hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Neljän joen lähde
Neljän joen lähde () on suihkulähde Piazza Navonan keskellä Roomassa. Sen on suunnitellut Gian Lorenzo Bernini paavi Innocentius X:n tilauksesta. Suuri joukko taiteilijoita ja käsityöläisiä rakensi suihkulähteen Berninin valvonnassa vuosina 1648–1651. Suihkulähteeseen kuuluu 1600-luvulla tehty marmorinen alusta ja Circus Maxentiukselta siirretty antiikin aikainen obeliski. Sen jalustan muodostaa keinotekoinen travertiinikallio, jota kannattelee neljä patsasta, jotka edustavat Niiliä, Tonavaa, Gangesia ja Río de la Plataa. Ne symboloivat sen ajan tunnettuja mantereita, joita paavi hallitsi. Hahmoja ympäröivät maanosille ominaiset kasvit ja eläimet.
Sant’Agnese in Agone
Sant’Agnese in Agone on katolinen kirkko Rooman Piazza Navonalla. Se on rakennettu Domitianuksen stadionin katsomon perustuksille, joiden jäännökset ovat näkyvissä kirkon kryptassa - paikalle, jossa Pyhä Agnes kärsi marttyyrikuoleman.
Barokkityylisen kirkon aloitti Girolamo Rainaldi paavi Innocentius X:n käskystä 1652 ja saattoi päätökseen hänen poikansa Carlo Rainaldi 1672. Kolmiosainen polveileva julkisivu on Francesco Borrominin käsialaa. Alun perin kirkosta piti tulla Palazzo Pamphiljin yksityiskirkko, mutta 1670-luvulla siitä tehtiin yleinen. Kreikkalaisen ristin muotoisen kirkon julkisivua hallitsee korkea kupoli, jonka edessä molemmilla puolilla kohoavat baldakiinimaiset kellotornit. Kupolin freskot maalasivat Ciro Ferri ja Sebastiano Corbellini 1670–1693.
Iginio Straffi
Iginio Straffi (s. 1965) on italialainen sarjakuvien piirtäjä, animaattori, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan luomastaan Winx-piirrossarjasta. Muita Straffin tuottamia sarjoja ovat Hirviöallergiaa, Huntik ja PopPixie.
Palazzo Pamphilj
Palazzo Pamphilj on palatsi Piazza Navonan reunalla Roomassa. Se rakennetiin Pamphilj-sukuiselle paavi Innocentius X:lle. Palatsi valmistui 1650, johon valmistui piakkoin myös palatsikappeli Sant’Agnese in Agone. Kappeli muutettiin yleiseksi kirkoksi myöhemmin 1600-luvulla. Palatsi on tyyliltään barokkia. Nykyisin rakennuksessa on Brasilian suurlähetystö.
Analogia (kielifilosofia)
Analogia, eli yhdenmukaisuus, on termi tavalle selittää asioiden yhdenmukaisuutta, verrattavuutta tai vastaavuutta. Monimutkaisia asioita voidaan selittää rinnastamalla niitä yksinkertaisimpiin tai selitettävälle tutumpiin ilmiöihin. Tällöin voidaan sekä sitä, mihin rinnastetaan, että itse rinnastamista sanoa analogiaksi. Vertaa metafora. Esimerkiksi jonkin ilmiön aiheuttamaa riippuvuutta voidaan selittää ja verrata huumeiden käytön aiheuttamaan riippuvuuteen, joka yleensä on paremmin tunnettu ilmiö.
Klamathjoki
Klamathjoki (klamathiksi "Koke") on joki Pohjois-Kaliforniassa ja Etelä-Oregonissa. Sen pituus on 423 kilometriä. Klamathjoki on kärsinyt maanviljelyksestä, ja paikalla ennen olleet laajat suoalueet ovat kuivuneet. Joessa on neljä patoa, joiden purkua on harkittu, mutta päätöksiä ei ole tehty. Muualla Kaliforniassa on purettu useita patoja ympäristöaktivistien painostuksesta. Alueella asui useita intiaaniheimoja, kuten yrokit, hupat, karukit ja klamathit. Joki oli tärkeä kutupaikka chinook- ja coholohelle, joista coholohi on uhanalainen. Lohien kutu on vähentynyt patojen takia.
Sietokyvyn rajoilla
Sietokyvyn rajoilla (Across the Tracks) on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1991. Sen on ohjannut Sandy Tung. Pääosissa elokuvassa ovat Brad Pitt, Rick Schroder, Carrie Snodgress ja David Anthony Marshall. Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä Billystä ja Joesta, joiden elämät lähtevät menemään eri suuntiin. Joe saavuttaa menestystä koulussaan sekä juoksemisessa ja muutenkin tunnollisena oppilaana, kun hänen veljensä Billy tuomitaan vankilaan autovarkaudesta.
Elokuva alkaa, kun Billy joutuu vankilaan jäätyään kiinni auton varastamisesta ystävänsä kanssa. Billyn vapauduttua noin vuoden kuluttua vankilasta hänen veljellään Joella menee hyvin. Joe menestyy koulussa hyvin ja harrastaa juoksemista, jossa hän saavuttaa myös menestystä. Kun Billy ja Joe jälleen tapaavat, heidän keskinäiset välinsä ovat viileät. Joe on pettynyt veljeensä kaikista rikoksista ja pitää häntä syypäänä tuskasta, jota Billy on tuottanut heidän äidilleen.
Billy yrittää aloittaa asiat uudelta pöydältä, mutta perheen lisäksi myös kaverit ovat lähes hylänneet hänet. Billy joutuu koulussa vaikeuksiin ja turvautuu ainakin osittain vanhaan kaveriinsa Louieen. Louie yrittää saada Billyn taas kaidalle tielle.
Joe saa veljensä mukaan harrastamaan juoksemista ja huomaa, että Billy on melko kova juoksija. Koulun valmentajat huomaavat myös ainesta Billyssä, ja pian veljekset pääsevät juoksemaan keskenään juoksukilpailussa. Billy voittaa pienimuotoisen juoksukilpailun ja Joella alkaa kertymään paineita siitä, onko hän oikeasti kovin juoksija. Joe haastaa myöhemmin Billyn kahdenkeskiseen juoksukilpailuun, ja Billy voittaa tämänkin. Joe on kunnianhimoinen ja on halunnut aina olla paras juoksemisessa ja nyt pelkää häviävänsä veljelleen. Lopussa Billy ja Joe juoksevat kunnan mestaruuskilpailussa, ja Joella on kovat paineet kisasta, jossa on panoksena stipendi ja pääsy Stanfordiin. Joe ei meinaa aluksi osallistua koko kisaan mutta päättää viime hetkellä osallistua siihen. Kilpailu on tasaväkinen veljesten kesken, mutta loppua kohden näyttää isltä, että Billy olisi viemässä voiton, mutta ennen maaliviivaa Billy hidastaa ja päästää Joen ohi ensimmäisenä maaliin. Joe ei heti tajua, että Billy päästi hänet tahallaan, mutta se selviää hänelle myöhemmin. Joe ei tästä ilahdu mutta toipuu kuitenkin ajatuksesta ja pääsee näin ollen Stanfordiin.
HEC
HEC tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Kokit
Kokit ("coccus" pl. "cocci") eli pallobakteerit ovat pallomaisia tai melko pallomaisia bakteereja. Ne voivat esiintyä kaksittain tai jäävät usein ketjuiksi tai ryhmiksi. Kaksittain esiintyvät ovat diplokokkeja, ketjuina esiintyvät ovat streptokokkeja ja ryhmissä esiintyvät stafylokokkeja.
Kokkibakteerit voivat olla joko aerobisia tai anaerobisia sekä grampositiivisia tai gramnegatiivisia.
Pneumokokki aiheuttaa keuhkokuumetta, "Acinetobacter lwoffii" on mesofiilinen kokki, joka on haitallinen paperinvalmistusprosessissa.
Procopé
Procopé, aiemmin Procopaeus, on suomalainen pappissuku, jonka yksi sukuhaara aateloitiin 1880-luvulla, ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 262.
Procopén suvulle on kuulunut Nokialla sijaitseva Viikin kartano.
Porolahdenpuisto
Porolahdenpuisto () on yksi Helsingin Roihuvuoressa sijaitsevista puistoista. Puiston rajautuu etelässä Porolahteen, jonka rantaviivaa pitkin menee suosittu kevyen liikenteen väylä. Puistossa sijaitsee myös yksi Helsingin väestönsuoja (nro 53/77-91). . Alueella on ollut vanhaa asutusta ja viljelymaita sekä myöhemmin Porolahden jätevedenpuhdistamo. 1970-luvulla rehevöitynyttä Porolahtea ruopattaessa rantaan oli tuotu ruoppausmassoja.
Puiston yleisin käyttö on läpikulku ulkoilun yhteydessä. Petankkin pelaaminen puistossa saattaa olla yleinen näky, koska Helsingin Petankkiliigan joukkue "Porot" on nimetty alueen "ASOY Porolahdenpuisto" mukaan. Vuonna 2005 "Porot"-joukkue pelasi mestaruussarjassa. Melonnan harrastajia voi myös alueelta havaita liikkuvan läpi Porolahden vesistön, koska Porolahti on yhteydessä idässä Tammisalon kanavasta Strömsinlahden venesatamaan ja etelässä Tilliruukinlahteen.
Pääpuulajeiltaan puisto on rauduskoivua, tervaleppää ja hieskoivua. Osia puistosta on määrätty Natura 2000 -hankkeen alaisuuteen.
Länsiosassa jasmikkeet, syreenit, koivut ja tuomipihlajat viihtyvät puistossa. Syreenilajisto on vaihtelevaa, ainakin nuokkusyreenityyppiä ("Syringa reflexa") ja likusterisyreeniä ("Syringa reticulata") kasvaa omissa ryhmissään. Ruusujakin on, mm. suviruusu ("Rosa" ’Poppius’) ja juhannusruusu ("Rosa pimpinellifolia" ’Plena’). Nuoret istutetut puut ovat hyväkuntoisia, ja niistä on odotettavissa kauniita puistopuita. Kosteikkoalueen reunassa kasvaa vanhoja, korkeita vihreälehtisiä pajuja, jotka ikänsä puolesta saattaisivat olla Herttoniemen kartanon ajoilta. Alueen länsiosassa Väylänsuuhun rajautuen on lehtomaisella kankaalla kasvava varttunut melko hyväkuntoinen koivikko, jossa kasvaa myös joitakin haapoja ja muutamia nuorempia vaahteroita ja tammen taimi. Puistossa on myös punasaarnia ("Fraxinus pennsylvanica") sekä jotkin lajinmääritykseltään ovat epäselviä. Puistoon on 1990-luvulla istutettu kaupunginpuutarhalla lisättyjä erikoisia poppeleita. Tuolloin istutettu kiinanpoppeli ("Populus simonii") saattaa olla Helsingin ainoa. Puistossa on kaksi istutusryhmää Helsingin yliopiston jalostusohjelman atsaleoja.
Metsäsaarekkeessa "Roihuvuorentien" ja "Abraham Wetterin tien" risteyksen kohdalla on massiivisen koivikon alla pensasvaltainen lehto. Lintujen kannalta arvokkaassa lehdossa on runsaasti lehtopensaita ja lehtipuuvesakkoa, jonka seassa on hyvälaatuista vaahteraa. Alueella kasvaa koivujen lisäksi haapoja, isoja raitoja, tervaleppää, vaahteraa, pihlajia, tuomia ja joitakin suuria mäntyjä. Koivikon itälaidassa on varikko- ja maankaatopaikkana käytetty alue. Puiston itäosa, koivuvaltainen lehtimetsäalue on kosteikkopainanteineen osa linnustollisesti arvokasta aluetta, joka jatkuu Strömsin kartanolle asti. Maaperä on rehevää lehtoa ja lehtomaista kangasta. Itäpäässä on paikoin pensasluhtaa muistuttava hoitamaton kosteikko, jossa on lepikkoa, pajupensaikkoa, lahopuuta ja vesipintoja.
Tunnettuja lintuja puistossa on valkoposkihanhi, kottarainen, varis, tiaiset, räkättirastas, kyhmyjoutsen, silkkiuikku, nokikana, lokit ja sinisorsat.
Aamuset
Aamuset on Turussa ja sen lähiseuduilla ilmestyvä kaupunkilehti. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1981, ja sitä julkaisee Turun Tietotarjonta Oy, joka on osa TS-Yhtymää. Lehden ilmestymistiheys tuplaantui vuonna 2006, jolloin "Aamuset" alkoi ilmestyä keskiviikon lisäksi myös lauantaisin. Aiemmin lehti oli ilmestynyt kahdesti viikossa vain joulukuussa eikä lainkaan juhannuksesta elokuun alkuun. Vuodesta 2006 lähtien lehti alkoi ilmestyä myös kesäisin kerran viikossa. Lehden painos on 136 000 kappaletta (tammikuu 2010). "Aamuset"-lehden päätoimittaja on Lasse Virtanen.
Sanomalehtien liitto valitsi "Aamuset"-lehden vuoden 2009 parhaaksi kaupunkilehdeksi. Tuomariston perustelujen mukaan "Aamuset" on ”moderni ja kaupunkilainen lehti. Lehdellä on uutisasennetta, ja se on visuaalisesti hyvin toimiva. Lukijat ovat mukana lehden teossa tekstien ja kuvien kautta. Ajateltu konsepti luo tekstille ja kuville mahdollisuuden vaikuttaa.”
Talkie Walkie
Talkie Walkie on ranskalaisen Air-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. tammikuuta 2004. Se sai ilmestyessään kiitosta kriitikoilta.
Levyltä julkaistiin kolme singleä: "Cherry Blossom Girl" (16. helmikuuta 2004), "Surfing on a Rocket" (19. huhtikuuta 2004) ja "Alpha Beta Gaga" (9. elokuuta 2004). Albumin kappale "Alone in Kyoto" oli "Lost in Translation" -elokuvan soundtrackilla vuonna 2003. Surfing on a Rocket oli mukana EA Sportsin Fifa 2005 jalkapallopelissä.
Marcus Aureliuksen pylväs
Marcus Aureliuksen pylväs (, ) on antiikkinen muistomerkki Roomassa. Monumentti sijaitsee Piazza Colonnalla, joka on nimetty muistopylvään mukaan, kuten koko III kaupunginosakin, Rione Colonna.. Monumenttia vastapäätä kohoaa "Palazzo Chigi". Nykyään pylvään jalusta on neljä metriä katutason alapuolella maankohoamisen vuoksi.
Senaatti ja Rooman kansa pystyttivät muistomerkin Marcus Aureliuksen kunniaksi tämän kuoleman jälkeen, ja se valmistui luultavasti 193, koska tuolloin sen rakentamiseen käytetyt lankut annettiin vartija Adrastuksen talon rakentamistarpeiksi.
Monumentin korkeus on sata roomalaista jalkaa (29,77 m), mistä syystä sitä kutsuttiin antiikin aikana nimellä "Centenaria". Doorilaistyyliseen kapiteeliin päättyvän pylvään varsi koostuu 26 Lunan marmorista hakatusta ontosta lieriöstä, joiden sisällä on 200 askelmaa ja 56 suorakaiteen muotoista valoaukkoa. Pylvään ulkokuorta kiertää reliefein koristeltu spiraali, joka esittää Marcus Aureliuksen sotaretkiä Tonavalle markomanneja ja sarmaatteja vastaan 172–175. Ulkopuolen korkokuvien tai sisäosien kierreportaikon vuoksi pylvästä kutsuttiin toisinaan kollektiivinimellä "Columnae cochlides", mikä tarkoitti kaikkia alueen keisarillisia muistopylväitä, myös Trajanuksen ja Antoninus Piuksen.
Marcus Aureliuksen pylväs säilyi maanjäristyksistä ja tulipaloista huolimatta monia muita antiikin monumentteja paremmin, koska paavit Agapetus II ja Johannes XII uskoivat sen "San Silvestro in capiten" benediktiiniläisveljien huomaan 900-luvulla . Pylväs restauroitiin paavi Sixtus V:n aikana 1589–1590, jolloin sen huipulle sijoitettiin nykyinen apostoli Paavalia kuvaava patsas keisarin kadonneen muotokuvan paikalle. Samalla Domenico Fontana uudelleenmuotoili pylvään jalustan ja hakkasi sileäksi sen pahoin vahingoittuneen korkokuvan, joka neljällä tahkollaan kuvasi uhritoimituksia, Voitonjumalattaria ja köynnöksiä. Katutason yläpuolisen osan jalustasta hän verhosi Septizoniumista otetuilla marmorilaatoilla. Alkuperäinen omistuskirjoitus oli jo tuolloin hävinnyt, eikä siitä ole yhtään tunnettua muistiinmerkintää. Nykyinen piirtokirjoitus kertoo viimeisimmästä suuresta restauroinnista, ja se kuuluu:
Satanic Christ’s
Hate on brasilialaisen metalliyhtye Sarcófagon kokoelma-albumi, joka ilmestyi vuonna 2005. albumi sisältää yhtyeen demo- ja livenauhoituksia vuosilta 1986 - 1988. Tyylillisesti kappaleet edustavat black, death ja thrash metalia. Kokoelman julkaisi Chileläinen Proselytism Records.
Kokoelma sisältää Sarcófagon harvinaisimpia levytyksiä remasteroituina. Kappaleita albumilla on yhteensä 16, A-puolella 10 ja B-puolella 6. Kappaleet 1-4 ovat Satanic Lust -demolta, 5-7 Christ's Death -demolta ja 8-10 Rehearsal-demolta. B-puolen kuusi kappaletta ovat konserttitallenteesta vuodelta 1988. Satanic Christ's on julkaistu vain C-kasettina.
Jarkko Paronen
Jarkko Toivo Julius Paronen () teki pitkän uran suomalaisessa kunnalliselämässä. Parosen vanhemmat olivat piiripäällikkö Toivo Paronen ja kansakoulunopettaja Eeva Turunen.
Ylioppilaaksi Paronen valmistui Kouvolan Lyseosta vuonna 1961. Oikeustieteen kandidaatin tutkinnon hän suoritti Helsingin
Yliopistossa vuonna 1967, ja varatuomarin arvonimen hän sai vuonna 1969. Paronen oli Imatran kaupungin järjestysoikeuden pormestarina vuosina 1971-1974. Heinolan kaupunginsihteerinä Paronen toimi 1974-1975, ja hänet valittiin Heinolan kaupunginjohtajaksi vuonna 1976. Siinä virassa hän oli 18 vuoden ajan kunnes siirtyi kaupunginjohtajaksi Imatralle, jossa virassa hän oli syyskuussa 1995 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Paronen kuoli auto-onnettomuudessa.
Paronen oli jo 1980-luvun alusta saakka aktiivinen "Savonradan oikaisun" kannattaja, ja hänellä olikin sittemmin merkittävä osuus Lahti-Kerava-oikoradan lopullisen linjauspäätöksen muodostumiseen ollessaan vuosina 1989-1994 Savonrata-projektin neuvottelukunnan puheenjohtajana. Savonrata-projekti on sittemmin muuttanut nimeään "Nopeat Itäradat"-projektiksi, mutta radan ja projektin tavoite on edelleen sama.
Toimiessaan Imatran kaupunginjohtajana Paronen teki aktiivisesti yhteistyötä naapurirajakaupunki Svetogorskin kanssa ja oli panemassa alulle Imatra-Svetogorsk-kaksoiskaupunki -ideaa. Imatran seudulla Parosen työstä muistetaan yrittäjiltä ja asukkailta kiitosta saanut "Heinolan malli" ilmaisesta pysäköinnistä.
Sydänsairaus vaivasi toimeliasta Parosta kauan. Jo 37-vuotiaana hän sairasti sydäninfarktin, ja vuonna 1994 hän kävi läpi sepelvaltimo-ohitusleikkauksen.
Paronen oli "Tasavallan Presidentin valitsijamiehenä" vuonna 1982. Sotilasarvoltaan Paronen oli reservin yliluutnantti, ja hän sai "Suomen Leijonan Ritarikunnan I Luokan Ritarimerkin" itsenäisyyspäivänä vuonna 1994.
Brutaali death metal
Brutaali death metal on metallimusiikin alalaji, joka pyrkii äärimmäiseen raskaaseen, nopeaan ja aggressiiviseen tyyliin. Brutaalia death metalia luonnehtii usein myös virtuoosimainen soittotaito. Tyylilaji pyrkii viemään death metalin raskauden entistä hyökkäävämmälle asteelle.
Tyylilajissa on vahvasti esillä rumpujen nopea soitto, nopeat riffit ja kappaleiden suoraviivainen rakenne. Melodia ja harmonia jää yleensä melko taka-alalle, painopisteen ollessa rytmissä ja väkivaltaisuudessa. Kitara soittaa usein nopeana tremolona ja säröefekti on hyvin voimakas. Rummuissa tyypillistä on nopea tuplapedaalin soitto ja runsaat blast beatit. Laulu on matalaa ja hyökkäävää murinaa. Eräät brutaalia death metalia soittavat yhtyeet, kuten Nile ja Spawn of Possession, on luokiteltu myös tekniseksi death metaliksi.
Brutaali death metal syntyi 1990-luvun alussa, erittäin raskaiden death metal -yhtyeiden vietyä musiikkinsa perinteisen death metalin rajojen ulkopuolelle. Ensimmäinen suuri vaikuttaja oli vuonna 1988 perustettu Cannibal Corpse joka teki entistä äärimmäisempää death metalia, hahmotellen ensimmäistä kertaa brutaalin death metalin tyyliä. 1990-luvun lopulla Devourment ja Disgorge kehittivät tyyliä eteenpäin. Nykyään tyylilajin edustajia löytyy varsinkin Amerikoista. Suomalaista osaamista edustaa Torsofuck.
Kakadun kieli
Kakadun (tai Gaagudjun kieli) on hävinnyt Australian aboriginaalien puhuma kieli. Sitä puhuttiin Arnheminmaassa Australian Pohjoisterritoriossa. Kielen viimeinen puhuja Big Bill Neidjie kuoli 23.5.2003.
Galleria (arkkitehtuuri)
Galleria on kahden rakennuksen välinen käytävä tai talon ulkopuolinen pylväskäytävä, arkadin rajaamana, jota kutsutaan usein myös pasaasiksi. Galleria on myös vallituksen sisäinen käytävä. Myöhäisrenessanssin ja barokin aikana galleria oli pitkä, kapea sali. Keskiajalla taas gallerioita olivat kirkkojen kerrokset ja arkadiparvekkeet. Galleria voi olla myös lehteri tai parveke, esimerkiksi teatterin parveke.
Fontana di Trevi
Fontana di Trevi on suihkulähde Quirinalen alueella Roomassa. Se on kaupungin suurin ja tunnetuin suihkulähde. Vuonna 1762 valmistunut suihkulähde sisältää suuren tekokallion, altaan ja 20 metriä korkean ja 26 metriä leveän seinän, joka on koristeltu barokkielementeillä palatsin julkisivuksi. Kompleksin keskellä, tekokallion päällä, lepää meren jumala Okeanos merihevosten vetämässä vaunussa. Barokkiseinän reunasyvennyksiin on myös sijoitettu yltäkylläisyyden ja parantavan voiman jumalat.
Suihkulähteen suunnitteli Nicola Salvi paavi Klemens XII:n käskystä ja sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1732. Suihkulähde valmistui vuonna 1762 sekä suunnittelijan ja rakennuttajan jo kuoltua. Vesi suihkulähteeseen johdettiin Aqua Virgo nimisen akveduktin kautta ja sen yksi tehtävistä oli koristaa vesijohdon päätepistettä. 
Vuonna 1998 vesilähteen vuotokohtia korjattiin ja siihen asennettiin uudet pumput. Tammikuussa vuonna 2013 julkistettiin tieto, että italialainen muotitalo Fendi sponsoroi suihkulähteen peruskorjauksen. Peruskorjaus kestää 20 kuukautta ja maksaa yli 2 miljoonaa euroa. Korjaaminen alkoi 5. kesäkuuta 2014.
Näyttelijä Anita Ekberg kahlasi Trevin suihkulähteessä Federico Fellinin elokuvassa Ihana elämä (1960).
Trevin suihkulähteeseen liittyy uskomus: jos Roomassa vieraileva heittää kolikon suihkulähteeseen, hän palaa kaupunkiin takaisin. Kolikot kerätään pois maanantaiaamuisin ja ne lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen.
Fontana del Tritone
Fontana del Tritone on suihkulähde Quirinalen alueella Roomassa. Berninin suunnittelema suihkulähde rakennettiin Piazza Barberinille Palazzo Barberinin eteen vuosina 1642–1643. Sen tilasi paavi Urbanus VII. Travertiinista veistetty suihkulähde esittää merenjumala Tritonia, joka istuu valtavalla kivisellä simpukalla. Neljä delfiiniä kannattelee simpukkaa.
Mind Tricks
MindTricks on italialais-ruotsalaisen melodista death-metallia soittavan Disarmonia Mundin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006.
Karlaplan
Karlaplan on avoin pyöreänmuotoinen aukio Östermalmilla Tukholmassa. Aukiolla Karlavägen, Narvavägen, Östermalmsgatan, Lützengatan ja Styrmansgatan kohtaavat tähtimuodostelmassa. Karlaplan sai alkunsa vuonna 1896, mutta sen nykyilme periytyy 1930-luvulta. Aukio on nimetty Ruotsia hallinneiden Kaarle () -nimisten kuninkaiden, Kaarle X Kustaan, Kaarle XI:n ja Kaarle XII:n mukaan. Aukion esikuvana on toiminut pariisilainen Place de l’Étoile.
Karlaplanilla sijaitsevat asunnot kuuluvat Ruotsin kalleimpiin. Ruotsalainen kirjailija August Strindberg asui Karlaplanilla vuosina 1901–1908. Strindbergin kotitalo purettiin vuonna 1969. Aukiolla sijaitsevan puiston pohjoisosassa sijaitsee ruotsalaisen kuvanveistäjän Carl Millesin teos "Flygarmonument" vuodelta 1931.
Sirppimailanen
Sirppimailanen ("Medicago falcata") on mailasiin kuuluva kasvi, jolla on 40–50 senttimetriä korkea varsi. Sirppimailasella on sitkeät juuret ja apilamaiset lehdet. Kasvilla on kullan- tai oranssinkeltaiset kukat, jotka kukkivat heinä-elokuussa. Kasvi voi risteytyä sinimailasen kanssa. Suomessa laji on lähinnä tulokas, mutta sitä tavataan myös muualla Pohjolassa paitsi Islannissa. Levinneisyysalue ulottuu Euroopan lisäksi Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan.
Sirppimailasta käytetään rehuna ja myös luomutiloilla viherkesannointiin.
Pedro Rodríguez Ledesma
Pedro Eliezer Rodríguez Ledesma eli Pedro (s. 28. heinäkuuta 1987 Santa Cruz de Tenerife, Santa Cruz de Tenerifen maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Kotisaarellaan Teneriffalla Pedro pelasi CD San Isidrossa, josta hän siirtyi Barcelonaan vuonna 2004. Hänet nostettiin Barcelonan edustusjoukkueeseen ensimmäistä kertaa vuonna 2008, ja debyyttinsä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla hän teki 12. tammikuuta 2008 ottelussa Real Murciaa vastaan. Kakkosjoukkue Barcelona B:n kanssa Pedro saavutti kauden 2007–2008 päätteeksi nousun Segunda División B:hen.
Kaudella 2008–2009 Pedro kuului vielä Barcelona B:n miehistöön, mutta pelasi kaikkiaan 14 edustusjoukkueen ottelussa, kun joukkue voitti historiallisen triplamestaruuden. Kesällä 2009 hän pelasi hyvällä menestyksellä edustusjoukkueen harjoitusotteluissa ja solmi elokuussa 2009 vuoteen 2014 ulottuvan sopimuksen seuran kanssa. Kaudella 2009–2010 Pedro kirjoitti itse historiaa onnistuttuaan maalinteossa kaikissa kuudessa kilpailuissa, joihin Barcelona osallistui: Espanjan liigassa, Espanjan cupissa, Espanjan supercupissa, Mestarien liigassa, Euroopan supercupissa ja seurajoukkueiden MM-kilpailuissa.
Pedro valittiin Espanjan maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki 29. toukokuuta 2010 pelatussa ystävyysottelussa Saudi-Arabiaa vastaan. Reilu viikkoa myöhemmin käydyssä viimeisessä ystävyysottelussa Puolaa vastaan ennen 11. kesäkuuta 2010 alkavia MM-kilpailuja, Pedro onnistui tekemään ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa. Vuoden 2010 maailmanmestaruuden lisäksi Pedro on voittanut Euroopan mestaruuden Puolan ja Ukrainan EM-kilpailussa 2012. Hän oli mukana Espanjan joukkueessa myös Brasilian MM-kilpailuissa 2014.
Barcelona
Espanja
Charles François Dufay
Charles François de Cisternay Dufay (14. syyskuuta 1698 Pariisi – 16. heinäkuuta 1739 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko. Vuonna 1734 hän havaitsi ensimmäisenä, että on olemassa kaksi eri sähkövarausta, joita hän nimitti lasi- ja lakkasähköksi, mutta joita nykyisin nimitetään positiiviseksi ja negatiiviseksi sähkövarauksiksi. Hän havaitsi myös, että samanlaiset sähkövaraukset työntävät toisiaan luotaan, kun taas vastakkaiset vetävät toisiaan puoleensa.
Nurmimailanen
Nurmimailanen ("Medicago lupulina") on mailasiin kuuluva kasvi, jolla on 15−20 senttimetriä korkea varsi. Sen lehdet ovat pehmeäkarvaisia ja apilamaisia. Lajin pienet keltaiset kukat kukkivat kesä-syyskuussa. Kasvi on yksivuotinen, ja kasvaa Suomessa tulokkaana. Nurmimailanen on levinnyt Pohjoismaihin (paitsi Islantiin), lähes kaikkialle muualle Eurooppaan, Aasiaan lauhkeisiin osiin sekä Pohjois-Afrikkaan.
Nurmimailanen muistuttaa äkkiseltään pikkuapilaa ("Trifolium dubium") ja rentoapilaa ("Trifolium campestre").
Jordanian sisällissota
Jordanian sisällissota (myös "musta syyskuu") käytiin syyskuusta 1970 heinäkuuhun 1971. Sodassa olivat vastakkain Jordanian hallituksen joukot ja palestiinalaispakolaisten militanttiryhmät. Jordanian hallitus voitti sodan ja militanttiryhmät siirsivät toimintansa Libanoniin.
Ennen kuuden päivän sotaa Jordaniassa oli noin 700 000 asukasta. Sodan jälkeen lähes 400 000 palestiinalaispakolaista muutti Israelin valloittamalta Länsirannalta Jordaniaan. Palestiinalaiset tekivät terrori-iskuja Israeliin Jordaniasta, Libanonista ja Syyriasta. Israel vuorostaan teki kostoiskuja palestiinalaisia vastaan rajansa yli näihin maihin. Palestiinalaispakolaisten militantein osa oli Palestiinan vapautusjärjestö, PLO. Sitä johti Jasser Arafat. PLO julisti Länsirannan tulevaksi kotimaakseen ja katsoi, että Jordanian lait eivät koske sen jäseniä. Jordania muuttui käytännössä sotilasleiriksi. Jordanian kuningas Hussein koki asemansa uhatuksi ja palestiinalaiset olivat yrittäneet murhata hänet.
Palestiinalaisterroristit kaappasivat 6.–9. syyskuuta 1970 useita lentokoneita ja pakottivat ne lentämään Jordanian pääkaupunkiin Ammaniin. Kaappausten johdosta Hussein päätti murskata palestiinalaisten militanttiryhmät ja julisti Jordaniaan poikkeustilan 16. syyskuuta. Kymmenen päivän ajan Jordanian armeijan joukot piirittivät pakolaisleirejä ja riisuivat aseista palestiinalaississejä. Hussein karkotti useita palestiinalaisjohtajia. Syyrian tuki Jordanian palestiinalaisille loppui 24. syyskuuta mennessä ja 25. syyskuuta sisällissodan osapuolet solmivat tulitauon, jonka välittivät arabimaiden johtajat. Taistelut jatkuivat sissiryhmien ja armeijan välillä vuoteen 1971. Huhtikuussa 1971 palestiinalaississit oli ajettu Ammanista ja heinäkuussa 1971 armeija tuhosi sissien tukikohdat Pohjois-Jordaniassa.
Sisällissodan seurauksena militantit palestiinalaisryhmät siirsivät toimintaansa Libanoniin, mikä johti lopulta Libanonin sisällissotaan.
Reijo Jalava
Reijo Jalava (18. helmikuuta 1932 Helsinki – 25. tammikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Jalava pelasi jalkapalloa Helsingin Jalkapalloklubissa, johon hän liittyi vuonna 1943. Edustusjoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1949 ja pelasi koko uransa HJK:ssa aina vuoteen 1969 asti. Jalava oli peliuransa alkuvaiheessa hyökkääjä ja tukimies, mutta siirtyi sittemmin oikeaksi laitapuolustajaksi. HJK:ssa hän voitti SM-sarjan mestaruuden vuonna 1964 ja seuran ensimmäisen Suomen Cupin vuonna 1966.
Uransa aikana Jalava pelasi 304 sarjaottelua ja teki niissä 8 maalia. Hän oli ensimmäinen 300 pelin rajan saavuttanut pelaaja SM-sarjassa. Jalava pelasi myös maajoukkueessa 21 A-maaottelua ja 13 B-maaottelua.
Pelaajauransa jälkeen Jalava ryhtyi HJK:n huoltajaksi, jona hän palveli seuraa lähes 30 vuotta. Jalava sai seurauskollisuudestaan ja urheilun parissa tehdystä työstä useita tunnustuksia. Hän on HJK:n kunniajäsen ja hänet valittiin seuran 90-vuotisjuhlien yhdeydessä HJK:n Hall of Fameen. Jalava sai myös 1999 Helsingin urheilutoimittajien kerhon tunnustuspalkinnon.
Martti Hallikainen
Martti Tapani Hallikainen (s. 29. tammikuuta 1946 Savonlinna) on Aalto-yliopiston Teknillisen korkeakoulun avaruustekniikan professori ja Suomen ensimmäinen avaruustekniikan professori. Hänet on nimitetty virkaansa 1987 ja hän johti avaruustekniikan laboratoriota vuoteen 2009, jolloin laboratorio sulautettiin osaksi uutta radiotieteen ja -tekniikan laitosta.
Hallikainen on mikroaaltokaukokartoituksen johtavia tutkijoita koko maailmassa ja on toiminut Kansainvälisen radiotieteen unionin (URSI) varapuheenjohtajana 2005-2011.
Hallikainen on valmistunut ylioppilaaksi Haminan Yhteislyseosta vuonna 1965, diplomi-insinööriksi vuonna 1971 ja väitellyt vuonna 1980. Hän on naimisissa Airi Miettisen kanssa ja perheessä on kolme tytärtä.
Hallikainen on saanut IEEE:n fellow-arvonimen vuonna 1993.
Yumi Tōma
Yumi Tōma () (oik. Yumi Nakagawa , s. 20. joulukuuta 1966 Chiba, Japani) on japanilainen ääninäyttelijä ja laulaja, joka työskentelee enimmäkseen Aoni Productionille. Hän on tehnyt uransa aikana yli 220 ääniroolia animeen ja lisäksi dubannut televisiosarjoja, sekä lainannut ääntään moniin videopeleihin, kuten "yn". "Tekken"-pelisarjassa Tōma on useasti ääninäytellyt Ling Xiaoyuta ja Nina Williamsia.
Sotilasliitto
Sotilasliitto on kahden tai useamman valtion solmima sopimus, joka määrittelee osapuolten toimia sodan sattuessa. Sotilasliiton muodostaneet valtiot saattavat esimerkiksi lupautua puolustamaan toisiaan ulkopuolisen valtion aggressiota vastaan, yhdenmukaistaa armeijoidensa rakennetta ja päättää yhdessä joko liiton jäseniin tai sen ulkopuolisiin alueisiin kohdistuvien interventioiden tarpeellisuudesta.
Antiikin aika:
Ennen maailmansotia:
Ensimmäinen maailmansota:
Toinen maailmansota:
Volendam
Volendam on kylä Edam-Volendamissa, Pohjois-Hollannissa. Kylässä asuu noin 22 000 asukasta vuonna 2007 tehtyjen laskelmien mukaan. Kylä on suosittu turistinähtävyys.
FC Volendam on jalkapalloseura Volendamista, ja se pelaa Alankomaiden pääsarjatasolla, Eredivisiessä.
Mia Hafrén
Mia Johanna Hafrén (s. 4. maaliskuuta 1974) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Koulunsa hän kävi Loviisassa ja valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1997. Valmistumisensa jälkeen hän sai kiinnityksen Åbo Svenska Teaterniin, mutta jättäytyi freelanceriksi vuoden kuluttua.
Näyttelijänä Mia Hafrén muistetaan erityisesti Yle TV1:n sarjasta "Tahdon asia", jossa hänellä oli rooli Susanna Rouhialana. Toinen merkittävä rooli oli Yle TV2:n historiallinen draamasarja "Hovimäki", jossa hän esitti Vava Lindhofia.
Mia Hafrén on myös laulaja a cappella -yhtyeessä Fork, jossa hän käyttää taitelijanimeä Ms. Chiq LaDesire.
Parapara
Parapara on Japanista lähtöisin oleva klubitanssi. Paraparassa keskitytään ylävartalon ja erityisesti käsien liikkeisiin. Yleisin paraparassa oleva askel on mukautuva sivuaskel, steppi, jota toistetaan tanssiessa. Laji koostuu parapara-klubien lanseeraamista virallisista koreografioista, joita opetetaan klubi-illoissa, ja joita voi opetella myös DVD:iltä tai fanien kuvaamista videoista.
Parapara käy myös kuntoilusta. Etenkin käsivarret ovat kovilla, ja myös vatsa- ja selkälihaksia käytetään. Parapara on japanilainen klubitanssilaji, johon kuuluu myös oma musiikkityylinsä. Nykyään parapara on levinnyt japanilaisilta klubeilta muihinkin maihin. Paraparassa liikutetaan erityisesti käsiä. Jalat kuitenkin toistavat samaa askelkuviota, jolla pidetään rytmi yllä. Kahden ja puolen minuutin tanssissa on noin 200 askelta. Parapara voi siis olla varsin monimutkaista ja vaativaa.
Tytöille ja pojille on kehitetty erilaisia Parapara-tansseja. Eri tanssien vaikeustasot ilmoitetaan kolmiportaisella asteikolla helposta vaikeaan ("easy, medium, hard").
Parapara-musiikkina käytetään muiden muassa J-popin eri reippaita ja iloisia muotoja. Periaatteessa paraparaa voi tanssia minkä tahansa musiikin tahdissa, mutta paraparaan on kuitenkin myös omia kappaleita. Parapara on Japanissa varsin suosittua, ja esimerkiksi TV-sarjan alkumusiikki voi olla parapara-tanssille sovitettua, ja siihen on oma parapara.
Kaikki parapara-musiikkilajitkaan eivät ole samanlaisia, J-pop on vain osa musiikista. Erilaisia tanssi- ja musiikkilajeja ovat esimerkiksi: eurobeat, techpara (tekno-parapara), trapara (trance-parapara) ja torapara. Helpoimpia tansseja ovat eurobeat-tanssit, keskivaikeita techpara ja trapara, ja vaikeita, erityisesti poikien suosimia torapara.
Suomessa parapara on harvojen harrastama laji. Vuonna 2006 perustettu FinnPARAnoids on yksi hyvin harvoista suomalaisista parapara-ryhmistä. FinnPARAnoids esiintyy erilaisissa Japani-aiheisissa tapahtumissa, ja järjestää viikoittaisia oppitunteja Helsingissä ja Turussa. Tampereella tunteja järjestää TanPARA.
Don-jääkausi
Don-jääkausi oli laaja jäätiköityminen pleistoseeniajan Pohjois-Euroopassa Cromer-kompleksin aikana. Se oli luultavasti sama kuin happi-isotooppivaihe MIS 16. Laajan jäätiköitymisen oli aiheuttanut kylmä jääkausi Euroopassa noin 660 000-620 000 vuotta sitten. Kausi oli sama kuin Keski-Euroopan lössikerrostuma H ja Venäjän tasangon Borisoglebskin lössijakso.. Kausi on luultavasti sama kuin Cromer-kauden jäätikkö B. Tätä kautta saattaa vastata Alppien laajin jäätiköityminen Günz.
Don-kaudella mannerjäätikkö ulottui koko Skandinavian yli Koillis-Saksaan, Keski-Puolaan, Valko-Venäjän eteläosiin ja Donin mutkaan ja lähelle Volgogradia. Jää ulottui suunnilleen 50 leveysasteelle asti. Muun muassa Varsova, Minsk, Moskova, Kotlas ja Arkangeli olivat jään peitossa. Lähellä jään reunaa mutta jäättömiä olivat muun muassa Hampuri, Berliini, Łódź ja Volgograd.
Don-jääkauden jälkeen oli monia lämpimiä interglasiaaleja kausista MIS 15 MIS 9:ään ajalla 620 000-300 000 vuotta sitten.
Tällä kaudelle ilmestyi Etelä-Venäjälle aromammutti "Mammuthus trogontherii" ja muu suureläimistö.
Lopuhkina
Lopuhkina () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängön pohjoisreunalla 45 kilometriä Lomonosovista lounaaseen. Kunnassa on 3 100 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2010).
Lopuhkinan kunnan pinta-ala on 270 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Lomonosovin piirin Kaprion, pohjoisessa Lepäsin ja Penikkalan ja idässä Kosteritsan kuntiin sekä etelässä Volossovan piiriin. Kunnan alueella virtaavat Vornaisienjoki ja Ruitsanjoki. Suurin järvi on Tehlitsänjärvi. Lopuhkinan radonlähteet ja -järvet ovat suojeltu luonnonmuistomerkki.
Kuntaan kuuluu 13 kylää: Isvara (ven. "Izvara"), Klarovitsa ("Florevitsy"), Klopitsa, Korkka ("Gorki"), Lopuhkina, Muhkovitsa ("Muhovitsy"), Nikolskoi ("Nikolskoje"), Saastrova ("Zaostrovje"), Savolssina ("Savolštšina"), Uusi-Puura ("Novaja Burja"), Vanha-Metussi, Vornaisi ja Ylä-Ruitsa ("Verhnije Ruditsy").
1700-luvun puolivälissä paikalla sijaitsi Sergijevskojen eli Bereznjagin kylä, joka sai uuden nimen omistajansa Nikita Lopuhinin mukaan. Lopuhkinan kartanon lähellä sijaitsevien radonpitoisten lähteiden ja keinotekoisen järven yhteyteen perustettiin 1830-luvulla parantola. Järven rannalla toimi myös paperitehdas.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Lopuhkinassa asui 89 venäläisen ohella 16 savakkoa, jotka kuuluivat Serepetan luterilaiseen seurakuntaan. Paperitehtaalla työskenteli myös 36 Suomesta tullutta suomalaista. Vuonna 1862 Lopuhkinan kylässä oli seitsemän taloa ja 54 asukasta, jotka olivat tilanomistajan maaorjia. Lopuhkinan kartanossa, paperitehtaalla ja parantolassa asukkaita oli 92. Seudun kylissä asui myös inkerikkoja, jotka venäläisten tavoin kuuluivat Metussin ortodoksiseen seurakuntaan.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, lasten taidekoulu ja pieni poliklinikka. Klopitsassa on keskikoulu ja lääkintäasema. Korkan kylässä on golfkenttä.
Seudulta on löydetty useita muinaisia hautapaikkoja. Vornaisien kylän lähellä sijaitsee keskiaikainen maalinna. Lopuhkinan kartanosta on jäljellä huonokuntoinen päärakennus, parantola sekä muiden rakennelmien ja puiston jäänteitä. Muita kulttuuriperintökohteita ovat Vanhan-Metussin, Vornaisin ja Ylä-Ruitsan kartanoalueet sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Metussi
Metussi eli Vanha-Metussi () on kylä ja entinen ortodoksinen seurakunta Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lopuhkinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisosassa muutama kilometri kuntakeskuksesta etelään.
1700-luvulla seurakunnan kirkko sijaitsi lähellä Korkan () kylää. Vuonna 1788 valmistui pyhälle kolminaisuudelle omistettu kivikirkko Metussiin, josta seurakunta sai uuden nimensä. 1800-luvulla siihen kuului useita puhtaasti inkerikkojen asuttamia kyliä kuten Ruitsa, Ruitsankontu (), Keski-Ruitsa (), Kolpovitsa (), Uusi-Metussi () ja Uusi-Puura. Seurakunnassa asui myös venäläistyneitä inkerikkoja sekä muualta siirrettyjä venäläisiä. Ruitsan- eli Lopuhinkajoen varrella sijainneet inkeroiskylät tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Vornaisi
Vornaisi () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Lopuhkinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla Vornaisienjoen rannalla kymmenen kilometriä Lopuhkinasta länteen. Kylässä on 34 asukasta (vuonna 2010).
Kylän läheltä on löydetty 73 kumpuhaudan ryhmä, joka ei ole säilynyt. Vornaisienjoen vasemmalla rannalla on muinaislinna, jota suojaa 1,8 metriä korkea ja jopa kymmenen metriä leveä maavalli. Kulttuurikerroksen puuttuminen viittaa siihen, ettei paikalla ole asuttu pysyvästi.
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut, Andrei Voroninille läänitetty Zakernovjen kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa se mainitaan nimellä "Sakernowie Voronino". Jo tuolloin suurin osa asukkaista oli Äyräpään kihlakunnasta muuttaneita suomalaisia. Toinen, ortodoksien asuttama Zakernovje kuului Saamostin pogostaan.
Pietari I lahjoitti Vornaisin kartanon vuonna 1712 Pietarin kaupungin ylikomissaarille ruhtinas Aleksei Tšerkasskille. Myöhemmin sei kuului muun muassa kreivi Pjotr Šeremeteville ja ruhtinas Elpidifor Jengalytševille. Kartanon 1830–1840-luvulla pystytetyt rakennukset ovat nykyään raunioina, mutta sen puistoalue on osittain säilynyt.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Vornaisissa asui 133 äyrämöistä ja 115 inkerikkoa. Luterilaiset kuuluivat Kaprion ja ortodoksit viereiseen Klopitsan seurakuntaan. Myöhemmin Vornaisi mainitaan suomalais-venäläisenä sekakylänä.
Vornaisienjoki
Vornaisienjoki () on Suomenlahteen laskeva joki Leningradin alueella Venäjällä. Se saa alkunsa Länsi-Inkerin ylängöltä, virtaa Lomonosovin piirin ja Sosnovyi Borin kaupunkipiirikunnan alueen läpi luoteeseen ja laskee Kaprionlahteen Kirnun kylän luona, jota ennen siihen yhtyy Kaprionjoki. Joen pituus on 54 kilometriä, leveys 3–7 metriä ja syvyys 0,5–3 metriä.
Vuonna 1499/1500 joki mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa nimellä "Kernova", mihin liittyvät jokisuun Kirnu () ja Vornaisin lähellä sijainnut kylä "Zakernovo" (”Kirnujoen takainen”). Joen alkuperäisen nimen unohduttua jälkimmäinen on vääntynyt muotoon Zakorkovo (). Vornaisienjoen keskijuoksun varrella sijainneet inkerikkojen, inkerinsuomalaisten ja venäläisten asuttamat Hatapusan ja Lužkin kyläryhmät sekä Hatapusan kartano ja paperitehdas tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana.
Parkala
Parkala () on kaupunkimainen taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungin Viipurin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa kehätien, Viipurin maantien sekä Pietarin ja Viipurin välisen rautatien varrella (Parkalan asema). Etelässä se rajoittuu Suvalan ja pohjoisessa Levassovan kaupunginosiin. Lähin metroasema on sinisen linjan Parnas. Parnas on myös Parkalan naapuritaajaman nimi.
Parkala on entinen inkerinsuomalainen kylä, joka kuului Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan. 1700-luvulla seudulle syntyi Venäjältä siirtyneiden uudisasukkaiden asuttamia kyliä kuten Kaplokka () ja Samanilovka (). Suomenjärven rannalla sijaitsevassa Vanhassakylässä () asui ortodoksisia inkerikkoja. 1800-luvulla Parkalasta tuli pietarilaisten suosimaa huvilaseutua. Siellä sijaitsi Pietarin saksalaiseen ja myöhemmin suomalaiseen seurakuntaan kuulunut luterilainen kirkko.
Vuonna 1938 Parkala sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1963 se liitettiin Leningradiin. Parkalan kaakkoisosassa sijaitsee Šuvalovin kreivisuvun kartano- ja puistoalue.
Jugoslavian kuningaskunta
Jugoslavian kuningaskunta (, "Kraljevina Jugoslavija" myös sloveeniksi) oli Länsi-Balkanilla, Etelä-Euroopassa sijainnut valtio 1918–1943.
Jugoslavian kuningaskunta sai alkunsa ensimmäisen maailmansodan päätyttyä. Lokakuussa 1918 Itävalta-Unkariin kuuluneet Vojvodina, Kroatia, Bosnia ja Hertsegovina ja Slovenia yhdistyivät "Sloveenien, kroaattien ja serbien valtioksi". Tähän liittyi saman vuoden joulukuussa Serbian kuningaskunta. Valtion nimenä oli aluksi Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta, kunnes Jugoslavia-nimitys otettiin käyttöön vuonna 1929.
Valtaosin serbien hallitseman valtion kansallisuuskiistat johtivat vuonna 1929 siihen, että kuningas teki vallankaappauksen ja diktatuuriksi muuttunut maa nimettiin enemmistönä olleiden eteläslaavien mukaan Jugoslaviaksi vuonna 1929.
Toisessa maailmansodassa vuonna 1941 Saksa, Bulgaria, Italia ja Unkari hyökkäsivät maahan, josta tuli Saksan ja Italian miehittämä. Muodollisesti kuningaskunta loppui saksalais- ja italialaisjoukkoja vastaan taistelleiden partisaanien julistaessa Demokraattisen federatiivisen Jugoslavian 1943.
Mantere (Pietari)
Mantere () on historiallinen kaupunginosa Pietarin kaupungin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Suuren Nevkan ja Primorski prospektin pohjoispuolella ja rajoittuu idässä Mustajokeen, pohjoisessa entisen Komendantin lentokentän alueeseen ja lännessä Kivinenään.
Mantere on entinen inkerinsuomalainen kylä, joka kuului Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan. 1700-luvun puolivälissä kansleri Aleksei Bestužev-Rjumin asutti seudulle maaorjiaan ja antoi kylälle venäläisen nimen "Novaja Derevnja" (”Uusikylä”). 1800-luvulla Mantereesta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue, jossa kesäisin asuivat perheineen mm. kirjailijat Aleksandr Puškin, Aleksandr Gribojedov, Ivan Turgenev ja säveltäjä Mihail Glinka.
Vuonna 1894 Mantereen läpi rakennettiin Siestarjoelle johtava rautatie, ja 1900-luvun alussa sinne syntyi tiivis asuin- ja teollisuusalue. Leningradin piirityksen aikana puutalot tuhoutuivat tulipaloissa tai purettiin polttopuiksi. Sodan jälkeen seudulle rakennettiin asuinalue. Vuonna 1982 avattiin Tšornaja Retškan metroasema. Siestarjoen radalla on Novaja Derevnjan asema. Rakennustaiteellisia muistomerkkejä ovat Saltykovin ja Šišmarjovin huvilat sekä vuosina 1805–1808 rakennettu Neitsyt Marian ilmestyksen kirkko.
Vastavirta-festivaali
Vastavirta-festivaali on Helsingin Vanhalla Ylioppilastalolla ja sen edustalla pidettävä vasemmistolainen festivaali. Musiikin ja kulttuurin lisäksi festivaali on monipuolinen poliittinen foorumi. Järjestäjinä on toista kymmentä toimijaa, jotka edustavat laajasti niin vasemmistolaisia ja punavihreitä poliittisia järjestöjä kuin asukas-, ay- ja rauhanliikettä.
Vuonna 2008 festivaali järjestettiin 30. elokuuta. Esiintyjinä olivat muun muassa Kari Peitsamo, Hehkumo, Pauli Hanhiniemi, Posteljoona & ystävät, Maria Gasolina, Mikko Perkoila ja Kitkerät Neitsyet.
Vuoden 2011 festivaali järjestettiin 5. maaliskuuta.
Kivinenä
Kivinenä () on historiallinen kaupunginosa Pietarin kaupungin Primorjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mistulansaaren, Suuren Nevkan ja Primorski prospektin pohjoispuolella Mantereesta länteen.
Kivinenä on entinen inkerinsuomalainen kylä, joka kuului Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan. 1700-luvun puolivälissä kansleri Aleksei Bestužev-Rjumin asutti seudulle maaorjiaan ja antoi kylälle venäläisen nimen "Staraja Derevnja" (”Vanhakylä”). Vuonna 1894 Kivinenän pohjoispuolitse rakennettiin Siestarjoelle johtava rautatie. 1900-luvun alussa seudulle syntyi teollisuutta. Vuosina 1909–1915 nykyisen Primorski prospektin varrelle rakennettiin buddhalainen temppeli. Vuonna 1917 Kivinenä liitettiin Pietarin kaupunkiin.
Leningradin piirityksen aikana Kivinenän puutalot tuhoutuivat tai purettiin polttopuiksi. 1960–1970-luvulla seudulle rakennettiin lähinnä teollisuuslaitoksia. 1990-luvulta lähtien Kivinenään on syntynyt laaja asuinalue ja suuria kauppakeskuksia. Siestarjoen radalla on Staraja Derevnjan asema ja sen vieressä samanniminen metroasema.
Jyrki Koulumies
Jyrki Olavi Koulumies (s. 13. marraskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Koulumies oli toimittaja yli 40 vuotta. Hän työskenteli televisiotoimittajana ja jäi eläkkeelle Yle TV1:n taloustoimituksesta elokuussa 2008. Hän vaikutti myös ulkomaantoimittajana. Koulumies työskenteli Uuden Suomen Moskovan kirjeenvaihtajana 1977–1980. 1980-luvulla hän oli Ylen ajankohtaistoimituksen päällikkö. Hän johti vaalipaneeleja ja aloitti yhdessä kollegansa Antero Kekkosen kanssa vaalitenttien uuden tyylin, niin sanotun revolverihaastattelun. Vuosina 1990–1995 Koulumies oli Ylen Lontoon kirjeenvaihtaja.
Koulumies kuuluu Schulman-aatelissukuun. Hän on kunnallispoliitiikko Terhi Koulumiehen setä.
Vastavirta
Vastavirta oli 1980-luvulla ilmestynyt Akateemisen Sosialistiseuran ja Helsingin opiskelevien kansandemokraattien äänenkannattaja. Lehti painettiin Limes ry:n painossa.
Ristisaari (Pietari)
Ristisaari () on saari Nevan suistossa Pietarin kaupungin alueella. Se sijaitsee Pienen ja Keski-Nevkan välissä. Koillisessa sen erottaa Kivisaaresta Krestovkajoki ja lännessä se ulottuu Suomenlahteen. Saaren pinta-ala on 3,9 neliökilometriä.
1710-luvun alussa Pietari I lahjoitti Ristisaaren ruhtinas Aleksandr Menšikoville. Vuosina 1714–1716 se kuului keisarin sisarelle Natalja Aleksejevnalle. Vuonna 1731 Ristisaari lahjoitettiin kreivi Burhard Minihille ja 1740-luvulla kreivi Razumovskille, vuonna 1803 sen osti ruhtinas Beloselski-Belozerski. Saarella sijaitsi inkerinsuomalainen Ristisaaren kylä (), joka kuului Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan.
1800-luvulla ja 1900-luvun alussa Ristisaari oli suosittu vapaa-ajanviettopaikka, ja 1860-luvulla sen itäosaan syntyi huvila-asutusta. Vuonna 1846 perustettiin keisarillinen purjehdusseura. 1900-luvun alussa saarelle rakennettiin vuokra- ja yksityistaloja. Vuonna 1932 saaren läntiseen kärkeen ryhdyttiin rakentamaan Sergei Kirovin mukaan nimettyä stadionia, joka valmistui vuonna 1950. Nykyään sen paikalle on tulossa uusi stadion jalkapalloseura Zenitin otteluita varten. Vuonna 1945 saaren länsiosaan perustettiin puistoalue Primorski park Pobedy (). Ristisaaren keskiosassa on metroasema Krestovski ostrov.
Soihdunkantaja
Soihdunkantaja (ISSN: 0359-243X) oli vuosina 1971–1981 ilmestynyt Sosialistisen opiskelijaliiton äänenkannattaja. SOL:n teoriaan keskittynyt lehti oli Soihtu. Yrjö Hakanen toimi Soihdunkantajan päätoimittajana 1976–1977.
Vuonna 1981 Soihdunkantaja yhdistyi lehteen Uusi Valta, johon yhdistyivät myös SDNL:n Terä ja SDNL:n taistolaisten Toveri.
Suvala
Suvala eli Šuvalovo () on historiallinen kaupunginosa Pietarin kaupungin Viipurin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Pietarin ja Viipurin välisen rautatien varrella (Šuvalovon asema). Pohjoisessa se rajoittuu Parkalaan ja etelässä Ozerkin kaupunginosaan.
Paikkakunta on saanut nimensä Šuvalovin kreivisuvusta, joka omisti seudun vuodesta 1726 lähtien. Sen pohjoisosassa on 1700–1900-luvun alussa rakennettu suuri kartano- ja puistoalue "Šuvalovski park" (). Vuonna 1963 Šuvalovo liitettiin Leningradiin, ja 1970-luvulta lähtien sinne on rakennettu suuri asuinalue.
Barry Loukaitis
Barry Loukaitis (s. 26. helmikuuta 1981) on yhdysvaltalainen kouluampuja. Hän surmasi kolme ihmistä Frontier Junior High Schoolin luokkahuoneessa Moses Lakessa, Washingtonin osavaltiossa 2. helmikuuta 1996. Kaksi uhreista oli yläasteikäisiä oppilaita ja yksi opettaja. Loukaitis haavoitti myös kolmatta oppilasta.
Koulukiusattu Loukaitis kärsi jo 14-vuotiaana psykoosioireista. Hänellä oli myös hyvin ongelmainen suhde itsemurhalla uhkailleeseen, avioeron kokeneeseen äitiinsä.
Loukaitis tuomittiin lokakuussa 1997 kahteen elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman armahdusmahdollisuutta sekä 205 lisävankeusvuoteen.
Levassova
Levassova () on taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungin Viipurin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Suomen rautatien varrella (Levašovon asema). Etelässä se rajoittuu Parkalaan ja pohjoisessa Haapakankaaseen.
1800-luvun lopulla Levassovaan syntyi pietarilaisten huvila-alue. Vuonna 1950 Levassova sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1954 se siirrettiin Viipurin piirineuvoston alaisuuteen.
Levassovan länsipuolella sijaitsee ns. "Levašovskaja pustoš" (), jossa vuodesta 1937 lähtien teloitettiin ja haudattiin Neuvostoliiton poliittisten vainojen uhreja sekä kuolemaan tuomittuja rikollisia. 1940–1950-lukujen vaihteessa sinne haudattiin ilmeisesti myös ns. Leningradin jutussa tuomitut NKP:n jäsenet ja vuoden 1954 joulukuussa Leningradin jutun sepittänyt Neuvostoliiton entinen turvallisuusministeri Viktor Abakumov apureineen. Kaikkiaan alueelle on haudattu 46 700 henkilöä.
Vuonna 1989 Levassovan joukkohautojen paikalle perustettiin muistoalue, jonne on pystytetty mm. Stalinin vainoissa menehtyneille suomalaisille omistettu muistomerkki. Hautausmaan yhteydessä on pieni museo.
Noin kaksi kilometriä taajamasta sijaitsee Levašovon sotilaslentokenttä. Sen muuntamista yhteiskäyttöiseksi, myös siviililiikennettä palvelevaksi lentoasemaksi on suunniteltu mm. Gazprom-yhtiön kanssa.
Motörizer
Motörizer on heavy metal -yhtye Motörheadin 19. studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2008.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 82. Suomessa se ylsi virallisen albumilistan sijalle 9.
Novaja Derevnja
Novaja Derevnja voi tarkoittaa seuraavia asioita: