hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kuun meri
Kuun meri on Kuun pinnalla oleva suuri tumma basalttitasanko. Nimitys "meri", latinaksi "mare", monikko "maria", on peräisin entisaikain tähtitieteilijöiltä, jotka luulivat tummien alueiden koostuvan vedestä. Todellisuudessa meret näyttävät tummilta, koska ne heijastavat ympäröivää aluetta suuremman rautapitoisuutensa vuoksi vähemmän valoa kuin "ylängöt". Kuun ylängöt heijastavat 14% ja tummemmat alueet vain 4 % niihin tulevasta valosta. Meret peittävät noin 16 prosenttia Kuun pinnasta. Suurimmat niistä näkyvät Maahan saakka selvästi paljain silminkin katsottaessa. Kuun merien pinnalla on vähemmän suuria, vanhoja kraattereita kuin vaaleiden ylänköjen pinnalla. Kuun maahan näkyvällä puolella on huomattavasti enemmän meriä kuin Kuun toisella puolella.
Kuun paikkojen nimeämisen käytäntö syntyi 1600-luvulla. Vuonna 1645 julkaisi Michael van Langren kartan jossa tummat alueet oli nimetty "meriksi" tai "järviksi". Gdanskin raatimies Johannes Hevelius (1611-1687) esitti että Kuun merille lainattaisiin nimet Maan maantieteestä. Niinpä niille annettiin ilmaston tai mielialojen mukaisia nimiä ja nykyiset nimet ovat pitkälti hänen perujaan. Vuonna 1651 Giovanni Battista Riccioli (1598-1671) julkaisi kirjan nimeltä "Almagestum novum". Kirja sisälsi hänen oppilaansa Francesco Maria Grimaldin (1618-1663) laatiman kartan Kuusta. Hänen laatimansa nimistöjärjestelmä on säilynyt pääpiiteissään nykyaikaan asti. Hän säilytti siinä Heveliksen antamat "mare" nimet.
Sen jälkeen avaruusajalla on annettu nimi Luna-3:llä vuonna 1959 löydetylle Mare Moscoviense merelle, joka on Kuun pimeällä puolella. Nimi ei täyttänyt Tähtitieteellisen Unionin IAU:n nimeämistavan mukaisia ohjeita, joiden mukaan Kuun meret olisi nimettävä mielentilojen mukaan. Se hyväksyttiin kuitenkin lopuksi kun vuonna 1961 IAU:n kokouksessa kun ranskalainen tähtitieteilijä Audouin Dollfus totesi että: "Moscoviense käy nimeksi, koska itse asiassa Moskova on "mielen tila"". Lisäksi on nimetty Mare Ingenii, Nerokkuden meri joka sijaitsee myös pimeällä puolella, ja Mare Cognitum, Tunnettu meri, aluen sijainti on noin 11 S 21 W jonka Tähtitieteellinen Unioni IAU nimesi vuonna 1964 sen jälkeen kun Ranger 7 oli kuvannut kuuta läheltä kuukauden ajan.
Merissä olevat "lahdet" on myös nimetty "sinus" nimellä. Jotkin pienemmät tummat muodostelmat olivat Ricciolin ennemminkin "järviä" ja ne hän nimesi "lacus" nimellä. Monet "mare" nimellä olevat paikat ovat kuitenkin pienempiä kuin isoimmat "järvet" eli "lactukset". Riccioli nimesi myös joitakin "ylängöt" (vaaleat alueet) ja "mare"-alueiden välimaastoja "rämeiksi" eli "palus".
1800-luvun loppuun asti Kuun paikkojen nimeäminen oli "villiä-länttä". Suurimpien kohteiden nimistä oli yksimielisyys mutta pienempiä paikkoja nimettiin havainnoitisjoiden omien mieltymysten mukaan. Vuosisadan vaihtumisen jälkeen toimeen tarttui "Kansainvälinen tähtitieteen unioni" (International Astronomical Union), IAU. Nykyään ainoastaan se nimeää paikkoja avaruudessa, mutta kuitenkin jäsentensä ehdotusten pohjalta.Kuun meret ovat Kuun tummia basalttisisia tasankoja.
Beastie Boys
Beastie Boys oli yhdysvaltalainen New Yorkin Brooklynista ja Manhattanilta kotoisin oleva nykyinen hip hop -yhtye. Se oli ensimmäinen tärkeä rap-yhtye, joka ei koostunut mustista jäsenistä ja yksi niistä hiphopin varhaisvuosien ryhmistä, jotka ovat edelleen suosittuja. Beastie Boysin rock- ja punk-vaikutteinen rap on vaikuttanut moniin artisteihin sekä hip hop -musiikissa että sen ulkopuolella. Yhtyettä pidetään New Yorkin ensimmäisenä levyttäneenä hardcore punk-yhtyeenä.
Beastie Boys sai alkunsa, kun vuonna 1979 kaksi amerikanjuutalaista nuorta miestä perusti The Young Aborigines -punk-yhtyeen. Vuonna 1981 Adam ”MCA” Yauch liittyi ryhmään ja nimeksi muutettiin Beastie Boys. Nimi ”Beastie” tuli alun perin lyhenteenä sanoista ”Boys Entering Anarchistic States Towards Internal Excellence” ja etukirjaimet B.B. matkivat Washington (DC):stä kotoisin ollutta Bad Brains hardcore punk-yhtyettä.
Beastie Boysin alkuperäiskokoonpanon muodostivat Adam Yauch (basso), Kate Schellenbach (rummut), John Berry (kitara) ja Michael ”Mike D” Diamond (laulu). Yhtyeen ensiesiintyminen tapahtui Berryn kotona Yauchin 17-vuotissyntymäpäivänä. Yhtye pääsi pian lämmittelemään Bad Brainsia ja Reagan Youthia muun muassa CBGB:llä ja Max's Kansas Cityssä. Jälkimmäisessä Beastie Boys soitti keikkapaikan viimeisenä iltana.
Vuonna 1982 ilmestyi 171A-studioilla äänitetty New Yorkin ensimmäinen hardcore punk-7" EP "Pollywog Stew" omalla Ratcage -levymerkillä. John Berry jätti yhtyeen (myöhemmin perustaen Thwig-yhtyeen) ja tilalle tuli Adam ”Adrock” Horovitz.
Yhtyeen jäsen Adam Yauch eli MCA kuoli imusolmukesyöpään 4. toukokuuta 2012.
Lukutaito
Lukutaito tarkoittaa taitoa tulkita kirjoitettua kieltä. Varsinaisesta lukutaidosta ulkoa opettelun eli ”ulkoa lukemisen” vastakohtana voidaan käyttää myös sanaa sisälukutaito. Suomessa lukutaito opitaan yleensä 5-7 vuoden iässä.
OECD:n PISA-hankkeessa käytetään seuraavanlaista lukutaidon määritelmää: ”Lukutaito on kirjoitettujen tekstien ymmärtämistä, käyttöä ja arviointia lukijan omien tavoitteiden saavuttamiseksi, tietojen ja valmiuksien kehittämiseksi sekä yhteiskuntaelämään osallistumiseksi.”
IEA:n arviointitutkimuksessa lukutaito määriteltiin kykynä ymmärtää ja käyttää yhteiskunnan edellyttämiä ja/tai yksilön arvostamia kirjoitetun kielen muotoja. Aikuisten lukutaito määritellään siinä ”painetun ja kirjoitetun informaation käyttämisenä yhteiskunnassa toimimiseksi, omien tavoitteiden saavuttamiseksi sekä tietojen ja valmiuksien kehittämiseksi”.
Nykyisin mekaanisen lukutaidon ohella pidetään tärkeänä myös niin kutsuttua funktionaalista lukutaitoa, jossa lukija osaa tulkita ja arvioida lukemaansa riippumatta tekstilajista.
Myös kahdessa edellisessä kansainvälisessä lukutaitotutkimuksessa ("IEA Reading Literacy Study" ja "OECD International Adult Literacy Survey") on painotettu lukemisen funktionaalista luonnetta.
Kaarlo Mäkinen
Kaarlo Edvin Mäkinen (14. toukokuuta 1892 Maarianhamina – 11. toukokuuta 1980 Turku) oli suomalainen painija ja olympiavoittaja. Hän on ainoa Ahvenanmaalla syntynyt olympiavoittaja.
Hän voitti urallaan kaksi Pohjoismaiden-mestaruutta. Ensimmäinen tuli vuonna 1919 58 kg:n sarjassa ja toinen kaksi vuotta myöhemmin all 62 kg:n painoluokassa.
Mäkinen edusti seuratasolla muun muassa Turun Rientoa ja Turun Voimamiehiä. Hän voitti Suomen-mestaruuden kreikkalais-roomalaisessa painissa vuosina 1921 (60 kg) ja 1923 (58 kg) sekä vapaapainissa vuosina 1923 (61 kg) ja 1928 (56 kg).
Isabella Eugenie Boyer
Isabella Eugenie Boyer (1841–1904) syntyi Pariisissa ranskalais-englantilaiseen perheeseen. Hän meni naimisiin Singer-ompelukoneyhtiön perustajan Isaac Merritt Singerin kanssa New Yorkissa 1863, jolloin Isaac oli 52-vuotias ja Isabella 22. Singer oli aiemmin elänyt avoliitossa Mary Ann Sponslerin kanssa, joka pidätytti Isaacin perheväkivallasta.
Isabella ja Isaac muuttivat Oldwayn kartanoon Paigntoniin, Englantiin, Devonin rannikolle, koska New Yorkin seurapiirit paheksuivat Isaacin "useaa perhettä". He saivat kuusi lasta, kaksi tyttöä ja neljä poikaa. Lasten nimet olivat Winnaretta, Isabelle, Mortimer, Washington, Paris ja Franklin. Muut kumppanit mukaan lukien, Isaacilla sanotaan olleen yhteensä 22 lasta. Singer kuoli 1875 ja jätti noin 14 miljoonan dollarin perinnön, joka oli siihen aikaan vielä nykyistäkin mahtavampi summa. Häneltä jäi kaksi testamenttia, mikä aiheutti jännitteitä perheessä ja oikeusjuttuja. Lopulta Isabella julistettiin lailliseksi perijättäreksi.
Isaacin kuoleman jälkeen Isabella nai belgialaisen muusikon, Victor Reubsaetin, d’Estemburghin varakreivin ja Camposelicen kreivin. He asuivat Pariisissa. Isabella oli yhä vaikuttava nainen, kun hän kohtasi kuvanveistäjä Bartholdin. Bartholdi pyysi Isabellaa toimimaan mallina vapaudenpatsaalle.
Isabella kuoli 62 vuoden iässä 1904.
Arvo Haavisto
Arvo Jaakko Haavisto (7. tammikuuta 1900 Ilmajoki – 22. huhtikuuta 1977 Ilmajoki) oli suomalainen painija ja olympiavoittaja.
Urheilu-uransa jälkeen Haavisto toimi muun muassa painivalmentajana sekä oli mukana urheilun järjestötoiminnassa. Berliinin olympialaisissa 1936 hän oli mukana painituomarina. Hänen veljensä Yrjö Haavisto voitti vapaapainin Suomen mestaruuden 79-kiloisten sarjassa 1925.
Ilmajoella painitaan hänen mukaansa nimetty kansainvälinen Arvo Haavisto -turnaus.
Arvo Haavisto oli näyttelijä Helena Haaviston setä.
Ryhmätyösovellus
Ryhmätyösovellus tai "työryhmäohjelmisto" on ryhmätyöskentelyä helpottava ohjelmistokokonaisuus, jossa on esimerkiksi yhteinen kalenteri ja keskustelualue. Ryhmätyösovelluksista esimerkkeinä toimivat muun muassa Microsoftin ohjelmistotuotteet Microsoft Outlook ja Outlook Express sekä Apache Wave.
Joose Keskitalo
Joose Frans Esko Keskitalo (s. 12. heinäkuuta 1982 Kiukainen) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Tyypillisiä piirteitä Keskitalolle on omintakeinen lavakarisma, rujot, jopa inhorealistiset sanoitukset, rämisevä kitara, jota tukee huuliharppu.
Keskitalon muusikonura alkoi 2000-luvun alussa hänen osallistuessa Herättäjä-Yhdistyksen Uusien kantaa ottavien laulujen kilpailuun, jonka hän voitti. Ensimmäisen levyn julkaisun aikaan huomiota herättivät Keskitalon soittimet, kuten Lari Lätin valmistama Ginge-myrkkyruiskukitara ja harmonikanpuolikkaasta ja Helios-imurista rakennettu Elektrohelios-harmoni. Joose Keskitalo levyttää Helmi Levyt -yhtiölle. Vuoden 2004 aikana Keskitalo kokosi ympärilleen yhtyeen, jonka kanssa hän alkoi soittaa ehkä hieman popahtavampia kappaleita omaperäisillä mutta aiempaa pehmeämmillä sovituksilla. Hän on toiminut myös Paavoharju-yhtyeen jäsenenä. Keskitalon kappaleissa kuuluu savolainen melankolia ja kristillinen vakaumus. Sanoitusten aiheina on muun muassa maailmanloppu, kuolema, vapaus, (lähimmäisen-)rakkaus, pontikka ja riivaajat. Joose Keskitalo luettelee esikuvikseen artisteja kuten Ragnar Rock, Jyri Pitkänen, Vladimir Vysotski sekä Tapio Rautavaara. Keskitalo tunnustaa myös Leonard Cohenin yhdeksi esikuvistaan.
Lukioikäisenä asuessaan Savonlinnassa Keskitalo vaikuttui Jyri Pitkänen -nimisen henkilön omista kappaleista, minkä myötä hän kiinnostui kitaransoitosta ja lauluntekemisestä. Keskitalo muutti Helsinkiin 2000-luvun puolessa välissä, mutta muutti takaisin Savonlinnaan vuonna 2016.
Väinö Kokkinen
Väinö Anselmi Kokkinen (25. marraskuuta 1899 Hollola – 27. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Kokkinen oli huippuluokan painija jo Pariisin 1924 olympialaisten aikaan, mutta TUL:n miehenä hänellä ei ollut asiaa olympiakisoihin. Työläisolympialaisissa Frankfurt am Mainissa 1925 hän voitti kultaa keskisarjassa. Sen jälkeen hän siirtyi Helsingin Jyrystä edustamaan SVUL-seura Helsingin Atleettiklubia.
Amsterdamin 1928 olympiakisoissa Kokkinen selätti keskisarjassa kaikki vastustajansa. Toisen olympiakultansa hän voitti Los Angelesin 1932 kisoissa, joissa keskisarjaan osallistui vain neljä painijaa. Tällä kertaa Kokkinen selätti vain kaksi vastustajaansa, mutta Saksan Jean Földeak onnistui pakoilemaan selätystä. Kolmannen kerran Kokkinen osallistui olympiakisoihin Berliinissä 1936, jossa hän jäi neljänneksi. Ainoan Euroopan mestaruutensa Kokkinen voitti vuonna 1930.
Suomen sisällissodassa 1918 Kokkinen taisteli punaisten puolella ja sai kolmen vuoden kuritushuonetuomion, joka kuitenkin pian peruttiin.
Väinö Kokkinen toimi viimeisinä vuosinaan Helsingissä liikemiehenä ja omisti muun muassa tanssiravintoloita, kuten Mikadon ja Lepakon.
Jakoavain
Jakoavain (siirtoleuka-avain) on muttereiden ja pulttien avaamiseen ja kiinnittämiseen tehty työkalu. Jakoavaimien leukoja voidaan säätää ruuvilla, jolloin samalla työkalulla voidaan vääntää eri kokoisia ja muotoisia pultteja. Jakoavain koskettaa mutteriin tai pulttiin vain kahdelta sivulta, mikä aiheuttaa riskin pulttien ja muttereiden kulmien pyöristymiseen, jos jakoavainta ei ole säädetty kohdalleen ja vääntö on liian voimakas. Jakoavaimen koko ilmoitetaan, muista työkaluista poiketen, varren pituuden mukaan.
Nykyaikainen jakoavain on ruotsalainen keksintö; patentin sille hankki keksijä Johan Petter Johansson vuonna 1892. Hän perusti Enköpingiin työkalutehtaan, ja yhteistyössä tukholmalaisen konetehtaan B. A. Hjorth & Co. kanssa alettiin jakoavaimia tuottaa tavaramerkin Bahco alla. Vaikka Bahco onkin nykyään vain yksi monista jakoavainten valmistajista, on sen nimi joissakin maissa yleistynyt tarkoittamaan itse työkalua.
Herastuomari
Herastuomari on Suomessa arvonimi, joka voidaan myöntää käräjäoikeuden lautamiehelle pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta toiminnasta. Arvonimi voidaan myöntää käytännössä vain, jos menestyksekäs lautamiesura on kestänyt vähintään kymmenen vuotta. Koska lautamiehet valitaan kunnallisvaalien yhteydessä ja työkausi vastaa vaalikautta eli on neljä vuotta, arvonimi voidaan myöntää aikaisintaan kolmannen kauden puolivälissä. Joissain tapauksissa arvonimi on myös myönnetty kahden valtuustokauden jälkeen eli 8 vuoden jälkeen. Suomen ensimmäinen naispuolinen herastuomari oli Elli Lahtinen Jyväskylän maalaiskunnasta.
Nimitys herastuomari juontuu ruotsin kielen sanasta "häradsdomare".
Basaliooma
Basaliooma eli ihon tyvisolusyöpä ("carcinoma basocellulare") on orvaskeden tyvikerroksesta lähtevä ihosyöpä, joka on hitaasti leviävä ja yleensä etäpesäkkeitä lähettämätön haavauma. Se on ihmisellä yleisin pahanlaatuinen kasvain. Hoitamattomana se aiheuttaa kudostuhoa, joten leikkausta suositellaan mahdollisimman nopeasti. Sädehoitoa käytetään lähinnä laajalle alueelle levittyneeseen basalioomaan.
Syöpätyyppiä todetaan etenkin ikääntyneillä ihmisillä, yli 70-vuotiailla. Basalioomaa esiintyy useimmiten kasvoissa ja raajoissa. Se voi ilmentyä muun muassa näppylänä ja ihon värinmuutoksena. Kuten muissakin ihosyöpätyypeissä, auringonvalo on riskitekijä.
Hoitotulokset ovat hyvät, sillä noin 90 prosenttia on elossa viiden vuoden kuluttua. Koska basalioomaa esiintyy lähinnä ikäihmisillä, kuolinsyy voi olla muu tauti, joten eloonjäämisprosentti syövän suhteen on suurempi.
Pauli Räsänen
Pauli Räsänen (23. helmikuuta 1928 Tampere – 22. maaliskuuta 2000 Tampere) oli suomalainen laulaja, muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Tunnetuin hänen esittämistään lauluista oli "Kotkan ruusu".
Pauli Räsänen opiskeli viulunsoittoa 6-vuotiaasta saakka ja esiintyi iltamissa ja juhlissa jo 8-vuotiaana vuonna 1936. Jatkosodan aikana hän oli mukana viihdytyskiertueilla Karjalassa muiden muassa Eugen Malmsténin, Harry Bergströmin ja Lasse Pihlajamaan kanssa. Räsänen oli ryhmän nuorin, mutta taitojensa perusteella jo täysivaltainen jäsen. Sodan aikana perustetussa tamperelaisessa "Vivo"-orkesterissa hän lauloi sekä soitti kitaraa ja viulua. Vuonna 1950 hän julkaisi ensilevytyksenään laulun "Mimmi eli uintiretki aamutuimaan". 1950-luvun alkuvuosina hän levytti muutamia kymmeniä lauluja, joukossa myös hänen itse kirjoittamiaan kupletteja, kunnes levytyksiin tuli pitkä tauko.
Räsänen hankki hienomekaanikon kisällikirjan ja työskenteli Valtion lentokonetehtaalla ja Suomen Trikoossa. Myöhemmin hän kouluttautui työntutkijaksi. Päätoimiseksi muusikoksi hän ryhtyi vasta 1970-luvulla. Kuuluisuuteen hän nousi vuonna 1969 levytettyään laulun "Kotkan ruusu" ja sikermän sota-ajan iskelmiä. Räsäsen laulujen varaan rakentui pitkälti TV2:n sarja "Nää niitä lauluja on". Räsänen perusti 1970-luvulla Tampereelle lasten musiikkileikkikoulun. "Tapsan Tahtien" laulelmakilpailun tuomaristossa hän toimi kymmenen vuotta. Hänen vuonna 1976 julkaisemansa albumi "Tampereelle takaisin" sisältää Toivo Kärjen säveltämiä ja Vexi Salmen sanoittamia Tampere-aiheisia lauluja. 1970-luvun lopulta lähtien Räsänen alkoi rajoittaa esiintymisiään tanssikeikkailusta pienimuotoisempiin tilaisuuksiin ja konsertteihin. Viimeiset levytyksensä hän teki vuonna 1982. Esiintymiset hän jätti vuonna 1994 menetettyään pitkäksi aikaa puhe- ja osin liikuntakykynsäkin.
Luettelo Fidžin saarista
Tämä on luettelo Fidžin saaristovaltiossa sijaitsevista saarista. Fidži koostuu 322 saaresta, joista noin kolmannes on asuttuja.
Eurofighter Typhoon
Eurofighter Typhoon on kaksimoottorinen monikäyttöinen hävittäjälentokone, jonka on suunnitellut ja rakentanut vuonna 1983 muodostettu Eurofighter GmbH, joka muodostuu ryhmästä eurooppalaisia lentokonevalmistajia. Tämän yhteistyön tarkoitus oli tuottaa merkittäviä kustannussäästöjä. Todellisuudessa lukuisat päällekkäisyydet kuten neljä testikeskusta ja neljä tuotantolinjaa eivät ole ajaneet tätä asiaa.
Useiden viivästymisten jälkeen sarjatuotanto on käynnissä. Typhoon-lentokone on otettu palvelukäyttöön Italian, Saksan, Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimissa ja koneen viimeisimpänä asiakkaana on Itävallan ilmavoimat, jolle ensimmäinen kone toimitettiin 12. heinäkuuta 2007.
Helmikuussa 2017 Itävallan puolustusministeriö kuitenkin haastoi Typhoonin valmistajan Airbusin oikeuteen, väittäen sen korottaneen hävittäjiensä hintaa perusteettomasti, valehdelleen koneiden toimittamiseen ja varustukseen liittyvistä seikoista sekä lahjoneen itävaltalaisia virkamiehiä ja poliitikkoja. Itävalta laski kärsineensä tapauksen vuoksi 1,1 mrd euron tappiot ja vaati oikeudessa satojen miljoonien vahingonkorvauksia. Tutkijoiden mukaan ilman lahjuksia Itävalta olisi ostanut ilmavoimilleen Saabin Gripen -hävittäjiä. Itävallan hallitus ilmoitti luopuvansa Eurofightereistä. Airbus maksoi Itävallan Eurofighter -jutussa Münchenin syyttäjäviranomaisille 81 M euron sakot ja välttyi näin myöntämästä syyllistyneensä laittomuuksiin, mutta myönsi syyllistyneensä laiminlyöntiin omien rahojensa valvonnassa. Airbusin toimien tutkinta jatkuu Itävallassa, Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Ranskassa.
Typhoonin suunnittelussa on keskitytty erityisesti ketteryyteen yliäänennopeuksilla lennettäessä; aiemmat hävittäjälentokoneet ovat kyllä pystyneet suuriin yliäänennopeuksiin, mutta vain hetkellisesti etenkin matalalennossa. Lisäksi koneiden liikehtimiskyky on ollut rajoitettua yliääninopeuksissa.
Suomessa Typhoon oli ensimmäisen kerran esillä Rissalan lentonäytöksessä kesällä 2007.
Typhoon on yksi HX-hävittäjähankkeen ehdokkaista F/A-18 Hornetin seuraajaksi Suomen Ilmavoimille.
Hävittäjään on kehitteillä AESA-tutka, jonka ensitoimitusta odotetaan vuoden 2018 loppuun mennessä.
Uuno Takki
Uuno Kristian Takki (12. huhtikuuta 1901 Kotka – 15. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, osuustoimintamies ja vuorineuvos. Hän toimi useissa ministerintehtävissä vuosina 1942–1950.
Takki suoritti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osuuskauppakoulun vuonna 1920 ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1925. Hän suoritti kauppatieteiden kandidaatin tutkinnon 1927. Myöhemmin Takki opiskeli lakia suorittaen ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1934, lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1936 ja lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1949.
Hän toimi Lahden kaupunginjohtajana 1938–1942, OTK:n hallinnollisena johtajana 1942–1952 ja pääjohtajana 1952–1966 sekä SDP:n kansanedustajana 1945–1952 ja 1966–1968. Hän kannatti 1940-luvulla voimakkaasti valtionyhtiöpolitiikkaa ja teollistamista, muun muassa Neste Oy:tä.
Takki nimitettiin 24. helmikuuta 1950 jatkamaan Moskovan kauppaneuvotteluja Johan Nykoppin tilalle. Takki palasi neuvotteluista 13. maaliskuuta.
Fagerholmin ensimmäisen hallituksen erotessa maaliskuussa 1950 Takki oli toiminut ministerinä yhtäjaksoisesti lähes kahdeksan vuotta ja noussut Suomen siihen saakka pitkäaikaisimmaksi valtioneuvoston jäseneksi. Ennätys säilyi hänen nimissään 1970-luvulle saakka.
Takin puoliso oli runoilija ja toimittaja Lyyli Eronen. Uuno Takin veli oli valtiovarainministeriön kansliapäällikkö Toivo Takki.
Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Uuno Takki kuoli kesken kansanedustajan kautensa syyskuussa 1968 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ammattientarkastaja Eero Salo.
Game Boy Advance SP
Game Boy Advance SP (GBASP) on Nintendon suunnittelema ja valmistama käsikonsoli. GBASP oli Game Boy Advancen seuraaja.
Lyhenne SP tulee sanasta Special. Laite julkaistiin Japanissa 14. helmikuuta 2003 ja Suomeen se ilmestyi vuoden 2003 maaliskuun lopulla.
Kaikki GB-, GBC- ja GBA-pelit toimivat uudessa käsikonsolissa ongelmitta. Eli toisin kuin Game Boy Micro ja DS Lite, Game Boy Advance SP on viimeinen Nintendon käsikonsoli, jolla voi pelata vanhempiakin GB-pelejä.
SP-käsikonsoli on ollut erittäin suosittu ja on myynyt vuoden 2009 kesäkuun loppuun mennessä jo alkuperäistä GBA:ta enemmän - noin 43,5 miljoonaa kappaletta.Kuulokkeita varten tarvitaan erillinen adapteri.
Kokoontaitettavan näytön ansiosta laite on edeltäjäänsä noin puolet pienempi, joten se mahtuu nyt melko hyvin taskuun. Kokoontaitettava ratkaisu estää myös näytön naarmuuntumisen kuljetuksen aikana. Värivaihtoehtoja ovat hopea, musta ja sininen.
Vuoden 2005 loppupuolella julkaistun Game Boy Micron yhteydessä Nintendo päivitti myös kaikessa hiljaisuudessa SP:n sivuvalaistun näytön uudella taustavalaistulla näytöllä. Koska kaikki markkinointi ja mainonta kohdistettiin uuteen Microon, SP:n merkittävä parannus on saattanut mennä moneltakin kuluttajalta täysin ohi. SP:hen laitettiin alun perin sivuvalaistu näyttö taustavalaistun sijaan, koska se kuluttaa vähemmän virtaa. Nyt kun Micro ja DS Lite on kuitenkin varustettu tarkalla taustavalaistulla näytöllä, oli vain ajan kysymys, milloin sellainen tuli myös Game Boy Advance SP:hen.
Anafylaksia
Anafylaksia on äkillinen ja hengenvaarallinen allerginen reaktio. Sen voivat aiheuttaa esim. hyönteisten pistot, jotkin ruoka-aineet, lääkkeet ja allergisoivat aineet. Oireita ovat mm. kutina, punoitus/laaja-alainen nokkosihottuma, hengenahdistus ja vatsakivut/oksentelu. Sitä hoidetaan välittömästi adrenaliiniruiskeella ja sairaalahoidolla.
Anafylaksia on immunoglobuliini –E:n tai G:n välittämä äkillinen allerginen reaktio, jossa syöttösoluista ja basofiilisista granulosyyteistä vapautuu kemotaktisia tekijöitä, histamiinia ja leukotrieenejä, jotka johtavat pienten valtimoiden ja laskimoiden laajentumiseen, kapillaarisuonten läpäisevyyden lisääntymiseen sekä keuhkoputkien ja ruuansulatuskanavan sileän lihaksiston supistustilaan. "Anafylaktinen šokki", vakavin anafylaksian muoto, voi johtaa potilaan kuolemaan, jos hengitystiet supistuvat niin ettei potilas saa riittävästi happea. Äkkikuolema voi johtua myös verenpaineen äkillisestä romahtamisesta ja sydänpysähdyksestä.
Anafylaksia alkaa yleensä voimakkailla iho-oireilla, kihelmöinnillä, kutinalla ja nokkosihottumalla kämmenistä ja huulilta leviten nopeasti jopa kautta kehon. Huulilla, silmäluomissa ja hengityselimissä voi olla turvotusta, jolloin sekä sisään- että uloshengitys vaikeutuu. Nopeassa anafylaktisessa reaktiossa ei nokkosihottuma välttämättä ehdi puhjeta.
Oireina voi iho-oireiden ja turvotusten lisäksi olla myös voimakkaita vatsakipuja, oksentelua tai ripulointia. Potilas saattaa olla kylmänhikinen ja tuskainen. Sydämen syketaajuus on tihentynyt ja potilaalla voi olla huimausta ja tajunnan häiriöitä. Tällöin on kyse jo todellisesta hengenvaarasta ja potilas on saatettava hoitoon välittömästi. Hengityksen avustamiseen puhalluselvytyksellä on syytä varautua.
Tunnistettavia oireita ovat mm.:
Anafylaktisen oireen saanut henkilö ei saa välttämättä kaikkia edellä mainittuja oireita, ja niiden järjestys voi vaihdella henkilöstä riippuen.
Adrenaliinia käytetään vakavan yliherkkyysreaktion hoidossa. Adrenaliini nostaa verenpainetta supistamalla verisuonia, helpottaa hengitystä rentouttamalla keuhkojen lihaksia sekä ehkäisee turvotusta ja kiihdyttää sydämen lyöntitiheyttä.
Muuratjärvi
Muuratjärvi on järvi Keski-Suomessa Muuramen kunnassa ja Jyväskylän kaupungissa entisen Korpilahden kunnan alueella. Järven pinta-ala on 31,54 neliökilometriä. Se laskee Muuramenjokea pitkin Muuramen kirkonkylän läpi Päijänteeseen. Järvestä käytetään myös nimiä "Muuramejärvi" ja "Muurajärvi". Muuratjärven saaria ovat mm. Iso-Selkäsaari, Vähä-Selkäsaari, Kaita, Myhkyrä, Jahko ja Palosaari. Ainoa saari, johon pääsee siltaa pitkin, on Vuohensalo.
Järven kalakantaan kuuluvat ahven, hauki, härkäsimppu, järvilohi, kuore, muikku, nieriä ja säyne. Lisäksi järvessä on jokirapua. Vesistöön on istutettu kuhaa, järvilohta, järvitaimenta, harjusta, siikaa, planktonsiikaa, järvisiikaa, haukea sekä muikkua. 
Järvelle myydään viehekalastuslupia.
Intravenoosi
Intravenoosinen anto (myös "intravenöösinen", lyhenne "i.v.") on lääkkeen antotapa, jossa lääkevalmiste joko injektoidaan (ruiskutetaan) tai infusoidaan ("tiputetaan") suoraan laskimoon, yleensä kyynärtaipeen tai kämmenselän suoneen. Lääkeaineen vaikutus alkaa tällöin nopeasti. Intravenoosin muita etuja ovat annoksen tarkka säädeltävyys sekä mahdollisuus käyttää suuriakin lääketilavuuksia.
Lääkkeen laskimonsisäisestä injektoinnista voi seurata lääkeainepitoisuuden nopea nousu veressä. Alkupitoisuus saattaa olla tasaantuneeseen vaiheeseen nähden monikymmenkertainen, mikä voi olla haitallista etenkin sydämelle ja aivoille.
Intravenoosisesti käytettävälle lääkevalmisteelle on erityisiä vaatimuksia: lääkkeen tulee olla steriiliä ja liueta hyvin, se ei saa saostua infuusionesteeseen eikä sisältää kuumetta aiheuttavia aineita. Valmisteen happamuuden ja osmoottisuuden tulee olla sopivissa rajoissa, jotta suonen seinämä ei ärsyynny. Jotkut lääkeaineet voivat aiheuttaa kudosnekroosin joutuessaan laskimon sijasta viereiseen kudokseen (eli jos ne vahingossa injektoidaan paravenoosisesti eikä intravenoosisesti).
Veri ja plasma on aina annettava suoraan verenkiertoon; myös hyvin suuret lääkemäärät annetaan yleisimmin laskimoinfuusiona. Niin ikään kun lääkeaineen puoliintumisaika on lyhyt, tai kun terapeuttinen ja toksinen pitoisuus ovat hyvin lähellä toisiaan käytetään intravenoosi-infuusiota, jolla saavutetaan mahdollisimman vakaa lääkeainepitoisuus.
Oulu–Tornio-rata
Oulun–Tornion rata on Suomen rataverkon osuus, joka johtaa Oulusta pohjoiseen Kemiin ja Tornioon Perämeren rannikkoa seuraillen. Rataosuus valmistui vuonna 1903, ja siitä tuli pohjoinen jatke vuonna 1886 valmistuneelle Pohjanmaan radalle.
Rataosa on yksiraiteinen, ja osuus Oulu–Laurila on sähköistetty, sähköistys valmistui 1. joulukuuta 2004. Liikenteenohjaus on keskitetty Ouluun. Rataosa muodostaa ainoan rautatieyhteyden Pohjois-Suomeen, ja sen kautta kulkevat kaikki Oulun pohjoispuolisen tavara- ja henkilöliikenteen junat.
Oulu-Kemi-välillä Iissä oleva Kuivajoentien alikulkusilta ei vuonna 2018 julkistun selvityksen mukaan täytä lujuusvaatimuksia. Silta on valettu 2016.
Pohjanmaan radan tavoin rataosan eteläpäässä Haukiputaalla ja Iissä rautatieasemat ovat kaukana kuntakeskuksista. Tämän vuoksi Haukiputaan henkilöliikenne oli lopetettu 1990-luvun alkuun mennessä, ja matkustajajunien pysähdyksiä Iissä vähennettiin merkittävästi. VR lakkautti 2. syyskuuta 2006 Iin ja Kuivaniemen matkustajapysähdykset vähäisten matkustajamäärien vuoksi.
Vuonna 2004 sähköistyksen käyttöönoton yhteydessä poistettiin käytöstä Olhavan liikennepaikka kilometrillä 805,5. Olhavan ratapihan geometria oli hieman epäonnistunut, sillä ratapiha oli S-kaarteessa, eikä sen sivuraiteiden hyötypituuksien kasvattaminen ollut järkevää. Ratapihan poikki kulki myös paikallistie. Näistä syistä johtuen rakennettiin Myllykankaan liikennepaikka Olhavan pohjoispuolelle, ja Olhavan ratapiha purettiin. Paikalle tehtiin rataoikaisu, jolla saatiin nostettua nopeuksia entisestä 60 km/h nykyiseen 90 km/h asti. Vuonna 2012 Olhavan kaksi vanhan ratapihan molemmissa päissä ollutta tasoristeystä korvattiin ratasuoran keskelle tehdyllä tasoristeyksellä, jossa on puomit.
Lautiosaaren ja Laurilan välillä sijaitsevan Isohaaran voimalaitoksen ratalinja ylittää voimalaitospadon harjalla kulkien.
Rataosalla oli sähköistyksen ja kauko-ohjauksen käyttöönottoon saakka käytössä Pohjois-Suomen viimeiset linja-asemien kampiasetinlaitteet. Näitä mekaanisia turvalaitteita oli alun perin rataosan kaikilla asemilla. Kuitenkin 1970-luvun lopulla Haukiputaan ja Iin mekaaniset asetinlaitteet korvattiin sähköisillä releasetinlaitteilla. Rataosan muilla asemilla oli siipiopastimet eli "semaforit" vielä 1990-luvun alussa, jolloin ne korvattiin paremmin näkyvillä valo-opastimilla.
Nykyisin liikenteenohjauskeskus Oulussa ohjaa rataosan liikennettä sähköisten turvalaitteiden avulla.
Sikorsky S-76
Sikorsky S-76 on yhdysvaltalainen matkustajahelikopteri, johon mahtuu 12 matkustajaa. Sen lentonopeus on 287 kilometriä tunnissa ja lentomatka yli 730 kilometriä. Suomessa Sikorsky S-76:a käytti aiemmin Copterline, joka lensi sillä Helsingin ja Tallinnan välistä reittiä.
Kone on alun perin kehitetty öljykenttien huoltotoimintaan, mutta siitä on tullut suosittu myös muussa käytössä, kuten matkustajahelikopterina.
Lauri Lehtinen (yleisurheilija)
Lauri Aleksanteri Lehtinen (10. elokuuta 1908 Kerkkoo – 4. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja 5 000 metrin juoksussa.
Vuonna 1931 Lehtinen herätti huomiota juoksemalla Eläintarhan radalla heinäkuun alussa 5 000 metriä aikaan 14.31,7, joka jäi vain kolme sekuntia Paavo Nurmen maailmanennätyksestä. 24. heinäkuuta Eläintarhassa kahden mailin kilpailussa hän sijoittui toiseksi ajalla 9.00,1, kun Paavo Nurmi teki uransa viimeisen maailmanennätyksen (8.59,5).
19. kesäkuuta 1932 olympiakarsintakilpailussa Eläintarhan kentällä Lehtinen juoksi 5 000 metrin uuden maailmanennätyksen 14.16,9, joka nosti hänet olympiakisojen ennakkosuosikiksi. Tämä ennätys kesti kolmea päivää vajaa seitsemän vuotta. Tällöin sen rikkoi Taisto Mäki.
Los Angelesin olympialaisten 5 000 metrin loppukilpailussa 7. elokuuta 1932 suomalaiset Lehtinen ja Lauri Virtanen nousivat johtoon jo aikaisessa vaiheessa. He onnistuivat karistamaan kannoiltaan kaikki muut kilpailijat paitsi Yhdysvaltojen Ralph Hillin. Pian juoksusta muodostui Lehtisen ja Hillin kaksinkamppailu. Viimeisellä kierroksella Hill yritti ohittaa Lehtisen. Tämän huomattuaan Lehtinen alkoi juosta siksakkia radalta toiselle estäen Hillin ohitusyritykset ja voitti lopulta puolella metrillä. Vaikka taktiikkaa siihen aikaan käytettiin yleisesti Euroopassa, amerikkalaisyleisö ei ollut tottunut siihen ja buuasi voittajalle. Molempien ajaksi tuli 14.30,0.
Vuonna 1933 Lehtinen juoksi 19. kesäkuuta 3 000 metrillä ennätyksensä 8.19,5 jääden Janusz Kusocinskin ME-ajasta vajaan sekunnin. Vuonna 1935 Lehtinen oli maailmantilaston ykkönen 5000 metrillä, perässään kuusi muuta suomalaista.
Berliinin olympialaisissa 1936 Lehtinen sijoittui toiseksi häviten Gunnar Höckertille 3,6 sekuntia ja tehden uransa toiseksi parhaan ajan (14.25,8).
Vuonna 1937 Ilmari Salmisen rikkoessa 13 vuotta vanhan Paavo Nurmen ME-tuloksen 10 000 metrillä, Lehtinen juoksi hänen perässään uransa parhaan ajan 30.15,0.
Vuonna 1940 Lehtinen lahjoitti kultamitalinsa Matti Mäkiselle, joka oli palvellut ansiokkaasti ja haavoittunut talvisodassa Karjalankannaksella. Tällä hän halusi kunnioittaa sodassa kaatuneen Höckertin muistoa.
Lehtisellä oli kolme lasta, joista yksi oli evankelista Kalevi Lehtinen (1936–2011). Lauri Lehtinen kuoli 65-vuotiaana syöpään.
Xiph.org
Xiph.org-säätiö on voittoa tavoittelematon organisaatio, jonka tavoitteena on tarjota yleiseen jakeluun vapaita multimediatiedostoformaatteja ja -työkaluja. Säätiön pääpaino on Ogg-perheen tiedostoformaateissa ja koodekeissa, joista menestynein on ollut Ogg Vorbis, avoin ja patenttivapaa audioformaatti ja koodekki, joka on suunniteltu kilpailemaan patentoitujen MP3- ja AAC-formaattien kanssa. Tämänhetkisen kehitystyön painopisteenä on Ogg Theora, avoin ja patenttivapaa videoformaatti patentoitujen MPEG-4, Real Video ja Windows Media Video-formaattien kilpailijaksi.
Oman kehitystyön lisäksi Xiph.org-säätiö on ottanut hoiviinsa aiemmin olemassa olleita vapaita ohjelmistoprojekteja, joista useimmilla on erillinen, aktiivinen kehittäjäryhmänsä. Näitä ovat esimerkiksi Speex, puheäänen tallettamiseen tarkoitettu vapaa audiokoodekki ja FLAC, häviötön audiokoodekki.
Xiph.org-säätiön perustaja on Oggin keksijä Chris Montgomery.
Copterline
Copterline Oy oli suomalainen vuonna 1990 rekisteröity, helikopterilentotoimintaa harjoittanut yritys. Kesäkuuhun 2000 saakka yhtiö toimi nimellä "Copter Action Oy". 1990-luvun lopulla yhtiö osti alan vanhimman suomalaisyrityksen, vuonna 1960 perustetun Helikopteripalvelu Oy:n. Copterline asetettiin konkurssiin omasta hakemuksestaan 15. helmikuuta 2010. Copterline-nimellä reittilentoja jatkoi vuodesta 2011 lähtien Line-Support Oy ja operoijana sen virolainen tytäryhtiö Copterline OÜ.
Yhtiö lensi reittiliikennettä Helsingistä Hernesaaren helikopterikentältä Tallinnaan kahdella Sikorsky S-76 -matkustajahelikopterilla, kunnes liikennöinti reitillä keskeytettiin vuonna 2005 yhtiön helikopterin tuhouduttua onnettomuudessa.
Elokuussa 2006 Copterline myi jäljelle jääneen Sikorsky S-76 -helikopterinsa. Copterlinen Tallinnan-lennot olivat keskeytyksissä kesäkuusta 2006 lähtien. Tämän ajan yhtiö hoiti ainoastaan charter-lentoja. Viralliseksi syyksi ilmoitettiin huoltokatko.
Tauko jatkui aina 9. huhtikuuta 2008 asti, jolloin yhtiö aloitti lennot uudelleen AgustaWestland AW139 -helikopterilla. Toinen AW139-kopteri saapui syksyllä 2008. Joulukuussa 2008 Copterline ilmoitti lopettavansa reittiliikenteen Tallinnaan toistaiseksi. Uudestaan aloitettu reittiliikenne lopetettiin vuonna 2008 kannattamattomana. Matka Tallinnaan kestää 18 minuuttia 12-paikkaisella helikopterilla. Reittiä lennettiin päivittäin. Vuonna 2004 yhtiö kuljetti yli 75 000 matkustajaa Helsingin ja Tallinnan välillä.
Yhtiöllä oli myös Eurocopter EC 135 -helikoptereita, joita se käytti lääkäri- ja pelastushelikopteritoiminnassa Varkaudessa ja Oulussa.
10. elokuuta 2005 Copterlinen Sikorsky S-76C+ -helikopteri (OH-HCI) putosi mereen Suomenlahdella Viron edustalla. Onnettomuudessa kuoli 14 ihmistä. Heistä suomalaisia oli kahdeksan (mukaan lukien kaksi pilottia), virolaisia neljä ja yhdysvaltalaisia kaksi. Onnettomuuden seurauksena Copterline myi toisen Sikorsky-helikopterinsa.
Yrityksen viimeinen toimitusjohtaja oli Kari Hokka. Hallituksen puheenjohtajana toimi Pekka Jaatinen.Virolainen yhtiö Copterline OÜ aloitti helikopterilennot Helsingin ja Tallinnan välillä vuonna 2011 joksikin aikaa. Vuonna 2016 Copterline OÜ hakeutui konkurssiin.
Hermanni Pihlajamäki
Herman Matinpoika ”Hermanni” Pihlajamäki (11. marraskuuta 1903 Nurmo – 4. kesäkuuta 1982 Ähtäri) oli suomalainen painija ja olympiavoittaja.
Hermanni Pihlajamäen serkku oli olympiavoittaja Kustaa Pihlajamäki. Ammatiltaan molemmat olivat poliiseja. Myöhemmistä painijoista Juha Ahokas on sukua Hermanni Pihlajamäelle, joka oli Ahokkaan isoäidin veli.
Pihlajamäki edusti pitkään Nurmon Jymyä, mutta menestysvuosina hänen seuransa oli Vaasan Voima-Veikot.
Starttiraha
Starttiraha on aloittavalle yrittäjälle tarjottava etu. Sen on tarkoitus varmistaa aloittavan yrittäjän toimeentulo ja parantaa työllisyyttä. Starttirahan myöntämisestä päättää Työ- ja elinkeinotoimisto.
Starttiraha on harkinnanvarainen, joten tulos riippuu paikkakunnasta, vuodenajasta, suhdanteista ja useasta muusta seikasta. Työ- ja elinkeinotoimisto käyttää yleensä aina ulkopuolista asiantuntijaa arvioimaan liikeidean kannattavuuden ja sen, onko yrittäjäksi aikovalla riittävät tiedot ja muut valmiudet. Asiantuntijoita ovat yleensä esimerkiksi kuntien elinkeinojohtajat, uusyrityskeskusten tai TE-keskusten henkilökunta. Lisäksi starttirahan hakijoilta edellytetään kokemuksen tai koulutuksen kautta hankittuja riittäviä valmiuksia aloitettavaan toimintaan.
Ennen starttirahapäätöstä työvoimatoimisto ja asiantuntijat selvittävät, ettei mahdollinen tuki vääristä yritysten välistä kilpailua. Kilpailun vääristymisen takia starttirahaa on usein vaikea saada suosituille toimialoille, kuten ravintola- ja kahvilatoimintaan tai parturi-kampaamopalveluihin . Yritystoimintaa tai laajempaa markkinointitutkimusta ei myöskään saa aloittaa ennen tukipäätöstä.
Starttirahan maksimiaika vuonna 2019 on yksi vuosi, ja tuki myönnetään kahdessa kuuden kuukauden jaksossa. Näin ollen starttiraha muodostuu kahdesta osasta: perustuesta ja lisäosasta. Vuonna 2019 perustuki on 32,40 euroa päivässä, ja tukea maksetaan maksimissaan viideltä päivältä viikossa. Myös erikseen haettavan starttirahan jatko-osan suuruus on sama kuin perusosankin. Aiemmin lisäosan määrä vaihteli tilanteen mukaan.
Muutamia vuosia sitten starttirahan edellytyksenä oli kolmen kuukauden mittainen työttömyys. Nykyisin tätä vaatimusta ei enää ole, vaan starttirahan voi saada lähes kuka tahansa. Starttirahapäätöksen ja yritystoiminnan alkamisen jälkeen yrittäjä ei kuitenkaan enää voi saada palkkaa muusta työstä tai esimerkiksi opintotukea. Esimerkiksi eläkettä saavalle henkilölle starttirahaa ei myönnetä. Yksi starttirahan olennainen ehto on myös se, että sen turvin harjoitettava yritystoiminta on päätoimista. Sivutoimisille yrittäjille starttirahaa ei myönnetä, mutta tuen voi kuitenkin saada siinä vaiheessa, kun sivutoimisena aloitettu yritystoiminta muuttuu päätoimiseksi.
Yritysidean kannattavuus tulee osoittaa kirjallisesti. Starttirahahakemukseen tarvitaan liitteeksi liiketoimintasuunnitelma talouslaskelmineen. Samoja suunnitelmia käytetään myös esimerkiksi Uusyrityskeskusten toimesta lausuntoja myönnettäessä.
Aamutähti
Aamutähti eli piikkinuija () on keskiaikainen ase, jota käyttivät sekä jalka- että ratsuväki. Aamutähti on kehittynyt nuijasta; sitä alettiin käyttää laajalti 1300-luvun alussa. Flaamilaisilla alueilla aseesta käytetään nimitystä "Goedendag" ().
Piikkinuijan eräs muunnelma on ketjukuulanuija, jossa piikkipallo on kiinnitetty ketjulla aseen varteen.
Iltatähti (albumi)
Iltatähti on suomalaisen Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1995.
Brest (Valko-Venäjä)
Brest ( tai Бе́расьце, "Berastse", , ), aiemmin Brest-Litovsk ("Liettuan Brest"; , ), on noin 300 000 asukkaan kaupunki Valko-Venäjän länsiosassa lähellä Puolan rajaa Bug- ja Muhavetš-jokien yhtymäkohdassa. Brest on Brestin alueen pääkaupunki.
Brest on tärkeä rautatiekaupunki Berliinin–Moskovan radan varrella. Kaupungin rautatieaseman luona eurooppalainen kapeampi raideleveys kohtaa leveämmän venäläisen.
Kaupunki on mainittu ensimmäisen kerran nimellä "Berestje" vuonna 1017 Novgorodin ensimmäisessä kronikassa, jolloin se oli osa Kiovan Rusjia. Keskiajalla kaupungin valloittivat vuorotellen Puola, Liettua ja mongolit (1241). Kaupunki liitettiin Puola-Liettuaan vuonna 1569. Vuosina 1595–1596 siellä syntyi Brestin unioni, jonka kautta enemmistö Puola-Liettuan alaisuuteen kuuluneista ortodokseista siirtyi paavin alaisuuteen. Tämä synnytti myös Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon.
Vuonna 1795 kaupunki siirtyi Puolan kolmannen jaon jälkeen Venäjän keisarikuntaan. Brest oli Grodnon kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Venäjän valta päättyi vuonna 1915. Maaliskuussa 1918 kaupungissa solmittu Brest-Litovskin rauhansopimus lopetti ensimmäisen maailmansodan Venäjän ja keskusvaltojen välillä. Vuonna 1919 kaupunki liitettiin jälleen Puolaan.
Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti Neuvostoliitto valtasi kaupungin toisen maailmansodan sytyttyä 1939. Saksa hyökkäsi Brestiin operaatio Barbarossan alussa 1941. Kaupunki pystyi vastustamaan hyökkäystä kuukauden. Brestin juutalaisyhteisö tuhottiin natsimiehityksen aikana. Brestin linnoituksen 1941 saksalaisia vastaan osoittamasta vastarinnasta nimettiin kaupunki Neuvostoliitossa sankarikaupungiksi.
Neuvostoliitto valtasi Brestin 1944, ja Jaltan konferenssin mukaan siitä tuli Valko-Venäjän neuvostotasavallan osa vuonna 1945. Neuvostoliiton hajottua kaupunki on kuulunut Valko-Venäjään.
Brestissä on kaksi Valko-Venäjän valtiollista yliopistoa: Brestin valtiollinen A.S. Puškinin yliopisto ja Brestin teknillinen valtionyliopisto.
Gunnar Höckert
Gunnar Mikael Höckert (12. helmikuuta 1910 Helsinki – 11. helmikuuta 1940 Karjalankannas) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka voitti 5 000 metrin olympiakultaa vuonna 1936.
Höckertin vanhemmat olivat konsulina ja pankkiirina työskennellyt Mikael Höckert ja Walborg Emilia Lindegrén. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läröverketistä vuonna 1932, jonka jälkeen Höckert opiskeli ruotsalaisessa kauppakorkeakoulussa, valmistuen ekonomiksi 1936. Hän työskenteli Oy Electrolux Ab:ssä 1934–1935, Mercantile Oy:ssä 1935–1936 ja viimeiseksi Oy Kapselo Ab:ssä prokuristina.
Höckert edusti helsinkiläistä Idrottsklubben-32 -seuraa, jossa häntä valmensi Runar Hällsten. Hänen juoksu-uransa huippuhetket jäivät vuoteen 1936. 5 000 metrin juoksun finaali Berliinin olympialaisissa 1936 alkoi hyvällä vauhdilla. Yhdysvaltalainen Donald Lash aloitti vauhdinpitäjänä, mutta kolme suomalaista ohitti hänet 2 000 metrin kohdalla. Pian sen jälkeen kisa muodostui edellisten olympiakisojen voittajan ja maailmanennätyksen haltijan Lauri Lehtisen ja Höckertin väliseksi kamppailuksi. Viimeisellä kierroksella Höckert jätti Lehtisen taakseen ja voitti maailman sen vuoden parhaalla ajalla ja olympiaennätyksellä 14.22,2. Kolmas suomalainen Ilmari Salminen oli saamassa pronssia ja tuomassa Suomeen kolmoisvoiton, mutta kaatui 750 metriä ennen maalia ja jäi kuudenneksi. Höckert juoksi Tukholmassa myöhemmin samana vuonna 16. syyskuuta maailmanennätyksen 3 000 metrillä (8.14,8). Viikkoa myöhemmin samalla radalla hän juoksi ennätyksen 2 mailin matkalla (8.57,4) ja vielä viikkoa myöhemmin sivusi ranskalaisen Jules Ladoumèguen 2 000 metrin maailmanennätystä 5.21,8 Malmössa. Myöhemmin Höckertin uraa vaikeutti nivelreuma eikä hän enää saavuttanut vuoden 1936 tasoaan. Paavo Nurmi piti häntä silti 1930-luvun lahjakkaimpana suomalaisjuoksijana. Varusmiespalveluksensa vuosina 1932–1933 suorittanut Höckert osallistui talvisotaan vapaaehtoisena, koska häntä ei sairautensa vuoksi kutsuttu sotaa edeltäviin ylimääräisiin kertausharjoituksiin. Höckert toimi JR10:ssä joukkueenjohtajana, osallistuen Summan torjuntataisteluihin Marjapellonmäellä. Reservin vänrikki Höckert sai surmansa Karjalankannaksella Karhulan kylän Kinassaaren lähellä, kun kranaatti osui pikakivääripesäkkeeseen, vain päivää ennen kuin olisi täyttänyt 30 vuotta. Kilpakumppani Lehtinen lahjoitti oman, vuonna 1932 voittamansa olympiakultamitalin talvisodassa haavoittuneelle Matti Mäkiselle kunnioittaakseen Höckertin muistoa.
The Boys (suomalainen yhtye)
The Boys on suomalainen rockyhtye, joka on perustettu vuonna 1964. Yhtyeen laulusolistina ja keulahahmona toimii Jussi Raittinen. Yhtyeen alkuaikoina toisena laulusolistina toimi Jussin veli Eero Raittinen, joka lähti yhtyeestä vuonna 1968. Eero palasi yhtyeeseen myöhemmin takaisin, mutta lähti yhtyeestä soolouralle jälleen vuonna 2000.
Raittisen veljekset aloittivat levytysuransa vuonna 1960 kokoonpanossa Eero ja Jussi sekä Harry Aaltosen yhtye, jonka jatkona levytti yhtye nimeltä Eero ja Jussi rock-yhtyeineen. Keväällä 1962 Raittiset olivat perustamassa The Esquires -rautalankayhtyettä, mutta liittyivät syksyllä The Sounds -yhtyeeseen. Keväällä 1964 syntyi Eero ja Jussi & The Boys. Kahden ensimmäisen albumin jälkeen miehistö vaihtui moneen kertaan: vuoteen 1974 mennessä ”suomalaisen popmusiikin korkeakoulussa” oli soittanut jo 26 varsinaista jäsentä. 1970-luvulla Eeron ollessa soolouralla, Jussi saavutti menestystä Jussi & The Boys -ryhmällään, joka muun muassa voitti Syksyn Sävelen vuonna 1974 kappaleellaan ”Metsämökin tonttu”.
Teófilo Stevenson
Teófilo Stevenson Lawrence (29. maaliskuuta 1952 Puerto Padre – 11. kesäkuuta 2012) oli kuubalainen nyrkkeilijä. Häntä pidetään László Pappin ja Félix Savónin ohella yhtenä olympiahistorian parhaista nyrkkeilijöistä. Stevenson ei koskaan suostunut ryhtymään ammattilaiseksi.
Stevenson voitti olympialaisissa kolme perättäistä kultamitalia: Münchenissä 1972, Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980. Hänestä tuli László Pappin jälkeen toinen nyrkkeilijä, joka onnistui voittamaan olympianyrkkeilyssä kolme olympiakultaa. Vuoden 2000 olympialaisissa myös Stevensonin maanmies Félix Savón otti kolmannen ykkössijansa.
Stevenson voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta: Havannassa 1974, Belgradissa 1978 ja 34-vuotiaana Renossa 1986. Münchenin MM-kilpailuissa 1982 hän hävisi heti avauskierroksella italialaiselle Francesco Damianille.
Stevenson voitti uransa aikana 301 ottelua 321:stä.
Münchenissä 1972 Stevenson voitti puolalaisen Ludwik Denderysin kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä, yhdysvaltalaisen Duane Bobickin kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä ja länsisaksalaisen Peter Hussingin kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä. Loppuottelussa hän sai luovutusvoiton romanialaisesta Ion Alexesta.
Montréalissa 1976 Stevenson voitti senegalilaisen Mamadou Dramen tyrmäyksellä toisessa erässä, suomalaisen Pekka Ruokolan kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä, yhdysvaltalaisen Johnny Taten tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä ajassa 1.29 sekä loppuottelussa romanialaisen Mircea Simonin luovutuksella kolmannessa erässä.
Stevenson oli lähellä ammattilaissopimusta Montréalin kisojen jälkeen. Yhdysvaltalaiset nyrkkeilypromoottorit tarjosivat kuubalaiselle viisi miljoonaa dollaria raskaansarjan mestaruusottelusta Muhammad Alia vastaan. Stevenson kuitenkin kieltäytyi tarjouksesta.
Moskovassa 1980 hän voitti kaksi ensimmäistä vastustajaansa tyrmäyksellä: nigerialaisen Solomon Atagan ensimmäisessä ja puolalaisen Grzegorz Skrzeczin kolmannessa erässä. Välierissä hän sai pistevoiton 5–0 unkarilaisesta István Lévaista. Loppuottelussa hän voitti neuvostoliittolaisen Pjotr Zajevin tuomariäänin 4–1.
Los Angelesin olympialaisissa Stevensonilla olisi ollut mahdollisuudet vielä neljänteen kultaansa, mutta Kuuba boikotoi kisoja kostoksi Yhdysvaltojen boikotista Moskovan kisoissa.
Stevenson nimettiin myöhemmin Kuuban amatöörinyrkkeilyohjelman valmentajaksi, ja Fidel Castro lahjoitti hänelle kartanon hienoston asuinalueelta.
Vuonna 1999 Stevenson joutui vaikeuksiin Miamin kansainvälisellä lentokentällä. Ennen nousemistaan United Airlinesin charterkoneeseen, joka kuljetti Kuuban nyrkkeilyjoukkuetta, Stevensonin väitetään puskeneen lipuntarkastajaa aiheuttaen tälle hampaan murtumisen. Stevenson pidätettiin, mutta päästettiin pian vapaaksi. Hänen kannattajansa ovat varmoja, että häntä oli provosoitu tekoon.
Stevenson kuoli 60-vuotiaana 11. kesäkuuta 2012 sydänsairauteen. Saman vuoden tammikuussa hän oli joutunut sairaalahoitoon veritulpan vuoksi.
Infuusio
Infuusio eli tiputus tarkoittaa nesteen antamista verisuoneen (tavallisesti laskimoon). Tiputus on menetelmä, jolla toteutetaan suonensisäinen eli parenteraalinen (’suolen ohittava’) nestehoito. Arkikielessä infuusiota kutsutaan nimellä tippa. Nesteinfuusiolla voidaan esimerkiksi korjata hypovolemiaa. Lääkkeitä voidaan myös annostella pitkän ajan kuluessa sekoittamalla infuusioliuokseen. Esimerkiksi metanolimyrkytyksessä hoitona käytetään infuusiona annettavaa etanolia.
Tiputus tapahtuu kanyylin kautta. Kanyyli asetetaan pinnalliseen laskimoon tai, mikäli on annettava väkevää infuusionestettä tai suuria määriä, keskuslaskimoon tai keuhkovaltimoon. Kanyyleita voidaan tarvita useita. Joissain tilanteissa voi tulla kyseeseen kanylointi luuydintilaan.
Korvausnesteitä käytetään nesteiden menetyksestä kärsiville potilaille. Niitä ovat keittosuola- ja Ringer-liuokset. Plasmankorvikkeina käytetään kolloidiliuoksia kuten hydroksietyylitärkkelysliuosta.
Hypovolemia
Hypovolemia on tila, jossa elimistössä kiertävän veren tai kokonaisnestetilavuuden määrä on vähentynyt. Hypovoleemisen šokin aiheuttajia voivat olla dehydraatio, verenvuoto ulos elimistöstä tai elimistön onteloihin, pitkittynyt ripuli sekä vakavat palovammat, joiden kautta plasmaa vuotaa elimistöstä.