivat autoistumisen myötä alkunsa juuri niihin aikoihin.
Järjestelmää kritisoitiin alusta lähtien. Työkohteet olivat useasti "siirtotyömaita", jotka saattoivat sijaita satojenkin kilometrien päässä työllistetyn kotipaikkakunnalta. Näin esimerkiksi perheen pää saattoi viettää viikot tietöissä vieraassa maakunnassa ja pääsi käymään kotonaan muutamana viikonloppuna kuukaudessa. Majoitus työmailla järjestyi yleensä parakissa tai pyöräkopissa. Usein majoituksen taso jätti toivomisen varaa: ahtaus, huono ilma, hygienia ja rauhattomuus olivat polttavia ongelmia. Näihin saatiinkin vuosien mittaan parannusta.
Hyvin tunnettu "lapiolinjan" työmaa oli Tarvontie eli nykyinen Ykköstien moottoritieosuus Helsingin Munkkiniemestä Espooseen. Tällä 1950-luvun lopun työmaalla oli töissä lapiomiesten lisäksi jopa hevosia.
Lapiolinjan päätti 1970-luvun alussa uudenlainen yhteiskunnallinen ajattelu, jossa työttömille alettiin maksaa rahallista korvausta työttömyyden kohdatessa. Tienrakennus alkoi vaatia yhä enemmän ammattitaitoa, ja työttömät alkoivat olla maaseudun kausityöttömien sijasta kaupungeista kotoisin. Lisäksi teiden rahoituksessa käytettävien lainojen ehdoissa edellytettiin kohteiden toteuttamista kustannustehokkaimmilla menetelmillä.
Naganon prefektuuri
Naganon prefektuuri () sijaitsee Japanissa Honshūn saaren keskiosassa. Prefektuurin pääkaupunki on Nagano. Siellä on 2 132 000 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 13 562,23 neliökilometriä.
Naganon prefektuurin alue tunnettiin aiemmin Shihanon provinssina. Prefektuurissa sijaitsee yhdeksän Japanin korkeimmasta vuoresta. Nagano rajoittuu myös suurempaan määrään muita prefektuureja kuin yksikään muu Japanin alue, ja alueella sijaitsee Japanin merestä kaukaisin kohta. Naganon alueen vuoristoisuus on tehnyt alueesta suhteellisen eristyneen, ja monet tulevat prefektuuriin sen lomakohteiden ja kuumien lähteiden vuoksi. Vuonna 1998 Naganossa järjestettiin talviolympialaiset, jotka toivat alueella paitsi kansainvälistä mainetta, myös shinkansen-linjan Tokioon.
Tärkeitä nähtävyyksiä prefektuurissa ovat Kizaki-järvi, Matsumoton linna, yksi maailman korkeimmista geysireistä Suwassa ja Zenkōn temppeli Naganon kaupungissa.
Kottila
Kottila on kylä entisen Vuokselan kunnan itäosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Virallisesti Kottila oli osa Noisniemen kylää, mutta se sijaitsi erillään muusta Noisniemestä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, jonka vuoksi se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen. Kottila rajoittui etelässä Vuoksen pohjoisen laskuhaaraan, idässä Sakkolan kuntaan sekä pohjoisessa ja lännessä Räihärannan kylään.
Omaa koulua Kottilassa ei ollut vaan koulua käytiin läheisen Räihärannan kylän koulussa.
Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1917, Kontula kuului Sakkolan kuntaan, osana Noisniemen kylää. Osa Kottilan tiloista oli entisiä Noisniemen hovin torppia.
Talvisodassa Kottilaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylässä on jonkin verran asutusta, mutta kylällä ei ole omaa asutusnimeä.
Non Stop
Non Stop -niminen sarjakuvalehti jatkoi vuosina 1975–1979 sitä samaa linjaa, mitä sen edeltäjäkin, Ruutu (1973–1975), oli tehnyt. Se esitti enimmäkseen belgialaisia sarjakuvia. Aluksi lehti ilmestyi joka toinen viikko esittäen sarjakuvat jatkosarjoina. Loppuajan lehti ilmestyi kerran kuukaudessa. Tässä vaiheessa myös sarjakuvien pilkkominen jatkosarjoiksi lopetettiin. Jokainen lehden kuukausinumero oli oma yksittäinen albuminsa sisältäen yleensä vain yhden pitkän sarjakuvan (noin 48 tai 64 sivua). Lehtiä kertyi 65 numeroa. Lehteä kustansi Yhtyneet Kuvalehdet.
Non Stop -lehdessä julkaistiin noin nelisen vuoden aikana seuraavat sarjakuvat (suluissa tekijät).
Attila (Derib; Maurice Rosy; Kornblum)BenjaminBring M. Backalive (Franquin; Will)Corto Maltese (Hugo Pratt)Eversti Clifton (Raymond Macherot)Hyvä naapuri (Francis; Maurice Tillieux)Johannes ja Pirkale (Peyo)Khena ja Skrahilpari (Gos)Klorofylli (Raymond Macherot)Lucky Luke (Morris; René Goscinny)Marsupilami (Franquin)NatašaNiilo Pielinen (Franquin)Pienet miehet (Pierre Seron)Piko ja FantasioSammy Day (Berck; Raoul Cauvin)Sipuleena (Raymond Macherot; Paul Deliège)Strumffit (= Smurffit)Tim ja Tom (Will; Maurice Tillieux)Tintti (Hergé)Veikko, Tette ja Jykke (Hergé)Vekarat (Roba)Vili & Bill (Roba)Yakari (Derib; Jacques Lob)Yoko Tsuno (Roger Leloup)Lukijan sarjakuva (Lehteen lähetettyjä yhden sivun sarjakuvia. Useita piirtäjiä)
Svjatoslav Richter
Svjatoslav Teofilovitš Richter (, , 20. maaliskuuta 1915, Žytomyrin seutu, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1. elokuuta 1997, Moskova) oli neuvostoliittolainen pianisti, joka tunnettiin ennen kaikkea laajasta ohjelmistostaan, loistavasta tekniikastaan ja runollisesta fraseerauksestaan.
Richter oppi pianonsoiton alkeet saksalaissyntyiseltä urkuri-isältään ja opiskeli pitkään itsekseen. Hän säesti oopperaharjoituksia Odessassa, jonka konservatoriossa hänen isänsä toimi opettajana. Muodolliset piano-opintonsa hän aloitti vasta vuonna 1937 Moskovan konservatoriossa, jossa hänen opettajanaan toimi Heinrich Neuhaus.
Richter esitti paljon Sergei Prokofjevin musiikkia sekä kamarimusiikkia muun muassa David Oistrahin, Oleg Kaganin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Hänen Herbert von Karajanin kanssa tekemä levytyksensä Tšaikovskin b-molli-konsertosta on lähes ylittämätön. Richterin tunnetuimpiin levytyksiin kuuluvat myös Lisztin pianokonserttojen levytykset vuodelta 1961, jotka ovat kyseisten teosten maineikkaimmat taltioinnit.
Alfred North Whitehead
Alfred North Whitehead (15. helmikuuta 1861 Ramsgate, Kent, Englanti – 30. joulukuuta 1947 Cambridge, Yhdysvallat) oli englantilainen matemaatikko, josta tuli myöhemmin yhdysvaltalainen filosofi. Hän kirjoitti algebrasta, logiikasta, matematiikan perustasta, tieteenfilosofiasta, fysiikasta, metafysiikasta ja koulutuksesta. Hän kirjoitti teoksen "Principia Mathematica" yhdessä Bertrand Russellin kanssa.
Kuninkaanristi
Kuninkaanristi (nyk. ) on entinen suomalainen kylä Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetun Vuokselan kunnan keskiosassa sekä nykyinen Kuninkaanristin maalaiskunnan keskustaajama Leningradin alueen Käkisalmen piirissä.
Kuninkaanristissä sijaitsee nykyisin suuri sikatalouskompleksi "Bor".. Kylässä on kulttuuritalo.
Kuninkaanristin kylä muodosti etelä–pohjois-suunnassa noin kuusi kilometriä pitkän alueen, joka rajoittui lännessä ja etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan sekä idässä Kontulan kylään ja pohjoisessa Räisälän kuntaan. Vuoksen vastarannalla sijaitsi Vuokselan kirkonkylä Virkkilä.
Kuninkaanristin kylän nimi on perimätiedon mukaan peräisin Mäkirievunmäkeen haudatusta heimokuninkaasta, jonka haudalla olleeseen kiveen oli hakattu risti, "kuninkaanristi".
Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1917, Kuninkaanristi kuului Sakkolan kuntaan.
Ennen talvisotaa Kuninkaanristin kylässä oli noin 70 taloa. Kylässä oli kansakoulu (per. 1913) osuuskassa sekä useita kauppaliikkeitä, muun muassa Sakkolan osuuskaupan myymälä. Lisäksi vuonna 1931 Vuokselaan perustetun helluntaiseurakunta, "Elimin", rukoushuone sijaitsi Kuninkaanristissä.
Talvisodassa Kuninkaanristiä ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Kylän nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Romaški, ja se on nykyisin saman nimisen maalaiskunnan keskustaajama.
Alfred Tarski
Alfred Tarski (14. tammikuuta 1901, Varsova, Puola – 26. lokakuuta 1983, Berkeley, Yhdysvallat) oli puolalainen loogikko ja matemaatikko, jolla on ollut myös suuri filosofinen merkitys. Hän oli maailmansotien välisen ajan Varsovan koulukunnan jäsen ja toimi Yhdysvalloissa vuodesta 1939. Hän kirjoitti topologiasta, geometriasta, mittateoriasta, matemaattisesta logiikasta, joukkoteoriasta, metamatematiikasta ja ennen kaikkea malliteoriasta, abstraktista algebrasta ja siihen liityvästä logiikasta.
Tarskin elämäkerran kirjoittajat Anita ja Solomon Feferman (2004) ovat kirjoittaneet, että hän oli "yksi kaikkien aikojen suurimmista loogikoista" ja että hän "muutti yhdessä aikalaisensa Kurt Gödelin kanssa 1900-luvun logiikan kasvot ennen kaikkea totuuden käsitteeseen ja malliteoriaan liittyvillä töillään".
Hidetoshi Nakata
Hidetoshi Nakata (; s. 22. tammikuuta 1977) on japanilainen uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on yksi kaikkien aikojen tunnetuimmista aasialaisista pelaajista.
Nakata aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Bellmare Hiratsukan joukkueessa, jota hän edusti vuosina 1995–1998. Vuosina 1998–2005 Nakata pelasi Italiassa Perugian, AS Roman, Parman, Bolognan ja Fiorentinan joukkueissa. Hän saavutti Italian mestaruuden Roman riveissä vuonna 2001 ja Italian Cupin voiton Parman riveissä vuonna 2002. Nakata lopetti pelaajauransa kesällä 2006 edustettuaan kauden 2005–2006 englantilaista Boltonia.
Japanin maajoukkueessa Nakata pelasi vuosina 1997–2006 77 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Hän edusti Japania MM-kisoissa vuosina 1998, 2002 ja 2006.
Aasian jalkapalloliitto AFC valitsi Nakatan maanosan parhaaksi pelaajaksi vuosina 1997 ja 1998.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
He Zizhen
Hè Zǐzhēn () (syyskuu 1910 – 19. huhtikuuta 1984) oli Mao Zedongin kolmas vaimo, toukokuusta 1928 vuoteen 1939.
Hän syntyi Yunshanissa (nykyisen Ji’anin prefektuurin Yongxinin piirikunnassa) Jiangxissa ja liittyi kommunistiseen nuorisojärjestöön vuonna 1925. Hän valmistui Yongxin tyttökoulusta (永新女子学校) ja liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1926. He Zizhen tutustui Mao Zedongiin Jinggangshanassa Yuan Wencain, vanhemman veljensä luokkakaverin, avulla keväällä 1928. Vuonna 1937 hän matkusti Neuvostoliittoon sairautta pakoon, ja myöhemmin meni Moskovan yliopistoon ja palasi Kiinaan vuonna 1948. Syksyllä 1949 hänestä tuli puhemies Zhejiangin naisten liittoon (浙江省妇联).
He Zizhenillä oli kolme tytärtä ja kolme poikaa Mao Zedongin kanssa, mutta muut kuin tytär Li Min kuolivat nuorena tai eristettiin perheestään. Kaksi englantilaista tutkijaa löysivät naisen, jonka he uskovat olevan Maon vuonna 1935 hylkäämä kadonnut lapsi. Ed Jocelyn ja Andrew McEwen toivovat Maon perheenjäsenen vastaavan pyyntöihin DNA-testistä.
Markus Halsti
Markus Halsti (s. 19. maaliskuuta 1984 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa tanskalaista FC Midtjyllandia. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Halsti aloitti jalkapallon FC Viikingeissä, mutta siirtyi jo nuorena Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2003.
Syksyllä 2006 Halsti oli italialaisen Serie A -joukkue Atalantan testattavana. Myös norjalainen IK Start ja jotkut muut norjalaiset ja tanskalaiset liigaseurat olivat kiinnostuneet Halstista, mutta HJK:n vaatima korkea siirtokorvaus ja myöhemmin pahat loukkaantumiset veivät siirtotoiveet.
Halsti kuului myös Suomen B-maajoukkueeseen, joka voitti Vietnamissa pelatun BV Cupin 2006. A-maajoukkueessa Halsti debytoi 6. helmikuuta 2008 Kreikkaa vastaan. Hän on pelannut niin keskuspuolustaja kuin myös laitapuolustajanakin maajoukkueessa.
Loppuvuodesta 2007 Halsti siirtyi göteborgilaiseen GAIS:iin. Muutamat muutkin seurat olivat hänestä kiinnostuneita kuten norjalainen Molde IF sekä englantilainen Leeds United joissa hän kävi tutustumassa mutta Leeds Unitedin harjoituksissa tapahtunut loukkaantuminen esti jälleen kerran suunnitelmat ja hän siirtyi lopulta Göteborgiin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata yhtään sarjaottelua GAIS:n riveissä, sillä hän siirtyi aivan 2008 Allsvenskan-kauden alussa toiseen ruotsalaisseuraan Malmö FF:iin.
Ensimmäisellä kaudellaan Malmössa Halsti pelasi 15 Allsvenskan-ottelua, ollen taas loukkaantuneena pitkän tovin.