hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Limetti
Limetti ("Citrus aurantiifolia") on ruutakasveihin ("Rutaceae") kuuluva sitruspuu ("Citrus"), joka on kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Limetti on sukaattisitruunan ja "Citrus micranthan" luonnollinen risteymä. Limettiä kasvatetaan trooppisilla alueilla kaikkialla maailmassa. Sen hedelmää kutsutaan samalla nimellä, tosin joskus hedelmästä käytetään sen vieraskielistä nimeä "lime". Limetin hedelmä on vihreä ja sitruunaa pienempi, ja se on mehukas ja hapan. Sen hedelmäliha on vaalean keltaisenvihreää.
Limettipuu on pensasmainen ja kasvaa noin viiden metrin korkuiseksi. Siitä on olemassa myös pienoislajikkeita, joita on mahdollista kasvattaa sisällä tai kasvihuoneessa. Puun soikeat lehdet muistuttavat appelsiinin lehtiä. Kukat ovat halkaisijaltaan noin 2,5 senttiä ja väriltään kellertävän valkoisia, ja niiden ulkoreunoissa on hiukan vaaleaa violettia.
Limetin hedelmien mehua käytetään usein juomissa, kuten alkoholipitoisissa drinkeissä (esimerkiksi margarita, mojito, caipirinha ja cuba libre) sekä virvoitusjuomien ja mehujen ainesosana. Limetti on perusraaka-aine meksikolaisessa ja thaimaalaisessa keittiössä.
Ruoanlaitossa limetistä käytetään useimmiten sen mehua tai raastettua kuorta.
Limettiä voidaan käyttää myös ruokien tai juomien koristeluun viipaleina tai lohkoina.
Limettimehu sisältää runsaasti C-vitamiinia, minkä vuoksi sitä on käytetty keripukin torjunnassa. Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat otti käyttöön päivittäisen limettimehuannoksen keripukin torjuntaan laivoillaan 1700-luvulla. Brittimerimiehet saivat tästä lempinimen "limey", joka yleistyi tarkoittamaan brittejä yleisesti.
Limettiöljy () on limetin ja muidenkin sitrushedelmien, kuten sitruunan, kuorista puristettu tai tislattu eteerinen öljy. Se sisältää sitraalia, linalolia ja linalyyliasetaattia. Limettiöljyä käytetään juomien ja hajuvesien valmistuksessa sekä siivoustuotteissa ja aromaterapiassa.
Morane-Saulnier MS 50C
Morane-Saulnier M.S.50C oli ranskalainen, Morane -veljesten ja Raymond Saulnierin 1920-luvulla kehittämä koulukone, jonka ensilento tapahtui vuonna 1924. Yksitasoinen, puurakenteinen ja kankaalla verhoiltu kaksipaikkainen kone suunniteltiin koulutuskoneeksi ja matkailukoneeksi. Kone oli yksi viimeisistä, joissa oli pyörivä tähtimoottori, 130-hevosvoimainen Clerget 9B.
Suomen Ilmavoimat hankki 1925 kuusi Moranen lentokonetta, jotka olivat koulutuskäytössä vuoteen 1932 asti. Keski-Suomen ilmailumuseossa on entisöitynä esillä konetyypin ainoa säilynyt yksilö.
Holstein-interglasiaali
Holstein-interglasiaali (Englannin Hoxnian, Amerikan Yarmouth) oli lämmin jakso Elster- ja Saale-jääkausien välissä noin 400 000–300 000 vuotta sitten. Kausi oli osa "suurta interglasiaalia", johon liittyi keskikokoisia jäätiköitymisiä ja lämpimiä kausia. Monet ovat sitä mieltä, että varsinainen Holstein olisi ollut sama kuin Englannin Purfleet-interstadiaali MIS9 300 000–288 000 vuotta sitten, mutta jotkut väittävät Holsteinin olleen MIS 11 Hoxnian 430 000–380 000 vuotta sitten. Holstein-lämpökautta vastasi Italian Tyrrhenian I-rantaviiva.
Holstein-interglasiaalista tehdyissä tutkimuksissa nähdään interglasiaalijaksolle tyypillinen arolajiston levittäytyminen ennen koivun ja muiden puiden saapumista. Suomessa kasvoi Holstein-interglasiaalin aikana monia nykyisin täällä tuntemattomia kasvilajeja, muun muassa serbiankuusta ("Picea omorika").
Holstein-kauden ihminen oli neandertalinihmisen edeltäjä tai varhaisnykyihminen, joka tuotti Clacton- tai Acheul-tyypin esineitä. Holstein-kauden ihmistä sanotaan Swanscomben ihmiseksi ja Steinheimin ihmiseksi. Molemmissa oli sekä Neandertalin että nykyihmisen piirteitä.
AMD K6
AMD K6 on AMD:n valmistama Intel Pentium -tason suoritin. Se on AMD K5:n seuraaja. K6 perustuu NexGenin suunnittelemaan Nx686-suorittimeen. K6:tta valmistettiin kahdella eri ytimellä. Sen kellotaajuus on 166, 200, 233, 266 tai 300 megahertsiä. Sen seuraajia ovat AMD K6-2 ja AMD K6-III.
AMD K6 sisältää 8,8 miljoonaa transistoria. Siinä on 64 kilotavua L1-välimuistia, 32 kilotavua datalle ja 32 kilotavua käskyille. Se tukee MMX-käskyjä, käyttää 66 megahertsin väylää ja liitetään Socket 7 -suoritinkantaan. Suorittimen liukuhihnan pituus on 5-6 vaihetta riippuen suoritettavasta käskystä, ja se pystyy suorittamaan kahta eri käskyä rinnakkain.
Liukulukuyksikkö ei ollut liukuhihnoitettu, joten liukulukulaskennan suorituskyvyssä K6 hävisi Intel Pentiumille ja Intel Pentium Prolle. Liukulukusuorituskyky oli kuitenkin selvästi parempi kuin Cyrixin suorittimissa.
K6 pilkkoi suurimman osan suoritettavista CISC-käskyistä RISC-tyylisiksi mikro-operaatioiksi, joita prosessoriydin sisäisesti suoritti. Monimutkaisemmat käskyt suoritettiin silti edelleen mikrokoodilla, kuten kaikissa myöhäisemmissäkin x86-suorittimissa.
K6 osasi dynaamisesti uudelleenjärjestellä suoritettavan ohjelmakoodin käskyjä paremman suorituskyvyn saamiseksi, toisin kuin Intel Pentium, joka suoritti käskyt aina samassa järjestyksessä kuin miten ne koodissa esiintyivät. K6:ssa oli myös aikaansa nähden melko kehittynyt haarautumisenennustin.
Eri ydinten erot:
Cisalppinen tasavalta
Cisalppinen tasavalta (italiaksi: "Repubblica Cisalpina") oli Napoleonin vuonna 1797 Pohjois-Italiaan perustama vasallivaltio, johon yhdistettiin Cispadaaninen tasavalta ja Transpadaaninen tasavalta. Sen pääkaupunki oli Milano. Siihen kuului koko Lombardia, Romagna, osia Venetsiasta, Modenasta ja Kirkkovaltiosta. Se muutettiin 1802 Italian tasavallaksi Napoleon presidenttinä ja 1805 Italian kuningaskunnaksi Napoleon kuninkaana. Valtio hajotettiin Wienin kongressissa 1815.
Tiira (lentokone)
Tiira on suomalainen kotitekoinen lentokone.
Yksipaikkaisen Tiira-lentokoneen suunnitteli ja rakensi sanginjokelainen Raimo Päätalo (s. 1947). Se valmistui vuonna 1973 ja Päätalo käytti sitä vuoteen 1977 asti lentäen noin 70 tuntia. Kone on suunniteltu ilman mitään muuta koulutusta kuin lennokkien rakentamisesta saatu. Ohjaamiseenkaan ei ollut saatu mitään koulutusta. Raaka-aineet olivat maatalon tavaroista löydettyjä, muun muassa siipisaloissa käytettiin huonekaluputkea ja koneen verhoiluun kasvihuonemuovikalvoa. Voimalaite oli Volkswagenin 50-hevosvoimainen moottori. Lentämisharrastus olisi voinut jatkua pidempään, mutta vuonna 1977 Tiira havaittiin Oulun lennonjohdon tutkassa. Nykyisin kone on Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Päätalo rakensi toisen Tiira 2 -koneen vuonna 1983 ja sillä lentäminen toi neljän kuukauden ehdollisen vankeustuomion. Myöhemmin Päätalo on rakentanut myös kolmannen Tiira 3 -lentokoneen.
Vuonna 2010 ”oululaismies” tuomittiin päiväsakkoihin syyskuussa 2009 tapahtuneesta luvattomasta lennosta: ”kahdesta ilmailurikkomuksesta ja kulkuneuvon kuljettamisesta oikeudetta.”
30. elokuuta 2014 lennonjohto havaitsi omatekoisen pienkoneen tutkassa noin 60 kilometrin etäisyydellä Oulun lentokentästä ja ilmoitti poliisille asiasta. Lentäjää epäillään ilmailurikkomuksesta ja kulkuneuvon kuljettamisesta oikeudetta. Poliisilla on ollut tietoa miehen aiemmasta vastaavanlaisesta toiminnasta.
Vande Mataram
Vandē Mātaram on Intian kansallinen laulu, jonka aseman virallisena kansallislauluna otti Jana Gana Mana. Vandē Mātaram on Bankim Chandra Chatterjeen säveltämä vuonna 1876 ja se ilmestyi ensi kertaa hänen kirjassaan "Anandamatha" vuonna 1882. Brittihallinnon aikana "Vandē Mātaram" oli itsenäisyysmielenosoittajien suosima slogan.
वन्दे मातरम् 
सुजलां सुफलां मलयजशीतलाम्
सस्यश्यामलां मातरम्॥
शुभ्रज्योत्स्ना पुलकितयामिनीम्
पुल्लकुसुमित द्रुमदलशोभिनीम्
सुहासिनीं सुमधुर भाषिणीम्
सुखदां वरदां मातरम्॥
कोटि कोटि कन्ठ कलकलनिनाद कराले
कोटि कोटि भुजैर्धृतखरकरवाले
के बोले मा तुमी अबले
बहुबलधारिणीं नमामि तारिणीम्
रिपुदलवारिणीं मातरम्॥
Mignet HM-14 Pou du Ciel
Mignet HM-14 Pou du Ciel ("Taivaankirppu") on ranskalainen vuonna 1934 suunniteltu itserakennettava lentokone.
Koneen suunnitteli sähköinsinööri Henri Mignet vuonna 1934. Koneesta tuli suosittu, sen rakennusohjekirjoja myytiin tuhansia kappaleita Euroopassa ja satoja koneita valmistettiin eri maissa. Koneen rakenne oli hyvin yksinkertainen, ja siinä ei ollut lainkaan korkeusperäsintä eikä siivekkeitä. Kone ei kuitenkaan oiennut yli 15 asteen syöksystä, mikä aiheutti useita lentäjän kuolemaan johtaneita onnettomuuksia. Kone asetettiin useissa maissa lentokieltoon ja sen suosio hupeni. Mignet kuitenkin jatkoi koneensa kehittämistä kuolemaansa vuonna 1965 asti.
Suomeen hankittiin 1930-luvulla useita Taivaankirppuja, näistä rekisteröitiin OH-KAA, OH-KAB ja OH-KAH. Konetyyppi asetettiin Suomessa lentokieltoon vuonna 1939. 
Keski-Suomen ilmailumuseossa on yksi kappale, OH-KAH. Suomen ilmailumuseossa on OH-FBA, joka on replika. Tampereen Vapriikin näyttelyssä vuonna 2006 oli esillä yksi Taivaankirppu.
Almaty
Almaty tai Almatı (, IPA: , vuosina 1921–1992 Alma-Ata ) on runsaalla 1,4 miljoonalla asukkaallaan Kazakstanin suurin kaupunki ja maan entinen pääkaupunki. Maan kaakkoisosassa sijaitseva Almatyn kaupunki on itsenäinen, suoraan Kazakstanin tasavallan hallinnon alaisuudessa oleva kaupunkialue Almatyn alueen eli oblastin sisällä, eikä ole hallinnollisesti osa maakunta-aluetta.
Vuonna 1854 venäläiset perustivat Almatyn kazakkikylään Keski-Aasiaan yhteyteen, lähelle Kirgisian rajaa Zailijskojen rajalinnoituksen (Заилийское). Paikkakunnan nimeksi tuli tsaari Nikolai I:n mieltymyksen perusteella pian Vernyi (Верный, ). Vuonna 1921 kaupungista alettiin käyttää kazakinkielistä nimeä Alma-Ata, alkuosa tarkoittaa omenaa, loppuosa isoisää. Translitterointi Almatı vastaa turkkilaista kirjoitustapaa. Nykyisin esimerkiksi ulkoministeriö käyttää kaupungista nimeä Almaty, joka on kaupungin ”virallinen” suomalainen kirjoitustapa, vaikka monien matkatoimistojen viestinnässä Neuvostovallan aikainen Alma-Ata on yhä käytössä.
Kaupungista tuli vuonna 1929 perustetun Kazakstanin sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Kazakstan itsenäistyi vuonna 1991 Neuvostoliiton hajotessa. Pääkaupunki siirrettiin keskemmäksi valtiota Astanaan vuonna 1997.
Venäjällä syntyneen Gennadi Kolbinin nimitys Kazakkien kommunistisen puolueen pääsihteeriksi loppuvuodesta 1986 johti kolmipäiväisiin väkivaltaisiin mellakoihin kaupungissa (ns. Jeltoqsan, Желтоқсан, suom. joulukuu). Levottomuudet olivat yksi ensimmäisiä merkkejä Neuvostoliiton kansallisuuspolitiikan epäonnistumisesta ja kansallisuuksien välisistä jännitteistä.
Almaty on Kazakstanin suurin kaupunki 1 450 327 asukkaallaan (2012 alun arvio).Kaupunki on jatkanut kasvuaan Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ja pääkaupungin aseman menettämisestä huolimatta. Kaupungin asukasluku on kehittynyt viime vuosikymmeninä väestönlaskentojen mukaan seuraavasti:
Vuonna 2003 kaupunki jakautui etnisesti seuraavasti: kazakit 43,7 %, uiguurit 5,7 %, tataarit 2,1 %, venäläiset 40,2 %, ukrainalaiset 1,7 %, saksalaiset 0,7 %, korealaiset 1,8 %.
Kaupungissa on kaksi yliopistoa ja kymmeniä korkeakouluja. Tunnettuja ovat myös televisiotorni ja "Medeo"-tekojäärata.
Eurooppatiet E40 ja E125 kulkevat Almatyn kautta ja lyhyempi eurooppatie E011 alkaa sieltä. Kaupungissa on kansainvälinen lentoasema ja tärkeä rautatieasema.
Siviilisääty
Siviilisääty määrittelee henkilön perheoikeudellisen aseman, eli sen mitä yhteiskunnan vahvistamia velvoitteita hänellä on muita läheisiään kuin jälkeläisiään kohtaan.
Siviilisäädyt ovat (Suomessa vuonna 2018):
Avoliitto ei ole siviilisääty.
Suomessa samaa sukupuolta olevat parit ovat vuodesta 2002 lähtien voineet rekisteröidä parisuhteensa. Tietosuojasyistä rekisteröidyssä parisuhteessa olevat luokitellaan tilastoissa yhteen naimisissa olevien kanssa.
Luettelo suomalaisista kotieläinroduista
Suomessa on pidetty kotieläimiä noin 3000 vuotta. Suomalaiset alkuperäisrodut ovat aikojen saatossa sopeutuneet hyvin pohjoisiin oloihin, mutta eivät usein menesty kilpailussa jalostetumpien rotujen kanssa. Alkuperäisrotujen lisäksi Suomessa on kehitetty myös kaksi uutta hevosrotua.Suomalaisista koiraroduista vanhin on suomenpystykorva. Se on ns. alkuperäisrotu, joka polveutuu suoraan luonnonkannasta ilman risteytyksiä. Suomalaiset koirarodut ovat kaikki työkoiriksi jalostetuneita, joko metsästykseen tai poropaimeniksi. Tämä on suoraan sidoksissa paikalliseen kulttuuriin, jossa metsästys ja maatalous säilyivat pitkään tärkeinä elinkeinoina.
Luettelo suomalaisista koiraroduista:
Unibank
Unibank on Nordean tanskalaisen osan ennen vuoden 2000 fuusiota käytössä ollut nimi.
Unibank kuului Unidanmark-konserniin, ja sillä oli Helsingissä yritysasiakkaita palveleva sivukonttori. Myös Unibankin yksityispankkitoimintaan keskittyneellä tytärpankilla Trevise Pankki Oyj:llä oli sivukonttori Helsingissä.
Trevise Pankki
Trevise Pankki oli vuosina 1999–2000 toiminut Ruotsissa rekisteröity yksityispankki, jolla oli sivukonttori Helsingissä Eteläesplanadi 12:ssa. Pankin toiminimi oli suomeksi Trevise Pankki Oyj ja ruotsiksi Trevise Bank AB (publ).
Oy Trevise Ab aloitti toimintansa sijoituspalveluyrityksenä Suomessa 1996. Yhtiö kuului ruotsalaiseen Trevise-konserniin, jonka tanskalainen Unibank osti 1997. Seuraavana vuonna Trevise päätettiin muuttaa pankiksi. Pankki sai toimiluvan 1999.
Trevise Pankki Oyj avasi konttorinsa Eteläesplanadilla 15. marraskuuta 1999. Maaliskuussa 2000 ilmoitettiin MeritaNordbankenin ja Unibankin yhdistymisestä, ja toiminta Trevise Pankin nimellä Suomessa päättyi 30. kesäkuuta 2000.
Suomessa toimineisiin Trevise-yhtiöihin kuului myös v. 1999 perustettu Trevise Rahastoyhtiö Oy.
Terry Pratchett
Sir Terence David John ”Terry” Pratchett (28. huhtikuuta 1948 Beaconsfield, Buckinghamshire, Englanti – 12. maaliskuuta 2015), oli englantilainen fantasiakirjailija, joka tunnetaan parhaiten "Kiekkomaailma-sarjasta" (). Hänen teoksiaan on myyty yli 55 miljoonaa kappaletta, ja niitä on käännetty kymmenille kielille, myös suomeksi. Suomeksi kirjoja on kustantanut Karisto, ja suomennoksia on painettu yli 200 000 kappaletta.
Pratchettin ensimmäinen julkaisu oli novelli "The Hades Business", jonka hän kirjoitti koululehteen 13-vuotiaana. Se julkaistiin uudelleen "Science Fantasy" -lehdessä vuonna 1963. Pratchettin toinen julkaistu teksti oli novelli "Night Dweller", joka ilmestyi marraskuussa 1965 "New Worlds" -lehden numerossa 156.
Peruskoulun jälkeen Pratchett aloitti opinnot High Wycomben teknillisessä koulussa. Koulun päätyttyä vuonna 1965 Pratchett sai työpaikan paikallisesta lehdestä. Myöhemmin hän työskenteli monissa lounaisenglantilaisissa paikallislehdissä, muun muassa "Western Daily Pressissä" ja "Bath Chroniclessa".
Toimittaja-aikoinaan Pratchett haastatteli Peter Bander van Durenia, joka oli Colin Smythe Ltd -kustantamon johtajia. Pratchett mainitsi van Durenille kirjoittaneensa kirjan nimeltään "The Carpet People". Se julkaistiin vuonna 1971. Vuonna 1980 Pratchett ryhtyi Sähköntuottajien liiton (Central Electricity Generating Board) tiedottajaksi. Hän irtisanoutui liitosta 1987 havaittuaan ansaitsevansa elantonsa kirjailijana. Siitä lähtien hän julkaisi kahden kirjan vuosivauhtia.
Jossakin vaiheessa arvioitiin, että kaikista Britanniassa myydyistä romaaneista yksi prosentti oli Pratchettin kirjoittamia, tosin arvio tehtiin ennen J. K. Rowlingin Harry Potter -sarjan ilmestymistä.
Pratchett on maininnut yhdeksi suurimmista vaikuttajistaan kirjoittamisessa ja siihen suhtautumisessa suomalaisen Muumi-kirjailijan Tove Jansson.
Yli 40 teosta käsittävä Kiekkomaailma-sarja on humoristisista fantasiakirjoista koostuva teossarja, joka parodioi yhteiskunnan ilmiöitä. Kiekonmuotoinen maailma liikkuu avaruudessa eteenpäin neljän jättiläiselefantin selässä. Elefantteja kuljettaa valtava kilpikonna. Sarjan 41. teos "The Shepherd’s Crown" ilmestyi postuumisti syksyllä 2015.
Pratchettin kirjoista on laadittu televisioon kaksi animoitua ja kolme näyteltyä minisarjaa. Animoiduista ensimmäinen sarja pohjautuu kirjaan "Elävää musiikkia" ja toinen "Noitasiskoksiin". Näytellyistä kaksiosaisista sarjoista ensimmäinen sarja pohjautuu "Valkoparta Karjupukki" -kirjaan, toinen "Magian väriin" ja "Valon tanssiin" ja kolmas romaaniin "Posti kulkee".
Pratchett oli suuri humanisti, jonka British Humanist Association valitsi vuoden 2013 humanistiksi ("Humanist of the Year"). Pratchettin tytär Rhianna Pratchett (s. 1976) on fantasiakirjailija ja journalisti.
Vuonna 2007 Terry Pratchettilla todettiin eräs Alzheimerin taudin harvinainen varhainen muoto, mutta hän jatkoi kirjoittamista aivan viimeiseen asti. Hänen keskeneräiset teoksensa sisältävä kovalevy tuhottiin elokuussa 2017 hänen omasta pyynnöstään.
Coventry
Coventry on kaupunki Länsi-Midlandsin kreivikunnassa Englannissa. Coventryn asukasluku vuoden 2002 laskennassa oli 300 848. Se on siis Englannin yhdeksänneksi suurin kaupunki.
Coventry on ennen kaikkea autojen ja moottoripyörien kaupunki; Daimler, Triumph ja Jaguar toimivat tai ovat toimineet siellä, ja kuuluisat Lontoon taksit tehdään Coventryssä.
Coventryn suurin nähtävyys on Liikennemuseo (Coventry Transport Museum).
Covenrty perustettiin Sherbourne-joen varteen, aikaisemmalta nimeltään Cune. Toisen maailmansodan pommitusten jälkeen joen päälle rakennettiin kansia, ja se kulkee nykyisin tunnelissa kaupungin alla.
Vuoden lämpimimpiä kuukausia ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 21 astetta. Pakkaspäiviä on vuodessa keskimäärin 40 kappaletta. Sadetta saadaan 700 mm vuodessa, tasaisesti ympäri vuoden niin että sadepäiviä on 9-12 joka kuukausi.
Coventryn historia alkaa luultavasti anglosaksien ajoilta. Vuonna 1016 viikingit tuhosivat saksilaisen nunnaluostarin, ja Mercian jaarli vaimonsa Lady Godivan kanssa rakennutti sen tilalle luostarin. Luostari toi seudulla kauppaa ja vaurautta, ja 1400-luvun puolivälissä Coventry oli merkittävä villakaupunki.
Autoalan teollisuutta on ollut alueella jo vuodesta 1896. Alkaen nykyisin tuntemattomista nimistä kuten Coventry Motette ja Great Horseless Carriage Co., jatkuen tutummilla nimillä Daimler ja Triumph, kaupungin teollisuushistoria on automerkkien paraatia. Peugeot'llakin on kaupungissa tehdas. Kuuluisat Lontoon taksit tehdään Coventryssä, ja siellä on myös Jaguarin pääkonttori ja yksi tehtaista. 1970- ja 1980-luvulla autoteollisuudella meni huonosti ja Coventryssä oli työttömyysprosentti pahimmillaan yli 20 %. Viime vuosina Coventry on toipunut lamasta kun uudet teollisuudenalat asettuvat kaupunkiin. Vuonna 2010 työttömiä oli noin 10 %, mikä oli edelleen yli Britannian keskiarvon. Vuonna 2014 tyttömyys väheni edelleen.
Toisessa maailmansodassa Saksa pommitti Coventryä samoin kuin muita suuria teollisuuskaupunkeja. Muun muassa katedraali romuttui täysin. Uusi katedraali avattiin 1962 vanhan raunioiden viereen. Coventry oli yksi Englannin pahimmin tuhoutuneista kaupungeista.
Coventryssä on kaksi yliopistoa, Coventryn yliopisto, jolla on keskellä kaupunkia kampus, sekä Warwickin yliopisto, jolla on laaja kampus on noin viisi kilometriä kaupungin keskustasta etelän Warwickshireen päin. Warwickin yliopisto on yksi viidestä englantilaisyliopistosta, joita ei ole koskaan arvosteltu kärkikymmenikön ulkopuolelle opetuksen laadussa ja tutkimuksessa.
Coventry City FC pelaa Ykkösliigassa. Coventry Blaze on yksi Elite Ice Hockey Leaguen perustajajoukkueista.
Koko pääoman tuottoaste
Koko pääoman tuottoaste (ROA, "Return On Assets") on yrityksen tuottavuuden mittari, joka kertoo, montako prosenttia tuottoa yritys tuotti kaikelle käyttämälleen pääomalle.
ROA lasketaan taseessa näkyvälle omalle ja vieraalle pääomalle. Mittarin näkökulma on yrityksen kaikkien rahoittajien näkökulma.
ROA lasketaan jakamalla tulos ilman korkokuluja yrityksen koko pääoman määrällä.
Tunnusluvun laskentatekniset yksityiskohdat vaihtelevat käytännössä. Taseen loppusumma eli koko pääoman määrä voidaan ottaa edellisen tilikauden lopun taseesta. Voidaan käyttää myös tilikauden keskimääräistä tilannetta eli edellisen ja tämän tilikauden taseen loppusumman keskiarvoa. Kyseeseen voi tulla jokin muukin piste tilikaudelta, kuten juhannus.
Tulos-lukuna käytetään tulosta (nettotulos) ennen vähemmistöosuutta.
Korjaustekijä "korkokulut * (1 - verokanta)" kuvaa verosäästöä, jonka yritys on saanut vähentämällä korkokulut verotuksessaan. Verosäästön määrä on verokannan mukainen osuus korkokuluista. Korjaustekijällä saatetaan erilaisen velkaisuusasteen (pääomarakenteen) yritykset keskenään vertailukelpoisiksi. Näin ROA-arvoon ei periaatteessa vaikuta se, onko liiketoiminta rahoitettu omalla vai vieraalla pääomalla.
Negatiivinen tuottoaste on huolestuttava.
Maseru
Maseru (joskus Masero) on Lesothon pääkaupunki ja maan suurin kaupunki. Lisäksi Maseru on Maserun alueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku vuonna 2006 oli 431 998. Se sijaitsee Etelä-Afrikan vastaisella rajalla Caledon-joen varrella. Se oli Brittiläisen Basutomaan pääkaupunki 1869–1871 ja 1884–1966, jonka jälkeen Basutomaa itsenäistyi Lesothona. Kaupunki jatkoi myös itsenäisen Lesoton kuningaskunnan pääkaupunkina.
Maserun edeltäjä alueen keskuksena oli Thaba Bosiu, 120 m korkean mäen päällä sijainnut maalinnoitus jota sothopäällikkö Moshoeshoe I piti tukikohtanaan 1800-luvun alussa. Britit perustivat leirin Maseruun, noin 25 km Thaba Bosiusta vuonna 1869 kun alueesta tuli brittien protektoraatti. Kaupunki pysyi pienenä siirtomaa-ajan, mutta Lesothon itsenäistymisen jälkeen se kasvoi nopeasti.
Vuonna 1998 parlamenttivaaleja seuranneissa levottomuuksissa väkijoukot turmelivat kaupunkia pahoin.
Lesothon ainoa rautatielinja tulee siltaa pitkin joen yli Etelä-Afrikasta Maserun pohjoispuolelle, ja yhdistää kaupungin Bloemfonteinin rataan. Moshoeshoe I:n mukaan nimetty kansainvälinen lentoasema sijaitsee 20 kilometrin päässä kaupungin keskustasta.
Vuoden 2004 jälkeen on Maseruun perustettu kiinalaisen pääoman avulla tekstiiliteollisuutta. Myös turismiin on investoitu.
Bahrain International Circuit
Bahrain International Circuit on moottorirata Sakhirin aavikolla Al-Janūbīyahin kuvernementissa Bahrainissa.
Bahrain International Circuit valmistui 5. maaliskuuta 2004 ja se on saksalaisen arkkitehdin Hermann Tilken suunnittelema. Radalla on ajettu vuodesta 2004 alkaen Bahrainin Grand Prix. Formula 1 -kaudet ja alkoivat Bahrainin Grand Prix’llä.
Kauden 2010 Formula 1 -osakilpailu ajettiin vuonna 2006 rakennetulla yhdeksän lisämutkan Endurance Circuit -radalla, jolloin radan pituus kasvoi 820 metriä 6,299 kilometriin. Lisälenkillisellä radalla ajettiin vain kerran, kun se todettiin epäonnistuneeksi Formula 1 käyttöön.
Bahrain International Circuit voidaan jakaa kuuteen erilaiseen moottorirataan:
H. R. Giger
Hans Rudolf (Hansruedi) Giger (5. helmikuuta 1940 Chur, Sveitsi – 12. toukokuuta 2014 Zürich, Sveitsi) oli sveitsiläinen kuvataiteilija. Giger tunnetaan omaleimaisesta tyylistään, jota hän kutsui ”biomekaaniseksi taiteeksi”: koneet ja ihmiskehot sulautuvat yhteen ja maisemat ovat painajaismaisia. Giger käytti usein seksuaalista ja satanistista kuvastoa. Hänen maalauksestaan "Landscape XX" (jota Dead Kennedys käytti albumin "Frankenchrist" mukana tulleessa julisteessa) nostettiin oikeusjuttu Yhdysvalloissa.
Giger sai vaikutteita muun muassa Salvador Dalín ja Jean Cocteaun taiteesta ja Sigmund Freudin kirjoituksista. Hän näki painajaisunia, piti niistä päiväkirjaa ja alkoi maalata ja piirtää niitä. Lukion jälkeen hän opiskeli arkkitehtuuria ja teollista muotoilua Zürichin taideteollisessa korkeakoulussa (Hochschule für Gestaltung und Kunst Zürich). Hän julkaisi biomekaanista taidetta ensimmäisen kerran vuonna 1977 portfoliossaan "Necronomicon". Painajaismaiset kuvat herättivät välittömästi elokuvaväen mielenkiinnon, ja 20th Century Fox -tuotantoyhtiö palkkasi Gigerin suunnittelemaan kehitteillä olleen "Alien – kahdeksas matkustaja" -elokuvan visuaalisen asun. Giger voitti työstään Oscar-palkinnon. Tämän jälkeen Hollywood on käyttänyt Gigeriä jatkuvasti, esimerkiksi kauhuelokuvissa "Poltergeist" ja "Peto – The Species".
Giger on suunnitellut myös lukuisia levynkansia artisteille, kuten Celtic Frostille, Danzigille ja Debbie Harrylle. Giger myös ohjasi kaksi Debbie Harryn musiikkivideota vuonna 1981. "Necronomiconin" jälkeen Giger julkaisi muun muassa kirjat "Necronomicon II", "Biomechanicks", "New York City", "Alien", "Arh" ja "The Mystery of San Cottardo". Giger asui sittemmin Sveitsissä. Siellä hän omisti useita ravintoloita, jotka hän oli sisustanut omaan tyyliinsä.
Tampereen taidemuseossa oli vuonna 2010 esillä H. R. Gigerin elokuvaretrospektiivinäyttely "H. R. Giger: Art–Design–Film". Näyttelyssä esiteltiin muun muassa luonnoksia ja suunnitelmia, joiden pohjalta Gigerin tunnetut elokuvahirviöt toteutettiin. Helsingin edustalla sijaitsevasta Harakka-saaressa on Gigerin vuonna 2003 "State of Sabotage" -mikrovaltiolle tekemä teos "Sabotage".
Giger asui ja työskenteli Zürichissä. Hänen puolisonsa Carmen Maria Scheifele Giger työskentelee Giger-museon johtajana.
Giger kuoli vuoden 2014 toukokuussa sairaalassa, jonne hän joutui kaaduttuaan portaissa.
Nibelungein laulu
Nibelungein laulu ("Nibelungenlied") on keskiaikainen sankarieepos, joka on kirjoitettu 1200-luvun alussa keskiyläsaksan kielellä.
Eepos tunnetaan nimellä Nibelungenlied 1700-luvun puolivälistä alkaen, jolloin se kirjoitettiin puhtaaksi. Nimi tulee taruston viimeisestä säkeestä "hie hât daz mære ein ende: daz ist der Nibelunge liet", nykysaksaksi "hier ist die Geschichte zu Ende: das ist das Lied von den Nibelungen" ja suomeksi suurin piirtein "tässä kohtaa tämä tarina loppuu, tämä oli Nibelungin laulu". On huomattava, että vaikka sanaa "Lied" käytetäänkin nykysaksassa merkityksessä "laulu" tai "kappale", on sitä tarinan muistiin merkitsemisen aikoihin käytetty merkityksessä "eepos" tai "tarusto", vaikkakin kirjoitusasussa "liet". Runoelmasta on olemassa kaksi alkuperäistä käsikirjoitusta, kummatkin noin vuodelta 1200.
Nibelungein laulu jakautuu 39 "seikkailuun" ja käsittää 2 240 säkeistöä, kussakin 4 sesuuran jakamaa, parittain loppusointuista (jambi-)säettä, joista viimeisen loppupuoli on yhtä runojalkaa muita pitempi.
Nibelungein laulu on sankaritaru, jossa yhdistyvät historialliset tapahtumat, myytit sekä pakanalliset ja kristilliset ainekset. Nibelungein laulun juoni on germaaneille yhteistä muinaistarustoa, joka näyttää omaksuneen historiallisia aineksia kansainvaellusten ajalta. Runoelmassa esiintyy todellisia valtakuntia ja henkilöitä, muun muassa Attila. Aihepiiriltään se muistuttaa myös muinaisskandinaavista Runo-Eddaa.
Eepoksen päähenkilöitä ovat Siegfried, lohikäärmeen tappaja, tämän vaimo Kriemhild sekä kuningatar Brunhilde (tunnetaan myös kirjoitusasussa Brynhild). Eepos kertoo ensimmäisessä osassaan Siegfriedin nuoruudesta. Siegfried surmaa lohikäärmeen ja anastaa nibelungein kirotun aarteen lohikäärmeen vartioimasta luolasta. Myöhemmin hän kosii Burgundin kuninkaan Guntherin sisarta Kriemhildiä ja voittaa näkymättömänä Guntherille Isenlandin sankarillisen kuningattaren Brunhilden. Sen jälkeen kerrotaan Siegfriedin ja Kriemhildin onnellisesta avioliitosta ja lopuksi Siegfriedin murhasta, jonka Hagen tekee Brunhilden yllytyksestä. Brunhilde on saanut tietää, että Siegfried onkin hänen oikea voittajansa, ja haluaa kostaa petoksen.
Toinen osa kertoo Kriemhildin avioliitosta Etzelin (Attilan) kanssa ja Siegfriedin murhan kostosta, jonka Kriemhild toteuttaa hunni Attilan hovissa.
Tarina päättyy synkkään toteamukseen: kaikki kuolivat – niin murhaan syyllinen Hagen miehineen, kuningas Gunther ja onneton Kriemhild sekä hänen pieni poikansa – ja hunnien riehunta läntisessä maailmassa oli kauhea kosto valonsankari Siegfriedin murhasta.
"Nibelungein laulu" on innoittanut useita taiteilijoita. Se on aiheena esimerkiksi Richard Wagnerin oopperasarjassa "Nibelungin sormus". Fritz Lang teki vuonna 1924 "Nibelungein lauluun" pohjautuvan kaksiosaisen elokuvan "Niebelungen laulu", jonka osat ovat "Siegfried" ja "Kriemhildin raivo".
Nibelungin laulusta on tehty useita filmatisointeja.
Erkki Aho (pääjohtaja)
Erkki Aho (s. 11. toukokuuta 1937 Vehkalahti) oli Kouluhallituksen pääjohtaja vuosina 1973–1991. Aho ajoi kouludemokratian kehittämistä. Puoluekannaltaan hän on sosiaalidemokraatti.
Työläisperheessä varttunut Aho valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1958 ja työskenteli ensin opettajana Keski-Suomessa, 1963–1965 Jyväskylän yliopiston assistenttina, 1965–1966 Suomen ensimmäisenä koulupsykologina Lahdessa ja sen jälkeen virkamiehenä kouluhallituksessa, jonka pääjohtaja hänestä tuli vuoden 1973 alusta Reino Oittisen jäätyä eläkkeelle.
Aho oli jo 1970 johtanut kouludemokratiatyöryhmää, joka esitti kouluneuvostojen perustamista, mikä toteutui hänen pääjohtajakautensa alussa vuonna 1973. SDP:n vasenta laitaa edustanut Aho oli edistysmielinen ja kouludemokratiahankkeissa pitkälti samoilla linjoilla kuin Teiniliiton radikaalit, joista monet lukeutuivat taistolaisiin kommunisteihin. Yleisradion pääjohtaja Eino S. Revon tavoin hän joutui konservatiivisten tahojen silmätikuksi, ja kaikki radikaalien ylilyönnit, kuten niin sanottu Pirkkalan monisteen tapaus, laitettiin usein hänen syykseen. Kouluneuvostojen epäonnistumisesta ja 1985 tapahtuneesta lakkauttamisesta huolimatta Aho jatkoi pääjohtajana kunnes kouluhallitus ja ammattikasvatushallitus yhdistettiin uudeksi opetushallitukseksi vuonna 1991. Hänen edeltäjänsä Oittisen kaudella perustetun peruskoulujärjestelmän vakiinnuttaminen ja kehittäminen muodostuikin Ahon kestävimmäksi saavutukseksi.
Aho oli pitkään myös Suomi–Neuvostoliitto-Seuran johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja vuosina 1990–1991 sekä Suomen Unesco-toimikunnan puheenjohtaja 1987–1993. Hänet vihittiin kasvatustieteen kunniatohtoriksi Oulun yliopistossa 1983 ja hän sai professorin arvonimen 2006.
Nominaalimuoto
Nominaalimuoto eli "infiniittimuoto" on verbin taivutusmuoto, joka ei voi persoonamuodon eli finiittimuodon tavoin muodostaa nominin kanssa lausetta. Se toimii samoissa syntaktisissa tehtävissä kuin nomini, eli sitä käytetään subjektina, objektina ja attribuuttina, ja se taipuu sijamuodoissa. Nominaalimuodot jaetaan infinitiiveihin ja partisiippeihin.
Abstrakti algebra
Abstrakti algebra on matematiikan osa-alue, joka tutkii algebrallisia rakenteita, kuten ryhmiä, renkaita ja kuntia.
Historiallisesti algebralliset rakenteet ovat usein esiintyneet ensimmäistä kertaa matematiikassa muualla kuin itse abstraktissa algebrassa. Kun uusi käsite on todettu hyödylliseksi erottaa alkuperäisestä asiayhteydestään, se on voitu aksiomatisoida ja sitä on voitu tutkia abstraktin algebran keinoin. Tämän vuoksi abstraktilla algebralla on monia yhteyksiä muihin matematiikan osa-alueisiin.
Esimerkkejä algebrallisista rakenteista, joissa on annettu yksi laskutoimitus:Monipuolisempia algebrallisia rakenteita:Kaikki yllä olevat esimerkit muodostavat yhdessä kunkin algebrallisen rakenteen homomorfismien kanssa kategorian, ja kategoriateoria antaa mahdollisuuden vertailla erilaisia algebrallisia rakenteita.
Tulevaisuusvaliokunta
Tulevaisuusvaliokunta (TuV) on eduskunnan valiokunnista nuorin. Se perustettiin alun perin tilapäiseksi vuonna 1993. Taustalla vaikuttivat 167 kansanedustajan allekirjoittama kansanedustaja Eero Paloheimon (vihr.) aloite sekä kansanedustaja Martti Tiurin (kok.) aktiivisuus. Tulevaisuusvaliokunnan asema vakinaistettiin uuden perustuslain myötä vuonna 2000.
Muista valiokunnista poiketen tulevaisuusvaliokunta ei osallistu päivittäiseen lainsäädäntötyöhön. Sen sijaan tulevaisuusvaliokunta tarkastelee pitkän aikavälin kysymyksiä tulevaisuusnäkökulmasta. 
Valiokunnan ensisijaisena tehtävänä on valmistella eduskunnan vastaus valtioneuvoston eduskunnalle kerran vaalikaudessa antamaan tulevaisuusselontekoon. Valiokunta käsittelee siten asioita, jotka liittyvät tulevaisuuden kehitystekijöihin ja kehitysmalleihin. Valiokunta suorittaa tulevaisuuden tutkimiseen, myös sen menetelmäkysymyksiin, liittyvää selvitystyötä.
Lisäksi tulevaisuusvaliokunta voi käsitellä itse valitsemiaan aiheita pitkän ja keskipitkän tähtäimen näkökulmasta ja tuoda keskustelun tulokset eduskunnan täysistunnon ajankohtaiskeskusteluun. Tulevaisuusvaliokunta toimii myös parlamentaarisena elimenä, joka suorittaa teknologiakehityksen ja teknologian arviointia yhteiskunnallisen vaikutusten näkokulmasta.
Tulevaisuusvaliokunta antoi valtioneuvoston ilmastostrategian selontekoon vuonna 2001 lausunnon, jonka mukaan ilmastonmuutoksen pysäyttäminen tulevaisuudessa siedettäväksi edellyttää todella radikaaleja toimia ja kasvihuonepäästöjen vähentämistä 60–80 prosentilla seuraavien vuosikymmenien aikana.
Tulevaisuusvaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Jäsenet ovat kansanedustajia.
Esimerkkejä tulevaisuusvaliokunnan viime vuosina käsittelemistä aiheista:
Eeva Kilpi
Eeva Karin Kilpi (o.s. Salo, s. 18. helmikuuta 1928 Hiitola) on suomalainen kirjailija. Kilven tuotanto käsittää 32 teosta, joista osa runoutta ja osa proosaa. Teoksia on käännetty 20 kielelle.
Kilpi syntyi Hiitolassa Laatokan Karjalassa, joka pakkoluovutettiin talvisodan jälkeen Neuvostoliitolle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta vuonna 1946 ja aloitti samana vuonna opiskelun Helsingin yliopistossa pääaineinaan englanti, estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus sekä sivuaineena taidehistoria. Kilpi valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1953. Hän toimi englannin kielen tuntiopettajana vuosina 1956–1957 ja ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1959.
Kilpi toimi Suomen kirjailijaliiton johtokunnassa vuosina 1971–1973. Vuosina 1970–1975 Kilpi toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtajana. Vuonna 1974 hän joutui uhkaamaan eroamisella, jotta sai PENin johtokunnassa hyväksyttyä Neuvostoliiton vainoamaa Nobel-kirjailija Aleksandr Solženitsyniä tukevan julkilausuman.
Vuosina 1949–1966 Kilpi oli naimisissa runoilija-kustannustoimittaja Mikko Kilven kanssa. Heille syntyi kolme poikaa.
Kilven mukaan hänen tuotannossaan erottuu kolme pääteemaa: evakkokarjalaisuus, ihmissuhteet ja luonto. Evakkokarjalaisuutta hän on käsitellyt muun muassa romaaneissaan "Elämä edestakaisin" (1964), "Elämän evakkona" (1983) sekä novellikokoelmassa "Noidanlukko" (1959). Omaelämäkerralliset muistelmaromaanit "Talvisodan aika" (1989), "Välirauha, ikävöinnin aika" (1990) ja "Jatkosodan aika" (1993) sijoittuvat Hiitolaan, Kolkontaipaleelle, Vuoksenniskalle ja Imatralle. Hänen teoksensa "Rajattomuuden aika" (2001) on kertomus hänen varhaislapsuudestaan Karjalassa ennen sotia. Kaikissa näissä teoksissa on pohdintaa siitä, mitä on ollut Karjalan menetys ja mitä on unelma sen takaisin saamisesta.
Luonnolla on keskeinen asema lähes kaikissa Kilven kirjoissa ja runoudessa. Novellikokoelma "Kuolema ja nuori rakastaja" (1986), "Häätanhu" (1973) ja "Naisen päiväkirja" (1978) kertovat kaikki ihmisen tai tarkemmin sanottuna naisen suhteesta luontoon jä elämän kiertokulkuun. Kaikissa kirjoissa keski-ikäinen nainen asuu yksin keväästä syksyyn mökissä metsän keskellä ja tarkkailee luonnon rytmiä, kasvua, kukoistusta ja kuolemaa, kuten Kilpikin kesäpaikassa Etelä-Savossa. Välillä naisen kokonaisvaltaisessa luontoon samaistumisen kuvauksessa on mystiikan piirteitä. Kilpi käsittelee teoksissaan myös ihmisen vastuuta luonnosta. Hän on myös itse aktiivinen ympäristönsuojelija.
Feminismi on myös tärkeä teema Kilven tuotannossa. Hänen feminisminsä ei ole teoreettista tai ohjelmallista vaan pikemminkin empaattista ja käytännön sanelemaa. Kilpi kuvaa naisia, jotka pyrkivät itsenäisyyteen miesten ja rahan hallitsemassa maailmassa. Poikkeuksellisen eroottinen naiskuvaus on kirjassa "Tamara" (1972), joka kertoo seksuaalisesti aktiivisen naisen ja vammaisen miehen suhteesta.
Aristokles Messeneläinen
Aristokles Messeneläinen (, 100–200-lukujen vaihde) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Aleksanteri Afrodisiaslaisen sanotaan olleen hänen oppilaansa.
Aristokles kirjoitti lähinnä filosofian historiasta, erityisesti platonismista, stoalaisuudesta, pyrrhonismista, protagorismista ja epikurolaisuudesta. Hänen kirjoituksensa ovat kaikkein arvokkaimpia pyrrhonismin eli myöhemmän skeptikoiden koulukunnan vaiheiden historian kannalta.
Ravintola Messenius
Ravintola Messenius on vuonna 1937 perustettu perinteinen ruokaravintola Helsingin Taka-Töölössä Messeniuksenkadulla, jossa se on toiminut perustamisestaan saakka.
Messenius oli Suomen ensimmäinen ravintola, joka alkoi tarjota lankkupihviä. Toinen tunnettu Messeniuksen ruokalaji on vorschmack. Messenius on muun muassa kirjailijoiden suosima paikka.
Eräs merkittävimpiä Messeniuksen kävijöitä oli Salman Rushdie. Käydessään Suomessa suojelupoliisin tiukan vartioinnin alaisena Rushdie sai päähänpiston, että haluaisi käydä täysin ennaltasuunnittelemattomalla kapakkakäynnillä. Suojelupoliisin väki oli aluksi kovin huolestunut, mutta kääntäjä Arto Häilä ehdotti Messeniusta. Tapauksen kunniaksi ravintolapöydän yllä on pronssilaatta, johon on kirjattu Salmanin juoneen siellä ensimmäisen tuoppinsa tiloissa, jota turvamiehet eivät olleet ennakolta "varmistaneet".
Batavian tasavalta
Batavian tasavalta (hollanniksi "Bataafse Republiek") oli vuosina 1795–1806 Yhdistyneistä provinsseista (käsitti nykyiset Alankomaat ja Belgian) ranskalaisvalloituksen jälkeen Ranskan mallin mukaan luotu tasavalta. Se oli käytännössä Ranskan vasallivaltio. Batavian tasavalta julistettiin perustetuksi 19. tammikuuta 1795, päivä sen jälkeen kun maaherra ("stadhouder") Vilhelm V Oranialainen pakeni Englantiin. Uusi tasavalta sai nimensä bataaveilta, germaaniheimolta joka oli elänyt Alankomaissa roomalaisaikoina ja joita pidettiin hollantilaisten esi-isinä.
Päinvastoin kuin Ranskassa, vallankumous tapahtui verrattain rauhallisesti. Maa oli ollut tasavalta kaksi vuosisataa ja aatelistoa oli niukasti, eikä giljotiinia tarvittu. Vanhan tasavalta oli ollut vanhahtava ja päätöksenteko hidasta ja joskus mahdotonta provinssien estettyä uudistukset. Batavian tasavalta muutti hallinnon keskitetymmäksi ja tehokkaammaksi. Monet sen uudistuksista jäivät voimaan.
Ainoina merkkeinä epävakaudesta olivat vallankaappaukset. Ensimmäinen tapahtui 1798, kun vallankumoukselliset komentaja kyllästyivät demokraattisten uudistusten hitauteen kansalliskokouksen sisäisten riitojen vuoksi. Toinen kaappaus tapahtui 1801, kun ranskalainen komentaja, Napoleonin tukemana, järjesti konservatiivisen kaappauksen, joka peruutti vuoden 1798 kaappauksen tulokset.
Edelleen vastakohtana Ranskan vallankumoukselle uusi tasavalta ei ajautunut terroriin tai diktatuuriin. Napoleon asetti 1805 Rutger Jan Schimmelpenninckin tasavallan presidentiksi ("raadspensionaris"). Vuonna 1806 hän kuitenkin pakotti Schimmelpenninckin eroamaan ja asetti veljensä Louis Bonaparten uuden Hollannin kuningaskunnan kuninkaaksi.
Hollannin kuningaskunta
Hollannin kuningaskunta (, ) oli lyhytaikainen (1806–1810) Napoleonin luoma valtio Euroopassa. Se käsitti nykyisen Alankomaiden ja Belgian alueet. Sen hallitsijana oli Napoleonin kolmas veli Louis Bonaparte (hollanniksi "Lodewijk").
Louis järjesti maahan yhtenäisen valuutan ja lain Ranskan mallin mukaan. Hän ei kuitenkaan selviytynyt tehtävästään Napoleonin vaatimusten mukaan; salakuljetus oli laajaa, eikä Britannian vastainen saarto pitänyt. Maan armeija ei myöskään ollut riittävän puolustuskykyinen. Elo-joulukuussa 1809 britit nousivat maihin Zeelannissa, mutteivat onnistuneet valtaamaan merkittäviä alueita.
Eteläisimmät maakunnat, Brabant ja Zeeland, liitettiin maaliskuussa 1810 Ranskaan. Koko kuningaskunta purettiin heinäkuussa 1810 ja Alankomaat liitettiin Ranskaan IJsselin departementiksi vuoteen 1813 saakka ja Amsterdam nimitettiin Ranskan keisarikunnan kolmanneksi pääkaupungiksi. Britit valloittivat 1811 Alankomaiden siirtokunnat Jaavalla. Ranskalaiset vetäytyivät maasta lopulta marraskuussa 1813.
Dendrologia
Dendrologia (kreikan sanoista "dendron" ’puu’ ja "logos" ’oppi’) eli puulajitiede tarkoittaa puuvartisten kasvien tutkimista. Dendrologiassa määritellään, kuvataan ja luokitellaan puuvartisia kasveja sekä tutkitaan niiden biologisia ominaisuuksia.
Puuvartisia kasveja ovat esimerkiksi puut, pensaat, varvut ja liaanit. Ne eivät muodosta taksonomisesti yhtenäistä ryhmää, eivätkä siten välttämättä ole toisilleen läheistä sukua. Monissa kasvisuvuissa on sekä puu- että ruohovartisia lajeja, ja moniin kuuluu vain muutama puuvartinen laji.
High End
High End on nimitys äänentoistolaitteistolle ja -harrastukselle, jossa on tavoitteena luonnollinen äänentoisto ilman minkäänlaisia kompromisseja rakenteiden, materiaalien tai hinnan suhteen.
Normaalista Hifi-harrastajasta High-Endisti poikkeaa lähinnä siinä, että jälkimmäinen on valmis maksamaan hyvinkin suuria summia äänentoistolaitteistosta. Esimerkiksi kaiutinkaapelit voivat maksaa tuhansia euroja, kaiuttimet, vahvistimet ja levysoittimet jopa kymmeniäkin tuhansia. 
Hifin ja High Endin ero ei ole kuitenkaan aivan tarkasti määriteltävissä ja molempia käytetäänkin esimerkiksi mainonnassa varsin vapaasti.
Englannin kielessä sanaa high end voidaan käyttää kuvaamaan mitä tahansa kalleinta ja parasta mahdollista palvelua tai tuotetta.
Seisova aalto
Seisova aalto on fysiikan aalto-opissa ilmiö, jossa heijastuvat aallot vahvistavat toisiaan eli interferoivat. Seisovassa aaltoliikkeessä on ns. solmuja ja kupuja. Solmut ovat kohtia, joissa aallon amplitudi on koko ajan nolla; kuvut sijaitsevat solmujen puolivälissä.
Akustiikassa seisovia aaltoja kutsutaan myös huonemoodeiksi. Ilmiö syntyy kun huoneen mitta on puolet ääniaallon pituudesta tai sen monikerta. Aalto vahvistaa itseään kimmotessaan seinästä ja jää soimaan. Huonemoodit ovat hyvin paikallisia: Niiden olemassaolon voi todeta soittamalla pistetaajuuksia stereoista ja kävelemällä huoneessa, joissain kohtaa ääni vaimentuu ja toisessa korostuu. Ero voimakkuudessa voi olla merkittävä jo metrin murto-osien siirtymisellä.
Moodit ovat varsinkin lähes kuutionmallisten betoniseinäisten huoneiden ongelma äänentoistossa, sillä mitä lähempänä huoneen mitat ovat toisiaan, sitä epätasaisemmin moodien aiheuttamat piikit taajuusvasteessa sijoittuvat. Kevytseinäisissä huoneissa matalat taajuudet 
kulkevat helposti rakenteiden läpi, eivätkä siksi jää voimakkaasti soimaan. Paikallisuutensa vuoksi huonemoodien vaikutusta äänentoistoon voi vähentää äänilähteiden sekä kuuntelupaikan sijoituksella: Nyrkkisääntönä seinien, ja erityisesti nurkkien, lähistöllä moodit ovat voimakkaimmillaan kun taas huoneen keskellä on vaimentumia.
Elektroniikassa seisova aalto syntyy helposti siirtolinjassa, kun signaalin aallot johtimen impedanssisovittamattomista päistä heijastuessaan menevät samaan vaiheeseen. Vähän alle valonnopeuden oleva signaali muodostaa korkeilla radiotaajuuksilla ja tiedonsiirrossa helposti tällaisen tilanteen jo metrien etäisyyksillä ja allekin.
Jos syöttöjohtoa, tavallisesti koaksiaalikaapelia, ei ole päätetty sen ominaisimpedanssia vastaavaan puhtaaseen resistanssiin, syntyy seisova aalto. Syöttöjohtoon lähetetty teho ei siirry kohteeseensa vaan osa siitä heijastuu takaisin lähtöpistettä kohti. Näin syöttöjohtoon syntyy paikallaan olevia virta- ja jännitevaihteluita. Seisovan aallon suhde on U / U , myös SAS, V.S.W.R ja SWR nimityksiä käytetään.
Radiotekniikassa seisova aalto syntyy helposti johtimessa tai heijastavien seinämien välille, kun aaltoja mahtuu välille jokin tasamäärä. Ilmiötä käytetään hyväksikin resonoivissa ontelorakenteissa.
Celebrimbor
Celebrimbor on kuvitteellinen hahmo J. R. R. Tolkienin Taru sormusten herrasta -teoksen maailmassa. 
Toisella Ajalla Celebrimbor oli Eregionin sepistä taitavin ja takoi haltioille kolme mahtisormusta, jotka antoivat kantajilleen eri voimia tai ominaisuuksia.
Celebrimbor ”Hopeakäsi” on haltia Finwën suvusta. Isänsä Curufinin karkottamisen jälkeen hän jäi Nargothrondiin asumaan. Hän sai surmansa Sauronin kädestä, jolloin Fëanorin suku sammui.
Celebrimbor esiintyy -pelissä. Siinä Celebrimbor on vankina Mordorissa. Hän varastaa Sauronin sormuksen ja alkaa kerätä omaa örkkiarmeijaansa sormuksen avulla, mutta lopulta sormus pettää hänet.
Lisäksi peliä varten julkaistu DLC (maksullinen lisäosa) Bright Lord kertoo kuinka Celebrimbor joutui vangiksi Mordoriin.
Eregion
Eregion, “Paatsamien maa”, on J. R. R. Tolkienin "Taru sormusten herrasta" -kirjatrilogian maailmaan pohjautuvissa teoksissa paikka, jota ihmiset kutsuivat nimellä Paatsamala.
Kyseessä oli "noldor"in valtakunta Glanduinin ja Bruinenin jokien välissä. Galadriel ja Celeborn perustivat sen Toisella Ajalla. Valtakunta kukoisti kiinteässä kanssakäymisessä Sauronin tuhoaman Khazad-dûmin kanssa.
Kun Celeborn ja Galadriel perustivat Lothlórienin, he jättivät Eregionin Celebrimborin, Fëanorin pojanpojan hallittavaksi. Hän takoi valeasuisen Sauronin opastuksella Kolme Sormusta. Mutta kun he tajusivat Sauron yrittäen hallita niitä sekä kääpiöiden ja ihmisten mahtisormuksia omalla Valtasormuksellaan ja kieltäytyivät käyttämästä niitä, Sauron hyökkäsi Eregioniin. Eregion tuhoutui sodassa ja Celebrimbor sai surmansa, mutta Kolme Sormusta saatiin pidettyä poissa Sauronin käsistä.
Círdan
Círdan (sindaria, ) on J. R. R. Tolkienin "Taru sormusten herrasta" -kirjojen maailmaan pohjautuvissa teoksissa haltia, Falasin satamien valtias. Hän pakeni Satamien tuhouduttua Nirnaeth Arnoediadin jälkeen Gil-galadin kanssa Balarin Saarelle. Toisella ja Kolmannella Ajalla hän oli Harmaitten Satamien vartija Lhûnin lahden pohjukassa. Gandalfin tullessa hän antoi tälle Naryan, Tulen Sormuksen.
Cirdan oli "sindar"ia vaikka laivanrakentajat yleensä olivat "teleri"ä. Círdan kuvaillaan erilaisena kuin muut haltiat. Hänellä on harmaat hiukset ja tuuhea parta. Tämä johtunee hänen korkeasta iästään, sillä hän oli Kolmannen Ajan lopussa melkein 11 000-vuotias.
Elokuvissa Círdanilla oli erittäin pieni rooli. "" prologissa nähdään kuinka hän, Gil-galad ja Galadriel saavat omat mahtisormuksensa. "n" lopussa hänet nähdään Harmaissa Satamissa.
Círdan eroaa elokuvassa kirjaversiosta siten, että hänellä ei ollut partaa. Círdania näytteli elokuvissa Michael Elsworth.
Refleksikotelo
Refleksikotelo on äänentoistossa käytetty kaiuttimien rakenne, jossa kaiuttimen kotelon yhteyteen on asetettu Helmholtzin resonaattori. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että suljettuun koteloon on lisätty putki, joka viritykseltään jatkaa kaiuttimien bassotoistoa. Refleksiteoria patentoitiin vuosia ennen kuin sen toiminta tunnettiin. Refleksikotelon toimintaperiaatteessa ei ole mitään yhteistä suljetun kotelon kanssa.
Refleksiperiaate yksinkertaistettuna on seuraava. Johdettaessa kaiutinelementtiin positiivinen sähkövirta kaiutin liikkuu ulospäin. Refleksitoiminto tukee tätä samassa vaiheessa, jolloin myös refleksiaukon kautta ulospäin pyrkii ilmaa. Tämä vastustaa elementin liikettä, kun koteloon syntyy alipaine samaan aikaan ulos liikkuvan elementin liikettä vastaan. Elementtiin ajettava negatiivinen sähkövirta taas liikuttaa elementtiä koteloon päin ja kotelo pyrkii vastustamaan elementin liikettä lisäämällä kotelossa sisällä olevaa ilmanpainetta. Elementin liikepoikkeama pysyy viritystaajuuden kohdalla ja yläpuolella aina pienenä ollen pienimmillään juuri resonanssitaajuudella.
Myös impedanssikäyrän minimi on tarkasti viritystaajuudella eikä alimmilla taajuuksilla kuten suljetussa kotelossa. Refleksikotelon impedanssikäyrä on kaksihuippuinen ja suljetussa kotelossa yksihuippuinen.
Refleksikotelon etu moniin muihin koteloratkaisuihin verrattuna on sen suurempi herkkyys – ilmanpaine-erot kotelon sisällä ovat suuret. Resonassitoiminto ohjaa tarkasti bassokartion liikettä. Bassotoiston kannalta haittapuolia ovat refleksiputken viritystaajuuden alapuolella nopeasti laskeva bassotoisto sekä ryhmäviive. Viive aiheutuu, koska ääni ei muodostu itse elementistä, vaan putken resonoinnista. Tätä ongelmaa voi vähentää asentamalla putken lähelle elementtiä, varsinkin suurissa koteloissa. Ryhmäviiveen ohjeellinen maksimiarvo on yleensä noin 20 millisekuntia. Harvinaisempi, lähinnä subwoofereiden, ongelma on refleksiputken läpi kulkevan ilmavirran aiheuttamat suhisevat häiriöäänet.
Suurin osa kaupallisista kaiuttimista on toteutettu refleksikotelolla.