hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cyrus Vance
Cyrus Roberts Vance (27. maaliskuuta 1917 – 12. tammikuuta 2002) oli Yhdysvaltain ulkoministeri presidentti Jimmy Carterin kaudella vuosina 1977–1980. Hänen johtoajatuksenaan oli välttää aseellisia konflikteja ja niiden sijaan ratkaista asioita neuvottelemalla. Vance toimi aktiivisesti aseistariisunnan edistämiseksi erityisesti SALT II -neuvottelujen avulla. Vance piti tiiviisti yhteyttä Neuvostoliittoon ja oli osaltaan järjestämässä Camp Davidin neuvotteluja Israelin ja Egyptin välillä.
Vuonna 1980 Vance erosi ulkoministerin toimesta vastalauseeksi sotilaallisen voiman käytölle Iranin panttivankien vapausyrityksessä.
Henryk Sienkiewicz
Henryk Adam Aleksander Pius Sienkiewicz (5. toukokuuta 1846 – 15. marraskuuta 1916) oli puolalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1905. Hän oli yksi 1800-luvun loppupuolen merkittävistä romaanikirjailijoista. Hän julkaisi teoksensa ajan tyylin mukaisesti jatkokertomuksina sanomalehdissä, ja oli suosittu jo omana aikanaan. Sienkiewiczin pääteos "Quo vadis" kertoo Rooman keisarin Neron aikaisesta elämästä. Muutkin teokset sijoittuvat historiaan, kertoen usein Puolan sankariajoista, minkä takia puolalaiset ovat palanneet Sienkiewiczin pariin varsinkin historiansa ankeina aikoina.
Vuonna 1905 Nobel-komitea harkitsi, olisiko palkinto pitänyt jakaa Sienkiewiczin ja Eliza Orzeszkowain kesken. Sienkiewicz sai kuitenkin palkinnon yksin.
Hallavahakas
Hallavahakas ("Hygrophorus hypothejus") on Suomessa myöhäissyksyn merkittävimpiä ruokasienilajeja. Se esiintyy toisinaan vielä lumien aikaan, ja lokakuun loppu sekä marraskuu ovat sienen parasta keruuaikaa. Hallavahakas esiintyy yleensä pienehköissä ryhmissä.
Hallavahakkaan lakki on laakea, kuoppakeskustainen, ohutmaltoinen, oliivinvihertävänruskea tai mustanruskea, keskeltä usein tummin, sekä limapintainen ja noin 2–6 cm leveä. Heltat ovat keltaiset ja lyhytjohteiset, paksut, vahakkaille tyypillisesti harvassa. Jalka noudattelee helttojen kanssa samaa väriä, se on tyvestä punertava, muuten limainen mutta yläosastaan kuiva. Malto on oranssinkeltaista ja maku mieto. Yleensä sieni tulee esiin vasta loppusyksystä, ensimmäisten pakkasten jälkeen.
Hallavahakas on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta.
Lajia tapaa yleisenä kangasmetsissä ja jäkäläkankailla männyn seuralaisena. Se on männyn juurisieni.
Miedonmakuista hallavahakasta voi käyttää kaikin tavoin ruokasienenä. Se ei ole lainkaan harvinainen, mutta itiöemien esiintyminen sattuu myöhäiseen syksyyn. Sitä on myös käytetty värjäykseen.
Hallavahakasta muistuttaa lähimmin harmaakirjovahakas ("Hygrophorus olivaceoalbus").
Keltahelttavahakas
Keltahelttavahakas ("Hygrophorus karstenii") on suomalaisten kuusimetsiköiden sienilaji, joka on helppo tunnistaa.
Laji ei ole harvinainen, sitä on koko maassa ehkä Tunturi-Lappia lukuun ottamatta.
Laji on päältä ja jalasta valkoinen, sillä on vahakasmaiseen tapaan paksut heltat ja vaalea itiöpöly. Helttojen johteisuus ja punertavankeltainen väri ovat lähes pettämätön tuntomerkki. Sienen lakki on suunnilleen kahdesta kuuteen senttimetriä leveä ja kupera. Kaiken kaikkiaan laji muistuttaa hallavahakasta, mutta ei ole yhtä myöhäinen syyslaji. Tätäkin lajia esiintyy pienissä ryhmissä.
Keltahelttavahakas on erittäin maukas mieto ruokasieni. Kauppasienilajiksi tätä ei ole kelpuutettu, ehkä olemattoman kysynnän puutteessa. Sienen lienee ensimmäisten joukossa kuvannut suomalainen sienitieteilijä Peter Adolf Karsten, jonka mukaan laji on saanut tieteellisen nimensä.
Friedrichshafen FF 49
Friedrichshafen FF 49 oli saksalaisen Friedrichshafen Flugzeugbaun suunnittelema ja valmistama kaksipaikkainen kaksitasoinen kaksimoottorinen tiedustelulentokone, joka kehitettiin Friedrichshafen FF 33j:n pohjalta, prototyyppi näki päivänvalon alkuvuodesta 1917 ja ensimmäiset FF 49B-koneet luovutettiin Saksan keisarikunnan laivaston lentojoukoille syyskuussa 1917. FF 49 oli käytössä Suomen lisäksi ainakin Puolassa, Saksassa ja Tanskassa.
Toukokuussa 1917 esitelty Friedrichshafen FF 49c muistutti suuresti Friedrichshafen FF 33j:tä. Konetyyppien välissä on kuitenkin Friedrichshafen FF 49, jota valmistettiin neljätoista kappaletta. Perusmalli osoittautui kuitenkin alitehoiseksi, joten siihen asennettiin 240 hevosvoiman Benz Bz IV -moottori. Tehon parannus osoittautui onnistuneeksi ja rakenteiden vahvistamisen jälkeen saatiin aikaiseksi luotettava ja toimintavarma lentokone. Ulkonäöltään kone muistutti FF 33j:tä ollen kuitenkin merkittävästi suurempi. Ohjainten tasapainottaminen paransi käsiteltävyyttä ja vähensi lentäjän työkuormaa, mikä oli merkittävä etu pitkillä partiomatkoilla. Tähystäjällä oli käytössään konekivääri samoin kuin radiolähetinvastaanotin. Koneen valmistus jatkui sodan päättymiseen, mihin mennessä oli valmistettu kaikkiaan 235 lentokonetta.
Erityinen pommikoneversio valmistettiin tunnuksella FF 49b. Se oli muuten identtinen, mutta lentäjä siirrettiin takaohjaamoon ja tähystäjällä ei ollut konekivääriä. Versiota valmistettiin ainoastaan 25 kappaletta.
Suomen ilmavoimille ostettiin helmikuussa 1918 Saksasta kahdeksan lentokonetta, joista kaksi oli FF 49C-tyyppiä, saksalaiselta tunnukseltaan 1749, suomalaiselta F18 (myöh. C.59/18) ja vastaavasti 1750, F22 (myöh. C.72/18 ja 2A300). Edellinen saapui höyrylaiva "Virgolla" Vaasaan 20. huhtikuuta 1918 ja jälkimmäinen kesällä 1918. Lisäksi Tallinnan saksalaiselta lentoasemalta ostettiin 26. marraskuuta 1918 kaksi FF 49C- ja yksi FF 49B-kone. C-mallit olivat saksalaisilta tunnuksiltaan 1807, suomalaisilta C.82/18 (myöh. 2B306) ja 1810, C.85/18 (myöh. 2C302). B-malli oli saksalaiselta numeroltaan 1546 ja suomalaiselta tunnukseltaan C.84/18 (myöhemmin 2B307). Friedrichshafen FF 49-koneet, jotka saivat Suomessa lempinimen "Fredrika", olivat käytössä vuoteen 1923.
Danzigista ostettiin 1920 neljä vesilentokonetta: Friedrichshafen FF 33E, Friedrichshafen FF 33L, Friedrichshafen FF 49b ja Lübeck-Travemünde F4. FF 49 tuhoutui kuitenkin onnettomuudessa jo vuonna 1921.
Laivasto vastaanotti toukokuussa 1919 viisi FF 49 -konetta, jotka saivat tanskalaisen tyyppimerkinnän H.B.II. Laivasto toteutti hankinnan yhteistoiminnassa julkistentöidenministeriön kanssa, mikä halusi tutkia ilmakuljetusten mahdollisuutta postinjakelussa. Koneet olivat palveluksessa vuoteen 1926.
Aconcagua
Aconcagua on Amerikan mantereen ja eteläisen pallonpuoliskon korkein vuori (6 962 m). Sitä korkeampia vuoria on ainoastaan Aasiassa. Aconcagua sijaitsee Andien vuoristossa Mendozan maakunnassa Argentiinassa aivan Chilen rajan tuntumassa. Sen ympärillä on monia muita yli 5 000 metrin korkuisia vuoria. Vuoren nimi on peräisin ketšuankielisestä ilmauksesta ”Ackon Cahuak”, joka tarkoittaa ”kivistä vartiopaikkaa”.
Aconcagua on syntynyt Nazcan ja Etelä-Amerikan laattojen törmäyksestä aiheutuneissa mannerliikunnoissa. Vuori ei ole vulkaanisesti aktiivinen, vaikka sen lähistöllä on toimivia tulivuoria. Vuoressa on jälkiä erilaisista geologisista aikakausista.
Vuorella on jäätiköitä, jokia ja järviä. Ilmanpaine, ilmankosteus ja lämpötila pienenevät ylöspäin mentäessä. Alhaalla lämpötila ylittää harvoin nollaa, ylhäällä pakkasasteita on usein 20 tai enemmän. Tyyneltämereltä tulee kosteita tuulia, jotka ovat myös pääsyy vuorella esiintyviin tuuli- ja lumimyrskyihin.
Aconcagua soveltuu vuorikiipeilyyn, ja siellä on olemassa perusleirejä ja erilaisia reittivaihtoehtoja. Aconcaguan huipulle kiipesi ensimmäisenä Matthias Zubriggen 14. helmikuuta 1897.
Steve Ballmer
Steven Anthony Ballmer (s. 24. maaliskuuta 1956 Detroit) oli Microsoftin toimitusjohtaja. Steve Ballmer on ensimmäinen pörssiyhtiön optioilla miljardööriksi tullut työntekijä.
"Forbesin" mukaan Steve Ballmerin omaisuuden arvo 15,2 miljardia dollaria ja hän on maailman 51. rikkain henkilö. Ballmer on Yhdysvaltain 22. rikkain henkilö ja "Forbesin" listauksen mukaan myös maailman 46. vaikutusvaltaisin henkilö (maaliskuu 2013).
Steve Ballmer valittiin Microsoftin perustajan Bill Gatesin seuraajaksi yhtiön toimitusjohtajan paikalle vuonna 2000. Ballmeria on arvosteltu usein, sillä yhtiön markkina-arvo on laskenut hänen toimitusjohtajakaudellaan. Elokuussa 2013 Ballmer ilmoitti yllättäen jäävänsä vuoden sisällä eläkkeelle toimitusjohtajan tehtävästä.
Steve Ballmer oli opiskeluaikanaan (Detroit Country Day School) koulun koripallojoukkueen johtaja. Vuonna 1973 hän valmistui koulusta yli 4,0 keskiarvolla ollen vuosikurssinsa paras oppilas. Ballmer sai täydet pisteet matematiikan yliopisto-opintovalintakokeesta (SAT) ja pääsi opiskelemaan Harvardin yliopistoon. Ensimmäisenä opiskeluvuotenaan hän ystävystyi huonekaverinsa Bill Gatesin kanssa, ja ystävyys jatkui senkin jälkeen, kun Gates keskeytti yliopisto-opintonsa perustaakseen ohjelmistoyritys Microsoftin. Ballmer valmistui Harvardin yliopistosta arvosanalla magna cum laude.
Valmistumisensa jälkeen Steve Ballmer työskenteli kaksi vuotta Procter & Gamblessä avustavana tuotantojohtajana ennen kuin aloitti MBA-tutkinnon opiskelut Stanford Graduate School of Businessissä. Vuotta myöhemmin Ballmer keskeytti MBA-opintonsa, ja samassa yhteydessä Gates kutsui hänet työskentelemään omassa yrityksessään. Ballmerista tuli Microsoftin 24. työntekijä 6. kesäkuuta 1980.
Steve Ballmer työskenteli Microsoftissa eri osastojen johtajana ennen kuin hänen vuonna 2000 nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi. Nykyään hän on Microsoftissa pisimpään työskennellyt työntekijä.
Steve Ballmer on tullut tunnetuksi värikkäästä esiintymisestään. Microsoftin Japanin tapaamisessa vuonna 1991 hän huusi yhtämittaisesti ”Windows, Windows, Windows” sillä seurauksella, että hänelle jouduttiin tekemään äänihuulien leikkaus. Vuonna 2000 Microsoftin 25-vuotisjuhlassa hän yllätti juhlayleisön tulemalla esiin kakusta. Internetissä on levinnyt laajalti ”Dance Monkeyboyna” tunnettu video Ballmerin villistä ryntäilystä ja huutamisesta esiintymislavalla työntekijöiden konferenssitapaamisissa. Eräässä kehittäjien konferenssissa kuvatussa videossa hiestä märkä Ballmer toistaa ”developers, developers, developers” lukemattomia kertoja saaden yleisön taputtamaan rytmissä.
Ballmer kutsui vuonna 2001 avoimen ohjelmistokehityksen keulakuvaa Linuxia ”kommunismiksi” ja GNU General Public License -ohjelmalisenssiä ”syöväksi”. Microsoftista Googleen loikannut Mark Lucovsky on väittänyt, että Ballmer olisi Lucovskyn lähdöstä kuultuaan heittänyt tuolin huoneen poikki, kutsunut Googlen johtajaa ”vitun neidiksi” (”fucking pussy”) ja luvannut ”vittu tappaa Googlen” (”fucking kill Google”). Ballmer on jyrkästi kieltänyt näin tapahtuneen.
Steve Ballmer asuu Hunts Pointissa, Washingtonin osavaltiossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
152/50 T
152/50 T (152 millimetrin 50 kaliiperin merikanuuna mallia Canet, putki Tampella) oli kaliiperiltaan 152-millimetrinen merikanuuna, joka oli 152/45 C -tykin nykyaikaistettu versio varustettuna Tampellan valmistamalla 50 pituuskaliiperin putkella. Tykki oli Suomen rannikkotykistön pääase 1950-luvun lopulta 1980-luvulle, jolloin 130 TK syrjäytti sen.
152/50 T:n putken pituus oli 7 634 millimetriä. Kantama oli noin 25 kilometriä. Käytännön tulinopeus oli 4–6 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 1 aliupseeri ja 12 miestä. Ampuminen perustui kartussilatauksiin.
152/45 C -tykkien putkien vaihtaminen nykyaikaisempiin oli esillä jatkosodan aikana. Suunnitelma viivästyi, koska sodan jälkeen aseiden tuottaminen oli Suomessa kiellettyä. Ensimmäinen uudet putket Suomi tilasi Tampellalta vuonna 1952 ja ensimmäiset niistä asennettiin vuonna 1956. Tykistä tuli Suomen rannikkotykistön pääase. Tykeille lisättiin myös suojakilpi 1960-luvun lopulla. Tykin syrjäytti 1980-luvulla käyttöön otettu 130 mm tornikanuuna 130 TK. Muutama 152/50 T -tykki säilyi palveluskäytössä vuoteen 2002 asti.
Agostino Carracci
Agostino Carracci (tai Caracci) (16. elokuuta 1557 Bologna – 22. maaliskuuta 1602 Parma) oli italialainen barokin ajan taidemaalari ja graafikko. Hän oli Annibale Carraccin veli ja Ludovico Carraccin serkku. Hänen omat taideteoksensa herättivät aikanaan huomiota pornografisten aiheidensa vuoksi.
Ristinolla
Ristinolla on kahden pelaajan peli, josta on kaksi päävariaatiota.
Alkeellisimmassa versiossa on 3 x 3 ruudun pelilauta, johon kumpikin pelaajan vuoron perään piirtää oman merkkinsä, joko ristin tai ympyrän. Tavoitteena on saada kolme omaa merkkiä samalle pysty-, vaaka- tai vinoriville. Peli päättyy aina tasapeliin ellei toinen tee virhettä.
Laajemmissa versioissa, jätkänshakeissa, käytössä on laajempi, mahdollisesti periaatteessa jopa ääretön ruudukko, ja tavoitteena on saada viisi omaa merkkiä peräkkäin pystyyn, vaakaan tai vinoon. Eräänlaisissa variaatioissa peliä voidaan pelata myös useammilla pelaajilla, sekä siten, että tavoitteena on saada esimerkiksi seitsemän tai pelin alussa sovittu määrä merkkejä peräkkäin.
Perusristinollan () yksinkertaisuus on tehnyt siitä suositun välineen kombinatoristen pelien ja tekoälyn pelipuita etsivän osa-alueen opetuksessa. Ristinollassa on pelimahdollisuuksia yhteensä 255 168, symmetria huomioiden 31 896, ja erilaisia pelipuita 26 830. Näin siitä on helppo tehdä täydellinen, aina parhaan mahdollisen siirron valitseva tietokonesovellus. Mahdollisesti kaikkien aikojen ensimmäinen tietokonepeli, EDSAC-tietokoneelle 1952 kehitetty OXO, oli 3 x 3-ruudukon ristinollaa täydellisesti pelaava sovellus.
Ristinollasta on myös kolmiulotteisia versioita. 3 x 3 x 3-laatikossa pelattavassa pelissä pelin aloittaja pystyy voittamaan pelin helposti aina sijoittamalla avausmerkkinsä keskelle. Sen sijaan jo 4 x 4 x 4, jossa tavoitteena on saada neljän rivi, on monimutkaisempi ratkoa. Siinäkin aloittajalla on mahdollisuus voittaa peli aina, Oren Patashnik todisti sen vuonna 1980.
Myös neli- ja useampiulotteisia jätkänshakkeja on kehitetty.
Ultimate Tic Tac Toe on normaalin ristinollan variaatio, jossa normaali 3x3-ruudukko sisältää kukin myös oman 3x3-ruudukon. Pelaaja aloittaa laittamalla merkkinsä johonkin ruutuun (yhteensä 81 eri mahdollista aloitusta). Seuraavassa vuorossa olevan täytyy tämän jälkeen laittaa oma merkkinsä pienen ruudukon vastaavaan ison ruudukon johonkin yhdeksästä (3x3-ruudukkoon) ruutuun. Siispä jos peli aloitetaan keskimmäisen ruudukon oikeasta alakulmasta, täytyy seuraavan pelaajan laittaa merkkinsä oikean alakulman pikkuruudukon johonkin ruutuun, Peli jatkuu säännöistä poiketen joko niin kauan että toinen pelaaja saa yhteen ruutuun kolme peräkkäin ja voittaa ruudun, tai siten että voitetusta ruuduista täytyy muodostaa vielä kolmen suora. Jälkimmäisessä pelimuodossa ruudun ollessa jo vallattu, saa vastapelaaja päättää merkkinsä sijainnin vapaasti mikäli joutuisi laittamaan merkkinsä kys. ruutuun.
Ultimate Tic Tac Toe -peliä voi pelata esimerkiksi täällä.
Microsoft Paint
Microsoft Paint on Windowsin mukana tuleva piirto-ohjelma. Se tukee BMP-, JPEG, GIF-, PNG- ja TIFF-kuvaformaatteja.
Paint otettiin käyttöön ensimmäisen Windowsin myötä nimellä Paintbrush. Uusi versio Paintista otettiin käyttöön Windows 95:ssa jolloin nimi pelkistettiin Paintiksi, tässä käytettyjä kuvakkeita ja väripalettia käytettiin vielä Windows XP:ssä. Windows Vistassa työkalurivin kuvakkeet ja oletus väripaletti muuttuivat. Lisäominaisuuksia tässä versiossa olivat myös kumoamistasojen lisääntyminen, zoomausliukusäädin ja rajaus. Windows 7:ssa Paintiin tuli lisää siveltimiä. Myös tuettujen kuvaformaattien määrä on lisääntynyt uudemmissa versioissa.
Paintin ominaisuuksiin kuuluu muun muassa erilaisia valintatyökaluja, värityökaluja, siveltimiä ja geometrisia kuvioita.
Microsoft WordPad
Microsoft WordPad on alkeellinen Windows-käyttöjärjestelmän mukana tuleva tekstinkäsittelyohjelma. Vaikkakin peruskäyttäjän tarpeisiin WordPad usein riittäisi, on se jäänyt käytännössä kokonaan Wordin varjoon. WordPad liitettiin käyttöjärjestelmään Windows 95:n julkaisun yhteydessä korvaten Microsoft Writen. Tuettuja tiedostomuotoja ovat TXT ja RTF. Lisäksi Windows 98:n mukana toimitettu WordPad pystyi tallentamaan DOC-muotoisia tiedostoja – ominaisuus, joka on poistettu myöhemmistä käyttöjärjestelmistä.
Träskändan kartano
Träskändan kartano (lausutaan ) on kartano Espoon Järvenperässä.
Träskändan kartano perustettiin 1700-luvulla. Kartanon ensimmäiset omistajat olivat Viaporin upseereita ja virkamiehiä. Viaporin komendantti Carl Nathanael af Klercker (1734–1817) osti 1787 kantatilan Storträsk, johon hän liitti 1795 Frantzin ja 1801 Jofsin. Kolme verotaloa yhdistettiin ja alettiin puhua Träskändan kartanosta. Af Klerckerin suunnitteli itse kartanon ensimmäisen päärakennuksen jo 1796, ja tämän jälkeen aloitettiin 700 neliöisen päärakennuksen rakennustyöt.
Af Klercken toimi useaan otteeseen ylipäällikön sijaisena ja lopulta varsinaisena ylipäällikkönä Suomen sodassa 1808–1809. Hävityn sodan jälkeen hän muutti Ruotsiin ja myi vuonna 1810 tilan alaiselleen majuri Per Rudman Bergenstrålelle. Bergenstrålen aikana kartanoon liitettiin vielä kylän viimeinen kantatila Kärrans.
Aurora Karamzinin isäpuoli senaattori, sittemmin prokuraattori ja vapaaherra Carl Johan Walleen (1781–1867) osti tilan 1820 perheelleen kesänviettopaikaksi. Walleen rakennutti uuden päärakennuksen sekä Carl Ludvig Engelin suunnittelemat tiilisen viljamakasiinin ja Diana-temppeliksi kutsutun huvimajan. Hän myös muokkasi puistosta symmetrisen ranskalaisen puiston.
Kartanon tunnetuin omistaja Aurora Demidov (myöh. Karamzin) osti Träskändan isäpuoleltaan Walleenilta leskeksi jäätyään vuonna 1840. Hän oli kiintynyt tilaan vietettyään siellä suuren osan lapsuuttaan. Hän haetutti Pietarista ranskalaisia ja saksalaisia puutarhureita ja alkoi kunnostaa puistoa muodikkaaksi englantilaiseksi maisemapuutarhaksi. Puistoon tuotiin puita Demidovien kartanosta Uralilta. Vuosina 1851–1852 Aurora Karamzin laajensi päärakennusta ja rakennutti seuraavina vuosina lisää puisto- ja ulkorakennuksia, kuten tallin.
Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II kunnioitti vierailullaan kartanoa 16. syyskuuta 1863 saapuessaan Suomeen avaamaan valtiopäiviä. Keisarin vierailuun kuului metsästysretki, jonka aikana keisari tarinan mukaan kaatoi saksanhirven, ja paikalle istutettiin keisarin tammena tunnettu tammi. Illalla järjestettiin juhlava yhdentoista ruokalajin päivällinen ja tanssiaiset. Keisarin vierailua varten Träskändaan rakennettiin kuusikulmainen käymälärakennus ja väliaikainen tanssisali.
Karamzinin aikainen päärakennus, erilaisia tyylielementtejä edustanut huvila, tuhoutui tulipalossa 1888. Pari vuotta myöhemmin suuri osa puistosta tuhoutui rajussa myrskyssä. Vuonna 1895 Karamzin myi Träskändan kartanon sisarensa tyttärentyttärelle Marielle (o.s. Linder) ja tämän miehelle Adolf Törngrenille. He rakennuttivat 1890-luvulla uuden päärakennuksen, jonka suunnitteli toimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen.
1920-luvulla Träskändassa alkoi uusi aikakausi, kun kartanon osti Espoon kunta. Nykyinen päärakennus on valmistunut 1921 ja edustaa ruotsalaista uusbarokkia. Se toimi pitkään vanhainkotina. Nykyisin päärakennus on tyhjillään, ja Espoon kaupunki etsii sille uutta käyttöä.
AbiWord
AbiWord on vapaa tekstinkäsittelyohjelma, jota levitetään GPL-lisenssillä. Uusin versio (3.0.2, julkaistu 20.10.2016) toimii Linux -käyttöjärjestelmissä. AbiWord on osa GNOME Officea.
AbiWordin kehityksen aloitti SourceGear Corporation, mutta nykyisin sitä kehittävät vapaaehtoiset. Versio 1.0 julkaistiin 18. huhtikuuta 2002. Julkaisun jälkeen AbiWord sai kehuja nopeudestaan ja pienestä koostaan, mutta taulukko-ominaisuuden puuttuminen vähensi käyttäjiä. Versio 2.0, joka tuki taulukoita, julkaistiin 15. syyskuuta 2003.
AbiWord pystyy avaamaan RTF-, HTML-, OpenOffice-, Microsoft Word- ja LaTeX-tiedostoja. Sen käyttöliittymä muistuttaa hyvin paljon Microsoft Wordia.
Miinaharava (peli)
Miinaharava () on Robert Donnerin vuonna 1989 tekemä yksinpelattava älypeli. Peli on tehty usealle alustalle ja se on tullut suuren yleisön tietoisuuteen, koska se on tullut Microsoftin Windows-käyttöjärjestelmien mukana versiosta 3.1 alkaen.
Miinaharavassa käytössä on pelilauta, jonka kaikki ruudut ovat alussa paljastamattomia. Laudalla on piilossa miinoja, joiden paikat tulee merkitä lipuilla. Windowsin Miinaharavassa
Lisäksi on käytössä kustomoitu vaikeustaso, jossa laudan koon ja miinojen määrän saa itse päättää.
Pelaaja klikkaa hiiren vasemmalla näppäimellä paljastamattomia ruutuja: jos ruudussa on miina, se räjähtää ja peli päättyy. Jos ruudussa ei ole miinaa, ruudussa näkyy, monessako ruudun kahdeksasta naapuriruudusta on miina.
Mikäli klikatun ruudun yhdessäkään naapuriruudussa ei ole miinaa, peli paljastaa ensin kaikki siihen yhteydessä olevat ruudut, joiden naapurissa ei myöskään ole miinaa, sekä lisäksi tämän paljastetun alueen reunalla olevat ruudut, joiden naapurissa on miina. Tämä ei helpota mutta nopeuttaa peliä etenkin suurella laudalla, jossa on vähän miinoja, koska "nollaruutuja" ei tarvitse klikkailla yksitellen.
Oikealla näppäimellä pelaaja voi merkitä lipulla paljastamattoman ruudun, jossa päättelee olevan miinan. Kun kaikki miinattomat ruudut on paljastettu, pelaaja on onnistunut ja hänen tuloksensa on käytetty aika.
Miinaharavassa onnella on myös osuutensa, sillä joskus pelaaja voi joutua summamutikassa paljastamaan ruudun ilman, että voi päätellä sen miinatilanteesta mitään. Ensimmäinen ruutu on aina paljastettava summassa, mutta Windowsin Miinaharavassa ensimmäisellä klikkauksella ei voi osua miinaan (paitsi Windows 7:n versiossa aloittaessa saman kentän uudestaan). Jos ensimmäisessä ruudussa on miina, Windows XP:n versiossa se siirtyy ensisijaisesti vasempaan ylänurkkaan tai muuhun vapaaseen ruutuun.
Maria Teresia
Arkkiherttuatar Maria Teresia (; 13. toukokuuta 1717 Wien – 29. marraskuuta 1780 Wien) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna vuosina 1745–1780 sekä Itävallan, Unkarin ja Böömin hallitsija vuosina 1740–1780.
Maria Teresia oli keisari Kaarle VI:n ja Elisabeth Christina von Braunschweig-Wolfenbüttelin vanhin tytär. Keisarilla ei ollut miespuolisia perillisiä, ja turvatakseen Habsburgien vallanperimyksen hän määräsi vuoden 1713 pragmaattisella sanktiolla Habsburgien perintömaiden jakamattomuudesta ja mahdollisuudesta naispuoliseen vallanperijään. Sanktiosta huolimatta kiista Maria Teresian vallanperimyksestä johti Itävallan perimyssotaan Kaarle VI:n kuoltua vuonna 1740. Keisari Kaarle VII:n kuoltua vuonna 1745 Maria Teresia sai miehensä Frans I:n kruunatuksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi. Maria Teresia alkoi nimittää itseään ”Rooman keisarinnaksi”, vaikkei häntä koskaan sellaiseksi kruunattu.
Kun Marie Theresiasta tuli hallitsija Itävalta oli valtavassa talouskriisissä. Maria Teresia kuitenkin aloitti talous- ja koulutusuudistukset, aiheutti maatalouden edistymisen sekä armeijan uudelleenorganisoinnin jotka edistivät Itävaltaa. Wienin pörssi perustettiin hänen aikakaudellaan vuonna 1771. Jatkuva konflikti Preussin kanssa johti seitsenvuotiseen sotaan ja lopulta Baijerin perimyssotaan. Kun Maria Teresian aviomies, keisari Frans I, kuoli vuonna 1765, peri heidän poikansa Joosef II keisarin aseman, mutta Maria Teresia jatkoi poikansa kanssahallitsijana aina kuolemaansa saakka. Hän arvosteli monia poikansa toimia, mutta suostui Puolan ensimmäiseen jakoon vuonna 1772. Maria Teresia oli 1700-luvun Euroopan voimapolitiikan avainhahmoja ja yksi Habsburgien monarkian etevimmistä hallitsijoista. Hän sai kaikkiaan 16 lasta, joihin lukeutuvat Marie Antoinette ja keisari Leopold II. Hän naitti lapsiaan muihin eurooppalaisiin suursukuihin luodakseen liittoutumia ja hyödyntääkseen maataan taloudellisesti ja sotilaallisesti.
Maria Teresia oli viimeinen alkuperäistä Habsburg-sukua edustanut hallitsija. Hänen jälkeensä valtaan tuli periaatteessa hänen miehensä Frans I:n edustama Lothringen-suku, mutta heidän jälkeläisensä käyttivät nimeä Habsburg-Lothringen korostaakseen dynastian jatkumista.
Microsoft Outlook
Microsoft Outlook on Microsoft Office -ohjelmistopakettiin kuuluva sähköpostiohjelma. Sähköpostin lisäksi ohjelma sisältää kalenterin sekä kontaktien ja tehtävänhallinnan. Outlookia voidaan käyttää itsenäisenä sovelluksena taikka Microsoft Exchange Serverin kanssa. Outlookiin voidaan kytkeä Microsoftin CRM-ohjelmisto.
Outlookin versiot Windowsille ovat:
Windowsin mukana jaeltu Outlook Express oli samankaltaisesta nimestä huolimatta eri ohjelma, joka Windows Vistan julkaisun myötä nimettiin Windows Mailiksi.
Sähköpostit tallentuvat paikallisesti .ost-tiedostoon.
.pst on tiedostotyyppi jota käytetään Microsoft Outlookissa sähköpostien paikalliseen arkistointiin.
Vanhemmissa Outlookin versioissa on ollut 2 gb kokorajoitus pst-tiedostojen koolle.
Hagia Sofia
Hagia Sofia (, "Pyhä viisaus") on rakennus Istanbulissa Turkissa. Se rakennettiin aluksi kristilliseksi kirkoksi vuonna 537, mutta se muutettiin moskeijaksi, kun turkkilaiset valtasivat Konstantinopolin vuonna 1453. Vuodesta 1934 alkaen rakennus on toiminut museona. Hagia Sofiaa pidetään yhtenä bysanttilaisen arkkitehtuurin mestariteoksista. Vuonna 2015 se oli 3,4 miljoonalla kävijällään yksi maantieteellisen Euroopan suosituimmista museoista.
Hagia Sofian paikalla oli aluksi ollut Constantius II:n rakennuttama kirkko, joka oli rakennettu vanhan Apollon temppelin raunioiden paikalle. Tämä kirkko tuhoutui 15. tammikuuta 532 niin sanotun Nika-kapinan yhteydessä. Keisari Justinianus I päätti rakennuttaa vanhan paikalle uuden kirkon. Sen arkkitehdit olivat Platonin Akatemian viimeinen johtaja Isidoros Miletoslainen ja Anthemios Tralleislainen. Justinianuksen tavoite oli rakentaa kaikkien aikojen loisteliain kirkko. Kirkon valmistuttua hänen kerrotaan huudahtaneen: ”Olen voittanut sinut, Salomo!” Kirkon 55 metriä korkeaa kupolia reunustaa kaksi puolikupolia, ja sen alareunassa olevat 40 ikkunaa luovat vaikutelman, että kupoli leijuu ilmassa. Hagia Sofia vihittiin käyttöön 27. joulukuuta 537. Kirkon suuri kupoli romahti maanjäristyksen yhteydessä vuonna 557, mutta se jälleenrakennettiin ja kirkko vihittiin jälleen käyttöön vuonna 563. Hagia Sofiasta tuli pian Konstantinopolin ja koko Bysantin valtakunnan tärkein kirkko ja myös tärkein bysanttilaista arkkitehtuurin tyyliä edustava rakennus.
Vuonna 1204 neljännen ristiretken jäsenet valtasivat Konstantinopolin ja perustivat Latinalaisen keisarikunnan. Hagia Sofia toimi katolisena kirkkona siihen asti, kun Nikaian keisarikunta valtasi takaisin Konstantinopolin.
Vuonna 1453 osmanit valtasivat Konstantinopolin, ja tuolloin varsin huonokuntoinen Hagia Sofia korjattiin moskeijaksi. Samalla kirkon useat mosaiikit peitettiin. Moskeijalle rakennettiin kaksi minareettia sulttaani Bayezid II:n määräyksestä. Myöhemmin sulttaani Selim II määräsi rakennettavaksi moskeijan länsipuolelle kaksi uutta minareettia, joiden rakentamisesta vastasi hänen luottoarkkitehtinsa Mimar Sinan. Vuonna 1934 Turkin tasavallan yksinvaltainen presidentti Kemal Atatürk määräsi, että moskeijasta tehdään museo.
Reš
Reš tai joissakin murteissa riš on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 20. kirjain. Se on arabialainen ran, kreikkalaisen rhoon, kyrillisen Р:n ja latinalaisen R:n edeltäjä. Heprealaisessa numerojärjestelmässä rešillä on lukuarvo 200.
Heprean kielessä reš ääntyy /r/. Reš on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli joiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä. Kirjaimen nimi tulee päätä tarkoittavasta sanasta. () Talmud selittää vertauskuvallisesti rešin kuvaavan pahaa ihmistä (sana "raša"), josta viereisen kirjaimen qofin ("qadoš", pyhä) kasvot ovat kääntyneet pois. Qofin pieni rašiin päin osoittava uloke kuvaa pyhyyden kruunua, jonka katuva reš voi saada.
Esimerkkejä:
Mälarinlaakso
Mälarinlaakso () on alue Mälaren-järven ympärillä Keski-Ruotsissa. Alueeksi käsitetään Tukholman, Uppsalan, Västmanlandin ja Södermanlandin läänit, jotka koostuvat 53:sta kunnasta. Mälarinlaakso on alun perin ruotsinsuomalaisten nimitys keskiselle Sveanmaalle Ruotsissa. Mälarinlaaksoa on kaavailtu myös ehdokkaana suomen kielen hallintoalueeseen, johon kuului aiemmin vain viisi kuntaa Pohjois-Ruotsissa.
Alan Wilder
Alan Charles Wilder (s. 1. kesäkuuta 1959 Lontoo, Englanti) on brittiläinen muusikko, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja.
Hänet tunnetaan parhaiten entisenä jäsenenä Depeche Mode -yhtyeessä, jossa hän vaikutti vuosina 1983–1995 soittaen koskettimia ja rumpuja.
Wilder myös kirjoitti yhtyeelle viisi kappaletta nimiltään ”Two Minute Warning”, ”The Landscape Is Changing”, ”If You Want”, ”Fools” ja ”In Your Memory”.
Vuodesta 1986 alkaen Wilder on julkaissut omaa musiikkiaan nimellä Recoil.
SKS (ase)
SKS (, "7,62 mm Samozarjadnyi Karabin sistemi Simonova, 1945", itselataava karbiini, Simonov 1945) on neuvostoliittolaisen Sergei Simonovin vuonna 1945 suunnittelema itselataava kivääri.
Toisesta maailmansodasta saatujen kokemusten perusteella Neuvostoliitossa oltiin vakuuttuneita täysitehoisen kiväärinpatruunan vanhentumisesta. Mallia otettiin saksalaisen Gecon kokeilupatruunasta M35 7,75×39,5mm. Kyseistä patruunaa saksalaiset kehittivät toisen maailmansodan loppuun asti. Patruunan läpimitta pudotettiin 7,62 millimetriin. Tämän pohjalta luotiin aluksi M43 7,62×41 -patruuna. Hylsyn pituutta päätettiin lyhentää ja näin luotiin M43 7,62×39mm -patruuna. PTRS-panssarikiväärin sekä itselataavan Simonov M/36 -kiväärin suunnittelija Sergei Gavrilovitš Simonov suunnitteli alkuperäistä 7,62×41-patruunaa varten SKS:n.
Ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1945, ja asetta käytettiin jonkin verran saksalaisia vastaan itärintamalla. Palaute oli hyvä, joten asetta jatkokehitettiin, kunnes vuonna 1949 valmistui lopullinen versio 7,62×39-kaliiperissa. Samalla ase otettiin täysipainoisesti käyttöön neuvostoarmeijassa.
AK-sukuiset aseet kuitenkin syrjäyttivät sen varsin nopeasti, joten 1980-luvulle tultaessa SKS oli enää vain ei-taistelevien joukkojen käytössä. Siitä huolimatta asetta toimitettiin paljon Neuvostoliiton liittolaisille Aasiaan ja Afrikkaan ja se saikin näillä alueilla paljon suosiota, koska se oli helppokäyttöinen ja toimintavarma, ja vaati vähän koulutusta. Tämän vuoksi se sopi hyvin puolisotilaallisille sissiliikkeille Afrikassa, missä SKS on edelleenkin hyvin suuressa suosiossa AK-sukuisten aseitten ohella.
Aseesta on monia eri versioita, ja sitä on valmistettu useissa Neuvostoliiton liittolaismaissa. Kiinassa malli tunnetaan tyyppi 56:na, joka on helppo tunnistaa piikkimallisesta pistimestään. Kiinassa on myös valmistettu pitkälti SKS:n näköistä, mutta lukkomekanismiltaan AK-47:ään perustuvaa, irtolippaalla varustettua Type 68 -rynnäkkökivääriä. Jugoslaviassa SKS kehiteltiin pisimmälle: tyypin 59/66:ssa on kaasuputkensulkija kiväärikranaattien ampumista varten sekä tritium-yötähtäimet.
Atochan rautatieasema
Atochan rautatieasema () on Espanjan pääkaupungin Madridin suurin rautatieasema. Se sijaitsee Atochan kaupunginosassa Arganzuelan alueella, Plaza de Emperador Carlos V:n vieressä. Se on pääteasema Madridin aluetta palveleville lähiliikennejunille, etelästä saapuville paikallis- ja kaukoliikennejunille sekä AVE-suurnopeusjunille. Kaikkia näitä junia liikennöi Espanjan kansallinen rautatieliikenneyhtiö Renfe Operadora.
Asema avattiin 9. helmikuuta 1851 nimellä "Estación de Mediodía". Se oli Madridin ensimmäinen rautatieasema. Rakennus tuhoutui pahasti tulipalossa 1880-luvulla. Neljä vuotta kestäneet uudelleenrakennustyöt aloitettiin vuonna 1888 aiemmin muun muassa Gustave Eiffelin kanssa yhteistyötä tehneen arkkitehdin Alberto de Palacio Elissagnen johdolla. Uusi raudasta ja lasista valmistettu rakennus oli 152 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Plaza de Emperador Carlos V:tä kohti oleva pääty suljettiin, mikä loi asemalle sen tunnusomaisen julkisivun.
Sata vuotta käytössä ollut vanha asemarakennus poistettiin käytöstä vuonna 1992 ja muutettiin liiketilaksi, jossa on kauppoja, kahviloita, yökerho ja 4 000 neliömetrin kokoinen trooppinen puutarha. Sen taakse rakennettiin Rafael Moneon suunnittelema moderni terminaali, joka on nelinkertaistanut aseman kapasiteetin. Aseman läheisyydessä toimii myös kaksi Madridin metron asemaa, "Atocha" ja "Atocha Renfe". Jälkimmäinen otettiin käyttöön uuden terminaalin rakentamisen jälkeen ja on suoraan yhteydessä rautatieasemaan.
Atochan rautatieasema sai osakseen kansainvälistä julkisuutta 11. maaliskuuta 2004 tapahtuneiden terrori-iskujen vuoksi. Sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee 1900-luvun taiteeseen keskittynyt Reina Sofían taidemuseo.
Mutageeni
Mutageeni on jokin mutaatiota aiheuttava säteily, aine tai muu tekijä.
Mutageenien tutkimus alkoi 1920-luvulla. Alan pioneerina pidetään H.J. Mulleria, joka havaitsi röntgensädetyksen lisäävän mutaatiota banaanikärpäsissä.
Ionisoiva säteily on tunnetuin ja tutkituin mutageeni. Mutaatioiden määrä on suoraan verrannollinen säteilyannokseen ja ne syntyvät herkimmin jakautumisvaiheessa olevissa soluissa. Kemialliset mutageenit aiheuttavat mutaatiota suorasti puuttumalla DNA-rakenteeseen tai epäsuorasti häiritsemällä esimerkiksi korjaajaentsyymien toimintaa. Myös jotkin virukset aiheuttavat mutaatiota.
The Human League
Human League on brittiläinen vuonna 1977 perustettu yhtye, joka on yksi ensimmäisiä suuren yleisön suosioon kohonneita synthpop-yhtyeitä.
Yhtyeen ensiaskeleet otettiin Sheffieldissä, Englannissa, kun kosketinsoittajat Martyn Ware ja Ian Craig Marsh muodostivat duon nimeltä Dead Daughters. Nimi Human League otettiin käyttöön, kun laulaja Philip Oakey liittyi mukaan.
Alkutaipalellaan Human League panosti musiikin lisäksi visuaalisuuteen, ja tätä puolta hoitamaan yhtyeeseen liittyi diakuvilla live-esityksiä höystänyt Philip Adrian Wright.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia eivät olleet suuria kaupallisia menestyksiä, ja sisäisten ristiriitojen ajamina perustajajäsenet Ware ja Marsh jättivät yhtyeen vuoden 1980 lopulla perustaakseen British Electric Foundationin ja myöhemmin Heaven 17 -yhtyeen.
Waren ja Marshin tilalle yhtyeeseen liittyivät basisti Ian Burden sekä laulajattaret Susan Ann Sulley ja Joanne Catherall. Uudella kokoonpanolla uutta "Dare!" -nimistä albumia työstämään lähtenyt Human League sai ensimmäisen UK top-10 hittinsä kappaleella "Love Action", joka nousi singlelistalla kolmanneksi. Itse albumista on tullut yksi synapopin merkittävimpinä pidettyjä julkaisuja. Levyltä julkaistiin lisää singlehittejä: "Open Your Heart" nousi brittilistalla kuudenneksi, ja kappaleesta "Don't You Want Me" tuli yksi vuoden suurimpia hittejä. Se nousi sekä Britanniassa että USA:ssa listaykköseksi, ja kappale tunnetaan yhtenä 1980-luvulle tyypillisen musiikin arkkityypeistä.
Levyn julkaisun jälkeen yhtyeeseen liittyi kitaristi Jo Callis, ja Human Leaguen menestys jatkui 1980-luvun puoleen väliin saakka. Sen jälkeen yhtye on tehnyt vaihtelevasti menestyneitä comebackeja supistetulla kokoonpanolla. Human Leaguen toistaiseksi viimeinen alkuperäistä materiaalia sisältänyt julkaisu on albumi "Credo" vuodelta 2011.
Oligarkia
Oligarkia eli harvainvalta tarkoittaa hallintoa, jossa kapea eliitti, joita kutsutaan "oligarkeiksi", pitää valtaa. Aristoteles käytti sanaa oligarkia tarkoittamaan korruptoitunutta, oligarkkien omaan etuun tähtäävää vallankäyttöä. Jos eliitti käytti valtaansa epäitsekkäästi, yhteistä hyvää ajaakseen, kutsui hän hallintoa "aristokratiaksi".
Esimerkkinä oligarkiasta käytännössä käytetään usein Ateenaa ennen demokratian syntyä. Solonin lakien voimaantulon jälkeen 600–500 lukujen vaihteessa eaa. Solonin oligarkiassa, joka voidaan nähdä myös timokratiana, kansalaiset oli jaettu neljään luokkaan joilla oli vaihteleva määrä oikeuksia ja velvollisuuksia. Vain ylimmillä yhteiskuntaluokilla, joilla oli varallisuutta ja veronmaksukykyä, oli mahdollisuus poliittiseen vaikuttamiseen.
Antiikin Sparta oli myös oligarkia. Maata hallitsi kaksi periytyvää kuningasta. Yleinen päätäntävalta oli yli 60-vuotiaiden miesten neuvostolla. Sekä viidellä vuodeksi kerrallaan valitulla johtavalla virkamiehellä, joiden valitsevaan kansankokoukseen saivat osallistua yli 30-vuotiaat miespuoliset kansalaiset.
Venäjällä Neuvostoliiton romahdettua rikastuneita teollisuuspohattoja kutsutaan monesti oligarkeiksi heille kasautuneen huomattavan demokraattisen järjestelmän ulkopuolisen vallan vuoksi.
Angolan portugali
Angolan portugali on Angolassa puhuttava portugalin murre. Jotkut pitävät Angolan portugalia enemmänkin "aksenttina" kuin murteena.
Angolan portugalia käyttää 60 % Angolan asukkaista eli noin 7,5 miljoonaa ihmistä. Ethnologuen mukaan äidinkielenään sitä puhuu kuitenkin vain 87 000 ihmistä, joista 30 000 on Brasiliasta kotoisin. Angolassa puhutaan portugalia, koska Angola oli Portugalin siirtomaa vuosina 1576-1975.
Angolan portugalia lähinnä oleva portugalin murre on brasilianportugali. Suurin osa Angolan portugalin sanastosta on samaa kuin muissa murteissa, mutta joitakin eroja on. Myös Angolan portugali jakautuu useisiin pienempiin murteisiin, joista osa on saanut vaikutteita afrikkalaisista kielistä.
Marcus Aemilius Lepidus
Marcus Aemilius Lepidus oli yleinen nimi eräässä roomalaisessa suvussa usean sukupolven ajan. Kuuluisin heistä on toiseen triumviraattiin osallistunut Marcus Aemilius Lepidus.
DOSBox
DOSBox on MS-DOS-ympäristön emulaattori, joka on saatavissa sekä Windowsille, Linuxille että macOS:lle. DOSBox emuloi MS-DOS-käyttöjärjestelmän lisäksi x86-suoritinsarjaa sekä useita DOS-kauden PC:eiden näyttötiloja ja äänikortteja. Pelkän ohjelmien suorittamisen lisäksi DOSBox sisältää DOSin komentorivin.
Windows (ei 64-bittiset) tukee kyllä itsessään MS-DOS-ohjelmia, mutta kaikki ohjelmat, erityisesti monet pelit, eivät sen alaisuudessa toimi kunnolla. Tämän vuoksi DOS-emulaattorilla on tarvetta Windowsissakin.
Emulaattorin käyttö voi jopa olla parempi vaihtoehto kuin alkuperäisen MS-DOSin. Kaikki DOS-pelit eivät nimittäin uusissa tietokoneissa toimi kunnolla edes alkuperäisessä MS-DOSissa. Esimerkiksi muistinhallinta tai PCI-väyläinen äänikortti, jota ei DOSin valtakaudella tunnettu, saattavat aiheuttaa ongelmia.
DOSBoxin päätarkoituksena on ollut DOS-pelien ajaminen ja siitä ohjelma suoriutuu yleensä erittäin hyvin. Emulaattorin toimivuudesta kertoo myös se, että siihen on pystytty asentamaan Windows 3.11 Linuxilla.
DOSBoxilla on myös mahdollista ottaa kuvakaappauksia ja nauhoittaa videoita kaikesta ruudulla näkyvästä.
DOSBoxista on tehty myös erilaisia porttauksia mobiililaitteiden käyttöjärjestelmiä varten kuten Androidille sekä iPhonelle.
Lepidus
Marcus Aemilius Lepidus (87 ?-13/12 eaa.) oli roomalainen poliitikko. Lepidus liittyi Caesarin kannattajiin Pompeiusta vastaan vuonna 49 ja valittiin konsuliksi 46 eaa. Hän oli toisen triumviraatin jäsen 44 eaa. ja pontifex maximus. Hän hallitsi Afrikan provinssia vuosina 40–39. Hän yritti sieltä käsin järjestää kapinaa Octavianusta vastaan, mutta ei saanut omia sotilaitaan ajatuksen kannalle. Lepidus syrjäytettiin vuonna 36.
Nika-kapina
Nika-kapina () tapahtui Bysantin valtakunnan pääkaupungissa Konstantinopolissa tammikuussa 532. Kapinan yhteydessä suuria osia kaupungista paloi maan tasalle ja peräti 30 000–50 000 ihmistä menehtyi.
Antiikin Roomassa ja Bysantissa hevosurheilu oli suosittua ja vaunukilpa-ajojen katsojat olivat järjestäytyneet niin sanottuihin sirkuspuolueisiin. Roomassa puolueita oli ollut neljä, ja ne oli nimetty suosikkijoukkueen käyttämän värin mukaan. 500-luvun Bysantissa oli vain jäljellä kaksi puoluetta, ”siniset” ja ”vihreät”. Kummallakin puolueella oli paljon vaikutusvaltaa. Sirkuspuolueita voitaisiin verrata niin huligaaneihin kuin poliittisiin puolueisiin. Sinisten johtajat edustivat maanomistajaluokkaa ja vihreiden johto lähinnä kauppaa ja teollisuutta.
Puolueiden jäsenillä oli muun muassa tapana huudella keisarille omia vaatimuksiaan kilpa-ajojen yhteydessä. Konstantinopolin hippodromi oli tavallaan koko kaupungin olohuone. Puolueiden kannattajissa oli myös korkea-arvoisia henkilöitä. Esimerkiksi keisari Justinianus I oli sinisten kannattaja. Sirkuspuolueilla oli tapana mellakoida ja esimerkiksi keisari Anastasioksen aikana tapahtui peräti kymmenen mellakkaa, jotka voidaan liittää sirkuspuolueisiin.
Nika-kapinan taustana oli se, että vuonna 531 eräät sinisten ja vihreiden edustajat tuomittiin murhasta ja heidät oli tarkoitus hirttää. Muutama tuomittu pääsi karkaamaan 10. tammikuuta 532. He pakenivat kirkkoon, jonka ympärille kerääntyi kiihtynyt ihmisjoukko. Keisari Justinianus neuvotteli juuri rauhasta persialaisten kanssa ja nyt pääkaupungissa oli samalla syntynyt mahdollinen kriisi. Kansa oli myös raivoissaan korkeasta verotuksesta. Rauhoittaakseen tilannetta Justinianus julisti kilpa-ajot pidettäväksi 13. tammikuuta ja perui tuomiot.
Kilpa-ajot pidettiin niin kuin oli luvattu. Aluksi ihmiset vain huusivat erilaisia solvauksia Justinianusta kohtaan, mutta päivän lopulla katsojat alkoivat huutaa ”Nika!” (suom. ”Voitto!”) tavanomaisten ”vihreä” ja ”sininen”-huutojen sijaan. Tämän jälkeen alkoi yleinen mellakka. Ihmismassat yrittivät hyökätä keisarillista palatsia vastaan, mutta eivät onnistuneet. Seuraavien päivien ajan palatsi oli käytännössä piiritettynä.
Eräät senaattorit näkivät nyt tilaisuutensa päästä eroon Justinianuksesta, jota pidettiin nousukkaana. Senaatin tukemana mellakoitsijat vaativat, että Justinianus erottaisi kansan erityisesti vihaamia virkamiehiä. Nämä olivat verotuksesta vastaava prefekti Johannes Kappadokialainen ja lainsäädännön uudelleenkirjoittamisesta vastaava kvestori Tribonianus. Lopulta he julistivat uudeksi keisariksi Hypatiuksen, joka oli entisen keisari Anastasiuksen veljenpoika.
Justinianus oli jo valmis pakenemaan pääkaupungista, mutta keisarinna Theodora sai hänet pysymään kaupungissa. Tämän jälkeen Justinianus määräsi kenraalinsa Belisariuksen ja kamariherra Narseksen kukistamaan kapinan. Kapinalliset saatiin kootuksi Hippodromiin, jossa heistä teloitettiin arviolta 30 000. Myös kapinalliset senaattorit ja Hypatius teloitettiin.
Kanadanenglanti
Kanadanenglanti on Kanadassa puhuttava englannin murre. Sitä puhuu ensimmäisenä tai toisena kielenään yli 26 miljoonaa ihmistä.
Kanadanenglannissa on vaikutteita sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa puhuttavista englannin murteista. Kanadassa englantia äännetään pääosin samoin kuin Yhdysvalloissa, mutta joillakin alueilla ääntäminen on lähempänä Britanniassa puhuttavaa englantia. Sanastoltaan kanadanenglanti on lähintä sukua amerikanenglannille. Kanadanenglanti jakautuu useaan pienempään murteeseen. Jotkin murteet ovat muita englannin murteita enemmän saaneet vaikutteita ranskasta.
Kanadalainen oikeinkirjoitus yhdistää sekä brittiläisiä että yhdysvaltalaisia sääntöjä. Huomattavimpana, ranskasta tulevat sanat, jotka amerikan englannissa päättyvät -or tai -er, kuten "color" tai "center", säilyttävät oikeinkirjoituksen lähempänä niiden alkuperäistä kanadalaista tai brittiläistä kirjoitusta ("colour" tai "centre").
Vahakkaat
Vahakkaat ("Hygrophoraceae") on helttasieniin kuuluva heimo, jonka jako sukuihin on vielä keskeneräinen. Yleisesti ottaen ne ovat valkoitiöisiä sieniä, joiden heltat ovat huomattavan paksut. Paksuus johtuu itiökantojen eli basidioiden suuresta koosta. Useat vahakkaista ovat hyviä ruokasieniä.
Johannes Kappadokialainen
Johannes Kappadokialainen oli prefekti Bysantin keisari Justinianus I aikana vuosina 531-541.
Hänet nimitettiin johtamaan ryhmää, jonka tarkoituksena oli kirjoittaa uudelleen valtakunnan lakikokoelma, "Corpus iuris civilis". Hän oli myös Justinianuksen tärkeä neuvonantaja. Hänen vastuullaan oli esimerkiksi verojen keräys. Johanneksen määräämät uudet verot olivat niin epäsuosittuja että vuoden 532 Nika-kapinassa yksi kapinoitsijoiden päävaatimuksista oli Johanneksen ja kvestori Tribonianuksen erottaminen. Justinianus erottikin heidät, mutta heti kukistettuaan kapinan hän nimitti heidät uudelleen.
Kapinan jälkeen Johanneksen valta kasvoi entisestään ja hän pääsi neuvomaan Justinianusta sotilaallisissa asioissa. Hän oli mukana laatimassa "ikuista rauhaa" persialaisten kanssa, ja hän ylipuhui Justinianuksen lähettämään Belisariuksen valtaamaan Afrikan pohjoisrannikkoa vandaaleilta.
Keisarinna Theodora vihasi Johannesta ja vuonna 541 hän syytti tätä petoksesta. Johannes erotettiin virastaan, hänen omaisuutensa takavarikoitiin, hänet vangittiin ja myöhemmin karkoitettiin.
152/45 C
152/45 C (152 millimetrin 45 kaliiperin merikanuuna mallia Canet) oli suomalainen nimi venäläiselle kaliiperiltaan 152 millimetrinen tykille, jonka suunnittelija oli Gustave Canet (1846-1913). Putken pituus oli 45 kaliiperia. Kanuunoita oli käytössä Suomessa toisen maailmansodan aikaan vajaat sata kappaletta. Tykille käytetään myös sen lavetista riippuen nimeä 152/45 CL laivalavetilla, 152/45 CLo Lokomon valmistamalla lavetilla, 152/45 CR rannikkolavetilla tai 152/45 CMet Pietarin metallitehtaan valmistamalla lavetilla sekä 152/45 CRaut rautatietykki.
152/45 C:n kaliiperi oli 152,4 millimetriä eli tasan kuusi tuumaa. Ominaisuudet riippuvat tykin valmistushetkestä, käyttötarkoituksesta ja lavetista. Putken pituus oli noin 6 860 millimetriä. Toisen maailmansodan aikainen kantama oli noin 20 kilometriä sekä teoreettinen tulinopeus oli 5–8 laukausta minuutissa ja käytännön tulinopeus 4–7 laukausta minuutissa. Täysmiehistö oli 0–1 upseeria, 1 aliupseeri ja 8–14 miestä.
152/45 C suunniteltiin Ranskassa 1890-luvun alussa. Tykin valmistuksen lisenssi ostettiin Venäjälle ja alkoi 1895. Tykit palvelivat Venäjän-Japanin sodassa, jossa niissä osoittautui olevan suunnitteluvikoja, joiden vuoksi putki saattoi katketa laukaistaessa. Putkea vahvistettiin sodan jälkeen. Tykki palveli ensimmäisessä maailmansodassa myös maavoimissa.
Suomen itsenäistyttyä 152/45 C -tykkejä oli maassa noin sata. Suomalaiset käänsivät putken ylösalaisin, jolloin hidastus- ja palautuskoneisto tuli yläpuolelle ja korotuskulma suureni, pidentäen kantamaa. Samalla tykin lataustapaa muutettiin niin, ettei sitä tarvinnut palauttaa nollakorotukselle, mikä paransi tulinopeutta. Siitä tuli Suomen raskaan rannikkotykistön pääase. Suomi menetetti tykeistä sotien aikana parisenkymmentä ja sai muutaman sotasaaliina; muutama putki kului loppuun tai tuhoutui putkiräjähdykseen. Noin 60 selvisi sodista, mutta kulunein putkin. Ne uudistettiin 1950-luvulta alkaen 152/50 T -tykeiksi korvaamalla putket Tampellan valmistamilla pidemmillä putkilla. Viimeiset alkuperäisillä putkilla varustetut tykit olivat palveluksessa Hästö-Busössä Tammisaaressa 1990-luvulle asti. Kaksi tykkiä on nykyään museotykkinä.
Šin
Šin (tai sin) on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 21. kirjain. Se on kreikkalaisen sigman, latinalaisen S:n sekä kyrillisten С:n ja Ш:n edeltäjä. Heprealaisessa numerojärjestelmässä šinillä on lukuarvo 300.
Heprean kielessä šin ääntyy joko tavallisena s-äänteenä (kuten samekh) tai suhuäänteenä. Vokalisoidussa tekstissä kirjaimen päällä on piste edellisessä tapauksessa vasemmalla (sin), jälkimmäisessä oikealla (šin). Voikalisoimattomassa tekstissä piste jätetään yleensä pois. Kirjaimen nimi tulee hammasta tarkoittavasta sanasta. (Hammas on yhä hepreaksi )
Juutalaisen perinteen mukaan kotien ovenpielessä on pieni kotelo (mezuza), joka sisältää joitakin pergamentille kirjoitettuja Tooran jakeita. Mezuzan päälle on kirjoitettu šin-kirjain, joka on alkukirjain sanasta "Šadai" (Kaikkivaltias).
Esimerkkejä:
Daniel Miller
Daniel Miller on brittiläinen muusikko sekä Mute Recordsin perustaja ja johtaja. Miller perusti Mute Recordsin vuonna 1980 julkaistakseen omien The Normal ja Silicon Teens yhtyeidensä musiikkia.
Samana vuonna Miller kiinnitti yhtiölleen myös Depeche Moden, jonka nopeasti kasvamaan lähtenyt suosio sai Millerin pian jättämään omat musiikilliset projektinsa taka-alalle ja keskittymään yksinomaan yhtiönsä johtamiseen.
Vuonna 2002 Mute Records siirtyi kansainväliselle EMI konsernille Millerin jatkaessa edelleen yhtiön johdossa.
LP:tSinglet :
Tav
Tav on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 22. ja viimeinen kirjain. Se on kreikkalaisen taun sekä latinalaisen T:n edeltäjä.
Heprean kielessä tav ääntyy nykyään /t/. Hepreassa on myös toinen t-äänne, tet, ט. Länsimaisten sanojen heprealaisessa translitteroinnissa tai lainasanoissa t-kirjainta vastaa yleensä tet, th:ta tav. Kieliopillisesti tav toimii muun muassa feminiinisukuisten sanojen monikon päätteenä ja futuurin etuliitteenä. Kirjaimen nimi tulee merkkiä tai ristiä tarkoittavasta sanasta. Heprealaisessa numerojärjestelmässä tavilla on lukuarvo 400.
Tav on myös yksi niistä kuudesta kirjaimesta, joiden sisään voidaan asettaa heikko dageš-piste ("dageš kal"). Piste muuttaa kirjaimen ääntämisen hankausäänteestä umpiäänteeksi, mutta tavin osalta ääntämys on nykyhepreassa sama riippumatta siitä, onko kirjaimen sisässä piste vai ei. Vanhahtavassa ja murteellisessa hepreassa saattaa kuulla thav-äänteen tästä huolimatta.
Esimerkkejä: