hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Scutellosaurus
Scutellosaurus (nimen merkitys: "pieni kilpilisko") oli suhteellisen pieni, linnunlantioisiin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Sen fossiileja on löydetty Arizonasta, Yhdysvalloista. "Scutellosaurus" eli noin 200–196 miljoonaa vuotta sitten varhaisjurakaudella. Se on yksi varhaisimmista tunnetuista panssaridinosauruksista.
"Scutellosauruksen" pituus oli noin 1,2 metriä, korkeus lonkan kohdalta noin 0,5 metriä ja paino noin 10 kilogrammaa. Sen kaulaa ja selkää peittivät sadat luulevyt, joista jotkut olivat litteitä, kun taas toiset olivat kuoppaisia. Luulevyt tarjosivat joustavan, mutta kovan panssarin, joka suojasi saalistajien hampailta ja kynsiltä. Panssarin ja linnunlantioisen lonkan perusteella "Scutellosaurus" tunnistetaan yhtenä ensimmäisistä panssaridinosauruksista. Ajan kuluessa alkukantaisista panssaridinosauruksista, kuten "Scutellosauruksesta" kehittyi jättiläismäisiä panssaridinosauruksia, kuten "Stegosaurus" ja "Ankylosaurus".
"Scutellosaurus" saattoi liikkua ensisijaisesti kahdella jalalla, vaikka sillä oli tarpeeksi kehittyneet eturaajat, jotta se olisi pystynyt olemaan neljällä jalalla esimerkiksi syömistä varten. Kahdella jalalla liikkuminen oli epätyypillistä panssaridinosauruksille. "Scutellosauruksella" oli pitkä häntä.
"Scutellosauruksesta" on löydetty ainakin kahden yksilön jäänteitä. Näitä jäänteitä on löydetty Arizonan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. "Scutellosaurus" löydettiin Kayentan muodostelmasta, josta on löydetty myös kaksi erityisen huomioitua dinosaurussukua: "Megapnosaurus" ja "Dilophosaurus". Molemmat olivat mahdollisia "Scutellosauruksen" saalistajia.
Oxalidales
Oxalidales (käenkaalimaiset) on varsinaiskaksisirkkaisiin, Rosopsida-luokkaan kuuluva lahko Eurosidae I -ryhmässä. Se käsittää seitsemän heimoa, joihin kuuluu pensaita, liaaneja, puita ja ruohoja, joista yksi laji ("Cephalotus follicularis" omassa heimossaan) on hyönteissyöjäkasvi. Lahkon 1815 lajia jaetaan 60 sukuun ja seitsemään heimoon.
Lahkon yhteisiä kehittyneitä ominaisuuksia ovat korkkijällen sijainti päällysketossa eli epidermissä tai sen alla, limasolujen esiintyminen, terävastaiset emilehdet, siemenaiheen siitereiän eli mikropylen muodostuminen kummastakin siemenaiheen kalvosta eli integumentista, emin luotin eritystoiminta ja paksu siemenkuori, jonka pylväsmäisistä soluista rakentuvassa endotesta-kerroksessa on kiteitä.
Seitsemästä heimosta vain yhdellä, nimittäin käenkaalikasveilla, on edustajia Suomessa ja niistä vain käenkaali eli ketunleipä ("Oxalis acetosella") on alkuperäinen ja yleinen.
Draamaelokuva
Draamaelokuva on elokuvan lajityyppi. Se on käsitteenä laajin elokuvagenreistä, sillä se on käytännössä kattotermi monille alalajityypeille, kuten romanttiselle draamalle, oikeussalidraamalle, historialliselle draamalle ja seikkailudraamalle.
Draamaelokuvat keskittyvät usein henkilöön tai henkilöihin, jotka joutuvat konfliktitilanteeseen elämän merkittävällä hetkellä. Elokuvien aiheena on usein ajankohtaiset asiat, ongelmat tai epäoikeudenmukaisuudet, kuten rasismi, uskonnollinen syrjintä, päihderiippuvuus, köyhyys, korruptio, luokkajako, seksuaalinen kyvyttömyys, mielisairaus tai väkivalta naisia kohtaan. Draamaelokuva oli varsinkin elokuvahistorian alkuaikoina melodraamaa, mutta on sittemmin kehittynyt realistisempaan suuntaan. Elokuvaa "Viettelyksen vaunu" pidetään kehityksen keskeisenä tekijänä.
Draamaelokuva jaetaan edelleen usean alalajityyppiin. Lisäksi se voi sekoittua muiden lajityyppien kanssa. Draamaelokuvan alalajityyppejä ovat:
Tutkimusmatkailija
Tutkimusmatkailijaksi kutsutaan henkilöä, joka matkustamalla henkilökohtaisesti itse paikalle tutkii uusia alueita. Tutkimusmatkailijan tarkoituksena on aikomuksellisesti tutkia ja selvittää asioita ja esittää tutkimuksensa tuloksia matkalta palattuaan.
Historiallisesti tutkimusmatkailijalla tarkoitetaan lähinnä eurooppalaisia matkaajia, jotka matkustivat silloisen eurooppalaisen maantieteellisen tietämyksen ulkopuolelle. Näillä saattoi olla muitakin motiiveja kuin tieteellinen intohimo. Aikaa 1400-luvun alusta 1600-luvun alkuun kutsutaan suurten löytöretkien ajaksi.
Pysäyttäkää sota -verkosto
Pysäyttäkää sota -verkosto on suomalainen sodanvastainen ryhmittymä. Verkoston toiminnassa merkittävässä roolissa ovat vasemmistolaiset ja maahanmuuttajien järjestöt. Verkosto on vastustanut Irakin ja Tšetšenian sotia sekä Palestiinan tapahtumia. Verkoston järjestöt olivat organisoimassa vuoden 2003 kevään sodanvastaisia mielenosoituksia. Yhteenliittymän tavoitteena on pitää sodanvastaisen liikkeen esiin nostamat kysymykset julkisuudessa mielenosoituksilla, kampanjoilla ja keskustelutilaisuuksilla.
Suomessa olivat mukana vuonna 2005: Arabikansojen ystävyysseura, Attac, EU:n vastainen kansanrintama, Irakilaisten pakolaisten kansainvälisen federaation Suomen osasto, Irakin naisten yhdistys Suomessa, Iranin ja Irakin työväen kommunistisen puolueen Suomen osasto, Iranin kommunistinen puolue - Suomen osasto, Järjestö Irakin kommunistityöläisten puolueen organisoimiseksi - Suomen osasto, Kansainvälinen Musliminaisten Unioni Ry, Kommunistien liitto, Maan ystävät, Naiset rauhan puolesta, Pand - Taiteilijat rauhan puolesta, Sosialistiliitto, Suomen Kommunistinen Puolue, Suomen Rauhanpuolustajat, Svenska Fredsvänner i Helsingfors, Työpaikkojen rauhantoimikunta, Vasemmistonuoret ja Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto. Tämän jälkeen verkostosta on eronnut ainakin Vasemmistonuoret.
IVAO
IVAO tai International Virtual Aviation Organisation on Internetissä toimiva voittoa tavoittelematon yhdistys. Sen tarkoitus on tarjota lentosimulaattoreista kiinnostuneille pääsy palvelimiin, joilla voidaan lentää muiden käyttäjien kanssa, käyttää oikeita sääolosuhteita ja lennonjohtoa.
IVAO luo virtuaalisen maailman lentäjille ja lennonjohtajille ja sen tehtävä on tarjota realistinen, hauska ja rento ympäristö lentämiselle ja lennonjohtamiselle ilmaiseksi.
IVAO tarjoaa monia palvelimia, joihin virtuaalilentäjät ja -lennonjohtajat voivat yhdistää. Näitä palvelimia käyttäen lennonjohtajat näkevät lentäjät tutkaohjelmansa (IvAc) näytöllä. Kommunikointi tapahtuu oikean radiofraseologian mukaan joko puheyhteyden tai tekstin välityksellä. Puheyhteys on suositellumpi ja yleisempi kuin tekstin käyttö. Tekstin käyttö on monesti hidasta ja kömpelöä, lisäksi puheyhteys tarjoaa realistisemmat puitteet simulointiin.
Käytetyt ohjelmat ja järjestelmät (paitsi lentosimulaattori ja VoIP-ohjelma (TeamSpeak) on kehittänyt IVAO:n oma ohjelmaosasto. Nämä ohjelmat ovat saatavilla ilmaiseksi käyttöön IVAO:n verkossa.
IVAO koostuu noin 150 000 jäsenestä (vuonna 2009). Suomen osastoon kuuluu 147 jäsentä ja jäsenmäärä on kasvussa. 
Jäsenyys on saatavilla kenelle tahansa mistä päin maailmaa tahansa.
Paikallisia osastoja (division) löytyy joka puolelta maailmaa. Näitä osastoja hoitavat paikalliset harrastajat, jotka huolehtivat osastojen johtamisesta, koulutuksesta, tiedon tarjoamisesta ja jäsenien auttamisesta.
Kouluttajat ovat usein oikeassa elämässä lentäjiä/lennonjohtajia.
Osastot tarjoavat jäsenilleen erilaisia palveluja, kuten lennonjohtoa, koulutusta, ja tapahtumia.
IVAO Finland perustava kokous pidettiin 26.1.2006, jossa tehtiin toimintasuunnitelma tulevalle osastolle. Kokouksessa oli läsnä vain kolme henkilöä. Intensiivisesti aloitettu suunnitelman mukainen toiminta ja kehitystyö kantoi hedelmää varsin nopeasti. Perustavia jäseniä ilmaantui nopeasti se määrä, jonka toiminnan edelleen kehittäminen ja tähän asti pääseminen vaati.
IVAO:n ohjelmat kehittää oma osastonsa SoftDev. IVAO tarjoaa myös mahdollisuuksia ulkopuolisille kehittäjille, jotka voivat tehdä ohjelmistaan yhteensopivia IVAO:n kanssa.
Lista tuetuista lentosimulaattoreista:
IvAp (IVAO virtual Pilot client) on Microsoft Flight Simulator 2002:lle, MS Flight Simulator 2004:lle ja MS Flight Simulator X:lle tehty ohjelma IVAO:n verkkoon yhdistämiseen.
X-IvAp (IVAO virtual X-Plane client) on X-Plane:lle tehty versio IvAp:sta.
IvAc (IVAO virtual ATC client) on lennonjohtajille tehty ohjelma IVAO:n verkkoon.
WebEye on netissä oleva näyttö jolta voit seurata lentoja ja lennonjohtoa. Tämä korvasi vanhan IvAe:n (The Eye) ohjelman.
IvAi:a (IVAO Interface) käyttäen voit lisätä samaan yhteyteen monta eri IVAO:n ohjelmaa (monien yhteyksien ottaminen verkkoon on kiellettyä, siksi tämä ohjelma), esimerkiksi IvAc:in ja IvAp:in tai kaksi IvAc:ia
Suomessa toimii aktiivinen IVAO-osasto ja lennonjohtoa sekä liikennettä on tarjolla päivittäin. Mukaan toimintaan pääset tutustumalla sivuun IVAO Finland. Rekisteröitymällä voi aloittaa verkkolentämisen virtuaalitaivaalla.
Fabales
Fabales on kasvilahko, jonka tunnetuimmat edustajat ovat hernekasvit. Lahko kuuluu varsinaiskaksisirkkaisten, Rosopsida, ryhmässä Eurosidae I kehityslinjaan, jota luonnehtii useassa tapauksessa typpeä sitovien bakteerien esiintyminen juurinystyröissä.
Lahkon kehittyneitä yhteisominaisuuksia ovat ellaghapon puuttuminen, usein fluoresoiva puu, anomosyyttiset (apusoluttomat) ilmaraot ja vihreä alkio.
Lahkossa on neljä heimoa, joista kaksi on edustettuna myös Suomessa: hernekasvit ja linnunruohokasvit.
Gardajärvi
Gardajärvi () on Pohjois-Italiassa Alppien juurella sijaitseva Italian suurin järvi, joka on maisemiensa ja leudon sään ansiosta tullut tunnetuksi suosittuna lomakohteena. Järven pinta-ala on noin 370 km² ja pituus 51,6 km. Gardajärvi sijaitsee Veronan luoteispuolella.
Järvi jakaantuu kolmen maakunnan alueelle: pohjoisosa kuuluu Trenton maakuntaan, itäosa Veronan maakuntaan ja länsiosa Brescian maakuntaan. Gardajärven rannalla sijaitsee 25 kuntaa:
Julkista vesiliikennettä järvellä hoitaa Italian liikenneministeriön alainen osasto, "Gestione Governativa Navigazione Laghi", jolla on järvellä 29 laivaa. Sen liikenne on tunneittaista ja kattaa koko järven. Tätä liikennettä täydentävät yksityiset laivayhtiöt, joilla on reittiliikennettä ja ne tekevät veneristeilyjä vilkkaimpien matkailukohteiden satamista.
Vesitie oli pitkään ainoa kulkuyhteys Gardajärven keski- ja pohjoisosan kaupunkien välillä. 1930-luvulla Mussolini rakennutti järven ympäri ensimmäisen tien, joka yhdisti kaupungit.
Gardajärvellä puhaltaa säännöllisiä päivittäisiä tuulia:
Aatos Lahtinen
Osvi Aatos Lahtinen (s. 9. lokakuuta 1942 Helsinki) on matematiikan emeritusprofessori ja pitkäaikainen ylioppilastutkintolautakunnan jäsen.
Lahtinen kirjoitti ylioppilaaksi 1961 Helsingin normaalilyseosta ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1972. Helsingin yliopiston matematiikan dosentiksi hänet nimitettiin 1974. Lahtinen toimi Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan vt. apulaisprofessorina 1972–1976, apulaisprofessorina 1977–1998 sekä sovelletun matematiikan professorina 1998–2006. Eläkkeelle Lahtinen jäi vuoden 2007 alusta.
Aatos Lahtinen oli ylioppilastutkintolautakunnan apujäsen vuodesta 1973, varsinainen jäsen vuodesta 1992 ja puheenjohtaja vuosina 1998–2006. Hänen aikanaan ylioppilastutkintoa uudistettiin huomattavasti. Lahtinen toimi Sotakorkeakoulun matematiikan opettajana 1970–1985.
Aatos Lahtinen oli Suomen matemaattisen yhdistyksen hallituksen jäsen ja varainhoitaja 1979–2000. Lahtinen oli perustamassa "European Mathematical Societyä" ja toimi sen varainhoitajana 1990–1998, Eurosciencen hallituksen jäsen sekä useiden opetusministeriön työryhmien puheenjohtaja ja jäsen. Lahtinen oli Professoriliiton puheenjohtaja 1993–1994.
Lahtinen on naimisissa ja hänellä on yksi tytär. Hänen harrastuksiinsa kuuluvat esimerkiksi runous ja hiihto. Lahtinen on mm. julkaissut runokirjan "Elämän metsä".
La sonnambula (vuoden 1955 levytys)
Vuonna 1955 La Scalassa nauhoitettu "Unissakävelijän" esitys on yksi tunnetuimpia tästä oopperasta. Maria Callas on uransa huipulla ja Leonard Bernsteinin tähti kovassa nousussa. Levytyksestä on julkaistu remasteroitu versio, jonka äänenlaatu on alkuperäisen version heikohkoon tasoon verrattuna selvästi parempi.
EMI Classics
EMI Classics oli levymerkki suuren EMI-ryhmän alaisuudessa. Se perustettiin vuonna 1990 klassisen musiikin julkaisujen maakohtaisen uudelleenpakkauksen ja luetteloiden tarpeen vähentämiseksi. Emi Classics myytiin Warner Music Groupille ja sulautettiin Warner Classics -merkkiin vuonna 2013.
Klassisen musiikin levytyksiä julkaisi aiemmin eri maissa samanaikaisesti Angel Records, Seraphim Records, Odeon Recordsin, Columbia, HMV ja moni muu merkki, osaksi siitä syystä että kilpailijat omistivat oikeudet näihin nimiin tietyissä maissa. Nyttemmin nämä on siirretty EMI Classics -nimen alle tavaramerkkeihin liittyvien ongelmien välttämiseksi. Vain tietyn maan markkinoille tarkoitetut julkaisut saattavat edelleen tulla julkaistuksi vanhoilla merkeillä.
Suomalainen viulisti Linda Lampenius levytti EMI Classicsille vuonna 1999, jolloin albumi julkaistiin maailmanlaajuisesti.
Cucurbitales
Cucurbitales on koppisiemenisheimo, jonka tunnetuimpia edustajia ovat kurkkukasvit ja begoniakasvit. Lahko kuuluu kaksisirkkaisten ("Magnoliopsida") Eurosidae I -ryhmän ns. typensitojaryhmään, jonka edustajilla on usein juurinystyröissään bakteereja, jotka kykenevät sitomaan ilmakehän vapaata typpeä.
Lahkon kehittyneitä yhteisominaisuuksia edellä mainittujen lisäksi ovat jälleen emosolujen esiintyminen kerroksittain, leveät ja monen solurivin muodostamat varren ydinsäteet, kutikulan vahakiteiden puuttuminen, kierteisasentoiset, kourasuoniset ja korvakkeettomat lehdet, verho- tai terälehtien kohollaan olevat ilmaraot, kehänalainen sikiäin, molempien integumenttien eli siemenaiheen kalvojen muodostama mikropyle (siitereikä) ja erilliset emin vartalot.
Lahkossa on seitsemän heimoa, joista ainoastaan kurkkukasveja saattaa esiintyä satunnaisesti maamme luonnossa.
Lauri Myrberg
Lauri Myrberg (9. toukokuuta 1926 – 31. toukokuuta 2004) oli Helsingin yliopiston matematiikan professori ja pitkäaikainen Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen ja puheenjohtaja.
Lauri Myrberg valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta 1944, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1950. Myrberg väitteli tohtoriksi 1950 isänsä Pekka Juhana Myrbergin oppilaana väitöskirjalla "Normalintegrale auf zweiblättrigen Riemannschen Flächen mit reellen Verzweigungspunkten".
Myrberg toimi matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa 1948–1963 hoitaen kuitenkin matematiikan apulaisprofessorin virkaa 1956–1959. Helsingin yliopiston matematiikan dosentti hän oli 1952–1963, ja 1963 hänet nimitettiin matematiikan professoriksi Helsingin yliopistoon. Lauri Myrberg oli myös assistenttina ja erikoisopettajana Teknillisessä korkeakoulussa 1947–1965. Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen hän oli 1966–1984 ja lautakunnan puheenjohtaja 1985–1993..
Lauri Myrberg kirjoitti useita tutkimuksia funktioteorian alalta sekä yliopistollisia oppikirjoja ja matematiikan ylioppilastehtaväkokoelmia. Lauri Myrbergin osuus erityisesti Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen kehittämisessä oli merkittävä. Myrbergin aikana matematiikan laitoksen resurssit kasvoivat valtavasti ja ehtipä hän olla suunnittelemassa Kumpulaan muuttoakin, vaikka ei siellä enää päässyt käymään. Useat opiskelijasukupolvet nykyisistä huippumatemaatikoista olivat Myrbergin oppilaita, eikä voi jättää vähemmälle huomiolle kaikkia niitä muita matemaatikoita - erityisesti koulujen opettajia, joille Myrberg soi ainakin yhtä suuren painoarvon, kuin tutkijoiden koulutukseen. Myrbergin oman käsityksen mukaan hänen uransa huippuhetki oli Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan promootio vuonna 1990, jolloin yliopisto täytti 350 vuotta. Juhlassa promovoitiin kunniatohtoreiksi mm. tasavallan presidentti Mauno Koivisto ja kirjailija Jaan Kross. Lauri Myrbergin poika Kai Myrberg (s. 1962) on merentutkija ja Helsingin yliopiston dosentti sekä tietokirjailija.
Myrberg oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1967. Tiedeakatemian hallituksen jäsen hän oli 1989–1994 ja sen esimiehes vuonna 1990.
Lauri Myrberg harrasti latinaa, pianon soittoa, postimerkkeilyä ja mökkeilyä.
Välijäähdytin
Välijäähdytin (myös "intercooler") on ahtimella varustetuissa polttomoottoreissa käytettävä apulaite moottorin tehon parantamiseksi. Välijäähdyttimen tehtävä on laskea ahtimen kuumentaman tuloilman lämpötilaa välijäähdyttimen läpi virtaavan ulkoilman avulla. Ahtaminen nostaa ilman lämpötilaa, mutta kuumempaa ilmaa mahtuu samaan tilaan samassa paineessa vähemmän. Välijäähdytin mahdollistaa suuremman ilmamäärän ja suuremman polttoainemäärän syöttämisen sylinteriin, mikä lisää moottorin tehoa. Alhaisempi lämpötila lisää myös moottorin kestävyyttä. Kun ahdetusta moottorista haetaan suurta tehoa, välijäähdytin on välttämätön.
Moottoriin menee satoja litroja ilmaa sekunnissa, joten välijäähdyttimen tulee virrata erittäin hyvin, ja johtuen nopeasta virtauksesta myös jäähdytyspinta-alaa on oltava mahdollisimman paljon. Tämän vuoksi välijäähdyttimien kennot ovat usein sisärivoitettuja, jotta saavutettaisiin maksimaalinen pinta-ala ja sitä kautta myös maksimaalinen jäähdytysteho.
Välijäähdyttimet ovat toiminnaltaan joko ilma-ilma-tyyppisiä, joissa moottorin menevää ilmaa jäähdytetään kennoston läpi kulkevalla ajoviimalla, tai ilma-neste-tyyppisiä. Ilma-neste-tyyppisessä järjestelmässä imuilma jäähdytetään nestekiertoisella kennostolla, jossa imuilman sisältämä lämpöenergia siirretään nesteeseen, jota puolestaan voidaan jäähdyttää joko ilmalla (ajoneuvokäytössä) tai vedellä (laiva- ja venekäytössä). Jälkimmäisen tyypin etuina voidaan pitää pääsääntöisesti pienempää ilmatilavuutta turbon ja moottorin välillä, jolla voidaan voittaa hieman moottorin reagointinopeudessa (turboviive) ja toisaalta nestejärjestelmä antaa enemmän vaihtoehtoja tila-ahtaissa tapauksissa. Haittapuoli on nestejärjestelmän tuoma lisäpaino ja kompleksisuus.
Joissain urheiluautoissa on normaalin välijäähdyttimen lisäksi myös vesiruiskutus, jolloin imuilman sekaan ruiskutetaan pieni määrä pienipisaraista vettä, joka haihtuessaan imuilman sekaan viilentää sitä.
Ekonomaiseri
Ekonomaiseri (eko) on höyrykattilakomponentti, jolla kattilassa höyrystettävää vettä ensin lämmitetään lähemmäksi höyrystymislämpötilaa savukaasuilla.
Eko sijaitsee kattilan savukaasukanavassa tulistimien jälkeen savukaasun virtaussuuntaan nähden. Syöttöveden esilämmitykseen voidaan käyttää lämpötilaltaan matalampaa savukaasua kuin höyrystämiseen. Ottamalla savukaasuissa jäljellä olevaa energiaa talteen ekonomaiserilla voidaan höyrykattilaprosessin hyötysuhdetta parantaa.
Suzuki GSX1300R
Suzuki GSX1300R Hayabusa on Suzukin valmistama, vuodesta 1999 tuotannossa ollut moottoripyörä. Uusi Gen2 malli tuli markkinoille vuonna 2008.
Vanhemmassa Gen1 Hayabusassa on 1300 kuutiosenttimetrin 4-sylinterinen DOHC -rivimoottori, jonka huipputehoksi valmistaja ilmoittaa 180 hevosvoimaa. 
Uudemmassa Gen2 mallissa on 1340 cm moottori, joka tuottaa 198 hv.
Hayabusa on useiden moottoripyörälehtien testeissä todettu maailman nopeimmaksi sarjavalmisteiseksi moottoripyöräksi. Vuosimallista 2001 lähtien nopeus on elektronisesti rajoitettu noin 300 km/h. 2008 vuosimallisen Hayabusan huippunopeus on 298 km/h. 
Turboahtimella varustettuna pyörällä on ajettu luokkansa nopeusennätys 417,453 km/h (mitattu edestakaisen ajon keskiarvona).
"Hayabusa" tarkoittaa japanin kielellä muuttohaukkaa, jonka nopeus voi olla syöksyssä lähes 400 km/h.
Tulistin
Tulistin on höyrykattilakomponentti, jolla höyrystimessä höyrystetty vesihöyry lämmitetään energialähteen lämpöenergialla höyrystymislämpötilaa korkeampaan lämpötilaan. Tulistinta käytetään voimalaitoksien ja höyryveturien höyrykattiloissa.
Kirsi Sirén
Kirsi Sirén tai Kirsi Siren viittaa seuraaviin:
Pyökkimäiset
Pyökkimäiset (Fagales) on varsinaiskaksisirkkainen (Rosopsida) puuvartislahko, jonka edustajilla on juurissaan "Frankia"-sädesientä, jonka tehtävänä on sitoa vapaata ilmakehän typpeä. Lahkon tunnettuja edustajia ovat koivu- ja pyökkikasvit.
Lahkoa luonnehtivia ominaisuuksia ovat sienijuurten yleisyys (niiden välityksellä kasvit ovat yhteydessä sienirihmastoon), flavonolien ja ellagihapon esiintyminen, korkkijällen esiintyminen myös varren kuoriosan eli korteksin ulkokerroksessa, siiviläputkien yksinkertaiset tai porrasmaiset perforaatiot ja proteiinikappaleet. Silmut ovat suomuisia. Lehdet ovat hammaslaitaisia. Kasvit ovat yksikotisia eli yksineuvoiset emi- ja hedekukat sijaitsevat samassa kasviyksilössä. Kukinto on tähkä tai norkko ja hyvin pienet kukat ovat niissä tiheissä viuhkomaisissa ryhmissä. Kukissa on kehälehtiä ja siitepölyhiukkaset ovat vaihtelevissa määrin piikkipintaisia. Mesiäinen puuttuu ja kukat ovatkin pääasiassa tuulipölytteisiä, joten hyönteisiä ei tarvitse houkutella. Sikiäin on kehänalainen ja siinä on kutakin emilehteä kohden kaksi riippuvaa ja 1-kalvoista siemenaihetta, jotka eivät vielä pölytyksen tapahtuessa ole kunnolla kehittyneet, joten hedelmöitys on viivästynyt. Siitepölyhiukkasen siiteputki kasvaa alkiorakkoa kohden siemenaiheen varren kiinnittymiskohdan eli kalatsan kautta (kalatsogamia). Emin luotit ovat johteisia ja erittämättömiä. Hedelmä on kuiva ja yksisiemeninen pähkinä tai pähkylä.
Lahkossa on kahdeksan heimoa, joista koivu-, pyökki- ja suomyrttikasvit ovat edustettuina Suomen kasvistossa.
Frank Buchman
Frank Buchman (4. kesäkuuta 1878 – 7. elokuuta 1961) oli yhdysvaltalainen uskonnollinen johtaja. Hän perusti 1921 Oxfordin liikkeen, joka 1938 sai nimen Moraalinen varustautuminen (MRA). Hän kirjoitti myös teoksen Uuden maailman puolesta (suomennettu 1957).
Jali ja suklaatehdas (vuoden 2005 elokuva)
Jali ja suklaatehdas ("Charlie and the Chocolate Factory") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Roald Dahlin samannimiseen romaaniin vuodelta 1964. Elokuvan pääosissa ovat Johnny Depp ja Freddie Highmore.
Suomen tv-ensi-illassa Subilla 2. maaliskuuta 2009 elokuva keräsi noin 230 000 katsojaa.
Elokuva oli ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta puvustuksesta. Johnny Depp oli ehdolla Golden Globe -palkintoon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa roolisuorituksestaan.
Sara Jay
Sara Jay (s. 14. marraskuuta 1977 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka on esiintynyt yli 80 pornoelokuvassa ja yli 30 pornografisella internetsivustolla. Lukiosta päästyään Jay opiskeli psykologiaa Cincinnatin yliopistossa. Hän aloitti uransa pornoalalla muutettuaan Las Vegasiin vuonna 2001.
Salainen ikkuna
Salainen ikkuna on Stephen Kingin novelliin "Salainen ikkuna, salainen puutarha" perustuva jännityselokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut David Koepp. Pääosia esittävät Johnny Depp, John Turturro ja Maria Bello. "Salainen ikkuna" on Koeppin esikoisohjaus.
Elokuvassa kauhukirjailija Mort Rainey saa vaimonsa kiinni aviorikoksesta. Avioeroa selvitellessään itsesäälinen Rainey muuttaa lomamökilleen Tashmore-järven rannalle koiransa kanssa hakemaan rauhaa. Hän kuluttaa päivänsä nukkumalla ja yrittämällä kirjoittaa uutta menestysromaania, joka ei ota onnistuakseen. Rauha kuitenkin rikkoutuu, kun Mississippin osavaltiosta kotoisin olevan maalainen, John Shooter, saapuu Raineyn ovelle. Shooter syyttää Raineya hänen tarinansa varastamisesta. Shooter ei kuitenkaan välitä tarinan varastamisesta vaan hän haluaa, että Rainey korjaisi oman kirjan loppunsa omaan versioonsa kirjan lopusta. Raineyn kiistäessä asian tarinan varastamisesta Shooter alkaa ahdistelemaan Raineya väkivaltaisesti.
Kun Raineyn ja Shooterin on myöhemmin määrä tavata, Rainey näkee omassa autossaan tapettuna maalaismiehen ja hänen oman agenttinsa. Kun Rainey tämän jälkeen jää yksin kotiin hänen mielikuvituksensa alkaa puhua hänelle. Pian ilmeneekin, että Shooter onkin vain hänen mielikuvituksensa alkuunsaannos. Shooter on iskenyt Raineyn koiraa ruuvimeisselillä, polttanut ex-vaimonsa talon ja tappanut hänen agenttinsa ja maalaismiehen, mutta koska tämä on vain Raineyn mielikuvitusta, on hän itse tehnyt kaikki nämä teot.
Hänen entinen vaimonsa Amy tulee käymään mökillä tuodakseen hänelle eropapereita joihin hän tarvitsee Mortin allekirjoituksen, hän näkee Shooterin nimen olevan kaiverrettu jokaiseen talossa olevaan paikkaan. Pian kun Amy etsii Raineya, Rainey avaa oven ja näyttäytyy vaimolleen. Hänen sivuillensa on kaiverrettu "Shoot Her", suomeksi "ammu hänet" ja viittaa Shooterin nimeen. Niinpä Amy lähtee karkuun lyömällä Raineya, mutta Rainey ottaa isohkon kiven ja iskee sillä pakenevan auton lasia ja vetää naisen ulos sieltä. Hän sanoo olevansa kyllästynyt leikkimään ja ottaa koirassaan olleen ruuvimeisselin ja iskee Amya jalkaan. Amy raahautuu pihalle tuskissaan. Mort ottaa lapion käteen ja on juuri iskemässä, kun kuulee Amyn nykyisen miehen Tedin äänen. Hän tulee etsimään vaimoaan, mutta Mort väijyy oven vieressä ja iskee Tediä lapiolla kasvoihin, mikä saa Tedin taintumaan. Sitten Rainey iskee Tedin kuolleeksi. Hän tappaa myös vaimonsa.
Lopussa seriffin tullessa käymään Rainey teeskentelee normaalia, vaikka ruumiit ovat kuopattuna hänen kasvimaallensa. Seriffi tulee käymään ja sanoo, että pian hän joutuisi vankilaan, kunhan hänet vain todettaisiin syylliseksi ja ruumiit löydettäisiin. Mort ei välitä. Mort on toiminut oman kirjansa mukaisesti ja "korjannut lopun".
Eivør Pálsdóttir
Eivør Pálsdóttir (s. 21. heinäkuuta 1983 Syðrugøta) on färsaarelainen laulaja ja lauluntekijä. Eivørin musiikissa voi kuulla perinteisen färsaarelaisen musiikin vaikutteet, ja hän on kertonut nuorempana käyneensä nauhoittamassa vanhempien ihmisten laulamia kansanlauluja. Eivør lopetti koulunkäynnin ja päätti omistautua täysin musiikille 15-vuotiaana. Vuonna 2002 hän muutti Islantiin opiskelemaan klassista- ja jazzlaulua. Nykyisin hän asuu Tanskassa Kööpenhaminassa. Hän on voittanut lukuisia musiikkipalkintoja Färsaarilla, Islannissa ja Tanskassa.
Eivør esiintyi ensimmäistä kertaa Färsaarten televisiossa vuonna 1997. Vuonna 1999 Eivør liittyi rockyhtye Clickhazeen. Vuotta myöhemmin hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, "Eivør Pálsdóttir", jonka kappaleet olivat laulettu tanskan ja fäärin kielillä. Vuonna 2002 hän muutti Reykjavíkiin opiskelemaan klassista musiikkia ja jazzia. Pian tämän jälkeen Eivør liittyi laulajaksi Kristian Blakin perustamaan Yggdrasil-yhtyeeseen. Vuonna 2003 ilmestyi Eivørin toinen sooloalbumi, "Krákan". Kolmannen sooloalbuminsa "Eivør" hän julkaisi vuonna 2004. Albumi on tehty yhteistyössä kanadalaisen tuottajan Bill Bournen kanssa, ja siitä tuli kaikkien aikojen myydyin färsaarelainen albumi USA:ssa ja Kanadassa. Neljäs pitkäsoitto, "Trøllabundin", 2005, on samalla Tanskan Radion Big Bandin 40-vuotisjuhlalevy. Vuonna 2007 hän julkaisi viidennen studioalbuminsa "Mannabarn/Human Child". Levystä on olemassa sekä fäärin- että englanninkielinen versio, ja Eivørillä olikin hetken aikaa kaksi versiota samasta levystä samaan aikaan sekä Färsaarten- että Islannin Top 5 -listalla. Kuudes studioalbumi "Larva" julkaistiin 2010. Viimeisin albumi "Room" julkaistiin vuonna 2012. Syksyllä 2013 levy julkaistiin myös Saksassa, missä Eivør kävi konsertoimassa syksyllä 2013 ja keväällä 2014. Eivørin uusin levy "Bridges" julkaistiin 27. helmikuuta 2015. Levynjulkaisua seuraa kuukauden mittainen kiertue Saksassa.
Musiikkityyliltään Eivør on vaikeasti luokiteltavissa. Itse hän määritteleekin sosiaalisessa mediassa genrensä yksinkertaisesti "Eivør!". Alkuaikoina kappaleet oli laulettu yksinomaan fäärin kielellä, sittemmin Eivør on laulanut myös kaikilla muilla pohjoismaisilla kielillä. Kolmen viimeisen albumin aikana kieli on vaihtunut lähes pelkästään englantiin, mutta lokakuussa 2015 Eivør julkaisi toisen albuminsa samana vuonna, fäärinkielisen Slør-albumin.
Keväällä 2017 Eivør esiintyi brittiläisessä Later... with Jools Holland -tv-ohjelmassa. Toukokuun lopussa hän aloittaa ensimmäisen Britannian-kiertueensa, jonka kynnyksellä on tarkoitus julkaista 2015 ilmestyneen fäärinkielisen Slør-albumin englanninkielinen versio.
Suomessa Eivør esiintyi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017 Helsingin Tavastialla ja Tampereen Olympia-korttelissa.
Manytš
Manytš () on Kalmukiassa, Stavropolin aluepiirissä ja Rostovin alueella Etelä-Venäjällä sijaitseva jokisysteemi, joka sijaitsee Kaspianmeren ja Mustanmeren altaiden välisessä soisessa Kaman-Manytšin painanteessa. Painannetta on usein pidetty Euroopan ja Aasian luonnollisena rajana.
Läntinen Manytš () on 219 km:n (tai 420 km) pituinen Donin sivujoki, joka saa alkunsa Kalmukian, Rostovin alueen ja Stavropolin aluepiirin rajalla sijaitsevasta Manytš-Gudilon suolajärvestä. Se virtaa Rostovin alueen Proletarskin kaupungin halki ja yhtyy Doniin Manytškajan kylässä Donin Rostovin itäpuolella. Don laskee edelleen länteen Asovanmereen. Läntisen Manytšin alkuperäisen uoman peittävät nykyään lähes kokonaan joen juoksulle padotut kolme tekojärveä, Proletarskin, Vesjolyin ja Ust-Manytšin tekojärvet. Osa lähteistä mainitsee valuma-alueen laajuudeksi 35 600 km.
Itäinen Manytš () puolestaan virtaa itään Kalmukiasta sen ja Stavropolin aluepiirin rajaa pitkin ja päättyy Sostinon järviin. Joki on noin 141 km pitkä. Sen juoksulle rakennettiin vuonna 1969 Tšograin tekojärvi (Чограйское водохранилище), joka saa vettä myös Kuma- ja Terekjoista kanavien kautta.
Ennen vesistörakentamista Läntisellä ja Itäisellä Manytšilla oli yhteinen lähdejoki Kalaus, jonka vedet haarautuivat länteen ja itään. Päävirtaus oli kuitenkin itään, kunnes 1900-luvulla itäinen virtaus kokonaan estettiin. Ennen rakentamista molemmat joet myös olivat ajoittain kuivuvia, kutistuen vuosittain tai vuodenajoittain vain erillisten suolajärvien ja -lampien ketjuiksi ja täyttyen makealla vedellä vain kevään tulva-aikaan.
1900-luvun puolivälistä molemmat joet ovat saaneet lisävettä kastelukanavajärjestelmien kautta, Länsi-Manytš 1948-53 alkaen Kubanista ja Donin juoksulle padotusta Tsimljanskin tekojärvestä, Itä-Manytš 1960-luvun lopulta Terekistä ja Kumasta Kuman-Manytšin kanavan kautta. Vuosittainen virtaama joissa on näin kasvanut 8- ja 4-kertaiseksi luonnontilaan verrattuna.
Iskutilavuus
Iskutilavuus on mäntämoottorissa iskunpituuden ja männän poikkipinta-alan tulo. Iskunpituus on männän alakuolokohdasta yläkuolokohtaan kulkeman matkan pituus. Monisylinterisessä moottorissa iskutilavuus ilmoitetaan kaikkien moottorin sylintereiden iskutilavuuksien summana. Pienissä laitteissa, kuten mopoissa ja moottorisahoissa, moottorin iskutilavuus ilmoitetaan useimmiten kuutiosenttimetreinä, mutta suuremmissa moottoreissa litroina ja joissakin amerikkalaisissa autoissa kuutiotuumina.
Moottorista saatava vääntömomentti on usein suoraan verrannollinen iskutilavuuteen. Tosin nykyään suuremmilla ahtopaineilla saadaan pienestäkin moottorista yhtä paljon tai jopa enemmän vääntömomenttia, kuin suurempitilavuuksisilta. Tämä ei kuitenkaan aina pidä paikkaansa, sillä moottorin vääntömomenttia voidaan lisätä muutenkin kuin iskutilavuutta kasvattamalla. Esimerkiksi käytettävä polttoaine, polttoaineen ja ilman syöttö, puristussuhde ja monet muut seikat vaikuttavat saatavaan vääntömomenttiin.
Mopon moottorin suurin sallittu iskutilavuus on 50 cm³ ja kevytmoottoripyörän moottorin 125 cm³. Tavallisen henkilöauton moottorin iskutilavuus on tyypillisesti alle 2 000 cm³ eli kaksi litraa. Iskutilavuus otetaan huomioon myös verotuksessa.
Tsagan-Hak
Tsagan-Hak () on järvi Kalmukiassa Venäjällä Itä-Euroopassa. Tsagan-Hak on Kalmukian kolmanneksi suurin järvi.
Voittajafiilis
Voittajafiilis eli VF oli vuonna 2004 perustettu rap-yhtye, johon kuului neljä MC:tä: Mängimies, Ezra, MAS ja Tikku sekä DJ Q-Soul. Kaikki jäsenet ovat syntyneet 1980-luvun alkupuolella.
Voittajafiilis julkaisi ensialbuminsa "Jokanen on voittaja" vuonna 2005 omakustanteena. Levyä on myyty pari tuhatta kappaletta.
Kesällä 2006 ilmestyi Skandaalin kanssa yhteistyössä tehty "Miksi teip sen?" -mixtape.
Levyn julkaisi Löyly-Viihde.
Yhtyeen jäsenistä Ezra ja Tikku kuuluivat myös Helpus-yhtyeeseen, ja Mängimies tunnetaan Konala Cartellista ja Royal Familysta.
Voittajafiiliksen uusin julkaisu on "Hitsi et on siistii olla kovis" -niminen EP, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2008. Löyly-viihteen kotisivujen rekisteröityneet käyttäjät saivat ladata ilmaisen EP:n päivää ennen muita.
Seuraavana päivänä, 17. lokakuuta, levyn sai ilmaiseksi Syvällä Pelissä -yhteisön kotisivuilta.
Vuonna 2010 Voittajafiilis lopetti uransa jäähyväiscomebackkeikalla NRJ:n järjestämällä Rakkauden Kesä-klubilla Helsingin Ravintola Feverissä.
Sotatila
Sotatila on sodan osapuolten keskinäinen suhde. Sotatila alkaa joko muodollisella sodanjulistuksella tai vihollisuuksien syttymisellä ja se voidaan julistaa koskemaan koko valtakunnan aluetta tai tiettyä osaa siitä. Sotatila päättyy rauhantekoon.
Myös poikkeustilaa, johon valtio voi maan julistaa, voidaan sanoa sotatilaksi.
Suomessa nimitystä ”sotatila” käytettiin vuonna 1930 annetussa laissa. Tämän lain nojalla Suomi julistettiin sota­tilaan talvi­sodan alettua 30. marraskuuta 1939, mistä lähtien Suomi oli sotatilassa 26. syyskuuta 1947 saakka, jolloin liittoutuneiden valvontakomissio poistui Suomesta Pariisin rauhansopimuksen astuttua voimaan. Nykyisessä lainsäädännössä nimitystä sotatila ei enää käytetä, vaan Suomen poikkeustiloja säätelevät valmiuslaki ja puolustustilalaki. Näistä järeämpi puolustustilalaki antaa viranomaisille sodan aikana käytettävät valtuudet. Valmiustilan ja puolustustilan julistamisesta päättää tasavallan presidentti valtioneuvoston presidentin esittelyssä, minkä jälkeen asianomaiset asetukset alistetaan eduskunnan hyväksyttäviksi.
Sisu NA-110
Sisu NA-110 (Nasu) on Suomen puolustusvoimien käytössä oleva telavetoinen nivelohjattu maastoajoneuvo (telakuorma-auto), joka kykenee kuljettamaan 2 000 kg:n lastin tai 18 sotilasta varusteineen. NA-110 telakuorma-autoja (lyhenne "teka") hankittiin vuosina 1992–1994. Sisu NA-110:n edeltäjä on Sisu NA-140 BT. Olennainen ero edeltäjään on bensiinimoottorin korvaaminen dieselmoottorilla.
Nasu on suunniteltu samankaltaisiin tarpeisiin kuin ruotsalainen Bandvagn (Hägglunds Carrier Bv206 ja sen seuraaja BvS10). Suomessa tiettömiin oloihin erikoistuneet Kainuun Prikaati ja Jääkäriprikaati käyttävät telakuorma-autoja pääasiallisena ajokalustonaan. Pohjois-Karjalan Prikaati vaihtoi useimmat telakuorma-autonsa Sisu A2045 maastokuorma-autoihin 1/2011 saapumiserästä alkaen.
Spagaatti
Spagaatti on vaativa voimisteluliike, jossa jalat ovat täysin ojennettuina. Spagaattia käytetään voimistelussa permannolla ja puomilla. Sitä voidaan käyttää myös esimerkiksi tanssissa ja sirkuksessa. Myös cheerleadingissä, stunteissa ja akrobatiassa käytetään spagaattia. Joissain taistelulajeissa spagaatti on välttämätön tai hyödyllinen ajatellen korkeita potkuja, kuten taekwondossa sekä Kung Fussa.
Pitkittäisspagaatissa toinen jalka on ojennettu eteen ja toinen taakse.
Poikittaisspagaatissa jalat ovat ojennettuina suoraan sivuille. Poikittaisspagaatissa takapuolen ja ylävartalon pitää olla samassa linjassa koko vartalon kanssa ja jalkojen pitää olla täysin suorat nivelten kohdalta.
Nimitys spagaatti tulee italian sanasta "spaccare", ”halkaista”.
Poikittaisspagaattia kutsutaan myös sivuspagaatiksi.
Spagaattiasento voidaan viedä äärimmilleen: etu- tai/ja takajalka laitetaan korokkeelle ja syntyy ylispagaatti.
Oopperatalo
Oopperatalo on rakennus, jossa esitetään oopperoita. Se on tavallisesti suunniteltu varta vasten oopperan esittämistä varten, mutta joissakin tapauksissa se soveltuu myös muun esittävän taiteen esittämiseen.
Ensimmäinen yleinen oopperatalo oli Teatro di San Cassiano, joka avattiin Venetsiassa vuonna 1637.
Eri maiden oopperatalojen käytänteet poikkeavat toisistaan; esimerkiksi vasen ja oikea määritellään toisissa maissa näyttämöltä päin katsottuna ja toisissa maissa katsomosta päin. Ranskassa käytetään näiden sijasta ilmauksia jardin ja cour eli puutarha ja piha. Näiden termien etu on se, etteivät ne ole yhtä tulkinnanvaraisia kuin vasen ja oikea. Termien käyttö pohjautuu 1700-luvulle ja Tuileries'n palatsin arkkitehtuuriin.
NSV
NSV (suunnittelijat: G. I. Nikitin, J. S. Sokolov, V. I. Volkov) on alun perin neuvostovalmisteinen 12,7×108 mm kaliiperin konekivääri. Suomen puolustusvoimissa se tunnetaan nimellä "12,7 ilmatorjuntakonekivääri 96" ja epävirallisessa sotilassanastossa nimellä "Itikka" tai "Itko". Versiota NSVT (танковый, tankovyi) käytetään ajoneuvoissa, etupäässä panssarivaunussa kuten T-72:ssa T-64:ssä ja T-80:ssä.
NSV kehitettiin 1969 alkaen DŠK:n seuraajaksi ja otettiin käyttöön neuvostoarmeijassa 1972. Sitä on valmistettu Neuvostoliiton lisäksi lisenssillä Bulgariassa, Intiassa, Jugoslaviassa ja Puolassa. Jugoslavialainen versio NSVT:stä tunnetaan nimellä "M87".
Neuvostoliiton hajottua asetta valmistavat tehtaat jäivät Kazakstanin ja Ukrainan puolelle. Aseen oikeudet omistaa nykyisin Metallist-tehdas Uralskissa.
Venäjällä NSV:n korvaajaksi kehitettiin 12,7 Kord.
NSV:n massa on 25 kilogrammaa, tulinopeus 13 laukausta sekunnissa ja tehokas kantama 1 500 metriä. Täyden, 50 patruunan vyölippaan massa on 11 kilogrammaa.
Suomessa NSVT oli käytössä T-72:ssa. Suomessa modernisoidut T-55M:t on myös varustettu NSVT:llä. NSV:tä varten on Suomessa asennettu Norjassa valmistettu kehälavetti muun muassa Pasi-kuljetuspanssariajoneuvoihin ja Nasu-telakuorma-autoihin sekä Rasi maastokuorma-autoihin.
Sitä käytetään suuren tulinopeuden ansiosta ilmatorjuntakonekiväärinä helikoptereiden, lennokkien ja lentokoneiden lähi-ilmatorjuntaan. Taistelukentällä ilmatorjuntakonekivääri asennetaan erilliselle jalustalle.
Myös merivoimien aluksissa käytetään NSV:tä 23 Itk 95:n, sekä Bofors 40 Mk3:n ja Bofors 57 Mk1:n ja Mk3:n lisäksi ammusilmatorjuntaan.
John Paul Jones
John Paul Jones (oikealta nimeltään John Baldwin, s. 3. tammikuuta 1946 Kent) on brittiläinen muusikko, joka oli yksi Led Zeppelin -yhtyeen alkuperäisistä jäsenistä. Jones toimi yhtyeessä basistina ja kosketinsoittajana. Multi-instrumentalisti John Paul soitti orkesterissa myös kitaraa, mandoliinia, kotoa, ukulelea, autoharppua, mellotronia, urkuja ja selloa.
Vuosina 1968–1980 toiminnassa olleen Led Zeppelinin muut jäsenet olivat Jimmy Page, Robert Plant ja John Bonham.
John Paul Jones työskenteli Decca Records -levy-yhtiön studiomuusikkona soittaen bassoa tai kosketinsoittimia monien aikansa huippuyhtyeiden ja -artistien levyillä. Näihin kuuluivat The Rolling Stones, Herman's Hermits, Donovan, Cat Stevens, Rod Stewart, Shirley Bassey ja monet muut. Soittamisen lisäksi Jones teki useille artisteille ja kokoonpanoille sovituksia. Hän hallitsi musiikin teorian joten hän myös kirjoitti sovituksia lisäinstrumenteille.
1964 Jones teki singlen jolla olivat instrumentaaliesitykset "Baja" ja "Foggy Day in Vietnam"
Jones keksi monia yhtyeen klassisia bassokuvioita, esimerkkeinä kappaleet "The Lemon Song" ja "Black Dog". Hänen kosketinsoittimensa lisäsivät Led Zeppelinin musiikillista ulottuvuutta. Osittain juuri tämän ansiosta yhtyeestä tuli muutakin kuin "pelkkä" suoraviivainen rock-kokoonpano. Jonesin pianoa kuullaan muun muassa herkässä "The Rain Song" -kappaleessa, kun taas urut ovat "Since I've Been Loving You" -kappaleen pääasiallinen säestävä instrumentti bassojalkioineen. "IV / Zoso / Nimetön albumi" -albumilla oleva "Stairway To Heaven" -kappaleen intro on esimerkki erivireisten nokkahuilujen soitosta.
Vaikka kaikilla Led Zeppelinin jäsenillä oli maine hurjina juhlijoina, Jones oli yhtyeen muita jäseniä selkeämmin musiikin ammattilainen, joka ei antanut juhlimisen häiritä työskentelyään lavalla tai studiossa. Yhtyeen viimeiseksi jäänyttä studioalbumia "In Through The Out Door" pidetään esimerkkinä tästä Jonesin ollessa vahvasti esillä sekä säveltäjänä että muusikkona paljolti Jimmy Pagen ja John Bonhamin tuolloin epäsäännöllisten elämäntapojen vuoksi.
Jones on työskennellyt muun muassa R.E.M:n, Heartin, Ben E. Kingin, The Missionin, La Fura Dels Bausin, Brian Enon ja The Butthole Surfersin kanssa. Jones on myös soittanut Foo Fightersin albumilla "In Your Honor" kappaleilla "Another Round" (mandoliini) ja "Miracle" (piano). Vuonna 2009 Jones perusti rock-yhtyeen Them Crooked Vultures yhdessä Josh Hommen ja Dave Grohlin kanssa. Jones on myös yhdessä suomalaisten Anssi Karttusen ja Magnus Lindbergin kanssa mukana Tres Coyotes-nimisessä yhtyeessä, joka esiintyi Helsingin Savoy-teatterissa 5.4.2017.
Kaitseliit
Kaitseliit () on Viron vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö, jolla on kansalliskaartina puolustusvoimien aluepuolustuksen tehtäviä.
Kaitseliit on perustettu 1918 ja uudelleen 1990.
Kaitseliit jakautuu viiteentoista alueeseen (piiriin), joita kutsutaan leireiksi (). Jäsenmäärä on noin 13 000 henkilöä.
Kaitseliitossa on lisäksi kolme erillisjärjestöä: "Naiskotipuolustus" sekä nuorisojärjestöt "Nuoret Kotkat" ja "Kotityttäret".
The Black Halo
The Black Halo on heavy metal -yhtye Kamelotin vuonna 2005 julkaisema albumi. Se jatkaa edellisellä albumilla "Epicalla" esiintyneen Ariel-hahmon tarinaa. Levyllä vierailevat muun muassa Epican Simone Simons, Dimmu Borgirin Shagrath ja Stratovariuksen Jens Johansson.
El Alameinin ensimmäinen taistelu
El Alameinin ensimmäinen taistelu oli sotamarsalkka Erwin Rommelin johtaman saksalais–italialaisen panssariarmeija Afrikan ja kenraali Claude Auchinleckin johtaman brittiläisen 8. armeijan välinen 1–27. heinäkuuta 1942 käyty läntisen aavikon taistelu Pohjois-Afrikassa toisessa maailmansodassa.
Hävittyään Gazalan taistelun kesäkuussa 1942 8. armeija perääntyi Mersa Matruhin kautta Alameinin linjalle Egyptiin, joka käsitti 60 km aukon El Alameinin kaupungin pohjoisessa Välimeren rannalla ja Qattaran syvängön etelässä aavikolla välillä.
Panssariarmeija Afrikka hyökkäsi aamulla 1. heinäkuuta saksalaisten joukkojen johdolla lähellä El Alameinia, mutta liittoutuneiden puolustuslinja kesti iltaan saakka, mikä keskeytti akselivaltojen etenemisen. Seuraavana päivänä Rommel keskitti joukkonsa pohjoiseen tarkoituksenaan tehdä läpimurto El Alameinin läheisyydessä. Auchinleck puolestaan määräsi tehtäväksi vastahyökkäyksen linjan keskiosassa, mutta hyökkäys epäonnistui. Sen sijaan liittoutuneiden toinen hyökkäys etelässä italialaisia vastaan oli onnistuneempi. Liittoutuneiden vastarinnan takia Rommel siirtyi puolustukseen saavutetulla linjalla.
Auchinleck hyökkäsi jälleen 10. heinäkuuta Tel el Eisassa pohjoisessa saaden yli tuhat vankia. Rommelin vastahyökkäyksen tulokset Tel el Eisassa jäivät vähäisiksi. Seuraavaksi Auchinleck hyökkäsi jälleen keskellä Ruweisatin selänteellä kahdesti (Ruweisatin ensimmäinen taistelu 14. heinäkuuta ja Ruweisatin toinen taistelu 21. heinäkuuta). Kumpikaan taistelu ei ollut liittoutuneille menestys ja jalkaväen ja panssareiden yhteistoiminnan ajoittamisen epäonnistumisesta seurasi toisessa taistelussa 700 miehen tappiot. Huolimatta tästä liittoutuneet tekivät vielä kaksi uutta hyökkäystä 27. heinäkuuta. Toinen pohjoisessa lähellä Tel el Eisaa ei ollut menestyksekäs ja toinen lähellä Miteiriyaa oli vielä tuhoisampi, sillä miinakenttiä ei ollut raivattu ja jalkaväki jätettiin ilman panssareiden tukea saksalaisten vastahyökkäyksessä.
Liittoutuneiden 8. armeija oli kuluttanut voimansa ja 31. heinäkuuta Auchinleck määräsi luopumaan hyökkäysoperaatioista ja valmistelemaan puolustusasemia odotettavissa olevan akselivaltojen suurhyökkäyksen varalle.
Akselivaltojen eteneminen kohti Aleksandriaa (ja Kairoa) pysähtyi. Rommel yritti uudelleen murtautua liittoutuneiden linjan lävitse siinä kuitenkaan onnistumatta Alam Halfan taistelussa elokuussa. Saman vuoden lokakuussa 8. armeija Bernard Montgomeryn komennossa löi akselivaltojen joukot El Alameinin toisessa taistelussa.
El Alameinin taistelut
El Alameinin taistelu tarkoittaa seuraavia toisen maailmansodan taisteluita, jotka käytiin El Alameinin kaupungin läheisyydessä:
Aarne Reini
Aarne Eemeli Reini (6. elokuuta 1906 Vaasa – 23. helmikuuta 1974) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti.
Reini kilpaili kaksien olympialaisten kreikkalais-roomalaisessa painissa. Los Angelesissa 1932 hän sijoittui 66 kilon sarjassa neljänneksi ja Berliinissä 1936 hän saavutti 61 kilon sarjassa hopeaa. Euroopan mestaruuden hän voitti 66 kilon sarjassa vuosina 1933 ja 1934. Työläisolympialaisissa hän saavutti hopeaa vuonna 1931.
Seuratasolla Reini edusti Vaasan Voima-Veikkoja, Vaasan Kiistoa ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden kuudesti ja TUL:n mestaruuden kahdesti. Myöhemmin hän toimi sekä TUL:n että Suomen Painiliiton valmentajana.
Tbilisin metro
Tbilisin metro () on Georgian pääkaupungissa Tbilisissä toimiva metro. Sen ensimmäinen osuus avattiin 11. tammikuuta 1966, ja nykyään se koostuu kahdesta linjasta: 19,6 kilometriä pitkästä Gldani–Varketili-linjasta ja lyhyemmästä 6,7 kilometriä pitkästä Saburtalo-linjasta.
Ajatus metroverkon rakentamisesta Tbilisiin syntyi toisen maailmansodan jälkeen, kun maa kuului Neuvostoliittoon. Ensimmäiset kuusi asemaa avattiin 11. tammikuuta 1966: Rustaveli, Mardžanišvili, Vagzlis moedani, Oktomberi (”lokakuu”, myöhemmin Nadzaladevi), Elektrodepo ja Didube. Metrolinjaa jatkettiin jo vuonna 1967 ja seuraavaksi vuonna 1971 viidellä uudella asemalla.
Metron toinen linja Vagzlis moedanin ja Viktor Gotsiridzen (nykyinen Delisi) välillä avattiin vuonna 1979. Ensimmäistä linjaa jatkettiin jälleen molempiin suuntiin vuosina 1985 ja 1989, jolloin se saavutti nykyisen mittansa. Toiseen linjaan lisättiin vielä yksi asema vuonna 2000, Važa-Pšavela.
Monet Tbilisin metron asemat saivat uuden nimen Neuvostoliiton hajottua: esimerkiksi entinen Leninis moedanin asema (”Lenininaukio”) sai nimen Tavisuplebis moedani (”Vapaudenaukio”) ja Komkavširin (”Komsomol”) asemalle annettiin nimi Sameditsino universiteti (”lääketieteellinen yliopisto”). 1990-luvulla metro kärsi Georgian talousromahduksesta ja oli toiminnassa vain ajoittain sähköpulan vuoksi.
Tbilisin metro on kokenut kasvojenkohotuksen vuodesta 2006 lähtien. Seitsemän asemaa, metrovarikko, metrovaunut ja metron turvajärjestelmä uusittiin. Uudistustyöt maksettiin kaupungin budjetista. Samalla kuitenkin metrolipun hintaa kohotettiin ja otettiin käyttöön uusi matkakorttijärjestelmä. Metron toisen linjan pidennys ja kolmas linja ovat rakenteilla.
Metro koostuu kahdesta linjasta, joiden yhteispituus on noin 26 kilometriä ja joissa on 22 asemaa. Pidempi Gldani–Varketili-linja seurailee Mtkvarijokea pohjoisesta kaakkoon, se on 19,6 kilometrin pituinen ja siinä on 16 asemaa. Lyhyempi Saburtalo-linja yhtyy Gldani–Varketili-linjaan Vagzlis moedanin metroasemalla ja kulkee länteen 6,7 kilometrin matkan. Linjalla on kuusi asemaa, ja yksi on rakenteilla (Universitetin metroasema). Lähes kaikki asemat ovat maan alla, lukuun ottamatta kolmen kilometrin pituista rataosuutta (Elektrodepon ja Diduben metroasemat). Asemat ovat 100 metrin pituisia ja ne on tarkoitettu viiden vaunun pituisille junille, mutta nykyään käytetään vain neljän tai kolmen vaunun junia.
Metro on Tbilisin joukkoliikennevälineistä suosituin, ja sitä käyttää päivittäin noin 300 000 matkustajaa. Se on toiminnassa aamukuudesta keskiyöhön saakka. Matkakortti maksaa 2 laria; ensimmäinen matka on 0,4 larin hintainen, toinen matka maksaa 0,3 laria ja kolmas 0,2 laria. Opiskelijoille, invalideille ja huhtikuun 9. päivän tragediassa loukkaantuneille on voimassa alennus ja toisen maailmansodan veteraanit sekä lapset matkustavat metrossa ilmaiseksi (2011).
Elina Vaara
Elina Vaara (oik. Kerttu Elin Vehmas o.s. Sirén; vuodesta 1926 Viljanen, vuodesta 1930 Virtanen, vuodesta 1937 Vaaskivi, vuodesta 1944 Vehmas; 29. toukokuuta 1903 Tampere – 26. joulukuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen runoilija, satukirjailija ja suomentaja. Hän tuli ylioppilaaksi keväällä 1923 ja opiskeli sen jälkeen Turun yliopistossa suorittamatta kuitenkaan tutkintoa. Hän osallistui 1920-luvulla Tulenkantajiksi kutsutun kirjallisen ryhmän toimintaan.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Lauri Viljanen vuosina 1926-1930. Erottuaan Vaara avioitui samana vuonna taiteilija Väinö Vormalan (ent. Virtanen) kanssa. Liiton purkauduttua hän avioitui 1937 kirjailija Tatu Vaaskiven kanssa. Vaaskivi kuoli syksyllä 1942. Neljännen avioliittonsa Vaara solmi 1944 taiteilija Aarne Einari Wehmaksen kanssa. Avioliitostaan Väinö Vormalan kanssa Elina Vaaralla oli yksi poika.
Vaaraa on sanottu unen, lumotun ja romantiikan utuisten maisemien runoilijaksi. Professori Kerttu Saarenheimon hänestä kirjoittama elämäkerta ja syntymän satavuotisjuhlavuosi nostivat Vaaran hetkeksi esiin, mutta muuten Vaara on paljolti jäänyt unohduksiin.
Elina Vaara on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.