Opuntiakaktukset
Opuntiat ("Opuntia") on laaja kaktuskasveihin kuuluva suku, johon aiemmin on katsottu kuuluvan 12 alasukua ja lähes kolmesataa lajia. Laajasti ymmärrettynä suku on kuitenkin osoittautunut polyfyleettiseksi ja on siksi jaettu moniin pienempiin sukuihin. Silti suku on edelleen kaktuskasvien suurimpia ja käsittää 181 lajia. Luonnossa on syntynyt myös kymmenen risteymälajia.
Opuntiat ovat pensasmaisia tai puumaisia, jopa yli kymmenen metriä korkeaksi kasvavia. Suvun jäsenille on ominaista levymäisistä nivelistä (kladodeista) koostuvat versot, jotka vaihtelevat muodoltaan pyöreistä vinokaiteen muotoisiin. Joillakin lajeilla on lieriömäiset nivelet. Lehdet ovat pieniä, lieriömäisiä tai kulmikkaita, meheviä, ruodittomia ja tavallisesti varhaisessa vaiheessa karisevia. Useimmat opuntiat ovat pitkien piikkien suojaamia, ja piikkiryhmissä (areoleissa) on ihoa ärsyttäviä karvoja (glokidioita), jotka tarrautuvat kosketuksesta ihoon pienten väkästen avulla. Useimmilla lajeilla esiintyy molempia. Kukat sijaitsevat varsinivelten laidoilla, tavallisesti yksittäin, ja ovat väritykseltään vaihtelevia. Kukissa ei ole maljamaista pohjusta, vaan pohjus on emin vartalon ympäriltä pallomainen tai laakea. Siinä on areoleja ja lehtimäisiä suomuja. Hedelmät sijaitsevat yksittäin tai toisinaan ryhmittäin, ja ovat enimmäkseen meheviä ja avautumattomia. Siemeniä niissä on muutama tai paljon, väriltään ne ovat valkoisia tai ruskeita ja selvästi sivulta litistyneitä. Niissä on kalju tai karvainen siemenvaippa.
Opuntioiden hedelmät ja nuoret versot ovat syötäviä. "Opuntia ficus-indica" -lajin hedelmiä myydään kaktusviikunan nimellä. Hedelmää on saatavilla myös suomalaisilta hedelmätiskeiltä ainakin alkusyksystä. Yleensä muoviin pakatun hedelmän kuoressa on pieniä, teräviä piikkejä, jotka tarttuvat ihoon ja aiheuttavat kirvelyä ja kutinaa.
Opuntiat kasvavat kaktuskasvien koko esiintymisalueella Kanadasta Etelä-Argentiinaan. Paitsi mantereella niitä on myös Karibian alueella ja Galapogossaarilla.
Joitakin lajeja on tullut ihmisten mukana myös vanhalle mantereelle. Suomessa ne ovat sisäkasveja, mutta Etelä-Euroopassa ne menestyvät ulkonakin. Etenkin "Opuntia littoralis" on levinnyt Välimeren alueella rikkakasviksi. Opuntiat, kuten muutkin aavikkokaktukset tarvitsevat paljon valoja ja sietävät hyvin kuivuutta.
Opuntioita ("O. stricta") vietiin Australiaan 1800-luvulla aitakasviksi ja kokenillikirvan kasvatusta varten, mutta kaktukset levisivät luontoon ja noin 40 000 km² viljelymaata muuttui käyttökelvottomaksi näiden kasvien takia. Vuonna 1925 maahantuodut "Cactoblastis cactorum" -koiperhoset ovat kuitenkin saaneet kaktuksen leviämisen pysähtymään.
Opuntiat viihtyvät aurinkoisella ikkunalla. Kesäksi ne voi myös siirtää ulos. Kasvukaudella niitä kastellaan kohtuullisesti, mutta talvella, jolloin ne on hyvä siirtää viileään paikkaan talvilevolle kastelua vähennetään huomattavasti. Hyvin hoidettuna opuntian voi saada kukkimaan komeasti.
Opuntioiden noin 190 lajista (risteymälajit mukaan luettuna) vain 14:llä on suomenkielinen nimi:
Muut opuntialajit ovat: "O. acaulis, O. aciculata, O. x aequatorialis, O. alko-tuna, O. ammophila, O. amyclaea, O. anacantha, O. antillana, O. apurimacensis, O. arcei, O. armata, O. assumptionis, O. atrispina, O. atropes, O. atrovirens, O. auberi, O. aurantiaca, O. aurea, O. aureispina, O. austrina, O. azurea, O. x bakeri, O. basilaris, O. bella, O. bensonii, O. bisetosa, O. boldinghii, O. bonplandii, O. borinquensis, O. bravoana, O. canterae, O. caracassana, O. cardiosperma, O. chaffeyi, O. chakensis, O. chavena, O. chihuahuensis, O. chisosensis, O. chlorotica, O. cochabambensis, O. cognata, O. colubrina, O. x columbiana, O. conjungens, O. crassa, O. crystalenia, O. x cubensis, O. curassavica, O. x curvospina, O. cymochila, O. darrahiana, O. deamii, O. decumbens, O. dejecta, O. delaetiana, O. depauperata, O. depressa, O. dillenii, O. discolor, O. durangensis, O. eichlamii, O. ekmanii, O. elata, O. elatior, O. elizondoana, O. ellisiana, O. engelmannii, O. excelsa, O. feroacantha, O. fuliginosa, O. galapageia, O. gosseliniana, O. guatemalensis, O. guilanchi, O. helleri, O.hitchcockii, O. hondurensis, O. howeyi, O. huajuapensis, O. humifusa, O. hyptiacantha, O. inaequilateralis, O. inaperta, O. infesta, O. insularis, O. jaliscana, O. jamaicensis, O. joconostele, O. karwinskiana, O. laevis, O. lagunae, O. larreyi, O. lasiacantha, O. lilae, O. limitata, O. littoralis, O. x lucayana, O. lutea, O. macrocentra, O. macrorhiza, O. martiniana, O. megacantha, O. megapotamica, O. megarhiza, O. megasperma, O. mieckleyi, O. montevideensis, O. nejapensis, O. neochrysacantha, O. nuda, O. x occidentalis, O. orbiculata, O. oricola, O. pachona, O. pailana, O. pampeana, O. paraguayensis, O. parviclada, O. penicilligera, O. pennellii, O. phaeacantha, O. pilifera, O. pinkavae, O. pittieri, O. pituitosa, O. prasina, O. puberula, O. pubescens, O. pumila, O. pusilla, O. pycnantha, O. pyriformis, O. pyrrhantha, O. quimilo, O. quitensis, O. rastrera, O. repens, O. rileyi, O. ritteri, O. robinsonii, O. roborensis, O. rufida, O. salagria, O. salmiana, O. salvadorensis, O. sanguinea, O. santa-rita, O. saxicola, O. schickendantzii, O. schumannii, O. securigera, O. soederstromiana, O. x spinosibacca, O. spinulifera, O. spraguei, O. stenarthra, O. stenopetala, O.streptacantha, O. strigil, O. subsphaerocarpa, O. sulfurea, O. tapona, O. taylori, O. tehuacana, O. tehuantepecana, O. tenuiflora, O. tomentella, O. triacantha, O. turbinata, O. undulata, O. urbaniana, O. x vaseyi, O. velutina, O. viridirubra, O. vitelliniflora, O. wetmorei, O. wilcoxii, O. x wootonii".
Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. ISBN 0-88192-498-9