Monikulttuurisuus Suomessa
Monikulttuurisuus Suomessa viittaa sekä etniseen monimuotoisuuteen että harjoitettuun monikulttuurisuuspolitiikkaan Suomessa. Monikulttuurisuus-käsite on yleistynyt julkisessa kielenkäytössä maahanmuuttajaväestön kasvun myötä.
Professori Karmela Liebkind sai vuonna 2001 Helsingin yliopiston Maikki Friberg -tasa-arvopalkinnon. Palkinto annettiin hänen Helsingin yliopistossa tekemästään työstä tasa-arvon, monikulttuurisuuden ja suvaitsevaisuuden edistämiseksi.
Homogeeninen suomalaisuus on myytti, joka taipuu moneen käyttöön ja peittää alleen monimutkaisen ja -muotoisen todellisuuden. Väittää Helsingin yliopiston sosiaalitieteiden laitoksen tutkija Miika Tervonen: ”Myytti yksikulttuurisesta Suomesta ruokkii rasismia Suomessa. Siihen vetoamalla suomalaisuutta rakennetaan tavalla, joka sulkee ulos täällä sukupolvia, vuosisatoja tai jopa vuosituhansia asuneita ihmisiä, kuten vaikkapa saamelaisia”. ”Suomalaistamalla menneisyyttä historiankirjoitus loi perustan sille myyttipohjalle, jolle luotiin uudenlainen kansallisvaltio ja rakennettiin kansallinen itseymmärrys, suomalainen identiteetti”. Samalla sivuutettiin esimerkiksi Zacharias Topeliuksen lanseeraama näkemys eri kansakuntien verenperimästä muodostuneesta kirjavasta suomalaisuudesta.
Monikulttuurisuus oli vuoteen 2016 asti osa Ylen ohjelmapolitiikkaa. Ylen määrittelyssä oli pykälä, jonka mukaan Ylen tehtävä on tukea monikulttuurisuutta ja suvaitsevaisuutta. Tämä muutettiin muotoon ”Ylen tehtävä on tukea suomalaisen kulttuuriperinnön vaalimista, suvaitsevaisuutta, yhdenvertaisuutta, tasa-arvoa ja kulttuurista moninaisuutta”.
Alma Median paino- ja jakeluyksikkö Alma Manu on todennut monikulttuurisuuden olevan sille ”arkipäivää”. Tämä heijastuu muun muassa jakelutoimintaan, sillä 17 prosenttia Alma Median lehdenjakajista on ulkomaalaistaustaisia.
Yhteiset Lapsemme ry:n lehti "Yhteiset Lapsemme" käsittelee monikulttuurisiin- ja maahanmuuttajalapsiin, kehitysmaiden lapsiin, lapsen oikeuksiin, rasismiin ja syrjintään sekä lastensuojeluun liittyviä ajankohtaisia aiheita.
Maahanmuuttovirasto totesi lausunnossaan marraskuussa 2016 monikulttuurisuuden muuttavan suomalaista yhteiskuntaa heikentäen muun muassa poliisin toimintamahdollisuuksia. Kaikkien maahanmuuttajien kulttuuriin ei liity vastaavaa viranomaisiin kohdistuvaa luottamusta kuin kantasuomalaisilla, minkä vuoksi poliisi joutuu lähettämään useampia yksiköitä oman palvelusturvallisuuden takaamiseksi.
Yleiseksi seurannaisvaikutukseksi Maahanmuuttovirasto lukee etnisen ryhmäytymisen. Siinä ihmiset hakeutuvat oman kulttuurin edustajiensa pariin, mikä heikentää sopeutumista ja integroitumista suomalaiseen yhteiskuntaan sekä aiheuttaa juurettomuutta kotoutumisen epäonnistuessa. Puutteellinen kielitaito, heikko koulutustaso ja työttömyys aiheuttavat syrjäytymistä ja eriarvoistumista. Siitä johtuva epätasainen tulonjako ja mahdollinen rasismin kokeminen voivat Maahanmuuttoviraston mukaan johtaa myös radikalisoitumiseen, mistä merkkinä lisääntynyt Suomi-vastainen ja suomenkielinen jihadistinen propaganda. Suomea ei kuitenkaan lueta terroristijärjestöjen ensisijaiseksi tai strategiseksi kohteeksi, joten riskin muodostavat pääosin yksittäiset toimijat.
Poliisiammattikorkeakoulun tutkijat ovat varoittaneet turvallisuusulottuvuuden unohtamisesta suomalaisessa maahanmuuttopolitiikassa. Tilanteessa, jossa integraatiotoiminta ei tehostu, riskinä on poliisitutkijoiden mukaan etnisten ryhmien leimautuminen sekä eristäytyminen ja pahimmillaan väkivaltainen vastakkainasettelu. Tällöin voi syntyä viranomaisten toiminnan kannalta hankalia ja vaarallisia maantieteellisiä alueita.