Kurt Weill
Kurt Julian Weill (2. maaliskuuta 1900 Dessau, Saksa – 3. huhtikuuta 1950 New York, Yhdysvallat) oli saksalainen säveltäjä.
Kurt Weill kasvoi uskonnollisessa juutalaisperheessä Dessaun juutalaiskaupunginosassa, jossa hänen isänsä Albert Weill (1867–1950) oli kanttorina. Hän aloitti pianotunnit 12-vuotiaana ja teki samoihin aikoihin ensimmäiset sävellyksensä. Weillin ensimmäinen säilynyt sävellys on vuodelta 1913 ja nimeltään "Mi Addir: Jüdischer Trauungsgesang". 1920-luvulla hän opiskeli muun muassa Ferruccio Busonin ja Engelbert Humperdinckin johdolla.
Vuonna 1915 Weill alkoi opiskella Albert Bingin johdolla, joka opetti nuorukaiselle pianonsoittoa, sävellystä, musiikin teoriaa ja johtamista. Weill esiintyi pianistina ensimmäisen kerran vuonna 1915. Seuraavina vuosina hän sävelsi lauluja eri runoilijoiden, kuten Joseph von Eichendorffin, Arno Holzin ja Anna Ritterin, runoihin.
Weillin tunnetuin teos on Bertolt Brechtin kanssa tehty vuonna 1928 valmistunut "Kolmen pennin ooppera" (alkup. "Die Dreigroschenoper", 1954) joka perustuu "Kerjäläisoopperaan". Hitlerin noustua valtaan 1933 Weill lähti Saksasta Ranskaan, josta hän jatkoi 1935 Yhdysvaltoihin ja eli siellä lopun elämäänsä.
Muun muassa rockyhtye The Doors on levyttänyt version "Alabama Songista" ensialbumilleen "The Doors" (1967). Muita tunnettuja Weillin laulujen tulkintoja ovat esimerkiksi Olavi Virran levyttämä "Puukko-Mackie", jonka Louis Armstrong on levyttänyt englanniksi nimellä "Mack the Knife", ja Nina Simonen "Pirate Jenny".Woody Allen käytti Weillin musiikkia v. 1987 elokuvassa Radio Days, mm 'September Song' kappaletta, jota Allen piti eräänä parhaimmista amerikkalaisen kevyen musiikin kappaleena.
Weill voitti Broadwayn vuoden 1947 Tony Award -palkinnon parhaana säveltäjänä teoksesta "Street Scene." James A. Conlonin johtama, Kurt Weillin säveltämä "Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho" sai vuoden 2009 Grammy-palkinnon parhaana oopperataltiointina (Los Angelesin ooppera). Vuosittain Dessaussa järjestetään Kurt Weill Fest niminen musiikki-festivaali. Bob Dylan kertoi vaikuttuneensa Marc Blitzsteinin englanniksi kääntämästä ja uudelleen sovittamasta Merirosvo-Jenny laulusta jonka hän kuuli New Yorkissa legendaarisessa Three Penny Opera:ssa Lotte Lenyan esittämänä. Laulaja ja näyttelijä Lotte Lenya oli Kurt Weillin vaimo .
Lauri Maijala ohjasi teoksen Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho. Sen esittäjinä olivat UMO, Avanti! ja Musiikkiteatteri Kapsäkki (2011). Weillin harvoin esitetty "Silbersee" ("Hopeameri") esitettiin Kokkolan Oopperakesässä 2014. Teoksen ohjaajan Anu Komsin mukaan Weillin musiikki on siinä lyyrisimmillään. Kuhmon Kamarimusiiki-festivaaleilla esitettiin Weill/Brecht:n 'Seitsemän Kuolemansyntiä' vuonna 2015. Lappeenrannan kaupuginteatteri esitti 2016 uuden talon avajaisissa Weillin säveltämän ja Brechtin kirjoittaman Kolmen Pennin Opperan.
Pentti Siimes näytteli Kansallisteatterissa (1975) nimiroolia Paul Greenin ja Kurt Weillin musiikkinäytelmässä Johnny Johnson (1936), jonka sodanvastainen sanoma puhutteli syvästi näyttelijää itseäänkin. Johnny Johnson oli Weillin ensimmäinen musikaali Amerikassa. Sen musiikissa on vaikutteita laajasta kirjosta säveltäjiä kuten Mahlerilta ja Stravinskylta (Sotilaan Tarina) sekä säveltäjän omista teoksista. Tarinan alkuna oli Jaroslav Hašekin Kunnon Sotamies Svejk. Myöhemmin Brecht kirjoitti näytelmän samasta teemasta (Sveik toisessa maailmansodassa) ja keskusteli Weillin kanssa yhteistyön uudelleen käynnistämisestä, mutta ilman tulosta.