Demoiselle
Demoiselle oli brasilialaisen kahviplantaasinomistajan pojan, Alberto Santos-Dumont'n Pariisissa vuosina 1898-1909 suunnittelemien ja toteuttamien ilmapallojen, -laivojen ja lentokoneiden sarjassa 20. lentävä laite. Konetta mainostettiin aikanaan "maailman siroimpana, nopeimpana, keveimpänä ja pienimpänä koneena" ja se oli halvan hintansa ja kevyen rakenteensa perusteella suosittu lentokone. Sitä myytiin aina vuoteen 1913 saakka paljon ulkomaille. Yksi suosion syy oli myös se, että Santos-Dumont luopui jo aikaisessa vaiheessa konstruktion omistusoikeudesta, jolloin rakentajille jäi vapaat kädet jäljentää Demoiselle-konetta.
Demoisellessa ohjaaja istui moottorin takana ja osittain alla, puolapyörien välissä. Siipi oli ylhäällä, runko oli verhoamaton, teräsputkirakenteinen, kolmikulmainen ja pyrstöön päin jyrkästi suippeneva. Siipi oli tehty saarnesta ja verhottu silkkikankaalla. Sen leveys oli 2 m. Laskutelineenä toimi kaksi koneen kokoon nähden isohkoa puolapyörää ja pyrstöpyörä. Moottorin yläpuolella oli kaksiosainen säiliö kymmentä bensiinilitraa ja jäähdytysvettä varten.
Siivissä ei ollut siivekkeitä, vaan konetta ohjattiin taipuisilla siiven kärkien jättöreunoilla. Ohjainmekanismina oli lentäjän vyötäisille nahkahihnalla kiinnitetty pystytanko, johon kiinnitetyt teräksiset langat väänsivät siipien kärkiä ohjaajan taivuttaessa vartaloaan. Ohjaaja hoiti oikealla kädellään tangon avulla korkeusperäsintä, vasemmalla kädellään toisen tangon ja pienen pyörän avulla sivuperäsintä, sekä jalallaan kaasupoljinta.
Ohjattavuudeltaan kone oli onneton, koska Santos-Dumont eikä liioin kukaan hänen mukailijoistaan ymmärtänyt koskaan lentämisen perusfaktaa eli siipien kiertoperiaatetta, jonka Wrightin veljekset selvittivät pitkillä ja perusteellisilla kokeillaan.
Demoiselle oli nykyaikaisen määritelmän mukaan enintään experimental-lentokone. Varsinaiseksi lentokoneeksi sitä on työläs määritellä.
Helsinkiläinen kauppias Sergei Nikolajeff lähti syyskuussa 1909 lentokoneen ostotarkoituksissa Pariisin 1. kansainväliseen ilmailunäyttelyyn. Koneiden kalliin hinnan vuoksi hän ei ostanut tuolloin konetta, vaan palasi vuoden 1910 alussa Pariisin lähelle sijaitsevaan Clément-Bayard-autotehtaan lentokouluun oppia saamaan. Hän osti 7 000 markalla tehtaan valmistaman valmistusnumeroltaan 109 olevan Demoiselle-koneen, joka saapui heinäkuussa 1910 Suomeen. Kone jäi yrityksestä huolimatta myymättä, kunnes kuvanveistäjä Adolf Aarno osti sen kahdeksan kuukautta myöhemmin 3 000 markalla.
Aarno suoritti ensimmäiset lentoyritykset Suomessa kyseisellä konetyypillä Tampereen Pyhäjärven jäältä huhtikuussa 1911, jolloin se rikkoontui oikean pyörän ja siivenkärjen osalta. Toisella lentoyrityksellä maaliskuussa 1914 koneen runko, tasot ja potkuri menivät säpäleiksi, mutta moottori säilyi ehjänä ja joutui lopulta puimakoneeseen Kauhavalle.
Kone jäi tyyppinsä ainoaksi Suomessa. Sen valmistus loppui käytännössä ensimmäiseen maailmansotaan; kone oli hidas, kömpelö ja pienitoimintasäteinen verrattuna sota-aikana kehitettyihin, joten mielenkiinto siihen sammui. Santos-Dumont ei koskaan oppinut lentämisen perusperiaatetta eli Wrightien oivaltamaa siipien kiertämistä, ja hänen koneensa lensivätkin sen vuoksi kohtalaisen matalalla ja kääntyivät vaakatasossa kovasti nykien, kun muut koneet liitelivät kuin linnut. 
Kuuluisan saksalaisen Albatross-tehtaan vuonna 1914 rakentama kaksipaikkainen Taube (Kyyhky) muistuttaa jonkin verran ulkomuodoltaan Demoisellea, mutta sen lento-ominaisuudet olivat aivan omaa luokkaansa ylempänä kuin Demoisellen.