Punahiuksisuus
Punahiuksisuus tai punatukkaisuus on yksi ihmisen geneettisesti periytyvistä hiusten värityypeistä. Punertavat hiukset saa aikaan pigmentti nimeltään feomelaniini, jonka tuotantoon vaikuttavat MC1R-geenin tietyt muunnelmat. Punahiuksisuuden esiintymiseen fenotyyppisesti tarvitaan yksi punahiuksisuuden alleeli kummaltakin vanhemmilta.
Punahiuksisuutta aiheuttavat geenin MC1R tietyt muunnelmat. Geeni vastaa melanokortiini-1-reseptorista. Muunnelma saa aikaan melaniinituotannon muuttumisen, jossa tumman eumelaniinin syntyminen vähenee ja vaaleaa feomelaniinia syntyy runsaasti. Kun ihmisellä on kaksi MC1R-geenimuunnelmaa, yksi kummaltakin vanhemmaltaan, hänellä on punaiset hiukset, vaalea iho ja pisamia. Ihmisestä ei tule punahiuksista, jos hän perii ominaisuutta aiheuttavan geenin vain yhdeltä vanhemmaltaan. Myöskään kaikki punahiuksisuutta aiheuttavan geenimuunnelman perineet eivät ole punatukkaisia, sillä MC1R-geenin lisäksi punahiuksisuuteen vaikuttaa kahdeksan muutakin geeniä, joista osa kytkee MC1R-geenin päälle tai pois päältä.
Punatukkaisuutta on eri asteita. Jos henkilöllä on vain feomelaniinia mutta ei lainkaan eumelaniinia, hänellä on kirkkaan punertavat hiukset. Jos hänellä on vähän kumpaakin, hänellä on vaaleanpunertavat hiukset. Jos hänellä on kohtalainen määrä kumpaakin, hänellä on kastanjanruskeat hiukset.
Punahiuksisuutta ja siihen liittyvää kalpeaihoisuutta esiintyy erityisen paljon Euroopan pohjoisosissa, missä auringonvaloa saadaan suhteellisen vähän. On arveltu, että ominaisuuden yleistyminen johtuu siitä, että se tehostaa Auringon säteilyn aiheuttamaa D-vitamiinin tuotantoa iholla.
Punahiuksisten ihmisten vaalea iho palaa herkästi auringossa. Hyvin vaaleaihoiset ja punahiuksiset ihmiset ovat alttiimpia melanoomalle kuin tummempi-ihoiset ihmiset. Punahiuksisten feomelaniini antaa iholle huonomman suojan Auringon UV-säteiden aiheuttamilta vaurioilta kuin melaniinin tummempi muoto. Yhdysvaltalaisen hiiritutkimuksen mukaan myös punapigmentti itsessään lisää melanoomariskiä ilman UV-säteilyäkin. Tämä vaikutus esiintyy myös ihmisillä, joilla geeniä on vain yksi kopio ja jotka eivät siksi ole punatukkaisia.
Punahiuksisten ihmisten kipukynnyksen on havaittu olevan matalampi kuin muiden. Ilmiö on havaittu myös niillä ihmisillä, joilla on vain yksi muunnos punahiuksisuutta aiheuttavasta MC1R-geenistä. Matalamman kipukynnyksen on arveltu voivan johtua siitä, että eräät aivojen hermosoluista reagoivat sekä MC1R-geeniin että kipuun.
Punahiuksisten ihmisten riski sairastua Parkinsonin tautiin on lähes kaksi kertaa suurempi kuin mustahiuksisten. Punahiuksisilla naisilla on muita 30 prosenttia suurempi todennäköisyys sairastua endometrioosiin.
Yleisen käsityksen mukaan koko maailman väestöstä punahiuksisia on yhdestä kahteen prosenttia.
Punahiuksisuus on yleistä suomensukuisen kansan udmurttien keskuudessa, ja heitä pidetään toisinaan maailman punahiuksisimpana kansana.
Joidenkin lähteiden mukaan eniten punahiuksisia on Skotlannissa ja Irlannissa, jopa kymmenesosa väestöstä.
Suomalaisista punahiuksisia on vain murto-osa.
Fiktiossa punahiuksiset esitetään joskus tyypillisesti luonteeltaan tulisina tai himokkaina. Keskiajalla punahiuksisuus on yhdistetty muun muassa juutalaisuuteen, noituuteen ja pahuuteen. Punaiset hiukset ovat tosin joskus olleet myös suosiossa, esimerkiksi Englannissa Elisabet I:n aikana.