hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kalliopalmikkosammal
Kalliopalmikkosammal ("Hypnum cupressiforme") on yleinen lehtisammal. Se näyttää siltä, kuin sen versot olisi palmikoitu. Tieteellinen nimi "cupressiforme" viittaa sypressin oksia muistuttavaan ulkonäköön.
Kalliopalmikkosammalen verson kasvavat noin 5-10 cm pitkiksi.
Kalliopalmikkosammalta kasvaa kallioseinämillä, mutta myös puunrungoilla ja kivimuureilla. Se viihtyy melko happamassa ympäristössä ja kestää hyvin saasteita.
Matti Lievonen
Matti Juhani Lievonen (s. 24. marraskuuta 1958 Raahe) oli Nesteen toimitusjohtaja joulukuusta 2008 lokakuuhun 2018. Vuosina 1986–2008 hän työskenteli UPM-Kymmenen palveluksessa. Vuodesta 2018 Lievonen on toiminut Fortumin hallituksen puheenjohtajana.
Lievonen valmistui sähköinsinööriksi Kuopion teknillisestä opistosta 1985. Hän on opiskellut myös Confederation of British Industry (CBI) -stipendiaattina Britanniassa ja suorittanut eMBA-tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 2009.
Uransa alkuvaiheessa Lievonen työskenteli projekti-insinöörinä Sähkölähteenmäki Oy:ssä (1985–1986) ja automaatiopäällikkönä Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Tervasaaren paperitehtaalla (1986–1988). Vuosina 1989–1990 hän työskenteli Ranskassa projektipäällikkönä ja 1991–1993 Ranskan Stracelin tehtaan teknillisenä johtajana. Vuodet 1994–1997 Lievonen toimi puhelinluettelopaperin tuotannonjohtajana Kaipolan paperitehtaalla, kunnes siirtyi jälleen Ranskaan Chapelle Darblayn tehtaanjohtajaksi vuosiksi 1997–2001. Lievonen vastasi myös yhtiön Kiinan toiminnasta Changshussa.
Lievonen oli UPM-konsernin johtoryhmän jäsen 2002–2008. Hän oli vuosina 2002–2003 liiketoiminnan ja teknologian optimoinnin johtaja ja vuosina 2004–2008 hieno- ja erikoispaperien toimialajohtaja. Joulukuussa 2008 hän siirtyi Neste Oilin toimitusjohtajaksi. Hänen valintaansa yrityksen johtoon perusteltiin laajalla ja monipuolisella kokemuksella johtamisesta, prosessiteollisuudesta, suurista investointihankkeista ja kansainvälisestä liiketoiminnasta. Lievonen on jatkanut aiemman toimitusjohtaja Risto Rinteen aikana muovautunutta strategiaa keskittyä erityisesti biopolttoaineiden kehitykseen.
Lievonen on ollut Huoltovarmuuskeskuksen neuvoston jäsen kausina 2012–2015 ja 2015–2018. Hän on myös muun muassa eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallintoneuvoston puheenjohtaja ja Kemianteollisuus ry:n hallituksen varapuheenjohtaja sekä SSAB:n hallituksen jäsen.
Toukokuussa 2013 Lievoselle myönnettiin vuorineuvoksen arvonimi. Vuonna 2016 hän sai Aalto-yliopiston tekniikan kunniatohtorin arvon.
ES Zarzis
Espérance Sportive de Zarzis () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1934. Sen kotistadionina toimii Stade Jlidi, joka sijaitsee Zarzisissa.
ES Zarzis pelasi pitkään perustamisen jälkeen alasarjoissa, kunnes 1980-luvulla joukkue nousi Ligue Professionnelle 2:een, jossa se vietti suurimman osan ajastaan. Vuonna 1991 joukkue nousi ensi kerran Tunisian pääsarjaan pudoten kuitenkin heti seuraavaksi kaudeksi takaisin sarjatasoa alemmaksi. Seuraavan kerran joukkue nousi pääsarjaan vuonna 1994 ja tällä kertaa säilytti sarjapaikkansa. Menestykseikkäin kausi osui kaudelle 2004–2005, jolloin joukkue voitti Tunisian cupin finaalissa Esperancen maalein 0–2.
German rex
German rex on kissarotu, joka löydettiin Saksasta 1950-luvulla. Sillä on silkkinen kihara turkki.
Ensimmäinen german rex löydettiin Berliinistä vuonna 1951. Samoihin aikoihin Englannissa tuotiin esille ensimmäinen cornish rex. Sijaintien ja ajankohdan poliittisen ilmanpiirin johdosta pidetään kuitenkin selvänä, että kiharamutaatiot ovat syntyneet erillään. German rexien karvan kiharuuden aiheuttava geenimutaatio on kuitenkin sama kuin cornish rexillä.
Kissa on keskikokoinen, lihaksikas ja vahva. Pää on muodoltaan pyöreä ja posket hyvin kehittyneet. Leuka on vahva, ja nenänvarressa on painauma. Viikset ovat kiharat. Korvat ovat keskisuuret ja tyvestään avoimet. Ne sijaitsevat etäällä toisistaan. Silmät ovat keskikokoiset ja avoimet. Keskipitkä kiharan karvan peittämän hännän kärki on pyöreä. Turkki on lyhyt, pehmeä ja laineikas. Turkin tiheys vaihtelee, mutta kaikilta german rexeiltä tulee puuttua päällyskarvat. Kaikki värivariaatiot ovat sallittuja.
Luonteeltaan german rex on seurallinen, rakastava ja energinen.
German rexien kanta on hyvin pieni. Välillä se jopa ehdittiin julistaa sukupuuttoon kuolleeksi. Tällä hetkellä rodun kasvatustilanne näyttää kuitenkin valoisammalta, varsinkin Keski-Euroopassa. Suomeen ensimmäinen german rex tuli vuonna 2001.
Live, Raw &amp; Uncut
Live, Raw & Uncut on Poisonin vuonna 2008 julkaistu live-albumi, josta on myös taltioitu live-dvd. Albumi on yhtyeen ensimmäinen live-albumi sitten vuonna 1991 julkaistun Swallow This Live!n.
The All-American Rejects (albumi)
The All-American Rejects on yhdysvaltalaisen powerpop-yhtyeen The All-American Rejectsin debyyttialbumi, joka julkaistiin 15. lokakuuta 2002.
Marskimaa
Marskimaa, myös marski, suolamarski, on alava lietemaa, joka suuren osan ajasta jää veden alle. Pohjanmeren rannikkoalueilla on runsaasti marskimaata, joka jää nousuveden alle. Marskialueita on myös makeanveden seuduilla, varsinkin Pohjois-Amerikassa. Marskialueet ovat eläimistölle hyvin tärkeitä niillä tarjolla olevan runsaan ravinnon vuoksi.
Marskimaiden kasvisto on suolavettä kestävää.
Sana marskimaa on tullut suomenkieliseen käyttöön ensi kerran vuonna 1871 ilmestyneessä suomennetussa oppikirjassa ja on peräisin saksan kielen sanasta "Marsch".
C. C. DeVille
C. C. DeVille (oik. Bruce Anthony Johanneson, s. 14. toukokuuta 1962 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on Poison-yhtyeen alkuperäiskitaristi. Hän on soittanut yhtyeessä vuosina 1984–1991 ja uudelleen vuodesta 1999 eteenpäin. Vuonna 2000 hän perusti Samantha 7 -nimisen yhtyeen, joka on julkaissut yhden albumin.
DeVille syntyi tavalliseen brooklynilaiseen perheeseen, jolla oli pieni kolmen makuuhuoneen ja yhden suuren ruokailutilan kokoinen talo. Hänen naapurissaan asui myöhemmin yli kymmenen vuotta DeVilleä aiemmin menestykseen kirittänyt Kissin rumpali Peter Criss. DeVille löysi kymmenen vanhana vanhoja musiikkilehtiä, joiden kannessa komeilivat legendaariset yhtyeet. DeVille alkoi kuunella muun muassa Led Zeppeliniä, Black Sabbathia, The Rolling Stonesia, David Bowiea, Aerosmithiä, Van Halenia, Cheap Trickiä, Queenia mutta tärkeimpänä hän piti Kissiä. 18 vuoden ikäisenä hän perusti ensimmäisen yhtyeensä Lacen, joka teki yhden demon vuonna 1978. Samoihin aikoihin hän tutustui myös Bret Michaelsiin, jonka DeVille myöhemmin otti Poisonin laulajaksi, sillä hän oli vaikuttunut tämän taidoista. Hän muutti vuonna 1981 Los Angelesiin ja soitti useissa yhtyeissä, muun muassa St. James and Roxx Regimessä, joka myöhemmin muutti nimensä Stryperiksi.
Vuonna 1983 DeVille kasasi Bobby Dallin kanssa yhtyeen nimeltä Poison. Dall tunsi erään DeVillelle ihan oudon kaverin nimeltä Rikki Rockett, joka tuli yhtyeen rumpaliksi. Yhtye etsi laulajaa ja DeVille muisti 1970-luvun lopulla tapaamansa kaverin nimeltä Bret Michaels. Poison ei saavuttanut kovin isoa suosiota aluksi, mutta vuonna 1985 yhtye solmi levytyssopimuksen ja julkaisi albumin Look What the Cat Dragged In vuonna 1986. Albumi oli oikea kassamagneetti, ja fanit ovatkin sanoneet sen olleen bändin historian paras levy. Toinen albumi Open Up and Say...Ahh! julkaistiin 1988, mutta se ei ollut edeltäjänsä veroinen vaikka siltä nousikin monia klassikkobiisejä yhtyeelle. Flesh & Blood julkaistiin 1990, joka oli toistaiseksi viimeinen studioalbumi Poisonin riveissä. Vuonna 1991 kiertueen päätyttyä hän erosi yhtyeestä, koska hänellä oli erimielisyyksiä Rockettin kanssa sekä erittäin pahoja alkoholi ja huume-ongelmia. DeVille vetäytyi musiikkimaailmasta vuoteen 1999.
Vuonna 1999 yhtyeen alkuperäinen kokoonpano palasi yhteen, ja julkaisi levyn Crack a Smile vuonna 2000. Samana vuonna DeVille perusti Samantha 7 -nimisen yhtyeen. Se julkaisi myös albumin, joka koostui pääasiassa DeVillen kirjoittamista ylijäämäkappaleista Poisonille. Vuonna 2002 yhtye julkaisi studioalbumin Hollyweird, joka menestyi kohtalaisen hyvin. Uutta studioalbumia Poisonilta on kaavailtu vuodelle 2009, sillä Hollyweird on tällä hetkellä yhtyeen uusin studioalbumi. Vuonna 2003 yhtye julkaisi kokoelman nimeltä Best Of Ballads And Blues, vuonna 2006 kokoelman , ja vuonna 2007 cover-albumin Poison'd. Samantha 7:n kanssa hän julkaisi toisen levytyksen vuonna 2005, joka on 7-kappaleinen EP-levy. Samantha 7 lopetti soittamisen vuonna 2007, koska DeVilleltä ei jäänyt aikaa yhtyeelle kiireidensä takia Poisonin kanssa.
Move Along
Move Along on powerpop-yhtye The All-American Rejectsin toinen albumi. Se julkaistiin 12. heinäkuuta 2005. Levy on myynyt pelkästään USA:ssa 2 miljoonaa kappaletta. Singleinä julkaistiin "Dirty Little Secret", "Move Along", "It Ends Tonight" ja "Top of the World".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tyson Ritter ja Nick Wheeler.
Kansainvälisen version bonuskappaleet
Valpuri Innamaa
Valpuri Eerikintytär Innamaa (kuoli noin 1602) oli varakas turkulainen kauppias.
Valpuri Innamaan mies Henrik Innamaa oli turkulainen kauppias, jonka nimi mainitaan asiakirjoissa vuonna 1549. Henrik osallistui Juhana-herttuan kosiomatkalle Puolaan ja Turun raadin toimintaan. Juhanan vangitsemiseen vuonna 1563 päättyi myös Henrik Innamaan ura.
Leskeksi jäänyt Valpuri jatkoi miehensä perustaman kauppahuoneen toimintaa. Koska kuningas Eerik XIV ja Juhana riitaantuivat ja Juhana vangittiin 1563, odottivat myös Juhanan lähipiiriä kovat ajat. Innamaan laiva takavarikoitiin Danzigissa 1563 ja hänen kauppahuoneensa ryöstettiin. Valpuri kirjoitti kuningas Eerikille vaatien oikeutta. Juhanan syrjäytettyä Eerikin vuonna 1568 toiveet omaisuuden palauttamisesta kasvoivat, mutta vasta vuonna 1582 Valpuri sai takaisin omaisuutensa. Valitusten lähettämistä Tukholmaan hän ei kuitenkaan lopettanut.
Valpuri Innamaan laivat kuljettivat tavaraa Tukholmaan ja muualle Itämeren satamiin, ja hän itse kävi kauppaa omassa maakunnassa. Rahansa hän sijoitti ostamalla maata Turun seudulta. Lisäksi hän varusti Ruotsin armeijan joukkoja 1580-luvulla ja avusti kuningasta rahallisesti. Kruunu antoi hänelle rahojen vastineeksi 15 maatilan verotulot vuonna 1590 ja veronkanto-oikeutta jatkettiin tämän jälkeenkin.
Valpuri Innamaalla oli ainakin neljä laivaa 1580–1590-luvuilla, ja hän olikin Turun laivanvarustajista mahtavin. Suurin laiva oli vetoisuudeltaan 60 lästiä.
Valpurilla oli asuintalot sekä keskikaupungilla Aninkaisten korttelissa, lähellä nykyistä pääkirjastoa, että Kakskerran Kollissa.
Valpuri Innamaa oli neljästi naimisissa. Hänen toinen miehensä oli Pietari Ingvaldinpoika, kolmas Olavi Kaarlenpoika ja neljäs Luukas Laurinpoika.
Hänen kunniakseen on nimetty kaksi katua, Valpuri Innamaan katu Varissuolla ja Valpurintie (entinen Mäyräntie) Kastussa.
Amelios
Amelios () (200-luvun loppupuoli) oli antiikin kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli kotoisin Toscanasta. Amelios opiskeli aluksi Numenioksen teoksia. Hän alkoi osallistua Plotinoksen luennoille kolmantena vuonna siitä kun Plotinos oli tullut Roomaan, eikä jättänyt tätä ennen kuin elämänsä loppupuolella. Tuolloin hän vetäytyi Apameaan, roomalaiseen Syyriaan, joka oli Numenioksen kotipaikka.
Amelios ei ollut hänen alkuperäinen nimensä; hän vaikuttaa valinneen sen ilmaistakseen halveksuntaa maallisia asioita kohtaan, sillä sana ("ameleia") merkitsee kreikaksi välinpitämättömyyttä. Porfyrios kertoo kuitenkin teoksessaan "Plotinoksen elämä", että ”Amelios kutsui itseään mieluiten nimellä Amerios, vaihtaen L:n R:ksi, koska, kuten hän selitti, hänelle sopi paremmin olla nimetty Amereian, Yhdentymisen, kuin Ameleian, Välinpitämättömyyden, mukaan”.
Amelios luki ja kirjoitti paljon. Hänen kerrotaan muistaneen käytännössä kaikki Numenioksen opetukset, ja Porfyrioksen mukaan hän kirjoitti yli 100 teosta lausumia ja kommentaareja. Plotinos piti Ameliosta yhtenä terävimmistä oppilaistaan. Amelios oli se, joka sai Porfyrioksen vakuuttumaan Plotinoksen oppien totuudesta, ja sai yhdessä tämän kanssa Plotinoksen siirtämään ajatuksensa kirjoitettuun muotoon. Amelioksen pääteos oli 40 kirjaa käsittänyt tutkielma, joka hyökkäsi sitä käsitystä vastaan, että Numenios olisi ollut Plotinoksen oppien alkuperäinen kirjoittaja.
Muun muassa Eusebioksen mukaan Amelios lainasi hyväksyvästi Johanneksen evankeliumin määritelmää Logokselle.
Yonkou
Younkou on kuvitteellinen merirosvoryhmä One Piece -nimisessä manga- ja animesarjassa. Yonkou, kirjaimellisesti Neljä keisaria, ovat neljä One Piecen mahtavinta merirosvoa. He hallitsevat Grand Linen jälkimmäistä puoliskoa, jota kutsutaan nimellä "The New World" eli Uusi Maailma.
Yonkou muodostaa yhden One Piecen maailman kolmesta hallitsevasta voimatekijästä kaapparilordien (Shichibukai) ja hallituksen (World Government) sekä hallituksen alaisuudessa toimivien merivoimien (Marines) kanssa. Yonkoun ja Shichibukain välillä suurin ero on se, että Yonkoun jäsenet eivät tee yhteistyötä keskenään eivätkä merivoimien kanssa. Yonkoun muodostavat merirosvot ovat keskenään kilpailijoita tai vihollisia ja he edistävät kukin omia suunnitelmiaan. Toinen ero Shichibukaiden ja Yonkoun välillä on se, että Shichibukailla ei välttämättä ole miehistöä, kun taas Yonkoulla on omien taistelutaitojensa lisäksi voimakas miehistö tukenaan. Entinen: Edward Newgate "Valkoparta", kuoli Marinefordin taistelussa.
Stanisław Morawski
Stanisław Morawski (1802 − 1853) oli liettualainen lääkäri ja kirjoittaja, joka tunnetaan jälkipolville säästyineistä päiväkirjoistaan ja muistiinpanoistaan. Hän opiskeli Vilnan yliopistossa.
Morawskin nuoruudesta Vilnassa vuosina 1818-1825 on julkaistu omaelämäkerrallinen teos. Sen lisäksi hän jätti mittavan muistiinpanokokoelman, joka koostui kymmenistä muistiinpanokirjoista ja -vihkoista. Hänen kokoelmansa joutui ensin Adam Honory Kirkorin haltuun,myöhemmin Włodzimierz Spasowiczille ja lopulta se päätyi Krasińscyn kirjastoon Varsovaan. Kirkor alkoi aikanaan julkaista Morawskin käsikirjoituksia. Vuosina 1924-1929 Henryk Mościcki ja Adam Czartkowski julkaisivat tärkeimmät käsikirjoitukset. Krasińscyn kirjaston tuhouduttua Varsovan kansannousun yhteydessä 1944 luultiin julkaisemattomien käsikirjoitusten tuhoutuneen pysyvästi. Morawski oli kuitenkin kopioinut kirjoituksiaan 1800-luvulla ahkerasti ja kopioita joistakin menetetyistä käsikirjoituksista on löytynyt Liettuasta.
Kimbrisota
Kimbrisota käytiin Rooman tasavallan ja germaaniheimojen välillä vuosina 113–101 eaa. Sota alkoi kun germaanit, jotka koostuivat pääasiassa kimbreistä ja teutoneista, lähtivät kotipaikoistaan Jyllannin niemimaalta tai Reinin pohjoispuolelta etsimään uusia asuinalueita tai ruokaa kohti etelää. Joukkoon liittyi vielä muitakin heimoja ja lopulta suuri joukko germaaneja lähestyi Alppeja ja sen raja-alueita. Plutarkhoksen mukaan jo pelkästään sotureita oli noin 300 000. Kimbrit ja teutonit löivät aluksi konsuli Gnaeus Papirius Carbon johtaman roomalaisarmeijan Noreian taistelussa. Germaanit lähtivät tämän jälkeen länteen, Galliaan mutta palasivat vuonna 105 eaa. ja kohtasivat suuren roomalaisarmeijan Arausiossa (Orange). Seuranneessa taistelussa kimbrit ja teutonit aiheuttivat roomalaisille murskaavan tappion, joka oli pahin Rooman kärsimä katastrofi sitten Cannaen taistelun Hannibalia vastaan vuonna 216 eaa. Germaanit lähtivät tämän jälkeen Hispaniaan, mutta palasivat lopulta vuonna 102 eaa. Rooman armeijan komentajana toiminut Gaius Marius onnistui lyömään teutonit Aquae Sextiaessa ja sen jälkeen kimbrit Vercellaessa. Molemmat germaaniheimot tuhottiin täysin.
Poplaulajan sunnuntai
Poplaulajan sunnuntai on vuonna 1997 julkaistu studioalbumi, joka sisältää uusia tulkintoja tunnetuista virsistä. Albumilla esiintyy arvostettuja suomalaisia poplaulajia ja muusikoita, kuten Pauli Hanhiniemi, Eero Raittinen, Pedro Hietanen ja Olli Haavisto.
Ford D-sarja
Ford D-sarja on Fordin vuosina 1965–1980 valmistama kuorma-automalli, joka korvasi Thames Traderin. Sitä valmistettiin Langleyssä, lähellä Lontoon Heathrow’n lentoasemaa.
Ford suoritti uuden kuorma-automalliston suunnittelun pohjaksi laajan kuorma-autoilijoiden toiveita ja vaatimuksia selvittäneen tutkimuksen. Uuden D-sarjan kuorma-autojen rakenne oli pääosin yhdysvaltalaista käsialaa, sillä osien ja osakokonaisuuksien valinnassa käytettiin hyväksi Yhdysvaltain Fordin kuorma-autotuotannon kokemuksia. D-sarjan tuotannon aloittamista edelsi puolitoista vuotta kestänyt perinpohjainen kokeiluohjelma, johon kuului raskasta jokapäiväistä ajoa autojen todellisessa työympäristössä ja kaikissa olosuhteissa. Huomattava osa talvikokeista suoritettiin Suomen Lapissa. Ford D-sarjassa oli valittavissa yhdeksän perusmallia, 25 akseliväliä, viisi moottoria ja neljä vaihteistoa.
Teppo Räisänen
Teppo Räisänen (s. 1968) on suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Ford Thames Trader
Ford Thames Trader on Ford Motor Companyn brittiläisen siiven Ford of Britainin kuorma-automallisto, jonka autoja valmistettiin vuosina 1957–1965. Ne olivat ensimmäisiä Ford of Britainin suunnittelemia raskaita ajoneuvoja. Malliston autot käyttivät neljän ja kuuden sylinterin diesel- sekä bensiinimoottoreita.
Thames-nimi oli otettu käyttöön brittiläisten Ford-kuorma-autojen mallinimenä vuonna 1939 Thames-joen varrella sijainneen Dagenhamin tehtaan mukaan. Toisen sukupolven Ford Thames -kuorma-autot olivat tuotannossa vuosina 1949–1957. Trader-nimi lisättiin mallimerkintään kolmannen sukupolven kuorma-autojen esittelyn myötä vuonna 1957.
Vuonna 1962 nokattoman eli ”bulldog”-mallisen Thames Traderin rinnalle tuli nokallinen malli, jonka ohjaamoa oli aiemmin käytetty saksalaisessa Ford FK-4500 -kuorma-autossa. Nokallinen Thames Trader oli saatavissa samoilla painoluokilla kuin bulldog-mallikin, mutta nokallisen mallin ohjaamo oli huomattavasti mukavampi.
London Transport tilasi viisi Thames Traderiin pohjautuvaa kaksikerroksista bussia kuljettamaan pyöräilijöitä Dartford Tunnelin läpi. Niiden alakerros oli varattu polkupyörien säilyttämiseen. Nämä erikoisbussit lopettivat liikennöimisen vuonna 1965.
Ford Thames Trader oli Suomessa eniten myytyjä kuorma-autoja 1950-luvun lopulla ja 1960-luvun alkupuoliskolla. Vuonna 1961 Thames Trader 75 maksoi yli miljoona markkaa vähemmän kuin saman kokonaispainoluokan (10 000 kg) Scania-Vabis-, Sisu-, Vanaja- ja Volvo-kuorma-autot. Thames Trader -autoja tuotiin Suomeen vuosina 1957–1965 kaikkiaan 5 467 kappaletta. Monelle Thames Traderin alustalle rakennettiin Suomessa paloauto. Thames Traderin pahin kilpailija Suomen kuorma-automarkkinoilla oli samoin brittiläinen Bedford.
Thames Traderin alustoille rakennettiin Suomessa jonkin verran myös pieniä ja keskikokoisia linja-autoja. Esimerkiksi helsinkiläinen Oy Liikenne Ab hankki vuosina 1959–1961 kahdeksan Thames Trader -linja-autoa, jotka oli varustettu Oy Uusi Autokoriteollisuus Ab:n valmistamilla Wiima-koreilla.
Thames Trader -malliston seuraajaksi esiteltiin vuonna 1965 Ford D-sarja.
Ketä sä rakastat
Ketä sä rakastat on suomalaisen Pojat-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 4. maaliskuuta 2009 levymerkillä Rocket Records.
TT Circuit Assen
TT Circuit Assen on moottorirata Assenissa Alankomaissa.
Rata on tullut tunnetuksi moottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjasta, jota on ajettu radalla sarjan alusta vuodesta 1949 alkaen. Radalla on ajettu myös Superbiken MM-sarjaa vuodesta 1992 alkaen ja yksi Champ Carin osakilpailu.
Alkuperäistä Assenin länsipuolella sijainnutta 28 kilometriä pitkää katurataa käytettiin ensimmäisen ja ainoan kerran vuonna 1925 Hollannin TT-ajoissa. Seuraavaksi vuodeksi rata siirrettiin kulkemaan nykyisen radan lähiympäristön teille, silloin radan pituus oli 16,5 kilometriä.
Vuonna 1955 rakennettiin 7,7 kilometriä pitkä moottorirata. Sitä remontoitiin vuonna 1984, jolloin pohjoista lenkkiä lyhennettiin, tämän seurauksena rata lyheni 6,1 kilometriin. Vuonna 1989 rataa levennettiin 3 metrillä 10 metriin ja kaikki toimintorakennukset uusittiin. Vuonna 1992 rata suljettiin kokonaisuudessaan pois julkisilta teiltä. Vuonna 2003 remontoitiin fasiliteetit uudestaan ja rakennettiin moottoripyöräpuisto. Vuonna 2006 rata lyhennettiin nykyiseen 4,5 kilometriin.
Suomalainen kuljettaja Gösta Lönnfors kuoli Assenin radalla tapahtuneessa onnettomuudessa vuonna 1948.
Hankasalmen rautatieasema
Hankasalmen rautatieasema () sijaitsee Hankasalmella Pieksämäen ja Jyväskylän välisellä rataosuudella noin 40 kilometriä Pieksämäeltä länteen ja lähes saman verran Jyväskylästä itään. Hankasalmen kirkonkylältä on noin kymmenen kilometrin matka Hankasalmen asemanseudulle, joka sijaitsee valtatie 9:n ja valtatie 23:n yhteisen väylän varrella. Rautatieaseman pikavuoropysäkin kautta ajetaan Jyväskylän, Suonenjoen ja Kuopion välisiä linja-autovuoroja sekä vakiovuoroja Hankasalmen kirkonkylälle.
Kyseessä on Kangasniemen ja Konneveden keskustaajamien sekä oman asemansa henkilöliikenteen menettämisen jälkeen myös Laukaan kunnan Lievestuoreen taajaman lähin rautatieasema. Kangasniemelle on asemalta etäisyyttä noin 40 kilometriä, Konnevedelle noin 43 kilometriä ja Lievestuoreelle noin 19 kilometriä.
Hankasalmen rautatieasemalla pysähtyy nykyisin kahdeksan Intercity-junaa päivässä, neljä kumpaankin suuntaan, sekä neljä Pendolino-junaa, kaksi kumpaankin suuntaan.
Eusebios Myndoslainen
Eusebios Myndoslainen (300-luku) oli antiikin kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli kotoisin Myndoksesta, Kaariasta. Eunapios kuvaa häntä yhdeksi uusplatonilaisen opettaja–oppilas-seurannon ”kultaisen ketjun” edustajaksi.
Eusebios oli Aidesioksen oppilas. Hän omisti itsensä ensi sijassa logiikalle ja kritisoi monin tavoin uusplatonismin maagista ja teurgista puolta. Tällä tavoin hän ärsytti myöhempää keisari Julianusta, joka suosi ennemmin Maksimoksen ja Khrysanthioksen mystiikkaa.
Johannes Stobaios kokosi erään Eusebioksen eettisiä opetuksia. Kyseessä saattaa olla sama uusplatonilainen Eusebios.
Hwasongin linnoitus
Hwasongin linnoitus eli Hwaseongin linnoitus on linna Suwonissa, Etelä-Koreassa noin 30 kilometriä maan pääkaupungista Soulista. Sen rakennutti 1700-luvulla keisari Chongjo, joka siirsi sinne isänsä hautakammion ja ympäröi sen mahtavilla lähes kuusi kilometriä pitkillä muureilla. Muurit ovat säilyneet nykypäivään, ja niihin liittyy neljä porttia, tykistötorneja ja bastioneja.
Linnoitus on Unescon maailmanperintökohde.
Maciejowicen taistelu
Maciejowicen taistelu tapahtui 10. lokakuuta 1794 Puola-Liettuan ja Venäjän välillä. Puolalaisjoukkojen johtajana oli Tadeusz Kościuszko, joka yritti 6 200 miehen avulla estää kahden venäläisarmeijan yhdistymisen. Toista 12 000 venäläissotilaan armeijaa johti Iwan Fersen ja toista 12 500 miehen vahvuista osastoa Aleksandr Suvorov. Kościuszko oli pyytänyt puolalaiskomentaja Adam Ponińskin 4 000 miehen yksikköä avukseen liian myöhään, joten apu ei saapunut ajoissa. Venäläiset voittivat taistelun ja Kościuszko joutui haavoittuneena venäläisten vangiksi.
Joulukuun ryhmä
Joulukuun ryhmä oli taiteilijaryhmä, joka vaikutti oululaisessa taide-elämässä vuosien 1962–1968 välisenä aikana. Sen muodostivat niin sanotut ”Villit” taiteilijat, jotka syrjäytettiin Oulun kaupungin taidehankinnoissa.
Ryhmän syntymisen taustalla oli ns. taidekapina, joka koettiin Oulun taidemuseon perustamisen jälkeen, kun ryhmä taiteilijoita syytti kaupunkia yksipuolisista museo-ostoista kaupungin järjestettyä kutsunäyttelyn ostoja varten. Syrjäytetyt taiteilijat olivat Ilmo Pihkala, Olli Pohjola, Aatto Hukkanen, Pentti Junno ja Pentti Loponen. Tukenaan oululaisen taide-elämän ”grand old man” Paavo Leinonen syrjäytetyt taiteilijat järjestivät vastalauseena Oulun kaupungintalon lämpiöön oman protestinäyttelynsä. Ryhmän ytimen muodostivat Aatto Hukkanen, Pentti Junno, Ilmo Pihkala ja Leo-Lassi Saarela. Joulukuun ryhmä piti näyttelyitä vuoteen 1968 saakka.
Oulun taidemuseo järjesti ryhmään kuuluneiden taiteilijoiden Aatto Hukkasen, Pentti Junnon, Ilmo Pihkalan ja Leo-Lassi Saarelan näyttelyn vuonna 1988.
Tuhkaa ja timanttia
Tuhkaa ja timanttia () on puolalaisen elokuvaohjaaja Andrzej Wajdan ohjaama elokuva vuodelta 1958. Se mainitaan usein Wajdan mestariteokseksi. Elokuva on kolmas osa Wajdan sotatrilogiasta, jonka muut elokuvat ovat "Sukupolvi" (1954) ja "Kanal" (1956). Tapahtuma-aika on toisen maailmansodan päätöspäivä.
Elokuvan sankarin pitää ratkaista ”sotilaan ikuinen ongelma: totella vai ajatella”, on Wajda luonnehtinut päähenkilöä. Elokuva nosti Puolan ulkopuolellakin kuuluisuuteen lyhyen uran tehneen Zbigniew Cybulskin, jota on sanottu puolalaisen elokuvan James Deaniksi. Elokuva pohjautuu Jerzy Andrzejewskim romaaniin, josta Wajda ja Andrzejewski yhdessä tekivät käsikirjoituksen.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Tuhkaa ja timanttia" oli mukana heistä kolmentoista listalla. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Leo Äikäs
Leo Äikäs (s. 15. elokuuta 1946) on jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja, joka pelaajauransa aikana voitti Tampereen Tapparassa junioreiden Suomen mestaruuden (1965) ja edusti urallaan mm. HJK:ta. Äikäs toimi Helsingin Jokereiden kakkosvalmentajana 1990-luvun alkuvuosina ja yhdessä ottelussa päävalmentajanakin, kun Alpo Suhonen sai potkut Jokereista kaudella 1993–1994. Teemu Selänne on maininnut muun muassa Äikkään olleen merkittävin valmentaja hänen urallaan.
AS Djerba
Association Sportive de Djerba () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1946. Sen kotistadionina toimii Stade de Houmet Es'Souk, joka sijaitsee Houmet Es'Soukissa, Djerbassa.
Myllymäen rautatieasema
Myllymäen rautatieasema on itäisin Ähtärin neljästä rautatieliikennepaikasta ja kolmesta matkustajaliikenteen asemasta. Kyseessä on myös itäisin Etelä-Pohjanmaan rautatieliikennepaikka. Asema sijaitsee sähköistämättömällä Haapamäki–Seinäjoki-radalla. Haapamäeltä on etäisyyttä noin 35 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Seinäjoelta on välimatkaa noin 85 kilometriä itäkaakkoon. Myllymäellä rata tekee mutkan, josta väylä jatkuu lähes kohtisuoraan Seinäjoen suuntaan ja toisaalta Haapamäen suuntaan.
Taajamajunilla on Myllymäeltä matkustajaliikenteen suoria yhteyksiä Jyväskylään, Seinäjoelle ja Vaasaan. Yhteydet Oriveden kautta Tampereelle edellyttävät junanvaihtoa Haapamäellä.
Myllymäki on esimerkiksi Karstulan, Kannonkosken ja Saarijärven lähin henkilöliikenteen rautatieasema. Etäisyyttä on Karstulan keskustaajamaan noin 55 kilometriä, Kannonkosken keskustaajamaan noin 95 kilometriä ja Saarijärven keskustaajamaan noin 58 kilometriä. Lipunmyyntiä asemalla ei enää ole.
Myllymäen asema oli ainoa vuonna 1883 liikenteelle avatun Tampereen–Vaasan rautatien III luokan asema. Siitä piti alun perin tulla risteysasema, koska vuoden 1877 valtiopäivillä suunniteltiin rakennettaviksi kaksi rautatietä, toinen Pietarin radalta Taavetista Mikkelin ja Jyväskylän kautta Vaasaan, toinen Tampereelta Kärsämäen kautta Ouluun. Näiden ratojen risteysasema olisi sijoittunut Myllymäelle. Ensimmäisessä vaiheessa rakennettiin kuitenkin vain rataosat Tampereelta Myllymäen kautta Vaasaan, ja suunnitelmien muututtua Oulun rata rakennettiin Seinäjoelta ja Jyväskylän rata Haapamäeltä. Alkuperäisistä suunnitelmista muistuttaa Myllymäen melko kookas asemarakennus, joka on säilynyt hyvin alkuperäisessä asussaan. Asema-alueelle rakennettiin myös tiilinen nelipaikkainen veturitalli.
Melko syrjäisestä sijainnistaan ja toteutumattomista ratasuunnitelmista huolimatta Myllymäki oli pitkään merkittävä rautatieasema. Se sijaitsi melko tarkkaan Tampereen ja Vaasan puolivälissä, joten se oli alkuvuosina junien kohtaamis- ja yöpymispaikka. Maailmansotien välisenä aikana Myllymäki oli Suomen suurimpia puutavaran kuormauspaikkoja. Puutavaraliikennettä palvelivat päivystäjäveturi vuoteen 1989 ja puutavaranosturi vuoteen 1990. Asema on lisäksi ollut turpeen kuormauspaikka. Myllymäen asema oli aikanaan myös henkilöliikenteen vaihtopaikka, koska Saarijärven suunnasta saapuneet postiautot toivat junille niin postia kuin matkustajiakin. Nykyisin liikenne Myllymäen asemalla on hiljentynyt. Museovirasto on luokitellut Myllymäen rautatieaseman valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi.
Myllymäen asema on vuosina 1883–1926 ja uudelleen vuodesta 2007 ollut Suomen korkeimmalla sijaitseva henkilöliikenteen rautatieliikennepaikka (178 m mpy.). Suomen korkeimmalla sijaitseva tavaraliikenteen liikennepaikka on vuodesta 1999 ollut Arolan rautatieasema Vartiuksen radalla Kuhmossa (232 m mpy.). Suomen kaikkien aikojen korkeimmalla sijainnut rautatieliikennepaikka on ollut 279 metrin korkeudella merenpinnasta sijainnut Päävaaran seisake käytöstä poistetulla Taivalkosken radalla Suomussalmella.
Andrei Hramov
Andrei Hramov (s. 17. tammikuuta 1981) on venäläinen suunnistaja, moninkertainen maailmanmestari. Hän on edustanut muun muassa suomalaista Hiisirastia.
Hramov voitti ensimmäisenä venäläissuunnistajana aikuisten sarjan maailmanmestaruuden oltuaan paras pitkällä matkalla Japanin Aichissa 2005. Viestin maailmanmestaruuden hän voitti Aarhusissa 2006, Kiovassa 2007 ja Trondheimissa 2010 sekä sprinttikilpailun Olomoucissa 2008 ja Miskolcissa 2009. Euroopan-mestaruuden hän voitti viestissä 2008 ja sprinttiviestissä 2016.
K. H. Renlundin museo – Keski-Pohjanmaan maakuntamuseo
K. H. Renlundin museo – Keski-Pohjanmaan maakuntamuseo on Kokkolassa toimiva museo. Museon toimialueeseen kuuluu koko Keski-Pohjanmaan maakunta ja täten useita eri kohteita. Kokkolan keskustassa sijaitsevat Roosin talo sekä Museokortteli.
Andreas Roosin (1785–1842) perheelleen rakennuttamassa Roosin talossa pääsee tutustumaan vaihtuviin taidenäyttelyihin, Roosin perheen elämään sekä ihailemaan liikemies K. H. Renlundin Kokkolan kaupungille lahjoittamaa Suomen taiteen kultakauden kokoelmaa. Kokoelmaan sisältyy taidetta sellaisilta taiteilijoilta kuin Pekka Halonen, Magnus Enckell, Beda Stjernschantz, Victor Westerholm ja Albert Edelfelt. Roosin talon pihapiirissä olevassa suolamakasiinissa pääsee tutustumaan Leo Torpan kamerakokoelmaan
Museokorttelissa sijaitsevassa Pedagogiossa on esillä koulunäyttely. Lassanderin talossa voi tutustua 1700-luvun kauppiasperheen kotiin sekä mm. kaupankäynnin ja merenkulun historiaan.
Maakuntamuseon yhtenä pysyvänä sisältönä on ITE-taide. Yhteistyössä Maaseudun Sivistysliiton kanssa hallinoitu ITE-museo toimii Näyttelyhallilla. Mittavan ITE-taiteen kokoelman vuoksi Kokkolaa onkin kuvattu "ITE-taiteen pääkaupungiksi".
Museon kokoelmat sisältävät myös paljon Veikko Vionojan maalauksia.
Museon omistuksessa on Englanninpuistoon sijoitettu barkassi, joka saatiin saaliiksi Halkokarin kahakassa vuonna 1854.
Muita museokohteita ovat mm. Fredrik ja Anna Draken koti, Kaarlelan kotiseutumuseo, Kirjapainomuseo, Tankkarin hylkeenpyyntimuseo, Lohtajan kotiseutumuseo sekä Öjan kalastusmuseo.
Pure
Pure voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Valentin Novikov
Valentin Novikov (s. 1. lokakuuta 1974) on venäläinen suunnistaja, moninkertainen arvokisamitalisti.
Novikov suunnisti ankkuriosuuden Venäjän voittaessa viestin maailmanmestaruuden Århusissa 2006, Kiovassa 2007 ja Trondheimissa 2010. Neljännen viestin maailmanmestaruutensa hän voitti Sotkamossa 2013 toisen osuuden suunnistajana. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa niin keskimatkalla, pitkällä matkalla kuin viestissäkin. Jukolan viestissä 2008 hän suunnisti ankkuriosuuden Deltan voittoisassa joukkueessa. Vuonna 2004 hän voitti ensimmäisenä ei-pohjoismaalaisena miesten O-Ringen-kilpailun
Juha (Madetojan ooppera)
Juha op. 74 on Leevi Madetojan säveltämä ooppera. Teoksen kantaesitys oli 17. helmikuuta 1935 Suomalaisessa oopperassa.
Ooppera perustuu Juhani Ahon vuonna 1911 julkaistuun romaaniin "Juha". Sen libreton teki Aino Ackté, mutta säveltäjä muokkasi sitä myös mieleisekseen. Samasta libretosta oli vuonna 1922 tehnyt samannimisen oopperan myös Aarre Merikanto, mutta Suomalainen ooppera päätti luopua sen esittämisestä.
Suomen Somaliliitto
Suomen somalialaisten liitto ry () on Suomessa toimiva somalijärjestö, jonka hallituksen puheenjohtajana toimii Arshe Said. Yhdistys on perustettu vuonna 1996, ja se toimii Suomen somalijärjestöjen kattojärjestönä.
Liitto edistää yhteistyössä muiden yhteiskunnan sektoreiden kanssa Suomessa asuvien somalialaisten asiaa ja toimii yhteiskunnallisena vaikuttajana Suomen somalialaisyhteisöä koskevassa päätöksenteossa.
Yhdistys on vaatinut uudenlaista otetta maahanmuuttajien kotouttamiseen, jotta nuorten rikollisuutta ja ongelmia saataisiin torjuttua sekä hakenut avustusta somalialaistaustaisten nuorten rikollisuuden ennaltaehkäisyyn sekä työllistymisen kehittämiseen.
Somaliliitto on myös esittänyt toiveen, ettei poliisi katsoisi khat-huumeen käyttöä läpi sormien, koska liiton mukaan khat-riippuvuuden aiheuttamat ongelmat näkyvät pääkaupunkiseudun somaliperheissä jo nyt.
Siitake
Siitake ("Lentinula edodes") on Itä-Aasiasta kotoisin oleva ruokasieni, jota viljellään ja käytetään ruoanlaitossa monissa Aasian maissa. Se on ruoka-aineena osa monien Aasian maiden, kuten Japanin, Kiinan, Korean ja Thaimaan, keittiöitä.
Länsimaissa siitake tunnetaan japanilaisella nimellään "shiitake" (kanji: 椎茸; kirjaimellisesti ""shii"-sieni" kasvualustanaan toimivien lahoavien shii-puiden mukaan). Englannin kielessä siitake tunnetaan myös "kiinalaisena metsäsienenä" tai "mustana metsäsienenä". Kiinassa sieni tunnetaan nimellä "xiānggū" (香菇, "hyväntuoksuinen sieni").
Siitakkeet kasvavat luonnonvaraisina Kiinassa, mutta niitä on viljelty Kiinan lisäksi Japanissa yli 1 000 vuoden ajan. Varhaisimmat kirjoitetut merkinnät siitakkeiden viljelystä voidaan ajoittaa Song-dynastian ajoille (vuodet 960-1127). Luonnonvaraisten sienten syömistä kuvanneet kirjoitukset ajoittuvat kuitenkin varhaisemmiksi.
Ennen 1980-lukua sienten japanilaista lajiketta kasvatettiin ainoastaan perinteisin menetelmin. Gary F. Leatham tutki 1970-luvun lopulla väitöskirjassaan japanilaisen lajikkeen kasvattamista, mikä mahdollisti myöhemmin kyseisen lajikkeen tehokkaan kaupallisen kasvatuksen ympäri maailmaa, myös Suomessa. Sientä myydään nykyään päivittäistavarakaupoissa tuoreina sekä säilykkeinä.
Tuoreita ja kuivattuja siitakkeita käytetään aasialaisissa keittiöissä. Kiinalaisessa keittiössä niitä käytetään paistettuina kasvisruoissa. Japanissa niitä käytetään miso-keitossa dashin valmistuksessa sekä lisukkeena monissa muissa ruokalajeissa. Koreassa sienet ovat osa "bulgogia" (marinoitu grillinaudanliha), "jjigaeta" (pihvi) sekä "namulia" (paistettu kasvisruoka). Thaimaassa sienet tarjotaan käristettyinä tai haudutettuina.
Siitakkeita myydään kuivattuina säilykkeinä, jotka uudelleenkostutetaan vedessä ennen käyttöä. Sienten kuivaaminen tekee niistä tuoreita sieniä aromikkaampia paljastaen vahvan umami-maun, hajottaen sienen proteiinit aminohapoiksi ja muuttaen ergosterolit D-vitamiineiksi.
Siitakkeiden terveysvaikutuksia on tutkittu nykyaikana tieteellisesti. Sienet sisältävät polysakkaridi lentinaania ((1-3)-β-D-glukaani), jonka on tutkittu ehkäisevän kasvainten muodostumista.
Jotkut siitakkeesta eristettävät aineet, kuten iktyoli, toimivat lääkkeenä allergioihin ja viruksiin.
Siitake on myös yksi harvoista vegaaniseen sekä košer-ruokavalioon kuuluvista, D-vitamiinia sisältävistä lähteistä.
Raakana nautitulla siitakkeella on todettu myös vakavahko nokkosrokkoa muistuttava sivuvaikutus siitakedermatiitti, joka saattaa ilmaantua vasta joitain päiviä aterian jälkeen ja vaatia vakavimmillaan sairaalahoitoa.
Castanopsis cuspidata
Castanopsis cuspidata (jap. shii, 椎) on "Castanopsis"-sukuun kuuluva puu, jota esiintyy eteläisessä Japanissa ja Koreassa. Se on keskikokoinen, ikivihreä puu, joka kasvaa 20-30 metriä korkeaksi. Puun nahkeapintaiset lehdet ovat 5-9 cm pitkiä ja 2-4 cm leveitä. Se kasvaa metsissä ja jyrkänteissä, etenkin meren lähettyvillä.
Puun lahotessa se toimii monien sienten, kuten siitakkeen kasvualustana.
Shii
Shii voi tarkoittaa seuraavia:
Zbigniew Cybulski
Zbigniew Cybulski (3. marraskuuta 1927 Kniaze – 8. tammikuuta 1967) oli tunnetuin ja suosituin toisen maailmansodan jälkeisen ajan puolalainen näyttelijä, jonka maineikkain työ on Andrzej Wajdan ohjaama elokuva "Tuhkaa ja timanttia" vuodelta 1958. Häntä on usein verrattu James Deaniin, jonka kanssa hänellä oli yhteistä tavanomaisesta poikkeava näyttelemistyyli ja se että hän kuoli traagisella tavalla suhteellisen nuorena. Häntä on pidetty 1900-luvun parhaimpiin kuuluvana näyttelijänä.
Cybulski opiskeli Krakovan teatterikoulussa, josta hän valmistui 1953. Hän aloitti uransa Gdańskissa teatterissa ja perusti yhdessä ystävänsä kanssa ylioppilasteatterin. 1960-luvun alussa hän siirtyi Varsovaan, jossa hän näytteli muutamissa kokeellisissa teattereissa. 
Cybulskin maine perustuu erityisesti hänen elokuviinsa. Merkittäviä töitä hän teki elokuvan alalla vuodesta 1958, jolloin valmistui Wajdan elokuva ja Aleksander Fordin "Ósmy dzien tygodnia". Hän näyttelijä pääosaa Jörn Donnerin elokuvassa "Rakastaa", jossa toista pääosaa näytteli Harriet Andersson. Hän näytteli myös useissa televisionäytelmissä.
Cybulski kuoli onnettomuudessa Wrocławin rautatieasemalla: Hän yritti hypätä jo vauhdissa olleeseen junaan, mutta putosi portaalta junan alle ja kuoli. Hänet haudattiin Katowiceen.
Lublinin taikuri
Lublinin taikuri on Isaac B.Singerin romaani vuodelta 1960. Lublinin taikurin sanotaan olevan hänen kirjoistaan kiehtovimpia ja mielikuvituksellisimpia. Se kertoo taikurista, joka matkustaa kaupungista toiseen, ja samalla naisen luota naisen luo.
Singer kirjoitti teoksen jiddišiksi, ja se julkaistiin 1959 jatkokertomuksena amerikanjuutalaisessa lehdessä Jewish Daily Forward. Muokattuna ja englanniksi käännettynä se ilmestyi kirjana nimellä "The Magician of Lublin" 1960. Jukka Kemppinen on suomentanut sen englanninkielisestä käännöksestä.
Israelilainen elokuvaohjaaja Menahem Golan on ohjannut teoksesta elokuvan "Lublinin taikuri".
Oikeusperhe
Oikeusperhe on vertailevassa oikeustieteessä käytetty käsite. Länsimaiden oikeudesta puhuttaessa mainitaan yleensä ainakin kaksi oikeusperhettä: anglosaksinen common law ja mannermainen oikeustraditio, joka puolestaan jakautuu saksalaisperäiseen ja ranskalaisperäiseen traditioon.
Tukholman suomalainen seurakunta
Tukholman suomalainen seurakunta on yksi Ruotsin kirkon seurakunnista. Seurakuntaan voi liittyä, jos asuu Tukholman hiippakunnassa ja on jokin yhteys Suomeen tai suomalaisuuteen
Seurakunnan katsotaan juontavan juurensa 1500-luvulle, jolloinTukholmassa asuvat suomalaiset saivat käyttöönsä dominikaaniluostarin kirkon. Siellä pidettiin ensimmäinen suomenkielinen jumalanpalvelus vuonna 1533.
Kirkkoon saatiin lahjoituksia ja seurakunnan suojelijaksi, patronukseksi, tuli kansliapresidentti Arvid Horn. Kirkkoneuvoston vaatimuksesta seurakunnasta tuli vuonna 1730 -luvun lopulla kaksikielinen.
Vuonna 1775 seurakunnassa oli suunnilleen 1 400 jäsentä.
Kun Ruotsi menetti Suomen 1809 seurakunnan tilanne muuttui kriittiseksi. Mutta 1811 sen säilymisestä tehtiin päätös. Seurakunnassa oli silloin noin 1 200 suomenkielistä jäsentä, vuonna 1945 oli seurakunnassa 2 263 jäsentä. Sotien seurauksen seurakunnan jäsenmäärä alkoi kasvaa, ja 1950 jäseniä oli 5 835 ja kaksi vuotta myöhemmin 8 397. Kun suuri muuttoaalto oli 1960-70-luvulla suurimmillaan, seurakunnan jäsenmäärä nousi yli 20 000:een
1971 Värmdöstä merenrantapaikka kesäkodiksi ja 1975 valmistui Peter Celsingin piirtämä uusi seurakuntatalo. Kun kirkkoherraksi valittiin vuonna 1986 Urpo Kokkonen, seurakunta sai ensimmäisen äidinkieleltään suomalaisen kirkkoherran.
Vuoden 1992 Ruotsin kirkkolakiin tuli Tukholman Suomalaista seurakuntaakin koskeva laki ei-alueellisista seurakunnista. Jumalanpalveluksissa alettiin vuonna 1994 noudattaa Ruotsin kirkon järjestystä, ja vuonna 1995 seurakunta liittyi Tukholman hiippakuntayhtymään. Vuodesta 2010 seurakunnan alue on kattanut koko Tukholman hiippakunnan.
Seurakunnan pitkään omistama Norrnäsin leirikeskus myytiin vuonna 2012. Se herätti vastustusta.
Seurakunnassa oli vuonna 2012 8 000 jäsentä. Ruotsin kirkon ja valtion suhdetta järjestettiin uudestaan, ja kirkkoa koskee uudistettu laki (Lag 1998:1591 om Svenska kyrkan).
Neuvostoliittoinstituutti
Neuvostoliittoinstituutti oli vuosina 1947–1992 toiminut Suomen opetusministeriön alainen valtion tutkimuslaitos, jonka tehtävä oli koordinoida ja suorittaa Neuvostoliittoon liittyvää tieteellistä tutkimusta ja edistää Suomen ja Neuvostoliiton välistä tieteellistä ja sivistyksellistä yhteistyötä. Ensimmäisen kerran instituutista säädettiin lailla vuonna 1947 sotien jälkeiseen Suomen ja Neuvostoliiton suhteiden uudelleenjärjestelyyn liittyen.
Instituutista tuli 1970-luvulla osa Suomen virallista ulkopolitiikkaa.
Jälkeenpäin, 1990- ja 2000-luvuilla esitettiin näkemyksiä, että Neuvostoliittoinstituutti ei voinut alun jälkeen harjoittaa varsinaista Neuvostoliiton tutkimusta eli länsimaistyyppistä sovjetologiaa, koska tällainen ei sopinut Neuvostoliitolle eikä Suomen virallisen ulkopolitiikan linjaan.
Neuvostoliiton hajottua instituutin toimintaa jatkoi Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti, jonka toiminnassa painottui asiantuntijuuden ja julkaisutoiminnan lisäksi kirjastopalvelujen tarjoaminen venäjäksi ja muilla entisen Neuvostoliiton kielillä. Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti lakkautettiin vuonna 2012, ja sen toimintaa jatkoi Cultura-säätiö. Lisäksi vuonna 1996 perustettiin Helsingin yliopiston yhteyteen Aleksanteri-instituutti, jonka tehtäväksi annettiin Venäjää ja itäistä Eurooppaa koskevan tutkimuksen ja opetuksen koordinointi, jotka olivat aikaisemmin ainakin osittain kuuluneet Neuvostoliittoinstituutille.
Neuvostoliittoinstituutti toimi Helsingissä, vuodesta 1975 omissa tiloissaan Eiran Armfeltintiellä, joka oli lähellä Tehtaankadulla sijainnutta Neuvostoliiton suurlähetystöä. Venäjän ja Itä-Euroopan instituutti muutti vuonna 1993 tilastokeskuksen entisiin tiloihin Annankadulle. Instituutin johtajana jatkoi Neuvostoliittoinstituuttia 1980-luvulta lähtien johtanut Valdemar Melanko.
Tuomo Martikainen
Tuomo Tapani Martikainen (7. huhtikuuta 1939 Mäntyharju – 20. marraskuuta 2018 Helsinki) oli Helsingin yliopiston valtiotieteen professori. Hänen päätutkimuskohteitaan olivat vaalit, poliittinen käyttäytyminen, julkisen sektorin hallinto ja ”Uusi” politiikka.
Tuomo Martikainen valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1963 ja lisensiaatiksi vuonna 1968 sekä väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Hän työskenteli assistenttina Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksella vuosina 1965–1977 ja yleisen valtio-opin dosenttina vuosina 1974–1977, Turun yliopiston valtio-opin dosenttina vuodesta 1974 sekä Helsingin yliopiston hallinto-opin apulaisprofessorina vuosina 1977–1983 ja yleisen valtio-opin professorina vuodesta 1983. Martikainen teki opintomatkoja Iso-Britanniaan, Irlantiin, Yhdysvaltoihin, Puolaan ja Saksaan.
Martikainen kommentoi aktiivisesti muun muassa suomalaisten äänestymiskäyttäytymistä, antoi lausuntoja vaaleista ja arvosteli suomalaisia politiikkakielteisyydestä.
P-Tolueenisulfonihappo
p-Tolueenisulfonihappo (CHOS) on sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka esiintyy valkoisena ja kiinteänä vesiliukoisena aineena.Toisin kuin orgaaniset karboksyylihapot p-tolueenisulfonihappo on vahva happo ja syövyttää useita metalleja.
p-Tolueenisulfonihappoa valmistetaan teollisesti sulfonoimalla tolueenia. Aineessa on usein mukana pieniä määriä rikkihappoa.
p-Tolueenisulfonihappoa käytetään useissa orgaanisissa synteeseissä. Ainetta käytetään katalyyttinä aldehydien asetalisaatiossa, karboksyylihappojen esteröinnissä ja esterien transesteröinnissä 
Hengitettynä p-tolueenisulfonihappo aiheuttaa hengitysvaikeuksia ja pitkäaikaisen altistumisen seurauksena jopa keuhkopöhön. Iholle ja silmiin joutuessaan aine aiheuttaa kipu ja syövytysvaurioita. Aine on palavaa ja palokaasut ovat vaarallisia.
Liikkeenohjain
Liikkeenohjain ohjaa jonkin objektin liikettä. Monet liikkeenohjaimet toteutetaan tietokoneilla, mutta ne voidaan toteuttaa myös puhtaasti analogisin komponentein. Esimerkiksi robotin ohjausta tai osaa siitä voidaan sanoa liikkeenohjaukseksi.
Agarak (Ashtarak)
Agarak (armeniaksi Ագարակ) on kunta Aragatsotnin maakunnan Ashtarakin piirikunnassa Armeniassa.
Kunta sijaitsee Amberdjoen varrella, ja sen perustivat vuonna 1919 Vanista ja Bitlisistä muuttaneet armenialaiset.
Vuonna 2001 kunnan väliluku oli 1 655 ja vuonna 2008 1 710.
Kiesimä
Kiesimä on järvi Rautalammin kunnassa. Järven suurin pituus itä-länsisuunnassa on noin 9 km, suurin syvyys 32 m ja korkeus merenpinnasta noin 101 m. Järven luoteispuolella sijaitsee Kiesimän kylä, itäpäässä Kerkonkosken kylä.
Kiesimästä on yhteys Konneveteen Kiesimän kanavan ja Niiniveteen Kerkonkosken kanavan kautta, sekä Sonkariin ja Vesantojärveen Riitunvirta-nimisen puron kautta. Veden korkeutta säännöstellään vesiliikenteen vuoksi. Vuonna 2013 järven ekologinen tila oli erinomainen.
Europa Vision
Oy Europa Vision Ab oli 1990-luvun puoliväliin toiminut tuotemerkkien Egmont Filmin ja Showtimen suomalainen elokuvalevittäjä. Levittäjä vastasi muun muassa Disneyn elokuvien ja piirrossarjojen sekä Yleisradion televisio-ohjelmien levityksestä. Europa Vision julkaisi viihdesarja Kummelin vuosien 1991–1993 jaksoista kahdeksan myyntivideota vuonna 1994, joka oli samalla Yleisradion ensimmäinen televisiosarja, jota julkaistiin yksityisille ihmisille. Europa Vision oli Rautakirjan tytäryhtiö. Vuonna 1995 se sulautettiin toiseen Rautakirjan tytäryhtiöön Finnkinoon.
Aghtsk
Aghtsk (, voidaan romanisoida myös muodoissa Aghts’k’ ja Aghdzq, aiemmin Akhs, Akis, Hakhs, ja Dzorap) on kunta Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa.
Vuonna 2001 kunnassa oli 1 801 asukasta ja 2008 heitä oli 1 785.
Aghtskissa on suuri hautamonumentti 300-luvulta. Armenialaisessa kansanperinteessä kerrotaan, kuinka Persian Shapur II vei Armenian kuninkaiden luut Persiaan symbolisena eleenä Armenian alistamisesta. Kun Vassak Mamikonian kukisti persialaiset ja sai haltuunsa Arshakunin suvun kuninkaiden luut, hän hautasi ne Aghtskiin. Hautamuistomerkkien jäännökset ja 300-luvulla tehty basilika ovat yhä nähtävissä.
Antarut
Antarut (armeniaksi Անտառուտ, vuoteen 1949 Inaklu) on kunta Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa. Vuonna 2001 siellä oli 225 asukasta.
Antarutista löytyy vanhoja kiviristejä, khatskareja.
Aragatsotn (kylä)
Aragatsotn (armeniaksi Արագածոտն, voidaan romanisoida myös muodossa Aragatzotn) on kylä Aragatsotnin maakunnassa Armeniassa. Kylä perustettiin vuonna 1971 sovhoosina.
Vuonna 2001 kylässä oli 804 asukasta.
Pascal Couchepin
Pascal Couchepin (s. 5. huhtikuuta 1942 Martigny, Sveitsi) on sveitsiläinen poliitikko, jäsen Sveitsin liittoneuvostossa vuosina 1998-2009 ja liittopresidentti vuosina 2003 ja 2008.
Couchepinillä on lakitieteen tutkinto Lausannen yliopistosta. Valmistuttuaan hän työskenteli lakiasiaintoimistossaan. Hänen valittiin kotikaupunkinsa valtuustoon 1968 ja hän toimi kaupungin pormestarina 1984−1998. Kansalliseen politiikkaan hän osallistui liberaalidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuodesta 1979 alkaen. Hän toimi parlamenttiryhmänsä puheenjohtajana 1989−1996.
Couchepin valittiin 11. maaliskuuta 1998 Sveitsin liittoneuvostoon, jossa hän vastasi talousasioista 1. huhtikuuta 1998 − 31. joulukuuta 2002. Hän siirtyi 1. tammikuuta 2003 vastaamaan sisäministeriössä sosiaaliasioista ja hoiti tehtäviään lokakuun loppuun 2009 asti ennen kuin jätti paikkansa liittoneuvostossa Didier Burkhalterille.
Liittopresidenttinä Couchepin toimi vuosina 2003 ja 2008 sekä varaliittopresidenttinä vuosina 2002 ja 2007.
Pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä
Pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä (, "NMS") on harvinainen, lähinnä neuroleptien eli psykoosilääkkeiden käyttöön liittyvä oireyhtymä, joka voi olla hengenvaarallinen. NMS:n oireisiin kuuluvat kuume, jäykkyys, kohonnut verenpaine ja sydämen syke sekä lihaskivut. Lihasvauriota kuvaavan kreatiinikinaasin (CK) pitoisuus voi olla kohonnut.
Oireyhtymää ilmenee arviolta 0,02–1,9 %:lla neurolepteja käyttävistä potilaista. Heistä sairaalapotilailla ilmaantuvuus on ollut vielä suurempi. NMS:ään liittyy 12–20 %:n kuolleisuus.
Pahanlaatuinen neuroleptioireyhtymä kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1968, mutta se määritettiin tarkemmin vasta 1980-luvulla.