Bruce Grobbelaar
Bruce David Grobbelaar (s. 6. lokakuuta 1957, Durban, Etelä-Afrikka) on entinen Zimbabwen ja Liverpoolin jalkapallomaalivahti. Hän koki Liverpoolin joukkueen kenties menestyksekkäimmän jakson 1980-luvulla seuran ykkösvahtina.
Vuonna 1975 teini-ikäinen Grobbelaar värvättiin valkoisen Rhodesian armeijaan taistelemaan erämaasodassa mustia vapaustaistelijoita vastaan. Oman kertomansa mukaan Grobbelaar tappoi sodassa lukuisia ihmisiä ja värikkään jalkapallouran muodostuneen sodan jälkeen pakotieksi traumaattisista kokemuksista.
Teininä Bruce Grobbelaar oli lupaava kriketinpelaaja ja olisi saanut baseball-stipdendin Yhdysvaltoihin, mutta hän valitsi kuitenkin jalkapallon.
Grobbelaar debytoi ammattilaisjalkapalloilijana Pohjois-Amerikkalaisen jalkapallosarjan NASL:ssa pelanneen kanadalaisen Vancouver Whitecapsin riveissä vuonna 1980. West Bromwich Albionin silloinen manageri Ron Atkinson yritti hankkia Grobbelaaria joukkueensa riveihin, mutta siirto kariutui koska työlupaa ei silloin myönnetty.
Grobbelaar siirtyi Liverpooliin 250000 punnan siirtosummalla 17. maaliskuuta 1981. Grobbelaar pelasi vain reservipelejä kunnes seuran vakituinen ykkösmaalivahti Ray Clemence siirtyi hieman yllättäen kesällä 1981 Tottenhamiin. Grobbelaar oli seuran kiistaton ykkösmaalivahti David Jamesin saapumiseen saakka. Jamesin epävarmat otteet nostivat Grobbelaarin takaisin ykkösmaalivahdiksi kaudelle 1993-1994, mutta ura Liverpoolissa oli silti käytännössä katsoen jo ohitse. Hänen viimeiseksi ottelukseen Liverpoolissa jäi tappiollinen ottelu Leedsia vastaan 28. helmikuuta 1994.
Bruce Grobbelaarin uran alku oli Liverpoolissa melko takkuinen ja häntä syytettiin monista virheistä ja epätasaisista otteista. Vuoteen 1994 mennessä hän oli kuitenkin pelannut yli 600 ottelua Liverpoolissa noussut erääksi seuran legendaarisimmista pelaajista.
Hänen hassu jalkojen vatkauksensa ja sitä seurannut Francesco Grazianin rangaistuspotkun torjunta jäivät jalkapallohistoriaan eräänä oudoimmista mutta onnistuneimmista tempuista häiritä vastustajaa. Liverpool voitti tämän torjunnan ansiosta Euroopan Cupin loppuottelun AS Romaa vastaan ja Grobbelaarista tuli ensimmäinen Euroopan Cupin voittanut afrikkalaispelaaja.
Grobbelaar siirtyi vuonna 1994 ilmaiseksi Southamptoniin ja pelasi siellä kaksi kautta kilpaillen ykkösmaalivahdin paikasta Dave Beasantin kanssa. Southamptonissa pelattujen vuosien jälkeen Grobbelaar pelasi lyhyitä aikoja useissa englantilaisseuroissa.
Marraskuussa 1994 brittilehti "The Sun" esitti väitteitä joiden mukaan Grobbelaar, Hans Segers ja John Fashanu olisivat ottaneet lahjuksia ottelutuloksien järjestelemisestä. Ensimmäinen oikeudenkäynti heitä ja malesialaista liikemiestä Richard Limiä vastaan päättyi maaliskuussa 1997 siihen että valamiehistö ei päässyt yksimielisyyteen. Myöhemmin samana vuonna toisessa oikeudenkäynnissä kaikki syytteet hylättiin. Englannin jalkapalloliitto kuitenkin antoi Grobbelaarille puolen vuoden pelikiellon hänen myönnettyä auttaneensa vedonlyöntitoimistoa ennustamaan otteluiden tuloksia. Oikeuden vapauttavan päätöksen jälkeen Grobbelaar nosti "The Sunia" vastaan syytteen kunnianloukkauksesta. Lehti tuomittiin maksamaan Grobbelaarille 85 000 puntaa, mutta tuomio kumottiin valituksen jälkeen vuonna 2001. Grobbelaar anoi muutosta House of Lords'lta, joka puolestaan kumosi valitustuomioistuimen päätöksen, mutta määräsi "The Sunin" maksamaan korvauksia vain yhden punnan. Grobbelaar joutui maksamaan lehden oikeudenkäyntikulut, jotka nousivat yli miljoonan punnan. Grobbelaar ei pystynyt maksamaan ja hän julistettiin henkilökohtaiseen konkurssiin.
Grobbelaar palasi konkurssinsa jälkeen Afrikkaan ja on toiminut valmennustehtävissä useissa eteläafrikkalaisissa jalkapallojoukkueissa. Hän on myös kahdesti toiminut Zimbabwen jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Grobbelaar on pelannut useissa hyväntekeväisyysotteluissa muun muassa vuonna 2000 syövän vastaisen kampanjan hyväksi järjestetyssä vuoden 1986 FA Cupin loppuottelun "uusintaottelussa" Evertonia vastaan.
Sopupeliepäilyistä huolimatta Grobbelaar on yhä erittäin suosittu pelaaja Anfieldillä. Hänet äänestettiin "100 Players Who Shook The Kop" äänestyksessä sijaluvulle 17. ollen toiseksi korkeimmalle yltänyt maalivahti.