hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Euroopan jalkapalloliiton maapisteranking
UEFAn maapisteranking () on Euroopan jalkapalloliiton UEFAn ranking-systeemi kansallisille sarjoille sekä maa- ja seurajoukkueille.
Kansallisten pääsarjojen arvojärjestyksen perusteella päätetään, minkä verran joukkueita ja mille kierrokselle kustakin sarjasta pääsee osallistumaan UEFAn järjestämiin eurocup-kilpailuihin eli Mestarien liigaan ja UEFA Cupiin (kaudesta 2009/10 lähtien "Euroopan liiga"). Ranking-pisteet vaikuttavat vasta vuoden päähän seuraavalle kaudelle, esimerkiksi vuoden 2007 listan perusteella määritellään joukkuemäärät kaudella 2008/2009.
Pisteet määräytyvät kunkin maan joukkueitten menestymisen perusteella Mestarien liigassa ja UEFA Cupissa sekä niiden karsinnoissa viimeisen viiden vuoden ajalta. Maapisteitä jaetaan voitosta kaksi ja tasapelistä yksi, Karsintaotteluissa pistemäärät on puolitettu. 
Kullakin kaudella jaettava yhteispistemäärä jaetaan kustakin maasta osallistuvien joukkueitten kesken. Lisäksi bonuspisteitä saa Mestarien liigan lohkovaiheeseen selviytymisestä (3), Mestarien liigan lohkovaiheesta jatkoon pääsystä ja sekä Mestarien liigassa että UEFA Cupissa puolivälieriin, välieriin ja loppuotteluun pääsystä.
Englannin ja Ranskan liigacupien voittajat saavat paikan Eurooppa-liigassa UEFA:n erikoisluvalla.
Maajoukkuerankingissa UEFA otti kesällä 2008 käyttöön uuden systeemin. Pelatusta ottelusta saa 10 000 pistettä, voitosta 30 000, voitosta rangaistuspotkukilpailun jälkeen 20 000 ja tasapelistä 10 000 pistettä (myös hävityn rangaistuspotkukilpailun jälkeen). Pisteisiin lasketaan viimeisen viiden vuoden ajalta MM- ja EM-kisojen lopputurnaus- ja karsintaottelut. Lopputurnaus- ja jatkokarsintaotteluista jaetaan lisäpisteitä 6 000–38 000 pistettä. Tehdystä maalista saa 501 ja päästetystä maalista menettää 500 pistettä. Pisteet jaetaan pelattujen otteluitten määrällä. Viimeisen turnauksen pisteet tuplataan.
Seurajoukkuerankingin pisteisiin lasketaan viimeisen viiden vuoden ajalta eurocup-kilpailuissa pelatut ottelut sekä kolmasosa kansallisten sarjojen rankingin pisteitä. Karsintaottelujen pisteitä ei lasketa. Seurajoukkuerankingin perusteella määritetään, mihin arvontakoriin joukkue sijoitetaan Mestarien liigan lohkoarvonnassa sekä UEFA Cupin karsintojen aloituskierros.
Talekanat
Talekanat ("Talegalla") on isojalkakanojen heimoon kuuluva lintusuku.
Kalle Hyppölä
Kalle Iivari Hyppölä (6. maaliskuuta 1890 Jämsä – 21. elokuuta 1944) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Kalle Hyppölä ja Amanda Friman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Lempi Sofia Huhtalan kanssa.
Hyppölä kävi seitsemän luokkaa Forssan suomalaista yhteiskoulua ja jatkoi opintojaan Friedrichspolytechnikumissa Köthenissä Saksassa vuosina 1912–1915 ja 1919–1921 sekä suoritti paperi-insinööritutkinnon samassa opistossa vuonna 1921.
Hyppölä liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin tarkalleen 31. elokuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Hyppölä saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 1. Krenatöörirykmentin Kristiinan pataljoonan 3. komppaniaan ja oli väliaikaisesti myös pataljoonankomentajana. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Laviassa, Suodenniemellä, Siurossa, Mouhijärvellä (Salmin, Häijään, Ryömälän), Karkussa, Tampereella ja Lempäälässä sekä pataljoonan etenemiseen Valkeakosken, Tuuloksen, Hauhon ja Lammin kautta Koskelle.
Hyppölä toimi sisällissodan jälkeen komentajana 1. Krenatöörirykmentin 2. pataljoonassa siihen saakka kunnes rykmentti hajotettiin, jonka jälkeen hänet siirrettiin 4. heinäkuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmenttiin, missä hän toimi komppanianpäällikkönä 3. komppaniassa ja myöhemmin komentajana 2. pataljoonassa. Hyppölä erosi vakinaisesta palveluksesta 15. marraskuuta 1918 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Vihdin suojeluskuntaan 1. joulukuuta 1918. Hän liittyi suojeluskunta-aikanaan Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hän toimi 1. rykmentin 2. pataljoonan komentajana ja otti osaa taisteluihin Saarimäellä, Aunuksenkaupungissa, Alavoisissa ja Tuuloksen rintamalla. Sotaretkeltä palattuaan hän siirtyi vuoromestariksi ja apulaisinsinööriksi G. A. Serlachius Oy:n paperitehtaille ja palveli yritystä vuoteen 1923 saakka, jolloin matkusti opintomatkalle Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloista hän palasi vuonna 1925 ja siirtyi Paperipussitehdas ja kauppa Oy:n palvelukseen Tampereelle.
Hyppölä osallistui talvisotaan Jalkaväkirykmentti 65:n 2. pataljoonan komentajana ja otti osaa taisteluihin Kiekinkosken lohkolla, Raatteentiellä ja Kuhmossa. Välirauhan aikana hän jatkoi toimiaan siviilitoimessaan Tampereella. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Pohjois-Hämeen sotilasläänin komentajan apulaiseksi ja ilmasuojeluvartioiden tarkastajaksi, kunnes vuonna 1942 hänet siirrettiin Sotavankileiri 10:n komentajaksi. Hänet on haudattu Tampereelle.
Shakin II divisioona
Shakin II divisioona on Suomen shakin kolmanneksi korkein liiga. Siinä on kaudella 2008–2009 mukana 48 joukkuetta.
Ittoqqortoormiit
Ittoqqortoormiit [] () on asutuskeskus Sermersooqin kunnassa Grönlannissa. Asukkaita asutuskeskuksessa oli vuonna 2007 529, ja pinta-alaa sillä on 235 000 neliökilometriä. Ittoqqortoormiitin keskuspaikkakunta sijaitsee Scoresby Sund -vuonon () suulla.
Ittoqqortoormiit sijaitsee Tanskansalmen ja Grönlanninmeren rannalla. Pohjoisessa Ittoqqortoormiit rajautuu maailman suurimpaan kansallispuistoon, Koillis-Grönlannin kansallispuistoon.
Nykyisin Ittoqqortoormiit on yksi maailman viimeisiä metsästysyhteisöjä. Monet metsästäjät ovat nykyisin yhdistäneet metsästyksen ja matkailun. Metsästyksen lisäksi paikkakunnalla järjestetään koiravaljakkomatkoja ja purjehdusta Scoresby Sund -vuonolla.
Ittoqqortoormiit tarkoittaa "paikkaa, jossa on suuria taloja". Ittoqqortoormiit on tanskaksi "Scoresbysund". Se on nimetty englantilaisen valaanpyytäjä William Scoresbyn mukaan. Scoresby kartoitti Ittoqqortoormiitin alueen ensimmäisenä vuonna 1822. Ittoqqortoormiitin kaupunki perustettiin vuonna 1925 tanskalaisen naparetkeilijä Ejnar Mikkelsenin aloitteesta. Ittoqqortoormiit oli vuoden 2008 loppuun saakka itsenäinen kuntansa, jolloin se liittyi osaksi uutta Sermersooqin kuntaa.
Maria!
Maria! oli Maria Veitolan juontama Nelosella esitetty keskusteluohjelma.
Ensimmäinen "Maria!"-ohjelma lähetettiin 27. elokuuta 2008. Ohjelma oli 45 minuutin pituinen suora lähetys. Maria Veitolan lisäksi ohjelmassa esiintyi myös näyttelijä Hannele Lauri, joka esitti sketsihahmoa Röökimuija. Maria!-ohjelmassa lavalle vieraat toivat Lauri Taats sekä Diana Ball.
Röökimuija esiintyi ensimmäisellä kerralla "Maria!"-show’ssa 27. elokuuta 2008. Röökimuija haastatteli muun muassa vihreiden kansanedustajaa Janina Anderssonia lasten kasvatuksesta ja Isä Mitroa ortodokseihin liittymisestä.
Talk show’n ensimmäisessä jaksossa olivat vieraana muun muassa jääkiekkoilija Jarkko Ruutu ja suunnittelija Paola Suhonen. Ohjelmassa vierailivat myös muun muassa maahanmuutto- ja eurooppaministeri Astrid Thors, Johanna Tukiainen, vuoden 2009 tangokuningas Amadeus Lundberg sekä saksalainen coveryhtye The Baseballs.
Toimittaja ja JSN:n jäsen Pasi Kivioja luonnehti sarjamurhaaja Aino Nykopp-Kosken haastattelua "Maria!"-ohjelmassa vuonna 2011 ”tv-journalismin pohjanoteeraukseksi”.
Pikkutalekanat
Pikkutalekanat ("Aepypodius") on isojalkakanojen heimoon kuuluva lintusuku.
Andres Lipstok
Andres Lipstok (s. 6. helmikuuta 1957 Haapsalu) on virolainen poliitikko ja pankinjohtaja. Lipstok toimi Viron keskuspankin pääjohtajana vuosina 2005–2012. Lipstok on tehnyt pitkän uran talouselämässä ja politiikassa. Vuosina 2004–2008 hän toimi Viron olympiakomitean varapresidenttinä. Hän on ollut Reformipuolueen jäsen aina puolueen perustamisesta vuodesta 1994 lähtien.
Lipstok oli Riigikogun jäsen vuosina 1995–2005. Hän toimi Viron valtiovarainministerinä 1994–1996 ja talousministerinä 1995–1996. Hän oli myös Läänemaan maakunnan kuvernööri vuosina 1989–1994.
Lipstok oli Viron eurojäsenyyden uskollinen kannattaja ja toimi keskuspankin johdossa maan ottaessa euron käyttöön vuoden 2011 alusta. Hän on korostanut finanssisektorin vakauden tärkeyttä Virossa, jonka lainamarkkinoita hallitsevat Pohjoismaiset pankit. Lipstok kehotti myös Baltian maiden keskustaoikeistolaisia hallituksia säilyttämään konservatiivisen finanssipolitiikan myös tulevaisuudessa.
Lipstok on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän on valmistunut Tarton yliopistosta pääaineenaan rahoitus.
Olkihattu
Olkihattu on kesällä käytettävä kevyt päähine, joka valmistetaan nimensä mukaisesti oljista punomalla. Hattua ympäröi yleisesti nauha. Olkihattua on pidetty muun muassa veneilijöiden päähineenä.
Perinteisen kovan ja suoralierisen olkihatun ohella toinen olkihattua muistuttava hattumalli on pehmeä ja leveälierinen panamahattu. Sotien jälkeen alettiin käyttää myös huopahatun mallisia olkihattuja.
Liechtensteinin Cup
Liechtensteinin Cup () on liechtensteinilaisille jalkapallojoukkueille tarkoitettu cup-muotoinen kilpailu.
Liechtensteinin Cup järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1946. Se on Liechtensteinin ainoa kansallinen jalkapallokilpailu, sillä maassa ei ole omaa liigaa ja liechtensteinilaiset joukkueet pelaavat Sveitsin sarjoissa. Cup onkin liechtensteinilaisjoukkueille ainoa tapa päästä eurokentille. Sen voittaja pääsee UEFA Cupin toiselle karsintakierrokselle.
Cupiin voivat seitsemän liechtensteinilaisen Sveitsin sarjoissa pelaavan edustusjoukkueen lisäksi osallistua myös näitten alemmilla sarjatasoilla pelaavat reservijoukkueet. Joskus cupissa onkin käynyt tilanteita, joissa reservijoukkue pudottaa edustusjoukkueen.
Marina Tsvetajeva
Marina Ivanovna Tsvetajeva (; 8. lokakuuta 1892 Moskova, Venäjän keisarikunta – 31. elokuuta 1941 Jelabuga, Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija. Hän syntyi Moskovassa taidehistorioitsija Ivan Tsvetajevin ja pianisti Marija Meynin tyttärenä. Isä muistetaan Moskovan Puškin-museon perustajana.
Tsvetajeva aloitti kirjoittamisen lapsena ja julkaisi ensimmäisen kokoelmansa vuonna 1910. Hän meni 1912 naimisiin Sergei Efronin kanssa. Parille syntyivät lapset Alja (1912) ja Irina (1917). Irina kuoli nälänhädän uhrina 1920, ja runoilija lähti Berliiniin miehensä luo. Jäljellä ollut perhe muutti sieltä ensin Prahaan ja lopulta vuonna 1925 Pariisiin. 1925 syntyi poika Georgi.
Pariisissa Tsvetajevan puoliso, Efron, ryhtyi NKVD:n vakoojaksi. Efron ja Alja-tytär palasivat Neuvostoliittoon vuoden 1937 kuluessa; Marina lähti poikansa kanssa vasta 1939. Hänen miehensä tapettiin vuonna 1941 ja Alja-tytär vangittiin. Runoilija itse päätyi poikansa Georgin kanssa evakuoiduksi Jelabugaan, Tatarstaniin. Siellä hän teki pian itsemurhan hirttäytymällä.
Tsvetajeva oli pitkäaikaisessa kirjeenvaihdossa Boris Pasternakin kanssa. Hän oli biseksuaali, jolla oli elämänsä aikana rakkaussuhteita kummankin sukupuolen edustajiin. Hän on maansa tunnetuimpia runoilijoita, jonka töitä ovat sovittaneet musiikiksikin Dmitri Šostakovitš ja Sofia Gubaidulina.
Marina Tsvetajeva pyrkikin omaleimaiseen tuotantoon sekä rytmisyyden harmoniaan: soinnukkuuteen. Hän vältti määrämittaisuutta eli runomittaista ja kielellistä puhdasoppisuutta. Sanoilla sekä niiden merkityksillä leikittely (myös muilla kielillä: saksaksi tai ranskaksi) oli yksi tunnusomainen piirre hänen laajassa tuotannossaan. Toinen selkeä tunnusmerkki lienee Anna Ahmatovan runoudelle tyypillinen kaukokaipuu. Lyhyeksi jääneestä elämästään huolimatta oli Tsvetajeva huomattavan tuottelias. Hän kirjoitti runouden ohella proosaa sekä esseitä. Myös tunnustetut saman akmeistien aikakauden runoilijat Anna Ahmatova sekä Osip Mandelstam olivat Marina Tsvetajevan läheisiä ystäviä. Ahmatova kuvaili Tsvetajevaa "kaksossiskokseen". Hän vastaanotti kerran huolestuneelta Tsvetajevalta Ahmatovan terveydentilasta ja hyvinvoinnista kyselevän kirjeen.-lisäksi tuotannossa proosakokoelmia sekä esseekirjoitelmia muista runoilijoistaLähdeteoksen Marina Ivanovna Tsvetajevaa käsittelevät sivut: 86, 87, 121, 137-138 & 201
Brasilian ulkoministeriö
Ulkosuhtaiden ministeriö () huolehtii Brasilian suhteista muihin maihin. Siitä käytetään Brasilian viestimissä ja diplomaattikielessä yleisesti nimitystä "Itamaraty" sen palatsin mukaan, jossa ministeriö sijaitsi alkujaan Rio de Janeirossa. Nykyinen rakennus pääkaupungissa Brasíliassa on saman niminen. Ministeriön kansliapäällikkö on Celso Amorim.
Ministeriö on perustettu 28. heinäkuuta 1736
Brasilialla on laaja diplomaattinen verkosto, johon kuuluu yli 250 yksikköä.
Giuseppe Ungaretti
Giuseppe Ungaretti (8. helmikuuta 1888 Aleksandria – 2. kesäkuuta 1970 Milano) oli italialainen modernistinen runoilija, toimittaja, esseisti, kriitikko ja yliopistonopettaja. Hän oli nimellä "ermetismo" tunnetun kokeellisen suuntauksen johtavia edustajia ja yksi johtavia Italian 1900-luvun kirjailijoita. Hän sai vaikutteita symbolismista, ja oli lyhyesti mukana futurismissa. Monien futuristien tavoin hän omaksui ensimmäisen maailmansodan aikana irredentistisen asenteen. Ungaretti debytoi runoilijana asemasotavaiheessa, jolloin häneltä ilmestyi yksi hänen tunnetuimpia runoteoksiaan, "L’allegria".
Sotien välisenä aikana Ungaretti oli yhteistyössä Benito Mussolinin kanssa, johon hän tutustui sosialistisessa vaiheessaan ja toimi lehtien "Il Popolo d'Italia" ja "La Gazzetta del Popolo" ulkomaankirjeenvaihtajana. Oltuaan jonkin aikaa tekemisissä dadaistien kanssa hän kehitti "ermetismon" omana panoksenaan runoudelle. Asuttuaan muutamia vuosia Brasiliassa hän palasi toisen maailmansodan aikana Italiaan ja toimi opettajana Rooman yliopistossa. Hänen fasistinen menneisyytensä on ollut kiistelyn aiheena.
Putus
Putus () on Makslahden maalaiskuntaan kuuluva maaseututaajama Viipurin piirissä, Leningradin alueella, Venäjällä. Suomeen kuuluessaan kylä oli osa Koiviston maalaiskuntaa. Se sijaitsee noin n 7 kilometriä Koivistosta pohjoiseen, Koivistonniemen länsirannalla.
Mycosis fungoides
Mycosis fungoides, Alibert-Bazinin syndrooma tai Auspitzin dermatoosi eli pityriasis lichenoides on yleisin iholla esiintyvistä T-solulymfoomista. Se saattaa olla kutiava paukama mutta leviää ajan mittaan myös muualle elimistöön, jolloin se on kuoleman johtava. Kasvaintauti on kaiken kaikkiaan harvinainen. Sitä tavataan miehillä kaksi kertaa useammin kuin naisilla, ja sen esiintyminen on tavallisinta keski-iässä. Taudin syntymekanismi on tuntematon, eikä taudinaiheuttajaa tunneta.
Taudin nimi mycosis fungoides (ns. sienimäinen sienitauti) on harhaanjohtava, koska kyseessä ei ole sienitauti lainkaan vaan pahanlaatuinen kasvain tai sen esiaste. Ensimmäisenä taudin kuvasi tieteelle ranskalainen dermatologi Jean-Louis-Marc Alibert vuonna 1806. ICD-10-koodi on C84.0.
Nord (Grönlanti)
Nord on sotilas- ja tutkimusasema Kap Prins Knudin itäosassa Kronprins Christian Landin alueella Grönlannin pohjoisosassa. Nord on Tanskan armeijan kaukaisin kohde, sillä sieltä on pohjoisnavalle ainoastaan 933 kilometriä. Nordilla on merkittävä rooli sekä tieteessä että armeijan toiminnassa. Aseman motto on "Lonely but strong".
Nord rakennettiin amerikkalaisille vuosina 1952–1953 kylmän sodan aikaiseksi sääasemaksi. Samoihin aikoihin asema palveli myös kiitotienä sekä pohjoisnavan yli lentäviä siviililentokoneita että Yhdysvaltain ilmavoimien lentokoneita varten. Historiansa aikana Nordiin on tehty kaksi hätälaskua, jotka ovat olleet onnistuneita. Kiitotie saatiin vuonna 1956 lopullisesti valmiiksi. Aseman rakennustyöt tekivät tanskalaiset yrittäjät ja työt maksoi Tanskan hallitus. Grönlannin luoteisrannikolle oli hiljattain valmistunut tukikohta Thule Air Base, josta käsin Yhdysvallat avusti laitteiden kuljetuksessa Nordiin. Osa Yhdysvaltain ilmavoimien paikalle toimittamista laitteista on yhä käytössä asemalla.
Huhtikuussa 1971 Yhdysvallat ilmoitti lähtevänsä Nordista, jonka jälkeen Tanskan hallitus päätti sulkea aseman, koska sen toiminnassa pitäminen ilman Yhdysvaltain tukea olisi tullut liian kalliiksi. Asema suljettiin lopulta kesäkuussa 1972. Muun muassa tieteellinen yhteisö protestoi sulkemista vastaan.
Nord avattiin uudelleen elokuussa 1975. Siitä lähtien asema on toiminut porttina Grönlannin pohjoisosiin. Asemalla on nykyisin päivittäin kolmen Tanskan armeijaan kuuluvan henkilön miehitys. Asemalla on myös viisi vapaaehtoista, jotka palvelevat Nordissa ainakin vuoden. Yleisin palveluaika on kaksi vuotta.
Nordin tehtävänä on tukea Tanskan ilmavoimia Grönlannissa, valjakkopartio Siriusta sekä lähettää päivittäin säätietoja Danmarks Havnin sääasemalle. Nordin kiitotie pidetään avoimena vuoden aikana niin pitkään kuin mahdollista eli noin 300 päivää. Kiitotien aukipitämiseen on asemalla kaksi lumiauraa ja kaksi suurta lumilinkoa. Talvisin aseman henkilökunta ylläpitää rakennuksia ja kulkuneuvoja. Työ tehdään kokonaan sisätiloissa. Kesäisin asemalla on hektistä, koska muun muassa glasiologeja, biologeja ja geologeja saapuu asemalle.
Tanskan kruununprinssi Frederik on vieraillut ja yöpynyt asemalla. Myös prinssi Henrik ja kuningatar Margareeta II ovat vierailleet asemalla.
Adam Vinatieri
Adam Matthew Vinatieri (s. 28. joulukuuta 1972 Yankton, Etelä-Dakota) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija, joka on edustanut vuodesta 2006 NFL-seura Indianapolis Coltsia. Hän on voittanut Super Bowlin mestaruuden neljästi ja pelannut sen loppuottelussa viidesti, useammin kuin kukaan muu potkaisija NFL:n historiassa.
Ennen ammattilaisuraansa Vinatieri pelasi neljä vuotta South Dakota State Universityn amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa. Kesäkuussa 1996 hän teki varaamattomana vapaana agenttina sopimuksen NFL-seura New England Patriotsin kanssa. Sitä ennen hän oli pelannut lyhyen aikaa World League of American Footballin hollantilaisseura Amsterdam Admiralsin riveissä.
Vinatieri edusti Patriotsia kymmenen kauden ajan. Hän voitti seuran riveissä kolme Super Bowlin mestaruutta, vuosina 2002, 2004 ja 2005. Hän pelasi loppuottelussa myös tulokaskautensa Super Bowlissa tammikuussa 1997, jolloin joukkue hävisi mestaruuden. 2002 joukkue voitti loppuottelussa St. Louis Ramsin 20–17, 2004 Carolina Panthersin 32–29 ja 2005 Philadelphia Eaglesin 24–21. Vuoden 2002 Super Bowlissa Vinatieri teki aivan ottelun viime hetkillä kolmen pisteen potkumaalin 48 jaardista, mikä ratkaisi Patriotsin voiton. Samaan tyyliin ratkesi myös vuoden 2004 loppuottelu, jossa hän teki potkumaalin 41 jaardista, kun otteluaikaa oli jäljellä neljä sekuntia.
Viimeisellä kaudellaan New England Patriotsissa Vinatieri nousi seuran kaikkien aikojen parhaaksi pisteidentekijäksi. Tämä tapahtui 4. joulukuuta 2005 ottelussa New York Jetsiä vastaan, jonka Patriots voitti luvuin 16–3. Vinatieri ohitti Gino Cappellettin pistemäärän 1130 tehtyään ottelussa kolme potkumaalia ja noustuaan näin 1134 pisteeseen Patriots-urallaan. Kaikkiaan hän teki NFL:n runkosarjassa 1158 pistettä, kun edusti Patriotsia. Muista joukkueen seuraennätyksistä hänen hallussaan on muun muassa potkumaaliennätys, 263 potkumaalia NFL:n runkosarjassa.
Vinatieri siirtyi maaliskuussa 2006 rajoittamattomana vapaana agenttina Indianapolis Coltsiin. Jo ensimmäisellä kaudellaan seurassa hän voitti uransa neljännen Super Bowl -mestaruuden. Colts pääsi Super Bowliin voitettuaan 21. tammikuuta 2007 ssa Vinatierin entisen seuran New England Patriotsin 38–34. Super Bowlissa Colts voitti Chicago Bearsin luvuin 29–17 ja Vinatieri teki ottelussa kolme kolmen pisteen potkumaalia ja kaksi touchdownin jälkeistä lisäpistettä. Hän teki kauden 2006–2007 pudotuspeleissä yhteensä 49 pistettä, enemmän kuin kukaan muu NFL-pelaaja on tehnyt yhden pudotuspelikauden aikana. Ennätys oli häntä ennen Terrell Davisin hallussa.. Samana pudotuspelivuonna Vinatierista tuli eniten pisteitä ja kolmen pisteen potkumaaleja NFL:n pudotuspeleissä tehnyt pelaaja, kun hän ylitti Gary Andersonin aiemmat ennätykset.
Vinatieri on pelannut NFL:n tähdistöottelussa Pro Bowlissa kahtena vuonna, vuosina 2003 ja 2005.
Vinatierilla on kaksi lasta, poika Adam Jr. ja tytär Allison, vaimonsa Valerien kanssa, jonka kanssa hän on ollut naimisissa vuodesta 2001.
Viron jalkapallon sarjajärjestelmä
Viron jalkapallon sarjajärjestelmä on nousun ja putoamisen periaatteella toisiinsa kytkeytyneiden seurajoukkuesarjojen muodostama järjestelmä Virossa. Järjestelmä sisältää sarjojen hierarkian, joka muodostuu nousemisen ja putoamisen periaatteesta. Sarjoissaan parhaiten menestyneet seurat voivat nousta korkeampaa porrasta edustavaan sarjaan, kun taas heikoimmat putoavat alemmalle portaalle. Viron sarjoissa pelaa vajaat 150 joukkuetta.
Kenian jalkapallomaajoukkue
Kenian jalkapallomaajoukkue on joukkue, joka edustaa Keniaa jalkapallon maaotteluissa. Sitä hallinnoi Kenian jalkapalloliitto. Syyskuun 2008 FIFA-rankingissa Kenia on sijalla 86.
Kenia ei ole selviytynyt kertaakaan maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Ensimmäisen kerran se osallistui karsintoihin 1974 kisoihin ja on joka kerta ollut karsinnoissa mukana siitä lähtien. Afrikan mestaruusturnaukseen se on selviytynyt viidesti (1972, 1988, 1990, 1992 ja 2004), mutta joka kerralla taival on katkennut alkulohkoon. Itä- ja Keski-Afrikan mestaruusturnauksen (CECAFA Cup) se on kyennyt voittamaan viidesti.Vuonna 2004 kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA sulki Kenian kolmeksi kuukaudeksi ulos kansainvälisestä jalkapallosta, koska se katsoi maan hallituksen sekaantuneen jalkapalloliiton toimintaan. Sittemmin rangaistus poistettiin. Lokakuussa 2006 sama toistui, kun FIFA katsoi ettei Kenia ollut kyennyt täyttämään sille tammikuussa annettuja ehtoja jalkapalloliiton ongelmien ratkaisemiseksi. FIFA ilmoitti Kenian olevan pannassa kunnes asiat on pantu kuntoon.
FC Vaduz
Fussball Club Vaduz on jalkapalloseura Liechtensteinin pääkaupungista Vaduzista.
Seuran edustusjoukkue pelaa Sveitsin korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa, jonne se nousi kaudeksi 2014/15.
Fussball Club Vaduz perustettiin 14. helmikuuta 1932. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli Johann Walser. Ensimmäisen ottelunsa Vaduz pelasi toista uutta liechtensteinilaisseuraa, FC Balzersia, vastaan ja voitti kamppailu maalein 2–1. Vuosina 1932–1933 seura pelasi Itävallan sarjoissa, kunnes 1933 siirtyi pelaamaan Sveitsin sarjoihin. Ensimmäisen kerran joukkue voitti Liechtensteinin cupin vuonna 1949.
Eurokentille Vaduz pääsi ensimmäisen kerran vuonna 1992, jolloin se sai Cup-voittajien cupissa selkäsaunan ukrainalaiselta Tšornomorets Odessalta yhteismaalein 1–12. 1996 Vaduz saavutti ensimmäisen eurocup-otteluvoittonsa selviydyttyään otteluparista jatkoon latvialaista Universitatea vastaan. Sittemmin joukkue on esiintynyt useita kertoja eurokentillä, koska se on maansa ainoa täysammattilaisjoukkue ja voittaa lähes joka vuosi Liechtensteinin cupin, jonka voittajan UEFA laskee Eurooppa-liigan (vuoteen 2009 asti UEFA-cup) karsintakierroksille. Kaikkiaan seuralla on Liechtensteinin cupin voittoja 38 kappaletta.
Aldershot Town FC
Aldershot Town Football Club on jalkapalloseura Aldershotista, Englannista. Kaudella 2018–2019 Aldershot pelaa Englannin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla National Leaguessa, jonne se putosi vuonna 2013 pelattuaan viisi kautta yhtä sarjatasoa ylempänä kakkosliigassa.
Aldershot Town Football Club perustettiin vuonna 1992, kun kaupunki jäi kyseisen vuoden keväänä ilman jalkapalloseuraa Aldershot Football Clubin mentyä konkurssiin kesken kauden, ensimmäisenä liigaseurana sitten Accrington Stanleyn kolmekymmentä vuotta aikaisemmin.
Joukkue joutui aloittamaan taipaleensa Isthmian Leaguen kolmosdivisioonasta, viisi sarjaporrasta liigatasoa alempaa. Seuran otteluissa kävi kuitenkin paljon yleisöä ja kahtena kautena peräkkäin joukkue ylsi sarjanousuun. Vuodet 1994–1998 se pelasi "Isthmian Leaguen" ykköstasolla kunnes nousi "Isthmian League Premier Division" -sarjaan, ja sieltä kaudeksi 2003–04 konferenssitasolle. Kauden 2007–2008 Aldershot voitti konferenssin pääsarjan mestaruuden ja nousi ensi kertaa historiansa aikana Englannin liigan sarjoihin, kakkosliigaan, jossa se pelasi viisi kautta.
Aldershot Townin tunnuskuvana on sen historiaa symboloiva liekeistä nouseva feenikslintu.
Punasavikka
Punasavikka ("Chenopodium rubrum") on yksivuotinen ruohovartinen savikkakasveihin kuuluja kasvilaji. Sen 5–70 senttimetriä korkea, kellertävä varsi on pysty tai koheneva. Sen epäsäännölliset ja liuskamaiset lehdet kasvavat kierteisesti varressa, ja sen kukinto on tavallisesti tähkämäinen. Lajin pääaluetta on Euroopan keskiosat Britanniasta Keski-Venäjälle. Lisäksi sitä kasvaa myös Keski-Aasiassa, Afrikassa ja Amerikassa. Se kasvaa erityisesti kulttuurialueilla, kuten puutarhoissa ja pelto- sekä kaupunkialueilla.
Punasavikka kasvaa 5–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on kellertävä, pysty tai koheneva ja tavallisesti tyviosasta kohenevahaarainen. Lehdet ovat varressa kierteisesti ja ne vaihtelevat väriltään vihreästä punaiseen. Lehtilapa on paksuhko, 2–8 senttiä pitkä ja vaihtelee muodoltaan kolmiomaisesta puikeasta neliömäisen puikeaan. Lapa on epäsäännöllisesti liuskamaisen isohampainen etenkin tyviosasta, hampaat ovat tavallisesti teräviä. Kukinto on pitkälti lehdekäs ja tavallisesti tähkämäinen. Kukinnon sykeröt ovat tiheitä. Sykerön kärkikukka on kaksineuvoinen. Sen kehä on 4–5-lehtinen, ja heteitä on 3–5 kappaletta. Muut kukat ovat enimmäkseen emikukkia, joiden kehä on kolmilehtinen ja heteitä on korkeintaan yksi. Suomessa punasavikka kukkii heinä-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Siemen on pystyasennossa lukuun ottamatta kärkikukkia, joissa se on vaaka-asennossa. Väriltään se on punaruskea, 0,6–1 millimetriä pitkä, ympärykseltään pyöreähkö ja tylppäreunainen.
Punasavikan päälevinneisyysalue ulottuu Euroopassa Ranskasta ja Englannista läpi Keski-Euroopan Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Ranskaan, Pohjois-Italiaan, Pohjois-Balkanille ja Etelä-Ukrainaan. Pohjoisessa laji on puolestaan levinnyt Keski-Ruotsiin, Etelä-Suomeen ja Viroon saakka. Satunnaisemmin lajia tavataan Euroopassa muun muassa Pyreneiden niemimaalla, Irlannissa, Norjassa, Keski-Suomessa sekä Pohjois-Venäjällä ja Kaukasuksen alueella. Aasian puolella lajin levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Keski-Aasiaan ja Etelä-Siperiaan. Punasavikkaa tavataan harvinaisena myös Pohjois-Afrikassa ja eteläisessä Afrikassa. Pohjois-Amerikassa se on levinnyt laajalle mantereen pohjoisosissa. Lisäksi lajia tavataan myös Meksikossa ja Etelä-Amerikassa.
Suomessa punasavikka on maan eteläisimmissä osissa muinaistulokas ja pohjoisempana uustulokas, joka paikoitellen on myös vakiintunut lajistoon. Lajia kasvaa monin paikoin linjan Pori–Tampere–Lappeenranta eteläpuolella. Pohjoisempana sitä kasvaa lähinnä Pohjanlahden rannikolla Tornion korkeudelle saakka.
Punasavikka on kulttuurin seuralainen ja kasvaa vanhastaan rehevillä paikoilla puutarhoissa, lähellä navettoja ja sokerijuurikaspelloilla, sekä kaupunkialueilla ratapihoilla, satamissa, kaatopaikoilla ja uudisnurmikoilla ja -istutuksilla. Sen uusia kantoja on levinnyt typekkäiden puhdistamolietteiden mukana. Laji on kuitenkin harvinaistunut viime vuosikymmeninä muun muassa Suomessa ja Ruotsissa.
Useiden muiden savikkakasvien tapaan myös punasavikka kelpaa ihmisravinnoksi.
Natalja Baranova-Masalkina
Natalja Baranova-Masalkina (s. 25. helmikuuta 1975 Krivošeino, Tomskin alue) on venäläinen entinen hiihtäjä.
Baranova-Masalkina voitti olympiakultaa Venäjän viestijoukkueessa 2006 Torinossa. Vuotta aiemmin Oberstdorfin MM-kisoissa hän saavutti viestihopeaa ja pronssia 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailusta. Maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa hän ylsi parhaimmillaan kolme kertaa kolmossijalle.
Vuonna 2002 Baranova-Masalkina kärähti EPO-hormonin käytöstä ja kärsi kahden vuoden kilpailukiellon.
Gauliga
Gauliga oli Saksan jalkapallon korkein sarjataso vuosina 1934–1945. Liiga oli jaettu useisiin alueellisiin sarjoihin.
Gauliga-systeemi otettiin käyttöön vuonna 1933 kansallissosialistien tultua valtaan Saksassa. "Gau" on vanha jo keskiajalla käytössä ollut osa-alueen nimitys, jonka Saksan hallinto otti nimityksenä uudelleen käyttöön uudistaessaan aluehallintoa ja -jakoa. Alueelliset jalkapallosarjat, joita oli kaikkiaan 16 kappaletta, oli jaettu näiden alueiden mukaan. Gauliga korvasi Weimarin tasavallan aikaisen Bezirksliga-jaon. Systeemi ei ollut mieleen saksalaisille jalkapalloihmisille, kuten maajoukkuevalmentajille Otto Nerzille ja Sepp Herbergerille, jotka olivat toivoneet koko maan kattavan pääsarjan perustamista muiden Euroopan maiden tapaan. Koko liittovaltion laajuinen sarja, Bundesliiga, käynnistyi Saksassa vasta vuonna 1963. Sittemmin toisen maailmansodan aikana monet Gauligat jaettiin vielä pienempiin alueellisiin lohkoihin, koska matkustaminen oli sota-aikana hankalaa.
Aluksi 1933 Gauliigoja oli 16, mutta niitä tuli lisää 1938 alkaen kun Itävalta ja Sudeetit liitettiin Saksaan. Sodan alkamisen jälkeen Gauliigoja tuli vielä lisää sekä Gaujakoja muutettiin. Liigoje mestarit osallistuivat Saksan mestaruuskilpailuun. Kauden 1944/45 Gauliigoista loppuun pelattiin vain Gau Hamburg (mestari Hamburger SV) sekä mestari saatiin Gau München-Oberbayern (Südbayern) liigasta (Bayern München)Sodan jälkeen monilla alueilla kesti aina vuoteen 1947 ennen kuin jalkapallotoiminta saatiin uudelleen käynnistyttyä, kun taas maan eteläosissa jalkapalloa ruvettiin pelaamaan jo vuonna 1945. Gauliga-systeemi korvattiin Oberliga-jaolla niillä alueilla mitä Saksasta enää oli jäljellä. Oberliigat olivat nimeltään Pohjoinen (Nord), Länsi (West), Lounainen (Südwest), Etelä (Süd) sekä näihin rinnastettava Stadtliga Berlin. Myös DDR:n pääsarjaa nimitettiin Oberligaksi. Oberliga säilyi Saksan korkeimpana tasona aina Bundesliigan perustamiseen saakka. Nykyisin Oberliga on Saksan 5. sarjatason nimitys.
Nykyaikana Gauliga-nimitys on käytössä Saksassa mm. voimistelussa ja nyrkkipallossa.
Kaikki kuninkaan miehet
Kaikki kuninkaan miehet ("All the King's Men") on vuonna 1949 ensi-iltansa saanut Robert Rossenin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu Robert Penn Warrenin Pulitzer-palkittuun samannimiseen romaaniin, jonka inspiraationa oli yhdysvaltalainen poliitikko Huey Long. Elokuva kertoo poliitikko Willie Starkin (Broderick Crawford) etenemisestä urallaan ja samanaikaisesta muuttumisesta ihmisenä.
"Kaikki kuninkaan miehet" oli ensimmäisiä yhdysvaltalaisia elokuvia, jotka käsittelivät realistisesti päivänpolitiikkaa. Poliittista draamaa olivat siihen asti sellaiset ”hyväntuuliset” elokuvat kuten "Mr. Smith lähtee Washingtoniin" (1936). Se oli esikuvana lukuisille muille elokuville, etenkin Watergate-skandaalista kertovalle "Presidentin miehet" -elokuvalle.
Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa: paras elokuva, miespääosa (Broderick Crawford) ja naissivuosa (Mercedes McCambridge).
Vuonna 2001 "Kaikki kuninkaan miehet" valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Kaikki kuninkaan miehet (vuoden 2006 elokuva)
Kaikki kuninkaan miehet () on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2006. Se kertoo poliitikko Willie Starkin etenemisestä urallaan ja samanaikaisesta muuttumisesta ihmisenä. Elokuva perustuu löyhästi Robert Penn Warrenin Pulitzer-palkittuun romaaniin. Saman kirjan pohjalta tehtiin vuonna 1949 Oscareita voittanut elokuva "Kaikki kuninkaan miehet".
Pariisin lumoissa
Pariisin lumoissa (tunnetaan myös nimellä Amerikkalainen Pariisissa, "An American in Paris") on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka on ohjannut Vincente Minnelli. Elokuvassa on useita näyttäviä tanssinumeroita, joiden koreografian on suunnitellut Gene Kelly, joka näyttelee myös miespääosaa. Elokuvan lopussa oleva 16-minuuttinen balettikohtauksen inspiraationa oli Michel Powellin ja Emeric Pressburgerin balettielokuvasta "Punaiset kengät" (1948). Kelly esittikin "Punaiset kengät", joka oli ollut yleisö- ja arvostelumenestys, lukuisia kertoja MGM:n johtajille, jotta olisi saanut luvan "Pariisin lumoissa" -elokuvan tekoon.
"Pariisin lumoissa" oli suuri yleisömenestys ja se sai kuusi Oscaria: parhaasta elokuvasta, lavastuksesta, (väri)kuvauksesta, vaatesuunnittelusta, musiikista ja käsikirjoituksesta.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Viherrakentaminen
Viherrakentaminen on puistojen, koristepuutarhojen ja pihojen sekä muiden istutettujen viheralueiden rakentamista ja hoitoa. Sen tavoitteena on tehdä alueista sekä viihtyisiä, kauniita että toimivia. Viherrakentamisella on olennainen osa nykyaikaisessa ekologisessa rakentamisessa. Esimerkiksi lehtipuun avulla voidaan varjostaa ikkuna kesäkuumuudelta. Talvella puu päästää lämmittävän auringonpaisteen sisään. Viherrakentaminen on monipuolistunut viime vuosina ja siihen sisältyvät muun muassa betoni- ja luonnonkivityöt, vesirakenteet, puurakentaminen, monipuolista konetyötä maanrakentamisesta lähtien.
Viherrakentamista voi opiskella käsi- ja taideteollisuusalalla artesaanikoulutuksessa. Viherrakennusta sisältyy myös puutarhurin koulutukseen.
Érico Veríssimo
Érico Veríssimo (17. joulukuuta 1905 Cruz Alta, Rio Grande do Sul Brasilia – 28. marraskuuta 1975 Porto Alegre Brasilia) on brasilialainen kirjailija. Hänen isänsä oli rikkaan suvun perillinen, mutta menetti varallisuutensa pojan lapsuudessa. Veríssimo työskenteli apteekissa ennen pääsyään kirjankustamo Editora Globoon, jossa hän käänsi ja julkaisi muun muassa Aldous Huxleyn teoksia. Toisen maailmansodan aikana hän muutti Yhdysvaltoihin. Tätä elämänvaihetta hän on kuvannut eräissä kirjoissaan, kuten "Gato Preto em Campo de Neve", "A Volta do Gato Preto" ja "História da Literatura Brasileira", jossa on hänen UCLAssa pitämiään luentoja. Hänen teoksensa "O Tempo e o Vento" on yksi Brasilian kirjallisuuden mestariteoksia.
Hänen poikansa Luis Fernando Veríssimo on myös merkittävä kirjailija.
Vihreä bruttokansantuote
Vihreä bruttokansantuote on bruttokansantuotteen rinnalle kehitetty vihreän talouden tunnusluku, joka yrittää ottaa huomioon taloudellisen kasvun ympäristövaikutukset. Siinä näkyvät ympäristössä tapahtuneet muutokset ja tulojen jakautuminen eri väestöryhmien kesken. Kiinassa kokeiltiin vihreää brurttokansantuotetta virallisena mittarina, mutta siitä luovuttiin 2007.
Muita bruttokansantuotetta laajakatseisempia mittausjärjestelmiä on Herman Dalyn ja John B. Cobbin vuonna 1989 kehittämä kestävän taloudellisen hyvinvoinnin indeksi ("Index of Sustainable Economic Welfare", ISEW) sekä siitä jatkokehitetty aidon kehityksen mittari ("Genuine Progress Indicator", GPI). Jonkinlaistaen ympäristöasiat huomioon ottavaa kirjanpitojärjestelmää käytetään jo viidessäkymmenessä maassa.
YK on kehittänyt Inhimillisen kehityksen indeksin eli HDI:n, joka kuvaa kansalaisten elintasoa. Ympäristöasiat näkyvät siinä lähinnä välilisesti kansalaisten elinajanodotteen kautta.
Editora Globo
Editora Globo on arvostettu brasilialainen kirjankustannusyritys, jonka omistaa Fundação Roberto Marinho. Sen toiminta alkoi, kun Laudelino Pinheiro de Barcellos ja Saturnino Alves Pinto perustivat joulukuussa 1883 kirjakaupan Livraria do Globo Porto Alegreen.
Yritys myytiin 1986 Rio Gráfica Editoralle.
Palestiinan jalkapallomaajoukkue
Palestiinan jalkapallomaajoukkue on joukkue, joka edustaa Palestiinalaishallintoa jalkapallon maaotteluissa. Joukkuetta hallinnoi Palestiinan jalkapalloliitto.
Heinäkuussa 2014 Palestiina oli FIFA-rankingissa 85:s, joka on sen korkein sijoitus toistaiseksi.
Palestiina pelaa kotiottelunsa tavallisesti Qatarissa. 26. lokakuuta 2008 se pelasi ensimmäisen virallisen kotiottelun Länsirannalla sijaitsevalla stadionilla. Ottelu Jordaniaa vastaan päättyi 1–1-tasapeliin.
Vuosina 1934–40 Israel pelasi myös nimellä "Palestiina". Sekä Palestiinan että Israelin joukkueet laskevat kyseisen joukkueen ottelut tilastoihinsa, samoin kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA. Palestiinan jalkapalloliitto perustettiin jo vuonna 1928, mutta FIFA tunnusti sen vasta vuonna 1998 Palestiinalaishallinnon perustamisen jälkeen.
Palestiina ei ole koskaan selviytynyt maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Aasian-mestaruuskilpailujen lopputurnauksessa se pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2015. Vuoden 1999 Pan-arabialaisista kisoista joukkue saavutti pronssia pitkäaikaisen valmentajan, Israelin arabin Azmi Nassarin valmennuksessa. Nassarin kuoltua syöpään vuonna 2007 joukkueen nousukurssi laantui. Länsi-Aasian mestaruuskilpailuihin se on osallistunut vuodesta 2000, turnauksen perustamisesta, lähtien, mutta joka kerralla taival on katkennut alkuotteluihin. 2010 MM-kisojen karsinnoissa joukkue putosi Singaporelle.
Alonzo Babers
Alonzo C. Babers (s. 31. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen yleisurheilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja Los Angelesin olympiakisoissa 1984.
Babers syntyi Montgomeryssä, Alabamassa ja opiskeli Yhdysvaltojen ilmavoimien kadettikoulussa 1979–1983. Opiskeluaikanaan hän kilpajuoksun ohessa pelasi yhden kauden ajan amerikkalaista jalkapalloa.
Alonzo Babers nousi maailman huipulle nopeasti. Vielä vuonna 1982 hänen ennätyksensä 400 metrillä oli 45,9, mutta seuraavana vuonna hän juoksi parhaimmillaan 45,07. 
Hän pääsi Yhdysvaltain viestijoukkueeseen yleisurheilun ensimmäisiin MM-kisoihin Helsinkiin. Finaalissa Babers juoksi ensimmäisen osuuden tullen vaihtoon toisena, mutta kolmannella osuudella Willie Smith pudotti kapulan ja ennakkosuosikki Yhdysvallat jäi kuudenneksi.
Seuraavalla kaudella Babersin kehitys jatkui. Yhdysvaltojen olympiakarsinnoissa hän teki välierissä ennätyksensä 44,95 ja juoksi finaalissa taas uuden ennätyksensä 44,86. Olympialaisissa Babers paransi toisissa alkuerissä ennätyksensä lukemaan 44,75 ja voitti lopulta finaalin ajalla 44,27. Vielä loppusuoran auetessa Babers oli vasta neljäntenä. 4×400 metrin viestissä Babers juoksi kolmannen osuuden seuraten Australian Gary Minihania loppusuoran alkuun, jossa meni ohi ja toi kapulan vaihtoon noin kymmenen metrin etumatkalla. Ankkuri Antonio McKay ei pettänyt ja Yhdysvallat voitti kultaa ajalla 2.57,91.
Los Angelesin olympialaisten aikaan Babers oli kadettikoulusta valmistuttuaan ilmavoimien luutnantti. Vain kuukausi olympialaisten jälkeen Babers aloitti lentokoulutuksen ja päätti urheilu-uransa. Hän työskenteli aktiiviupseerina vuosina 1983–1991 ja on edelleen ilmavoimien reserviläinen. Nykyään hän lentää Boeing 777 -koneita United Airlinesin palveluksessa.
Bunpei Shiratori
Bunpei Shiratori (s. 1967) on Kahjot ninjat -sarjan tähdistön jäsen. Ammatiltaan hän on hoitoalan työntekijä. Hän debytoi yhdeksännessä kilpailussa ja epäonnistui kaarevalla seinällä. Kymmenenteen hän ei osallistunut ja yhteentoista hän pääsi toiselle tasolle. Ainoa kerta jolloin hän pääsi finaalin oli heti seuraava kisa, mutta häneltä loppui aika köysikiipeilyssä.
Shiratorilla on oma täysimittainen harjoittelurata kotipihallaan, jossa myös vastaavan amerikkalaisen sarjan finalistit ovat käyneet harjoittelemassa. Lisäksi Shiratori teki historiaa Kahjojen Ninjojen 21. kisassa pääsemällä kaikkien aikojen toiseksi vanhimpana toiselle tasolle.
Bunpei Shiratorin suoritukset:
Jukka-Pekka Annala
Jukka-Pekka Annala (s. 30. kesäkuuta 1967) on tamperelainen TV-psykologi, entinen jääkiekkovalmentaja, rekrytointiammattilainen ja Rekrytointipalvelu Sihti Oy:n omistajayrittäjä. Annala toimi myös yrityksen toimitusjohtajana vuoden 2012 elokuuhun saakka, jonka jälkeen Sihdin toimitusjohtajana on työskennellyt Jarno Kolehmainen. Vuonna 2013 Annala palasi takaisin Sihdin toimitusjohtajaksi.
J-P Annala on työskennellyt rekrytoinnin parissa vuodesta 1997 lähtien. Vuoden 2009 alussa Annala perusti Jori Vileniuksen kanssa Rekrytointipalvelu Sihti Oy:n.
Sihti on voimakkaasti kasvanut ja alan käytäntöjä muuttanut yritys, joka tarjoaa sekä henkilöstövuokrauksen että rekrytoinnin palveluja.
Jukka-Pekka Annala on vaikuttanut myös suomalaisessa jääkiekossa. Hän on pelaajauransa jälkeen (JoKP 1986–1987; Ilves A-juniorit 1987–1988; Salon Hokki 1988–1990; TuTo 1990–1993, Kokkolan Hermes 1993–1994) työskennellyt päävalmentajana seuratasolla (Hermes A-juniorit 1994–1995, Hermes edustusjoukkue 1995–1997) ja juniorimaajoukkueissa (SJL 1997–2008).
Kaudella 2002–2003 J-P Annala työskenteli Ilveksen SM-liigajoukkueessa toisena valmentajana lokakuun lopusta lähtien yhdessä Teijo Räsäsen kanssa.
Annala on toiminut Suomen Jääkiekkoliiton nuorisomaajoukkueissa seuraavissa tehtävissä:
Valmennustehtävien lisäksi Jukka-Pekka Annala on osallistunut Jääkiekkoliiton valmentajien koulutusjärjestelmän kehittämiseen ja valmentajien kouluttamiseen vuosina 1997–2008. (Nuorten Valmentajien Tutkinto NVT; Jääkiekkovalmentajan Tutkinto JVT; Huippuvalmentajatutkinto HVT, sekä Ammattivalmentajatutkinto AmVT ja Valmennuspäällikkö -koulutus 2008).
Jääkiekkoon liittyviä erityiskoulutuksia Jukka-Pekka Annala on toteuttanut aiheista "Ottelun aikainen pelinjohtaminen" ja "Psyykkinen valmennus jääkiekossa". Hänen Pro Gradu työnsä Turun Yliopiston Psykologian laitokselle vuonna 1995 oli otsikoltaan "Huipputason jääkiekkoerotuomareiden toiminta- ja ajattelustrategiat". Lisäksi Annala on ollut kutsuttu "Key Note Speaker" kahdessa kansainvälisessä jääkiekkoa koskevassa seminaarissa.
Jukka-Pekka Annala oli mukana YLE TV 2:ssa nähdyssä "Suhdekorjaamo" -sarjassa psykologin ja asiantuntijan roolissa syksyllä 2008 ja 2010. Toisena asiantuntijana sarjassa oli psykologi Mirjami Mäkelä. Sarjan tuottajana oli Ari Meriläinen ja toimittajana Jussi Jormanainen.
Tammikuussa 2012 TV 2:ssa alkoi sarjan toinen tuotantokausi.
Rock Band 2
Rock Band 2 on EA Distribution julkaisema ja Harmonix Music Systemsin kehittämä rytmipeli, joka on jatkoa pelille "Rock Band".
Peli julkaistiin Xbox 360:lle 14. syyskuuta 2008, PlayStation 3:lle 19. lokakuuta 2008 sekä PlayStation 2:lle ja Wiille 18. marraskuuta 2008.
"Rock Bandin" tapaan pelissä muodostetaan oma virtuaaliyhtye, jossa neljä pelaajaa voi soittaa eri instrumentteja tai laulaa (kitara, rummut, bassokitara ja laulu). Pelille on julkaistu jatko-osa, "Rock Band 3".
"Rock Band 2":ssa soitetaan kitaralla, rummuilla ja bassokitaralla. Pelaajat seuraavat ruudulla näkyviä nuotteja ja painavat samalla nappeja. Pelissä on myös laulu. Pelissä voi joko pelata yksinpeliä tai moninpeliä. Pelissä on neljä vaikeusastetta: Easy (helppo), Medium (keskitaso), Hard (vaikea) ja Expert (asiantuntija). Rummuilla pelaaminen tapahtuu samalla tavalla ruudulla näkyvien nuottien mukaan rumpujen ja pedaalin hakkaamisella. Laulamisessa seurataan ruudulla vaakasuoraa sanastoa.
"Quick Play" -muodossa valitaan yksinkertaisesti biisilistalta yksi tai useampi biisi, jonka haluaa soittaa yksin tai kaverien kanssa. "World Tour" -muodossa pelaajat voivat luoda oman bändin virtuaalihahmoista, joita voi muokata esimerkiksi ostamalla vaatteita ja muokkaamalla kampausta. World Tour -muodossa pelaajia palkitaan edistymisellä uusilla keikoilla ja faneilla, millä saa avattua lisää keikkoja. Bändille voi myös palkata managereja, jotka antavat bonuksia tiettyihin ominaisuuksiin, kuten palkkaan ja fanien määrään. "Training (harjoittelu), missä pelaajaa opastetaan pelaamiseen. "Score Duel" ja "Tug of War" ovat moninpelimuotoja, missä pelaajien on saatava vastustajaansa isommat pisteet tai yhdessä saada mahdollisimman hyvät pisteet.
"Rock Band" -pelisarjan Xbox 360-, PS3-, Wii- ja PlayStation Portable -versioissa voi ladata rahaa vastaan tai ilmaiseksi lisää kappaleita pelin nettikaupasta, joka tunnetaan nimellä Rock Band Store. Nettikaupassa voidaan käyttää samaa valuuttaa kuin konsolin omien palvelujen kaupoissa, kuten Microsoft Pointseja. Kappaleita voi ostaa yksittäin, biisipaketteina ja kokonaisina albumeina. Ostetuille kappaleille ei ole hyvitystä.
"Rock Band 2" sai hyvää kritiikkiä arvostelijoilta. 1UP.comin arvostelussa kehuttiin peliä ja todettiin pelin olevan "systeemin päivitys". Pelit antoi 92 pistettä ja sanoi pelin olevan "Rokkikuninkaan varmisteleva vuosipäivitys". Peli myi 1.7 miljoonaa kappaletta vuoden 2008 loppuun mennessä. Noin puolet kilpailijansa "in määrästä.
FAW Premier Cup
FAW Premier Cup on Walesin jalkapalloliiton järjestämä cup-muotoinen jalkapallokilpailu. Cup perustettiin vuonna 1997, kun Englannin sarjoissa pelaavat kovatasoisimmat walesilaisjoukkueet eivät enää saaneet osallistua varsinaiseen kansalliseen cup-kilpailuun Walesin cupiin.
Alun perin cupiin osallistuivat kolme Englannin liigatasolla pelaavaa walesilaisjoukkuetta (Cardiff City, Swansea City ja Wrexham), Merthyr Tydfil sekä neljä Walesin liigan joukkuetta. Kauteen 2001/2002 Merthyr Tydfil osallistui cupiin joka kerta, kun kahta muuta Englannissa liigatason alapuolella pelaavaa walesilaisjoukkuetta, Newport Countya ja Colwyn Bayta, ei kutsuttu mukaan. Sittemmin cupiin on osallistunut kyseisistä kolmesta joukkueesta parhaiten sijoittunut, joka Colwyn Bay ei ole yhdelläkään kertaa ollut.
Kaudella 2004/2005 cup laajennettiin kuudentoista joukkueen kilpailuksi. Mukaan otettiin kolme walesilaista Englannin liigaseuraa (Cardiff, Swansea ja Wrexham), Walesin liigan kymmenen parasta joukkuetta, kaksi parasta joukosta Newport County, Merthyr Tydfil ja Coldwyn Bay, sekä Walesin cupin voittaja.
Vuonna 2007 välierien häviäjäjoukkueet saivat 25 000 puntaa, loppuottelun hävinnyt osapuoli 50 000 puntaa ja osan TV-sopimusrahoista, ja voittaja 100 000 puntaa. Kaudella 2008/2009 cupia ei pelata BBC Walesin vetäydyttyä sponsoroimasta tapahtumaa.
Pauldingin piirikunta (Ohio)
Pauldingin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty John Pauldingin mukaan. Sen suurin kylä on Paulding.
Pauldingin naapuripiirikuntia ovat Defiance pohjoisessa, Putnam idässä, Van Wert etelässä ja Indianan puolella Allenin piirikunnat.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 19 614 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,8%, mustiin (1,1%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (0,2%).
Kotitalouden mediaanitulo on 43 683 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 13,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Neustria
Neustria (”Uusi maa”) oli 500–700-luvuilla frankkien valtakunnan läntinen osa. Se oli itsenäinen kuningaskunta, jonka pääkaupunkina oli Soissons. Neustria muodostui vuonna 511, kun valtakunta jaettiin Klodvigin kuoltua tämän poikien kesken.
Loputtomat sukusodat alkoivat heikentää merovingikuninkaiden vaikutusvaltaa 600-luvulla, ja todellista valtaa alkoivat käyttää niin Neustriassa kuin Austrasiassakin major domukset, mahtavat käskynhaltijat.
Vuonna 687 Austrasian major domus Pipin Heristalilainen löi Neustrian joukot Tertryn taistelussa ja yhdisti valtakunnan itäiset ja läntiset osat.Karolingien kuningashuoneen aikana Austrasia, Neustria ja Burgundi yhdistettiin yhden kuninkaan hallitsemaksi valtakunnaksi, ja Neustria itsenäisenä alueena lakkasi vähitellen olemasta.
Bruno Platter
Bruno Platter (s. 21. maaliskuuta 1944 Ritten, Italia) on Saksalaisen ritarikunnan nykyinen suurmestari. Platter syntyi Rittenissa, Etelä-Tirolin maakunnassa. Hän liittyi ritarikuntaan vuonna 1964 ja hänestä tuli suurmestari 26. elokuuta 2000 ja apotti 29. lokakuuta 2000.
Luettelo Meksikon valtionpäämiehistä
Tämä on luettelo Meksikon itsenäisyyden ajan valtionpäämiehistä. Ennen vuotta 1821 hallinneet hallitsijat ovat luettelossa Uuden-Espanjan varakuninkaista.
Sisällissota oli Meksikossa valtiollisen hajaannuksen aikaa. Liberaali hallitus johti maata aluksi Guanajuatosta ja myöhemmin Veracruzista käsin. Konservatiivit jotka vastustivat perustuslakiuudistusta taas perustivat kilpailevan hallinnon Méxicoon. Konservatiivit kutsuivat maalleen keisariksi Itävallan arkkiherttuan Maksimilianin, ja hajaannus loppui vasta Meksikon toisen keisarikunnan tappioon.
Meksikon toinen keisarikausi oli oikeasti jatkoa konservatiivien hallinnolle. Liberaalien erillistä hallitusta johti yhä Benito Juárez. Keisarin arvovalta ei ollut häävi, koska kansa piti häntä Ranskan nukkehallitsijana. Maksimilian teloitettiinkin Juárezin määräyksestä vuonna 1867, kun liberaalit olivat päässeet voitolle ja Meksikon valtiollinen hajaannus päättynyt.