Saari (kunta)
Saari oli Etelä-Karjalassa sijainnut Suomen kunta. Vuonna 2004 kunnassa asui 1 472 ihmistä ja sen pinta-ala oli 183,08 km², josta 15,7 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 8,5673 asukasta neliökilometriä kohden. Entisen kunnan keskustaajama on Akonpohjassa, lähellä kuutostietä. Saaren kirkko sijaitsee Ison Rautjärven koillisrannalla noin kahdeksan kilometrin päässä Akonpohjasta.
Saari yhdistyi 1. tammikuuta 2005 Parikkalan ja Uukuniemen kanssa muodostaen uuden kunnan, jonka nimeksi tuli Parikkala.
Saaren naapurikunnat ennen kunnan lakkauttamista olivat Kesälahti, Parikkala, Punkaharju ja Uukuniemi. Ennen 1940-luvun alueluovutuksia naapurikuntiin kuului myös Jaakkima. Viimeinen kunnanjohtaja ennen kuntaliitosta Parikkalaan oli Alpo Kosunen, joka jatkoi sitten Parikkalan kunnanjohtajana.
Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 suurin osa siihenastisen Saaren alueesta pysyi Suomessa, mutta pieni osa (29,9 km) sisältyi Neuvostoliitolle luovutettuihin alueisiin. Ne Suomi valtasi kokonaan jatkosodan alussa 1941, mutta sodan 1944 päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan suomalaisjoukkojen oli vetäydyttävä 1940 hyväksytylle rajalle.
Saaren maatalouskunta oli Salpausselkien välimaastoa ja sitä luonnehtivat harjut, mäet ja järvet. Kunnan luoteiskulma ulottui Toiselle Salpausselälle, mutta Ensimmäinen Salpausselkä kulkee Saaren kohdalla Venäjän puolella 7–8 kilometrin päässä valtakunnanrajasta. Viljelysmaata hankittiin kunnan alueella jo 1800-luvulta alkaen järvenlaskulla. Työ vaati paljon kaivutyötä, joka tehtiin pääosin käsin – tästä muistona kunnan vaakunassa esiintyi kolmen hopeisen apilanlehden alla hopeinen puulapio.
Saaren suurimmat järvet ovat Iso ja Pieni Rautjärvi, jotka ovat nimistään huolimatta pinta-alaltaan miltei saman kokoiset. Edellinen laskee luoteispäästään Simpelejärveen, jälkimmäinen ensin Venäjän rajalla olevaan Ylä-Tyrjänjärveen, edelleen Venäjän alueen kautta Suureen Tyrjänjärveen ja lopulta Simpelejärveen. Simpelejärven itärannasta pieni kaistale kuului Saaren kuntaan.
Saaren alueelta on löydetty joitakin kivikautisia, mutta ei tiettävästi lainkaan pronssi- tai rautakautisia esineitä. Nykyinen asutus on alkuperältään karjalaisvaltauksen tulosta; sinne siirtyi uudisraivaajia keskiajalla lähinnä Käkisalmen, myöhemmin Räisälän, ja Kurkijoen pogostoista. Pähkinäsaaren rauhassa vuonna 1323 Saaren seutu liitettiin Venäjään, jolloin siitä tuli osa rauhatonta rajaseutua.
25-vuotisen sodan aikana Saaren seutua hävittivät moneen otteeseen niin Ruotsin kuin Venäjänkin sotajoukot. Yksi vuoden 1595 Täyssinän rauhan rajamerkeistä pystytettiin Tetrisuolle. Seuraavan vuosisadan alun taistelut päättyivät vuonna 1617 Stolbovan rauhaan, jolloin Käkisalmen lääni ja sen mukana Saaren seutu liitettiin Ruotsin valtakuntaan. Uusi esivalta alkoi juurruttaa väestöön uutta uskontoa koviakaan keinoja kaihtamatta, ja Parikkalasta muodostettiin itsenäinen seurakunta, johon myös Saari kuului. Isonvihan vuonna 1721 päättäneen Uudenkaupungin rauhan nojalla alue liitettiin Venäjän valtakuntaan ja siitä tuli osa ns. Vanhaa Suomea.
Honkakylässä pidettiin vuonna 1919 kunnalliskokous, joka johti seuraavana vuonna valtioneuvoston päätökseen itsenäisen Saaren seurakunnan perustamisesta. Päätös astui voimaan vuonna 1928, jolloin myös Saaren kunta lohkaistiin itsenäiseksi Parikkalasta. Talvisodan päättäneessä Moskovan rauhassa maaliskuussa 1940 osa kunnasta jäi Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle. Jatkosodan sytyttyä kesäkuussa 1941 Saari joutui sotatoimialueeksi ja osa kunnan väestöstä evakuoitiin Hankasalmelle Keski-Suomeen, josta päästiin palaamaan takaisin jo saman vuoden loppukesällä. Talvisodan alueluovutus vahvistettiin syyskuussa 1944 Moskovan välirauhassa.
Saari oli pienviljelysvaltaista seutua ja käsityöläisammatteja, muun muassa hevosrekien valmistusta, harjoitettiin kunnassa vielä 1950-luvulla. Kunnan alue sähköistettiin vasta 1940-luvun loppupuolella. Muutamaa myllyä ja sahalaitosta lukuun ottamatta varsinaisia teollisuuslaitoksia ei kunnassa ollut lainkaan. Alkutuotantovaltaisuus näkyi 1960-luvulla voimakkaana väkiluvun laskuna. Vuonna 1950 Saaren asukasluku oli 3 834 ja vuonna 1960 vielä 3 512, mutta vuonna 1970 enää 2 864. Vuonna 1985 kunnassa oli 2 031 asukasta.
Saaren kunnassa siirryttiin peruskoulujärjestelmään syyslukukauden alussa 1975, jolloin Akonpohjassa toiminut keskikoulu lakkautettiin ja kuntaan jäi vain yksi ala-asteen koulu. Lähin yläasteen koulu ja lukio toimivat tämän jälkeen Parikkalassa.
Honkakylä, Joensuu, Kesusmaa, Kirjavala, Maironiemi, Mikkolanniemi, Rasvaniemi, Saarenkylä, Tarnala.
Saaren kautta kulkevat valtatie 6 ja Karjalan rata. Saaresta tuli rautatiepaikkakunta vasta vuonna 1966, jolloin Karjalan radan uusi osuus Parikkalasta radan vanhalle linjalle Tohmajärven Onkamoon avattiin liikenteelle. Saaren rautatieasema otettiin käyttöön kesäkuun alussa 1969, mutta se suljettiin kesäkuun alussa 2005.Saarella oli oma rautatieasema, joka lakkautettiin kunnan lakkautuksen yhteydessä 2005. Saaren tiilikirkko on rakennettu vuonna 1934 (Ilmari Launis), ja siellä on yksi Suomen suurimmista alttaritauluista. Saarella on myös Honkakylän kauppamuseo ja Mykkiin kivet -siirtolohkareet, Kirjavalan kanava sekä Vaaranmäellä sijaitsee korkea näkötorni. Mikkolanniemen koululla järjestetään joulun aikoihin maailman pienimmät joulumessut. Mikkolanniemen kodalta on upeat näköalat Pienelle Rautjärvelle.
Saaren pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla sikasoppa, ohrapuuro, mustikkakeitto ja kaalinlehdellä paistetut, ohrasuurimoista leivotut "lehikäiset".