hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pseudovektori
Pseudovektori eli aksiaalivektori on matemaattinen olio, joka muistuttaa tavallista (polaari)vektoria. Tavalliset vektorit muuttuvat vastakkaissuuntaisiksi, kun niiden komponentit kerrotaan jollakin miinusluvulla, esimerkiksi -1:llä. Pseudovektoreille tämä ei päde.
Jos avaruus peilataan tason suhteen, normaalien polaaristen vektoreiden peilitasoa vastaan kohtisuora komponentti muuttuu vastakkaissuuntaiseksi, muut komponentit pysyvät ennallaan. Pseudovektorien laita on päinvastoin.
Yleinen tapa konstruoida pseudovektori p on ottaa (polaari)vektorien a ja b ristitulo:
Kahden pseudovektorin ristitulo on myös pseudovektori. Sen sijaan pseudovektorin ja polaarisen vektorin ristitulo on normaali polaarinen vektori. Polaarivektorin ja pseudovektorin skalaaritulo on pseudoskalaari.
Fysiikassa pseudovektoreita ovat monet pyörimisliikkeeseen liittyvät suureet kuten kulmanopeus ja liikemäärämomentti. Ne on määritelty pyörimisliikkeen akselin suuntaisiksi oikeakätisyyssäännön mukaisesti siten, että jos pyörimisliike tapahtuu nyrkissä olevan oikean käden sormien suuntaisesti, peukalo osoittaa tällaisen vektorisuureen suunnan. Myös sähkövirran magneettikentän voimakkuus on pseudovektori, sillä sähkövirtaa ympäröivän pyörteisen magneettikentän suunta määräytyy oikeakätisyyssäännön mukaisesti.
Filoksenos
Filoksenos (300-luku eaa., ) oli makedonialainen sotilas Aleksanteri Suuren aikaan. Aleksanterin kuoleman jälkeen hänestä tuli Kilikian satraappi.
Aleksanteri lähetti Filoksenoksen keräämään veroja vuonna 331 eaa. Taurus-vuorten pohjoispuolella sijainneilta alueilta. Gaugamelan taistelun jälkeen Filoksenos lähetettiin valtaamaan Susa ja ottamaan haltuun siellä ollut rahasäilö. Vuonna 323 eaa. Filoksenos sai käskyn tuoda lisäjoukkoja Kariasta Babyloniin. Hän pääsi perille juuri ennen kuin Aleksanteri Suuri kuoli. Vuonna 321 hallitsijaksi valittu Perdikkas nimitti Filoksenoksen Kilikian satraapiksi Filotaan sijalle. Filoksenos sai pitää Kilikian Triparadisoksen kokouksen jälkeen vuonna 321 eaa., mutta tämän jälkeen hänestä ole mitään tietoja.
Filotas (satraappi)
Filotas (, 300-luku eaa.) oli makedonialainen sotilas joka eli Aleksanteri Suuren aikaan. Hän johti jalkaväenosastoa Aleksanterin armeijassa Sogdianan ja Intian sotaretken aikana. Luultavasti kyseessä on sama Filotas jonka Quintus Curtius Rufus mainitsee Aleksanterin palkinneen Babylonissa vuonna 323 eaa. Aleksanterin kuoltua Filotas nimitettiin Kilikian satraapiksi. Mutta vuonna 321 eaa. Perdikkas nimitti Filoksenos Kilikian satraapiksi Filotaan sijalle. Ilmeisesti Perdikkas halusi Filotaan muihin tehtäviin koska hänet mainitaan myöhemmin Perdikkaan lähipiirin jäsenenä. Perdikkaan kuoleman jälkeen Filotas liittyi Alketaan ja Attaloksen kanssa Antigonosta vastaan. Filotas joutui kuitenkin Antigonoksen vangiksi Attaloksen, Dokimoksen ja Polemonin kanssa vuonna 320 eaa. Vangit pääsivät kuitenkin pakenemaan, mutta Filotas joutui jälleen Antigonoksen vangiksi vuonna 316 eaa.
Planckin energia
Planckin energia on energian yksikkö, jota merkitään symbolilla formula_1. Yksi Planckin energia on 1,956 × 10 joulea, 1,22 × 10 gigaelektronivolttia tai 543,3 kilowattituntia. Planckin energia on nimetty saksalaisen fyysikon Max Planckin mukaan.
Planckin energia liittyy perinteisen suhteellisuusteorian ja kvanttigravitaation rajaan. Kun alkeishiukkasen energia kasvaa kohti yhtä Planckin energiaa, alkaa sen painovoimavuorovaikutus lähestyä suuruudeltaan muita perusvuorovaikutuksia. Tällöin alkavat kvantti-ilmiöt olla merkittäviä eikä perinteistä suhteellisuusteoriaa voida soveltaa.
Planckin energia on alkeishiukkasten mittakaavassa valtava määrä energiaa. Suurienergiaisimman havaitun hiukkasen eli OMG-hiukkasen energia, 50 joulea, vastaa vain noin 25 miljardisosaa yhdestä Planckin energiasta. Arkiympäristössä yksi Planckin energia vastaa noin henkilöauton polttoainetankillisen sisältämää kemiallista energiaa.
Yksi Planckin energia on se energia, joka tarvitaan yhden Planckin pituuden mittakaavan luotaamiseen. Se on luultavasti myös maksimienergia, joka voidaan sovittaa näin pieneen mittakaavaan, joka tuolloin välittömästi luhistuu mustaksi aukoksi. Säieteoriassa Planckin energia on värähtelevien säikeiden keskimääräinen energia.
Planckin energian määrittää yhtälö
formula_2,
jossa c on valonnopeus tyhjiössä, formula_3 on redusoitu Planckin vakio ja formula_4 on gravitaatiovakio. Planckin energia on ekvivalentti Planckin massan kanssa yhtälön E=mc² perusteella. Kertomalla Planckin energia vakiolla
formula_5
voidaan yksinkertaistaa joitakin gravitaatioyhtälöitä. Hiukkasfyysikot ja kosmologit käyttävät usein tällaista redusoitua Planckin energiaa, jonka yhtälö on
formula_6.
Yksi redusoitu Planckin energia on noin 0,390 × 10 joulea eli 2,43 × 10 gigaelektronivolttia.
Philippe Duron
Philippe Duron (s. 19. kesäkuuta 1947, Antony, Hauts-de-Seine), Basse-Normandien alueneuvoston puheenjohtaja, valittiin 28. maaliskuuta 2004 ensimmäisenä sosialistisen puolueen edustajana kyseiseen virkaan. Hän voitti 18 vuotta virassa olleen René Garrecin. Philippe Duron on ollut myös Louvignyn (Calvados) pormestari vuodesta 1989 lähtien. Ensimmäisenä sosialistisen puolueen rahastonhoitajana hän on onnistunut yhdistämään Basse-Normandien vasemmistopuolueet. Hän palveli varamiehenä Ranskan kansalliskokouksessa vuodesta 1997 vuoteen 2001 saakka.
Hän sai historian ylioppilaan loppututkinnon vuonna 1975 ja oli opettajana vuoteen 1997 asti. Hänen poliittiset roolimallinsa ovat Pierre Mendès-France ja François Mitterrand.
Planckin varaus
Planckin varaus on sähkövarauksen yksikkö, jota merkitään formula_1. Planckin varaus on
missä:
Sen arvo SI-yksiköissä on:
Planckin varaus on noin 11,706 kertainen elektronin varaukseen nähden.
Ranskan alueneuvoston puheenjohtaja
Ranskassa alueneuvoston puheenjohtaja () on vaaleilla valittu viranomainen, joka on alueellisen neuvoston korkein viranomainen Ranskan "régionissa", aluehallinnollisessa yksikössä.
* Korsikan hallinnollisen neuvoston puheenjohtaja
Jussi Pelli
Jussi Pelli (21. tammikuuta 1895 Viipuri – 5. toukokuuta 1962 Lahti) oli suomalainen jääpalloilija.
Pelli aloitti pelaajauransa keskustukimiehenä, mutta vaihtoi vuonna 1915 pelipaikkansa puolustajaksi. Hän pelasi koko pelaajauransa Viipurin Susissa, joissa saavutti 11 Suomen-mestaruutta. Hän pelasi urallaan myös seitsemän maaottelua. Urheiluperinnettä jatkoivat maailmanmestaruus- ja olympiatasolla hänen poikansa jousiampuja Yrjö Pelli ja pojanpoikansa nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija Jussi Pelli.
Persian porttien taistelu
Persian porttien taistelu käytiin vuoden 330 eaa. tammikuussa. Aleksanteri Suuri hyökkäsi Persian valtakunnan sisäosiin voitettuaan Persian kuninkaan Dareios III:n Gaugamelan taistelussa. Aleksanteri jakoi joukkonsa kahteen osaan. Parmenion sai johdettavakseen suurimman osan armeijasta jonka piti kiertää Zagros-vuoret turvallisempaa eteläistä reittiä pitkin. Aleksanteri itse otti valikoidun joukon sotilaita joiden tarkoitus oli ylittää Zagros päätietä pitkin, joka johti niin sanotun Persian porttien solan kautta. Aleksanterin joukkoon kuuluivat Arrianoksen mukaan makedonialainen jalkaväki, toveriratsuväki, kevyt ratsuväki, agrianit ja jousimiehet.
Persiksen maakunnan satraappi Ariobarzanes piti kuitenkin solan ja aikoi estää makedonialaisten pääsyn sen läpi. Arrianoksen mukaan persialaisilla oli 40 000 jalkaväkeä ja 700 ratsuväkeä. Ariobarzanes oli antanut rakentaa muurin solan läpi.
Aleksanteri aloitti tekemällä hyökkäyksen joka kuitenkin epäonnistui. Pian makedonialaiset kuitenkin löysivät polun joka johti solan ohi. Muun muassa Arrianos kertoo tarinan persialaisesta vangista joka kertoi makedonialaisille polusta. Tarina muistuttaa hyvin paljon Herodotoksen vastaavaa kertomusta kreikkalaisesta joka kertoi Thermopylain solan ohi johtaneesta polusta Kserkses I:lle Thermopylain taistelun aikana.
Aleksanteri jätti Krateroksen leiriin ja lähti yöllä itse kiertämään persialaisten selustaan pienemmän joukon kanssa. Aleksanterin joukkoon kuului hypaspistit, Perdikkaan jalkaväkiosasto, kevyiten aseistetut jousimiehet, agrianit, toveriratsuväen kuninkaallinen osasto ja vielä yksi ratsuväkiosasto. Kierrettyään vihollisen asemien ohi Aleksanteri hyökkäsi aamun sarastaessa persialaisten leirin kimppuun samalla kun Krateros teki hyökkäyksen persialaisten muuria vastaan. Persialaiset eivät alkaneet taisteluun vaan pakenivat vuoristoon. Ariobarzanes pääsi myös pakenemaan muutaman miehen kanssa.
Taistelun jälkeen Aleksanterin joukot valtasivat Persepoliin ja Pasargadain.
Planckin lämpötila
Planckin lämpötila on lämpötilan yksikkö, jonka tunnus on T. Se on Planckin yksikkö, joka asettaa rajan kvanttimekaniikalle. Planckin lämpötila on lämpötilan yläraja; ei ole mielekästä puhua mistään sitä lämpimämmästä. Se oli maailmankaikkeuden lämpötila ensimmäisellä hetkellään (kun alkuräjähdyksestä oli kulunut yksi Planckin aika).
missä:
Roberto Alagna
Roberto Alagna (s. 7. kesäkuuta 1963 Clichy-sous-Bois, Seine-Saint-Denis) on ranskalainen tenori.
Alagna syntyi Ranskaan muuttaneeseen sisilialaiseen siirtolaisperheeseen. Hän opiskeli laulua itsekseen, kunnes hänen tapaamansa laulunopettaja aloitti hänen kanssaan lyyrisen laulun opetuksen. Aina 22-vuotiaaksi saakka hän esiintyi Pariisin eri kabareissa.
Kabaree-esiintymisten jälkeen vuonna 1988 hän voitti Concours Pavarotti -laulukilpailun. Hän esiintyi ensimmäisen kerran lyyrisenä tenorina Verdin "La Traviatan" Alfredon osassa. Erittäin nopeasti hän koki melkoisen menestyksen, joka johti hänet maailman arvostetuimmille oopperalavoille: Milanon La Scala, New Yorkin Metropolitan Opera, Lontoon Royal Opera House, Pariisin Opéra Bastille ja monille muille näyttämöille.
Ensimmäisen puolisonsa kuoltua Alagna avioitui romanialaisen sopraanon Angela Gheorghiun kanssa. Yhdessä he ovat laulaneet useita levytyksiä. Alagnalla on laaja roolirepertuaari aktiivissa hallinnassaan. Hänen diskografiansa on erittäin laaja.
Ranskan kansallispäivänä 14. heinäkuuta 2005 Alagna esitti Marseljeesin kutsuvierasyleisölle. Samana vuonna Alagna äänitti useita operettiduettoja, ja tätä äänitettä oli vuonna 2006 myyty jo yli 400 000 kappaletta.
Roberto Alagna avasi La Scalan kauden 2006–2007 esiintymällä Radameksen roolissa Franco Zeffirellin ohjaamassa "Aidassa". Toisella esityskerralla 10. joulukuuta Alagna lopetti laulamisen ensimmäisen näytöksen lopulla, poistui näyttämöltä eikä enää palannut sille näytöksen aikana. Alagna oli saanut osakseen yleisön vihellyksiä ja buuauksia esiintymisensä aikana. Tosin myöhemmin hän vetosi terveydellisiin ongelmiin. La Scalan johto ja Zeffirelli syyttivät Alagnaa epäammattimaisuudesta, ja Zeffirelli sanoikin: ”Ammattilainen ei käyttäydy koskaan moisella tavalla. Alagna on liian herkkä, on liian helppoa ilmaista loukkaantumisensa näin. Hän ei tiedä miten todellisen tähden tulee toimia.” Radameksen roolin laulamista jatkoi Antonio Palombi, joka toimi Alagnan varamiehenä. Tosin tällöin laulajalla olivat asuinaan farmarit ja pitkä musta paita. Kalliin erikoisnäytännön yleisön joukossa olivat muun muassa Italian pääministeri Romano Prodi ja hänen vieraansa Saksan liittokansleri Angela Merkel.
T. R. Knight
Theodore Raymond Knight (s. 26. maaliskuuta 1973) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan "tohtori George O'Malleyna" ABC:n sairaalamaailmaan sijoittuvassa draamasarjassa Greyn anatomia.
Knight syntyi Minnesotan Minneapolissa, jossa hän esiintyi teatterissa jo viisivuotiaana. Kaksi viimeistä vuottaan Minneapolisissa hän kuului Guthrie-teatterin näyttelijäkaartiin. Hän palasi Guthrieen kahdesti ja esitti Richard Millerin roolin Eugene O’Neillin Ah, Wildernessissä, sekä nimiosan Peter Shafferin Amadeuksessa.
Knight muutti New York Cityyn ja alkoi esiintyä Broadwayllä, jossa hän näytteli muun muassa Tim Allgoodia Michael Frayn näytelmässä Saranat ja sardiinit, kanssanäyttelijöinään Patti LuPone, Peter Gallagher ja Richard Easton, sekä Tartuffen Damisia -näytelmässä Brian Bedfordin kanssa. Broadwayn ulkopuolisiin teatteriesiintymisiin kuuluu Joen rooli Conor McPhersonin näytelmässä This Lime Tree Bower. Anto Howardin Scattergood'-näytelmän Brendan Hilliardin osasta hänet palkittiin Drama Desk –ehdokkuudella. Hyvin merkittävä rooli hänellä oli myös vuonna 2004 Boy-draamassa. 
Televisiossa Knight oli säännöllisenä näyttelijänä lyhyen aikaa TV:ssä pyörineessä Nathan Lanen'sarjassa Charlie Lawrence. Vuonna 2005 Knight valittiin Greyn anatomia -sairaalasarjaan esittämään George O'Malleytä. Knight on tehnyt myös lukuisia vierailuja muihin televisiosarjoihin, esimerkiksi CSI, Frasier ja Kova laki.
Knight on kertonut olevansa homoseksuaali. "Seksuaalisuuteni on herättänyt paljon kysymyksiä ja haluan vaientaa kaikki tarpeettomat huhut, jotka pyörivät ympärilläni. Haluan kuitenkin säilyttää yksityiselämäni omana asianani ja toivon, ettei homoseksuaalisuuteni ole minussa kiinnostavin asia." "Greyn anatomiassa" näyttelevä Katherine Heigl on sanonut olevansa Knightin paras ystävä ja puolustavansa Knightiä ihmisiltä, jotka nimittelevät häntä homoksi.
Thrust2
Thrust 2 on Britanniassa suunniteltu suihkumoottoriauto, mikä piti maanpinnan nopeusennätystä hallussaan vuodesta 1983 vuoteen 1997.
Auton rakentajana ja kuljettajana toimi Richard Noble. Lokakuun neljäntenä päivänä, vuonna 1983, auto saavutti 633 mailin (1018 km/h) huippunopeuden Black Rock Desert -aavikolla, Yhdysvaltain Nevadassa. Auton suihkumoottori, Rolls-Royce Avon, oli peräisin English Electric Lightning -lentokoneesta.
Vuonna 1997 Richard Noblen seuraava auto, ThrustSSC rikkoi Thrust2:sen ennätyksen.
Muita maanopeusennätyksen rikkoneita ajoneuvoja:
Arvo Närvänen
Arvo "Ati" Närvänen (12. helmikuuta 1905 Viipuri – 4. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija, joka edusti koko uransa 1920- ja 30-luvuilla syntymäseutunsa Susia. Jalkapallossa Sudet eivät olleet niin näkyvä seura kuin jääpallossa, jossa Sudet oli ehdottomasti Suomen ykkösseura etenkin 1920-luvulla.
Jalkapalloilijana Närvänen edusti Suomen maajoukkuetta 42 maaottelussa, muun muassa Berliinin 1936 olympialaisissa. Hän oli taitava taklaaja ja älykäs pelinrakentaja. Hän aloitti maajoukkueessa vuonna 1924 ollessaan 19-vuotias. Jalkapallouransa aikana Närvänen edusti Viipurin Susia ja Simpeleen Urheilijoita.
Jääpalloilijana "Ati" Närvänen pelasi koko pelaajauransa Viipurin Susissa ja voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta. Hän pelasi 14 maaottelua, mikä oli ennätysmäärä 1940-luvulle saakka.
Arvo Närväsen nuorempi veli Ville Närvänen pelasi jalkapalloa Viipurin Susien joukkueessa ja yhdessä B-maaottelussa.
Jalkapallo:
Jääpallo:
Planckin kulmataajuus
Planckin kulmataajuus on kulmataajuuden yksikkö, jota merkitään ω.
formula_1 1,85487 × 10 s
missä
formula_2 on valonnopeus tyhjiössä
formula_3 on redusoitu Planckin vakio
formula_4 on gravitaatiovakio
Zend Studio
Zend Studio on kaupallinen, PHP-ohjelmointia varten kehitetty ohjelmointiympäristö. Zend Studiota kehittää ja ylläpitää Zend Technologies Ltd. joka on pääkehittäjä muun muassa Zend Enginessä, PHP:n käyttämässä ytimessä.
Zend Studiosta julkaistiin ensimmäinen julkinen versio (2.6) 20. helmikuuta 2002, jolloin ohjelman sanottiin olevan muun muassa "Ensimmäinen täydellinen PHP:n kehitysympäristö". Version 2.6 ominaisuuksia oli tuki projekteille, tiedostojen hallinta, sisäänrakennettu dokumentaatio sekä kehittyneet koodin täydennys- ja editointimahdollisuudet.
Seuraava merkittävä päivitys tapahtui 19. heinäkuuta 2004, kun Zend Technologies julkaisi version 3.5.0. Zend Studioon tuli tuolloin tuki PHP:n vitossarjan teknisille ominaisuuksille ja ytimeksi vaihtui Zend Engine 2. Muita uusia ominaisuuksia olivat koodimallineet, koodin väritys sekä lukuisat parannukset debuggaukseen.
Zend Studion perusominaisuuksiin kuuluu tuki PHP:n nelos- ja vitossarjan koodin väritykselle ja -täydennykselle sekä tuki XHTML- ja HTML-merkintäkielelle. Lisäksi Zend Studio tukee koodimallineita, ja versionhallintaa varten ohjelmassa on tuki CVS- ja Subversion-versionhallinnalle. Ohjelma sisältää myös sisäänrakennetun tuen phpDocumentorille, javadocin kaltaiselle dokumentointisyntaksille koodin kommenttien avulla. Tietokantoja varten ohjelmalla on näkymätila yleisimmille tietokannoille kuten MySQL:lle, Microsoft SQL Serverille, Oraclelle, PostgreSQL:lle sekä SQLitelle.
Zend Studion ytimenä käytetään Zend Enginen kakkosversiota, ja palvelinyhteyksinä se tukee FTP- ja SFTP-protokollaa.
Vaikka Zend Studio on ollut markkinoilla useita vuosia, on ohjelmaa kohtaan esitetty vain vähän kritiikkiä. Suurin kritiikki on kohdistunut ohjelman hitauteen, jota Zend Technologies on pyrkinyt korjaamaan aina aika ajoin onnistumatta korjaamaan ongelmaa pysyvästi .
Allan Lagerström
Allan Verner Lagerström (s. 23. heinäkuuta 1910 Viipuri – 22. syyskuuta 1998) oli suomalainen jääpalloilija.
Lagerström voitti Viipurin Palloseuran paidassa jääpallon Suomen-mestaruuden vuosina 1931 ja 1936. Hän edusti uransa aikana myös seuroja Viipurin IFK, Viipurin Reipas, Helsingin Jalkapalloklubi, Viipurin Sudet ja Hukat. Maajoukkueurallaan Lagerström pelasi 11 maaottelua. Pelipaikaltaan hän oli keskustuki.
Lagerström pelasi myös jääkiekkoa. Hän voitti Viipurin Reippaassa pelatessaan jääkiekon ensimmäisen Suomen-mestaruuden vuonna 1928.
Eisenhowerin oppi
Eisenhowerin oppi oli Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhowerin ulkopoliittinen oppi, jonka hän määritteli Yhdysvaltain kongressille 5. tammikuuta 1957 pitämässään puheessa. Opissa määrättiin, että Yhdysvallat tulisi käyttämään aseellisia joukkoja pyynnöstä vastauksena aggressioon Yhdysvaltoja kohtaan. Maat, jotka vastustaisivat kommunismia saisivat apua erilaisissa muodoissa.
Opin mukaista varautumista armeijatoimiin hyödynnettiin Libanonin kriisissä seuraavana vuonna, kun Amerikka puuttui siihen maan presidentin Camille Chamounin pyynnöstä.
Maailmanlaajuisessa poliittisessa yhteydessä, oppi tehtiin vastauksena mahdolliseen yleistettyyn sotaan, Neuvostoliiton yrityksen käyttää Suezin kriisiä tekosyynä hyökätä Egyptiin. Yhdistettynä Ison-Britannian ja Ranskan alueelle jättämään valtatyhjiöön heidän epäonnistumisiensa jälkeen, Eisenhower tunsi, että vahvaa valta-asemaa tarvittaisiin kriisin selvittämiseksi, vahvempaa mitä Egyptin Nasserin ottama. Nasser rakensi hurjaa vauhtia voima-asemaa ja käytti sitä saadakseen venäläiset ja amerikkalaiset toisiaan vastaan, ottaen eräänlaisen "positiivisen neutraaliuden" ja hyväksyen apua venäläisiltä.
Alueellisella tasolla Eisenhowerin opin tarkoitus oli, että se antaisi itsenäisille arabivalloille vaihtoehdon Nasserin poliittisesta vallasta, vahvistaen niitä ja samalla hyläten kommunismin vaikutuksen Nasserin hylkäämisen kautta. Oppi epäonnistui suuresti sillä alueella, sillä Nasserin valta kasvoi vuoteen 1959 mennessä nopeasti siihen pisteeseen, että hän voisi muotoilla naapuriarabivaltioiden johtajuuden, sisältäen Irakin ja Saudi-Arabian, mutta sillä välin Nasserin suhteet Neuvostoliiton johtajiin huononivat, mahdollistaen Yhdysvaltojen vaihtaa mukautuvuuspolitiikkaan.
Eisenhowerin hallinto myös näki alueen olevan altis tulevaisuuden ulkopolitiikan vaikutuksille, ei vain Yhdysvaltojen, vaan myös sen liittolaisten. Lähi-idän alue sisältää suuren osan maailman öljyvarannoista. Jos alue ajautuisi kommunismiin, Yhdysvallat ja sen liittolaiset kärsisivät suuria taloudellisia seurauksia.
Niilo Jantunen
Niilo "Niko" Jantunen (30. syyskuuta 1902 Pietari – 10. marraskuuta 1974) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä.
Jantunen edusti Viipurin Susia ja voitti urallaan seitsemän Suomen-mestaruutta (1925, 1926, 1927, 1929, 1930, 1932 ja 1933). Viimeisen mestaruussarjakautensa hän edusti vuonna 1937. Hän edusti Suomea yhdessätoista maaottelussa tehden niissä kuusi maalia.
Aktiiviuransa jälkeen Jantunen toimi Susien taloudenhoitajana ja sihteerinä sekä 40- ja 50-luvuilla pitkäaikaisena hallituksen jäsenenä. Hän pelasi välirauhan aikaan talvella 1941 Lahden Luistelijoiden joukkueessa suomesarjassa. Jantunen toimi myös erotuomarina sekä Viipurin Erotuomarikerhon puheenjohtajana.
Saab Aero-X
Saab Aero-X on Saabin valmistama konseptiauto, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2006. Kaksipaikkaisessa urheiluautossa on yhdistelty Saabin lentokonehistoriaa sekä suuntauksia tuleviin malleihin. Esimerkiksi kesällä 2007 esitellyssä Saab 9-3 Sport Sedanin faceliftissä on viitteitä Aero-X:stä.
Autossa on 400-hevosvoimainen bioetanolilla toimiva kahdella turbolla varustettu 2,8 litrainen V6-moottori. Konseptimallin erityispiirteitä ovat puuttuvat a-pilarit sekä ovien ja katon yhtenäinen avautuminen. Konseptin kori on hiilikuitua ja veto tapahtuu neljällä pyörällä. Ohjaamo on muotoiltu "skandinaavisen puhtaasti" ja valaistuksessa on hyödynnetty runsaasti LED-valoja. Nopeusmittari näkyy kolmiulotteisesti akryylipinnalla.
Autoweek-lehti palkitsi sen Geneven autonäyttelyn parhaana. Auton palkitsi myöhemmin samana vuonna myös brittiläinen Autocar-lehti vuoden parhaana konseptiautona.
Ami Angerma
Ami Angerma (alk. Ahnger, 16. kesäkuuta 1891 Viipuri – 27. elokuuta 1950) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea välihyökkääjä.
Angerma edusti jääpallourallaan seuroja Viipurin Luistinseura, Viipurin Reipas, Viipurin SLU sekä Viipurin Sudet. Viipurin Susien kapteenina hän oli voittamassa kuutta Suomen-mestaruutta peräkkäin vuosina 1914–1920 (vuonna 1918 ei pelattu). Lisäksi Angerma voitti SM-kultaa vuosina 1922 ja 1925–1927. Kaikkiaan Angerma oli jääpallon SM-loppuottelussa 16 kertaa ja oli 10 kertaa voittaneessa joukkueessa. Angerma kuului Suomen maajoukkueeseen viidessä maaottelussa, joista Suomi voitti neljä.
Angerma edusti jalkapallossa Viipurin Reipasta ja voitti kolme SM-hopeaa joukkueen paidassa vuosina 1918, 1919 ja 1922.
Peliuransa jälkeen Angerma kuului useita vuosia Suomen Palloliiton jääpallovalitsemiskomiteaan sekä toimi vuonna 1931 maajoukkueen toisena valmentajana. Ansioistaan hän sai Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin.
Siviiliammatiltaan Ami Angerma oli rautatievirkamies. Rautateillä hän työskenteli yli 40 vuotta.
Peugeot 104
Peugeot 104 on Peugeot’n vuosina 1972–1988 valmistama pieni henkilöautomalli, joka jakaa suuren osan tekniikastaan Citroën LNA- ja Talbot Samba -mallien kanssa. Sen seuraajaksi tuli vuonna 1983 esitelty Peugeot 205.
Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen, jossa takaluukku aukesi vain takalasin alareunaan saakka. Moottori oli 1,0-litrainen 46-hevosvoimainen. Vuonna 1974 esiteltiin kolmiovinen hatchback, joka oli neliovista yli 30 senttimetriä lyhyempi. Ajovalot olivat leveämmät kuin neliovisessa.
Vuonna 1976 neliovinen korvattiin viisiovisella monikäyttömallilla, jossa takaluukku aukeni kattoon saakka. Ajovalot vaihtuivat leveämmiksi kuten kolmiovisessa.
Malli koki toisen kasvojenkohotuksensa vuonna 1982, jolloin se sai hieman aiempaa pienemmät ajovalot, uudistetun etusäleikön ja uudet takavaloumpiot, joissa oli nyt myös peruutusvalot. Aikakauden tyylin mukaisesti kromikoristeiden määrää vähennettiin.
Vuonna 1983 esiteltiin seuraajaksi tarkoitettu Peugeot 205, jolloin 104 poistui mallistosta monilla markkinoilla. Ranskassa se pysyi kuitenkin edullisempana mallivaihtoehtona 205:n rinnalla vuoteen 1988 saakka.
Peugeot 104:stä oli kehitteillä myös neliovinen porrasperä ja viisiovinen farmarimalli, mutta nämä eivät edenneet tuotantoon vaan jäivät prototyyppiasteelle.
Kriittinen piste (termodynamiikka)
Kriittinen piste on se piste faasidiagrammissa, jossa neste-kaasu-tasapainokäyrä loppuu. Kriittisen pisteen yläpuolella erilliset neste- ja kaasufaasi häviävät ja aine on yhdessä faasissa, jota kutsutaan ylikriittiseksi fluidiksi. Lähestyttäessä kriittistä pistettä neste- ja kaasufaasin välinen entalpiaero (höyrystymislämpö) pienenee, kunnes kriittisessä pisteessa höyrystymisentalpia on nolla. Sama koskee neste- ja höyryfaasin välistä tiheyseroa.
Kriittisen pisteen avulla on myös erotettu käsitteet höyry ja kaasu toisistaan. Höyrystä puhutaan silloin, kun faasin lämpötila on kriittisen lämpötilan alapuolella. Höyry voidaan aina tiivistää nesteeksi kohottamalla sen painetta. Jos aineen lämpötila on suurempi kuin sen kriittinen lämpötila, sitä ei voida nesteyttää.
Veden kriittisessä pisteessä lämpötila on 374 °C ja paine 221 baaria. Kriittisen pisteen lämpötilaa ja painetta kutsutaan kriittiseksi lämpötilaksi ("T") ja kriittiseksi paineeksi ("P"). Teknisesti tärkein ylikriittinen fluidi on ylikriittinen hiilidioksidi ("T" = 31,4 °C, "P" = 73 bar), jolla on lukuisia käyttösovelluksia luonnonaineiden jalostuksessa ja kemianteollisuudessa.
Yttergrundin majakka
Yttergrundin majakka on Selkämerellä Siipyyn niemen ja Kristiinankaupungin edustalla, Yttergrundin saarella sijaitseva majakka. Se on valmistunut 1892, ja 41 metrin korkuinen majakkatorni on nykyisin Suomen toiseksi korkein majakka. Valmistuessaan majakka oli Pohjoismaiden korkein. Majakan rinnalla sijaitsevat samaan aikaan valmistuneet puiset majakanvartijoiden asuinrakennukset.
Vuonna 1880 Yttergrundille päätettiin rakentaa valomajakka helpottamaan navigointia. Tuolloin Selkämeren rannikolla Porin ja Kaskisten välillä oli 50 meripeninkulman pituinen kaistale, jolla ei ollut ainoatakaan loistoa tai majakkaa. Rakennustyöt annettiin helsinkiläiselle Kone- ja Siltarakennus -yhtiölle. Ylöspäin kapeneva majakkatorni rakennettiin kokonaan muotoonleikatuista metallilevyistä yhtiön verstaan pihalle Sörnäisissä vuonna 1891, jonka jälkeen Luotsilaitoksen tarkastajat tarkastivat ja hyväksyivät tornirakenteet. Osat numeroitiin ja torni siirrettiin osina Yttergrundin saarelle.
Saaren korkeimmalle kohdalle muuratun ja pultatun majakkatornin kivijalan ympärysmitaksi tuli 31 metriä. Kivijalan päälle kiinnitettiin peruskallioon asti poratut tornin tukirangan pystypalkkien kymmensenttiset kiilapultit, ja tornin seitsenmilliset seinälevyt niitattiin tukirankoihin. Tornissa on kymmenen välikerrosta ja kierreportaissa 230 askelmaa. Tornin rakenne herätti kiinnostusta myös ulkomailla, ja sen piirustukset olivat esillä Suomen suuriruhtinaskunnan osastolla vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyssä.
Valolaitteeksi majakkaan hankittiin Pohjoismaissa ainutlaatuiset Fresnelin järjestelmän mukaiset valolaitteet, joissa petrooliliekkiä ympäröi kaksi päällekkäistä linssistöä. Linssistöistä molempia käytettiin huonossa säässä. Alun perin majakan valon kantomatka oli 14 meripeninkulmaa eli 26 kilometriä.
Majakan petroolikäyttöinen valolaite muutettiin myöhemmin kaasukäyttöiseksi. Vuonna 1963 majakka automatisoitiin ja sen miehitys lopetettiin. Majakan kaasuvarastot ovat niin suuret, että ne riittävät vuodeksi kerrallaan.
Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun on osallistuttu Yttergrundin majakalta 2001-2007, jolloin amatööriradioasemaa on ylläpitänyt Lapuan Radiokerho, OH6AC, ja 2011-2012 Pekka Ritamäki, OH3GDO. Majakka- ja majakkalaivaviikonloppuna 19.8. kello 03:00 EEST - 21.8.2017 kello 03:00 EEST välisenä aikana Pekka Ritamäki, OH3GDO, avustajinaan Mikko Lusa OH3KR sekä Martti Lipasti, OH6MYZ, menevät Yttergrundin majakalle.
Unto Koistinen
Unto Koistinen (27. heinäkuuta 1917 Helsinki – 9. toukokuuta 1994 Espoo) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.
Koistinen hankki taiteilijan opintonsa 1930-luvulla Taideteollisesta keskuskoulusta ja 1940-luvulla Suomen Taideakatemian koulusta sekä Ruotsin kuninkaallisesta tiedeakatemiasta. Toisen maailmansodan aikana Koistinen oli hankkinut poliisin ammatin, mutta sodan päätyttyä taiteilijanura kiinnosti miestä huomattavasti enemmän.
Koistisen teokset käsittävät piirroksia, maalauksia ja grafiikkaa. Piirrokset olivat hänen vahvin alansa. Koistisen tuotannossa toistuvat useasti ihmis- ja maisema-aiheet, etenkin naiset. 1960-luvun lopulta alkaen syntyneessä kuuluisassa kamee-sarjassa taiteilija piirsi uurtamalla viivan ohuen öljyvärikerroksen päälle.
Koistinen maalasi huomattavan määrän omakuvia, joissa hän esiintyi eri roleissa kuten harlekiinina, leijonana ja renessanssiruhtinaana. Roolista huolimatta voimakkaat kasvonpiirteet, suuri nenä ja surumieliset silmät ovat niissä helposti tunnistettavissa.
Unto Koistinen sai urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, joista merkittävin oli Pro Finlandia -mitali vuodelta 1963. Valtion taiteilijaeläkettä Koistinen sai vuodesta 1979. Hänen tyttärensä Johanna Koistinen (s. 1956) on taidegraafikko.
Johann Matthäus Bechstein
Johann Matthäus Bechstein (11. heinäkuuta 1757 Waltershausen – 23. helmikuuta 1822 Dreißigacker) oli saksalainen luonnontutkija, metsänhoitaja ja ornitologi.
Bechstein syntyi Waltershausenissa Gothan piirikunnassa. Hänen vanhempansa olivat Johann Andreas Bechstein ja Catharina Elisabetha Keysser. Hän opiskeli Jenassa teologiaa ja luonnonhistoriaa 1778–1780. Myöhemmin hän perusti ja toimi metsäkoulun johtajana lähellä Waltershausenia 1795–1799. Sitten hän johti metsänhoidon ja riistanhoidon oppilaitosta Dreißigackerissa. Poikansa kuoleman jälkeen hän adoptoi sisarenpoikansa Ludwig Bechsteinin (1801–1860).
Bechstein oli tuottelias eläintieteilijä ja yksi ensimmäisistä, joka oli huolestunut luonnonvaraisten eläinten suojelusta. Lintutieteellisten töidensä lisäksi hän julkaisi töitä myös pedoiksi ja haittaeläimiksi luokiteltujen eläinten, kuten lepakoiden, suojelemiseksi.Bechstein nimesi ja kuvaili tieteelle useita lintulajeja, muun muassa valkoposkihanhen, lampiviklon, luhtakerttusen, kirjokertun, sirittäjän ja pikkusiepon.
Hélène Carrère d’Encausse
Hélène Carrère eli Carrère d'Encausse, os. Hélène Zourabichvili (6. heinäkuuta 1929 Pariisi) on ranskalainen Venäjän historiaan erikoistunut historioitsija. Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1990 ja toimii samalla sen pääsihteerinä.
Hélène Carrère d'Encausse syntyi Pariisissa Georges Zourabichvilin ja Nathalie Pelken tyttärenä ja hän avioitui Pariisissa 5. heinäkuuta Louis Édouard Carrèren (7. tammikuuta 1928) kanssa, jonka vanhemmat olivat Albert Carrère ja Pauline Dencausse.
Hélène Zourabichvili syntyi hengeltään kosmopoliittiseen perheeseen, joka oli kulkenut ympäri Eurooppaa Venäjän vallankumouksen jälkeisinä vuosina. Hänen esi-isiensä joukossa oli sekä huomattavia Venäjän keisarikunnan virkamiehiä että keisarikunnan vastustajia. Joukkoon on mahtunut keisarinna Katariina II:n aikainen Venäjän tiedeakatemian johtaja kuin kaksi keisarin murhaa yrittänyttä. Carrère d'Encausse opiskeli historiaa sekä valtiotiedettä, jota hän opetti Sorbonnessa ennen kuin hän muutti oppituolinsa Pariisin poliittisten tutkimuksen instituuttiin ("Institut d'études politiques de Paris").
Carrère d'Encausse julkaisi vuonna 1978 teoksen ”L'Empire éclaté”, jossa hän ennusti neuvostoyhteiskunnan loppua Keski-Aasian muslimienemmistöisten neuvostotasavaltojen voimakkaan syntyvyyden seurauksena. Ennustus oli osittain väärä - Neuvostoliitto tosin hajosi, mutta eurooppalaisimman osansa eli Baltian maiden noustua vastarintaan. Samanaikaisesti islamilaiset neuvostotasavallat pysyivät rauhallisina aina itsenäistymiseensä saakka.
Carrère d'Encausse on kutsuttu moniin ulkomaisiin yliopistoihin professoriksi, eritoten Yhdysvalloissa ja Japanissa. Hän on Montréalin yliopiston ja Leuvenin yliopiston kunniatohtori. Hän toimi vuosina 1986 – 1987 Ranskan kansalaisuusreformia pohtineen komitean puheenjohtajana. Vuonna 1992 oli Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin neuvonantajana ja osallistui näin entisten kommunistimaiden demokratisoinnin ja taloudellisen avustamisen suunnitteluun. Vuonna 1994 hänet valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi ja hän toimi ulkosuhteiden- ja puolustuskomission varapuheenjohtajana.
Hänellä on kaksi lasta: Emmanuel Carrère, joka on kirjailija ja ohjaaja sekä Marina Carrère d'Encausse, joka on journalisti. Hänen serkkunsa on Salomé Zourabichvili, joka oli Ranskan suurlähettiläänä Georgiassa ja toimi myöhemmin (2004-2005) Georgian ulkoministerinä.
Norjan jalkapallomaajoukkue
Norjan jalkapallomaajoukkue () on Norjan jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Norjaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkue pelasi ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa vuonna 1908. Se pelaa kotiottelunsa Oslossa sijaitsevalla Ullevaal Stadionilla, johon mahtuu 25 572 katsojaa.
Norja on osallistunut kolme kertaa maailmanmestaruuskisoihin ja kerran EM-kisoihin.
Norja oli 1990-luvulle asti melko vaisu jalkapallomaa. 1990-luvulle ja valmentaja Egil "Drillo" Olsenin kauteen osui Norjan maajoukkueen huippukausi, vaikka kaikki eivät Olsenin "robottifutikseksi" haukutusta pelityylistä pitäneet. Norja esitti vakuuttavia otteita karsinnoissa ja ystävyysotteluissa suurmaita vastaan ja oli korkeimmillaan FIFA:n ranking-listalla sijalla 2. Arvokisat olivat kuitenkin huikeiksi nousseisiin odotuksiin nähden lieviä pettymyksiä. Olsenin jätettyä paikkansa Norja ei ole ollut aivan yhtä vakuuttava.
Seuraavat pelaajat on valittu Kansojen liigan otteluihin Sloveniaa vastaan 16. marraskuuta ja Kyprosta vastaan 19. marraskuuta 2018.
"Ottelut ja maalit päivitetty 19. marraskuuta 2018 Kyprosta vastaan pelatun ottelun jälkeen."
Kulhia MK 1b
Kulhia MK 1b oli Mikko Kulhian ja hänen veljestensä Yrjön ja Sakarin sekä vänrikki G. Ekholmin 1920- ja 1930-lukujen taitteessa rakentama sarjassaan toinen lentokone.
Mikko Kulhia lähti suunnittelemaan uutta lentokonetta opiskelujensa ohessa talven 1929–1930 aikana. Aiempaan MK 1a -malliin pohjautuneessa koneessa oli uusi, kevyempi Göttingen 430 -siipiprofiilia käyttänyt vapaasti kantava siipi. Uusi kolmisalkoinen siipi painoi vain 60 kilogrammaa, ja oli pinta-alaltaan 2/3 MK 1a:n siiven alasta. Uuden siiven lisäksi aiemman MK 1a:n runko uusittiin ja pinnoitettiin vanerilla. MK 1b sai koelentoja varten suksilaskutelineen, koneeseen suunniteltiin myös halkaisijaltaan 50-senttimetrisiä pyöriä. Teline asennettiin 20 asteen kulmaan nokilleen menon estämiseksi.
MK 1b:n ensilento tehtiin helmikuun 1930 lopulla, minkä jälkeen koneen koelentoja jatkettiin ensin matalilla, muutamien metrien lentokorkeuteen nousseilla hypyillä. Korkeudet kasvoivat vähitellen, ja MK 1b:llä lennettiin lopulta jopa 30 metrin korkeudessa. Laskuteline vaurioitui koelentojen yhteydessä, mutta korjattiin nopeasti. Lennot päättyivät lopulta koneen potkurin hajottua sen osuttua jäällä olleeseen loskaan lopputalvesta 1930.
Koneen vaurioitumisen jälkeen Mikko Kulhia suunnitteli uuden MK 2 -lentokoneen, joka rakennettiin seuraavana kesänä koulujen päätyttyä.
Baldwin Street
Baldwin Street on maailman jyrkimpänä pidetty katu. Se sijaitsee hiljaisella lähiöalueella Uuden-Seelannin Dunedinissa, noin 3,5 kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen. Katu on pituudeltaan noin 350 metriä ja sen jyrkkyys on jyrkimmillään 1:2,86 eli 19 astetta tai 35 prosenttia. Katu on nimetty uusiseelantilaisen William Baldwinin mukaan.
Katharina von Schlegel
Katharina Amalia Dorothea von Schlegel (22. lokakuuta 1697 – noin 1768) oli saksalainen virsirunoilija. Hänen tiedetään sepittäneen ainakin 20 virttä. Niistä tunnetuin on ”Stille, meine Wille”, jonka melodiana käytetään nykyisin ”Finlandia-hymniä”.
Katharina von Schlegelin elämänvaiheista tiedetään vain vähän. Von Schlegelin syntyi ja asui Saksan Köthenissä, jossa hän toimi luterilaisen kirkon naisjärjestössä. Ilmeisesti hän vaikutti lisäksi Anhalt-Köthenin ruhtinaskunnan hovissa, jossa samaan aikaan Johann Sebastian Bach toimi konserttimestarina. Von Schlegel saattoi olla aatelista syntyperää tai ainakin varakkaan perheen lapsi.
Vuonna 1752 ilmestyneessä virsikokoelmassa oli mukana von Schlegelin virsiä. Sävyltään ne olivat pietistisiä. Tunnetummaksi von Schlegel tuli vasta lähes sata vuotta kuolemansa jälkeen, kun Jane Borthwick käänsi vuonna 1855 hänen virtensä ”Stille, meine Wille” englanniksi nimellä ”Be still, my soul”.
David Hampshire
David Alan Hampshire (29. joulukuuta 1917 Derby, Derbyshire – 25. elokuuta 1990 Newton Solney, Derbyshire) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän syntyi Mickleoveryssa, Derbyssä, Derbyshiressä ja kuoli Newton Sloneyssa, Etelä-Derbyshiressa. Yhtiönjohtajana Hampshirella oli varaa rahoittaa omia kilpa-autoprojektejaan, ja hän osallistui kahteen Formula 1 -sarjan osakilpailuun, jotka molemmat olivat kaudella 1950. Hän ei saavuttanut kummastakaan kilpailusta yhtään MM-pistettä.
Hampshire ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa, joista parhaana tuloksena oli voitto vuonna 1950 Nottingham Trophy Grand Prix'stä Maserati-tallin autolla.
Werner Aro
Werner Aro (synt. Flink, 17. elokuuta 1873 Hausjärvi – 24. marraskuuta 1929 Keitele) oli suomalainen räätäli, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1908–1914.
Werner Aron vanhemmat olivat entinen sotilas ja räätäli Karl Flink sekä Amanda Vilhelmina Olqvist. Hän työskenteli aluksi räätälinä Hausjärvellä, Asikkalassa ja Helsingissä. Vuosina 1906–1907 Aro toimi raittiuspuhujana ja ´huhtikuussa 1907 hän osallistui Tampereella pidettyyn Suomen Ammattijärjestön perustavaan kokoukseen Oitin työväenyhdistyksen edustajana. Eduskuntaan hänet valittiin Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuoden 1908 vaaleissa. Kansanedustajantoimensa lisäksi Aro oli vuodet 1908–1909 oli SDP:n Uudenmaan piirin piirisihteeri ja 1909–1918 hän työskenteli myösosuustoimintaliikkeen puhujana sekä SOK:n neuvojana. Vuoden 1918 sisällissodan jälkiselvittelyissä Aro tuomittiin poliittisista syistä vankilaan, josta hän vapautui 1920. Vapautumisensa jälkeen Aro toimi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton matkapuhujana ja luennoitsijana aina kuolemaansa saakka. Hän oli myös Hausjärven kunnallislautakunnan jäsen.
Aro avioitui Eva Sofia Antintyttären kanssa vuonna 1895.
Staphylococcus
Staphylococcus eli stafylokokit ovat grampositiivisten bakteerien suku. Stafylokokit aiheuttavat yleensä ihoinfektioita, mutta voivat olla syyllisiä myös muihin tulehduksiin esimerkiksi sisäelimissä. Stafylokokkeja on yli 30 lajia, ja niistä yleisimpiä taudinaiheuttajia ovat "Staphylococcus aureus", "Staphylococcus epidermidis" ja "Staphylococcus saprophyticus".
Valentin Annala
Valentin Annala (18. marraskuuta 1859 Ilmajoki – 19. lokakuuta 1926 Maaria) oli suomalainen ratavartija, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1909–1918 ja 1924–1926.
Etelä-Pohjanmaalla syntyneen Annalan vanhemmat olivat itsellinen Iisakki Annala ja Loviisa Palomäki. Vuodet 1873–1890 hän työskenteli ratatyömailla, jonka jälkeen Annala toimi ratavartijana Voikoskella, Liedossa ja Maariassa vuoteen 1918 saakka. Asevelvollisuutensa hän suoritti 1880-luvun alussa, kotiutuen aliupseerina vuonna 1883.
Eduskuntaan Annala valittiin ensimmäisen kerran Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuonna 1909. Sisällissodan jälkeen hänet erotettiin kansanedustajan tehtävästä ja tuomittiin kuritushuonerangaistukseen poliittisista syistä. Vankeudesta vapauduttuaan Annala toimi sosialidemokraattisen puolueen luennoitsijana Varsinais-Suomessa ja hän oli myös puolueen Turun eteläisen piirin piirisihteeri ja rahastonhoitaja. Annala palasi eduskuntaan vielä 1924 ja toimi myös Väinö Tannerin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa.
Hänen muita luottamustehtäviään olivat muun muassa Maarian kuntakokouksen esimiehen tehtävät, "Sosialisti"-lehden johtokunnan jäsenyys sekä toiminta Suomen Rautatieläisten Liiton liittohallituksessa. Annala kuoli kesken vaalikauden lokakuussa 1926, jonka jälkeen hänen tilalleen eduskuntaan nousi "Sosialistin" päätoimittaja Edvin Wahlstén.
Annala solmi avioliiton Maria Sofia Pinomäen (s. 1860) kanssa vuonna 1881. Hän oli sisällissodan jälkeen etsintäkuulutettuna kapinaan osallistumisesta epäiltynä.
Kulhia MK 1a
Kulhia MK 1a oli Mikko Kulhian ja hänen veljestensä Yrjön ja Sakarin rakentama sarjassaan ensimmäinen lentävä kone 1920-luvun loppupuolelta.
Mikko Kulhia pääsi oppikoulun kolmannelta luokalta keväällä 1924, ja ryhtyi rakentamaan suunnittelemaansa liitokonetta kahden veljensä kanssa. Kone oli suunniteltu jossain määrin vesilentokelpoiseksi, sillä mäeltä aloitettavien koelentojen laskeutumispaikaksi kaavailtiin lähellä sijainnutta Vanajavettä. Liitokone ei tosin kerennyt lentämään kertaakaan, sillä sen runko tuhoutui myrskyssä korjauskelvottomaan kuntoon.
Liitokoneen tuho ei kuitenkaan sammuttanut Kulhioiden ilmailuintoa, sillä Mikko aloitti kesällä 1926 työt uuden koneen rungon parissa perheen kesäpaikassa Hattulassa. Voimalaitteeksi kaavailtiin tällä kertaa T-Fordin moottoria. Tämäkin projekti jäi tosin lopulta keskeneräiseksi töiden keskeydyttyä vuoden 1926 syksyllä.
Veljekset jatkoivat lentokoneprojektejaan seuraavana kesänä rakentamalla kärkiväliltään kymmenmetrisen siiven Hattulan puimaladossa. Siipiprofiili oli suunnittelijoiden omasta päästä. Koneeseen kaavailtiin tässä vaiheessa myös lentovenemallista runkoa, mutta suunnitelma jäi lopulta toteutumatta. Veljekset rakensivat keveämmän rungon yhdessä kaupunkiasuntonsa huoneista seuraavan talven aikana.
Voimalaitteeksi tilattiin Isosta-Britanniasta kaksisylinterinen 33-hevosvoimainen (25 kW) British Anzani Summit V2-moottori, jonka iskutilavuus oli 1,1 litraa. Potkurin piirustukset hankittiin Niilo Karhumäeltä.
Kulhia MK 1a:ksi nimetty kone valmistui keväällä 1928, mutta lentopaikan puuttuessa jouduttiin jäämään odottamaan talvea ja järvien jäätymistä. Ensimmäinen koelento päästiin lentämään lopulta joulukuussa 1928, kun jäät olivat vahvistuneet tarpeeksi. Mikko Kulhialla ei ollut minkäänlaista aiempaa lentokoulutusta. Ensilennolle lähdettiin Kulhioiden kesäpaikan rannasta Hattulassa. Koneen vauhti kiihtyi nopeasti, ja ilma-alus nousi parhaimmillaan muutaman metrin korkeuteen. Laskeutumisen yhteydessä vastaan tuli kuitenkin betonisilta, ja vaihtoehdoiksi jäivät sulaan veteen tai rantalepikkoon laskeutuminen, joista ohjaaja valitsi jälkimmäisen. Koneen siipi ja peräsimet kärsivät laskeutumisessa jonkin verran vaurioita.
Suomen ilmavoimissa ohjaajakoulutuksen saanut reservin vänrikki G. Ekholm korjasi vaurioituneen koneen vuoden 1929 alulla, ja teki sillä muutamia lyhyitä lentoja.
MK 1a -kone toimi Mikko Kulhian opiskelujensa ohessa suunnitteleman MK 1b -jatkokehitelmän pohjana.
NHL-kausi 1928–1929
Kausi 1928–1929 oli National Hockey Leaguen 12. kausi. Sen aikana kymmenen joukkuetta pelasi kukin 44 ottelua. Kaudelle muutettiin ottelusääntöjä, kun jatkoaika muutettiin 10 minuutin pituiseksi eräksi, joka pelattiin loppuun asti, riippumatta siitä tuleeko maalia vai ei. Boston Bruinsin George Owenista tuli NHL:n historian ensimmäinen pelaaja, joka alkoi käyttää kypärää. Kypäräpakko tuli NHL:n uusille pelaajille vasta 51 vuotta myöhemmin.
Ensimmäistä kertaa Stanley Cupin historiassa finaalissa kohtasi kaksi yhdysvaltalaista joukkuetta. Paras kolmesta -järjestelmällä pelatussa loppuottelusarjassa Boston Bruins voitti New York Rangersin voitoin 2–0.
Ottawa Senators kärsi edellisen vuoden tapaan taloudellisista ongelmista, ja joukkue kauppasi Punch Broadbentin New York Americansiin. Eräässä vaiheessa ongelmien yhä kasautuessa huhuttiin, että organisaatio myytäisiin chicagolaiselle ryhmittymälle. Senatorsin omistaja Frank Ahearn kuitenkin kiisti huhun, mutta myönsi hieman myöhemmin joukkueen olevan myytävänä korkeimman tarjouksen esittäjälle.
Edellisellä kaudella viimeiselle sijalle jäänyt New York Americans yllätti kaikki viettämällä suuren osan kaudesta Kanadan divisioonan kärkipaikalla. Joukkueen menestyksen avaintekijöitä olivat puolustaja Lionel Conacherin ja maalivahti Roy Wortersin loistopelit. Montreal Canadiens onnistui kuitenkin järkyttämään Americansia ja vei lopulta kärkisijan. Canadiensin maalivahti George Hainsworth teki ennennäkemättömän ennätyksen 22 nollapelillään ja 0,98 päästetyn maalin ottelukeskiarvollaan. Tulokasmaalivahti Tiny Thompsonin johdolla Boston Bruins puolestaan sijoittui Yhdysvaltojen divisioonan ykköseksi.
"Lyhenteiden selitys: O = Ottelut, M = Maalit, S = Syötöt, P = Pisteet, RM = Rangaistusminuutit"
Pudotuspelit pelattiin uudella järjestelmällä, jossa kummankin divisioonan sijoille 2-3 sijoittuneet pelasivat vastakkaisen divisioonan joukkueita vastaan pääsystä välieriin. Välieriin pääsivät suoraan divisioonien voittajajoukkueet. välierissä kohtasivat toisensa divisioonien voittajat, sekä ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon päässeet. Puolivälierissä ja välierissä paremmuuden ratkaisivat kahden ottelun yhteismaalit, loppuottelu pelattiin paras kolmesta menetelmällä. Loppuottelusarjassa Boston Bruins voitti New York Rangersin ja saavutti näin ensimmäisen Stanley Cup voittonsa.
Jan Söderlund
Jan-Henrik Göran Söderlund (s. 24. lokakuuta 1937) on suomalainen arkkitehti. Hän hoiti Helsingin Teknillisen korkeakoulun rakennusopin professuuria vuodesta 1995, hänet nimitettiin professoriksi 1998, jota virkaa hän hoiti vuoteen 2002.
Söderlundin merkittäviin töihin kuuluu hänen yhdessä arkkitehti Erkki Valovirran kanssa suunnittelemansa Turun ylioppilaskylän vanhin eli läntinen osa, joka perustuu heidän vuonna 1967 voittamaansa arkkitehtikilpailuun. Söderlund ja Valovirta suunnittelivat yhdessä myös Poriin Yyteriin Rantasipi-ketjulle hotelli Rantasipi Yyterin, joka edusti kaikin tavoin aikansa huipputasoa. Söderlund ja arkkitehti Antti-Matti Siikala suunnittelivat yhdessä Helsingin keskustaan Sanomatalon, joka valmistui 1999.
Söderlundin suunnittelema Länsi-Pasilan asuntoalueen koerakentamiskortteli voitti Vuoden betonirakenne -kilpailun vuonna 1987.
Erik Tudeer
Erik Tudeer (15. marraskuuta 1931–2001) oli ahvenanmaalainen poliitikko ja kirjailija. Tudeer oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen vuosina 1995–1999 ja toimi Ahvenanmaan maakuntahallituksen kansliaministerinä vuosina 1995–1996.
Kaunokirjailijana Tudeer käytti pseudonyymia T. Udde.
Filip III (Burgundi)
Filip III eli Filip Hyvä (; 31. heinäkuuta 1396 – 15. kesäkuuta 1467) oli Burgundin herttua vuodesta 1419 lähtien ja aikansa mahtavin hallitsija, jonka tavoitteena oli luoda yhtenäinen valtiokokonaisuus Ranskan ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan väliin. Hän myös toimi merkittävällä tavalla kulttuurin mesenaattina. Filip kuului Ranskaa tuolloin hallinneen Valois-suvun nuorempaan linjaan.
Yksipuolinen tuomio
Yksipuolinen tuomio on riita-asiassa käräjäoikeudessa annettava ratkaisu, joka perustuu jommankumman osapuolen passiivisuuteen. Yleensä yksipuolinen tuomio annetaan velkojan eduksi, kun velkoja vaatii velallisen velvoittamista maksamaan velkansa. Jos velallinen ei vastaa saamaansa haasteeseen, käräjäoikeus voi antaa haasteessa ilmoitetun määräajan kuluttua yksipuolisen tuomion. Yksipuolinen tuomio annetaan myös vastapuolen vaatimuksesta, jos toinen osapuoli ei saavu oikeuden istuntoon saamastaan kutsusta huolimatta.
Jos yksipuolinen tuomio on annettava kantajaa vastaan, kanne on hylättävä. Yksipuolista tuomiota ei kuitenkaan saada antaa niiltä osin kuin kanne on selvästi perusteltu tai vastaaja on myöntänyt kanteen. Kanne on näiltä osin tuomiolla hyväksyttävä.
Jos yksipuolinen tuomio on annettava vastaajaa vastaan, kanne on hyväksyttävä. Yksipuolista tuomiota ei kuitenkaan saada antaa niiltä osin kuin kantaja on luopunut kanteesta tai se on selvästi perusteeton. Kanne on näiltä osin hylättävä tuomiolla.
Jos passiivinen osapuoli katsoo kuitenkin ratkaisun olleen väärä, hän voi hakea "takaisinsaantia". Ts. hänen vaatimuksestaan, joka tulee esittää lyhyessä määräajassa yksipuolisen tuomion tiedoksiannon jälkeen, asia otetaan uudelleen käsiteltäväksi käräjäoikeudessa. Yksipuolisen tuomion jälkeen ei siis valiteta hovioikeuteen, vaan asia otetaan uudelleen ratkaistavaksi käräjäoikeudessa. Uudesta ratkaisusta voidaan valittaa hovioikeuteen.
Sara Hildén
Sara Ester Hildén (1930-luvulle Saara Ester Hilden; vuosina 1949–1962 Sara Ester Hildén-Enroth; 16. elokuuta 1905 Tampere – 7. lokakuuta 1993 Tampere) oli suomalainen liikenainen ja taidemesenaatti.
Sara Hildén työskenteli eri vaateliikkeissä 1920-luvulta alkaen Tampereella, kunnes perusti oman muotiliikkeen 1950-luvulla. Vähitellen vaateliikkeitä oli useita Tampereella ja myös Lahdessa. Liikkeiden niminä oli muun muassa Muotitalo Hildén ja Muoditar.
Hildenin äiti oli Ida Maria Kadell ja isä tuntematon. Isäpuoli oli nimeltään Kalle Kustaa Hilden. Sara Hildén avioitui taidemaalari Erik Enrothin kanssa vuonna 1949; avioliitto päättyi eroon vuonna 1963.
Sara Hildénin säätiön taidekokoelma sai alkunsa vuonna 1962. Tuolloin rouva Hildén lahjoitti omistamansa taideteokset säätiölle, joka nimettiin hänen mukaansa. Kokoelman ytimen muodostavat Erik Enrothin varhaiskauden maalaukset vuosilta 1945–1963.
Sara Hildénin säätiön kokoelma koostuu suomalaisista ja ulkomaisista maalauksista, veistoksista, piirustuksista ja grafiikasta, ja se on yksi Suomen laajimmista ja merkittävimmistä modernin taiteen kokoelmista. Säätiö huolehtii edelleen kokoelman kartuttamisesta ja tallettaa hankintansa Sara Hildénin taidemuseoon. Vuoden 2011 lopussa kokoelmaan kuuluu noin 4 600 teosta sekä testamenttilahjoituksena vastaanotettu graafikko Pentti Kaskipuron taidekokoelma. Kokoelmaa kartutetaan vuosittaisin teoshankinnoin.