James J. Archer
James Jay Archer (19. joulukuuta 1817 – 24. lokakuuta 1864) oli lakimies, Yhdysvaltain armeijan sotilas Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja konfederaation kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Jouduttuaan vangiksi Gettysburgin taistelussa Archer oli ensimmäinen Robert E. Leen komentaman Pohjois-Virginian armeijan kenraali, joka vangittiin.
Archer syntyi Bel Airissa Marylandissa John ja Ann Stump Archerille rikkaaseen sotilasperheeseen. Hän valmistui Princetonista vuonna 1835 ennen kuin meni Baconin Collegeen Georgetownissa Kentuckyssa. Hän sai Princetonissa kevyestä olemuksestaan lempinimen ”Sally” . Hän opiskeli lakia Marylandin yliopistossa ja läpäisi loppukokeen. Hän aloitti onnistuneen lainharjoittamisen. Kun Meksikon–Yhdysvaltain sota alkoi, hän lähti sotaan vapaaehtoisena kapteenina, osallistui Yhdysvaltain armeijassa lukuisiin taisteluihin, ja hänet mainittiin urheudesta Chapultepecissa ja ylennettiin väliaikaiseksi majuriksi. Hän muutti Texasiin vuonna 1848 ja haavoittui siellä kaksintaistelussa Andrew Porteron kanssa; hänen toinen kaksintaistelunsa oli Thomas J. Jacksonin kanssa. Palattuaan Marylandiin Archer jatkoi lain harjoittamista, mutta hän päätti vuonna 1855 liittyä armeijaan kapteeniksi 9. USA:n jalkaväkeen, jossa hän palveli Tyynenmeren lounaisella ranta-alueella.
Kun sisällissota alkoi, Archer oli sijoitettu Fort Walla Wallaan Washingtonin territorioissa. Hän erosi palveluksesta 14. toukokuuta 1861, matkusti etelään ja liittyi Konfederaation armeijaan vakinaisen väen kapteenina. Hänet nimitettiin pian everstiksi 5. Teksasin jalkaväkeen, ja hän palveli entinen Teksasin senaattorin Louis T. Wigfallin organisoimassa prikaatissa. Sen jälkeen, kun prikaatinkenraali John Bell Hood otti komennon, Teksasin prikaati taisteli Virginian niemimaalla käydyissä taisteluissa. Archer taisteli kunniakkaasti Eltham's Landingissa ja Seven Pinesissa, mutta hän ei koskaan saanut teksasilaisten suosiota, koska nämä pitivät häntä "tyrannina".
Archer ylennettiin prikaatinkenraaliksi 3. kesäkuuta 1862, ja hän sai kolmen Tennesseen rykmentin komennon, joiden päällikkö Robert H. Hatton oli kaatunut Seven Pinesissa. Myöhemmin kesäkuussa Archerin prikaati liittyi viiden muun prikaatin muodostamaan "Kevyeen divisioonaan" kenraalimajuri A. P. Hillin alaisuuteen. Myöhemmin kaksi muuta rykmenttiä liittyi Archerin prikaatiin. Hän taisteli hyvin Seven Daysin taisteluissa, Cedar Mountainissa ja toisessa Bull Runissa, missä hevonen kuoli hänen altaan. Archerin miehet nimittivät Archeria taistelukentällä "Pikku tappelukukoksi" tämän kevyen rakenteen ja hurjan asenteen vuoksi.
Maryland-kampanjan aikana syyskuussa 1862 Archer kärsi sairaudesta, joka pakotti hänet johtamaan prikaatiaan ambulanssista käsin, sillä hän oli liian sairas ratsastaakseen. Hänen miehensä tekivät pikamarssin Harpers Ferrystä ja saapuivat Sharpsburgiin unionin IX-armeijakunnan vasemmasta sivustasta. Hurjassa hyökkäyksessä Archer ajoi vihollisen takaisin ja valtasi uudestaan konfederaation tykistöpatterin. Kolme päivää myöhemmin Shepherdstownin taistelussa Archer ja prikaatinkenraali William Dorsey Pender johtivat hyökkäystä, joka ajoi vihollisen takaisin Potomac-joen poikki ja antoi Leen armeijalle tilaisuuden livahtaa takaisin Virginiaan. Jatkuvasta sairastelusta huolimatta Archerin johtajuus toi prikaatille voitot Fredericksburgissa ja Chancellorsvillessä.
Vuonna 1863 Gettysburg-sotaretken aikana Archerin terveys jatkoi heittelyä kesän kuumuudessa tehdyistä marsseista ja kosteudesta johtuen. Hänen prikaatinsa oli nyt osa kenraalimajuri Henry Hethin divisioonaa. Saapuessaan Gettysburgiin 1. heinäkuuta 1863 Archerin joukot kahakoivat liittovaltion John Bufordin johtaman ratsuväen kanssa yli kaksi tuntia ennen kuin unionin jalkaväki teki vastahyökkäyksen, johon osallistui myös unionin kuuluisa rautaprikaati. Archerin miehet olivat luultavasti ne, jotka tappoivat unionin komentajan kenraalimajuri John F. Reynoldsin (oikea kuolinsyy on kiistanalainen). Archerin miehet ajettiin kuitenkin nopeasti Willoughby Runin poikki, missä uupunut Archer suojautui pusikkoon. Unionin sotamies Patrick Maloney 2. Wisconsinista otti Archerin kiinni ja ohjasi tämän vihollislinjojen taakse, jossa tämä lyhyesti tapasi vanhan kollegansa, unionin kenraalimajuri Abner Doubledayn. Archerista tuli ensimmäinen sotavangiksi joutunut Pohjois-Virginian armeijan kenraali sen jälkeen, kun Lee oli ottanut komennon. Birkett D. Fry otti Archerin prikaatin komennon ja johti sitä Pickettin hyökkäyksessä, kun taas Archer ja hänen nuorempi veljensä ja kenttäadjutanttinsa Robert Harris Archer (1820–1878) lähetettiin Fort Delawareen käsittelyyn.
Archer, monien muiden Gettysburgissa vangittujen upseerien tapaan, lähetettiin Johnson's Islandin vankileiriin Eriejärven rannalle, missä hänen terveytensä romahti Ohion ilmastolle altistumisen vuoksi. Hän kirjoitti konfederaation sotahallinnolle kirjeen, jossa hän neuvoi juonen vartijoiden kukistamiseksi, mutta salaliittolaiset olisivat tarvinneet hallituksen apua miesten saamiseksi kotiin. Lähes vuoden vankeuden jälkeen Archer lähetettiin 600 muun upseerin kanssa eri vankiloista Fort Delawareen. Suunnitelmana oli lähettää heidät Morris Islandiin Etelä-Carolinaan elo paikkaan, joka oli alati konfederaation tykkitulen kohteena. Siellä Archer ja toiset olisivat unionin panttivankeja ja estäisivät konfederaation suuremman pommituksen. Suunnitelma ei toteutunut. Archer vaihdettiin viimein vankienvaihdossa myöhäiskesällä 1864, ja hän liittyi uudestaan armeijaan. 9. elokuuta hän sai käskyn ilmoittautua Tennesseen armeijaan Hoodin alaisuuteen Atlantassa, mutta kaksi päivää myöhemmin käsky peruttiin ilmeisesti hänen huonon terveytensä vuoksi. Hän matkusti Petersburgiin Virginiaan, komensi vanhaa prikaatiaan ja palveli lyhyen aikaa Petersburgin piirityksessä ennen kuin hänen terveytensä romahti kokonaan Peeblesin farmin taistelun jälkeen. Hän kuoli Richmondissa Virginiassa, ja hänet haudattiin sinne Hollywoodin hautausmaahan. Hän ei ollut koskaan naimisissa.