hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Turion 64
Turion 64 on AMD:n keväällä 2005 julkaisema mobiilisuoritinsarja. Turion 64- ja Turion 64 X2/Ultra -suorittimet kilpailevat Intelin mobiilisuoritinten, aluksi Pentium M:n ja myöhemmin Core- ja Core 2 -mallien, kanssa. Ensimmäiset Turion-suorittimet käyttivät Socket 754 -suoritinkantaa, mutta myöhemmät versiot ovat käyttäneet Socket S1 -kantaa.
Kai Hyttinen
Kai Ahti Rainer "Kuju" Hyttinen (s. 7. tammikuuta 1947 Mikkeli) on suomalainen laulaja, säveltäjä  ja näyttelijä.
Kai Hyttisen musiikkiopinnot alkoivat viulutunneilla musiikkiopistossa ja hän soitti kontrabassoa koulun orkesterissa. Myöhemmin instrumentiksi vaihtui kitara.
Vuonna 1964 Hyttinen perusti Sakari Pipatin kanssa lauluduon "The Cones", jossa molemmat soittivat myös kitaraa. Duon koelaulu Fazerilla Toivo Kärjen kuunneltavana ei vielä tärpännyt, mutta vuonna 1966 Kai Hyttinen pääsi soolona levyttämään kappaleen "Tyttö", joka oli käännösversio Beatlesin hitistä "Girl". Ensilevytys oli heti menestys samoin kuin vuoden 1966 käännöskappale "Mustaa" (Rolling Stonesien "Paint it black").
Muita tunnettuja 1960-luvun levytyksiä olivat muun muassa "Käymään vain", "Muistan kesän" ja "Bella ciao".
1970-luvulla syntyi hitti toisensa jälkeen. Menestyneitä kappaleita olivat muun muassa "Tuulen tie", "Flirtaten", "Dirlanda", "Nosta lippu salkoon", "Vie vain", "Tuikku murheeseen", "Naiset"(sailor - girls girls girls), "Olen elänyt vain sulle", "Saanhan olla hän", "Copacabana" ja "Varpunen".
1980-luvulla hitiksi nousi Hyttisen oma sävellys "Kurki" (1985), mutta sen jälkeen levytysrintamalla hiljeni ja Kai Hyttinen laajensi skaalaansa opiskelemalla muun muassa musiikkiteatteria sekä kirkkomusiikkia.
Esiintymisiä on ollut muun muassa musikaaleissa, konserteissa Kaj Chydeniuksen laulujen tulkkina sekä television musiikkisarjassa "Neljän tuulen tiellä". Tunnetuimpia TV-töitä ovat rooli sarjassa "Samaa sukua, eri maata" sekä Salatut elämät jossa hän näytteli Antti Jääskeläistä. Hyttinen esiintyy tv:ssä 2010 Lomaräätälit ohjelmassa. Hyttinen nähdään myös suositussa Lehmän vuosi -sarjassa kunnanlääkäri Jouko Puurtisen roolissa.
Hyttinen on sekä säveltänyt että sanoittanut omaa tuotantoaan.
Vuonna 2007 Kai Hyttinen julkaisi albumin "Timo K. Mukan runoja", johon sävellykset ja sovitukset on tehnyt Jari Vanha.
Vuonna 2013 Kai Hyttiseltä julkaistiin albumi "Kosketus", jolla kaikki kappaleet ovat Rauno Lehtisen sävellyksiä. Sovitukset ovat Antti Hyvärisen käsialaa. Levyn julkaisi Turun Tähtituotanto Oy fifty-fifty records -levymerkillään.
Hyttinen asui ennen Enontekiön Kilpisjärvellä, jossa hän toimi eräoppaana Vihreä Viikuna Oy:ssä. Ortodoksiksi kääntynyt Hyttinen asui Joensuussa ja opiskelee siellä edelleen ortodoksista kirkkomusiikkia. Nykyään hän asuu Orivedellä. Keikkoja Hyttinen tekee edelleen harvakseltaan. Hän näyttelee myös kesäteattereissa ja kaupunginteattereissa.
Brett Anderson
Brett Lewis Anderson (s. 29. syyskuuta 1967 Haywards Heath, Sussex) on englantilainen laulaja, joka tuli alun perin tunnetuksi 1989 perustetun Suede-yhtyeen keulakuvana.
Andersonin heroiiniongelmat veivät Sueden telakalle 1990-luvun lopussa; kahden tämän jälkeen tehdyn albumin jälkeen Suede hajosi 2003. Andersonilla ja Bernard Butlerilla oli vuonna 2005 lyhytikäinen The Tears -yhtye.
Sueden ensilevystä alkaen Andersonin androgyyninen tyyli ja viittaukset seksuaaliseen suuntautumiseen ovat herättäneet keskustelua brittilehdistössä. Hän teki vuonna 2005 lopun spekuloinnista seksuaalisuudellaan kertomalla olevansa biseksuaali.
Hän julkaisi vuosina 2007 - 2009 kolme sooloalbumia. Suede palasi yhteen 2010. Syksyllä 2011 Anderson julkaisi rokkaavimman albuminsa.
Kauttua
Kauttua on Eurassa Satakunnassa sijaitseva Kauttuan kylään perustetun Kauttuan ruukin ympärille muodostunut tehdasyhdyskunta, joka yhdessä Euran kirkonkylän kanssa muodostavat nykyään pääosan Euran keskustaajamaa.
Kauttua sijaitsee Säkylän Pyhäjärven pohjoisrannalla Eurajoen varressa, Säkylän Pyhäjärven luusuan luona.
Kauttualla on liikekeskus, jossa on kauppa, ravintola ja pankki. Lisäksi siellä on muun muassa pallokenttä, karting-rata ja ampumarata.
Tilastokeskuksen taajamarajauksessa 2011 Kauttua on yhdessä Euran kirkonkylän kanssa osa Euran kirkonkyläksi nimettyä Euran keskustaajamaa, jonka väkiluku oli vuoden 2011 lopussa 6 587 asukasta. Aiemmin se on muodostanut oman tilastollisen taajamansa, joka kuitenkin on sittemmin kasvanut yhteen Euran kirkonkylän taajaman kanssa.
Noin puolentoista kilometrin päässä Kauttualta sijaitsee Euran lentokenttä. Rauman radalta kulki aikoinaan Kauttualle haararata, joka poistettiin käytöstä vuonna 2009.
Kauttualla on vuodesta 1908 toiminut alun perin A. Ahlström Osakeyhtiön omistuksessa ollut Kauttuan paperitehdas. Yksi Kauttuan paperitehtaan paperikoneista on nykyään Ahlstrom Tampere Oy:n ja kaksi muuta Jujo Thermal Oy:n omistuksessa. Toinen merkittävä teollisuuslaitos on Amcor Flexibles Finland Oy:n tehdas, joka oli aikanaan myös A. Ahlström Oy:n omistama.
Kauttualla on historiallinen ruukkialue Kauttuan ruukinpuisto ja Luistarin muinaispuisto. Ruukinpuiston alueella sijaitsevia tärkeitä rakennuksia ja paikkoja ovat muun muassa Tallinmäki, Kauttuan Klubi ja Alvar Aallon suunnittelema Terassitalo. Pyhäjärvi-instituutti sijaitsee aivan Ruukinpuiston kupeessa. Kauttuan ruukki- ja paperitehdasyhdyskunta kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Asutusta Kauttualla uskotaan olleen jo 7 000 vuotta sitten.
Tom Pöysti
Tom Erik Pöysti (s. 14. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja puhuja-kouluttaja-sparraaja-valmentaja.
Julkisuuteen näyttelijänä noussut Pöysti hylkäsi näyttelijäntyön ja ryhtyi puhujaksi. Hänen mieluisimpia puheenaiheitaan ovat henki ja mielekkyys, yhteisöllisyys ja yhteisvastuu, arvot ja arvostaminen sekä mokaamisen ja ristiriitojen välttämättömyys.
Näyttelijäperheen vesan – Lasse Pöystin ja Birgitta Ulfssonin pojan – oma näyttelijänura käynnistyi varsinaisesti Teatterikorkeakoulussa vuonna 1975. Seuraavat kymmenen vuotta kuluivat teatteri-, elokuva-, televisio- ja radioproduktioissa, pääasiassa kevyissä tai koomisissa rooleissa. Pöysti oli tosin näytellyt ensimmäisen elokuvaroolinsa jo 11-vuotiaana televisioelokuvassa "Osteri ja helmi" vuonna 1965.
Pöysti näytteli television viihdesarjoissa, elokuvissa, Uudessa Iloisessa Teatterissa ja myös musikaaleissa (Cats ja Pieni kauhukauppa) sekä "Vääpeli Körmy" -elokuvien vänrikki Nappulana.
Vuonna 1985 julkisuuteen ja näyttelijäntyöhön väsähtänyt Pöysti lähti kiertämään maapalloa. Esiintyjäksi hän palasi 1990-luvun alussa. Vuonna 1995 Pöysti perusti kollegoidensa kanssa Komediateatteri Arenan Helsingin Hakaniemeen.
Henkisesti jälkeenjääneen rikollisen rooli Åke Lindmanin elokuvassa "Harjunpää ja kiusantekijät" (1993) sekä traagisen pankkiryöstäjän rooli Lauri Törhösen elokuvassa "Mannen utan ansikte" (1995) toivat yleisön eteen vakavamman Pöystin. Viimeisessä teatteriroolissaan (2000), Samuel Beckettin "Huomenna hän tulee" -tragikomediassa, hän näytteli ensimmäisen ja samalla ainoan kerran isänsä Lasse Pöystin kanssa. Tämän jälkeen Pöystiä ei ole juurikaan televisiossa eikä teattereissa nähty, mutta ääninäyttelijänä häntä on tämänkin jälkeen vielä kuultu, muun muassa elokuvissa "Röllin sydän", "Nemoa etsimässä" ja "Lehmäjengi".
Pöysti asuu perheineen Raaseporissa Tammisaaressa ja hän on pitkän linjan lintuharrastaja. Hänen isänsä on näyttelijä Lasse Pöysti ja äitinsä näyttelijä Birgitta Ulfsson (1928–2017). Hänen veljensä Erik Pöysti on ohjaaja.
Alexander Wolf
Alexander Wolf (s. 21. joulukuuta 1978 Schmalkalden) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, joka edusti WSV Oberhof 05 -seuraa.
Wolf aloitti ampumahiihdon harrastamisen 8-vuotiaana, vuonna 1986, ja sai ensimmäisen maailmancup-voittonsa sprinttikilpailussa Lahdessa kaudella 2002–2003. Hän on voittanut sprintin maailmancup-kilpailun myös Brezno-Osrbliessä kaudella 2005–2006 sekä Pokljukassa kaudella 2006–2007. Lisäksi hän on ollut maailmancupin osakilpailuissa viidesti sekä toinen että kolmas.
Wolf kilpaili Saksan joukkueessa Salt Lake Cityn ja Torinon olympialaisissa. Östersundin MM-kilpailuissa 2008 hän saavutti uransa ensimmäiset arvokisamitalit sijoittumalla pronssille niin takaa-ajossa kuin viestissäkin, jossa hän hiihti toisen osuuden.
Veikko Honkanen
Veikko Antero Honkanen (s. 27. joulukuuta 1942 Inari) on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä.
Honkanen oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin 1965–1967, Helsingin kaupunginteatteriin 1967–1973, Kotkan kaupunginteatteriin 1973–1975, Helsingin kaupunginteatteriin 1975–1987 ja Suomen kansallisteatteriin vuodesta 1987 vuoteen 2002, jolloin jäi eläkkeelle.
Honkanen esitti Yleisradion Radioteatterin suursarjassa "Sinuhe egyptiläinen" Sinuhen roolin. Sarja lähetettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982. Antti Einari Halosen ohjaamaa ja Marja Rankkalan dramatisoimaa 22-osaista "Sinuhea" tehtiin kaksi vuotta. Yle Radio 1 esitti sarjan uudestaan vuonna 2005 Waltarin kirjan 60-vuotisjuhlan kunniaksi.
Honkanen on myös lukenut kirjoja äänikirjoiksi, lausunut runoja ja esiintynyt lukemattomien piirroselokuvien (muun muassa Leijonakuningas-elokuvan Zazun, Pocahontas-elokuvan kuvernööri Ratcliffen ja Nalle Puh -elokuvien ja tv-sarjojen Ihaa) ja mainosten (muun muassa Dressmannin ja DNA:n mainosten ja Disney-videomainosten) äänenä. Hän on ollut kiinnitettynä Kansallisteatteriin ja esiintyi siellä kevään 2006 Minna Canthin näytelmässä "Papin perhe".
Televisiossa Honkanen on esittänyt Salatut elämät -sarjassa Jenni ja Katja Vainion isää Iiroa.
Anna Malle
Anna Malle (9. syyskuuta 1967 Havana, Illinois – 25. tammikuuta 2006 Las Vegas) oli yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän kuoli auto-onnettomuudessa.
Anna Malle oli syntyjään nimeltään Anna Hotop. Hänen taustansa oli osin eurooppalainen, osin cherokee. Hän varttui Madisonissa Iowan osavaltiossa ja pyrki elokuva-alalle. Vuosina 1993–2004 hän esiintyi lähes kahdessasadassa pornoelokuvassa. Hän ehti lopettaa elokuvauransa vuonna 2005 ennen kohtalokasta onnettomuuttaan.
Amalgaami
Amalgaami on elohopean muiden metallien kanssa muodostama metalliseos. Elohopea on myrkyllinen raskasmetalli.
Hammaspaikoissa sitä käytetään hopea-amalgaamina, joka sisältää tyypillisesti 50 % elohopeaa (Hg), 35 % hopeaa (Ag) sekä pienempiä määriä kuparia (Cu) ja tinaa (Sn). Osittain on siirrytty muovisiin hammaspaikkoihin, jotka ovat valkoisia toisin kuin amalgaamipaikat. Siirtymisen syynä on erityisesti muovipaikkojen esteettisyys ja aiemmin myös pienten metallielohopeamäärien irtoaminen hammaspaikoista.
Elohopealla voidaan liuottaa malmista kultaa ja hopeaa. Elohopea muodostaa malmissa olevan metallin kanssa amalgaamin, joka kerätään talteen. Amalgaami kuumennetaan, jolloin elohopea höyrystyy pois ja jäljelle jää puhdas kulta tai hopea. Näin menetellen on toimittu etenkin useissa kehitysmaissa, jolloin elohopeaa on päässyt runsaasti luontoon.
Takaovi
Takaovi (Backdoor) on tietotekniikassa rakenne, joka mahdollistaa luvattoman pääsyn tietokoneeseen tietoverkon välityksellä, ohittaen näin käyttäjän tietoturvan kannalta olennaisen todennuksen.
Krakkeri muodostaa takaoven kohteena olevalle päätteelle käyttämänsä applikaation oheen tai sen sisältämän ohjelmankoodin sekaan asentamansa ohjelmointikoodin välityksellä, jolloin on kyseessä troijalaisiksi kutsuttu haitta-ohjelma avulla tapahtuva hyökkäys. Palvelinten kohdalla tämä tapahtuu usein niiden vielä paikkaamattomien tietoturva-aukkojen kautta, jolloin koneelle asentuu kenenkään tietämättä ohjelma, jonka tehtävä on kuunnella ennalta sovittua kommunikaatioporttia. Kun krakkeri skannaa verkkoja heikon tietoturvan osalta löytääkseen niistä helpon kohteen siihen murtautumistaan varten ja havaittuaan sellaisen, jonka koneessa kyseessä olevassa kohteessa sovittua porttia kuuntelee sovellus, hän yrittää ottaa koneen laittomasti haltuunsa käyttäen yhteyden muodostamiseen sen mahdollistavaa asiakasohjelmaa. Jos sovellus osoittautuu troijalaiseksi, hyökkäys voi onnistua ja krakkeri muodostaa yhteyden palvelimeen ja pystyy näin hallitsemaan konetta eri asteisesti riippuen kulloinkin siihen asennetun troijalaisen ominaisuuksista. Takaoven voi lisätä valmiiseen ohjelmaan käännöksen jälkeenkin, ilman vaikutusta ohjelman suoritukseen.
Useat madot sisältävät takaoven.
Klassinen esimerkki takaovesta on Ken Thompsonin kehittämä muokattu versio Unixin login-ohjelmasta. Se on myös malliesimerkki siitä, ettei kaikkia takaovia voi löytää ohjelman lähdekoodia auditoimalla.
Thompson lisäsi C-kielen kääntäjään ominaisuuden, joka:
Kunhan peukaloitu koodi saadaan kerran ujutetuksi järjestelmään, sen jälkeen voidaan sekä C-kääntäjä että login-ohjelma kääntää täysin puhtaasta (takaovea sisältämättömästä) lähdekoodista, ja silti takaovi säilyy. Takaovea ei voi millään auditoinnilla havaita kummankaan ohjelman lähdekoodista, sillä kääntäjä lisää sen vasta konekieliseen koodiin.
Jarkko Vehniäinen
Jarkko (JV) Vehniäinen (s. 17. kesäkuuta 1973 Viitasaari) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä.
Hänen tunnetuin sarjakuvansa on "Kamala luonto", jota hän tekee yhdessä puolisonsa Marja Lappalaisen kanssa. Kamalaa luontoa julkaistaan noin kahdessakymmenessä sanomalehdessä, muun muassa "Helsingin Sanomissa", "Metrossa", "Aamulehdessä", "Turun Sanomissa", "Ilta-Sanomissa" (nettiversio), "Kalevassa" ja "Hämeen Sanomissa". Lisäksi Vehniäinen ja Lappalainen tekevät musiikkipilakuvia "Soundi"-lehteen.
Muita Vehniäisen sarjakuvia ovat "Suosikissa" ilmestyneet julkimosarjakuvat sekä Aikamedian julkaisemat raamattuaiheiset sarjakuvat. Vehniäinen tekee myös karikatyyrejä.
Scarborough (Tobago)
Scarborough on kaupunki Trinidad-Tobagolla. Se sijaitsee Tobagon saarella ja se on saaren suurin kaupunki ja myös pääkaupunki. Scarboroughissa on noin 25 500 asukasta, joka vastaa karkeasti kolmannesta koko saaren asukasluvusta.
Saaren horisonttia hallitsee 1700-luvulla rakennettu Fort King George, jossa nykyään toimii historiallinen ja arkeologinen museo. Scarboroughn syväsatama rakennettiin 1991, jota ennen laivojen oli jäätävä ankkuriin rannikon edustalle ja siirrettävä rahti pienempiin veneisiin maihin kuljetusta varten.
Scarborough korvasi Georgetownin Tobagon pääkaupunkina vuonna 1769. Ranskan siirtomaavallan aikana kaupunki tunnettiin nimellä Port Louis.
Scarborough
Scarborough voi viitata seuraaviin asioihin:
Isossa-Britanniassa:
Kanadassa:
Yhdysvalloissa:
Australiassa:
Trinidadilla ja Tobagolla:
Etelä-Afrikassa:
Etelä-Kiinan merellä:
Teófilo Braga
Joaquim Teófilo Fernandes Braga (24. helmikuuta 1843 Ponta Delgada – 28. tammikuuta 1924 Lissabon) oli portugalilainen poliitikko ja kirjailija.
Braga syntyi Ponta Delgadassa, Azoreilla ja opiskeli lakia Coimbrassa. Vuonna 1872 hän siirtyi Lissaboniin, jossa hän opetti kirjallisuutta. Braga aloitti poliittisen uransa 1870-luvun lopulla. Hän toimi Portugalin tasavallan ensimmäisenä presidenttinä väliaikaisen hallituksen ajan 6. lokakuuta 1910 – 24. elokuuta 1911 ja uudelleen 29. toukokuuta – 4. elokuuta 1915.
Bragan kirjalliseen tuotantoon kuuluu muun muassa useita runoja ja esseitä. Hän yritti ensimmäisenä koota Portugalin kirjallisuuden koko historian yksiin kansiin.
Manuel de Arriaga
Manuel José de Arriaga Brum da Silveira e Peyrelongue (8. heinäkuuta 1840, Horta - 5. maaliskuuta 1917, Lissabon) oli portugalilainen poliitikko ja Portugalin tasavallan ensimmäinen presidentti.
Manuel de Arriaga syntyi Hortassa ja opiskeli Coimbrassa vuosina 1860-1865. Hänet valittiin Portugalin presidentiksi vuonna 1911. Vuonna 1915 de Arriagaa seurasi Portugalin presidenttinä Teófilo Braga. Manuel de Arriaga kuoli kaksi vuotta myöhemmin Lissabonissa.
FBT Karhut
FBT Karhut United on porilainen salibandyn erikoisseura. Sillä on noin 20 joukkuetta, joissa pelaa lähes 450 pelaajaa. Lisenssimäärällä mitattuna seura on Suomen 27. suurin salibandyseura. Seuran miesten edustusjoukkue on käyttänyt nimeä FBT Pori keväästä 2005 kevääseen 2012 asti. Keväästä 2012 kaikki seuran joukkueet ovat käyttäneet pelkkää Karhut -nimeä. FBT-etuliite on ainoastaan yhdistyksen nimessä. Muut joukkueet käyttivät koko ajan nimeä FBT Karhut (keväästä 2012 pelkkä Karhut).
Karhujen miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2016–2017 maan toiseksi korkeinta sarjatasoa divaria. Karhujen naisten edustusjoukkue putosi kauden 2015-16 päätteeksi 2. divisioonaan. Miesten edustusjoukkue nousi liigaan kaudeksi 2010–2011. Miesten edustusjoukkue pelaa liigaa myös kaudella 2018–2019.
FBT Karhut United on perustettu vuonna 1992 nimellä Oilporin Pallo. Vuodesta 1995 alettiin käyttää nimeä Porin Salibandykarhut. Junioritoiminta aloitettiin 1996 ja naisjoukkueen toiminta 1998. Vuonna 2005 aloitettiin yhteistyö junioriseura SB Sharksin kanssa ja perustettiin FBT Pori ry vastaamaan miesten edustusjoukkueen taloudesta ja toiminnasta. Samassa yhteydessä miesten edustusjoukkue otti nimekseen FBT Pori, muiden joukkueiden jatkaessa nimellä FBT Karhut ja FBT Sharks. Keväällä 2008 Karhujen ja Sharksien yhteistyöstä seurasi FBT Sharks-joukkueiden siirtyminen osaksi Karhu-organisaatiota. Samalla Karhujen virallinen nimi sai nykyisen muodon FBT Karhut United ry.
Miesten edustusjoukkue nousi I-divisioonassa pelatun kauden 2007–2008 päätteeksi salibandyliigaan. Visiitti korkeimmalla sarjatasolla jäi kuitenkin ranskalaiseksi, kun FBT Pori putosi tulokaskauden päätteeksi liigasta. Kaudella 2009–2010 joukkue pelasi I-divisioonaa länsilohkossa nimellä FBT Pori, mutta nousi kaudeksi 2010–2011 jälleen liigaan. Heikon Divarikauden 2013–2014 jälkeen Karhut putosi miesten kolmanneksi ylimmälle sarjatasolle, II-divisioonaan. Joukkue nousi heti yhden II-divisioonakauden jälkeen takaisin Divariin. Kaudella 2017–2018 joukkue nousi salibandyliigaan voittamalla Divarin finaalisarjassa Loviisan Torin.
Kaudella 2016–2017 Karhut sijoittui Divarin runkosarjassa toiselle sijalle. Joukkue eteni aina Divarin finaaliin, jossa SB Welhot oli porilaisjoukkuetta parempi otteluvoitoin 3–1. Karhut kohtasi Salibandyliigan karsinnoissa Rauman SalBan. Karsintasarja päättyi lopulta Salban 3–1-voittoon.
Kauden 2017–2018 aikana Karhut vaihtoi päävalmentajaa, kun Pekka Nylund korvasi Jani Kannoston. Joukkue oli pitkään sarjataulukon loppupäässä. Päätöskierrosten voittojen myötä joukkue sijoittui runkosarjassa kuudenneksi. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Karhut kaatoi Nurmon Jymyn otteluvoitoin 2-0. Välierissä Karhut voitti runkosarjavoittaja NST:n otteluvoitoin 2–0. Finaaleissa Loviisan Tor otti avausottelusta ylivoimaisen voiton. Tämän jälkeen Karhut voitti kolme peräkkäistä ottelua voittaen samalla Divarin mestaruuden. Mestaruuden myötä porilaisjoukkue nähdään Salibandyliigassa kaudella 2018–2019.
Miesten edustusjoukkueen runkosarjatilastot
Maalivahdit:
Puolustajat:
Hyökkääjät:Toimihenkilöt:
Viritetyt vehkeet
Viritetyt vehkeet () oli yhdysvaltalainen televisiosarja, jota juonsi rap-artisti Xzibit. Sarjan ideana oli korjata ja tuunata köyhempien ihmisten huonokuntoisista ajoneuvoista näyttäviä menopelejä. Sarjassa Xzibit käy ensin korjattavan auton omistajan luona kylässä ja auton omistaja kertoo auton historiasta ja vioista. Tämän jälkeen auto lähtee West Coast Customsin (nyttemmin GAS) pajalle, jossa firman työntekijät tekevät yhteenvedon ja suunnittelevat auton uudestaan sisustaa myöten.
Sarjan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 4. maaliskuuta 2004. Sarjaa esittää MTV. Sarjaa on tehty viisi tuotantokautta. Suomessa sarjaa esitetään Nelosella ja MTV Finlandilla. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi Nelosella syksyllä 2005. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi Nelosella toukokuussa 2006.
Myös Britannian MTV:llä pyörii oma versio "Viritetyt vehkeet" -sarjasta nimellä "Pimp My Ride UK". Brittiversio ei ole menestynyt yhtä hyvin kuin amerikkalainen. Eräässä jaksossa muokattiin kuitenkin poptähti Madonnan vanhasta pakettiautosta disko "Sorry"-musiikkivideota varten.
Sarjan saatua huomattavaa menestystä alettiin tehdä myös "Pimp My Ride International" -ohjelmaa, johon voi päästä mukaan kuka tahansa romun auton omistaja, mistä päin maailmaa vain. Sarjasta on tehty myös samanniminen peli, joka on julkaistu Xbox 360:lle PS2:lle ja PSP:lle.
Vuonna 2015 selvisi, että tämä "tosi tv-ohjelma" olikin osittain lavastettua. Autoihin ei monestikaan jätetty televisioita, kaiuttimia yms, vaan ne poistettiin heti kuvauksen jälkeen. Kustomoitujen autojen omistajien piti näytellä iloista ja innostunutta.
1. tuotantokausi2. tuotantokausi3. tuotantokausi4. tuotantokausi5. tuotantokausi
Oberiu
OBERIU () oli venäläisten avantgarderunoilijoiden 1920- ja 1930-luvuilla muodostama ryhmittymä. Siihen kuuluivat muun muassa Daniil Harms, Aleksandr Vvedenski, Nikolai Zabolotski ja Nikolai Oleinikov. Oberiu oli tunnettu illanvietoistaan, joissa yhdisteltiin luovasti eri taiteenlajeja.
Johan Kortman
Johan Elis Kortman (30. lokakuuta 1858 Pietari, Venäjä – 13. joulukuuta 1923 Rääkkylä) oli suomalainen taiteilija. Kansanrunous, Kalevala sekä Karjala kiinnostivat häntä. Hän matkasi ympäri Karjalaa perehtyen Karjalan luontoon, oli kiinnostunut kansantieteestä ja arkeologiasta. Hän on tehnyt vain yhden alttaritaulun, Heinäveden kirkkoon.
Taideopintonsa Kortman aloitti Pietarissa ja jatkoi niitä 1886 Münchenissä. Kortman maalasi siellä kymmeniä Pohjois-Karjalan luontoa ja Kalevalan kohtauksia esittäviä maalauksia. Maalausvälineinä hän käytti öljyvärejä, pastellia ja hiiltä.
Kortman osallistui Münchenistä palattuaan Kalevalan kuvituskilpailuun, jossa muita osanottajia olivat Akseli Gallen-Kallela, joka voitti kilpailun, S. A. Keinänen, Louis Sparre sekä Eero Järnefelt.
Viiden vuoden kuluttua Kortmanin kuolemasta hänen poikansa Lauri Vuolio tarjosi Kortmanin maalaamia Kalevalaan tarkoitettuja maalauksia Kalevalaseuralle. Puheenjohtaja Gallen-Kallela osti osan töistä ja osan Vuolio lahjoitti.
Piilokiteisyys
Piilokiteisyys on mineraalin ominaisuus, joka tarkoittaa tyypillisesti sen kiderakenteen olevan havaittavissa vain mikroskoopilla. Piilokiteisiä mineraaleja ovat esimerkiksi kvartsin värilliset muunnokset akaatit, karneolit, kalsedonit, ja jaspikset, joka ovat piilokiteisiä niiden syntytavasta riippumatta. Muita piilokiteisiä kivilajeja ovat esimerkiksi sedimenttikivilaji piikivi ja onyksi, mutta myös osalla vulkaanisista kivilajeista saattaa olla piilokiteinen rakenne.
Surinamen lippu
Surinamen lippu otettiin käyttöön maan itsenäistyttyä 25. marraskuuta 1975 ja sen mittasuhteet ovat 2:3. Lipun punainen väri kuvaa rakkautta ja kehitystä, vihreä toivoa ja hedelmällisyyttä sekä valkoinen rauhaa ja oikeutta. Lipun keskellä oleva tähti kuvaa etnisten ryhmien ykseyttä.
Nieuw-Nickerie
Nieuw-Nickerie on Surinamen toiseksi suurin kaupunki, jossa asukkaita on noin 13 000. Se sijaitsee Nickeriejoen suulla ja Atlantin valtameren rannikolla. Kaupunki on perustettu vuonna 1879.
Kaupunkia suojaa vesiallas, jonka perustusten rakentaminen aloitettiin 1942. Lammikko on tullut pidemmäksi, nyt se on kahdeksan kilometrein pituinen. Kaupungissa on rakennettu katuja shakkiruutukuvioisiksi.
Kaupungin tärkeimmät vientituotteet ovat banaanit ja riisi, koska sen maaperä on viljelyyn erityisen hyvää. Lisäksi paikalle saapuu paljon muuttolintuja. Lisäksi alueella kasvaa Surinamen suosituimpia kukkia, Rubiaceae-heimoon kuuluvia fayalobiksia.
Themba Dlamini
Absalom Themba Dlamini (s. 1. joulukuuta 1950) on swazimaalainen poliitikko ja maansa entinen pääministeri. Hän oli virassa 26. marraskuuta 2003 – 18. syyskuuta 2008.
Ronald Venetiaan
Ronald Runaldo Venetiaan (s. 18. kesäkuuta 1936, Paramaribo) on surinamelainen luonnontieteilijä, poliitikko ja maansa entinen presidentti. Hän toimi ensimmäistä kertaa Surinamen presidenttinä vuosina 1991–1996, mutta hävisi vuoden 1996 vaalit Jules Wijdenboschille. Vuonna 2000 hän voitti jälleen ja tuli valituksi kolmannelle kaudelle vuonna 2005. Hänen seuraajakseen valittiin vuonna 2010 entinen sotilashallitsija Dési Bouterse.
Venetiaan on opiskellut matematiikkaa ja fysiikkaa Leidenissä, Alankomaissa. Väiteltyään tohtoriksi vuonna 1964 hän palasi Surinameen, jossa työskenteli matematiikanopettajana ja koulunjohtajana vuoteen 1969 asti.
Jules Wijdenbosch
Jules Albert Wijdenbosch (s. 2. toukokuuta 1941 Paramaribo) on surinamelainen poliitikko. Vuosina 1987–1988 hän oli Surinamen pääministeri. Tammikuusta syyskuuhun vuonna 1991 hän toimi maansa varapresidenttinä ja vuosina 1996–2000 presidenttinä. Vuonna 2000 häntä seurasi jo aiemminkin presidenttinä toiminut Ronald Venetiaan.
Hän on opiskellut valtiotiedettä Amsterdamin yliopistossa. Palattuaan Surinameen hän ryhtyi ottamaan aktiivisemmin osaa politiikkaan. Wijdenbosch kuuluu Surinamen kansallisdemokraattiseen puolueeseen, jota johtaa maassa valtaa 1980-luvulla pitänyt Dési Bouterse.
Maatia Toafa
Maatia Toafa (s. 1954) on tuvalulainen poliitikko, joka toimi maansa pää- ja ulkoministerinä kahteen otteeseen.
Hän toimi varapääministerinä ennen kuin edellinen pääministeri Saufatu Sopoanga hallituksineen erosi saamansa epäluottamuslauseen vuoksi 27. elokuuta 2004. Virallisesti hän astui virkaansa 11. lokakuuta 2004, kun Sopoanga oli valittu uudelleen parlamenttiin, ja kokoonnuttiin valitsemaan uutta pääministeriä. Kuten Tuvalussa on tapana, Toafasta tuli samalla myös ulkoministeri.
Toafaa pääministerinä seurasi 2006 Apisai Ielemia. Ielemian aikana Toafa johti maan oppositiota. Toafa valittiin uudelleen pääministeriksi vuonna 2010, kun syyskuussa valittu uusi parlamentti äänesti pääministeristä. Hän sai äänestyksessä kahdeksan ääntä viidestätoista, eli yhden äänen enemmän kuin vastaehdokas Kausea Natano. Joulukuussa sisäministeri Willy Tevali veti tukensa Toafalta, ja parlamentti äänesti epäluottamuslauseen Toafalle. Tevali valittiin hänen seuraajakseen 24. joulukuuta.
Mika Kottila
Mika Kottila (s. 22. syyskuuta 1974 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kottila edusti urallaan Malmin Palloseuraa, Helsingin Jalkapalloklubia, FC Lahtea ja Rovaniemen Palloseuraa Suomessa, Trelleborgs FF:ää Ruotsissa, SK Brannia Norjassa, sekä Hereford Unitedia Englannissa. Siirtosumma HJK:sta Branniin oli noin 500 000 euroa.
Kottila voitti kerran Veikkausliigan maalikuninkuuden, vuonna 2002. Hän pelasi maajoukkueessa 31 ottelua, onnistuen maalinteossa seitsemän kertaa. Veikkausliigassa Kottila pelasi yhteensä 204 ottelua ja teki 64 maalia. Hän voitti Suomen mestaruuden kolmesti ja Suomen Cupin kahdesti HJK:ssa. Kottila pelasi joukkueessa myös Mestarien liigan lohkovaiheessa vuonna 1998.
Toaripi Lauti
Sir Toaripi Lauti (1928 – 25. toukokuuta 2014) oli tuvalulainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1978–1981 maansa ensimmäisenä pääministerinä. Vuonna 1981 pääministeriksi tuli Tomasi Puapua. Vuosina 1990–1993 Lauti toimi Tuvalun kenraalikuvernöörinä.
Salapoliisi Asko Kukkonen
Asko Kukkonen on Cotton-kirjailija Timo Surkan luoma kuvitteellinen hahmo. Hän on kala- ja metsämies, joka hallitsee myös nykytekniikan. Vuonna 2002 seikkailunsa aloittanut Asko Kukkonen on entinen suojelupoliisin tutkija, joka on toiminut myös luennoitsijana ja kouluttajana Poliisiammattikorkeakoulussa, avustajana Helsingin kihlakunnan poliisilaitoksen tekniikkakeskuksessa ja useissa viranomaisten edustamissa laitoksissa.
Kukkonen on kuriton sekä yleisistä käskyistä ja kielloista piittaamaton. Hän suhtautui aktiiviaikanaan äärimmäisen kielteisesti esimiehiin ja auktoriteetteihin. Toistuvista kehotuksista ja komennoista huolimatta hän kieltäytyi kantamasta virka-asetta ja jätti aseenkantolupansa uusimatta. Hän lopetti virkavallan avustamisen vuonna 1999 ja muutti pääkaupunkiseudulta Konneveden mökilleen. Kukkonen harrastaa kalastusta ja erämaavaellusta.
Kukkonen ei ole mikään yksityisetsivä, mutta koska hän tuntee erittäin paljon ihmisiä ympäri maata, häneltä saattaa pyytää apua yhtä lailla kiristetty kuin kiristäjä, vainottu tai murhamies tai vaikka mökkiläinen joka haluaa selvittää, kuka on litistänyt veneellään hänen katiskansa. Hän saattaa joutua pelastamaan eksyneitä Lapissa tai tutkimaan tietovuotoa ylikansallisessa tamponifirmassa. Kukkosen harkinnassa on, minkä hän katsoo moraaliksi tai oikeamielisyydeksi. Hänen mielestään epäpätevyys, kestotyperyys ja korkea virka ovat maailman hirvittävin yhdistelmä. Gaalaillallisilla häntä ei näy, sillä mieluummin hän valitsee kulloisenkin kaupungin huonomaineisimman räkälän, jossa ei istu pelkkiä ihmisen kuoria.
Kukkosen seikkailun kaavaan kuuluu useimmiten vähintään yksi MacGyver-tyyppinen selviytyminen täpärästä tilanteesta käsillä olevien tarvekalujen avulla. Hänellä on lähes aina mukanaan korvaamattomat eräliivinsä, joista löytyy esineitä koukkuviilasta ensiapuvälineisiin ja lukkosulasta kynälamppuun. Kukkonen on seikkaillut ja tavannut todellisen elämän henkilöitä ainakin Helsingin, Espoon, Turun, Tampereen, Ahvenanmaan, Oulun, Raahen, Kajaanin, Kainuun Vuokkijärven, Jyväskylän, Kuopion, Iisalmen, Kuusamon, Kittilän, Rukatunturin ja muiden tuntureiden lisäksi paikkakunnilla, joiden nimet on erinäisistä syistä jätetty tarinoissa kokonaan mainitsematta.
Kukkonen on Paavo Lipposen näköinen ja kokoinen mörökölli. Hän käyttää nyrkkejään hyvin harvoin, sillä yleensä riittää painiote tai se, että Kukkonen istuu hänen mielestään epämiellyttävän ihmisen päälle. Kielenkäyttö Kukkosissa on asteen verran ronskimpaa kuin Jerry Cottoneissa.
Kiiminkiläinen Musiikki-Mainos Ky on julkaissut Kukkosta omana lehtenään ja Jerry Cottonin jatkosarjana vuodesta 2002 lähtien. Vuoden 2004 Retorinen ryöstö -kokoelman tarinassa "Vain motiivi puuttuu" tapahtui harvinainen crossover, kun Kukkonen kohtasi Eero Pasasen dekkareiden hahmon, rikostarkastaja Martti Konosen.
Päämies–agentti-ongelma
Päämies–agentti-ongelmalla (myös esimies–alainen-ongelma) tarkoitetaan taloustieteessä tilannetta, jossa päämies palkkaa agentin toimimaan puolestaan epätäydellisen tai epäsymmetrisen informaation vallitessa. Tyypillinen esimerkki on työnantaja, joka ei pysty valvomaan, kuinka paljon tai tehokkaasti työntekijä tekee töitä. Päämies yrittää saada alaisensa toimimaan tahtomallaan tavalla: työskentelemään parhaan kykynsä mukaisesti yrityksen etua ajaen ja ottamaan oikeita riskejä. Yksi ratkaisu on tehdä alaisesta yrityksen omistaja, jolloin tällä on aito kannustin toimia yrityksen parhaaksi. Motivointiongelma voidaan siis yrittää ratkaista tehokkuuspalkkaus- ja voitonjakojärjestelmillä.
Päämies–agentti-ongelmaa analysoidaan peliteorian avulla.
Dennis Weaver
William Dennis Weaver (4. kesäkuuta 1924 Joplin, Missouri – 24. helmikuuta 2006 Ridgway, Colorado) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi muun muassa televisiosarjasta "Sheriffi McCloud". Sarjaa tuotettiin Yhdysvalloissa 1970–1977. Tätä ennen hän näytteli televisiosarjassa "Gunsmoke" (1955–1975), josta sai suorituksestaan Emmy-palkinnon vuonna 1959.
Dennis Weaver näytteli 1955 elokuvassa "Toko-rin sillat" ("The Bridges at Toko-Ri") pikkuroolissa tiedustelu-upseeria. Pieni rooli hänellä oli myös Orson Wellesin elokuvassa "Pahan kosketus" ("The Touch of Evil") vuodelta 1958. Vuonna 2005 hän teki ääniroolin TV-sarja Simpsoneihin (jakso "Viimeinen lännensankari"). Weaverin tunnetuin elokuvarooli on Steven Spielbergin 1971 ohjaamassa varhaisessa elokuvassa "Kauhun kilometrit" ("Duel"), jossa hän esitti pääroolia.
Weaver lauloi myös jonkin verran ja vieraili Suomessakin vuosina 1977 ja 1985. Ensimmäisellä vierailulla Seura-lehti lahjoitti hänelle kanteleen.
Dennis Weaver kuoli vuonna 2006 syöpään 81-vuotiaana.
Alexanderin tauti
Alexanderin tauti on hyvin harvinainen leukodystrofia-tauteihin eli aivojen valkoainehäiriötauteihin kuuluva, etenevä aineenvaihdunnan ja hermoston sairaus. Etenevä myeliinikato, joka aiheuttaa hermotulehduksen ja jättiaivoisuuden, sekä vaikeutuva lihasjäykkyys ovat kehitysvammaisuuden ohella Alexanderin taudin keskeiset ominaisuudet. Patologi W. Stewart Alexander kuvasi taudin ensimmäisenä vuonna 1949, jonka jälkeen taudista on vuoteen 2004 mennessä raportoitu vajaat 300 kertaa.
Alexanderin taudin arvioidaan olevan autosomi-kromosomin kautta vallitsevasti periytyvä, mutta myös muunlaista periytymistä sekä sattumanvaraisesta geneettisestä mutaatiosta johtuvia tapauksia esiintyy. Geenimuutoksia on todettu 17. ja 11. kromosomissa.
Alexanderin taudista tunnetaan kolme tyyppiä, joista ensimmäisessä, infantiilissa muodossa, sairaus puhkeaa yleensä jo puolen vuoden iässä ja johtaa jo muutaman vuoden kuluessa ennenaikaiseen kuolemaan. Sairastuneet ovat enimmäkseen miehiä.
Infantiilissa muodossa ilmeneviä oireita ovat viivästynyt psykomotorinen kehitys, lihashalvaukset, kehitysvammaisuus, epileptiset kouristuskohtaukset ja jättiaivoisuus sekä vesipäisyys eli hydrokefalia. Alexanderin tautia sairastavilla kallo on poikkeuksellisen suuri.
Taudin nuoruusiässä ilmenevässä (juveniilissa) sairaustyypissä tauti puhkeaa 7-14 vuoden iässä. Tällöin psykomotorinen kehitys hidastuu ja liikkeet vaikeutuvat tasapainohäiriön eli ataksian ja lihasjäykkyyden vuoksi. Kasvot halvautuvat ja puheääni on nasaalinen. Silmäluomet ovat riippuvat, kieli on alikehittynyt ja lihakset veltot. Infantiilissa muodossa ilmennyttä psyykkistä kehitysvammaisuutta vastaa juveniilissa muodossa varhainen dementia. Aikuisiällä puhkeavan sairauden oireisto on samantapainen kuin nuoruusiän oireisto.
Kansainvälisessä tautiluokituksessa ICD-10 sairaus luokitellaan ryhmään G37.8.
Saufatu Sopoanga
Saufatu Sopoanga on Tuvalun saarivaltion entinen pää- ja ulkoministeri. Ennen astumistaan pääministerin virkaan 2. elokuuta 2002 hän toimi valtiovarainministerinä. Hänen edeltäjänsä oli Koloa Talake, joka menetti paikkansa parlamentissa vuonna 2002.
Tuvalussa ei ole poliittisia puolueita. Sapoangalla oli liittolaisia kansanedustajissa, mutta parlamentissa oli myös ryhmä hänen vastustajiaan. Kannattajaryhmien väliset loikkaukset ovat yleisiä. 26. elokuuta 2004 parlamentin 15 jäsenestä yhden ollessa sairaana ja toisen loikatessa pois Sapoangan ryhmästä oppositio kaatoi hallituksen epäluottamuslauseella äänin 8–6, ja Sapoanga syrjäytettiin pääministerin paikalta. Hän erosi seuraavana päivänä parlamentista, ja pääministeriksi astui Maatia Toafa. Lokakuussa 2004 hänet valittiin uudelleen parlamenttiin äänin 420–361 vaalipiiristään Nukufetau-saarilta.
Oscar Swahn
Oscar Gomer Swahn (20. lokakuuta 1847 Tanum – 1. toukokuuta 1927 Tukholma) oli ruotsalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Vuoden 1908 olympialaisissa Oscar Swahn voitti kaksi kultamitalia hirviammunnan yksittäislaukauksissa (yksilö- ja joukkuekilpailussa) ja pronssia hirviammunnan kaksoislaukauksen yksilökilpailussa. Hän oli voittaessaan 60-vuotias, vain vuoden nuorempi kuin samoissa kisoissa vapaakiväärin 1000 jaardin ammunnan voittanut Joshua Millner.
Kotikisoissa vuonna 1912 hän oli mukana joukkueessa, joka voitti kultaa hirviammunnan yksittäislaukauskilpailussa. Hirviammunnan kaksoislaukauksien yksilökilpailussa Swahn otti pronssia tuloksella 72 ja oli yksittäislaukauksissa viides. Viimeksi mainitun kilpailun voitti hänen poikansa Alfred Swahn. Oscar Swahn oli kultaa voittaessaan 64-vuotias: hän oli silloin ja on edelleen kaikkien aikojen vanhin olympiavoittaja.
Vuoden 1920 olympialaisissa Oscar Swahn voitti 72-vuotiaana hopeaa hirviammunnan kaksoislaukauksien joukkuekisassa. Näin hänestä tuli kaikkien aikojen vanhin olympiamitalisti. Vuoden 1924 kisoihin Swahn ei osallistunut sairauden vuoksi.
Kamuta Latasi
Kamuta Latasi KCMG, OBE (s. 1936) on tuvalulainen poliitikko. Hän toimi maansa pää- ja ulkoministerinä 10. joulukuuta 1993 – 24. joulukuuta 1996. Hänen edeltäjänsä ja seuraajansa oli Bikenibeu Paeniu. Latasi oli vuonna 2010 siirtymäkauden kenraalikuvernöörinä. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Tuvalun parlamentin puhemiehenä.
Savilahti (Saimaa)
Savilahti on eteläisen Saimaan luoteisin lahti. Pitkän, kapean ja mutkittelevan lahden pohjukassa sijaitsee Mikkelin kaupunki. Aikaisemmin lahti lienee tunnettu myös nimellä "Savulahti".
Savilahti (Kuopio)
Savilahti on noin kaksi kilometriä Kuopion keskustan länsipuolella oleva alue. Savilahtea ei pidetä virallisena kaupunginosana vaan se lasketaan kuuluvan mm. Puijonlaakson kaupunginosaan. Aluetta rajaavat kaupunginosat Neulamäki, Niirala ja Puijonlaakso.
Savilahdessa sijaitsee Kuopion tiedepuisto: Technopolis Kuopio (jossa noin 200 yritystä ja yhteisöä, mukaan lukien Savonia-ammattikorkeakoulun hallinto ja koko sen ICT-alan tutkimus & tuotekehitys sekä koulutus, VTT, KTL, GTK, Evira, Työterveyslaitos, Honeywell, Puolustusvoimien Ruokahuollon Esikunta ja Ilmatieteen laitos), Itä-Suomen yliopisto, Kuopion yliopistollinen sairaala, Harjulan sairaala sekä Kuopion suurin yksittäinen kauppa, Prisma. Edellisten myötä Savilahti on kaupungin kolmanneksi suurin suunnittelualue työpaikkojen määrällä mitattuna (4 004 / 45 414, 1.1.2008). Lisäksi alueella sijaitsee puolet kaupungin korkeakouluopiskelijoista ja noin kaksi kolmasosaa korkeakoulujen henkilökunnasta.
Alueen kehitys nykyiseen suuntaansa sai alkunsa, kun tämä Harjulan suurtilaan kuuluneet Savilahden ranta-alueet siirtyivät Kuopion kaupungin omistukseen vuonna 1866, osana koko tilan kauppaa. Tilan olivat aiemmin omistaneet Tawastit ja Karl Leonard Lode ("Ukko Lode").
1800-luvun lopulla kaupunki rakennutti lahden pohjoisrannalle vaivaiskodin ja 1904 valmistuneen "Syrjälän", joka on vanhin sairaala-alueella edelleen oleva hoitorakennus. 1915 valmistui alueelle arkkitehti J. V. Strömbergin suunnittelema "Vanha Kivelä". Kaupungin omistaman sairaala-alueen rakentaminen on jatkunut edelleen 1960- ja 1980-luvulla ja näin Harjulan sairaalasta on muodostunut Kuopion kaupungin pääsairaala.
Puolustusministeriö perusti 1935 Savilahden etelärannalle ammuslataamon, jonka rakennuksista osa on edelleen Kuopion yliopiston ja Geologian Tutkimuskeskuksen käytössä.
Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin omistaman Kuopion keskussairaalan päärakennus valmistui 1959 lähelle Harjulan sairaalan aluetta.
Kuopion yliopiston ensimmäinen uusi rakennus "Canthia" valmistui alueelle 1978, minkä jälkeen yliopistokampuksen rakentaminen on ollut erittäin vilkasta.
Technopolis Kuopion (silloisen "Teknologiakeskus Teknian") ensimmäinen rakennus "Tietoteknia" valmistui Savilahden pohjukkaan vuonna 1990 ja Osuuskauppa PeeÄssän omistama Prisma -automarket vuonna 1996.
Bikenibeu Paeniu
Bikenibeu Paeniu (s. 1956) on tuvalulainen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 1989 maansa pääministeriksi Tomasi Puapuan jälkeen. Vuonna 1993 Paeniu hävisi vaaleissa Kamuta Latasille, mutta toimi uudelleen Tuvalun pääministerinä vuosina 1996–1999.
Savilahti (täsmennyssivu)
Savilahti voi viitata seuraaviin:
Ptolemaios (gnostikko)
Ptolemaios (n. 180) oli gnostilainen opettaja ja valentinolaisuuden perustajan Valentinoksen oppilas. Hän oli yhdessä Herakleonin kanssa italialaisen tai läntisen valentinolaisen koulukunnan merkittävin kirjoittaja. Ptolemaioksen elämästä ei tiedetä juuri mitään. Harnack on ehdottanut, että hän olisi ollut sama kuin Justinus Marttyyrin mainitsema Ptolemaios, mutta tätä ei ole todistettu.
Ptolemaios tunnetaan lähes pelkästään hänen "Kirjeestään Floralle", joka on säilynyt osana Epifanioksen teosta "Panarion" (XXXIII, 3-7). Sen lisäksi Ptolemaiokselta on säilynyt eksegeettisen kirjoituksen katkelma osana Irenaeuksen teosta "Harhaoppeja vastaan" ("Adv. Haer.", I, viii, 5).
Adam Huss
Adam Huss (s. 1. maaliskuuta 1977 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Huss nähtiin saippuasarjassa Kauniit ja rohkeat, minkä lisäksi hän on vieraillut muun muassa Everwoodissa ja issa.
Kylteri
Kylteri on KY-säätiön kustantama Helsingin kauppatieteiden ylioppilaiden ylioppilaslehti. Kylteri käsittelee kauppatieteiden opiskelijoita kiinnostavia asioita, ilmiöitä ja ihmisiä. Pääosan lehden lukijakunnasta muodostavat Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun opiskelijat, alumnit ja henkilökunta. Kylteri on perustettu 1999.
”Kylteri” tarkoittaa myös kauppatieteiden ylioppilasta.
Marjorita Huldén
Birgit Marjorita Huldén (o.s. Gustavson; s. 1. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Ihmeidentekijät" ja "Salatut elämät". Hän on näytellyt myös teattereissa.
Joakim Pirinen
Joakim Pirinen (s. 28. toukokuuta 1961) on suomensukuinen ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä, taiteilija, näytelmäkirjailija ja runoilija. Pirinen asuu ja vaikuttaa Tukholmassa. Kaikissa Pirisen sarjakuvissa hallitsevana ympäristönä on kansankodin pääkaupunki Tukholma mustasävyisenä ja unenomaisena.
Pirisen ensimmäinen sarjakuva-albumi "Myrsky hiekkalaatikossa" ilmestyi 1986 mutta läpimurtosarjakuva oli seuraavana vuonna ilmestynyt "Sokeri-Sakari" -albumi (ruotsiksi "Socker-Conny"). Lihava ja säännöistä piittaamaton raitapipopää ihastutti myös näytelmäversiona.
George Herrimanin (Krazy Kat) lisäksi Pirisen sarjakuvasuosikkeja ovat Winsor McCay (Pikku Nemo) ja ruotsalainen Oskar Andersson. Juuri Anderssonin tummasävyinen huumori inspiroi Piristä hänen luodessaan Sokeri-Sakarin hahmon.
Pirinen piti 1980-luvun lopulta alkaen 12 vuoden tauon sarjakuvien tekemisestä ja keskittyi muihin töihin. Vuonna 2001 Pirinen kuitenkin palasi sarjakuvan maailmaan vakuuttavasti teoksella "Meitä kustaan silmään". Vanhat hahmot jatkavat ja jo avaussarjassa seikkailee Sokeri-Sakarin menestyvä veli Kulli-Iivari ja myös vanhentunut ja rappeutunut Sokeri-Sakari vilahtaa tarinassa. Tarinat jatkuvat vähintäänkin yhtä yhteiskuntakriittisesti kuin ennenkin.
Pirinen on käynyt Suomessa useita kertoja ja ollut myös esimerkiksi vieraana Kemin sarjakuvapäivillä vuonna 1986 ja Helsingin sarjakuvafestivaaleilla vuosina 2001 ja 2003.
Pirisen ensimmäinen proosateos oli vuonna 2001 ilmestynyt "Den svenska apan." Hän on myös kuvataiteilija ja hänellä on ollut näyttely Moderna Museetissa 1992. Pirinen on ollut ahkera myös dramaatikkona ja kirjoittanut näytelmätrilogian "Familjen Bra".
Pirisen "Kvarteret Kniven" esitettiin Viirus-teatterissa Helsingissä vuonna 1994. Sen ohjasi Arn-Henrik Blomqvist ja visuaalisesta suunnittelusta vastasi Mimmi Resmanin.
Matt McGrath
Matthew John ”Matt” McGrath (28. joulukuuta 1875 Nenagh, Tipperaryn kreivikunta, Irlanti – 29. tammikuuta 1941 New York, Yhdysvallat) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen poliisi, moukarinheittäjä ja olympiavoittaja. McGrath voitti viimeisen olympiamitalinsa 48-vuotiaana, ja hän on vanhin olympialaisten yleisurheilumitalisti. McGrath voitti seitsemän Yhdysvaltain-mestaruutta sekä moukarin- että painonheitossa.
McGrath syntyi Irlannissa ja muutti Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä 1890-luvulla. Hän liittyi 1902 New Yorkin poliisiin ja sai vuonna 1905 urhoollisuusmitalin pelastettuaan itsemurhaa yrittäneen henkilön Harlemjoesta.
McGrath nousi maailman huipulle moukarinheitossa vasta 27-vuotiaana. Ensimmäisen maailmanennätyksensä hän heitti vuonna 1907. Tulos oli 52,90 metriä. Hän sai pitää ennätystä muutaman kuukauden, kunnes John Flanagan vei sen takaisin itselleen. Ensimmäisen Yhdysvaltain mestaruutensa hän voitti vuonna 1908. Sen ansiosta hän pääsi edustamaan Yhdysvaltoja myös vuoden 1908 olympialaisiin, joissa hän sijoittui hopealle tuloksella 51,18 metriä.
McGrath voitti toisen Yhdysvaltain-mestaruutensa 1910 ja heitti lokakuussa 1911 maailmanmennätyksen 57,10 metriä. Vuonna 1912 McGrath voitti jälleen Yhdysvaltain-mestaruuden ja pääsi edustamaan Yhdysvaltoja vuoden 1912 olympialaisiin. Tukholmassa hän oli moukarinheitossa ylivoimainen. Hänen voittotuloksensa oli 54,74 metriä, joka säilyi olympiaennätyksenä 24 vuoden ajan. Hänen kuudesta heitostaan lyhin oli noin 4,5 metriä pidempi kuin hopeamitalistin pisin heitto. Voittotulos rikkoi Flanaganin neljä vuotta vanhan olympiaennätyksen 2,82 metrillä.
McGrath kilpaili myös olympialaisissa 1920. Niissä hän loukkasi kuitenkin polvensa toisessa heitossa eikä pystynyt enää jatkamaan. Hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi. Mitaleille McGrath palasi vuoden 1924 olympialaisissa, kun hän sijoittui hopealle. McGrath oli tuolloin jo 48-vuotias, ja hän oli edelleen vuonna 2016 olympiahistorian vanhin yleisurheilumitalisti.
McGrath nousi moukarinheiton huipulle myöhään, mutta hän säilyi aivan maailman kärjessä 50-vuotiaaksi asti. Seitsemännen Yhdysvaltain-mestaruuteensa hän voitti vuonna 1926, ja hän oli edelleen maailmanlistan kymmenen parhaan joukossa vuonna 1928. Moukarin lisäksi McGrath kilpaili painonheitossa, jossa hän voitti seitsemän Yhdysvaltain-mestaruutta.
Sweatmaster
Sweatmaster on turkulainen garage rock -yhtye.
Yhtye on kiertänyt Suomen lisäksi myös muun muassa Saksassa, Hollannissa, Belgiassa, Englannissa, Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Espanjassa, Sveitsissä, Ranskassa ja Venäjällä.
Sweatmasterin musiikillisena esikuvana voidaan pitää muun muassa Roky Ericksonia. Helsingin Sanomien arvostelussa todettiin myös, että yhtye "vaalii MC5:n, The Stoogesin, Led Zeppelinin ja Black Sabbathin perinteitä".
Yhtye on ollut erityisesti suomalaisten rock-kriitikkojen suosiossa, ja kolme yhtyeen albumia on valittu vuoden parhaaksi kotimaiseksi rockalbumiksi vuosina 2002, 2005 ja 2007.
Sweatmaster on nauttinut myös albumien myyntilistamenestyksestä Suomessa debyyttialbumia lukuun ottamatta.
Yhtye kertoi 13. huhtikuuta 2011 verkkosivuillaan lopettavansa uransa vuoden 2011 esiintymisten jälkeen.
Single nousi Suomen singlelistalle sijalle 17, ja oli listalla viikon.
Klavinetti
Klavinetti on kosketinsoitin, jonka suunnitteli saksalainen Ernst Zacharias 1960-luvun puolivälissä. Hän patentoi keksintönsä vuonna 1966. Periaatteessa klavinetti on sähköisesti vahvistettu klavikordi. Ääni tuotetaan pitkälti samalla lailla kuin sähkökitaralla. Klavinetin kirkas staccatomainen soundi on erityisen käytetty funk- ja rockmusiikissa. Tunnetuin klavinettien valmistaja lienee Hohner.
Tunnetuimmat Hohnerin Clavinet-mallit ovat I, II, L, C, D6 ja E7. Useimmat mallit ovat viisioktaavisia (60 kosketinta). Kutakin kosketinta kohden on yksi kieli, ääniala ulottuu F0:sta E5:een.
Hohner Clavinet D6:n soundi tuli suurelle yleisölle tutuksi Stevie Wonderin kappaleen ”Superstition” myötä.
Kuhunkin koskettimeen on kiinnitetty pieni kumivasara. Kosketinta painettaessa kumivasara koskettaa kieltä. Kun kosketin vapautetaan, kielen päässä oleva kangaspala laskeutuu kielen päälle lopettaen kielen värähtelemisen.
Useimmissa malleissa on kaksi äänikelaa kullekin kielelle, toiset kielten yläpuolella ja toiset alapuolella. Soittimessa olevan kytkimen avulla soittaja voi valita, kumpia mikrofoneja haluaa käyttää.
Clavinet I- ja II-malleja vaivanneet äänen kierto-ongelmat poistuivat D6-mallin myötä, joka julkaistiin vuonna 1971. D6-mallissa oli 15 eri filtteriasetusta, neljä mikrofonien asetusta ja demppaustoiminto kielille.
Omanin Sulttaanin hymni
Našid al-salam al-sultani on Omanin sulttaanikunnan kansallislaulu. Se otettiin käyttöön 1970 ja sitä muokattiin 1996.
يا ربنا احفظ لنا جلالة السلطان
والشعب بالأوطان
بالعز والإيمان
وليدم مؤيدا
عاهلا ممجدا
بالنفوس يفتدى
وليدم مؤيدا
عاهلا ممجدا
بالنفوس يفتدى
يا عمان نحن من عهد النبي
أوفياء من كرام العرب
أبشري قابوس جاء
فلتباركه السماء
واسعدي والتقيه بالدعاء
Kuuntele Omanin kansallislaulu (MIDI-tiedosto)