hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Djakovon kulttuuri
Djakovon kulttuuri on Volgan ja Okajoen välisellä alueella 700–600-luvulta eaa. aina 600-luvulle saakka kukoistanut arkeologinen kulttuuri, joka on saanut nimensä Moskovan kaupungin alueella sijainneen Djakovon kylän lähellä tehdyistä löydöistä.
Djakovon kulttuurin ensimmäinen vaihe ajoittuu 600–200-luvulta eaa. ajanlaskun alkuun. Aluksi asutuksilla ei puuaitoja lukuun ottamatta ollut keinotekoisia puolustusvarustuksia. Vasta 400–300-luvulla eaa. ne suojattiin vallituksin ja puuseinin. Asuinrakennukset oli yleensä rakennettu maan päälle. Kaivauksissa on löydetty eri osiin jaettujen pitkien talojen jäänteitä. Keramiikka on pääosin tekstiilikeramiikkaa. Ensimmäisen vaiheen lopussa ilmestyy pronssi- ja rautaesineitä. Tyypillisiä ovat runsaat luuesinelöydöt. Väestön pääelinkeinoja olivat karjanhoito ja metsästys. Maanviljely oli vasta alkanut kehittyä. Löytöjen perusteella väestöllä oli yhteyksiä etelään (lasihelmet, skyyttiläistyyliset eläinaiheiset luuleikkaukset).
Toisen vaiheen (100-luku eaa. – 600-luku) aikana asuinpaikat järjesteltiin uudelleen. Tärkeimmäksi elinkeinoksi muodostui maanviljely. Lukuisat rautaesineet todistavat metallinkäsittelyn ja maanviljelytyökalujen kehityksestä. Asuinpaikoilta on löydetty seppien työvälineitä ja rauta-aseita. Luuesineiden määrä väheni. Tärkeä merkitys oli myös värimetallien käsittelyllä, josta todistavat valumuotit ja lukuisat koriste-esineet. Keramiikka muuttui sileäpintaiseksi, löydöissä esiintyy runsaasti keraamisia painoja sekä ihmishahmoisia esineitä. Metsästys sai aikakauden loppuun mennessä kaupallista merkitystä.
Djakovon kulttuurin edustajia on yleisesti pidetty suomalaisugrilaisten merjalaisten, muromalaisten ja vepsäläisten esi-isinä.
Kustaa Kankaanpää
Kustaa Kankaanpää on fiktiivinen torppari ja punakaartilainen Väinö Linnan kirjasarjassa Täällä Pohjantähden alla.
Kankaanpää on toisen Pentinkulman talon, Kylä-Pentin, torppa.
Kankaanpään perheeseen kuuluu vanhempien lisäksi kaksi poikaa, Elias ja Antero. Näistä Elias on vastuuttomampi luonne, ja hänestä tuleekin kyläjuoppo, pirtutrokari ja kulkukauppias. Antero on hiljaisempi ja hiukan nahjusmainen luonne, joskin torpanlunastuspaperit tehdään lopulta hänelle kun Eliasta ei voida ajatellakaan.
Kustaa vilahtelee tarinan alkuosassa siellä täällä. Hän on hyvä työmies ja Otto Kivivuori käyttääkin häntä mielellään työmaillaan, esimerkiksi työväentaloa rakentamassa. Suvaitsevainen Kylä-Pentin isäntä, joka vuokrasi talolle tontin, sallii asian koska Kankaanpää hoitaa vuokratyönsä kunnolla.
Kustaa ja Elias liittyvät punakaartiin sisällissodan alkaessa ja joutuvat molemmat vangeiksi. Elias selviää nokkeluudellaan vaikeasta vankeusajastaan. Kustaa välttyy kuolemantuomiolta, vaikka on kuulunutkin punakaartin esikuntaan, mutta kuolee myöhemmin nälkään vankileirillä Tampereella.
Kultainen kiekko
Kultainen kiekko on Suomen jääkiekkoilijat ry:n vuosittain myöntämä palkinto, joka annetaan Mestiksen (vuoteen 2000 asti I-divisioonan) pelaajalle, jonka muut pelaajat ovat äänestäneet vuoden parhaaksi. Äänestys tapahtuu samalla tavalla kuin Kultaisen kypärän äänestys SM-liigassa, eli jokainen liigapelaaja antaa pisteet kolmelle parhaaksi näkemälleen pelaajalle: ensimmäiselle viisi, toiselle kolme ja kolmannelle yhden pisteen. Oman seuran pelaajaa ei saa äänestää. Palkinto on myönnetty kaudesta 1997–1998 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli Hermeksen Antti Virtanen.
Ozjory
Ozjory () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen vasemmalla rannalla (laivalaituri) 155 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupunki on Ozjoryn piirin keskus. Moskovan ja Rjazanin välisen rautatien sivurata haarautuu Ozjoryyn Kolomnasta Golutvinin asemalta. Asukkaita on 25 000 henkeä (vuonna 2005).
Kaupunki on saanut alkunsa Ozerkin kylästä, jonka nimi perustuu lähistöllä sijaitseviin Okajoen muodostamiin järviin. 1800-luvun lopulla paikkakunnalle syntyi tekstiiliteollisuutta. Vuonna 1921 Ozjory sai taajaman statuksen, ja vuonna 1925 siitä tuli kaupunki.
Nykyään Ozjory on rauhallinen maaseutukaupunki, jossa toimii tekstiili-, metalli- ja elintarviketeollisuutta. Keskustassa on vuonna 1851 rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko. Kaupungissa on kotiseutumuseo. Okajoen luonnonkauniit rannat ovat suosittua retkeily- ja huvilaseutua.
Pallohämähäkit
Pallohämähäkit (Theridiidae) on eräs suurimpia hämähäkkiheimoja. Yksittäisiä lajeja tunnetaan 98 suvussa yli 2200 ja useita lajeja on vielä löytymättä. Heimo on hyvin monimuotoinen sekä ekologisesti että morfologisesti, mutta se ei välttämättä ole monofyleettinen. Muutamien lajien voimakas myrkky ja seksuaalikannibalismi ovat yleisesti tunnettuja ominaisuuksia.
Suuren lajimäärän vuoksi pallohämähäkit on hyvin vaihteleva heimo. Tyypillisesti lajit ovat kiiltäväpintaisia hämähäkkejä, joilla on lähes täysin pyöreä takaruumis. Ei kuitenkaan aina ja huomattavin poikkeus takaruumiin muodosta lienee suku "Ariamnes". Takaruumis on useimmilla lajeilla vaihtelevissa määrin kirjava. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat kahdessa neljän silmän rivissä. Erikoisena piirteenä pallohämähäkkien raajojen neljännessä jaokkeessa on erityiset piikkimäiset karvat, joita hämähäkki hyödyntää seitin heittämisessä saaliinsa päälle. Näin pallohämähäkit pystyvät sitomaan saaliinsa seittiin ennen kuin tulevat kosketusetäisyydelle antamaan lamauttavan pureman. Monilla lajeilla on myös äänielin, jolla erityisesti koiraat tuottavat naaraille ääntä, johon naaraat saattavat myös vastata.
Pallohämähäkit ovat aggressiivisia saalistajia ja hyökkäävät paljon itseään isommankin saaliin kimppuun. Muutamissa suvuissa (esimerkiksi "Argyroides") lajit ovat kleptoparasiittejä, jotka varastavat ruokansa muiden hämähäkkien seiteistä.
Monilla lajeilla esiintyy huomattavaa kokoeroa koiraan ollessa tavallisesti paljon naarasta pienempi. Eräs tunnettu ominaisuus on seksuaalikannibalismi, jossa naaras syö koiraan parittelun yhteydessä. Tätä esiintyy erityisesti suvuissa "Latrodectus", "Tidarren" ja "Echinotheridion".
Verkko on yleensä kolmiulotteinen, sotkuinen rakennelma, jossa ei ole selvää rakennetta.
Maailmanlaajuisesti tunnetuimpia pallohämähäkkejä lienevät "Latrodectus"-suvun mustalesket. Keski- ja Etelä-Euroopassa esiintyvät "Steatoda paykulliana" ja "Steatoda nobilis" voivat puremallaan aiheuttaa ihmiselle huomattavan reaktion, vaikkei myrkky olekaan mustaleskien veroista. Kiiltävän mustanruskeat "Steatoda bipunctata" ja "Steatoda castanea" ovat Suomessa hyvin yleisiä ihmisasutuksen yhteydessä tavattavia lajeja Havaijilla esiintyvä "Theridion grallator" on tunnettu takaruumiinsa hymyileviä kasvoja muistuttavasta kuviosta.
Možaisk
Možaisk () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskvajoen yläjuoksulla 110 kilometriä Moskovan kaupungista länteen. Kaupunki on Možaiskin piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Smolenskin välinen rautatie (Možaiskin asema), eteläpuolelta sen ohittaa M1-valtatie. Asukkaita on 31 300 henkeä (vuonna 2006).
Možaisk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1231. Aluksi se oli Tšernigovin ja sitten Smolenskin ruhtinaskuntaan kuulunut läänitys. Vuonna 1293 mongolivalloittajat polttivat kaupungin. Vuonna 1303 siitä tuli Moskovan ruhtinaskunnan länsirajaa suojannut linnoitus. Vuosina 1389–1493 kaupunki oli Možaiskin lääniruhtinaskunnan keskus. Linnoituksen merkitystä lisäsivät 1400-luvun alussa rakennetut Lužetskin ja Kolotšskin luostarit. Vuonna 1541 Iivana Julma määräsi sen vahvistettavaksi hirsiseinillä ja kivitorneilla.
1500-luvulla Možaisk oli merkittävä kaupan ja käsiteollisuuden keskus lukuisine esikaupunkeineen. Vuosina 1608–1614 sitä miehittivät Valedimitri II:n joukot, ja vuosina 1617 ja 1618 sitä piirittivät puolalaiset. 1620-luvulla sotapäällikkö Dmitri Požarski rakennutti kaupungin ympärille kivisen linnoitusmuurin, joka on sittemmin purettu. 1700–1800-luvuilla Možaisk oli huomattava kauppakaupunki ja samannimisen kihlakunnan keskus.
Vuoden 1812 sodan aikana Borodinossa, 12 kilometriä Možaiskista länteen, käytiin suuri taistelu Venäjän ja Napoleonin joukkojen välillä. Toisen maailmansodan aikana lokakuusta 1941 tammikuuhun 1942 saakka kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään Možaiskissa on ompelimo- ja elintarviketeollisuutta sekä suuri kirjapaino. Kaupunki on rakennettu kukkulaiselle seudulle 1700-luvulla muodostuneen suorakulmaisen asemakaavan mukaan. Vanhin osa, Sobornaja-mäki, jolla sijaitsi Možaiskin kreml, on nykyään autiona.
Kremlinin vallien jäänteiden keskellä on vuosina 1802–1814 rakennettu goottilaistyylinen Pyhän Nikolaoksen katedraali kellotapuleineen ja sen vieressä pieni Pietarin ja Paavalin kirkko, joka on rakennettu sortuneen 1400-luvun alun kirkon paikalle vuosina 1849–1852. Keskustassa on 1700-luvulla rakennettu Joakimin ja Annan kirkko, johon sisältyy osia aikaisemmasta 1300-luvun lopun kirkosta. Kaupungin laidalla, Moskvajoen yllä kohoavalla mäellä sijaitsee vuonna 1408 perustettu Lužetskin luostari. Muurien ja tornien ympäröimässä luostarissa on mm. 1520-luvulla rakennettu Neitsyt Marian syntymän tuomiokirkko, jonka sisällä on jäänteitä 1500-luvun freskoista.
Možaiskissa toimii kaupungissa syntyneelle taidemaalari Sergei Gerasimoville omistettu kotimuseo. Borodinon taistelupaikalla on laaja museoalue.
Christine Jorgensen
Christine Jorgensen (30. toukokuuta 1926 New York – 3. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen viihdetaiteilija. Hän oli transnainen; ennen 1950-luvulla tehtyä sukupuolenkorjaustaan hänen nimensä oli George William Jorgensen Jr ja hänet oli värvätty Yhdysvaltain armeijan palvelukseen. Sukupuolenkorjaukset (tuolloin suomeksi "sukupuolenvaihdos") olivat vielä niin harvinaisia, että Jorgensenin sukupuolenkorjaus herätti suurta kansainvälistä huomiota. Hän yritti mennä naimisiin miehen kanssa, mutta hänen ei annettu tehdä sitä, koska hänet oli syntymätodistuksessa merkitty pojaksi. Hän on kirjoittanut omaelämäkerran "Christine Jorgensen: A Personal Biography" (1967). Jorgensen kuoli syöpään 62-vuotiaana vuonna 1989.
Shigeo Nagashima
Shigeo Nagashima (, hiragana: ながしま しげお; s. 20. helmikuuta 1936) on entinen japanilainen baseballpelaaja. Hän pääsi Yomiuri Giantsiin vuonna 1958 ja nousi yhdeksi aikansa suurimmista japanilaisista baseballtähdistä. Vielä peliuransa jälkeen Nagashima on ollut julkisuudessa muun muassa Yomiuri Giantsin joukkueenjohtajana.
Ennen ammattilaisuraansa Nagashima oli pelannut Rikkyon yliopistolla. Hän alkoi valmentaa Japanin maajoukkuetta vuoden 2004 kesäolympialaisia varten, mutta sai aivoverenkiertohäiriön ennen kisoja eikä päässyt matkustamaan Ateenaan.
Nagashima pääsi japanilaiseen Baseball Hall of Fameen vuonna 1988. Myös hänen pojastaan Kazushige Nagashimasta tuli baseballpelaaja.
Kašira
Kašira () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen rannalla 115 kilometriä Moskovasta etelään. Kaupunki on Kaširan piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Paveletsin välinen rautatie (Kaširan asema) sekä M4-valtatie. Asukkaita on 41 870, koko piirissä 70 269 henkeä (vuonna 2010).
Kaširan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1356. Nimi juontuu Okaan laskevasta Kaširka-joesta. Vuonna 1531 Okan pohjoisrannalle rakennettiin maavallein vahvistettu puinen linnoitus, joka vuonna 1571 tapahtuneen Krimin tataarien hyökkäyksen, ruttoepidemian ja 1600-luvun alkuvuosien nälänhädän seurauksena jäi autioksi.
Vuonna 1620 kaupunki siirrettiin Okan etelärannalle, jonne rakennettiin puinen linnoitus. Vuonna 1708 kaupunki liitettiin Moskovan lääniin ja vuonna 1777 siitä tuli Tulan läänin Kaširan kihlakunnan keskus. 1700-luvulla tärkeiden liikenneväylien risteyksessä sijainneesta paikkakunnasta tuli huomattava kauppakaupunki. Vuonna 1900 sen läpi rakennettiin Paveletsin rautatie. Vuosina 1919–1922 kaupungin lähelle Ternovoon (myöhemmin Novokaširsk) rakennettiin Moskovan alueen kivihiiltä polttoaineenaan käyttänyt Kaširan sähkövoimala. Toisen maailmansodan aikana neuvostoarmeija kävi seudulla rajuja taisteluja Moskovaa kohti hyökänneitä saksalaisia vastaan.
Nykyään Kaširassa on voimalaitoksen lisäksi mm. laivanrakennus-, metalli-, elintarvike-, huonekalu- ja kartonkiteollisuutta. Nähtävyyksiä ovat mm. vuosina 1829–1842 rakennettu empiretyylinen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali, 1700-luvun lopun hallintorakennukset, klassistinen Neitsyt Marian temppeliin tuomisen kirkko (1802–1817) ja empiretyylinen Kolminaisuuden kirkko (1815). Kaupungissa on säilynyt paljon 1800-luvun kauppias- ja asuintaloja. Keskustassa on konstruktivismia edustava elokuvateatteri (1930–1931). Konstruktivismin hengessä on rakennettu myös Kaširan voimalaitoksen asuintaajama Novokaširsk, joka liitettiin kaupunkiin vuonna 1963.
Kaširassa toimii kotiseutumuseo. Kaupungin alueelta on löydetty Djakovon kulttuuria edustava asuinpaikka 600–300-luvulta eaa.
CariDee English
CariDee English (s. 23. syyskuuta 1984 Fargo, Pohjois-Dakota) on norjalais-ruotsalaiset sukujuuret omaava yhdysvaltalainen malli. Joulukuussa 2006 hänestä tuli "Huippumalli haussa" -televisiosarjan 7. tuotantokauden voittaja. Hän sai palkinnoksi 100 000 dollarin arvoisen sopimuksen CoverGirlin kanssa sekä mallisopimuksen Elite Modelsin kanssa. Hän on toinen pohjoisdakotalainen sarjan voittanut henkilö.
Istra
Istra () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Istrajoen rannalla 58 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupunki on Istran piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie sekä Moskovan ja Riian välinen rautatie (Novoijerusalimskajan asema ja Istran seisake). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 35 696 ja koko piirissä 119641 henkeä.
1500-luvulta lähtien paikalla sijaitsi "Voskresenskojen" kylä, jonka lähelle patriarkka Nikon perusti vuonna 1656 Uuden-Jerusalemin luostarin. Luostarista muodostui yksi Venäjän hengellisistä keskuksista. Vuonna 1781 perustettiin "Voskresenskin" kaupunki, joka aluksi oli samannimisen kihlakunnan keskus. Vuodesta 1796 lähtien se kuului Zvenigorodin kihlakuntaan. 1900-luvun alkuun saakka Voskresensk oli pikkukaupunki, jonka asukkaat kävivät pienimuotoista kauppaa ja palvelivat luostarin pyhiinvaeltajia. Vuosina 1883–1883 Voskresenskissa työskenteli lääkärinä kirjailija Anton Tšehov.
Uuden-Jerusalemin luostari lakkautettiin vuonna 1918 ja vuonna 1922 siitä tehtiin museo. Vuonna 1930 kaupunki sai nimen "Istra". Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 Istra oli saksalaisten miehittämä. Vetäytyessään he polttivat kaupungin ja räjäyttivät luostarin pääkirkon.
Sodan jälkeen Istraan perustettiin teollisuutta ja tieteellisiä tutkimuslaitoksia. Kaupunki ja sen kauniit lähiseudut ovat suosittu matkailukohde. Huomattavin nähtävyys on Uuden-Jerusalemin luostari, jossa toimii Moskovan alueen kotiseutumuseo. Luostarin vieressä on ulkomuseo, johon on kerätty alueen puuarkkitehtuurin muistomerkkejä.
Jegorjevsk
Jegorjevsk () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšeran alangon länsiosassa pienen Gusljanka-joen rannalla 114 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupunki on Jegorjevskin piirin keskus. Sen läpi kulkee Moskovan ja Kasimovin välinen maantie sekä Voskresenskin ja Kurovskajan välinen rautatielinja. Asukkaita on 70 081 henkeä (vuonna 2010); koko piirissä yhteensä 102 958.
Paikalla sijainnut "Vysokojen" kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1462. Moskovan ja Kasimovin sekä Kolomnan ja Vladimirin välisten kauppareittien risteyksessä sijainnut kylä oli huomattava markkinapaikka. 1500-luvulta lähtien se tunnettiin nimellä "Jegorjev-Vysokoje". Vuonna 1778 Jegorjevskista tuli samannimisen Moskovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus.
1800-luvulla Jegorjevsk oli kauppias- ja käsityöläiskaupunki, jonne vuonna 1825 avattiin ensimmäinen kutomo. Vuosisadan lopulla Jegorjevskista kehittyi yksi Venäjän tekstiiliteollisuuden keskuksista. Neuvostoaikana kaupungissa oli tekstiili-, nahka-, koneenrakennus- ja elintarviketeollisuutta. Nykyään niistä on jäljellä lähinnä elintarviketeollisuus. Viime vuosina kaupunkiin on virrannut ulkomaisia investointeja.
Jegorjevskin keskusta on säilyttänyt historiallisen asunsa. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1790 rakennettu puinen Kazanin jumalanäidin ikonin kirkko ja jugendtyylinen opistorakennus, 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun eklektiset ja jugendtyyliset asuinrakennukset. Kaupungissa toimii historian ja taiteen museo.
Konepäällystetty paperi
Konepäällystetty paperi () on suoraan paperin valmistuslinjassa erittäin kevyesti päällystettyä paperia. Näin ollen se ei ole yhtä raskaasti päällystettyä kuin kevyesti päällystetty paperi.
Paperia voidaan käyttää värintoistovaatimuksiltaan tyydyttävissä aikakauslehdissä, joissa ei ole merkittävästi maksettuja mainoksia tai ei ole muoti- tai kosmetiikkamainoksia, esimerkiksi järjestöaikakauslehdissä, jotka eivät tule lehden tilauksen, vaan jäsenyyden perusteella.
Jätteiden lajittelu
Jätteiden lajittelu on jätteiden erottelua esimerkiksi jatkokäsittelyn tai uudelleenkäytön perusteella. Jätteiden lajittelun tarkoituksena on lisätä jätteiden hyötykäyttöä ja vähentää ympäristöongelmia, joita syntyisi, jos jätteet päätyisivät vääriin paikkoihin. Esimerkiksi ongelmajätteet voivat olla riski pohjavesille, jos ne joutuvat kaatopaikoille, ja biojätteistä tulee kaatopaikalla metaania mutta kompostissa ruokamultaa.
Christian Braw
Lars Christian Braw (s. 26. heinäkuuta 1948 Härnösand) on Ruotsin kirkon pappi, kirjailija ja Åbo Akademin systemaattisen teologian dosentti.
Braw vihittiin papiksi 1971 Växjön hiippakunnassa. Hän väitteli tohtoriksi Lundin yliopistossa Johann Arndtin suhteesta mystiikkaan. Braw on kirjoittanut useita romaaneja nimellä F. J. Norstedt. Hänen romaaninsa "Till minnet" (1991) on suomennettu nimellä "Muistoa kunnioittaen" (SLEY 1993). Christian Braw on myös toiminut korkeakirkollisen "Sodalitium Sancti Sigfridi" -veljestön frater superiorina.
The Network
The Network on kuusijäseninen yhdysvaltalainen new wave -yhtye. Billie Joe Armstrongin levy-yhtiö "Adeline Records" julkaisi yhtyeen debyyttialbumin "Money Money 2020" 30. syyskuuta 2003. Ei ole tiedossa, soittaako yhtye vielä vai ovatko he lopettaneet.
On vahvistettu, että The Networkiin kuuluvat Green Dayssa soittavat Billie Joe Armstrong, Mike Dirnt, Tré Cool ja Jason White, Green Dayn keikkakitaristi. Bändin jäsenten taiteilijanimet ovat Fink, The Snoo, Van Gough, Captain Underpants, Z ja Balducci.
The Networkin new wave -musiikki eroaa Green Dayn punkrockista. Armstrong aluksi kielsi, että Green Dayn jäsenet olisivat missään tekemisissä yhtyeen kanssa. Warner/Chapell Music on todistanut Green Dayn olevan mukana The Networkissa mainitsemalla, että Billie Joe, Mike ja Tré ovat osallistuneet Money Money 2020 -albumin kappaleiden kirjoitukseen. Green Dayn arvaillaankin sekoittavan fanien ja median päätä tarkoituksella levittämällä erilaisia huhuja. Heillä on ollut useita sivuprojektibändejä eri nimillä, kuten vuonna 2008 kiertueella ollut Foxboro Hot Tubs.
Green Day, Inc. on rekisteröinyt yhtyeen nettisivut 16. toukokuuta 2003. Green Day myös käytti sivuja heinäkuussa 2007 mainostaakseen esittämäänsä versiota Simpsonit-tunnuskappaleesta "The Simpsons Moviessa."Ei tiedetä, kuka soittaja oikeasti löytyy minkäkin artistinimen takaa.
Keep Your Hands off My Girl
Keep Your Hands Off My Girl on Good Charlotte -yhtyeen single ja kappale vuodelta 2007. Kappale on levyltä "Good Morning Revival", mikä on yhtyeen neljäs studioalbumi. Kappaleesta tuli hitti ja se julkaistiin singlenä helmikuussa 2007. Kappaleen ovat säveltäneet Joel ja Benji Madden.
Kappale nousi MTV Two:n rock-listalla toiselle sijalle, Australian singlelistalla viidenneksi ja Suomessa yhdeksännelle sijalle viikolla 11 vuonna 2007.
Permi (ansa)
Permi (myös rihma) on metsäkanalintujen ja jänisten pyydystämiseen tarkoitettu yksinkertainen ansa. Ansa koostuu johdeaidoista, joilla ohjataan eläimen juoksusuunta aitojen väliseen aukkoon, ja silmukalle solmitusta langasta (varsinaisesta rihmasta), joka kiristyy saaliin ympärille tämän pyrkiessä juoksemaan aukon läpi. Permeillä on Suomessa saalistettu pienriistaa ammoiselta kivikaudelta asti.
Ansa
Ansa on laite, jolla pyydystetään riistaa. Kuvaannollisesti ansalla voidaan tarkoittaa myös taktiikkaa tai menettelyä, jolla pyritään harhauttamalla saattamaan vastustaja epäedullisempaan asemaan.
Suurin osa ansoista, jotka on tarkoitettu nisäkkäille, voidaan jakaa viiteen ryhmään: jalka-ansat, lanka-ansat, häkit, liima-ansat ja kehoansat.
Ansoittajilla on erilaisia taktiikoita ja laitteita, joilla he voivat välttää ei-haluttua saalista. Jos esimerkiksi ilveksiä tai koiria jää kiinni ei-tappavaan ansaan, ne yritetään vapauttaa vahingoittamatta eläintä.
Eläimiä usein ansoitetaan eri puolilla maailmaa, jotta vältyttäisiin villieläinten aiheuttamilta omaisuusvahingoilta tai karjakuolemilta.
Uzbekistanin vaakuna
Uzbekistanin vaakuna on Uzbekistanin kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 2. heinäkuuta 1992. Se muistuttaa suuresti vanhaa neuvostoaikaista vaakunaa. Siinä on maanviljelyn symbolit puuvilla ja vehnä. Sirppi ja vasara ja punainen tähti ovat vaihtuneet Rub el Hizbin symboliin (۞) ja khumo-lintuun, joka symboloi iloa ja vapautta levittäen siipiään. Linnun takana olevassa maisemassa joet symboloivat Amudarja- ja Syrdarja-jokia.
Vladimir Voltškov
Vladimir Nikolajevitš Voltškov (, ; s. 7. huhtikuuta 1978 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hän ylsi semifinaaliin Wimbledonin tennisturnauksessa vuonna 2000. Hän on pelannut Davis Cupissa sekä olympialaisissa vuosina 2000, 2004 ja 2008.
Voltškov aloitti tenniksen 7-vuotiaana isänsä opastuksella. Hän loi menestyksekkään junioriuran, johon mahtui muun muassa mestaruus Wimbledonissa vuonna 1996.
Emil Johansson (jääkäri)
Emil Johannes Johansson (20. helmikuuta 1887 Parainen – 30. huhtikuuta 1966) oli suomalainen jääkärikapteeni.
Johanssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Reinhold Johannes Johansson ja Selma Alma Klang. Hän kävi kansakoulun.
Johansson työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 24. marraskuuta 1915. Ensimmäisestä komppaniasta hän pyrki kuitenkin vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä . Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Ekkau-Kekkaussa sekä Aa-joella.
Johansson saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) luutnantiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin ensin patteriupseeriksi Jääkäritykistön 1. patteriin ja otti osaa Messukylän ja Tampereen taisteluihin. Tampereen valtauksen jälkeen hänet sijoitettiin tykistön uudelleen järjestelyn myötä juuri perustettuun Jääkäritykistöprikaatiin 1. ammuskolonnaan päälliköksi. Ammuskolonnan johtajana hän osallistui taisteluihin Viipurissa.
Johansson palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, mistä tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä hänet määrättiin patteriupseeriksi raskaaseen kenttähaupitsipatteristoon. Myöhemmin hän palveli Raskaan tykistörykmentin 2. patteriston 4. patterissa. Armeijasta hän erosi 13. kesäkuuta 1924 ja matkusti Kanadaan. Kanadasta hän palasi vuonna 1927 ja siirtyi työnjohtajaksi Paraisten Kalkkivuori oy:n palvelukseen Paraisille.
Johansson osallistui talvisotaan Kenttätykistörykmentti 5:n 2. patteriston kuormastopäällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Vaasan suojeluskuntapiirin vartiokomppaniaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1942 Kotijoukkojen henkilötäydennyskeskukseen, missä hän palveli sodan loppuun saakka. Sotien jälkeen hän palasi rauhanaikaiseen tehtäväänsä Paraisten Kalkkivuori Oy:n.
Nataša Zvereva
Natalja ”Nataša” Maratovna Zvereva (; s. 16. huhtikuuta 1971 Minsk) on entinen valkovenäläinen tennispelaaja. Hän voitti urallaan 80 WTA-nelinpeliturnausta ja neljästi kaksinpeliturnauksen.
Zvereva eteni Ranskan avoimissa 1988 naisten kaksinpelin loppuotteluun mutta hävisi Steffi Grafille. Wimbledonissa hän voitti vuonna 1998 muun muassa Steffi Grafin ja Monica Selesin ja eteni välieriin, joissa hän hävisi Nathalie Tauziatille. Naisten nelinpelin voittajapariin hän kuului Grand Slam -turnauksissa uransa aikana peräti 18 kertaa. Useimmiten, kaikkiaan 14 kertaa, hänen parinaan oli Gigi Fernández. Kahdesti hän voitti Larisa Neilandin, kerran Pam Shriverin ja kerran Martina Hingisin parina. Sekanelinpelin voittajapariin Zvereva kuului Australian avoimissa 1990 (parina Jim Pugh) ja 1995 (parina Rick Leach).
Zvereva kilpaili useissa olympialaisissa ja sai kerran (Barcelonassa 1992) olympiapronssia. Hän pelasi lisäksi Fed Cupissa.
Opel Signum
Opel Signum on Opelin vuosina 2003–2008 valmistama ylellinen viisiovinen hatchback, joka perustuu Opel Vectran farmarimallin alustalle. Isossa-Britanniassa mallia myytiin Vauxhall-merkkisenä. Signum suunniteltiin korvaamaan Omega Opel-malliston lippulaivana. Auton akseliväli on 13 senttimetriä Vectraa pidempi, mikä mahdollistaa suuret takaistuintilat. Reunimmaisia takaistuimia voi liikutella erikseen, ja niiden selkänojia kallistaa 30 astetta. Alustaa on säädetty Vectraa urheilullisemmaksi. Tavaratilaa on 365 litraa takaistuinten ollessa takimmaisessa asennossa. Vertailun vuoksi Vectrassa tavaratila on 500-litrainen.
Signum ei menestynyt Suomessa korkean hintansa vuoksi, ja se poistui tuontiohjelmasta vuonna 2005. Saksan markkinoilla menestys sen sijaan oli kohtalaisen hyvä. Vectra ja Signum korvattiin täysin uudella Opel Insignialla vuonna 2008.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Signum sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Suomessa bensiinimoottoreina olivat suorasuihkutteinen vapaasti hengittävä 2,2-litrainen (155 hv), 2,0-litrainen (175 hv) turboahdettu sekä tehokkaimpana 3,2 V6 (211 hv). Dieseleinä tarjottiin 2,2 DTI:tä (125 hv) ja 3,0 V6 CDTI:tä (177 hv). Muilla markkinoilla oli vaihtoehtoja aina 1,9 CDTI:stä (100 hv) 2,8 V6 Turboon (250 hv).
Varustetasoja oli neljä: Comfort, Sport, Elegance ja Cosmo.
Signum koki kasvojenkohotuksen vuonna 2005, samaan aikaan kuin rinnakkaismallinsa Vectra. Uudistuksessa autot saivat uudet ajovalot ja puskurit sekä leveämmän etusäleikön. Myös moottorivalikoima koki muutoksia.
Ammoniumfluoridi
Ammoniumfluoridi (NHF) on fluoridiyhdiste, jota saadaan neutraloimalla ammoniakkia fluorivetyhapolla Se liukenee hyvin veteen hieman happamaksi liuokseksi, mutta hajaantuu kumassa vedessä.
Ammoniumfluoridia käytetään lasin etsaukseen, antiseptisenä aineena, puun säilömiseen ja tekstiilien värjäyksen apuaineena ja lasin syövytyksessä.
Liposomi
Liposomi on rasvamaisista lipidimolekyyleistä koostuva kupla, jonka pinnalla on kaksi lipidimolekyylikerrosta. Yleensä liposomi kelluu veden sisässä. Lipideissä on yleensä vesihakuinen eli hydrofiilinen ja vesipakoinen eli hydrofobinen pää. Näin vedessä kelluva liposomi säilyttää muotonsa. Monet elämän synnyn tutkijat ajattelevat liposomien edeltäneen soluja ja esisoluja. Liposomeja voidaan käyttää lääkkeiden kuljetuksessa ihmisruumiiseen immuunijärjestelmien ohi.
Polymersomit ovat liposomeja isompia kuplia, joita tehdään keinotekoisista lipideistä.
Niin sanottu lipidimaailma-teoria olettaa elämän saaneen alkunsa liposeomeista, jotka jakautuvat ja joissa tapahtuu kemiallisia reaktioita. Lipidimaailma-teorian kannattajien mukaan liposmit voivat suotuisissa oloissa kehittyä esisoluiksi.
Liposomin perusraaka-aine on glyserofosfolipidi, etenkin fosfatidyylikoliini.
Liposomiin vaikuttaa neljä päävuorovaikutusta, joissa keskeisessä osassa ovat vesimolekyylit ja hiilet:Näin liposomi säilyttää muotonsa ja pysyy kasassa.
Karl Johansson (jääkäri)
Karl Albinus Johansson (19. heinäkuuta 1896 Helsinki – 20. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat talonomistaja Karl Otto Johansson ja Johanna Kristina Grandell. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1933 Lempi Elvira Lehtosen kanssa.
Johansson kävi kansakoulun ja alue- ja paikallispäällikkökurssit Vaasassa vuonna 1920.
Johansson työskenteli parturina Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 22. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon ja laskettiin siviilitöihin. 
Johansson palasi Suomeen sisällissodan jälkeen 19. joulukuuta 1918 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin Kaskisten alueen ja Vaasan suojeluskuntapiirin 2. pataljoonan päälliköksi 1. tammikuuta 1919 alkaen. Tehtävässä hän toimi 1. maaliskuuta 1920 saakka, jonka jälkeen ryhtyi parturiksi ja työskenteli omistamissaan parturiliikkeissä Helsingissä, Vaasassa ja Kokkolassa.
Johansson osallistui talvisotaan komppanianvääpelinä ja joukkueenjohtajana Jalkaväenkoulutuskeskus 7:ssä. Jatkosotaan hän osallistui taasen toimistoupseerina Vaasan suojeluskunnassa, mistä hänet siirrettiin vuonna 1941 samanlaiseen tehtävään Kokkolan suojeluskuntapiiriin. Myöhemmin hänet siirrettiin Ilmasuojelukomppanian päälliköksi Kokkolaan. Vuoden 1942 jälkeen hän toimi suurtalkoiden toiminnanjohtajana Pohjanmaalla aina vuoteen 1946 saakka, jonka jälkeen hän hoiti ruotsinkielisten rintamamiesten maanhankinta-asioita Pohjanmaalla.
Johansson toimi Kaskö Tidningin aputoimittaja vuosina 1948–1949, jonka jälkeen siirtyi piiritarkastajaksi Vakuutusyhtiö Auraan, kunnes vuonna 1951 siirtyi samanlaisiin tehtäviin Fennia-Patriaan. Fennia-Patriaa hän palveli vuoteen 1961 saakka, jolloin siirtyi raatimieheksi Kaskisten raastuvanoikeuteen ja maistraattiin ja toimi päätyökseen Helsingin Osakepankin Kaskisten konttorin johtajana vuoteen 1964 saakka.
Johansson kuoli vuonna 1992 ja hänet haudattiin Kaartin hautausmaalle Helsingin Hietaniemeen. Hänen jälkeensä jääkäreitä oli elossa enää kaksi, kenraali Väinö Valve (k. 1995) ja komentaja Kauko Ikonen (k. 1993).
Johansson toimi Jääkäriliiton Kokkolan ala-osaston puheenjohtajana vuosina 1938–1947 ja Kaskisten VPK:n päällikkönä vuosina 194–1953 sekä Kaskisten talonomistajayhdistys ry:n puheenjohtajana vuosina 1948–1953. Kaskisten vuokralautakannan puheenjohtajana hän toimi vuosina 1951–1953 ja Kaskisten kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1951–1956 sekä Puheenjohtajana holhouslautakunnassa vuosina 1958–1961 ja puistolautakunnassa vuosina 1958–1969 sekä väestönsuojelulautakunnassa vuosina 1958–1969. Kaskisten seurakunnan kirkkovaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 1959–1961 ja kirkkohallintokunnan puheenjohtajana vuosina 1961–1966 sekä kirkkorakennustoimikunnan puheenjohtajana vuosina 1963–1967. Valtion asiamiehenä Kaskisten verotuslautakunnassa hän toimi vuosina 1961–1969. Pietarsaaren Reserviupseerikerho ry:n kunniajäseneksi hänet nimettiin vuodesta 1958 alkaen.
Otto Johansson
Otto Mauritz Johansson (18. syyskuuta 1891 Helsinki – 24. joulukuuta 1954) oli suomalainen jääkärivänrikki ja toimitusjohtaja. Hänen vanhempansa olivat kauppias Frans Elias Johansson ja Beata Elisabet Wägar. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elisabet Rosalie von Vangerowin kanssa, josta hän erosi vuonna 1922 ja avioitui uudelleen vuonna 1930 Ellen Irene Eklöfin kanssa.
Johansson kävi kansakoulun ja kauppaopiston Hampurissa vuosina 1910–1911. 
Johansson työskenteli liikemiehenä Hampurissa ennen liittymistään yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 11. marraskuuta 1915 alkaen pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 7. maaliskuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin 17. huhtikuuta 1917 sairauden takia toistaiseksi lomalle. Häntä hoidettiin marraskuusta 1917 helmikuulle 1918 keuhkotaudin takia eri parantoloissa Saksassa ja hänet vapautettiin lopullisesti sotapalveluksesta 13. helmikuuta 1918.
Jääkäripataljoonasta eronsa jälkeen hän toimi liikemiehenä Hampurissa vuosina 1918–1929, jolloin perusti agentuuriliikkeensä Helsinkiin. Omien liiketoimiensa ohella hän toimi vuodesta 1935 alkaen Oy. WEF ab:n toimitusjohtajana.
Johansson osallistui talvisotaan Elintarvikevarikko 2:n Vaasan osaston apulaispäällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Päämajan intendenttiosastolle ja toimi vuodesta 1941 alkaen myös Päämajan asettamana yhdysupseerina saksalaisen joukko-osaston esikunnassa Hangossa aina sodan päättymiseen saakka. Sotien jälkeen hän toimi Motti Oy:n toimitusjohtajana Helsingissä. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaahan.
Inkereen lasitehdas
Inkereen lasitehdas toimi Perttelissä silloisessa Uskelassa, nykyisessä Salossa Varsinais-Suomessa vuosina 1794–1865. Tehtaan perustamisessa Perttelin Inkereen veroratsutilalle oli aloitteentekijänä maanmittaustirehtööri Johan Magnus Gottskalk, joka kuitenkin luopui tehtaasta jo vuonna 1799. Hänen jälkeensä tehtaan omistajana oli Abraham Hedström. Vuonna 1831 tehtaan omistajaksi tuli Magnus Leonard Alftan, joka pian hankki omistukseensa myös Johannislundin lasitehtaan naapuripitäjästä Kiikalasta. Tämän jälkeen Inkere ja Johannislund toimivat kiinteässä yhteistyössä 33 vuotta, kunnes kannattamattomaksi käynyt ja polttoainepulasta kärsinyt Inkereen lasitehdas vuonna 1865 luovutettiin konkurssiin ja tehtaan toiminta päättyi. Tuotteina tehtaassa olivat pullot ja ikkunalasi.
Caroline Dale Snedeker
Caroline Dale-Snedeker (1871−1956) oli yhdysvaltalainen nuortenkirjailija. Useimmat hänen romaaneistaan sijoittuvat antiikin Kreikkaan.
Dale-Snedekerin tunnetuin historiallinen romaani on "Spartalainen". Romaanin päähenkilö on Aristodemus, spartalainen sotilas, joka lähetetään Thermopylain taisteluun. Hän selviää taistelusta elävänä yhtenä harvoista spartalaisista. Romaani toisaalta on uskollinen historiankirjoitukselle mutta toisaalta lisää Aristodemuksen elämäkertaan tietoja, joista ei voi olla varma.
Claude Henry Baxter Grant
Claude Henry Baxter Grant (1878 Lontoo–9. tammikuuta 1958) oli brittiläinen kapteeni ja lintutieteilijä.
Grant kouluttautui kenttäbiologiksi Lontoon yliopistossa ja aloitti uransa taksonomina Natural History Museumissa. Vuonna 1899 hän liittyi armeijaan toisen buurisodan aikana, ja keräsi lintuja ja nisäkkäitä museon toimeksiannosta. Hän matkusti laajalti Etelä- ja Itä-Afrikassa sekä myös Etelä-Amerikassa, ja osallistui British Ornithologists' Unionin (BOU) retkelle Hollannin Uuteen Guineaan (Irian Jaya) 1910.
Grant palveli itäisessä Afrikassa ensimmäisessä maailmansodassa 1914-1918, ja palasi sinne sodan jälkeen siirtomaaviranomaisena. Hän palasi Englantiin 1932 ja työskenteli kuolemaansa saakka Natural History Museumin afrikkalaisten lintujen kokoelmien parissa.
Grant toimitti "Bulletin of the British Ornithologists' Club"-julkaisua (1935-1940 ja 1947-1952) ja BOU:n julkaisua Ibis (1941-1947).
Grant nimesi joitakin lintulajeja, kuten ruohikkokiurun, sekä yhdessä Cyril Winthrop Mackworth-Praedin kanssa, muun muassa malawinrusorinnan ("Sheppardia lowei") ja papyrushempon ("Serinus koliensis ").
Feeliks Jokipii
Feeliks Jokipii (20. maaliskuuta 1893 Jalasjärvi – 13. marraskuuta 1963) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Sameli Jokipii ja Katri Riihimaa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Rakel Kristiina Maneliuksen kanssa.
Jokipii kävi kansakoulun, sitten Ilmajoen kansanopiston vuonna 1913 sekä Etelä-Pohjanmaan kotiteollisuusyhdistyksen yksivuotisen käsityökoulun vuonna 1914. Hän suoritti Reserviupseerikoulun vuonna 1926 ja Taistelukoulun kanta-aliupseerikurssin vuonna 1933.
Jokipii liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 25. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella, jonka jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan 23. syyskuuta 1917.
Jokipii saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueen varajohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa.
Sisällissodan jälkeen Jokipii määrättiin armeijan uudelleenjärjestelyn yhteydessä Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän palveli koulutusaliupseerina, komppanianvääpelinä ja joukkueenjohtajana eri komppanioissa ja aliupseerikoulussa. Armeijasta hän erosi 1. lokakuuta 1920 ja matkusti Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, missä hän toimi kaivos- ja sahateollisuuden parissa. Takaisin Suomeen hän palasi keväällä 1925 ja astui Suomen armeijan palvelukseen 1. elokuuta 1925 ja hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi koulutusaliupseerina, komppanianvääpelinä sekä asevaraston hoitajana.
Jokipii osallistui talvisotaan aluksi komppanianvääpelinä Jalkaväkirykmentti 12:sta 3. konekiväärikomppaniassa ja myöhemmin asemestarina ja ampuma- ja tarvikevarastokomppanianpäällikkönä osallistuen taisteluihin Länsi-Kannaksella ja Viipurinlahdella. Välirauhan aikana hän toimi edelleen edellä mainitussa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin komppanian varapäälliköksi 4. Prikaatin 2. pataljoonaan. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 29. Ampumatarvikevarastokomppanian päälliköksi ja osallistui sotatoimiin Viipurinlahdella, Länsi-Kannaksella, Paateneessa, Karjalan Maaselässä, Suurlahdessa, Krivillä ja Kuuttilahdessa. Vuonna 1942 hänet siirrettiin Helsingin suojeluskuntapiiriin, missä hän toimi Ilmasuojelupiiritarkastajana vuoteen 1943 saakka, jolloin hänet siirrettiin väestösuojien tarkastajaksi ollen samalla 174. Ilmasuojelukomppanian päällikkönä aina sodan loppuun saakka. Sodan loputtua hän erosi vakinaisesta palveluksesta ja siirtyi tarkastajaksi Helsingin kaupungin huoneenvuokralautakuntaan, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuonna 1957. Hänet on haudattiin Kaartin hautausmaalle Helsinkiin.
Dieter Schwarz
Dieter Schwarz (s. 24. syyskuuta 1939, Heilbronn, Saksa) on saksalainen yrittäjä, joka omistaa Schwarz Groupin, johon kuuluvat vuosittain yli 100 miljardin dollarin yhteisliikevaihdon tekevät Lidl- ja Kaufland-vähittäiskauppaketjut. Hän on omistustensa kautta miljardööri ja Saksan rikkaimpia ihmisiä. Maaliskuussa 2018 hänen omistustensa arvoksi määritettiin noin 20,9 miljardia dollaria.
Ylioppilaaksi valmistuttuaan Dieter Schwarz alkoi toimia yhtiökumppanina isänsä Josef Schwarzin vuonna 1930 perustamassa "Lidl & Schwarz KG" -yrityksessä. Vuonna 1968 hän avasi ensimmäisen supermarketinsa, "Handelshofin". Ensimmäisen Lidl-nimellä toimivan laatikkomyymälänsä hän avasi vuonna 1973 Ludwigshafeniin. Vuonna 1977 Schwarz osti yrityksen kokonaan omiin nimiinsä. Theo Albrechtin kuoleman jälkeen kesäkuussa 2014 Schwarz on ollut Saksan rikkaimpia yksityishenkilöitä.
Dieter Schwarzin omaisuuden arvioitiin vuonna 2008 olevan 11 miljardia euroa. 
Schwarz on naimisissa, ja hänellä on kaksi täysi-ikäistä tytärtä. Hän välttelee julkisuutta ja kieltäytyy tiukasti kaikista haastatteluista, ja hänestä on olemassa vain muutamia valokuvia.
Sakichi Toyoda
Sakichi Toyoda (Toyoda Sakichi, 14. helmikuuta 1867 – 30. lokakuuta 1930) oli japanilainen keksijä. Hän syntyi Kosaissa, Shizuokassa. Hän oli köyhän puusepän poika. Toyodaa on pidetty "japanilaisten keksijöiden kuninkaana". Häntä on usein kutsuttu myös japanilaisen teollisuuden mullistajana. Hän on myös Toyota Industries -yhtiön perustaja.
Toyoda keksi monia ompelulaitteita. Hänen kuuluisin keksintönsä oli automaattinen kangaspuu, jonka hän toteutti Jidokan periaatteella (itsehallinnallinen automatisointi). Jidokan periaatteesta, joka tarkoittaa, että kone pysäyttää itsensä, kun ongelmia esiintyy, tuli myöhemmin osa Toyotan tuotantomenetelmiä.
Toyota esitteli viiden miksen kysymyksen: ”Kun ongelmia esiintyy, kysy 'miksi' viisi kertaa yrittääksesi löytää ongelman lähteen, sitten laita paikalleen jotakin, mikä estää ongelmaa tapahtumasta.” Tämä käsite on käytössä tänäänkin osana ongelman ratkaisun menetelmää, parantaa laatua ja alentaa kuluja.
Sakichi Toyodalla oli kaksi lasta: poika Kiichiro Toyoda (1895–1952), Toyota Motor Corporationin perustaja ja tytär Aiko Toyoda. Sakichilla oli kaksi nuorempaa veljeä, Sasuke Toyoda ja Heikichi Toyoda (Eiji Toyodan isä).
Heikki Riihijärvi
Heikki Riihijärvi voi viitata seuraaviin henkilöihin:
M/S Prince
M/S Prince viittaa muun muassa seuraaviin laivoihin:
Edellä mainitut laivat saivat nimen M/S Prince siirtomatkan ajaksi intialaiselle romuttamolle.
Patu digua
Patu digua on kandidaatti pienimmäksi tunnetuksi hämähäkkilajiksi. Se esiintyy ainoastaan Kolumbiassa.
Lajin koiras on pienikokoisin toistaiseksi tunnettu hämähäkki. Se on täysikasvuisena vain 0,37 millimetrin pituinen mikä on reilu puolet kookkaimman tunnetun bakteerilajin ("Thiomargarita namibiensis") koosta. Naaraspuolista "P. digua" -yksilöä ei kuitenkaan ole toistaiseksi löydetty – tai tunnistettu sellaiseksi. Koska hämähäkkinaaraat saattavat olla huomattavastikin koiraita kookkaampia, kysymys siitä onko "P. digua" pienikokoisin laji, on toistaiseksi avoin.
PNA
PNA (engl. "Peptide nucleic acid", suom peptidinukleiinihappo) on keinotekoinen nukleiinihappo, jollaista ei esiinny luonnossa elävissä soluissa. Se muistuttaa DNA:ta ja RNA:ta, mutta siinä ei ole fosforihappoa ja sokereita, vaan sen runkona on N-(2-aminoetyyli)-glysiini. Rungon osaset kytkeytyvät peptidisidoksilla, ja runkoon voi liittyä myös emäksiä.
Kiichiro Toyoda
Kiichiro Toyoda (11. kesäkuuta 1894 – 27. maaliskuuta 1952) oli japanilainen yritysjohtaja ja Toyoda Loom Worksin perustajan Sakichi Toyodan poika. Isänsä kuoleman jälkeen Kiichiro Toyoda päätti vaihtaa Toyoda Loom Worksin toimialan tekstiiliteollisuudesta autonvalmistukseen. Päätöstä pidettiin aikoinaan hyvin riskialttiina.
Kiichiro Toyoda irtisanoutui yrityksen johdosta vuonna 1948 kannattavuuden laskun ja huonon myynnin takia. Vuonna 1957 hänen serkustaan Eiji Toyodasta tuli Toyota Motor Corporationin johtaja. Eiji Toyodan johdolla Toyota Motor Corporationista tuli yksi maailman johtavista autonvalmistajista. Eiji Toyoda myös aloitti suositun luksusautomerkin Lexuksen valmistamisen.
Heikki Riihijärvi (jääkiekkoilija)
Heikki Riihijärvi (s. 4. kesäkuuta 1966 Salla) on entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Riihijärvi oli puolustaja. Riihijärvi on edustanut pääsarjatasolla SM-liigassa Turun palloseuraa, Oulun Kärppiä ja Helsingin Jokereita. Heikki Riihijärvi on voittanut kaksi Suomen mestaruutta Jokereiden riveissä vuosina 1992 ja 1994. Riihijärvi on pelannut myös Ranskan liigaa.
Heikki Riihijärven veli Juha Riihijärvi on myös jääkiekkoilija.
Shavkat Mirziyoyev
Shavkat Miromonovich Mirziyoyev (s. 24. heinäkuuta 1957) on Uzbekistanin presidentti joulukuusta 2016 alkaen. Edellinen presidentti Islom Karimov nimitti hänet Uzbekistanin pääministeriksi 12. joulukuuta 2003. Pääministerin tehtävässä Mirziyoyevin edeltäjä oli O‘tkir Sultonov ja hänen varapääministerinsä oli aluksi Ergash Shoismatov, myöhemmin Rustam Azimov. Mirziyoyev valittiin uudelleen 2015.
Mirziyoyev on opiskellut maatalousinsinööriksi Taškentissa.
Mirziyoyev palveli Jizzaxin alueen kuvernöörinä vuosina 1996-2001 ja sen jälkeen Samarkandin aluein kuvernöörinä, kunnes hänet nimitettiin pääministeriksi.
Mirziyoyevia veikattiin Karimovin seuraajaksi. Hän on yksi edesmenneen presidentin lesken luottohenkilöistä, kuuluu Samarkandin klaaniin ja on maan turvallisuusneuvoston puheenjohtajan, Rustam Inoyatovin, ystävä. Parlamentti nimitti hänet maan väliaikaiseksi presidentiksi 8. syyskuuta 2016.
Uzbekistanissa pidettiin presidentinvaalit 4. joulukuuta 2016. Mirziyoyev voitti vaalit saaden 88,6 % annetuista äänistä ja seuraavaksi eniten ääniä sai Khatamjon Ketmonov vain 3,73% annetuista äänistä muiden äänten jakautuessa loppujen ehdokkaiden kesken. Yhtään ääntä ei hylätty. Vaaleja on luonnehdittu huijaukseksi.
Virkaanastujaisissaan Mirziyoyev lupasi maan hallitukseen muutoksia. Hän nimitti maalle uudeksi pääministeriksi Abdulla Aripovin. Mirziyoyevin johdolla Uzbekistanissa on aloitettu varovaisia uudistuksia. Niillä pyritään parantamaan maan taloutta ja avaamaan eristynyttä maata ulkomaailmalle.
Kompanija Ust-Luga
OAO Kompanija Ust-Luga () on Ust-Lugan sataman rakennuttava ja omistava emoyritys. Siihen kuuluu useita tytäryhtiötä.
Morskoi torgovyi port Ust-Luga ( on yhtiö, joka vastaa sataman yleisestä kunnallistekniikasta sataman alueella yleisesti ja myös sisällä terminaaleissa samoin kuin sähkön ja lämpöenergian sekä veden jakelusta sekä likavesistä, huolinnasta sekä laiva-agentuuritoiminnasta.
OAO Ust-Lužkaja projektno-inžiniringovaja kompanija () vastaa alueen kehittämisen ja jatkokehittämisen projektisuunnittelusta.
OAO PortŽilStroi () vastaa alueen asuinrakennusten taajamarakentamisesta.
OAO Balttelekomport () vastaa alueen puhelin- ja Internet-yhteyksistä sekä muista tietoliikenneyhteyksistä.
OAO Port Ust-Luga transportnaja kompanija () vastaa alueen rautatierahtikuljetusten järjestämisestä. Se voi myös järjestää rautatievaunujen puhdistamista, liikenteenjohtamista, sataman sisäiset rautatiekuljetukset, huolintaa, autojen siirtämistä laivoista rautatievaunuihin.
Eri tavaralajeille on olemassa sataman alueella eri terminaaleja. Näiden terminaalien operoimiseen on perustettu erilaisia yhtiöitä, kuten OAO Baltijski aljuminevyi terminal, OAO Baltijski neftehimitsheski terminal jne.
Ust-Lugassa on laitureita, joihin voi ajaa 75 000 kuolleen tonnin kuivarahtialuksen. Se on syvyydeltään syvin Venäjän federaation Itämeren satamista.
Satamassa on mm. hiiliterminaali, jonka kapasiteetti kasvaa 8 000 000 tonniin 2008, kun otetaan käyttöön laajennusvaihe. Edellinen laajennus, joka otettiin käyttöön 8.6.2007, lisäsi kapasiteetin 4 000 000 tonniin.
Autojen tuontisatama kykeni vastaanottamaan 70 000 autoa vuoden 2007 kesällä. Autojen vastaanottokapasiteetti kasvanee vuoteen 2010 mennessä 360 000 autoon.
Lannoitteiden vientisatama on otettu käyttöön 2007. Sen kapasiteetti on 6 000 000 tonnia. Konttisataman kapasiteetti on 2008 1 000  000 TEU:ta. Sataman kokonaisminimikapasiteetiksi on arvioitu 35 000 000 tonnia vuodessa.
DjVu
DjVu (lausutaan "déjà vu") on vapaa tiedostomuoto, joka on suunniteltu skannatuille kuville, erityisesti tekstiä tai viivoja sisältäville kuville. Tiedostomuodon ominaisuuksia on esimerkiksi kuvan eri kerrosten, kuten tekstin, kuvien ja taustan erottaminen toisistaan, progressiivinen lataus, aritmeettinen koodaus ja mahdollisuus pakata kuvia häviöllisesti. DjVu:lla voidaan pakata kuvia samalla tavalla kuin PDF:lläkin, mutta DjVu:lla pakatut kuvat vievät yleensä vähemmän tilaa. DjVu-tiedostomuoto tukee tekstintunnistusta.
DjVu-tiedostomuodon kehittivät Yann Le Cun, Léon Bottou, Patrick Haffner ja Paul G. Howard. He työskentelivät AT&T Laboratories -yhtiössä.
Bagua-peili
Bagua-peili on kiinalainen talismaani, jonka keskellä on peili ja sen ympärillä baguakuvio. Sitä käytetään suojaamaan kotia ympäristön vahingoittavilta muodoilta.
Peili voi olla tasainen, kovera tai kupera. Kullakin on oma käyttötarkoituksensa. Peili ripustetaan mieluiten oven tai ikkunan yläpuolelle talon ulkopuolelle. Sitä ei käytetä sisätiloissa eikä koristeena.
Peilin ympärillä on vähintään bagua-kuviointi. Oikeaoppisesti baguan on oltava "xiantian-bagua" eli "synnynnäinen bagua". Suuremmissa peileissä on useampia kehiä, joihin on merkitty erilaisia kiinalaisen kosmologian symboleja. Peilin takana on usein suojaava talismaani.
Bagua-peilien käytöstä syntyy usein "peilisotia". Kun joku ripustaa bagua-peilin asuntonsa ulkopuolelle, kadun vastakkaisella puolella asuvat ihmiset voivat kuvitella, että peili lähettää vahingollista qitä eli energiaa heidän asuntoonsa ja suojautuvat omalla peilillä. Heitä vastapäätä olevissa taloissa ajatellaan samoin ja ripustetaan uusia peilejä. Näin peilien käyttö voi levitä pitkin katua talosta toiseen.
Bagua-peiliä suositellaan käytettäväksi vain fengshui-konsultin ohjeiden mukaan.