hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Saksan liittopresidentti
Saksan liittopresidentti () on Saksan valtionpäämies. Liittopresidentin valitsee liittokokous (), johon kuuluvat kaikki Saksan liittopäivien edustajat ja sama määrä osavaltioiden eli maiden edustajia. Liittokokouksen ainoa tehtävä onkin valita liittopresidentti viiden vuoden välein. Saksan liittopresidentillä ei ole juurikaan poliittista valtaa, vaan hän on lähinnä symbolinen ja edustuksellinen valtionpäämies, jonka tehtävät ovat enimmäkseen seremoniallisia ja arvojohtajuuteen liittyviä.
Presidenteistä Köhler ja Wulff ovat eronneet kesken kauden. Wulffin ero johtui korruptioepäilyistä.
Saksan liittopresidentin edustusasuntoina toimivat Bellevuen linna Berliinissä ja Villa Hammerschmidt Bonnissa.
Saksan perustuslaki määrittelee presidentin valta-aseman epäselvästi. Käytännössä presidentin asema on kuitenkin pääosin seremoniallinen, ja hän toimii lähinnä liittohallituksen neuvosta. Toisin kuin useissa perustuslaeissa, Saksan perustuslain mukaan valtionpäämies ei ole edes muodollisesti asevoimien ylipäällikkö, vaan tehtävä kuuluu rauhan aikana puolustusministerille ja siirtyy perustuslain artikla 65a:n mukaan sodan aikana liittokanslerille. Sotatilaa ei kuitenkaan voida julistaa ilman presidentin hyväksyntää.
Liittopresidentin tehtäviin kuuluu antaa liittopäiville ehdokas liittokanslerista (liittopäivät voi tosin valita kanslerin ohi presidentin ehdotuksen) ja nimittää kansleri ja tämän johtama liittohallitus muodollisesti virkaansa. Hän voi vapauttaa hallituksen tai sen jäsenen tehtävistään kanslerin pyynnöstä. Presidentti nimittää myös tuomarit, liittovaltion virkamiehet ja upseerit. Tällaisiin nimityksiin tarvitaan kuitenkin joko kanslerin tai asianomaisen ministerin hyväksyntä. Lait astuvat voimaan vasta hänen allekirjoitettuaan ne. Presidentti edustaa Saksaa maailmalla, hoitaa ulkomaanmatkoja ja ottaa vastaan ulkomaisia arvovieraita. Liittokanslerin aloitteesta liittopresidentti voi, harkintansa mukaan, 21 päivän kuluessa hajottaa liittopäivät ja määrätä uudet vaalit järjestettäväksi.
Saksan liittokansleri
Saksan liittokansleri () johtaa Saksan hallitusta. Liittokansleri vastaa pääministerin tointa.
Saksan liittopäivät valitsee liittokanslerin liittopresidentin ehdotuksesta. Käytännössä tämä tarkoittaa suurimman puolueen puheenjohtajaa. Liittokansleri nimittää ministerit eikä hän tarvitse tähän liittopäivien hyväksyntää. Ministerien määrä vaihtelee hallituksesta toiseen. Päinvastoin kun useimmissa parlamentaarisissa järjestelmissä, liittokokous ei voi suoraan erottaa kansleria valitsematta hänen seuraajaansa.
Luettelo Espanjan pääministereistä
Tämä on luettelo Espanjan pääministereistä.
Portugalin presidentti
Portugalin presidentti () on Portugalin tasavallan valtionpäämies. Maalla on ollut presidentin virka vuodesta 1910 alkaen.
Perustuslain mukaan presidentti ""edustaa Portugalin tasavaltaa"" sekä ""takaa kansallisen itsenäisyyden, valtiollisen yhtenäisyyden ja demokraattisten instituutioiden toimivuuden"". Presidentti on myös asevoimien ylipäällikkö. Useimpien muiden Euroopan maiden tapaan presidentin virka on Portugalissa pitkälti seremoniallinen, mutta hänellä on oikeus hajottaa parlamentti, määrätä uudet vaalit ja lähettää lakiehdotukset perustuslakituomioistuimen arvioitavaksi. Presidentti myös nimittää maan pääministerin tehtäväänsä.
Stanislav Petrov
Stanislav Jevgrafovitš Petrov (, 7. syyskuuta 1939 – 19. toukokuuta 2017) oli neuvostoarmeijassa palvellut venäläinen everstiluutnantti, joka 26. syyskuuta 1983 havaitsi Oko-ennakkovaroitussatelliittijärjestelmästä viiden yhdysvaltalaisen ydinohjuksen olevan matkalla kohti Moskovaa. Vastoin ohjesääntöjä hän kuittasi järjestelmän antaman tiedon vääränä hälytyksenä sen sijaan että olisi antanut hälytyksen, joka olisi saattanut johtaa Neuvostoliiton vastatoimiin. Varoitusjärjestelmän ilmoitus osoittautuikin virheelliseksi. Petrovin toiminnan on sanottu estäneen Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisen ydinsodan.
19. tammikuuta 2006 Association of World Citizens -järjestö palkitsi Petrovin "maailman pelastaneesta ainutlaatuisesta sankariteosta".
26. syyskuuta 1983 Stanislav Petrov oli neuvostoarmeijaan kuuluvien strategisten ohjusjoukkojen everstiluutnantti, joka oli päivystysvuorossa Moskovan lähellä sijaitsevassa bunkkerissa nimeltä "Serpuhov-15". Keskiyön jälkeen bunkkerin tietokoneet ilmoittivat, että neuvostoliittolaisten satelliittien mukaan Moskovaa lähestyi Yhdysvaltain maaperältä laukaistu mannertenvälinen ydinohjus, mutta pian järjestelmä ilmoitti myös neljän uuden ohjuksen lähestyvän Neuvostoliittoa. Petrov ilmoitti tilanteen esimiehilleen vääränä hälytyksenä. Petrov oli varma, että tietokonejärjestelmä oli erehtynyt. Hän perusteli päätöksensä sillä, ettei pitänyt uskottavana, että Yhdysvallat olisi käynnistänyt ydinsodan laukaisemalla vain viisi ydinohjusta.
Muutaman minuutin kuluttua Serpuhov-15:n tietokoneet ilmoittivat, että kyseessä oli ollut väärä hälytys. Petrovin esimiehet kuulustelivat häntä ohjesäännön rikkomisesta. Toimintansa takia häntä ei sen paremmin palkittu kuin rangaistukaan, mutta hänelle annettiin huomautus, joka virallisesti koski ”lomakkeiden puutteellista täyttämistä”. Petrov siirrettiin asevoimissa muihin tehtäviin, minkä jälkeen hänelle myönnettiin lupa ottaa varhaiseläke. Sotilasuran menettäminen aiheutti Petroville mielenterveydellisiä ongelmia ja vakavan hermoromahduksen.
Vuoden 1983 välikohtaus pidettiin neuvostoarmeijassa salaisuutena, kunnes Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen 1990-luvulla julkaistuissa neuvostokenraali Juri Votintsevin muistelmissa mainittiin kyseinen tapaus.
Myöhemmin Petrov asui eläkeläisenä Frjazinon kaupungissa, Venäjällä. Hän kuoli 19. toukokuuta 2017.
Venäjä antoi Association of World Citizens -palkinnon yhteydessä lehdistötiedotteen, jossa kiistettiin Petrovin estäneen ydinsodan. Venäjän mukaan ydiniskuun olisi vaadittu useiden valvontajärjestelmien tuki, eikä yksittäinen sotilas olisi voinut aloittaa tai estää sitä.
Kristallisuola
Kristallisuola eli intiaanisuola tai ruususuola on kallioperästä louhittavaa mineraalisuolaa, joka sisältää natriumkloridin lisäksi muita suoloja, kuten kaliumkloridia ja magnesiumsulfaattia. Nimi Ruususuola tulee punertavasta väristä, joka syntyy mm. mangaanista ja raudasta. Nimi intiaanisuola tulee suolan louhintapaikan Uyunin suolajärven seudun asukkaista, Chilen ja Bolivian rajalta Andeilta. Kristallisuola tulee Himalajalta.
Merisuola
Merisuola on perinteisesti laajimmin ravinnossa käytetty suola. Merisuola koostuu pääasiassa natriumkloridista (94 %), jonka lisäksi siinä on lukuisia muita suoloja. Pääasialliset epäpuhtaudet ovat magnesiumsulfaatti ja kaliumsuolat.
Merisuolaa saadaan haihduttamalla merivettä suurissa altaissa niin, että suola jää pohjalle, kun vesi on haihtunut. Suolaa saadaan 30 kilogrammaa kuutiometristä vettä. Merisuola on tavallisesti hieman harmaata, sen kiteet ovat joko pieniä tai suuria ja suola itsessään joko kosteaa tai kuivaa. Merisuolaa suositellaan käytettäväksi kala- ja äyriäisruoissa.
Ruokasuolaa saadaan louhimalla tai myös merivedestä kiteyttämällä. Se on 99,9-prosenttista natriumkloridia.
IPod mini
iPod mini on tuotannosta poistunut Apple Computerin valmistama kiintolevyllinen musiikkisoitin. Se on pienempi ja kevyempi versio iPodista. iPod mini julkaistiin tammikuussa 2004 ja sitä myytiin neljän tai kuuden gigatavun kiintolevyllä varustettuna.
Kuten iPod, iPod mini osaa soittaa MP3, WAV, AAC/M4A, AIFF ja Apple Lossless tiedostoja. iPod mini toimii USB- tai FireWire-portin kautta sekä Windows- että Macintosh-koneissa. Kolmannen osapuolen ohjelmilla iPod miniä voidaan käyttää myös Linux-koneilla, joskin rajoitetusti. Jotkut ovat myös kokeilleet asentaa soittimen käyttöjärjestlmäksi linuxin. Se ei kuitenkaan ole suositeltavaa muille kuin kokeneille käyttäjille, ja tehdään aina omalla riskillä.
iPod mini on kooltaan 91 × 51 × 13 mm ja painaa 103 grammaa. Sen kuori on anonisoitua alumiinia ja sitä oli saatavilla viitenä eri värinä: hopea, kulta (vain 1. sukupolven mallit), sininen, vaaleanpunainen ja vihreä. iPod minissä on iPodista tuttu vieritysrulla, mutta ohjauspainikkeet on minissä siirretty vieritysrullan alle. Klikkauspyörä toimi minissä niin hyvin, että sitä alettiin käyttää myös uudemmassa iPodissa.
Uusi flash-muistilla varustettu iPod nano on korvannut iPod minin Applen tuotevalikoimassa.
KHTML
KHTML on HTML-kielen ja muun verkkosivujen sisällön esittämiseen käytettävä selainmoottori, joka tehtiin alun perin KDE-työpöytäprojektin Konqueror-verkkoselaimeen. Vuonna 2003 Apple julkisti kehittävänsä Safari-selaimeensa KHTML-pohjaisen selainmoottorin nimeltään WebKit, jota sittemmin on käytetty laajasti myös KDE-projektin sisällä sekä muun muassa Chrome-selaimessa.
Verkkoteoria
Verkkoteoria eli graafiteoria on matematiikan osa-alue, joka tutkii kohteiden välisten suhteiden esittämiseen käytettäviä matemaattisia malleja eli verkkoja. Verkot koostuvat solmuista ja niitä yhdistävistä kaarista, jotka voivat olla suunnattuja tai suuntaamattomia. Verkkoteoriaa voidaan soveltaa monilla eri tieteenaloilla, kuten fysiikassa, biologiassa, sosiologiassa.
Suomessa tästä matematiikan haarasta käytetään yliopistosta riippuen kahta eri nimitystä eli verkko- tai graafiteoria. Myös käsitteiden nimikirjo poikkeaa opetuspaikan mukaan. Samoin verkkoteoriasta on erotettava omana alueenaan vielä verkostojen teoria. Pohjimmiltaan verkko on verkkoteorian määrittämä solmujen eli pisteiden ja niitä yhdistävien välien eli kaarien kokonaisuus. Topologisessa verkkoteoriassa myös välien erottamat alueet huomioidaan. "Verkko" kuvaa verkkomaisen rakenteen riippumatta sen sisällöstä ja tulkinnasta ja esittää, mitä reittejä verkossa eri pisteiden välillä on. Verkkoja on myös lähes kaikkialla luonnossa ja ihmisen toiminnassa. Verkkoteoria on täten osa olemassaolon yleisempää ymmärtämistä.
Verkkoteorian alkuna pidetään sitä, kun Leonhardt Euler ratkaisi Königsbergin siltaongelman vuonna 1736. Seuraava tärkeä etappi oli Königin tasan 200 vuotta myöhemmin vuonna 1936 julkaisema ensimmäinen verkkoteoriaa kattavasti käsittelevä kirja. Tärkeä verkkoteorian perusteos on myös Frank Hararyn vuonna 1968 julkaisema "Graph Theory". Verkkoteoriasta on kehittynyt myös verkostoteoria, jonka esittelivät Paul Erdős ja Alfred Renyi vuonna 1959 ja joka perustui satunnaiseen verkkoon. Siinä oleellista olivat topologia, staattisuus ja satunnaisuus. Sen mukaan verkko oli valmiiksi olemassa ja yhteydet ja solmut olivat satunnaisia. Tästä seurasi muun muassa se, että solmujen yhteysmäärät olivat tilastollisesti jakautuneita. Verkosta löytyi muun muassa tyypillinen solmu.
Poisson-prosessi
Poisson-prosessi on stokastinen prosessi, joka voidaan tulkita toisistaan riippumattomasti sattuvien tapahtumien laskuriksi jatkuvassa ajassa. Poisson-prosessilla on läheinen yhteys Poisson-jakaumaan ja sillä on kaksi olennaista ominaisuutta:
Nämä kaksi ominaisuutta kuuluvat vain Poisson-prosessille. Poisson-prosessilla on yksi parametri, joka on positiivinen reaaliluku. Parametria kutsutaan intensiteetiksi, joka tarkoittaa tapahtumien ilmaantumisen nopeutta.
Jos Poisson-prosessin intensiteetti on formula_1, niin aikavälillä formula_2 sattuvien tapahtumien lukumäärä on formula_3-jakautunut. Erityisesti, jos satunnaismuuttuja formula_4 on kaikkien ajanhetkeen formula_5 mennessä sattuneiden tapahtumien lukumäärä, niin formula_4 on formula_7-jakautunut. Tapahtumien välinen aika on formula_8-jakautunut. formula_9:nnen tapahtuman sattumishetki on formula_10-jakautunut.
Valtakunnalliseen puhelinpalveluun saapuvien puheluiden soittohetkiä voi mallintaa Poisson-prosessilla.
Tämä perustuu siihen, että mahdollisesti palveluun soittavien henkilöiden lukumäärä formula_9 on hyvin suuri, mahdollisesti koko väestö. Jos tulkitaan, että todennäköisyys formula_12, jolla henkilö soittaa palveluun vuorokauden aikana, on kaikille henkilöille ja kaikkina päivinä sama, niin vuorokauden aikana saapuvien puheluiden lukumäärä on formula_13-jakautunut. Tätä jakaumaa voi approksimoida formula_14-jakaumalla.
Mallia voi perustella myös niin, että palveluun soittavat tekevät sen toisistaan tietämättä eli riippumattomasti.
Tämän mallin puute on se, että todellisuudessa puhelinpalveluun saapuvat soitot riippuvat vuorokaudenajasta ja viikonpäivästä, jolloin stationaarisuusehto ei toteudu. Tällöin yhtä tiettyä Poisson-prosessia voi käyttää mallintamaan korkeintaan muutaman tunnin aikana tulevia puheluita.
Black Isle Studios
Black Isle Studios oli yhdysvaltalainen Interplayn tietokonepelien kehittämiseen erikoistunut jaosto. Black Isle perustettiin vuonna 1996, mutta se otti nimen käyttöön vasta 1998 ja se kuuluu osana Interplay Entertainmentiin. Black Isle tunnetaan parhaiten peleistä "" ja "Fallout 2" sekä "".
8. joulukuuta 2003 Interplay antoi potkut Black Islen tietokonepelien kehittämisestä vastaaville henkilöille (yhtiö oli kehittämässä myös konsolipeliä). Interplay ei ole tähän päivään mennessä antanut syytä irtisanomisille tai kertonut mitä Black Islelle tapahtuu tulevaisuudessa. Monet entiset Black Islen työntekijät siirtyivät Obsidian Entertainmentille.Pelien kehittämisen lisäksi Black Isle on auttanut Interplayta useiden pelien, esimerkiksi "Baldur’s Gaten", julkaisussa. Koska Black Isle on pääasiallisesti keskittynyt roolipelien kehittämiseen, monet ovat luulleet, että Black Isle on kehittänyt "Baldur’s Gaten". Sen kehitti kuitenkin BioWare, jota usein luullaan "Icewind Dalen" kehittäjäksi.
Window Maker
Window Maker on X Window Systemin ikkunanhallintaohjelma, joka on ulkoasultaan ja toiminnaltaan suunniteltu emuloimaan NeXT:in OpenStep -käyttöliittymää. Sitä käytetään lähinnä Linuxissa ja muissa Unix-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä. Window Maker on vapaa ohjelmisto, joka on julkaistu GNU GPL:n alaisena.
Window Makerin pääkehittäjiä ovat brasilialainen Alfredo Kojima ja romanialainen Dan Pascu. Projekti sai alkunsa, kun Kojima ryhtyi ohjelmoimaan paranneltua versiota AfterStep-ikkunamanagerista.
Window Maker ei vaadi tietokoneelta paljoakaan resursseja (kuten keskusmuistia tai suoritintehoa) toimiakseen nopeasti. Se onkin suhteellisen suosittu graafinen ympäristö varsinkin vanhemmille koneille, joille KDE:n ja GNOME:n kaltaiset työpöytäympäristöt ovat liian raskaita.
Troika Games
Troika Games oli yhdysvaltalainen tietokoneroolipelien kehittämiseen erikoistunut yritys. Troika Gamesin perustivat Interplayn entiset työntekijät Tim Cain, Leonard Boyarsky ja Jason Anderson vuonna 1998.
Troika Games sulki ovensa helmikuussa 2005 talousvaikeuksien vuoksi.
Gearbox Software
Gearbox Software on Planossa, Texasissa, Yhdysvalloissa sijaitseva tietokonepelien kehittämiseen erikoistunut yritys. Yhtiö perustettiin tammikuussa 1999. Gearbox tunnetaan parhaiten -lisälevyn kehittämisestä Half-Lifeen sekä in PC-versiosta. Tuoreimmista peleistä tunnetuimmat ovat Borderlands ja Duke Nukem Forever.
Smerdis
Smerdis (persiaksi "Bardia", kreikaksi myös "Tanyoksarkes") oli Kyyros Suuren nuorempi poika. Kyyros jätti Smerdiille perinnöksi Persian valtakunnan itäiset maakunnat samalla kun Smerdiin vanhemmasta veljestä Kambyses II:a tuli Persian kuningas. Smerdis nousi kuninkaaksi vuonna 522 eaa. veljensä kuoltua, sen jälkeen kun tämä palasi Egyptin sotaretkeltään. Kreikkalaisen historioitsijan Herodotoksen mukaan Kambyses antoi murhata veljensä ennen Egyptin retkeään ja kuninkaaksi julistautunut Smerdis oli itse asiassa ollut eräs magi nimeltä Gaumata. Akemenidien hallitsijasukuun kuulunut Dareios kaappasi vallan Smerdiiltä vuonna 521 eaa.
Kreikkalaiset historioitsijat Ktesias ja Herodotos antavat kummatkin erilaisen kuvan siitä, mitä todella tapahtui. Ktesiaan mukaan Kyyros nimitti Smerdiin (Ktesias käyttää hänestä nimeä Tanyoksarkes) Baktrian, Khorasmian, Parthian ja Karmanian satraapiksi. Smerdiin ei pitänyt maksaa veroa veljelleen Kambyseelle. Pian Kambyses sai tietää eräältä Sfendadateeltä, jota Smerdis oli rankaissut jostain rikoksesta, että Smerdis juonitteli häntä vastaan. Kambyses ei uskonut kuulemaansa, mutta kutsui kuitenkin veljensä luokseen. Veljesten äiti Amytis neuvoi Kambysestä olemaan uskomatta juoruihin. Kun Smerdis lopulta saapui Kambyseen luokse, tämä päätti kuitenkin antaa teloittaa veljensä. Sfendadates esitti nyt että hän, joka oli hyvin Smerdiin näköinen, voisi vaihtaa paikkaa Smerdiin kanssa. Kambyses suostui ja antoi teloittaa veljensä. Sfendadates esitti tämän jälkeen Smerdistä, eikä kukaan tunnistanut häntä.
Kambyseen kuoleman jälkeen Smerdiistä tuli Persian kuningas. Seitsemän korkea-arvoista persialaista päätti kuitenkin syjäyttää hänet ja kaapata vallan itselleen. Heidän joukossaan oli muun muassa Dareios Hystaspeen poika. Kun salaliittolaiset olivat murhanneet Smerdiin tämän nukkuessa palatsissaan, he julistivat Dareioksen kuninkaaksi.
Herodotoksen mukaan Kambyses antoi teloittaa Smerdiin sen jälkeen kun oli saanut kuulla, että tämä aikoi kaapata vallan itselleen. Smerdiin kuolema jäi kuitenkin salaisuudeksi. Vuonna 522 eaa. eräs "magi" julistautui kuninkaaksi ja kutsui itseään Smerdiiksi. Kambyses oli tuolloin Egyptissä ja lähti heti Persiaan kukistamaan kapinallisia. Hän haavoittui kuitenkin noustessaan hevosen selkään ja kuoli pian tämän jälkeen. Kuten Ktesiaan versiossa Smerdiin kukistivat seitsemän salaliittolaista, jotka valitsivat Dareioksen uudeksi kuninkaaksi.
Herodotoksen versio tapahtumista sopii yhteen sen kanssa, mitä Dareios I antoi kirjoittaa omiin monumentteihinsa. Bisotunista löydetystä kallioon kaiverretusta tekstissä kerrotaan, että eräs magi nimeltään Gaumata kutsui itseään Smerdiiksi ja alkoi kapinoida Kambysesta vastaan. Hän valtasi Persian ja julistautui kuninkaaksi 1. heinäkuuta 522 eaa. Dareios ja hänen kumppaninsa murhasivat väärän Smerdiin 29. syyskuuta 522 eaa. Herodotoksen kertomus seuraa siis aika tarkasti Dareios I:n virallista versiota.
BioWare
BioWare Corp. on kanadalainen videopelien ja pelimoottorien kehittämiseen keskittynyt yritys. Juuri lääketieteen tohtoreiksi valmistuneet Ray Muzyka, Greg Zeschuk ja Augustine Yip perustivat BioWaren vuonna 1995. Augustine Yip lähti BioWarelta vuonna 1997 palatakseen lääketieteen pariin.
BioWare on tullut tunnetuksi tietokoneroolipeleistään, erityisesti "Baldur’s Gate"-, "Mass Effect"- ja "Dragon Age" -pelisarjoistaan.
Electronic Arts ilmoitti 11. lokakuuta 2007 ostavansa VG Holding Corporationin, joka omisti BioWare- ja Pandemic Studios -pelitalot. Omistus tuli voimaan tammikuussa 2008.
Seuraavat pelit on kehitetty BioWaren Edmontonin, Montrealin ja Austinin studioilla.Vuosien 1998 ja 2011 aikana BioWare kehitti kuusi omaa pelimoottoria, joista osa lisenssoitiin muille yrityksille, kun taas osasta tuli modaajien työkaluja.Biowaren pelimoottoreita käyttäen on tehty monia toisen osapuolen pelejä.
Interplay Entertainment
Interplay Entertainment Corporation on yhdysvaltalainen videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys.
Interplay perustettiin alun perin nimellä Interplay Productions Kaliforniassa, Yhdysvalloissa vuonna 1983. Interplay tuli heti tunnetuksi laadukkaista roolipeleistään, kuten "" ja "Wasteland".
Interplay alkoi julkaista omia pelejään vuonna 1988 ja siirtyi sitten julkaisemaan myös muiden yhtiöiden pelejä, mutta jatkoi kuitenkin sisäistä pelien kehitystä. Vuonna 1993 Interplay julkaisi menestyksekkään Descent-pelin, jonka Parallax Software oli kehittänyt. Interplay julkaisi "" vuonna 1997, josta tuli sen yksi tunnetuimmista tavaramerkeistä ja se saikin jatkoa vuonna 1998. "Baldur’s Gate" jatkoi laadukkaiden roolipelien sarjaa saaden myöhemmin jatko-osan sekä useita lisälevyjä. "Baldur’s Gate" -sarjan kehitti BioWare ja sen julkaisi Interplayn alainen Black Isle Studios.
Interplayn menestyksekkäimmät julkaisut olivat tietokonepelejä. Yhtiö julkaisi myös muutamia konsolipelejä, kuten "Clay Fighter", "Rock ’N Roll Racing", "The Lost Vikings" ja "Baldur’s Gate: Dark Alliance", mutta ei onnistunut luomaan pitkäkestoista konsolipelien sarjaa.
Vuonna 1998 Interplay listautui pörssiin ja vaihtoi nimensä "Interplay Entertainment Corporationiksi". Interplay kärsi tappiota seuraavien vuosien aikana, ja vuonna 2002 se solmi Vivendi Universalin kanssa julkaisusopimuksen. Ranskalainen Titus Interactive sai heti julkaisusopimuksen jälkeen enemmistöomistuksen Interplaysta, jonka jälkeen yhtiön perustaja Brian Fargo erosi tehtävästään. Myöhemmin vuonna 2002 Interplay poistettiin pörssistä liian alhaisen listahinnan vuoksi. Vuonna 2004 Interplay suljettiin väliaikaisesti maksamattomien vuokrien ja palkkojen johdosta.
Heinäkuussa 2004 Interplay oli lähellä konkurssia ja vielä samassa kuussa se myi oikeudet Bethesda Softworksille "Fallout 3" -tavaramerkkiin sekä option kahteen seuraavaan "Fallout"-peliin, säilyttäen oikeudet "Fallout"-online-peleihin itsellään. Huhtikuussa 2007 Bethesda omistaa täyden "Fallout"-lisenssin Interplayn omistaessa ainoastaan oikeudet "Fallout"-MMOG:hen.
Vain tunnetuimmat pelit. Interplay on pelin kehittäjä, ellei sitä erikseen mainita.
Meloksensisilisko
Meloksensisilisko eli täplämuurilisko ("Podarcis milensis") on pieni, muutamalla Välimeren saarella elävä sisiliskolaji.
Meloksensisiliskon ruumiin pituus kuonosta kloaakkiin on enintään 6,5 cm, ja häntä on kaksi kertaa ruumista pitempi. Lisko on tukevarakenteinen ja leveäpäinen. Koiraan väritys ja kuviointi eivät ole sisiliskoille tavanomaisia. Tyypillisesti ruskean selän keskellä on tumma hento pitkittäisjuova. Kyljet, kurkku ja pään sivut ovat mustat, ja niissä on valkeita, keltaisia, sinisiä tai vaaleanvihreitä täpliä. Vatsassa on usein mustia kuvioita. Naaras näyttää koiraaseen verrattuna tyypillisemmältä sisiliskolta. Naaraalla on usein vaaleat selänreunajuovat ja kurkussa muutamia selvästi erottuvia läiskiä.
Meloksensisilisko elää Kreikassa Egeanmeren saarista Míloksella, Kímoloksella, Falkonéralla, Antímiloksella ja Velopoúlalla. Se viihtyy viljellyillä seuduilla. Se paistattelee päivää kivikasoissa ja penkereillä, mutta saalistaa joko avomaalla tai kasvillisuuden seassa.
Mozilla Application Suite
Mozilla Application Suite on vapaa alustariippumaton Internet-ohjelmistopaketti, jonka komponentteihin kuuluu verkkoselain, sähköposti- ja uutisryhmäohjelma, HTML-editori ja IRC-asiakasohjelma.
Mozilla Application Suitea kehitti Mozilla-projekti. Mozilla-projekti lopetti ohjelmiston kehittämisen vuonna 2005, jonka jälkeen muut ovat jatkaneet kehitystyötä. Sen harvoin käytetty koodinimi oli SeaMonkey, joka sitten otettiin käyttöön viralliseksikin nimeksi kehittäjien vaihtumisen jälkeen.
Reise, Reise
Reise, Reise (suom. ”matkaan, matkaan”) on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin Saksassa 27. syyskuuta 2004 ja muualla Euroopassa hieman aiemmin. Pohjois-Amerikassa albumi ilmestyi 16. marraskuuta 2004. "Reise, Reise" äänitettiin vuosien 2003–2004 aikana Málagassa, Espanjassa. Toukokuussa 2005 Rammstein julkaisi "Reise, Reisesta" erityisen japanilaisen version, jossa oli kaksi bonuskappaletta ja erilainen kansi. Kannen kuvaa käytettiin myöhemmin myös "Rosenrot"-albumin kannessa. Sana "Reise" tarkoittaa saksaksi matkaa, mutta ”Reise, Reise” on saksalaisten merimiesten käyttämä huudahdus, jonka tarkoitus on herättää merellä matkaavan laivan miehistö aamuisin ja samalla ilmaista, että merimatka jatkuu.
Rammstein julkaisi neljä albumin kappaletta myös singleinä. Singlet olivat ”Mein Teil”, ”Amerika”, ”Ohne dich” ja ”Keine Lust”. ”Mein Teil” pohjautuu Saksassa maaliskuussa 2001 sattuneeseen ihmissyöntitapaukseen, jossa Armin Meiwes söi erään internetissä tapaamansa miehen. ”Mein Teil” julkaistiin heinäkuussa 2004. ”Amerikan” musiikkivideossa yhdysvaltalaiset lavastavat ensimmäisen kuukävelyn.
"Reise, Reise" on muiden Rammsteinin albumien tapaan laulettu pääosin saksaksi. Kappale ”Amerika” on laulettu osin englanniksi ja ”Moskau” osin venäjäksi.
Levylle on myös piilotettu Japan Airlinesin lennon 123 viimeiset 35 sekuntia ennen maahantörmäystä. Sen voi kuunnella kelaamalla levyä taaksepäin ensimmäisen kappaleen alussa. Levyn kansitaide muistuttaa myös mustaa laatikkoa.
"Battlefield Bad Company 2" -pelissä on viittaus levyn kanteen, kun eräässä tehtävässä löydetään musta laatikko, joka on kansikuvan värinen ja siinä on saksan kieltä.
Raippaluodon silta
Raippaluodon silta () on vinoköysisilta, joka yhdistää Raippaluodon saaren mantereeseen Mustasaaren kunnassa. Silta on Suomen pisin, 1 045 metriä. Se rakennettiin korvaamaan lauttayhteys. Sillan rakentaminen maksoi noin 150 miljoonaa markkaa (noin 25 miljoonaa euroa). Silta on osa seututietä 724. Sillan on suunnitellut oululainen suunnittelutoimisto SuunnitteluKortes. On ehdotettu, että Raippaluodon sillan jatkeeksi rakennettaisiin Merenkurkun silta Ruotsiin.
Raippaluodon sillan peruskivi muurattiin 3. kesäkuuta 1996, ja presidentti Martti Ahtisaari avasi sen liikenteelle 27. elokuuta 1997.
Raippaluodon silta on ainoa yli kilometrin mittainen silta Suomessa. Siltaan käytettiin 5 000 tonnia terästä sekä 20 000 tonnia betonia. Maansiirtotöiden aikana siirrettiin noin 50 000 tonnia maa-ainesta.
Sillan pituus on 1 045 metriä, ja se on Suomen pisin silta. Toiseksi pisin on Heinolassa sijaitseva Tähtiniemen silta, jolla on pituutta 924 metriä. Raippaluodon sillan siltakannen leveys on 12 metriä, josta kahdeksan metriä on kaksikaistaisen ajoradan käytössä, ja loput vajaat neljä metriä toimii kevyen liikenteen väylänä. Sillan kokonaispinta-ala on 12 540 m². Pisin silta-aukko on pituudeltaan 250 metriä ja sen vapaa korkeus on 26 metriä. Kannatinpylväät kohoavat 82 metrin korkeuteen.
Live aus Berlin
Live aus Berlin on Rammsteinin elokuussa 1999 julkaistu, toinen virallisista konserttitallenteista. Konsertti pidettiin 22.–23. elokuuta 1998 Berliinissä. Live aus Berlin tarkoittaa saksaksi suoraa lähetystä Berliinistä. Live aus Berlinistä on julkaistu seuraavat versiot:
Sensuroidusta versiosta puuttuu kappale "Bück dich" (suomeksi kumarru) rajun esitystapansa vuoksi.Sensuroimattoman taltioinnin kesto on 80 minuuttia ja 36 sekuntia.
Mutter
Mutter () on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin kolmas studioalbumi. Se äänitettiin vuonna 2000 ja julkaistiin huhtikuussa 2001.
Levyllä lauletaan muun muassa lapsen kuolemasta ("Spieluhr"), äidittömyydestä ("Mutter") ja itsemurhasta ("Adios"). Levy oli julkaistaessaan arvostelumenestys, ja monet Rammstein-fanit pitävät sitä yhtyeen parhaana tuotoksena. Sen kuuluisimpia kappaleita ovat listahitit "Sonne", "Ich will", "Feuer frei!", "Links 2-3-4" ja "Mutter", jotka julkaistiin kaikki singleinä ja niistä tehtiin musiikkivideot.
"Mein Herz Brennt" päätyi elokuvan "Lilja 4-ever" ja "Feuer Frei" xXx:n soundtrackille. Levyn kannessa on kuollut lapsi. Kuvan ovat ottaneet Daniel ja Geo Fuchs. Muun muassa saksalainen iltapäivälehti Bild on kutsunut kuvaa sairaaksi, Rammsteinille se on vain kuva.
Sehnsucht
Sehnsucht () on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 1997. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Du hast", "Sehnsucht" ja "Engel". Albumilta julkaistiin singlet kappaleista "Engel" ja "Du hast".
Sehnsuchtin kappaleiden teemat ovat useasti seksuaalisuuteen viittaavia. Esimerkiksi "Tier" ja "Spiel Mit Mir" kertovat insestistä, "Küss Mich" suuseksistä sekä "Bestrafe Mich" ja "Bück Dich" sadomasokismista.
Levyn äänimailma on industrial-henkinen; kitarariffit ovat raskaita ja koneäänet näyttelevät tärkeää osaa.
Albumin lehtinen avautuu kuudeksi erilaiseksi kanneksi, joissa jokaisessa on yksi yhtyeen jäsen. Kullakin jäsenellä on päässään abstrakti kasvonaamio, joka on tehty tavallisista keittiövälineistä. Vieressä näkyvä kansi on yleisin. Siinä on Till Lindemann, jonka suuta peittää kananmunasiivilästä tehty "kuonokoppa", ja hänen silmiensä edessä on haarukoista taivutetut aurinkolasit. Kansitaiteen loi itävaltalainen taiteilija Gottfried Helnwein.
Sehnsucht oli Rammsteinin läpimurto keski-Euroopan ulkopuolella, etenkin Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Herzeleid
Herzeleid () on saksalaisen industrial metal -yhtye Rammsteinin ensimmäinen studioalbumi. Singleinä julkaistiin "Du riechst so gut" (1995) ja "Seemann" (1996) sekä Australiassa myös "Asche zu Asche".
Kappaleiden teemat ovat ensimmäisessä albumissa Rammsteinille tyypillisesti synkkiä, esimerkiksi "Rammstein kertoo nimensä mukaisesti lentotukikohta Ramsteinin onnettomuudesta, "Heirate mich" nekrofiliasta ja "Weißes Fleisch" sadomasokismista.
Tarinan mukaan "Heirate Michin" sanat painettiin kansilehtiseen ranskaksi, koska yhtye ajatteli, etteivät ne uppoaisi kuuntelijoihin. Jotta ranskankieliset tekstit eivät olisi olleet selkeästi yksin, myös Das Alte Leidin sekä Herzeleidin (edellisen ja seuraavan raidan) sanat painettiin ranskaksi.
Albumin alkuperäinen kansi esitti yhtyettä ylävartalo paljaana. Tämä aiheutti paheksuntaa ja syytöksiä että yhtye muka yritti myydä itseään “herrakansan posteripoikina”. Ei ole tiedossa, vaihtoivatko he uuteen kanteen näiden huhujen takia, vai pitävätkö he yksinkertaisesti uutta kantta parempana.
Vaikka albumi nousi listaykköseksi Saksassa, bändillä ei ollut suosiota keski-Euroopan ulkopuolella ja he keikkailivat suurimmaksi osaksi Tšekissä, Sveitsissä, Itävallassa ja Saksassa.
Mikeli
Mikeli oli juhla, jota vietettiin muinaisessa Latviassa 22. syyskuuta - 24. syyskuuta "dzelzs nedela"n eli "rautaviikon" aikana. Juhla oli pyhitetty Mikelis- ja Jumis-jumalille.
Juhlaa vietettiin sadonkorjuukauden lopussa, sen jälkeen kun Jumisin ruokalahja oli vastaanotettu.
Juhlan ensimmäisenä päivänä suoritetaan "Jumisin kiinnisaaminen" -rituaali. Jumisin, mitä edusti kaksipäinen viljankorsi,sanottiin olevan piilossa vielä korjaamattomien viljapeltojen joukossa. Tämä viimeinen korsi säästetään viimeiseen asti, minkä tarkoituksena on miellyttää Jumisia, jotta hän palaisi takaisin seuraavana keväänä. Nämä viimeiset korret sidotaan erityisellä punoksella ja sijoitetaan latoon, erilleen muusta sadosta. Korsia käytetään sitten talven aikana sairaan karjan parantamiseen. Iltajuhlan aikana syödään kanaa.
Toisena päivänä juhlittiin ja syötiin.
Kolmantena päivänä olivat markkinat ja ainoa päivä, jolloin miehet kosivat vaimoehdokkaitaan.
Daavidin oksa
Daavidin oksa () on australialaislähtöinen Seitsemännen päivän adventisteista erkaantunut uskonnollinen ryhmä, jonka perustaja oli bulgarialainen Victor Houteff. Sen ydinryhmä siirtyi Texasiin Yhdysvaltoihin. Järjestön toiminnan keskeisiin kohtiin kuuluu askeettinen maailmanlopun odotus. Järjestön erityispiirteet alkoivat korostua vuosien 1987–1993 aikana lahkoa tuolloin johtaneen David Koreshin toiminnan takia.
Kultti vietti Mount Carmelin tilalla Yhdysvalloissa vuosikymmenet hiljaiseloa. Sitä johti Lois Roden -niminen nainen, kunnes lahkoon liittyi 1981 nimeä Vernon Howell käyttänyt nuori mies. Howell vietteli itseään yli 50 vuotta vanhemman Rodenin. Roden lumoutui Howellsta ja ilmoitti, että tämä on profeetta ja tästä tulee lahkon johtaja. Howell sai lahkon vähitellen valtaansa. Vuonna 1990 hän otti kuningas Daavidin ja Kyyros II Suuren mukaan uuden nimen David Koresh. Lahko alkoi eristäytyä ja muuttua vainoharhaiseksi. Toisinajattelijat karkotettiin, elleivät nämä lähteneet vapaaehtoisesti. Koreshia lukuun ottamatta miesten oli elettävä selibaatissa. Koresh käytti hyväkseen lahkon naisia aivan nuorista tytöistä lähtien, ja nämä synnyttivät toistakymmentä lasta.
1990-luvun alussa lahkon toiminta ja aseistautuminen alkoivat herättää ulkomaailman huomiota. Lahko valmistautui yhteenottoon Yhdysvaltojen hallituksen kanssa hankkimalla ampumatarvikkeita. Maatilalle rakennettiin betonivahvisteisia asuinrakennuksia, vahtitornin ja maanalaisen bunkkerin. Kun myös tiedot lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä paljastuivat, viranomaiset päättivät puuttua lahkon toimintaan.
"Bureau of Alcohol, Tobacco and Firearms" (ATF) järjesti ratsian Daavidin oksan päämajaan Mount Carmelilla Wacon kaupungin lähellä Texasin osavaltiossa 28. helmikuuta 1993. Ratsian perusteina olivat epäily ampuma-aseiden laittomasta hallussapidosta sekä lasten suojeleminen. Eräs entinen jäsen oli väittänyt, että lahkossa käytetään lapsia seksuaalisesti hyväksi. Ratsia kohtasi voimakasta aseellista vastarintaa, jossa kuoli neljä agenttia ja kuusi lahkolaista. Viranomaiset perääntyivät, ja yhteenottoa seurasi FBI:n valvoma piiritys, joka kesti 51 päivää. Lopulta päämaja tuhoutui FBI:n hyökkäyksen jälkeisessä tulipalossa 19. huhtikuuta 1993, ja 72–86 henkeä sai surmansa. Rakennuksessa olleita lapsia oli yritetty suojata kostutetuilla huovilla, ja osassa ruumiita oli luodinreikiä armomurhan merkkejä. Tulipaloa on väitetty ryhmän jäsenten sytyttämäksi tai poliisien käyttämän kyynelkaasun aiheuttamaksi.
Jumis
Jumis on Latvian mytologiassa maanviljelyn ja hedelmällisyyden jumala. Häneen liitetään symbolisesti "yhteenkietoutuneet rungot", kuten kaksi viljankortta tai puuta, jotka ovat kasvaneet yhteen ja jakavat saman rungon tai varren. Sadonkorjuuaikana jotkut sadon korret taivutetaan maahan ja kiinnitetään paikoilleen kivien avulla. Hänen juhlansa, Mikelin, aikana suoritetaan rituaali Jumisin kiinnisaamiseksi.
Toinen rituaali, Jumja kersana, käsittää juhlakulkueen, joka kantaa "kiinnisaatua" Jumisia symbolisoivia viljanjyviä kotiin, mikä varmistaa sen, että seuraavan vuoden sadosta tulee vähintään yhtä hyvä.
Jumis kuvataan lyhyenä miehenä, joka kantaa vehnän, humalakasvin ja kauran tähkiä muistuttavia vaatteita.
Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives
Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives (lyh. ATF, ), on Yhdysvaltain oikeusministeriön alainen virasto, jonka tehtävänä on valvoa edellä mainittujen artikkeleiden käyttöä ja ehkäistä niiden väärinkäyttöä.
ATF on perustettu vuonna 1972. Vuonna 2003 nimi muutettiin muodosta "Alcohol and Tobacco Tax and Trade Bureau" nykyiseksi.
Saules meitas
Saules meitas tarkoittaa Latvian mytologiassa Saulen, eli auringon, tyttäriä. Heidät tunnettiin pääasiassa suhteestaan kosijoihinsa, muun muassa Dieva deliin. Dieva delin määrä vaihteli eri kertomuksissa.
Leijona (tähdistö)
Leijona (latinaksi "Leo", genetiivi "Leonis"), aikaisemmin jalopeura, on Eläinradan viides tähdistö Kravun ja Neitsyen välissä. Tähdistö näkyy Suomessa loka-toukokuun aikana. Leijona on yksi aikaisimmin havaituista tähtikuvioista.
Kreikkalaisessa mytologiassa Leijonan tähtikuvio oli taivaalle ylennetty Nemean leijona, jonka surmaaminen oli ensimmäinen Herakleelle määrätyistä kahdestatoista urotyöstä. Nemean leijonan talja vaatteenaan Herakles suoritti muut yksitoista urotyötään.
Leijonan kirkkain tähti on Regulus (α Leonis, latinaksi "regulus" on pieni kuningas). Sen näennäinen kirkkaus on +1,36. Tähti tunnetaan myös nimellä Cor Leonis, leijonan sydän. Sitä kiertää kirkkaudeltaan 8 m oleva tähti eli Regulus on kaksoistähti. Reguluksen etäisyys Maasta on 85 valovuotta.
Seuraavaksi kirkkaimmat ovat Algieba (γ Leonis) ja Denebola (β Leonis, arab. "dhanab" = häntä).
Leijonan tähdistön alueella sijaitsevat Messierin luettelon kohteet M65, M66, M95, M96 ja M105. Ne ovat kaikki kierteisgalakseja.
Kaisa Häkkinen on esittänyt artikkelissaan "Jalopeuran jäljillä", että Mikael Agricolan leijonaeläintä tarkoittava sana jalopeura olisi alun perin tarkoittanut leijonan tähdistöä ja syntynyt tähdistön merkistä aiempien oppineiden keskuudessa aiheutuneesta väärinkäsityksestä, jossa merkin on tulkittu esittävän peuraa.
Dievs
Dievs ("jumala") tarkoittaa Latvian mytologiassa ylintä jumalaa. Sama sana tarkoittaa nykylatvian kielessä kristinuskon Jumalaa. Muinaisessa Latviassa Dievs ei ollut ainoastaan jumalien isä, hän oli olennainen osa niitä (perusolemus). Kaikki muut jumalolennot olivat Dievsin erilaisia muotoja tai ilmentymiä, näin oli erityisesti Mara-jumalattaren ja Laiman kohdalla. Nimi Dievs tarkoitti myös taivasta.
Dievs on historiallisesti sama indoeurooppalaisen uskonnon jumala kuin Tyr, Zeus, Juppiter ja Dyaus Pita.
Dievs on taivaan ja hedelmällisyyden jumala. Vaikka hän kosiskeli Saulea, hänen ei tiedetä olleen naimisissa. Hänen poikansa tunnetaan nimellä Dieva dēli: he olivat Saulen tytärten (Saules meitas) kosijoita ja heidän lukumääränsä vaihteli eri kertomuksissa. Yksi Dievsin pojista on Miķelis, tähtitieteen, ennustamisen ja yltäkylläisyyden jumala.
Mara (latvialainen jumala)
Mara tarkoittaa nykyajan Latvian mytologiassa korkearvoisinta jumalatarta, naispuolista Dievsiä. Hänet voidaan ymmärtää Jumalan vaihtoehtoiseksi puoleksi (kuten Yin Yang). Muita jumalattaria, joskus kaikkia heitä, pidetään hänen vaihtoehtoisina muotoinaan. Mara on myös saattanut olla sama jumalatar kuin Lopu mate.
Mara on kaikkien naisellisten velvollisuuksien suojelija (lapset, karja), kaiken taloudellisen toiminnan suojelija ("Jumala teki pöydän, Mara leivän"), jopa rahan ja markkinoiden. Maran ollessa Jumalan vaihtoehtoinen puoli, Mara vie ihmisen kuoltua mukanaan tämän ruumiin Jumalan (Dievs) viedessä sielun. Hän on maan jumalatar; sitä kutsutaan "Maran maaksi".
Läntisessä Latviassa ja vähäisemmässä määrin muussa Latviassa Mara yhdistettiin voimakkaasti Laimaan, ja saatettiin pitää samana jumaluutena.
Maras-juhlaa vietettiin hänen kunniakseen 15. elokuuta.
Mara tunnettiin myös nimillä "Marsava" (läntinen Latvia), "Moschel" ja "Marha".
Laima
Laima ("onni"; myös Laime, Laimas māte) on Latvian mytologiassa ja Liettuan mytologiassa kohtalon ja onnen, sekä hyvän että pahan, personoituma. Hänet yhdistettiin synnytykseen, avioliittoon, kuolemaan, hedelmällisyyteen ja kotielämään. Hän on myös raskaana olevien naisten suojelija.
Laima ja hänen siskonsa Karta ja Dekla ovat kohtalon kolminaisuuden jumaluus. Laiman ollessa huomattavasti muita suositumpi Deklalla ja Kartalla on kuitenkin samanlaiset tehtävät. Nykyajan uuspakanallisessa uskonnossa, Dievturibassa, näitä kolmea jumalatarta nimitetään kolmeksi Laimaksi, mikä osoittaa että he ovat saman jumaluuden kolme erilaista muotoa. Vaikka Laima tekee lopullisen päätöksen, kaikki kolme päättävät yhdessä kunkin henkilön kohtalosta.
Liettuan mytologiassa Laima ei ole ainoastaan kohtalon, hedelmällisyyden ja avioliiton jumalatar, mutta myös pimeyden ja valon. Laima yhdistettiin käkeen ja nähtiin usein sen muodossa. Laiman seurueeseen kuuluvat jumalattaret Laimė ja Dalia. Laima määrittää vastasyntyneiden kohtalon. Laiman sisaruksia ovat Giltinė, Dekla, Karta ja Magyla.
Laiman pyhä puu on lehmus. Kansanlauluissa ja -tarinoissa hän on kukkuva käki lehmuksessa. Lehmuksessa on kolme, viisi, kuusi, seitsemän tai yhdeksän haaraa. Nämä numerot ovat Laiman maagisia numeroita. Laiman alttari on kivi, jolla on naisen muodot. Sellaiset toteemit lisäsivät naisten hedelmällisyyttä.
Useat balttilaiset kansanlaulut kertovat miten Laima järjesti Aušrinėn nimenantojuhlan (kastajaiset). Hän kutsui kaikki tähdet (Žvaigždės, Latvian Zvaigznes), mutta ei kutsunut Saulėa.Keskiajalla ja 1700-luvulla Liettuassa pidettiin Laiman kunniaksi useita erilaisia rituaaleja.
Savo
Savo () on Suomen historiallinen maakunta Itä-Suomessa Karjalan ja Hämeen välissä. Savoa on kahden nykymaakunnan alueella eli Etelä-Savossa (lounaisin osa historiallista Hämettä ja Karjalaa) ja Pohjois-Savossa (läntisin osa Hämettä ja itäisin Karjalaa).
Savossa ovat hallitsevina savolaismurteet, joiden puhumisalue käsittää myös Pohjois-Karjalan, Kainuun, pääosan Keski-Suomesta, koillisosan Päijät-Hämeestä sekä Etelä-Pohjanmaan Järviseudun.
Savossa oli kiinteää asutusta jo rautakauden lopulla. Suur-Savo alkoi muotoutua noin 1400-luvulla, jolloin ensimmäinen Savon ja Lappeen vastainen raja vahvistettiin maaoikeuden tuomiolla. Keskiajalla savolaiset joutuivat useaan otteeseen puolustamaan maitaan. Lännessä vastassa olivat hämäläiset, itäraja taas oli samalla valtakunnan raja vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhan määrittelemän rajalinjan mukaisesti. 1500-luvulla rajat Hämettä ja Karjalaa vastaan kiinnitettiin niin, että kolmen maakunnan rajat kohtasivat Mäntyharjulla, Tarhaveden ja Juolasveden välisessä salmessa sijaitsevassa Naulasaaressa. Sinne hakattiin kallioon rajamerkiksi kolmikärki, josta Hämeen vastainen raja lähti pohjoiseen ja Karjalan vastainen itään (Karjalan toisen rajan lähtiessä etelään).
Savon hallinnollinen keskus oli Olavinlinnassa. Linnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1475 turvaamaan itärajaa. Vuodesta 1548 Savonmaa oli jaettu kuuteen hallintopitäjään. "Suur-Savoon" kuuluivat Pellosniemen, Visulahden ja Juvan hallintopitäjät. Pohjoisempaan "Pien-Savoon" eli "Vähä-Savoon" kuuluivat Säämingin, Rantasalmen ja Tavinsalmen (myöhemmin Kuopion) hallintopitäjät. Pienempinä hallinnollisina yksikköinä toimivat neljänneskunnat. Kirkollisesti Savo jakautui tähän aikaan neljään kirkkopitäjään: Mikkeliin, Juvaan, Sääminkiin ja Tavinsalmeen.
Historiallisen Savon itärajaksi muotoutui Täyssinän rauhan raja maakunnan alueen yltäessä nykyisestä Kainuusta Etelä-Karjalaan.
Kasvitiede
Kasvitiede eli botaniikka on kasveja tutkiva biologinen tieteenhaara. Sen tutkimusalueita ovat mm. kasvien kasvu, lisääntyminen, aineenvaihdunta, kehitys, taudit ja evoluutio.
Kasvitiede jakautuu useihin haaroihin:
1. Kasvimorfologia, eli muoto-oppi, tutkii lähinnä kasvien muotoa ja niiden eri osien keskinäisiä asentosuhteita. Tässä mielessä sen osa-alueesta käytetään myös nimityksiä kasviorganologia ja organografia. Toinen osa-alue on kasvianatomia, jonka kohteena on etupäässä mikroskooppisen pieni sisärakenne, kuten solukot (solukko-oppi eli histologia) tai yksittäiset solut ja niiden osat (soluoppi eli sytologia).
2. Kasvifysiologia tutkii kasvien elintoimintoja: aineenvaihduntaa, kasvua, kehitystä, lisääntymistä ja liikkeitä.
3. Kasviekologia selvittelee kasvien riippuvuutta ilmasto-, maaperä- ym. ympäristötekijöistä sekä sopeutumista niihin.
4. Kasvisystematiikka eli kasvitaksonomia tutkii kasvien välisiä yhtäläisyyksiä ja eroja ja pyrkii järjestämään maapallon kaikki kasvimuodot keskinäisen sukulaisuuden perusteella yhtenäiseen luontaisjärjestelmään.
5. Kasvimaantiede tutkii kasvien esiintymistä luonnossa. Tällöin kasvistollinen, eli floristinen kasvimaantiede kohdistaa huomionsa kasvilajien, -sukujen jne. levinneisyyteen suhteellisen suurilla alueilla, kun taas kasvillisuustiede, eli kasvisosiologia, tutkii kasvien ryhmittymistä kasvustoiksi ja kasviyhdyskunniksi.
6. Kasvipaleontologian eli fotopaleontologian kohteina ovat muinaisaikojen kasvit geologisina aikakausina.
7. Perinnöllisyystiede eli genetiikka tutkii läheisessä yhteistyössä eläintieteen vastaavan haaran kanssa periytymistä ja muuntelua kasvikunnassa.
Jo Aristoteles esitti joitakin kasveja koskevia yleisluonteisia oppilauseita, joita sitten seliteltiin ja pohdittiin n. 2000 vuotta. Hänen oppilaansa Theofrastos (371–286 eaa.) kirjoitti meidän päiviimme säilyneen, koko silloista tietämystä käsittelevän kasvitieteen oppikirjan.
Carl von Linné tunnetaan parhaiten luonnontieteilijänä, joka loi perustan kasvien ja eläinten tieteellisille nimistöille.
Siionin Lähetyslehti
Siionin lähetyslehti on SRK:n julkaisema kristillinen, vanhoillislestadiolainen muun muassa lähetystyöstä kertova kerran kuussa ilmestyvä aikakauslehti. Se on perustettu vuonna 1911 Kokkolassa. Lehden levikki on noin 24 000 kappaletta.
Lehti on pääasiassa suomenkielinen, mutta siinä ilmestyy säännöllisesti artikkeleita myös englanniksi, venäjäksi, ruotsiksi, viroksi ja saksaksi. Se ilmestyy kerran kuussa 16-sivuisena ja jaetaan Päivämiehen välissä sen tilaajille, minkä lisäksi se on mahdollista saada CD-levyllä äänilehtenä. Kaksi kertaa vuodessa ilmestyy 16-sivuinen ranskan-, venäjän- ja vironkielinen liite.
Siionin kevät
Siionin kevät on SRK:n julkaisema lapsille suunnattu kristillinen aikakauslehti. SRK on evankelis-luterilaisen kirkon suurimman herätysliikkeen, vanhoillislestadiolaisuuden järjestö. Lehdessä julkaistaan lapsille ymmärrettävässä muodossa olevia kirjoituksia Raamatun kertomuksista sekä hartaustekstejä. Muuta sisältöä ovat kristilliseen elämään ohjaavat tarinat, lasten omat kirjeet ja piirustukset sekä lasten hauskoja puheita keräävä palsta. 40-sivuinen Siionin kevät ilmestyy kerran kuussa. Lehden levikki on 13 300 ja sen päätoimittaja on Pekka Aittakumpu.
Siionin kevät on perustettu 1931 "Lasten Siionin" nimellä. Nimi vaihtui 1978.
vanhoillislestadiolaisten lastenlehdessä. Pro gradu-työ: Oulun yliopisto, Oulun opettajankoulutuslaitos.
Päivämies
Päivämies on SRK:n julkaisema tabloid-kokoinen kristillinen, vanhoillislestadiolainen sanomalehti. Paperisen tabloid-lehden lisäksi Päivämies ilmestyy myös digilehtenä ja kaikille avoimena verkkolehtenä osoitteessa paivamies.fi. Lehti kertoo vanhoillislestadiolaisen liikkeen toiminnasta ja opetuksesta. Lehti ottaa kantaa yhteiskunnallisiin ja kirkollisiin kysymyksiin. Päivämiehen levikki on 24 000.
Lehti julkaisee myös hartauskirjoituksia ja henkilöhaastatteluja. Vakiojuttuja ovat esimerkiksi pääkirjoituksen viereen sijoitettu kolumni, Perhepeili sekä "Elämää ja ihmisiä". Kerran kuussa julkaistava nuorten osasto Kapsäkki käsittelee nuorten asioita. Kapsäkkiä toimittavat enimmäkseen nuoret itse. Lehdessä on myös arvioita kirjoista ja muista julkaisuista. Viikoittain lehdestä ilmestyy myös äänilehti CD-levynä.
Päivämies perustettiin vuonna 1954. Lehden päätoimittaja on Olli Lohi, ensimmäinen oli Antti Koukkari. Alun perin lehti tiedotti yleisesti kristillisyydestä, erityisesti evankelis-luterilaisesta kirkosta, mutta alkoi painottua myöhemmin vanhoillislestadiolaisuuden pää-äänenkannattajaksi.
SRK:n puheenjohtajan Olavi Voittosen (2007–2014) mukaan Päivämies on kristillinen viikkosanomalehti. Se kertoo vanhoillislestadiolaisuudesta ja sen toimintaympäristöstä sekä ottaa Voittosen mukaan rakentavasti kantaa keskeisiin yhteiskunnallisiin ja kirkollisiin kysymyksiin. Hänen mukaansa lehti on poliittisesti sitoutumaton ja tarkoitettu kaikkien luettavaksi. Päivämiehen perustamiskokouksen pöytäkirjojen mukaan Päivämies toimii vanhoillislestadiolaisuuden yhdyssiteenä. Lehti on arvostellut kirkon maallistumista.
Tesvisio
Tesvisio (alkujaan TES-TV) oli Suomen ensimmäinen televisiokanava, joka lähetti ohjelmia vuosina 1955–1965. Kanavan juuret ovat Radioinsinööriseuran vuonna 1954 perustaman televisiokerhon kaapelitelevision koelähetyksissä, joilla eri puolille Helsinkiä lähetettiin tuote-esittelyjä. Kanava oli luonteeltaan kaupallinen, joten sillä lähetettiin mainoksia ja kustannettuja ohjelmia.
Tesvision näkyvyysalue oli hyvin rajallinen. Aluksi sen lähetyksiä voitiin seurata vain pääkaupunkiseudulla, myöhemmin näkyvyys laajeni myös Turkuun ja Tampereelle. Sen sijaan 1957 perustettu MTV saavutti Yleisradion verkon vuokralaisena huomattavasti laajemman yleisön. Niinpä Tesvision oli miltei mahdotonta taistella mainostajista MTV:n kanssa.
Televisiokerho teki Suomen ensimmäisen langattoman tv-lähetyksen 20. huhtikuuta 1955. Ensimmäinen julkinen lähetys taas tapahtui 24. toukokuuta. Sen ohjasi ja juonsi Lasse Pöysti. Englantilainen Mr. Watson hypnotisoi ja Erkki Harjama esitti sääkatsauksen. Lisäksi ensimmäisessä ohjelmassa esiintyivät Maikki Länsiö, Birgitta Ulfsson-Pöysti, Nils Brandt sekä Kipparikvartetti ja Retuperän WBK. Kanava toimi aluksi Teknillisen korkeakoulun toimiluvalla. Lähetysten taloudellinen toiminta vakiintui, kun Tekniikan edistämissäätiö ryhtyi tukemaan toimintaa vuonna 1956.
Säännölliset lähetykset aloitettiin vuoden 1956 maaliskuussa. Vuoden 1957 alusta kanava otti nimekseen TES-TV. Merkittävä osa kanavan ohjelmistosta oli mainoksia ja sponsoroitua ohjelmaa. Teknillisen korkeakoulun tiloissa toimittiin vuoteen 1959 asti, jolloin alettiin pohtia kanavan kaupallistamista.
Marraskuussa 1959 kanavaa varten perustettiin osakeyhtiö, ja kanavan nimeksi tuli seuraavan vuoden alussa Tesvisio. Vuonna 1963 näkyvyysalue laajeni Turkuun ja Tampereelle. Ohjelmaa esitettiin keskimäärin 28 tuntia viikossa, ja Tampereen paikallisyhdistyksestä juurensa saaneen Tamvision ohjelmia alettiin näyttää koko näkyvyysalueella.
Tesvision ohjelmakartta oli päivittäin vaihteleva. Esimerkiksi kevätkaudella 1962 lähetettiin uutislähetyksiä sunnuntaisin kello 18.20, maanantaisin kello 19.20 ja 21.05, tiistaisin 19.25 ja 21.55, keskiviikkoisin kello 18.25, 19.40 ja 21.15 sekä vuoroviikoin kello 22.15 tai 22.25. Torstaisin uutiset tulivat kello 18.45, perjantaisin ei lähetetty mitään ohjelmaa ja lauantaisin uutiset tulivat kello 19.25 ja 20.55. Lauantaisin lähetettiin tuolloin Helsingin Punavuoren Insinööritalon ravintolasta suora viihdeohjelma "Hyvää iltaa", jota juonsi Kai Brunila. Sunnuntai-iltapäivisin Lenita Airisto veti ohjelmaa "Laiva on lastattu". Tesvision muita kotimaisia ohjelmia olivat "Levyraati" ja "Nuorten tanssihetki", ulkomaisia sarjoja "Tohtori Kildare, Wagon Train," Donna Reedin show sekä Lucille Ballin "Lucy ja minä".
Tesvisiolla alkoi olla taloudellisia ongelmia, joten Yleisradio osti sen ja Tamvision vuonna 1964. Tesvisio kuitenkin jatkoi vielä toimintaansa 6. maaliskuuta 1965 asti, minkä jälkeen silloinen Yleisradion TV-ohjelma 2 korvasi sen seuraavana päivänä. "Helsingin Sanomien" tv-ohjelmatiedoissa kanava ilmoitettiin Tesvision nimisenä viimeisen kerran sunnuntaina 28. helmikuuta 1965. Seuraavana päivänä alettiin käyttää nimeä TV-ohjelma 2.