hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bruno Taajamaa
Bruno Taajamaa (s. 1948 Kuopio) on suomalainen lääkäri ja tietokirjailija. Taajamaa valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1981 Helsingin yliopistosta ja on toiminut sen jälkeen yksityislääkärinä. Lääkintöneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2006.
Tieteellisissä julkaisuissaan Taajamaa on käsitellyt lääketieteellistä informaatiota, tiedon perillemenoa ja hoitomyönteisyyttä.
Taajamaa toimii myös kustannusalalla ja omistaa kustannusyritys Recallmed Oy:n. Taajamaa on ollut kansainvälisen suomalaisen golflehden FGF – Finnish Golf Finland vastaava päätoimittaja vuodesta 1989.
Bruno Taajamaa on toinen kahdesta suomalaisjäsenestä The Royal and Ancient Golf Club of St Andrewsissa, joka maailman vanhimpana ja arvostetuimpana golfklubina mm. säätelee golfin sääntöjä ja päättää golfvälineiden kelpoisuudesta yms.
Hän on ainoana maailmassa pelannut kaikki Skotlannin golfkentät (n. 600). Aiheesta hän on julkaissut kirjan "Well over 500" (2000). Taajamaa on pelannut maailmalla kaikkiaan yli 1200 eri golfkenttää, mm. kaikki Belgian golfkentät. Hänen teoksensa "Open Golf" (2006) kertoo mm. näistä golfkokemuksista.
Santa Maria in Aracoeli
Santa Maria in Aracoeli on kirkko Capitoliumin alueella Roomassa. Se on rakennettu paikalle, jolla legendan mukaan Tiburin sibylla ennusti Kristuksen tulon Augustukselle juuri ennen tämän kuolemaa. Paikalle on haudattu aikojen saatossa Pyhä Helena, jonka poika oli ensimmäinen kristillinen keisari, Konstantinus Suuri. Paikalla oli Rooman tasavallan aikaan Juno Monetan temppeli, jonka raunioille rakennettiin kristillinen luostari 500-luvulla. Fransiskaanimunkit aloittivat kirkon rakentamisen 1200-luvun lopulla. Kirkosta tuli valmistuttuaan kaupungin hengellinen ja maallinen keskus. Nykyään kirkko on yksi Rooman suosituimmista nähtävyyksistä.
Jamie Redknapp
Jamie Redknapp (s. 25. kesäkuuta 1973 Barton-on-Sea, Hampshire) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Redknapp pelasi uransa alkuaikoina Tottenhamin nuorten joukkueissa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki vuonna 1989 isänsä Harry Redknappin valmentaman Bournemouthin kanssa.
Parhaimmat, vaikkakin lukuisten loukkaantumisten varjostamat, vuotensa Redknapp pelasi Liverpoolissa. Hän tuli Anfieldille 17-vuotiaana tammikuussa 1991 350 000 punnan siirtosummalla, mikä oli tuolloinen ennätyssuma ikäisestään pelaajasta. Redknapp debytoi Graeme Sounessin valmentaman Liverpoolin edustusjoukkueessa puoli vuotta myöhemmin UEFA Cupin ottelussa Auxerreä vastaan. Parin vuoden ajan lähinnä penkinlämmittäjänä toiminut Redknapp vakiinnutti paikkansa punaisten keskikentän keskustassa Sounessin vuonna 1994 päättyneen valmentajakauden loppuaikoina. 1995 hän pääsi juhlimaan liigacupin voittoa.
1990-luvun loppupuoli oli hyvin rikkonaista aikaa Redknappin uralla loukkaantumisten takia. Lähes puolen vuosikymmenen ajan hän pelasi vain noin puolessa otteluista kautta kohden. Kauden 1999/2000 alussa Redknapp nimitettiin punaisten kapteeniksi, mutta polvivamma pakotti hänet olemaan sivussa suurimman osan kaudesta. Polvi leikattiin Amerikassa ja sairauslomalla ollut Redknapp joutui jäämään pois seuraavan kauden huipentaneesta FA Cupin voitokkaasta loppuottelusta, jossa hän kuitenkin pääsi kapteenina hakemaan voittopystin. Redknapp palasi pelikentille ennen kautta 2001/2002 järjestetyllä Aasian kiertueella, missä hänen peliesityksensä olivat varsin lupaavia. Iloa ei kuitenkaan kestänyt kauan, kun hän jälleen loukkaantui. Lokakuussa 2001 saavutettu 2-0-voitto Charltonia vastaan jäi Redknappin viimeisseksi otteluksi Liverpool-paidassa. Vaikka loukkaantumiset estivät Redknappin lopullisen läpimurron Liverpoolissa, on hän yhä todella suosittu henkilö joukkueen kannattajien keskuudessa.
Redknappin lähdettyä Liverpoolista hänen uudesta osoitteestaan liikkui monenlaisia huhuja. Lopulta huhtikuussa 2002 hän siirtyi kasvattajaseuraansa Tottenhamiin vapaalla siirrolla. Rednkapp nousi nopeasti pohjoislontoolaisjoukkueen kapteeniksi, mutta pelasi kahden ja puolen vuoden aikana vain 49 ottelua ja teki neljä maalia. Viimeiset viisi kuukautta hän vietti isänsä valmentamassa Southamptonissa ennen lopettamistaan loukkaantumisten takia kesällä 2005 vain 32 vuoden iässä.
Englannin maajoukkueessa Redknapp pelasi kaikkiaan 17 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi syksyllä 1995 Kolumbiaa vastaan. Ottelussa syntyi myös eräs Redknappin uran ikimuistosimmista hetkistä maajoukkueessa, kun Kolumbian maalivahti René Higuita torjui hänen kaukolaukauksensa "skorpionityylillä". Loukkaantumiset varjostivat merkittävällä tavalla myös Redknappin maajoukkueuraa. Vammojensa takia hän joutui jäämään pois niin 1998 Ranskan MM-kisoista kuin 2000 Hollannin ja Belgian EM-kisoistakin.
Einar Johansson
Einar Vilhelm Johansson (6. syyskuuta 1885 Vaasa – 24. marraskuuta 1959) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat kauppias Karl Magnus Johansson ja Anna Vilhelmina Enqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Judith Elisabeth Blomqvistin kanssa.
Johansson kirjoitti ylioppilaaksi Vaasan ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1904 ja liittyi Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1904–1905 ja Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1905–1911 ja suoritti diplomi-insinööritutkinnon vuonna 1911. Opintojaan hän täydensi kutomateollisuuden ammattikoulussa (Höhere preussische Fachschule für Textilindustrie) Gladbachissa vuonna 1912 ja Hannoverin teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1914.
Johansson liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin 6. marraskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Hän hoiti myös pataljoona muonitusupseerin tehtäviä.
Johansson saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana kapteeniksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan huolto-osaston päälliköksi 1. jääkäriprikaatin esikuntaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan päätyttyä Johansson siirtyi 6. toukokuuta 1918 alkaen päämajaan, jonka nimi muutettiin myöhemmin Yleisesikunnaksi ja hän työskenteli kulkulaitos- ja etappiosastolla, josta hän erosi 1. lokakuuta 1919 ja siirtyi Helsinkiin insinööriksi Ab. Max Schiller & co:n palvelukseen, josta hän siirtyi 1. helmikuuta 1921 Oy Suomen ampumatarvetehtaan toimitusjohtajaksi ja edelleen 1. lokakuuta 1924 alkaen Ab Sandman & co:n myyntipäälliköksi ja viimein Oy Suomen puhallintehtaan palvelukseen.
Johansson osallistui talvisotaan 5. Divisioonan aseupseerina osallistuen taisteluihin karjalan kannaksella. Talvisodan jälkeen hän jatkoi toimiaan edelleen insinöörinä Oy Suomen Puhallintehtaassa, mistä toimesta hän jäi eläkkeelle vuonna 1952.
Marcelluksen teatteri
Marcelluksen teatteri (, ) on antiikkinen teatteri lähellä Capitoliumia Sant'Angelon kaupunginosassa Roomassa. Teatterin rakennustyöt aloitti Caesar, mutta rakennus valmistui vasta 13 eaa. keisari Augustuksen aikana, joka nimesi sen varhain kuolleen vävynsä Marcus Claudius Marcelluksen muistoksi.
Puolikaaren muotoinen rakennus on rakennettu roomalaiselle teatterille ominaisesti tasamaalle. Toisin kuin kreikkalaisissa teattereissa katsomoa kannattivat holvikaaret. Teatterissa oli alun perin kolme travertiinista rakennettua kerrosta, joista alin oli koristeltu doorilaisilla, keskimmäinen joonialaisilla puolipylväillä ja ylin korinttilaisilla pilastereilla. Arkkitehtoninen ratkaisu toimi myöhemmin suorana esikuvana Colosseumille. Yleisöä teatteriin mahtui 15 000–20 000.
Keskiajalla Fabin, Pierleonen ja Savellin suvut käyttivät teatteria linnoituksenaan, ja myöhemmin sen raunioihin rakennettiin Orsinien palatsi.
Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén: "Rooma : matkailijan opas." 1982. Gaudeamus. ISBN 951-662-314-X
Palazzo dei Conservatori
Palazzo dei Conservatori on rakennus Piazza del Campidoglion laidalla Capitoliumissa Roomassa. Nykyään se on yksi Musei Capitolinin kolmesta rakennuksesta.
Palazzo dei Conservatori rakennettiin 1300-luvulla. Palatsin alakerroksessa toimi ammattikuntien toimipaikka ja oikeusistuin. 1520-luvulla palatsi uudistettiin Piazza del Campidoglion ohella Michelangelon suunnitelmien mukaisesti. Palatsiin on sijoitettu paavi Sixtus IV:n vuonna 1471 perustama taidekokoelma.
Museon kokoelma on karttunut ajan myötä. Paikkansa museosta ovat saaneet Konstantinus Suuren pää ja käsi, jotka ovat säilyneet osat antiikin aikaisesta, yli 10 metriä korkeasta veistoksesta, sekä Romulusta ja Remusta imettävä Capitoliumin naarassusi. Myös aiemmin palatsin edustan aukiolla sijainnut alkuperäinen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas on löytänyt paikkansa Palazzo dei Conservatorista.
Rooman sopimus allekirjoitettiin tässä rakennuksessa 25.3.1957.
Piazza del Campidoglio
Piazza del Campidoglio on Michelangelon 1500-luvulla suunnittelema aukio Capitoliumin kukkulalla Roomassa. Aukiota ympäröivät 1100-luvulla rakennettu Rooman kaupungintalo Palazzo Senatorio ja Michelangelon piirtämät Palazzo dei Conservatori ja Palazzo Nuovo. Keskellä aukiota on näköisvalos Marcus Aureliuksen ratsastajapatsaasta. Alkuperäinen antiikkinen veistos on Palazzo dei Conservatoriin rakennetussa lisäsiivessä. Piazza valmistui lopullisesti vasta 1600-luvulla.
Palazzo Nuovo
Palazzo Nuovo on palatsi Piazza del Campidoglion laidalla Capitoliumin kukkulalla Roomassa. Se rakennettiin aukion rakennustöiden yhteydessä. Palatsi valmistui vasta vuonna 1654, kun rakennustöitä oli kestänyt reilut viisikymmentä vuotta. Sen on suunnitellut Michelangelo. Nimi tarkoittaa yksinkertaisesti ”uutta palatsia” – aukion toisella puolella on 1100-luvulla rakennettu Palazzo dei Conservatori. Rakennukseen perustettiin museo, jonka kuuluisin esine on luultavasti pronssinen Marcus Aureliuksen ratsastajapatsas, valettu vuosien 176–177 aikana. Patsas oli sijoitettuna Piazza del Campidoglion keskelle vuodesta 1538 vuoteen 1981, jolloin patsas restauroitiin ja asetettiin Palazzo Nuovon sisäpihalle. Aukion keskelle valmistettiin pronssinen kopio 1997.
USS Hornet (CV-12)
USS Hornet (CV/CVA/CVS-12) on Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus, joka osallistui Tyynenmeren taisteluihin toisessa maailmansodassa. Sotatoimien päättymisen jälkeen se osallistui Operaatio Magic Carpetiin, jonka tarkoitus oli kotiuttaa joukot rintamilta. Se poistettiin palveluskäytöstä vuonna 1970, ja se on nykyään historiallinen maamerkki ja museolaiva Alamedassa Kaliforniassa.
Alus tilattiin Newport News Shipuilding and Dry Dock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta nimellä USS "Kearsage". Aluksen nimeksi vaihdettiin "USS Hornet" 20. lokakuuta 1942 Santa Cruzin taistelussa uponneen USS "Hornetin" kunniaksi. Sen köli laskettiin 3. elokuuta 1942, ja se laskettiin vesille 30. elokuuta 1943 kumminaan puolustusministeri Frank M. Knoxin puoliso. Alus valmistui 29. marraskuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään Miles M. Browning"."
USS "Hornetin" lentokoneet hyökkäsivät 11. kesäkuuta 1944 Tinianille ja Saipanille, pommittivat Guamia ja Rotaa seuraavana päivänä sekä tulittivat 15. kesäkuuta Iwo Jiman ja Chichijiman lentokenttiä. Filippiinienmeren taistelu alkoi 19. kesäkuuta "Hornetin" pommitettua japanilaisten lentokenttiä.
Aluksen lentokoneet osallistuivat 6. huhtikuuta taistelulaiva "Yamaton" upottamiseen. Sen lentokoneet tuhosivat 1 410 japanilaista lentokonetta. Vain USS "Essex" pystyi parempaan.
USS "Hornet" poimi 25. elokuuta 1966 merestä AS-202-testilennon Apollo-komento- ja huoltomoduulin. Kyseinen moduuli on näytteillä aluksen kannella. "Hornet" osallistui ensimmäisen miehitetyn kuulennon, Apollo 11:n, miehistön kuljetukseen lennon jälkeen.
Alus poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 1970. Kun se oli ollut lähes kaksi vuosikymmentä ankkurissa, se poistettiin alusluettelosta 25. heinäkuuta 1989, ja se myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1993. Kansalaisliike sai aluksen kuitenkin pelastetuksi, ja se lahjoitettiin 26. toukokuuta 1998 The Aircaft Carrier Hornet Foundationille museoalukseksi. Hornet-museo avattiin yleisölle 17. lokakuuta Alamedassa suljetulla laivaston lentoasemalla.
Yu-Gi-Oh! Duel Monsters
Yu-Gi-Oh! Duel Monsters (遊☆戯☆王デュエル モンスターズ) on "Yu-Gi-Oh!"-mangaan perustuva animesarja, jonka tuotti Studio Gallop ja Nihon Ad Systems. Englanninkielisen sarjan levittäjänä toimi 4Kids Entertainment, jonka versiota esitettiin useissa muissa Euroopan maissa, mutta dubattuna heidän omille kielilleen. Sarjan suuri suosio johti myös korttipelin luomiseen.
Sarjasta tuotettiin yhteensä 224 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Japanissa TV Tokyolla vuosien 2000–2004 välisenä aikana. Yhdysvalloissa sarja alkoi vuonna 2001 Kids' WB:llä, jonka jälkeen sitä esitettiin myös Euroopassa.
"Yu-Gi-Oh! Duel Monsters" jatkaa samankaltaista tarinaa, kuin edellinen "Yu-Gi-Oh!" -anime. Pääasiassa sarja keskittyy päähahmoon lukiolaispoika Yugi Mutoon, jonka elämä pyörii läpi sarjan Otteluhirviöt (, mangassa "Magics and Wizards") -pelin ympärillä. Sarjassa on useita eri juonia ja tarinoita, joita yhdistää yksi asia.
Sarjan ensimmäinen kausi perustuu mangan osiin 8-16, toinen kausi sekä kolmannelta kaudelta jaksot 122-144 perustuvat osiin 17-31 sekä viidenneltä kaudelta jaksot 199-224 perustuvat osiin 32-38. Kaikki muut sarjan tapahtumat eivät pohjaudu mangaan.
Betty Friedan
Betty Friedan (1921 Peoria, Illinois – 2006 Washington (DC), Yhdysvallat), oli yhdysvaltalainen, juutalaistaustainen feministi. Hänellä oli suuri vaikutus feminismin niin sanotun toisen aallon syntyyn. Virtaus edustaa individualistista ja liberaalia feminismiä, jota monet radikaalifeministit eivät hyväksy.
Friedan perusti vuonna 1966 National Organization for Women -järjestön. Jo 1960-luvulla Friedan oli kriittinen feminismin radikaalia siipeä kohtaan, joka hyökkäsi miehiä ja kotiäitejä kohtaan. Teoksessaan "The second stage" hän muistutti naisia, että heidän ei pidä kilpailla miesten kanssa vaan vaatia tunnustusta erilaisuudelleen.
Vapauspassi
Vapauspassilla tarkoitetaan Suomen lainsäädännössä asiakirjaa, jolla ehdottomasta vankeusrangaistuksesta vapautuvat ja ehdonalaiseen vapauteen siirtyvät voivat eri viranomaisille sekä muille tahoille osoittaa vankeuteen liittyvät ehdot ja rajoitukset sekä muut tiedot.
Vapauspassiin merkitään mm. onko vanki Kriminaalihuoltolaitoksen valvonnan alaisena sekä siihen merkitään myös määräykset, joita vangin on noudatettava koeaikana valvotussa vapaudessa.
Vapauspassiin merkitään lisäksi vangin henkilötiedot, täytäntöönpanotiedot, jäännösrangaistuksen pituus sekä vapauttamis- ja valvontatiedot. Vapauspassiin merkitään lisäksi koeajan viimeinen päivä.
Henrik Svensmark
Henrik Svensmark (s. 1958) on Tanskan kansallisessa avaruuskeskuksessa Kööpenhaminassa työskentelevä astrofyysikko, joka tutkii kosmisen säteilyn vaikutusta pilvien muodostumiseen. Työllä on yhteys ilmaston lämpenemisestä käytyyn keskusteluun, ja Svensmark on pyrkinyt teorioillaan ja havainnoillaan osoittamaan, että auringon toiminnan vaikutus Maan pilvisyyteen ja sitä kautta lämpötilaan on suurempi kuin ihmisen vaikutus.
Vuonna 2007 Svensmark ja Nigel Calder julkaisivat kirjan "The Chilling Stars: A New Theory of Climate Change" jossa tekijät todistelivat, että kosmisilla säteillä on enemmän vaikutusta ilmastoon kuin ihmisen päästämän hiilidioksidin määrällä.
2010 Cernin cloud kokeessa Svensmark, & al todistivat, että kosmisilla säteillä on vaikutusta pilviformaatioon. Kosmiset säteet aiheuttavat nanopartikkelien syntymistä ilmakehässä, jotka toimivat tiivistymisytiminä pilvien vesipisaroille. Toisin sanoen kosmisten säteiden energialtaan 10mev on mahdollista lisätä maapallon pilvisyyttä ja sitä kautta vaikuttaa maapallon ilmastoon.
Orjanlaakeri
Orjanlaakeri eli euroopanorjanlaakeri ("Ilex aquifolium"), tunnetaan myös nimellä piikkipaatsama, on orjanlaakerien sukuun kuuluva pensaslaji, joka kukkii kesäkuussa. Se voi kasvaa pieneksi puuksi, mutta on yleensä 2–3 metriä korkea. Orjanlaakerilla on nahkamaiset ja paksut lehdet, jotka ovat päältä kiiltävämmät ja tummemmat kuin alta. Lehtien reunoilla on piikkejä. Siihen kasvaa marjoja, joita syövät esimerkiksi linnut. Orjanlaakeri on hävitetty sukupuuttoon Ruotsissa, mutta se kasvaa muualla Länsi-Euroopassa ja esimerkiksi Norjassa ja Tanskassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Aasiaan ja Pohjois-Afrikkaan, mutta Suomessa se ei menesty avomaalla. Kasvi sisältää useita alkaloideja.
Orjanlaakeri risteytyy makaronesianorjanlaakerin ("Ilex perado", risteymälaji tarhaorjanlaakeri "I." × "altaclarensis") ja sahalininorjanlaakerin ("Ilex rugosa", risteymälaji pihaorjanlaakeri "I." × "meservae") kanssa.
Jimmy Durante
James Francis ”Jimmy” Durante (10. helmikuuta 1893 New York, New York – 29. tammikuuta 1980 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Durante aloitti viihdyttäjän uransa pianistina Coney Islandilla ollessaan 17-vuotias. 1920-luvulla hän esiintyi Broadway-musikaaleissa kuten "Show Girl" ja "The New Yorkers". Duranten 1940-luvun radio-ohjelmiin kuuluivat muun muassa "The Jimmy Durante Show" ja "The Camel Comedy Caravan". 1950-luvulla Durante siirtyi televisioon esiintyen ohjelmissa "The Four-Star Revue" "The All-Star Revue" ja "The Jimmy Durante Show".
Durante nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2007 ja hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella.
Thomas Chippendale
Thomas Chippendale (5. kesäkuuta 1718 Otley, Leeds – marraskuu 1779 Lontoo) oli lontoolainen puuseppä ja kalustesuunnittelija, joka suosi englantilaista rokokoota ja uusklassista tyyliä.
Chippendale saapui Lontooseen 1749 ja julkaisi suunnitelmistaan kirjan nimeltä "The Gentleman and Cabinet Maker's Director". Siitä julkaistiin kolme painosta; ensimmäinen vuonna 1754, uusintapainos vuonna 1755 ja lopulta uusittu ja laajennettu painos vuonna 1762, jolloin Chippendalen kuvitetut suunnitelmat alkoivat näyttää merkkejä uusklassismista. Chippendale oli enemmänkin kuin pelkkä puuseppä. Hän oli myös sisustussuunnittelija, joka neuvoi sisustuskankaiden ja huoneen värisommittelun valinnassa. Hän työskenteli aluksi verhoilija James Rannien kumppanina ja myöhemmin tämän avustajan, Thomas Haigin, kanssa. Chippendalen valmistamien ylellisten huonekalujen suunnittelun ja taiteellisen johtajuuden hän piti tiukasti omissa käsissään.
Vuonna 1978 Christopher Gilbert pystyi tunnistamaan yli kuudenkymmenen tunnetun asiakkaan joukosta kaksikymmentäkuusi dokumentoitua toimeksiantoa, joista pystyttiin tunnistamaan Chippendalen valmistamia säilyneitä kalusteita. Monet niistä sijaitsivat yhä aristokraattisissa taloissa, joihin ne oli alun perinkin valmistettu. Chippendale teki yhteistyötä kalustaen Robert Adamin suunnittelemia sisustuksia Brocket Hallilla Hertfordshiressä, ja Melbourne Housessa Lontoossa lordi Melbournelle sir William Chambersin kanssa (n. 1772-75).
Chippendalen työpajaliikettä jatkoi hänen poikansa Thomas Chippendale nuorempi (1749-1822/23), joka suosi myöhempiä uusklassisia ja regency-tyylejä. Konkurssi ja jäljelle jääneen varaston loppuunmyynti St. Martin's Lanen tiloilla vuonna 1804 ei päättänyt firman viimeisintä vaihetta kun nuorempi Chippendale toimitti kalusteita sir Richard Colt Hoarelle Stourheadiin vuoteen 1820 asti.
Chippendalen tuottamia huonekaluja muistuttavia kopioita tuotettiin Dublinissa ja Philadelphiassa sekä Lissabonissa, Kööpenhaminassa ja Hampurissa. Sekä Katariina Suuri että Ludvig XVI omistivat Directorin ranskankielisen version kopioita. Englantilaisen käsityöläisyyden kansansankarina Chippendalelle on omistettu luonnollista kokoa oleva patsas muiden arvohenkilöiden joukossa, joka koristaa Victoria and Albert Museumin julkisivua Lontoossa.
Chippendalen suunnittelemat huonekalumallit tulivat uudelleen erittäin suosituiksi 1800-luvun puolivälin ja loppupuolen välillä. Hänen nimensä omaksuttiinkin tarkoittamaan koko tyylilajia. Jälleenmyyjät puhuivat jo "kiinalaisesta Chippendalesta", "goottilaisesta Chippendalesta" ja jopa "irlantilaisesta Chippendalesta". Monet näistä myöhemmistä malleista liittyvät vain löyhästi hänen alkuperäisiin konsepteihinsa. Chippendalelle omistettu patsas ja muistolaatta ovat Prince Henry’s Grammar Schoolin ulkopuolella Manor Squarella hänen kotikaupungissaan Otleyssä, Leedsin lähellä, Yorkshiressä.
Rikkapalsami
Rikkapalsami ("Impatiens parviflora") on palsamikasveihin kuuluva kasvilaji, joka voi kasvaa puoli metriä pitkäksi. Palsamin soikeat lehdet ovat suuria ja ohuita. Lajin vaaleankeltaiset kukat ovat pystyjä, ja niissä on suora kannus. Rikkapalsami on yksivuotinen kasvi ja se kukkii kesäkuussa. Suomessa laji on harvinainen ja se kasvaa vain Etelä- ja Keski-Suomen lehdoissa ja puistoissa. Laji on levinnyt muihin Pohjoismaihin paitsi Islantiin, muualle Eurooppaan sekä Aasiaan.
Gérard Corbiau
Gérard Corbiau (s. 19. syyskuuta 1941 Bryssel) on belgialainen elokuvaohjaaja.
Corbiau aloitti vuonna 1968 uransa Belgian kansallisen ranskankielisen televisioyhtiön "RTBF:n" ohjaajana. Hän teki yhtiölle yli 50 reportaasia. Vuodesta 1980 lähtien Corbiau toteutti musiikkiin perustuvia televisioelokuvia eritoten RTBF:n ohjelmasarjassa "Musique-Opéra-Ballet". Hän toteutti myös kaksi musiikkisatua, jotka saivat erityisen myönteisen vastaanoton TV-kriitikoilta, jotka palkitsivat hänet kansallisella tunnuspalkinnolla. Vuonna 1982 Corbiau ohjasi dokumenttielokuvan "Chronique d’une saison" RTBF-kanavalle. Elokuvan tuotti Georges Dumortier.
Corbiaun ensimmäinen elokuva oli vuonna 1987 tehty "Le Maïtre de Musique". Elokuva oli kritiikkimenestys ja sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta.
Seuraavaksi Corbiau toteutti vuonna 1990 elokuvan "L’Année de l’Eveil", joka perustui Charles Juliet’n samannimiseen teokseen. Vuonna 1994 hän ohjasi elokuvan "Farinelli – kastroitu". Elokuvan yhteydessä hän teki yhteistyötä IRCAMin kanssa, jonka avulla hän onnistui rekonstruoimaan kuuluisan kastraattilaulajan äänen. Elokuva palkittiin Golden Globe -palkinnolla parhaana vieraskielisenä elokuvana. Ranska lähetti elokuvan myös maan virallisena Oscar-ehdokkaana.
Elokuva "Aurinkokuningas tanssii" oli hänen neljäs pitkä elokuvansa ja se tuli levitykseen vuonna 2000. Elokuva sai kolme César-palkinnon ehdokkuutta.
Vuonna 2003 hän ohjasi televisioelokuvan "Saint Germain ou la Négociation". Elokuva sai parhaan kirjan elokuvaksi toteuttamisen palkinnon, jonka luovutti vuonna 2004 Forum Littérature et Cinéma de Monte Carlo.
Gérard Corbiau on tehnyt dokumenttielokuvan "José van Dam, 25 ans après", joka on elokuva hänen ystävästään.
Joulupukin muistelmat
Joulupukin muistelmat on joululauluja sisältävä studioalbumi, jonka solisteina ovat Isto Hiltunen, Janne Hurme, Janne Joki sekä Satu Pitkäaho. Se julkaistiin marraskuussa 1998.
Johannes Baptista von Albertini
Johannes Baptista von Albertini (17. helmikuuta 1769 Neuwied – 6. joulukuuta 1831) oli saksalainen pappi ja kasvi- ja sienitieteilijä. Hän opiskeli teologiaa ja kasvatustieteitä. Yhdessä oppilaansa Lewis David von Schweinitzin kanssa hän kokosi aikansa suurimman sienikirjan "Conspectus Fungorum in Lusatiae superioris". Siinä esitellään 1130 taksonia, joista 127 oli uusia, Schweinitzin määrittämiä lajeja.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Alb. tarkoittaa Johannes Albertinia.
Albertini tutustui opiskeluaikanaan Friedrich Schleiermacheriin. Hän toimi herrnhutilaisuuden piirissä ja kohosi 1814 piispaksi. Häntä pidettiin taitavana puhuja. Hänen sanoittamiaan virsiä on julkaistu virsikirjoissa muun muassa Ruotsissa. Hänen saarnojaan on julkaistu kokoelmana "30 Predigten für Freunde und Mitglieder der Brüdergemeine".
Kultapöllöt
Kultapöllöt ("Pulsatrix") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Anton Jokinen
Anton Vilhelm Jokinen (käytti Saksassa peitenimeä Jochims), (17. tammikuuta 1883 Vihti – 3. tammikuuta 1950 Hampuri) oli suomalainen gruppenführer (saksalainen sotilasarvo). Hänen vanhempansa olivat nahkuri Karl Vilhelm Jokinen ja Maria Eufrosyne Kaarlentytär (Nummenranta). Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1911 Frieda Meyerin kanssa. Jokinen kävi neljä luokkaa Tampereen suomalaista yhteiskoulua.
Jokinen toimi liikealalla Hampurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Pfadfinder-kurssiin 7. huhtikuuta 1915, josta hänet siirrettiin juuri perustettuun Kuninkaalliseen Preussin 27. Jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet edelleen siirrettiin 21. joulukuuta 1915 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin työkomennukselle 1. toukokuuta 1916. Hänen jääkäriaikanaan saamansa ylennykset olivat ylennys hilfsgruppenführeriksi 6. marraskuuta 1915 ja gruppenführeriksi 1. maaliskuuta 1916.
Lomautuksensa jälkeen hän siirtyi liikemieheksi ensin Hampuriin ja myöhemmin Yhdysvaltoihin, mistä palattuaan hän työskenteli Hampurin pääkonsulinvirastossa vuosina 1932–1934, mistä hän siirtyi vartiopäälliköksi Glindeniin ammusvarikon ja oli tehtävässä aina vuoteen 1943 saakka. Toisen maailmansodan jälkeen hän toimi Hampurissa tulkkina liittoutuneiden ja saksalaisten välillä aina hän kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Trittaun hautausmaalle Hampuriin.
Lewis David von Schweinitz
Lewis David von Schweinitz (myös de Schweinitz, 1780–1834) oli yhdysvaltalainen sienitutkija. Hän syntyi Pennsylvanian osavaltiossa mutta lähti nuorena opiskelemaan Nieskyyn, Saksan itärajalla. Siellä hän julkaisi vuonna 1805 yhdessä opettajansa Johannes Baptista von Albertinin kanssa alueen sienistöä kuvaavan kirjan "Conspectus Fungorum in Lusatiae superioris". Se oli aikansa suurin sienikirja: siinä esitellään 1130 taksonia, joista 127 oli uusia, Schweinitzin määrittämiä lajeja. Vuonna 1812 hän palasi Yhdysvaltoihin ja julkaisi vuonna 1831 mammuttimaisen teoksen "Synopsis Fungorum in America Boreali Media Degentum", jossa kuvataan yli kolmetuhatta pohjoisamerikkalaista sienilajia.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Schwein. tarkoittaa Lewis von Schweinitz.
Kalapöllöt
Kalapöllöt ("Scotopelia") on pöllöjen heimoon kuuluva lintusuku.
Liejuryömijät
Liejuryömijät ("Periophthalmus") on murtovesirannoilla elävien kalojen suku, johon kuuluu 17 lajia. Sen jäseniä tavataan mangrovemetsissä ja muilla trooppisilla rannoilla vuoroveden vaikutusalueella. Ne ovat sopeutuneet elämään alueella, jossa laskuvesi jättää ne lähes kuivalle maalle, ja pysyvät siellä kosteina kasvien alla tai pikku vuorovesilammikoissa.
Liejuryömijöitä tavataan Indopasifisella merialueella ja Afrikan Atlantinpuoleisella rannikolla. Joitakin lajeja pidetään akvaariokaloina, esimerkiksi kirjoliejuryömijä "Periophthalmus chrysospilos" ja siniliejuryömijä "Periophthalmus barbarus".
Fredrik Grönholm
Fredrik Ludvig Johannes Grönholm (15. kesäkuuta 1892 Liminka – 20. toukokuuta 1952) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat rovasti Ludvig Grönholm ja Martta Karoliina Ljung.
Grönholm kävi viisi luokkaa Tornion yhteiskoulua ja opiskeli kaksi lukukautta Saksassa Altenburgin teknillisessä opistossa vuonna 1914. Hän kävi Lappeenrannan tykistökoulun vuonna 1919 ja jääkärialiupseereille järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921.
Grönholm liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 7. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 16. toukokuuta 1916 ja edelleen pataljoonan 2. komppaniaan 21. elokuuta 1916, kunnes viimein hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 äskettäin perustettuun pataljoonan haupitsipatteriin. Seuraavaksi hänet siirrettiin hänen sairauden takia pataljoonan täydennysjoukkoon 23. lokakuuta 1917. Takaisin pataljoonan tykistöön hänet siirrettiin 16. tammikuuta 1918. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.
Grönholm saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kuormastoaliupseeriksi Jääkäritykistön 2. patteriin. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen toteutetussa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet sijoitettiin Jääkäritykistöprikaatin 2. ammuskolonnaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella.
Grönholm palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet määrättiin tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä ensin Hämeen kenttätykistörykmentti l:n 3. patteristoon ja myöhemmin raskaaseen tykistörykmenttiin. Tykistörykmentissä hän toimi 1. patterin vääpelinä ja siirtyi 24. huhtikuuta 1920 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Viipurin paikallispataljoonaan ja 20. huhtikuuta 1921 alkaen patteriupseeriksi Rannikkotykistörykmentti 2:een. Armeijasta hän erosi 29. kesäkuuta 1922 ja siirtyi työnjohtajaksi Kemiin.
Grönholm osallistui talvisotaan autokolonnan johtajana Rannikkotykistörykmentti 3:ssa. Välirauhan aikana hän toimi työkomppanian päällikkönä Jaakkiman lohkolla. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin talousupseeriksi Ratsuväkiprikaatiin, josta hänet kotiutettiin vuonna 1942 ja hän siirtyi Ouluun työnjohtajaksi Oy Herman Andersonille. Hänet haudattiin Ouluun.
Kaffe
Kaffe () on bulgarialainen jazz-yhtye, joka edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 2005 laululla "Lorraine" ja sijoittui 19. sijalle semifinaalissa, muttei päässyt loppukilpailuun.
Jeisk
Jeisk () on satamakaupunki Asovanmeren rannalla Krasnodarin aluepiirissä Etelä-Venäjällä. Kaupunki on Jeiskin piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 87 769.
Jeisk sijaitsee Asovanmeren itäosaan työntyvän Taganroginlahden etelärannalla Jejan särkkäniemen tyvellä, Jejajoen estuaarilaguunin suulla.
Kaupungin perusti vuonna 1848 ruhtinas Mihail Vorontsov Venäjän keisarin määräyksestä.
Jeiskin ilmasto on leuto, tammikuun keskilämpötila on noin −4 °C. Kesät ovat lämpimät, heinäkuussa keskimäärin 24 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 450 mm.
Jeisk tunnetaan erityisesti kivennäisvesistään ja lääkinnällisesti käytetystä mudasta. Kaupungissa on kolme puistoa, parantola, huvikeskuksia, hotelleita ja hiekkarantoja. Uintikausi kestää toukokuusta syyskuuhun. Lomailijoille riittää nähtävyyksiä, ravintoloita, terassikahviloita, klubeja, baareja ja diskoja.
Kaupungissa on kalateollisuutta ja kansainvälinen rahtiliikenneterminaali.
Kaupungin lähistölle on rakenteilla maailman suurimmaksi suunniteltu tuulivoimapuisto.
Håvard Solbakken
Håvard Solbakken (s. 9. elokuuta 1973) on norjalainen entinen hiihtäjä. Hän saavutti parhaan menestyksensä sprinttimatkoilla.
Arvokisoissa Solbakkenin paras saavutus on pronssimitali henkilökohtaisesta sprinttikilpailusta 2001 Lahden MM-hiihdoista. Maailmancupin kilpailuissa Solbakken oli parhaimmillaan toinen, mihin hän kykeni urallaan kahdesti. Kaikkiaan hän saavutti neljä palkintopallisijoitusta.
Maansa mestaruuskilpailuista "Tromsdalen SL" -seuraa edustanut Solbakken saavutti urallaan kaksi hopeista ja yhden pronssimitalin. Hän lopetti uransa vuonna 2006.
Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta
Abhasian sosialistinen neuvostotasavalta () oli lyhytaikainen neuvostotasavalta Abhasian alueella 31. maaliskuuta 1921 – 19. helmikuuta 1931. Se ei ollut varsinainen Neuvostoliiton osatasavalta, vaan sillä oli erikoinen "sopimustasavallan" asema Georgian sosialistisessa neuvostotasavallassa, jonka kautta se kuului Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan (12. maaliskuuta 1922 lähtien; Transkaukasian SFNT vuorostaan kuului Neuvostoliittoon 30. joulukuuta 1922 lähtien). Abhasian SNT lakkautettiin vuonna 1931 ja muutettiin Abhasian autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, joka kuului Georgian SNT:hen.
Abhasia oli aiemmin ollut Georgian demokraattisen tasavallan autonominen provinssi. Se joutui neuvostojoukkojen hallintaan, kun Neuvosto-Venäjän puna-armeija hyökkäsi Georgiaan helmi–maaliskuussa vuonna 1921. 4. maaliskuuta 1921 puna-armeija otti yhdessä paikallisten vallankumoustaistelijoiden kanssa haltuunsa Abhasian pääkaupungin Suhumin, jonne perustettiin väliaikainen neuvostohallinto, Abhasian vallankumouskomitea (revkom). 31. maaliskuuta 1921 Abhasian SNT julistettiin perustetuksi erityisessä konferenssissa, johon osallistuivat Sergo Ordžonikidze, Šalva Eliava, Efrem Ešba ja Nestor Lakoba, mutta kysymys tasavallan suhteista Georgiaan ja Venäjään jätettiin avoimeksi. 21. toukokuuta 1921 Georgian revkom toivotti tervetulleeksi uuden "itsenäisen Abhasian sosialistisen neuvostotasavallan" ja sanoi, että suhteiden laadusta pitäisi sopia tasavaltojen ensimmäisissä omissa työväen kongresseissa.
Lopulta 16. joulukuuta 1921 Abhasia solmi erityisen liittosopimuksen, jossa se luovutti osan päätösvallastaan Georgian SNT:lle. Sopimuksessa määriteltiin Abhasian asema "sopimustasavaltana" (ven. "dogovornaja respublika") ja siinä perustettiin sotilaallinen, poliittinen ja taloudellinen liitto kahden neuvostotasavallan välille. Abhasian SNT oli sen perusteella osittain alisteinen Georgian SNT:lle. Niinpä Abhasia liittyi Georgian SNT:n kautta Transkaukasian sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan 12. maaliskuuta 1922 ja Neuvostoliittoon 30. joulukuuta 1922.
Abhasian epäselvä asema "sopimustasavaltana" kirjoitettiin tasavallan perustuslakiin 1. huhtikuuta 1925. Sen mukaan "Abhasian SNT, yhdistyttyään Georgian SNT:hen erikoisen liittosopimuksen perusteella" oli sen kautta osa Transkaukasian SFNT:tä ja Neuvostoliittoa. Vuoden 1924 Neuvostoliiton perustuslaki kuitenkin viittasi Abhasiaan autonomisena tasavaltana.
19. helmikuuta 1931 Abhasia alennettiin Josif Stalinin käskystä autonomiseksi sosialistiseksi neuvostotasavallaksi, joka kuului Georgian SNT:hen. Ilmeisesti Stalin halusi rangaista Abhasian kommunistijohtoa ja Nestor Lakobaa, sillä he eivät olleet onnistuneet kukistamaan talonpoikien vastarintaa maatalouden kollektivisointia kohtaan.
Metyylioranssi
Metyylioranssi eli heliantiinioranssi (CHNNaOS) on atsoväri, jota käytetään pH-indikaattorina. Se on toimintatavaltaan heikko happo. Metyylioranssi muuttaa väriään punaisesta keltaiseksi pH-alueella 3,2–4,4 . Kun metyyliorassia on sekoitettu ksyleenisyanoliliuokseen, muuttaa liuos väriään violetista vihreäksi alueella 3,8–4,1 .
Metyylioranssia on käytetty malliyhdisteenä tutkittaessa hapen ja UV-säteilyn tehoa jäteveden puhdistuksessa. 
Metyylioranssia valmistetaan sulfaniilihaposta ja N,N-dimetyylianiliinista. Reaktio tapahtuu vesiliuoksessa ja sulfaniilihapon liukoisuuden lisäämiseksi seokseen lisätään natriumkarbonaattia. Suolahapon ja natriumnitriitin lisääminen muodostaa nitrosoammoniumyhdisteen, jonka luovuttaessa protonin syntyy diatsoniumsuola. N,N-dimetyylianiliini reagoi suolan kanssa muodostaen metyylioranssia.
Hurrikaani Gustav
Hurrikaani Gustav oli seitsemäs nimetty trooppinen sykloni ja kolmas hurrikaani vuoden 2008 Atlantin hurrikaanikaudella. Arvioiden mukaan se aiheutti 112 kuolonuhria, joista 77 Haitissa, 15 Jamaikalla, kahdeksan Dominikaanisessa tasavallassa, seitsemän Louisianassa, neljä Floridassa ja yksi merellä. Lisäksi Louisianassa kuoli 41 ihmistä hurrikaanin epäsuoriin vaikutuksiin.
Gustav muodostui 25. elokuuta ja voimistui hurrikaaniksi varhain seuraavana päivänä. Myöhemmin samana päivänä se iski Haitille Jacmelin kaupunkiin. Karibialla menehtyi ainakin sata ihmistä. Dominikaanisen tasavallan uhrit kuolivat mutavyöryssä. 30. elokuuta Gustav liikkui Kuuban poikki. Satojatuhansia ihmisiä evakuoitiin, rakennuksia ja tupakkaviljelmiä vahingoittui.
Gustav jatkoi matkaansa kohti Yhdysvaltoja, missä evakuoitiin rannikkoseutujen asukkaita. 30. elokuuta se voimistui Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla 4. luokkaan, ja sen ennustettiin voimistuvan voimakkaimpien hurrikaanien 5. luokkaan sunnuntain (31.8.) kuluessa. Gustavin lähestyessä Meksikonlahden öljykenttiä raakaöljyn maailmanmarkkinahinta nousi rajusti.
Syyskuun alkupäivinä Gustavin tuulet ja sateet aiheuttivat aineellisia tuhoja Yhdysvalloissa Louisianan, Mississippin, Alabaman, Florida, Georgian ja Arkansasin osavaltioissa. Louisianassa viisi henkilöä kuoli kaatuneiden puiden alle ja kaksi tornadon seurauksena. Floridassa hukkui neljä ihmistä.
Maa-alueille jouduttuaan myrsky ei saanut enää energiaa lämpimästä vedestä vaan heikkeni.
Folkearth
Folkearth on monikansallinen folk metal -yhtyeprojekti. Yhtyeen toisella albumilla soittaa 31 muusikkoa kahdeksasta maasta. Folkearthin kokosi liettualainen Ruslana. Liettuan lisäksi soittajia on Kreikasta, Ruotsista, Saksasta, Yhdysvalloista, Italiasta, Belgiasta, Kroatiasta, Norjasta, Venäjältä ja Espanjasta. Aiemmin on ollut mukana myös sveitsiläisiä ja itävaltalaisia.
Yhtye käyttää monia perinteisiä kansanmusiikin soittimia kuten viulua, säkkipilliä ja tinapillejä. Sen sanoitukset ovat saaneet vaikutteita viikinkimytologiasta. Ruotsinkielistä "Gryningssång"ia lukuun ottamatta sanoitukset ovat englanniksi.
Taino
Taino on arawakkikieliin kuuluva kuollut kieli, jota Karibian tainot puhuivat. Taino oli ensimmäinen eurooppalaisten kuulema intiaanikieli. Se oli yleisimmin käytetty kieli ympäri Karibiaa espanjalaisten sinne saapuessa.
Taidegalleria
Taidegalleria on paikka, jossa esitellään tai myydään tavallisesti kuvataidetta, kuten maalauksia, taidegrafiikkaa, veistoksia, valokuvia tai nykytaidetta ja joskus myös taideteollisuutta. Galleriassa voi olla myös performansseja tai muita esityksiä.
Sanaa taidegalleria on käytetty myös synonyyminä taidemuseolle, esimerkiksi vuonna 1882 avattu Cygnaeuksen galleria on Suomen vanhin taidemuseo. Kansallisgalleria on Valtion taidemuseon tilalle vuonna 2014 tuleva kolmen museon kokonaisuus. Taidemuseoita ovat myös Tate Gallery Englannissa ja Tretjakovin galleria Moskovassa.
Aikaisemmin taidegalleriaa kutsuttiin myös nimellä taidesalonki. Niistä pitkäaikaisin Suomessa on Strindbergin taidesalonki, joka toimi Helsingissä 1898–1991.
Taiteen myyntigalleriat sijaitsevat yleensä liike- tai toimistohuoneiksi suunniteluissa tiloissa, jotka on saneerattu näyttelytiloiksi. Suurissa kaupungeissa saattaa olla useita galleria-alueita. Galleriassa esitetään tavallisesti joko yksityis- tai yhteisnäyttelyitä. Yleensä taidegalleriassa esitetään uutta taidetta. Galleriat saattavat erikoistua esimerkiksi nykytaiteen, valokuvauksen tai joskus yhden yksittäisen taiteilijan tuotannon esittelyyn.
Gallerian toiminnasta vastaa galleristi. Galleria voi olla joko yksityinen, tai se voi olla yhdistyksen, taiteilijaseuran tai julkisen yhteisön, kuten kunnan tai kaupungin omistuksessa.
Suomessa taidegalleria toimii yleensä siten, että teoksiaan esittävä taiteilija maksaa galleriavuokran. Siihen saattaa kuulua sopimuksen mukaan näyttelytilan vuokra, päivystys sekä muita menoja kuten avajaiskustannuksia. Galleria saattaa periä myydyistä teoksista myyntiprovision. Jotkut galleriat voivat ottaa taiteilijan teoksia myytäväksi. Yleensä galleriat laativat näyttelyohjelman useiden kuukausien ajaksi etukäteen ja taiteilijan täytyy hakea näyttelyaikaa hyvissä ajoin.
Yleensä sisäänpääsy taidegallerioihin on ilmainen. Tavallisesti gallerianäyttelyt ovat auki 3–4 viikkoa. Galleriatiloissa on taideteosten lisäksi esillä yleensä taiteilijaa, näyttelyä, gallerian toimintaa koskevaa tai muuta informaatiota. Näyttelystä julkaistaan teosluettelo, jossa on teosten tiedot sekä hinnat. Myydyt teokset merkitään punaisella ja varatut teokset vihreällä merkillä.
Gösta Ekman
Hans Gösta Gustaf Ekman (28. heinäkuuta 1939 Tukholma, Ruotsi – 1. huhtikuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, Ekmanien teatterisuvun kuuluisimpia jäseniä. Hän esitti poliisi Martin Beckiä Sjöwallin ja Wahlöön kirjojen filmatisoinneissa vuosina 1993–1994. 1980-luvulla hän esitti yhtä "Veijarikopla"-elokuvien ("Jönssonligan") päähenkilöä, Charles-Ingvar ”Sickan” Jönssonia. Vuonna 1978 hän esitti nimiosaa Tage Danielssonin ohjaamassa komediassa "Picasson seikkailut".
Ekman paitsi näytteli, myös ohjasi, käsikirjoitti, tuotti ja sävelsi. Hän aloitti uransa ohjaajan apulaisena aluksi isänsä ohjaamissa elokuvissa ja työskenteli myöhemmin myös Ingmar Bergmanin kanssa. Hänen näyttelijänuransa alkoi vuonna 1956. Vaikka Ekman tunnetaan parhaiten komediarooleista, hän teki näyttämöllä ja elokuvissa vakaviakin osia. Hän oli Tukholman kaupunginteatterin vakituinen näyttelijä 1960- ja 1970-luvulla.
Gösta Ekmanin isä oli ohjaaja ja näyttelijä Hasse Ekman. Myös Ekmanin isoisä oli nimeltään Gösta Ekman ja Ruotsin tunnetuimpiin kuulunut teatterinäyttelijä. Hän esiintyi myös mykkäelokuvissa 1920- ja 1930-luvulla.
Basilica Aemilia
Basilica Aemilia on raunio Forum Romanumin alueella Roomassa. Basilica Aemilia rakennettiin 179 eaa. Sen rakennuttajana toimi Aemilian suku, josta basilika on saanut nimensä. Basilica Aemilia toimi oikeussalina ja kauppapaikkana. Se oli kaksikerroksinen ja 102 metriä pitkä. Tulipalo vahingoitti 200-luvulla jaa. rakennusta mittavasti, jolloin se entisöitiin alkuperäiseen ulkonäköönsä. Toinen tulipalo tuhosi basilikan lopullisesti 400-luvulla.
Taide ja Arkkitehtuuri Rooma. Brigitte Hintzen-Bohlen, Könemann 2006
Arto Koskinen (muusikko)
Arto Tapio "Mamba" Koskinen (s. 20. maaliskuuta 1947 Karstula) on suomalainen muusikko. 1960-luvulla Koskinen soitti mm. yhtyeessä The Five Yes yhdessä Rauli Badding Somerjoen kanssa ja oli mukana yhtyeessä Suomen talvisota 1939–1940 ja muissa M. A. Nummisen projekteissa sekä Jormas-yhtyeessä. 1970-luvulla Koskinen perehtyi intialaiseen musiikkiin ja perusti yhtyeen Middle Earth Band. 1980-luvulla Koskisella oli yhtye nimeltä Karuna. Vuonna 2005 ilmestyi pianosävellyssarja "Fuga Indiana".
Castorin ja Polluxin temppeli
Castorin ja Polluxin temppeli on raunio Forum Romanumin alueella Roomassa. Se valmistui 484 eaa. Temppeli perustettiin kiitollisuuden osoituksena jumalkaksosille Castor ja Pollux (dioskuurit), joiden uskottiin olleen Rooman valtakunnan puolella Regilluksen taistelussa 499 eaa. Temppelin toinen nimi on Dioskuurien temppeli. Keisariajalla temppelissä säilytettiin valtion mittoja ja painoja. Temppelistä on jäljellä enää kolme keisari Tiberiuksen aikaista 12 metriä korkeaa pylvästä.
Venuksen ja Rooman temppeli
Venuksen ja Rooman temppeli () on keisariaikainen temppeli Forum Romanumin alueella Roomassa. Sen rakennutti Hadrianus vuonna 121 Neron Domus Aurean eteishallin paikalle. Temppeli oli pyhitetty Venus Felixille ja Roma Aeternalle, keisariperheen ja Rooman kaupungin suojelijalle. Temppeli oli aikoinaan Rooman suurin ja mahtavin.
Venuksen ja Rooman temppeli oli rakenteeltaan ainutlaatuinen, sillä siinä oli kaksi cellaa, joiden apsikset olivat vastatusten. Kokonaisuus lepäsi epätavallisen kookkaalla podiumilla, jonka mitat olivat 145 x 100 metriä. Podiumin äärilaidoilla kiersi ympärysmuuri, "peribolos", joka oli koristeltu egyptiläisestä graniitista veistetyillä pylväillä.
Korinttilaista tyyliä edustava varsinainen temppeli oli "dekastyylinen" (kymmenen pylvästä päädyissä) ja "pseudodipteraalinen", eli cellaa kiertävää leveätä peristyyliä ympäröi yksinkertainen rivi pylväitä, joiden halkaisija oli 1,8 metriä. Tiilellä verhoillusta betonista rakennettu temppeli oli päällystetty marmorilaatoilla.
Sisätilat oli koristeltu porfyyripylväin, mutta niistä on marmorilattian lisäksi säilynyt vain osa cellan seinää ja kasetoitua holvia. Läntisessä osassa temppeliä oli Rooman patsas, itäisessä Venuksen, joka katsoi Colosseumille.
Maxentius kunnosti temppelin 300-luvulla. Temppelin myöhemmistä kohtaloista ei ole tietoa, mutta keskiajalla sen sisään rakennettiin "Santa Francesca Romanan" kirkko, jonka romaanista tyyliä edustava kellotapuli kohoaa edelleen temppelin cellan paikalla.
Martin Brushane
Karl Martin Ragnar Brushane (salanimi "Kari Tammi", 4. tammikuuta 1946 – 15. elokuuta 2008) oli suomalainen jazzrumpali ja trumpetisti, jonka alaa olivat erityisesti swing, jazz ja blues. Hän on ollut mukana suomalaisissa yhtyeissä 1960-luvulta lähtien, ja ensimmäinen niistä oli The Savages, joka voitti 1964 kitarayhtyeiden SM-kilpailut. Muita yhtyeitä olivat The Islanders ja The Sounds. Hänellä oli myös omia yhtyeitä, joista merkittävin oli Martin Brushane Big Band. Hän perusti 1974 äänitysstudion (BG Studio) yhdessä Robi de Godzinskyn kanssa. Muutaman vuoden kuluttua Martin jatkoi studion pyörittämistä yksin ja nimeksi tuli Studio Brushane. Brushane kuului musikaaliseen sukuun ja oli koko elämänsä tekemisissä musiikin ja viihteen kanssa. Erinomaisena rumpalina nuori Brushane oli mukana alusta lähtien rautalankamusiikissa. 1960–1970-luvulla Brushane toimi televisiossa studio-ohjaajana kymmenkunta vuotta.
Martin Brushanen vanhemmat kuuluivat sodanjälkeiseen jazz-muusikkosukupolveen ja tätä kautta lapset saivat vaikutteet ja rakkauden bigband-musiikkiin. Martin Brushane Big Band perustettiin jo 1967 ja oli pitkäaikaisin ja ehkä tunnetuin hänen orkestereistaan. Orkesterin kiinteään runkoon kuuluivat vuosien mittaan äiti Anneli, isä Ole, setä Åke, sisko Annika, poika Mika ja lisäksi suuri joukko kavereita ja tunnettuja jazz-muusikoita. Parhaimmillaan orkesterissa oli kolme polvea Brushaneja. Martin Brushane Big Band raivasi tietä ja markkinoita muille orkestereille televisioesiintymisillä ja konserteilla solisteinaan muun muassa Katri Helena, Anneli Sistonen ja Inga Sulin. Martin johti orkesteria aina tyylikkäästi valkoiseen smokkiin pukeutuneena ja soitti myös trumpettisooloja sekä steppasi.
Martinin synnynnäinen musikaalisuus oli erinomainen avu äänittäjän työssä, jossa hän toimikin muusikontyönsä ohella elämänsä loppuun. Martinin luonteen peruspiirteisiin kuului ystävällinen optimismi ja kyky tulla toimeen kaikkien kanssa. Erityisen arvostettu oli hänen kykynsä äänittää puhaltimia ja muuta akustista musiikkia. Vuosien mittaan Studio Brushanessa vierailivatkin suunnilleen kaikki Esa Pakarisesta UMO-jazzorkesteriin.
Martin Brushane on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
JK Tallinna Sadam
Jalgpalliklubi Tallinna Sadam (suom. ""Tallinnan satama"") on entinen virolainen jalkapalloseura. Seura perustettiin vuonna 1991, ja ennen kautta 1999 se yhdistyi Levadia Maarduun, joka nykyisin tunnetaan nimellä Levadia Tallinna. Olemassaolonsa aikana seuran parhaimmiksi saavutuksiksi jäivät kaksi Viron liigan kakkossijaa kausina 1997/98 ja 1998 sekä kaksi Viron Cupin voittoa vuosina 1996 ja 1997.
Domus Aurea
Domus Aurea (latinaa: "kultainen talo") on keisari Neron Rooman keskustaan rakennuttama yksityispalatsi, joka valmistui vuonna 68, mutta hylättiin heti keisarin kuoltua jo samana vuonna. Sen suunnittelivat arkkitehdit Severus ja Celer. Palatsi rakennettiin Neron Rooman ydinkeskustasta itselleen pakkolunastamille maille. Rakennuksen sisäänkäynnin edustalla seisoi rakennuttajansa jättiläismäinen pronssipatsas. Palatsin alueella oli keinotekoinen järvi, jonka paikalle myöhemmin rakennettiin Colosseum. Laajoissa puutarhoissa pidettiin eksoottisia eläimiä.
Muutettuaan palatsiinsa Neron kerrotaan lausuneen: ”vihdoinkin voin asua kuin ihmisen kuuluu”. Neron tehtyä itsemurhan vihatun palatsin maat luovutettiin takaisin Rooman kansalle. Hadrianus puratti eteishallin ja rakensi sen paikalle Venuksen ja Rooman temppelin. Trajanus rakennutti kylpylänsä päärakennuksen paikalle. Muisto palatsista unohtui, kunnes renessanssiaikana Domus Aurean maanalaiset säilyneet holvit, kuten kahdeksankulmainen kupolisali, löydettiin sattumalta. Laokoon-veistosryhmän, joka on roomalainen kopio kreikkalaisesta alkuteoksesta, väitettiin löytyneen holveihin hautautuneena. Huoneiden seinien vielä löydettäessä tuoreet freskot innoittivat Rafaelia tekemään Vatikaanin palatsiin samankaltaisia taideteoksia.
Klamathin kieli
Klamathin tai modokin kieli on klamathien ja mokkien puhuma kieli, jota puhuttiin ennen Oregonin ja Kalifornian alueella. Vuonna 1998 kielellä oli vain yksi sitä äidinkielenään puhuva ja se on häviämässä sukupuuttoon. Kielen on korvannut käytöstä englannin kieli. Kieltä on kuitenkin pyritty elvyttämään.
Kielelle on kehitetty useita ääntämistapoja. Albert S. Gatschet kehitti oman versionsa 1900-luvulla, mutta moni kieltä puhuvien heimojen jäsen on käyttänyt omaa tyyliään. M.A.R. Barkerin 1963-64 kehittämää mallia pidetään kaikista tarkimpana. Kieltä kirjoitetaan 35:llä eri aakkosella.