hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Béla Szepes
Béla Szepes (tunnetaan myös nimellä Béla Strauch, 5. syyskuuta 1903 Spišská Nová Ves – 20. kesäkuuta 1986 Budapest) oli unkarilainen urheilija, joka kilpaili sekä keihäänheitossa että hiihdossa.
Szepez voitti hopeaa Amsterdamin olympialaisissa 1928 tuloksella 65,26 metriä.
Hiihdossa Szepes osallistui Chamonixin olympialaisiin 1924 18 kilometrin matkalle, mutta hän ei päässyt maaliin asti.
Shine On
Shine On on australialaisen rockyhtyeen Jetin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2006.
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Brittiläinen musiikkilehti NME kutsui levyä "taas uudeksi hyväntuuliseksi klassikkoihin uponneeksi vanhanajan rock'n'roll -albumiksi". Amerikkalainen sivusto Pitchfork Media taas laittoi arvosteluun pelkästään videoklipin simpanssista, joka virtsaa omaan suuhunsa.
Tyler Hemming
Tyler Hemming (s. 9. toukokuuta 1985 London, Ontario) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa USSF Division 2:ssa pelaavaa Austin Aztexia.
Hemming edusti loppukaudesta 2008 Veikkausliigan Tampere Unitedia. United ei kuitenkaan tarjonnut Hemmingille jatkosopimusta.
Hemming pelasi juiorivuosinaan Hartwick Collegen joukkueessa, ja hänet valittiin kahdesti Atlantic Soccer Conferencen vuoden pelaajaksi. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi kautta Ottawa Furyssa. Vuonna 2007 Hemming siirtyi Major League Soccer -joukkue Toronto FC:n riveihin. Hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin huhtikuussa 2008. Syyskuussa 2008 Hemming siirtyi Tampere Unitediin. Hänen sopimuksensa kesti kuitenkin vain loppukauden 2008. Hemming teki liigadebyyttinsä Tampere Unitedin paidassa 13. syyskuuta 2008 FC KooTeePeetä vastaan.
Maaliskuussa 2009 Hemmingin uutisoitiin tehneen sopimuksen Charleston Batteryn kanssa.
Tammikuussa 2010 Hemming myytiin USSF Division 2:ssa pelaavaan Montreal Impactiin.
Valerie Martin
Valerie Martin (s. 1948 Missouri) on yhdysvaltalainen romaani- ja novellikirjailija. Hän on opettanut muun muassa Mount Holyoke Collegessa, Loyola University New Orleansissa, New Orleansin yliopistossa,Alabaman yliopistossa ja Sarah Lawrence Collegessa. Hän on suorittanut tutkinnon Massachusettsin yliopistosta. Hänellä on yksi tytär, vuonna 1975 syntynyt Adrienne.
Martinin romaani "Property" (2003) voitti Orange-palkinnon.
Hänen vuonna 1990 julkaisemansa romaanin "Mary Reilly" (suom. "Isäntäni tri Jekyll") pohjalta tehtiin vuonna 1996 Stephen Frearsin ohjaama elokuva "Mary Reilly – isäntänä tri Jekyll", jonka pääosissa olivat John Malkovich ja Julia Roberts.
Luostarin valvoja
Luostarin valvoja on ortodoksisen luostarin luottamushenkilö.
Valvoja huolehtii luostarin asukkaiden elämän valvonnasta. Hänen vastuullaan on, että luostarissa asutaan oikein ja kristillis-siveellisesti. Tämä koskee paitsi veljestöä tai sisaristoa myös maallikkohenkilöstöä ja mahdollisia talkoolaisia. Mahdollisesta hotellista, retkeilymajasta ja ravintolasta vastaavat niiden isänniksi määrätyt, jotka ovat vastuussa valvojalle ja johtokunnalle. Valvoja on vastuussa luostarin johtajalle, johtokunnalle, luostarista vastaavalle piirinvalvojalle sekä tietenkin hiippakunnan piispalle.
Valvoja on yleensä veljestön tai sisariston vanhimpia, kuitenkin vähintään pienen skeeman munkki tai nunna. Luostarin valvojan tehtävä on pääsääntöisesti pysyvä, siitä vapautetaan yleensä vasta vanhuuden tai vakavan sairauden vuoksi.
Pluto vartiossa
Pluto vartiossa ("Private Pluto") on vuonna 1943 valmistunut lyhytelokuva, jonka tuotti The Walt Disney Company. Lyhytanimaation ohjasi Clyde Geronimi ja animaattorina toimi Al Bertino. Elokuvassa Yhdysvaltain armeijan tukikohdassa sotilaana toimiva Pluto saa vastaansa kaksi maaoravaa.
Tiku ja Taku tekevät ensiesiintymisensä, mutta heidän nimiään ei mainita.
Pluto on Yhdysvaltain armeijan tukikohdassa vartiokoirana ja saa kersantilta käskyn vartioida bunkkeria ja siellä olevaa tykkiä, sillä alueella on havaittu sabotoijia. Aluksi Pluto toteuttaa kersantin käskyä, mutta saa huomata, että kaksi maaoravaa käyttää tykkiä sekä pähkinöiden säilytyspaikkana että pähkinänsärkijänä.
Pluto yrittää päästä tunkeilijoista eroon, mutta maaoravakaksikko osoittautuu ovelammaksi. Kun Pluto varastaa maaoravilta pähkinöitä, nämä ampuvat tykillä Pluton ilmaan ja asettavat pähkinöitä koiran laskeutumisalustalle käyttäen Plutoa pähkinänsärkijänä. Maaoravat saavat pähkinänsä takaisin ja turhautunut Pluto jätetään bunkkerin ulkopuolelle.
Einar Landvik
Einar Aslaksen Landvik (25. maaliskuuta 1898 Kviteseid – 27. marraskuuta 1993 Tinn) oli norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, mäkihyppääjä sekä maastohiihtäjä. Hän voitti pronssia yhdistetystä Lahden MM-kisoissa 1926.
Chamonixin olympialaisissa 1924 Landvik sijoittui viidenneksi sekä 18 kilometrin hiihdossa että mäkihypyssä.
Landvik palkittiin Holmenkollen-mitalilla vuonna 1925.
František Häckel
František Häckel oli tšekkoslovakialainen hiihtäjä. Hän voitti 1925 MM-kisoissa hopeaa 50 kilometrin matkalla.
Juri Nummelin
Juri Nummelin (s. 10. toukokuuta 1972 Rauma) on suomalainen tietokirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa pulp-kirjallisuudesta, elokuvan historiasta ja harvinaisista etunimistä sekä toimittanut useita novelliantologioita..
Nummelinin puoliso on toimittaja ja tietokirjailija Elina Teerijoki (s. 1974).
Semicin sarjakirja
Semicin sarjakirja on nimensä mukaisesti Semicin vuosina 1972–1987 julkaisemia koosteita eri sarjakuvista. Lehdessä ilmestyi mm. Masin, Mustanaamion ja Nakke Nakuttajan seikkailuja.
Sarjakirjat olivat valtaosaltaan yhteispainatuksia ruotsalaisen Serie-Pocket -sarjan kanssa. Ruotsalainen sarja sisälsi pelkkiä uusintapainoksia 1960-luvulta lehdistä, joita suomeksi ei ollut julkaistu, varsinkaan Sarjakirjojen ensimmäisten numeroiden kohdalla. Ruotsissa Nakke Nakuttajia ja Väiski Vemmelsääriä ei julkaistu Serie-Pocket-sarjassa. Suomenkielisessä sarjassa ei taas ilmestynyt esim. Lätsää ja joitakin ruotsalaisia sarjakuvia, kuten Kronblom (aik. suom. Lumperi) ja Pikku Rikun piirtäjän Torsten Bjarren kolmatta sarjakuvaa Oskar.
Myöhemmässä vaiheessa osa pokkareista oli paksumpia "saksalaistyylisiä" pokkareita. Mustavalkoiset Marvel-pokkarit vuosina 1984-85 taas olivat suomalaista yksinpainatusta.
Numeroitujen sarjakirjojen jälkeen pokkareita ilmestyi vielä 90-luvun puolelle asti ilman numeroita. Osa näistä oli uusintapainoksia vanhemmista osista, mutta sitä oli esiintynyt jo numeroitujenkin loppuvaiheessa.
František Wende
František Wende (s. 3. kesäkuuta 1904 Svoboda nad Úpou, Itävalta-Unkari – 1968 Bad Harzburg, Länsi-Saksa) oli tšekkoslovakialainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920-luvulla. Vuonna 1925 hän saavutti MM-kilpailuissa mäkihypystä pronssia ja oli yhdistetyn kilpailussa neljäs. 1927 MM-kilpailuissa hän saavutti yhdistetystä pronssia ja sijoittui mäkihypyssä viidenneksi.
Joko teitä on rakastettu?
Joko teitä on rakastettu? on kirjailijana ja laululyyrikkona tunnetun Jukka Itkosen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa studioalbumi. Se julkaistiin 21. marraskuuta 2007.
Kaikki kappaleet säveltänyt Jukka Itkonen.
Gustaf Jonsson
Karl Gustaf Jonsson (7. heinäkuuta 1903 – 30. heinäkuuta 1990) oli ruotsalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti, joka kilpaili 1920-luvulla. Hän voitti hopeaa Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 50 kilometrin matkalla.
Jonsson oli neljäs 30 kilometrin matkalla MM-kisoissa 1926 ja yhdeksäs 50 kilometrillä Lake Placidin olympialaisissa 1932.
Olav Kjelbotn
Olav Kornelius Kjelbotn (aik. Kristoffersen, 5. lokakuuta 1898 Fosnes – 17. toukokuuta 1966 Namsos) oli norjalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1920-luvulla.
Kjelbotn voitti pronssia MM-kisoissa 1926 50 kilometrin matkalla. Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 hän sijoittui neljänneksi samalla matkalla.
Wiltonin diptyykki
Wiltonin diptyykki on liikuteltava molemmin puolin maalattu diptyykki, jonka osat on kiinnitetty toisiinsa saranalla. Diptyykki on kooltaan 2 × (53 cm × 37 cm). Sen on maalannut 1390-luvulla tuntematon englantilainen tai ranskalainen taiteilija. Nimi perustuu siihen, että diptyykkiä säilytettiin pitkään Wilton Housessa Englannissa. Nykyisin se on Lontoossa National Galleryn kokoelmissa.
Diptyykki esittää Englannin kuningasta Rikhard II:ta polvistumassa Neitsyt Marian ja Jeesus-lapsen eteen. Rikhard II:n takana seisovat hahmot vasemmalta oikealle ovat Edmund Marttyyri, Edvard Tunnustaja ja Johannes Kastaja. Teos on täynnä erilaisia symboleita. Kuninkaan kaulariipus koostuu kultaisista osista, jotka muistuttavat väriherneen siemenkotia. Näin taiteilija on viitannut Plantagenetin sukuun, johon Rikhard II kuului (väriherne on latinaksi "planta genista"). Enkeleillä on kaulassaan väriherneriipukset. Heidän rintasolkensa esittävät Rikhard II:n henkilökohtaista tunnusta peuraa, joka tukee kuninkaan asemaa Jumalan edustajana maan päällä.
Unitaariuniversalismi
Unitaariuniversalismi on vapaamielinen uskonnollinen suuntaus. Sen kannattajat eivät jaa samoja dogmeja, vaan liike kannustaa jäseniään vapaaseen ajatteluun ja totuuden omatoimiseen etsintään. Universaaliunitarismi korostaa suvaitsevuutta ja jokaisen oikeutta oman elämänkäsityksen valitsemiseen. Kannattajat voivat tunnustaa jonkin tietyn uskonnon oppeja, mutta joukossa on myös runsaasti sitoutumattomia.
Alun perin unitaariuniversalismissa yhdistyivät unitarismi ja universalismi. Tämä tapahtui virallisesti vuonna 1961, kun keskusjärjestöt "The Universalist Churches of America" ja "American Unitarist Association" yhdistyivät "Unitarian Universalist Associationiksi" (UUA). Vaikka sekä unitarismin että universalismin juuret ovat protestanttisessa uskossa, huomattavaa on, että vain osa nykyisen liikkeen jäsenistä pitää itseään edes kristittyinä.
Unitaariuniversalismia ei aina luokitella uskonnoksi johtuen pyhien kirjoitusten, yhteisten uskontunnustusten ja yhteisten virallisten opinkappaleiden puutteesta. Liikkeen jäsenet voivat edustaa mitä tahansa todellisuuskäsitystä. Universaaliunitaristeihin kuuluu ihmisiä, jotka määrittelevät itsensä kristityiksi, juutalaisiksi, buddhalaisiksi, hinduiksi, pakanoiksi, ateisteiksi, agnostikoiksi ja humanisteiksi.
Moninaisuudesta huolimatta universaaliunitaristit tunnustavat seitsemän yhteistä periaatetta:Universaaliunitaristien uskon perustana pidetään seuraavia ”lähteitä”:
Suomen Unitaariuniversalistinen Seura perustettiin vuonna 1996, tavoitteena saada Suomeen avoin vapaamielinen uskonnollinen foorumi, jossa voisi keskustella ja kyseenalaistaa vapaasti. Seura on järjestänyt Helsingissä talvisaikaan kuukausittain kokouksia, joissa on keskustelu, pidetty alustuksia vapaan uskonnollisuuden ilmiöistä sekä järjestetty hartaushetkiä.
Jordan Simpson
Jordan Simpson (s. 28. elokuuta 1985 Sydney) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan FF Jaroa.
Simpson pelasi Australian pääsarjassa Queensland Roarin riveissä kaudella 2005-06, mutta hänet sopimuksensa purettiin tammikuussa 2006. Kaudella 2006 hän edusti sveitsiläistä BSC Young Boysia ja kaudella 2007 Perth Glorya.
Simpson siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Jaroon 7. elokuuta 2008. Ennen Pietarsaareen siirtymistään hän kävi saksalaisen Borussia Mönchengladbachin testissä.
Diptyykki
Diptyykki on kaksiosainen maalaus. Hyvänä esimerkkinä pidetään Wiltonin diptyykkiä. Diptyykki koostuu kahdesta taulusta, jotka on liitetty toisiinsa saranoilla. Ne olivat muodissa varsinkin renessanssitaiteessa. On olemassa myös triptyykkejä, joka koostuu kolmesta taulusta, jotka on liitetty toisiinsa saranoilla. Triptyykkejä on ollut pääasiassa kirkoissa, kun taas diptyykit maalattiin usein varakkaille yksityishenkilöille.
Dickins&Griffith: Taideseikkailu. WSOY 2007.
Rudolf Purkert
Rudolf Purkert (31. lokakuuta 1904 – 1985) oli tšekkoslovakialainen yhdistetyn hiihtäjä, mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920- ja 1930-luvuilla.
Purkert saavutti mäkihypystä pronssia Sankt Moritzin olympialaisissa 1928. Samoissa kisoissa hän sijoittui yhdistettyssä kahdeksanneksi. MM-kisoissa Burkert voitti kultaa yhdistetystä 1927 ja hopeaa mäkihypystä 1933.
Suurlähettiläät (maalaus)
Suurlähettiläät on Hans Holbein nuoremman maalaama taulu. Se valmistui vuonna 1533, ja se esittää Ranskan suurlähettilästä Jean de Dintevilleä ja tämän ystävää piispa Georges de Selveä. Teoksen alalaitaa hallitsee optisesti vääristynyt kallo, joka on ”memento mori”, muistutus kuolevaisuudesta. Vasemmasta yläkulmassa näkyy verhon raosta pieni krusifiksi, joka kertoo kristillisestä ajatuksesta kuoleman jälkeisestä elämästä.
The Horse
The Horse on Terveiden Käsien vuonna 1985 julkaistu albumi. Yhtyeen nimenä käytetään levyn kannessa lyhennettä TK. Levy poikkeaa yhtyeen aiemmasta tuotannosta siten, että sen sanoitukset ovat englanninkielisiä. ”The Horse” on yhtyeen viimeinen julkaisu, jolla on mukana yhtyeen alkuperäinen kitaristi Tiimo Viik.
Sävellykset Tiimo Viik, sanoitukset Läjä Äijälä.
A-puoli
B-puoli
Bacchus ja Ariadne
Bacchus ja Ariadne on Tizianin maalaama maalaus. Teos valmistui vuonna 1523, kun sitä oli työstetty kaksi vuotta. Maalauksen tilasi italialainen herttua Alfonso d’Este. Herttua tilasi Tizianilta suuren kokoelman, jonka aiheena olisi antiikin tarut. Teos sijoittuu tapahtumaan, jossa Ariadne on juuri hyvästellyt rakkaansa, ja törmää sattumalta viinin ja hedelmällisyyden jumalaan Bacchukseen, joka rakastuu häneen. Yläkulmassa siintää tähtitaivas, joka viittaa tarinan loppuun, jossa Bacchus muuttaa Ariadnen tähtikuvioksi.
Dickins&Griffith: Taideseikkailu. WSOY 2007.
Apollon ja Dafne
Apollon ja Dafne on 1400-luvun lopussa valmistunut Piero del Pollaiuolon maalaus. Teos kuvaa antiikin aikaisen roomalaisen runoilijan Ovidiuksen tarinaa, jossa Apollon rakastuu Dafneen ja alkaa vainota häntä. Dafne pääsee pakoon vainoajaltaan, kun hänen isänsä, joen jumala, muuttaa Dafnen laakeripuuksi. Tapahtuman taustalla teoksessa häämöttää Firenzen kaupunki.
Yrjö Sadeniemi
Yrjö Jaakko Sadeniemi (vuoteen 1906 Sadenius, ) oli suomalainen arkkitehti ja Yleisten rakennusten ylihallituksen ylijohtaja.
Arkkitehtina Yrjö Sadeniemi tunnetaan erityisesti kirkko- ja koulurakennusten suunnittelijana. Hänen työnsä ovat tyyliltään lähinnä 1920-luvun klassisismia. Valtion rakennushallinnossa työskennelleenä hänen töitään löytyy ympäri Suomea.
Yrjö Sadeniemen isä oli Nurmijärven kirkkoherra Alfred Sadenius.
Sadeniemi valmistui arkkitehdiksi Helsingin Polyteknillisestä opistosta vuonna 1891. Samana vuonna hänet nimitettiin Yleisten rakennusten ylihallitukseen ylimääräiseksi arkkitehdiksi. Ennen nimitystään ylihallituksen ylijohtajaksi Sadeniemi toimi eri tehtävissä ylihallituksessa, Suomen leimakonttorin tarkastajana ja opettajana Teknillisessä korkeakoulussa.
Sadeniemi nimitettiin Yleisten rakennusten ylihallituksen ylijohtajaksi edellisen ylijohtajan Alfred Wilhelm Stenforsin erottua vuonna 1922. Sadeniemi jäi eläkkelle 28. marraskuuta 1936. Uusi, Yleisten rakennusten ylihallituksen korvaava keskusvirasto, rakennushallitus, aloitti toimintansa 1. joulukuuta pääjohtajanaan arkkitehti Väinö Vähäkallio.
Tierra (tietokonesimulaatio)
Tierra on tietokoneessa ajettava ohjelma, jonka kehitti ekologi Thomas S. Ray jäljittelemään eliöyhteisössä tapahtuvaa kilpailua ja evoluutiota. Tierra-ohjelmassa ohjelmanpätkät kilpailevat koneen keskusmuistin käytöstä ja prosessoriajasta. Nämä ohjelmat voivat 
mutatoida, yhdistyä ja kehittyä evoluution kautta. Näin ollen Tierra mainitaan usein esimerkkinä yksinkertaisesta keinoelämästä tietokoneen sisällä. Tierra pohjautuu aiempaan, suosittuun samantapaiseen Core War-ohjelmaan. Yhä kiistellään siitä, missä määrin Tierra muistuttaa oikean luonnon ekosysteemejä ja evoluutiota siinä mielessä, kun sen tekijät antavat ymmärtää. Tierra näyttää tuovan esille esimerkiksi isäntä-lois-yhteisevoluution, tiheysriippuvan luonnonvalinnan ja ajoittain vaihtuvat tasapainotilat.
Mary Bono
Mary Bono (ent. Bono Mack, o.s. Whitaker; s. 24. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1998–2013.
Bono syntyi Clevelandin kaupungissa Ohiossa, mutta on asunut jo vuodesta 1963 eteläisessä Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Clay Whitaker ja kemisti Karen Whitaker. Bono opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa (University of Southern California) ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1984.
Bono avioitui vuonna 1986 muusikkona ja näyttelijänä tunnetuksi tulleen Sonny Bonon kanssa. He saivat kaksi yhteistä lasta, vuonna 1988 syntyneen pojan ja vuonna 1991 syntyneen tyttären. Heidän avioliittonsa aikana Sonny Bono siirtyi politiikkaan ja toimi vuosina 1988–1992 Palm Springsin pormestarina sekä vuoden 1995 alusta Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kalifornian vaalipiiristä numero 44. Sonny Bono menehtyi tammikuussa 1998 hiihto-onnettomuudessa.
Bono seurasi miestään Kalifornian vaalipiirin 44 edustajana. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen huhtikuussa 1998 järjestetyissä erikoisvaaleissa, joissa hän sai 64 prosenttia äänistä ja toiseksi eniten ääniä saanut ehdokas, demokraatti Ralph Waite, 28,8 prosenttia. Syksyn 1998 vaaleissa Bono sai 60,1 prosenttia äänistä ja vastaehdokkaana jälleen ollut Waite 35,7 prosenttia. Bono valittiin vuoden 1998 jälkeen kuusissa vaaleissa jatkamaan edustajainhuoneen jäsenenä. Vaaleihin 2002 Kalifornian vaalipiirejä muutettiin niin, että hänen edustamansa vaalipiirin numeroksi muuttui 45. Vaaleissa 2012 hän menetti edustajanpaikkansa Raul Ruizille. Hänen vaalipiirinsä numeroksi muuttui tuona vuonna 36.
Vuosina 2001–2005 Bono oli naimisissa liikemies Glenn Baxleyn kanssa. Joulukuussa 2007 Bono avioitui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 2005–2013 toimineen floridalaisen Connie Mack IV:n kanssa. Toukokuussa 2013 pari ilmoitti eroavansa.
Kirkan parhaita
Kirkan parhaita on suomalaislaulaja Kirkan kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1974. CD-versio albumista ilmestyi vuonna 2007.
Venus ja Mars
Venus ja Mars on italialaisen taiteilijan Sandro Botticellin maalaus noin vuodelta 1483. Se esittää antiikin Rooman rakkauden ja kauneuden jumalatarta Venusta ja antiikin Rooman sodan jumalaa Marsia. Teoksessa Venus on valppaana, hereillä ja antaa rauhassa neljän faunin varastaa Marsin aseet. Botticelli maalasi teoksen häälahjaksi Vespucci-nimisen suvun edustajalle. Siihen viittaavat teoksessa hääkellot ja ampiaiset. Ampiaiset olivat Vespucci-suvun tunnuseläimiä.
Luettelo televisiosarjan Hämmästyttävä Hämähäkkimies jaksoista (1. tuotantokausi)
Hämmästyttävän Hämähäkkimiehen 1. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2008 jaksolla ”Survival of the Fittest”, joka tunnetaan Suomessa nimellä ”Vanhanaikaista koulutusta”. 1. kausi käsittää 13 jaksoa. Yhdysvalloissa ensimmäisen kauden esitys päättyi 14. kesäkuuta 2008.
Suomessa sarjan esitys alkoi 7. tammikuuta 2010 ja päättyi 25. tammikuuta 2010.
Keinokemia
Keinokemia on kemiallisten reaktioiden ja niitä muistuttavien järjestelmien jäljittelemistä lähinnä tietokoneohjelmilla. Keinokemian tutkimus on saanut alkunsa keinoelämän tutkimuksesta, mutta sillä on käyttöä kemiassa, talostieteessä, yhteiskuntatieteessä ja kielitieteessä. Keinokemian järjestelmiä on monenlaisia ja monenlaajuisia.
Keinokemian järjestelmä määrittelee monesti molekyylit, niiden väliset mahdolliset vuorovaikutukset ja molekyylien muuttumiset toisiksi reaktioiden kautta. Molekyylien väliset reaktiot voivat olla katalyyttisiä tai reaktiivisia. Keinokemiaa tutkitaan mm. Japanissa ja Saksassa.
Eräs keinokemian esimerkki on Japanissa Shinichiro Yoshiin, Hiroaki Inayoshin ja Yukinori Kakazun luoma tietokoneohjelma, atomoidijärjestelmä, jossa pyritään jäljittelemään lähes luonnollisen tyyppisesti atomeja, molekyylejä ja kemiallisia reaktioita.
Tässä simulaatiossa erityyppisille atomoideille kuvataan sidosmäärät, sidosenergiat, sidosten synty ja purku, jotka vaativat tai vapauttavat energiaa. Energia tulee atomoideihin fotoneina niin kuin oikeissakin reaktioissa atomit saavat säteilyä.
Simulaatioissa ulkoa tuotu energia pitää reaktioita yllä. Atomoidisimulaatiossa syntyi itseään ylläpitäviä hypersyklien tapaisia reaktiokehiä.
One Night at Sirdies
One Night at Sirdies on Damn Seagullsin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1. tammikuuta 2005.
Vainikkalan rata
Vainikkalan rata on Suomen rataverkon rautatie. Se erkanee Karjalan radalta Luumäen asemalta ja jatkuu Lappeenrannan Vainikkalan kylään Vainikkalan raja-asemalle. Lisäksi Raipon ja Simolan asemilta oli ratayhteys Lappeenrantaan, mikä lakkautettiin 1990-luvun lopulla ja purettiin vuonna 2003.
Radan henkilöliikenne perustuu Riihimäen ja Pietarin välistä rataa liikennöiviin henkilöjuniin. Karelian Trains -junayhtiön omistamat ja VR:n sekä RŽD:n liikennöimä Allegro-juna liikennöi tällä rataosalla. Allegro-junavuoroja on päivässä kahdeksan, neljä molempaan suuntaan. Tolstoi liikennöi päivittäin yhden junavuoron molempiin suuntiin.
Maarten van Heemskerck
Maarten Jacobszoon Heemskerk van Veen eli "Maarten van Heemskerck" (1498 Heemskerk – 1. lokakuuta 1574 Haarlem) oli 1500-luvun johtavia hollantilaisia muotokuva- ja uskonnollisia taiteilijoita. Hänen tunnetuimpia töitään ovat kuvat maailman seitsemästä ihmeestä.
Benoît Magimel
Benoît Magimel (11. toukokuuta 1974 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa 12-vuotiaasta asti ja kuuluu nykyisin ranskalaisen elokuvan suuriin tähtiin.
Hän eli vuosia ranskalaisen näyttelijättären Juliette Binochen kanssa, jonka hän tapasi elokuvan "Vuosisadan rakkaustarina" ("Les Enfants du Siècle", 1999) kuvauksilla. Hänellä on Julietten kanssa tytär, Hannah. Benoît voitti parhaan miesnäyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla elokuvasta "Pianonopettaja" ("La Pianiste", 2001).
Vuoden 2008 kesäparalympialaisten mitalitaulukko
Tämä on Vuoden 2008 kesäparalympialaisten mitalitaulukko. 
Maiden järjestys on ensin kultamitalien määrän mukaan, sitten hopea- ja lopuksi pronssimitalien määrän mukaan. Jos tuon jälkeen maiden mitalimäärä on sama, maat ovat jaetulla sijalla aakkosjärjestyksessä. Tätä järjestämistapaa käyttävät Kansainvälinen olympiakomitea ja IAAF.
Girolamo Bernerio
Girolamo Bernerio (1540 – 5. elokuuta 1611) oli katolisen kirkon italialainen pappi. Hänestä tehtiin Ascoli Picenon piispa 7. syyskuuta 1586; hän toimi virassa, kunnes erosi tehtävistään vuonna 1605. 16. marraskuuta 1586 hän pääsi kardinaaliksi.
Kehruujalkaiset
Kehruujalkaiset (Embioptera tai Embiidina) on vain noin 300 lajia käsittävä hyönteislahko. Lajien levinneisyys rajoittuu lähinnä maapallon trooppisille ja subtrooppisille alueille. Suomessa kehruujalkaisia ei esiinny.
Kehruujalkaiset ovat pieniä, muodoltaan sylinterimäisiä hyönteisiä, joiden väri vaihtelee ruskeasta mustaan. Naaraat ovat siivettömiä, mutta joidenkin lajien koirailla on siivet. Elinympäristönä ovat labyrinttimäiset käytävät, joita nämä eläimet tekevät maaperään, karikkeeseen tai puiden kaarnan alle. Käytävät vuorataan seitillä, jota erittävät kehruurauhaset sijaitsevat etummaisessa raajaparissa. Tämä on erikoinen anatominen piirre, joka erottaa kehruujalkaiset kaikista muista hyönteislahkoista. Tunneleissa eläimet liikkuvat yhtä sujuvasti etu- ja takaperin. Erikoisena piirteenä aikuisten koiraiden siivet taittuvat tarvittaessa eteenpäin (pään yli) mahdollistaen sujuvan liikkumisen takaperin.
Yhdessä pesätunnelissa elää naaras sekä nuoria yksilöitä (nymfejä). Eri "perheiden" tunnelit voivat kuitenkin yhtyä toisiinsa, vaikka kehruujalkaiset eivät olekaan yhdyskuntahyönteisiä. Aikuiset koiraat eivät syö mitään ja ovat lyhytikäisiä. Joskus naaras saattaa myös syödä koiraan parittelun aikana. Suuosat suuntautuvat eteenpäin ja ovat purevat. Ravinto, jota eläimet tulevat keräämään yöllä tunneliverkoston ulkopuolelta muodostuu lähinnä kuolleesta kasviaineksesta. Naaras munii pesäkäytävän seinämille ja hoivaa jälkikasvuaan. Kehruujalkaisilla on osittainen muodonvaihdos.
Lahko lienee ilmestynyt jurakaudella ja esiintyy runsaana liitukautisessa meripihkassa.
Enna (nimi)
Enna on suomalainen naisen etunimi.
Enna voi olla friisiläinen nimi, joka on lähtöisin kärkeä tai piikkiä tarkoittavasta muinaissaksalaisesta sanasta angul.
Alkuperänä voi myös olla Palestiinan Kesareassa 200-luvun lopulla marttyyriksi joutuneen neidon Ennata eli Ennatha -nimen lyhentymä, samoin kuin nimellä Enni.
Nimen myös arvaillaan liittyvän Elviinaan. Elviina voi olla lähtöisin Alviinasta tai naispuonen muoto pyhimyksen nimestä Elwin.
Vuoden 2012 loppuun mennessä Enna-nimi on annettu 1065 naiselle. Nimi on yleistymässä.
Ennan nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 23. tammikuuta.
Viron almanakassa Ennan nimipäivä on 8. kesäkuuta.
Ennata on Suomen ortodoksisessa kalenterissa 10.2. ja katolisen kirkon pyhimysluettelossa 13.12.
Ascoli Piceno
Ascoli Piceno on kaupunki Italian Marchen alueella Ascoli Picenon maakunnassa. Se on maakunnan pääkaupunki. Kaupungissa on arviolta 49 407 asukasta (vuonna 2015), ja sen pinta-ala on 158,09 neliökilometriä.
Kaupungin suojelijana pidetään marttyyrina kuollutta pyhää piispa Emidiusta. Kaupungin mukaan on nimetty alueella sijaitseva katolisen kirkon hiippakunta, jonka piispana toimii Silvano Montevecchi.
Ascoli Picenosta on kotoisin jalkapalloseura Ascoli Calcio 1898.
Pieni capoeirakirja
Pieni capoeirakirja on Nestor Capoeiran eli Mestre Nestorin kirjoittama perusteos capoeirasta. Ranskankielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2003 nimellä "Le petit manuel de capoeira". Suomeksi kirja ilmestyi vuonna 2005 Art Housen kustantamana.
Kirjassa esitellään capoeiran perusliikkeet ja -tekniikat. Lisäksi siinä esitellään capoeiran historiaa, capoeiran eri tyylit ja luodaan katsaus lajin nykytilaan maailmalla.
Ascoli Picenon maakunta
Ascoli Picenon maakunta on yksi Marchen alueen maakunnista Italiassa. Sen pääkaupunki on Ascoli Piceno. Maakunnassa on 33 kuntaa ja kaikkiaan 211 266 asukasta (31.12.2015).
Fermon maakunta erotettiin Ascoli Picenosta vuonna 2009.
Langtonin silmukka
Langtonin silmukka on biologi Christopher Langtonin kehittämä soluautomaattijärjestelmä, jossa on neliömäisiä hieman numeroa 9 muistuttavia silmukan muotoisia geenejä, jotka kiertävät kehää, ja joita ympäröi putkimainen suojakuori.
Nämä silmukat voivat synnyttää uusia silmukoita jakautumalla, niin kuin elävät solutkin tekevät. Langtonin silmukka ei Life-pelin olioiden tavoin "synny tyhjästä" sisäisten sääntöjen pohjalta, vaikka langtonin silmukoita onkin kyetty tuottamaan hieman yksinkertaisemmista langtonin silmukoista.
Langtonin silmukat pohjautuvat John von Neumann ja Edgar F. Coddin esittämien systeemien yksinkertaistamiseen.
Kun Langtonin silmukka saa jatkaa rauhassa jakautumista, syntyy korallimainen "eliöyhteisö", jossa elävät, jakautuvat eliöt ympäröivät kuolleita eliöitä, samaan tapaan kuin koralliyhdyskunnassa. Silti Langtonin silmukka on eläviä olioita yksinkertaisempi. Siinä tapahtuvat prosessit eivät ole niin mutkikkaita kuin mitä elävissä soluissa tapahtuu.
Langhtonin silmukka-ohjelman lähtötilanne on tavallisimmin yksi valmis silmukka, jossa on kuusi "suoraan eteenpäin -geeniä" jota merkitään luvulla "7", ja kaksi "käännös vasemmalle" -geeniä, jotka merkitään numerolla 4. Lisäksi geenirakenteessa näkyy sidoslankaa ja tyhjää tilaa. 2 on putki, joka ympäröi geeniä.
Langtonin silmukan lähtörakenne kuvattuna numeroilla:
Tyypillinen Langhtonin silmukan geenirakenne on näin ollen "111117017017017017017014014011111".
Langtonin silmukkasysteemin perusyksikkö on solu, joita on neliömäisenä ruudukkona. Solulla voi olla 8 tilaa, jotka kuvataan tavallisimmin eri väreillä Tämä on eräs lukuista käytetyistä väreistäLangtonin silmukoista on kehitetty eteenpäin kehittyneempiä, paremmin kuvaavia versioita, joita muun muassa japanilaiset ahkerasti tutkivat.
Hiroki Sayaman kehittämä Langtonin silmukan muunnelma "evoloop" kykenee vuorovaikuttamaan ympäristön kanssa ja kehittymään evoluution kautta.
Monesti evolooppeja ajava kone luo tilanteen, jossa kilpaillaan elintilasta, ja useimmiten pienimmät evoloopit menestyvät parhaiten, koska kuluttavat vähiten ympäristöä. Joskus evoloopit törmäävät toisiinsa, ja tapahtuu geenien vaihtoa niin kuin bakteerien konjugaatiossa.
SDSR (engl. Structurally Dissolvable Self-Reproducing) eli Langtonin silmukkaa muistuttava rakenteisesti hajautuva itsejäljentävä soluautomaattisilmukka kuolee eli hajoaa joissain tilanteissa, mikä vastaa enemmän luonnollista tilannetta.
SDSR Evoloop muistuttaa vielä enemmän luonnollista ekosysteemiä, koska sen eliöt voivat kuolla, vuorovaikuttaa ympäristönsä kanssa ja kehittyä evoluution kautta. Näillä on havainnollistettu muun muassa Langtonin silmukkamaisten evolooppien synty satunnaisista putkien ympäröimistä geeneistä, jotka törmäilevät toisiinsa.
Fermo
Fermo on kaupunki Marchen alueella Keski-Italiassa. Fermo on Fermon maakunnan pääkaupunki.
Fermon asukasluku on 37 655 (31.12.2015).
Fermon alueella on ollut asutusta jo ennen etruskien aikaa. Roomalaiset rakentisvat sinne kaupungin nimeltä Firmum Picenum.
Sanojen synty
Sanojen synty on Veijo Meren kirjoittama suomen kielen etymologinen sanakirja. Se on ensimmäinen ns. kansantajuinen suomen kielen etymologinen sanakirja. Sen teksti on kirjoitettu elävästi kaunokirjalliseen tyyliin. Sen on kustantanut Gummerus. Ensimmäinen painos ilmestyi 1982, ja sen jälkeen sitä on uudistettu kahteen otteeseen. Vuonna 1985 teoksesta julkaistiin uudistettu, kuvitettu painos, joka saavutti suuren suosion kansantajuisesti ja hauskasti laadittuna etymologisena sanakirjana. Siinä on 3 000 hakusanaa, enemmän kuin aikaisemmissa painoksissa. Vuosina 2002 ja 2004 tästä laitoksesta julkaistiin uusintapainokset. Teoksen kuvat ovat Simo Suoniemen suomalaisista keskiaikaisista lähteistä löytämiä ja piirtämiä.
Kielitieteilijöiltä "Sanojen synty" sai varauksellisen vastaanoton, sillä se ei ole kaikilta osin tieteellinen teos. Kirja sisältää Meren omia ajatuskehitelmiä, joita kirjan lukija ei useimmiten pysty erottamaan oikeista etymologiaselityksistä. Osassa kirjan oikeista etymologiaselityksistä esiintyy epätieteellistä termistöä. Lisäksi "Sanojen synnyn" hakusanavalikoima painottuu suhteettoman paljon lainasanoihin. Meri itsekin tunnustaa kirjan esipuheessa, ettei hänen kirjansa ole millään tavalla tieteellinen eikä täydellinen ja että se on amatöörin amatööreille tekemä. Kaisa Häkkinen kirjoitti "Sananjalka"-lehdessä:
Hellboy II: The Golden Army
Hellboy II: The Golden Army on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva. Elokuvan ohjasi Guillermo del Toro ja se on jatko-osa vuoden 2004 elokuvalle "Hellboy". Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa ja Kanadassa 11. heinäkuuta 2008. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 5. syyskuuta 2008.
Elokuvan alussa Hellboyn (Ron Perlman) isä professori Trevor Broom (John Hurt) kertoo yli viidenkymmenen vuoden takaumassa Hellboylle tarinan ihmisten ja kummajaisten välisestä sodasta. Tarinassa kuningas Balor herättää kultaisen armeijan ihmisiä vastaan, mutta katuu tekoaan ja luopuu armeijasta. Hän jakaa kruunun, jolla armeijaa komennetaan, kolmeen osaan. Kaksi palaa hänelle itselleen ja yksi ihmisille. Balorin poika, Prinssi Nuada, ei hyväksy isänsä tekoa ja lähtee maanpakoon. Nykyhetkessä Prinssi Nuada on palannut maanpaosta tahtoen herättää kultaisen armeijan ja ottaa takaisin maat, jotka hänen kansalleen kuuluvat. Hellboyn täytyy taistella Prinssi Nuadaa ja hänen lähes voittamatonta armeijaa vastaan.
Hellboy ottaa ryhmään mukaansa tyttöystävänsä Liz Shermanin (Selma Blair), vedessä elävän Abraham ”Abe” Sapienin (Doug Jones) ja hämärän protoplasmaisen Johann Kraussin, Paranormaaliuksien tutkimus- ja kehitysvirastossa työskentelevän tiiminsä.
Emidius
Pyhä Emidius (myös "Emygdius", "Emigdius", "Emidio"; n. 279 – n. 309) oli kristitty marttyyri. Hän oli kotoisin Trieristä. Hänen väitetään paitsi käännyttäneen ahkerasti pakanoita, myös tehneen ihmetekoja, kuten useita parannusihmeitä.
Paavi Marcellus I teki Emidiuksesta piispan ja lähetti tämän Ascoli Picenoon, jossa hän sitten kuoli mestattuna. Tätä nykyä hän on Ascoli Picenon suojelija.
Silvano Montevecchi
Silvano Montevecchi (31. maaliskuuta 1938 – 27. syyskuuta 2013) oli katolisen kirkon italialainen pappi. Hänet vihittiin papiksi 13. kesäkuuta 1962 ja piispaksi 4. lokakuuta 1997. Hän toimi vuodesta 1997 Ascoli Picenon hiippakunnan piispana, jona häntä edelsi Pier Luigi Mazzoni.
Pier Luigi Mazzoni
Pier Luigi Mazzoni (3. elokuuta 1932 Dovadola – 12. heinäkuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. helmikuuta 1958 ja nimitettiin Asceli Picenon hiippakunnan johtoon 13. huhtikuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Luigi Poggi ja Marcello Morgante.
12. helmikuuta 1997 Mazzoni sai nimityksen Gaetan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. syyskuuta 2007.
Marcello Morgante
Marcello Morgante (23. maaliskuuta 1915 – 20. toukokuuta 2007) oli katolisen kirkon italialainen pappi. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1938 ja piispaksi 1957. Hän toimi Ascoli Picenon hiippakunnan piispana vuosina 1957–1991. Hän kuoli 92-vuotiaana kuusitoista vuotta vetäytymisensä jälkeen.
Kaksisukahäntäiset
Kaksisukahäntäiset (Diplura) on niveljalkaisiin kuuluva lahko. Useimmat lahkon noin 800 lajista elävät trooppisilla alueilla. Suomesta tunnetaan yksi laji, marraskaksisukahäntäinen ("Campodea plusiochaeta").
Lahkosta on vain vähän fossiililöydöksiä, joista suurin osa meripihkasta. Lahko on luultavati ollut olemassa jo kivihiilikaudella, eräiden arvioiden mukaan jopa varhaisella devonikaudella.
Kaksisukahäntäiset ovat maaperässä tai lahoavassa kasvimassassa eläviä, yleensä 2–5 mm pitkiä (jotkin "Japyx"-suvun lajit jopa 50mm) selkärangattomia eläimiä. Niillä on pitkänomainen ruumis, kuusi jalkaa, pitkät tuntosarvet sekä lahkon nimen mukaisesti kaksi perälisäkettä, jotka voivat olla joko siimamaiset tai pihtimäiset. Takaruumiissa on 11 jaoketta, joista useimpien sivuilla on pienet rakkulat. Näiden arvellaan auttavan eläimen nestetasapainon säätelyssä. Kaikilta lajeilta puuttuvat sekä verkko- että pistesilmät ja perälisäkkeiden mahdollista tummaa väriä lukuun ottamatta eläimen vartalossa ei ole pigmenttiä. Nilkassa on vain yksi jaoke. Siipiä ei ole.
Kaksisukahäntäisen katkenneet raajat tai muut ulokkeet kasvavat takaisin seuraavien nahanluontien yhteydessä. Ne ovat yhdessä kummitussirkkojen kanssa ainoat maaniveljalkaiset, jotka kykenevät kasvattamaan irroneen raajan takaisin. Lisäksi häirityn eläimen perälisäkkeet voivat katketa tyvestä ja siten hämätä saalistajaa.
Suuosat ovat purevat ja ravintona toimii yleensä lahoava orgaaninen materiaali, mutta jotkin lajit ovat petoja pyydystäen perälisäkkeillään hyppyhäntäisiä, hyönteistoukkia ja muita pieneliöitä. Hedelmöitys on ulkoinen: koiras laskee maahan spermapaketin, jonka naaras poimii sukuaukkoonsa. Näköaistin puuttumisesta huolimatta kaksisukahäntäiset välttelevät päivänvaloa. Muodonvaihdos on olematon ja munasta kuoriutuva nymfi käy läpi mahdollisesti jopa 20 toukkavaihetta ennen aikuistumistaan, ja aikuinenkin yksilö luo nahkansa vielä jopa kymmenen kertaa. Jotkin tropiikissa elävät lajit hoivaavat poikasiaan. Kaksisukahäntäiset voivat elää 2–3 vuotta.
Klaavolan museo
Klaavolan talo on kulttuurihistoriallinen museo Tuusulassa. Se esittelee vauraan talonpoikaissukutilan arkea. Tila lahjoitettiin Tuusulan kunnalle 1900-luvulla. Huoneet on entistetty 1900-luvun alun malliin.
Kymco Agility City 50
Kymco Agility City 50 on taiwanilaisen Kymco-merkin skootteri, jonka on valmistanut Kwang Yang Motor Company, Ltd.
Skootteri on Kymcon vuonna 2008 tekemä malli valmistajan Agility-mallistoon, joka myötäilee tekniikassa ja ulkoasussaan Super 8-mallia. 
Ainoa huomattava ero Super 8:aan on City 50:nen 16" renkaat, kun taas Super8:ssa on pienemmät 14" renkaat. 
Muita eroja aikaisempiin malleihin on suurempi massa sekä isompi koko. 
Kymco teki samana vuonna kaksi muuta Agility City -sarjaan kuuluvaa mallia, jotka olivat 125- ja 150-kuutioisia skoottereita.
Aikaisempiin Agilityn malleihin nähden on City 50:ssä suuremmat tilat jaloille. City 50:ssä on leveämpi tila jaloille alustansa puolesta ja myös ohjaustanko on ylempänä, jolloin jopa 190cm kuljettaja mahtuu skootterin selkään ilman että ohjaustanko osuu polveen mopoa käännettäessä. City 50:tä aikaisemmissa Agilityn malleissa on ollut selkänojaksi taitettava matkustajan penkki, mutta tämä ergonomiaa lisäävä ominaisuus puuttuu kokonaan, koska istuinosa on City 50:ssä yhtenäinen. Ajettaessa sateella, umpinainen ajovalon kotelo saattaa Suomen oloissa päästää vettä sisäänsä ja jos vettä pääsee koteloon ja se osuu hehkuvaan polttimoon, niin polttimon ikä lyhenee huomattavasti.
Rengaspaine mitataan rengas maassa ja mielellään alle huoneen lämpöä vastaavassa lämpötilassa. Ohjekirjan mukaan rengaspaine ei saa ylittää 2,5 kg/cm2 painetta.
Coppa Placci
Coppa Placci on ollut yhden päivän mittainen maantiepyöräilykilpailu, joka on ajettu syksyisin Imolan ja San Marinon välillä Italiassa. Kilpailua on pidetty semiklassikkona. Se on ollut kategorialuokitukseltaan 1. HC, eli sen yläpuolella ovat olleet yhden päivän kilpailuista vain suuret klassikot sekä UCI ProTour -sarjan kilpailut. Coppa Placci järjestettiin rahoitusvaikeuksien vuoksi alle 23-vuotiaiden kilpailuna 2010, yhdistettynä Giro di Romagnan kanssa 2011 ja Giro del Veneton kanssa 2012.
Coppa Placci on nimetty vuonna 1921 kuolleen italialaisen pyöräilijän Antonio Placcin mukaan.
Von Mickwitz
Von Mickwitz on aatelissuku. Suvun väitetään olevan alun perin kotoisin Böömistä. Von Mickwitzien suku on aateloitu virallisesti Pietarin Ritarihuoneella, kun Paul Joakim von Mickwitz saavutti todellisen salaneuvoksen arvon 1800-luvulla. Suku oli ehkä kulkeutunut Böömistä Saksan kautta Saaremaalle, Viroon, josta se saapui Suomeen. Von Minckwitz on Minckwitz-suvun Helsingin Ritarihuoneella aateloitu haara. Muita Mickwitzejä on täsmennyssivulla Mickwitz.
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut
Futsalin Euroopan-mestaruuskilpailut () on UEFA:n järjestämä futsalin maajoukkueturnaus, joka järjestetään joka toinen vuosi.
Ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruudesta pelattiin vuonna 1996. Seuraavat kilpailut olivat 1999, ja siitä lähtien kisoja on pelattu kahden vuoden välein. Vuoden 2007 kisojen jälkeen UEFA päätti siirtää turnauksen loppusyksystä alkuvuoteen ja sen seurauksen seuraavan kerran EM-kisat ovat 2010.
Ensimmäisessä lopputurnauksessa oli mukana 6 maata, ja karsintoihin osallistujia oli 17. Sen jälkeen lopputurnauksessa on pelannut 8 maata ja karsintoihin osallistuvien määrä on kasvanut 35 maahan. 2010 EM-kisoihin UEFA on päättänyt laajentaa lopputurnausta 12 joukkueeseen.
Saaristoristeilijä
Saaristoristeiljä on klassinen purjevene, joka on rakennettu perustuen Svenska Seglarförbundetin vuonna 1908 vahvistamaan saaristoristeilijäsääntöön. Säännön oli tarkoitus täydentää R-mittasääntöä, jota monet purjehtijat eivät pitäneet sopivaksi Pohjoismaiden saaristo-olosuhteisiin .
Kaksi saaristoristeiljöiden kokoluokkaa eli SK 30 ja SK 40 valittiin vuoden 1920 Brysselin kesäolympialaisiin. Alun perin saaristoristeilijät purjehtivat miltei poikkeuksetta Itämerellä, mutta tänään saaristoristeilijät ovat levinneet erityiseti Keski-Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin, jossa venettä arvostetaan kauneutensa ja nopeutensa vuoksi. Erityisesti Saksassa SK 30 ovat kasvaneet suureksi luokaksi ja moni alun perin ruotsalaisvene purjehtii tänään Saksan Itämeren rannikolla. Suomen runsaasta kolmestakymmenestä saaristoristeilijästä suurimmat ovat 75 neliömetrisiä. Ruotsissa purjehtii useita 95 neliömetrisiä ja jopa pari 150 neliömetristä, josta tunnetuin on yli kahdenkymmenen metrin pituinen Beatrice Aurore. Viime vuosina Suomeen on tullut useita uusia veneitä Ruotsista ostettuina. Suomessa oli kesällä 2010 yhteensä 33 saaristoristeilijää. 
Näistä noin kolmasosa löytyy HSS-pursiseuran klassikkolaiturilta. Ennen toista maailmansotaa seura oli yksi Pohjoismaiden menestyienmpiä 22 neliömetristen kilpapurjehdusseuroja. Suomessa on rakennettu kaiken kaikkiaan noin 1000 saaristoristeilijää 1900-luvun alkupuoliskolla. Suomessa rakennetuista veneistä on tähän päivään säilynyt arvioiden n. 30 kappaletta. Yksi näistä on Gustaf Estlanderin suunnittelema, Helsingissä rakennettu Colibri VI (SK 22) vuodelta 1922, joka kuuluu Suomen merimuseon kokoelmaan ja on esillä Merikeskus Vellamossa.
Saaristoristeilijäsääntö antaa suuria vapauksia veneentekijälle ja jokainen vene on siksi uniikki. Veneen luokka määräytyy pääsääntöisesti purjepinta-alan mukaan, lisäksi luokissa on muutamia vähimmäismittoja. Saaristoristeilijöitä on pienistä 15 neliömetrin veneistä aina 150 neliömetrisiin saakka. Suurin osa veneistä on pitkiä, kapeita ja matalilla vapaalaidoilla varustettuja sekä erittäin korkeatakilaisia. Veneet rakennettiin alun perin puusta kuten mahongista tai tiikistä. Nykyään saaristoristeilijöitä valmistetaan myös lujitemuovista. Luokka on ollut erityisen suosittu Ruotsissa mutta myös Suomessa ovat pienemmät luokat kuten 22 neliömetriset olleet hyvin edustettuja. Ruotsissa suosittu Mälarkryssare on saaristoristeilijälle läheistä sukua ja tätä jopa vielä kapeampi. Saaristoristeilijät ovat tunnettuja nopeasta vauhdistaan kevyessä tuulessa.
Esihyönteiset
Esihyönteiset (Protura) on niveljalkaisiin kuuluva lahko. Lahkon nimi on sikäli harhaanjohtava, etteivät nämä eläimet ole hyönteisiä vaan kuuluvat kokonaan eri luokkaan. Suomesta esihyönteisiä tunnetaan kolme lajia.
Esihyönteiset kuvasivat tieteelle ensimmäisenä toisistaan riippumatta Filippo Sylvestri vuonna 1907 ja Antonio Berlese vuonna 1908.
Esihyönteisistä ei toistaiseksi tunneta minkäänlaista fossiiliaineistoa.
Esihyönteiset ovat erittäin pienikokoisia, vain alle kahden millimetrin pituisia pitkänomaisia selkärangattomia eläimiä. Niillä ei ole silmiä eikä väripigmenttiä. Myöskään tuntosarvia ei ole, vaan etummainen raajapari, jota ei käytetä liikkumiseen, toimii tunnistelueliminä. Pää on kartiomainen, mikä on antanut ryhmälle englanninkielisen nimen "coneheads". Kolmessa etummaisessa takaruumiin jaokkeessa on jalkaa muistuttava ulkonema. Esihyönteiset elävät maaperässä, karikkeessa ja sammalikoissa tyypillisesti noin 10 cm syvyyteen asti mutta siirtyvät talveksi syvemmälle. Eri lajeja tunnetaan maailmanlaajuisesti noin 750. Näistä noin 300 kuuluu sukuun "Eosentomon".
Esihyönteisten suuosat ovat imevät, mikä viittaa niiden nauttivan nestemäistä ravintoa. Ravinnonlähdettä luonnossa ei kuitenkaan tunneta. Niiden arvellaan kuitenkin käyttävän ravinnokseen lähinnä kasvijätettä ja sienirihmastoa. Jotkin lajit voivat ehkä olla petoja. Esihyönteiset saattavat olla tavattoman runsaslukuisia. Esimerkiksi saksalaisesta metsästä on laskettu 90 000 yksilöä neliömetriltä.
Muodonvaihdos on olematon. Vastakuoriutuneella nymfillä on yhdeksän takaruumiin jaoketta. Jaokkeita tulee yksi lisää jokaista nahanluontia kohti kunnes aikuisella yksilöllä jaokkeita on 12. Aikuiset saattavat luoda nahkansa, mutta uusia jaokkeita ei enää tule.
Matti Pihlaja
Matti Rafael Pihlaja (20. helmikuuta 1923 Turku – 13. kesäkuuta 1973 Turku) oli suomalainen näyttelijä.
Pihlajan vanhemmat olivat näyttelijät Katri ja Rafael Pihlaja. Pihlaja muistetaan turkulaisena taiteilijana, sillä Pihlaja näytteli pitkään Turun kaupunginteatterissa ja Vartiovuoren kesäteatterissa Turussa. Pihlaja oli vuosina 1950–1973 naimisissa Ritva Vuoren kanssa.
Matti Pihlaja näytteli kaikkiaan kuudessa elokuvassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Edmund Palmqvist Ilmari Unhon ohjaamassa elokuvassa "”Minä elän”" (1946). Viimeiseksi elokuvarooliksi (ja samalla ainoaksi isommaksi rooliksi) jäi Matti Kassilan ohjaaman "Päämajan" (1970) päätoimittaja. Päämajassa nähtiin niin ikään muitakin Turun kaupunginteatterin näyttelijöitä. Muistettava on myös pienehkö sivuosa kiroilevana autonkuljettajana elokuvassa Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962).
Pihlaja kuului Turun Teatterikerhoon ja saikin kerholta paljon tunnustuksia. Pihlaja kuoli vain 50-vuotiaana äkilliseen sairauteen vuonna 1973.
Bas C. van Fraassen
Baastian Cornelis van Fraassen (s. 5. huhtikuuta 1941 Alankomaat) on yhdysvaltalainen tieteenfilosofiaan erikoistunut filosofi ja loogikko, joka toimii San Franciscon yliopiston filosofian laitoksella. Hän on tunnettu tieteenfilosofisesta näkemyksestä, jota kutsutaan konstruktiiviseksi empirismiksi. Tämän näkemyksen mukaan tieteelle on riittävää se, että sen teoriat ovat empiirisesti adekvaatteja. Konstruktiivinen empirismi suhtautuu kriittisesti tieteelliseen realismiin ja tieteelliseen materialismiin. Hänen kriitikkonaan on toiminut muun muassa Paul Churchland.
Van Fraassen on syntynyt Alankomaissa ja muuttanut sieltä Kanadaan vuonna 1956. Hän valmistui Albertan yliopistosta, filosofian oppiaineesta 1963 (Bachelor of Arts) ja jatko-opinnoista Pittsburghin yliopistosta, filosofian oppiaineesta vuonna 1966 (Master of Arts). Sen jälkeen hän on työskennellyt Yalen, Toronton, Etelä-Kalifornian ja Princetonin yliopistoissa.
Dare mo shiranai
Dare mo shiranai (, englanninkieliseltä nimeltään "Nobody Knows") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Hirokazu Koreedan ohjaama japanilainen draamaelokuva. Se perustuu erääseen 1980-luvun lopun tapaukseen, jossa äiti hylkäsi neljä lastaan Sugamossa, Toshimassa. Elokuva kertoo, kuinka lapset joutuvat tulemaan toimeen keskenään.
Elokuvassa pääroolia esittävä Yûya Yagira sai suorituksestaan parhaan näyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ja elokuva oli siellä ehdolla myös Kultaisen palmun saajaksi. "Dare mo shiranai" on saanut kansainvälisillä elokuvajuhlilla yhteensä 13 palkintoa ja seitsemän ehdokkuutta.
Johannes Kastajan skiitta (Valamo)
Johannes Kastajan skiitta on Laatokan Valamon sivuluostari.
Skiitta sijaitsee pienellä saarella pääluostarin lähellä. Siellä asui joukko skeemamunkkeja joista tunnetuin lienee skeemaigumeni Johannes.
Saarella on pieni puurakenteinen kirkko ja munkkien asuntola. Saarelle pääsy oli kielletty ilman luostarin johtajan kirjallista lupaa; jokaisen saarelle päästetyn piti sitoutua ehdottomaan raittiuteen sekä nauttimaan saarella ollessaan yksinomaan paastoruokaa; jopa tupakointi, purutupakka ja nuuskaaminen oli ehdottomasti kielletty. Ainoa sallittu nautintoaine oli tee, ja vanhoilla munkeilla olikin runsaasti omia teereseptejään: he keräsivät luonnosta puiden ja pensaiden lehtiä sekä luonnonmarjoja, jotka kuivattiin ja lopulta seos maustettiin hivenellä oikeata teetä. Sokeria ei käytetty.
1930-luvulla sai toimittaja H. Iffland ainutkertaisen luvan valokuvata saarella; kuvaaminen rajoittui ulkotiloihin ja muutamaan tarkkaan valittuun näkymään kirkosta sekä joihinkin harvinaisimpiin ikoneihin. Kuvat julkaistiin Valamoa käsittelevässä, vuonna 1933 ilmestyneessä kuvateoksessa, jonka oikolukivat isä arkkipiispa Herman ja isä igumeni Hariton. Teoksen toimitti Viljo Jääskeläinen. Julkaisijana toimi Otava. Kirja on suomenkielinen; siitä laadittiin kolme vuotta myöhemmin ruotsin-, englannin-, saksan- ja ranskankielinen, kuvitukseltaan hiukan poikkeava versio Hyvin paljon myöhemmin joitakin tällöin otetuista kuvista julkaistiin teoksessa "KARJALA - MUISTOJEN MAA".
Skiitta oli ankaran ja syvällisen rukouksen paikka; vain kaukaisin skiitta, Pyhityssaari, johon avoveden aikana saattoi päästä vain parhaalla kelillä, oli vielä ankarampi tässä suhteessa. Johannes Kastajan skiitan munkit viljelivät viljaa, kasviksia ja hedelmiä, joista oman niukan tarpeen ylittävä määrä toimitettiin pääluostariin. Kalastusta ei harjoitettu, koska kalakin kuului kiellettyihin ruoka-aineisiin.
Nuori noviisi Yrjö Olmari, myöhempi isä arkkipiispa Paavali, vietti Valamon aikanaan useitakin kesiä Johannes Kastajan skiitassa; hänen ja vanhojen erakkojen välille syntyi kiinteä ystävyys.
1930-luvun lopussa skiitta tyhjeni talveksi ja munkit muuttivat pääluostariin kylmimmäksi ajaksi - palaten kuitenkin takaisin heti kevään tullen. Skiitta jäi tyhjilleen evakuoinnin jälkeen; muutamia sen kallisarvoisista ikoneista onnistuttiin evakuoimaan ja ne ovat Kirkkomuseossa Kuopiossa.
Skiitan restaurointi pääsi alkamaan jo perestroikan aikana vuonna 1986; sortunut laituri korjattiin ensimmäisenä ja sitten käytiin käsiksi kirkkoon ja talousrakennukseen. Niiden restaurointi eteni vauhdikkaasti ja vuonna 1990 saattoi jo laivareitiltä erottaa kirkon kullatun kupolin ja ristin loisteen.
Saari on ollut vuodesta 1990 kokonaan Venäjän ortodoksisen kirkon hallussa ja Valamon museo järjestää saarelle opastettuja tutustumisretkiä
George Fox
George Fox (1624 – 13. tammikuuta 1691) oli kveekariliikkeen perustanut brittiläinen kristitty. Hän joutui hengellisen työnsä johdosta vainotuksi ja vangituksi, kuten useat muutkin kveekareiksi kääntyneet noina aikoina.
Foxin varhainen seuraaja oli Pennsylvanian perustanut William Penn. Ajan johtaviin kveekareihin kuului myös George Foxin vaimo Margaret Fell.