hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Viro Eurovision laulukilpailussa
Viro osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 1994. Vuonna 2001 järjestetyssä kilpailussa Viro voitti kilpailun ensimmäisenä Baltian maana laululla "Everybody", jonka esittivät Tanel Padar ja Dave Benton. Viron huonoiten menestynyt Euroviisu tähän mennessä on "Play", jonka lauloi Jüri Pootsmann. Se sijoittui ensimmäisen semifinaalin 18. sijalle vuoden 2016 kilpailussa. Parhaimman pistemäärän maalle toi vuoden 2018 edustaja Elina Netšajeva kappaleellaan La forza, joka keräsi loppukilpailussa 245 pistettä. Kaksiosaisen loppukilpailun aikana vuodesta 2004 lähtien Viro on päässyt finaaliin kuusi kertaa, vuosina 2009, 2011, 2012, 2013, 2015 ja 2018.
Viro on esittänyt neljä ensimmäistä kappalettaan viron kielellä. Kielisäännön vapautumisen jälkeen viroksi on laulettu vain vuosina , ja . Vuonna Viro käytti vähemmistökieltään võroa. kuultiin serbiaa, saksaa ja suomea. Vuonna 2018 Viron kappale esitettiin italiaksi.
Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kilpailu muutettiin vuonna 2004 kaksiosaiseksi. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on viime vuonna kymmenen parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Muut maat kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa ja kymmenen parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Vuonna 2008 otettiin käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä. Suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Maa ei osallistunut kilpailuun 1995. Vuosina 2004–2008, 2010, 2014, 2016 ja 2017 Viro ei selviytynyt finaaliin, mutta sai äänestää niissä. 
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Viro ei osallistunut kilpailuun 1995 eikä selviytynyt finaaliin vuosina 2004–2008, 2010, 2014, 2016 ja 2017. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Viro osallistui myös vuoden 1993 Eurovision laulukilpailun esikarsintaan "Kvalifikacija za Millstreet", jossa Viron kappaletta johti Peeter Lilje.
Roberto Durán
Roberto Durán Samaniego (s. 16. kesäkuuta 1951) on panamalainen nyrkkeilijä, joka saavutti maailmanmestaruuden neljässä eri painoluokassa. Hän saavutti kevyen sarjan, välisarjan, ylemmän välisarjan ja keskisarjan maailmanmestaruudet, joista kevyen sarjan mestaruutta hän piti hallussaan kahdesti, ensimmäisellä kerralla lähes seitsemän vuotta. Vuonna 2002 "Ring Magazine" nimesi Duránin viidenneksi parhaaksi nyrkkeilijäksi kuluneen 80 vuoden ajalta.
Durán muistetaan erityisesti vuonna 1980 käymästään uusintaottelusta Sugar Ray Leonardia vastaan, jolta hän oli voittanut välisarjan maailmanmestaruuden aiemmin 20. kesäkuuta samana vuonna. 25. marraskuuta käydyssä kamppailussa hän kesken ottelun kahdeksannen erän yllättäen käänsi selkänsä Leonardille ja luovutti ottelun sanomalla espanjaksi "No más" (suom. "Ei enää"). Ottelu oli luovutushetkeen asti ollut tasainen, eikä hänen perustelujaan vatsakrampista otettu vakavasti.
Durán lopetti ammattilaisuransa tammikuussa 2002, nyrkkeiltyään ammattilaisotteluita viitenä eri vuosikymmenenä.
Lykaon
Lykaon viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kahteen eri henkilöön.
Lykaon oli Pelasgoksen ja Meliboian poika ja myyttinen Arkadian ensimmäinen kuningas. Hän oli Kalliston isä, ja joidenkin myyttien mukaan kasvatti tämän pojan Arkasin.
Lykaonin ja Zeuksen kohtaamisesta on kirjoittajasta riippuen olemassa hieman erilaisia versioita.
Yhden version mukaan Zeus tarkkaili ihmisten oikeamielisyyttä, ja saapui kuolevaiseksi naamioituneena Lykaonin vieraaksi tarkkailemaan oikea- ja väärämielisiä. Lykaon valmistautuneena viihdyttämään jumalaa valmisti tälle uhrin. Läsnäolijat halusivat tietää oliko henkilö heidän keskuudessaan todellakin jumala, minkä selvittääkseen he uhrasivat yhden Lykaonin viidestäkymmenestä pojasta ja sekoittivat tämän lihan uhrilahjan sekaan. Zeus nosti kuitenkin myrskyn ja salamoinnin niin, että kaikki lapsen murhaajat kuolivat. . Toisessa versiossa Zeus saatuaan lihan eteensä raivostui niin, että kaatoi pöydän, tappoi Lykaonin pojat ja muutti Lykaonin itsensä sudeksi. Tässä versiossa Lykaon on kuitenkin oikeamielinen ja onnettomuus on lähinnä hänen jumalattomien poikiensa aiheuttamaa, kun taas toiset versiot vierittävät onnettomuuden kuninkaan omaksi syyksi tämän uhratessa poikansa Nyktimoksen.
Pausanias esittää kuitenkin vielä yhden erilaisen version. Lykaon uhraa vuorella lapsen alttarilla Zeukselle, ja muuttuu välittömästi sudeksi.
Zeus saapui jumalattomien Lykaonin ja hänen poikiensa luo naamioituneena, ja Lykaon kyllä otti tämän vieraanvaraisesti vastaan, mutta tarjosi syötäväksi ihmislihaa todistaakseen tämän tavalliseksi kuolevaiseksi. Tästä raivostuneena Zeus joko tappoi heidät kaikki salamoillaan Nyktimosta lukuun ottamatta tai muutti Lykaonin sudeksi.
Lykantropia juontaa nimensä Lykaonista.
Lykaon on Priamoksen ja Laothoen poika. Troijan sodan aikana Akhilleus sieppasi tämän ollessa katkomassa oksia puutarhassa, ja myi hänet orjaksi. Hänet kuitenkin ostettiin vapaaksi ja hän pääsi takaisin Troijaan. Kaksitoista päivää myöhemmin hän kohtasi Akhilleuksen taistelussa tämän kostaessa raivoisasti Patrokloksen kuolemaa. Lykaon tarttui Akhilleuksen polviin ja rukoili armoa, joko lunnasvaatimuksen varjolla tai Patrokloksen jalomielisyyteen vedoten, mutta Akhilleus surmasi tämän säälittä. Lykaonilla oli kaksi poikaa, Pandaros ja Iapyks.
FMS
FMS (Flexible Manufacturing System) tarkoittaa joustavaa valmistusjärjestelmää, joka rakentuu automaattisen varaston ympärille sijoitetuista työstökeskuksista tai muista työlaitteista. Erotukseksi yksittäisestä työstökoneesta, esimerkiksi levytyökeskuksesta, johon on liitetty automaattinen kappaleenkäsittelyjärjestelmä (FMU - Flexible Manufacturing Unit), FMS-järjestelmässä tulisi olla kaksi tai useampia CNC-ohjattuja työstökoneita, joita palvelee sama varastoautomaatio. FMS-järjestelmiä käytetään metalliteollisuudessa useimmiten sorvattavien ja jyrsittävien kappaleiden valmistuksessa, joiden valmistussarjat ovat pienehköjä, mutta toistuvuus suuri. Tällä tavalla FMS tukee JOT-tuotantoa. FMS-järjestelmää pystytään ajamaan miehittämättömänä. Tämä on tärkeää metallikappaleiden työstössä, jossa lastuamisajat ovat pitkiä. FMS:n avulla saadaan tuotantoaikaan mukaan yöt ja viikonloput. FMS-järjestelmiä on rakennettu Suomessa 1980-luvulta alkaen.
FMS on usein rakennettu korkeavaraston ympärille. Automaattinen hyllystö siirtää lavoja, joita tässä kutsutaan palleteiksi, varastoon odottamaan työstöä, työsoluun ja työstön jälkeen takaisin varastoon (tai ulos järjestelmästä). Palletti saattaa kiertää useammalla työstökoneella. Valmiit osat menevät varastosta kokoonpanoon tai joihinkin viimeistelytyövaiheisiin, kuten pintakäsittelyyn. Koko varastoa ohjaa oma tietokone. Valmistusjärjestys perustuu tuotanto-ohjelmaan, joka tehdään tuotannonohjausjärjestelmässä.
Automaattivarasto tuo palletin työstökeskukselle. Palletti saattaa mennä sellaisenaan työstökeskukseen, jolloin osat ovat palletilla valmiiksi kiinnitetty (kiinnikettä kutsutaan usein jigiksi). Toinen mahdollisuus on, että teollisuusrobotti ottaa kappaleen palletilta ja panostaa sen työstökeskukseen. Työstökeskuksissa on automaattiset työkalujen (terien) vaihtamiseen tarkoitetut järjestelmät ja erillinen työkaluvarasto. Työstökeskuksilla on oma ohjauksensa. Palleteissa on usein yksilötunnisteet, esimerkiksi RFID, jota FMS järjestelmissä voidaan kutsua myös saattomuistiksi. Työstökeskus valitsee ajo-ohjelmansa FMS-ohjaukselta saamansa tiedon perusteella. FMS-ohjaus voi tarvittaessa ladata työstökoneeseen myös uusia ajo-ohjelmia, jotka on etukäteen tehty CAM-ohjelmilla kappaleiden CAD-kuvien mukaan.
FMS-järjestelmä viritetään yleensä jollekin tunnetulle tuoteperheelle ja siinä on joustavuudelle rajoitteita kappaleiden koon, painon ja muodon suhteen.
Entäs nyt, Niskavuori?
Entäs nyt, Niskavuori? on Hella Wuolijoen näytelmä vuodelta 1953. Edvin Laine ohjasi siihen perustuvan elokuvan "Niskavuori taistelee" vuonna 1957, eli Wuolijoen kuoleman jälkeen. Näytelmä on viisiosaisen Niskavuori-sarjan viimeinen. Muiden Niskavuori-näytelmien tapaan se kuuluu teatterilavojen kestosuosikkeihin. Näytelmän kantaesitys oli Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa 11. helmikuuta 1953 Edvin Laineen ohjaamana.
Niskavuoren isäntä, Aarne, on kuollut sodassa, samoin kuin hänen esikoispoikansa Ville. Näytelmän keskushahmo on Juhani Niskavuoren ja Malviina Multian avioton poika, Juhani Multia. Hän pakoilee virkavaltaa toisen maailmansodan aikaisessa Suomessa. Hän on niin sanottu käpykaartilainen. Niskavuorelta hän löytää turvapaikan. Edvin Laineen elokuvassa Juhani Multian sukunimi on Mattila, ja hän niin ikään pakoilee viranomaisia, muttei ole kuitenkaan käpykaartissa.
"Entäs nyt, Niskavuori?" valottaa myös Niskavuoren suurtilan vaiheita sodan päättyessä ja sen jälkeen. Juhani Multian velipuolen, Aarne Niskavuoren ja tämän toisen vaimon, Ilona Ahlgrenin poika, Paavo perii kutistuneen maatilan. Laineen elokuvassa ratkaisu on hieman toisenlainen. Yleisen tiedon mukaan Wuolijoen oli määrä jatkaa "Niskavuori"-sarjaa vielä kuudennella osalla. Se olisi keskittynyt Martta Niskavuori-Vareliukseen, Aarne Niskavuoren ensimmäiseen vaimoon.
Kalle Pursiaisen vuonna 1987 ohjaama televisionäytelmä, "Entäs nyt, Niskavuori?" mukailee tarkasti Hella Wuolijoen alkuperäistekstiä. 70-minuuttinen näytelmä sai ensiesityksensä 27. joulukuuta 1987. Pursiainen oli ohjannut samana vuonna myös televisioelokuvat "Niskavuoren nuori emäntä" ja "Niskavuoren Heta". "Entäs nyt, Niskavuori?" -televisionäytelmässä on kuitenkin eri näyttelijät.
Televisionäytelmän erikoisuutena on Hella Wuolijokea esittävä kertoja, joka taustoittaa Niskavuori-sarjaa. Kertojaa näyttelee Eriikka Magnusson, joka tekee myös Ilona Ahlgrenin roolin. Juhani Multian roolin tulkitsee Tapani Perttu. Helinä Viitanen nähdään Loviisa Niskavuoren osassa. Ilonan ja Aarnen lapsia, Paavoa ja Lilliä näyttelevät Panu Raipia ja Mari Auresmaa. Seela Sella on Martan roolissa. Martan puolisoa, tohtori Henrik Wareliusta tulkitsee Elis Sella.
Loviisan lapsia näyttelevät Matti Nurminen (Kaarlo), Soili Markkanen (Saima), Jaana Oravisto (Anna-Liisa) ja Arto Tuominen (Fredrik). Televisionäytelmän tuottaja on Eero Härkönen.
Jacques-Émile Blanche
Jacques-Émile Blanche (1861–1942) oli ranskalainen taidemaalari, joka syntyi Pariisissa. Hän sai osakseen hyvin kansainvälisen kasvatuksen, koska hän kasvoi Pariisin vauraimpiin kuuluneessa kaupunginosassa de Lamballen ruhtinattarelle kuuluneessa talossa. Tämä talo oli aina eleganssin ja raffinoidun toiminnan sija jo 1700-luvulla ja tämä kaikki vaikutti herkän taiteilijan työhön ja käsityksiin.
Vaikka hän saikin nauttia Henri Gervexin opetusta, niin hän tästä huolimatta voidaan pitää itseoppineena taiteilijana. Hän saavutti suuren maineen eritoten muotokuvamaalarina. Hänen tapaansa kuvata henkilöitä ovat vaikuttaneet sekä ranskalaiset että englantilaiset taiteilijat ja tuo tapa koostuu luonteiden sivistyneestä ja hienostuneesta kuvaamisesta.
Hän oli pitkän elämänsä aikana myös surrealistien hyvä ystävä ja näiden ystävyyssuhteiden tuloksena syntyivät muotokuvat hänen hyvistä ystävistään Jacques Rigaut'sta ja René Crevelistä, mutta myös kirjailijoista Jean Cocteau'sta sekä André Gidestä.
Hänen parhaitten töidensä joukosta voidaan mainita ainakin isän muotokuva, mutta myös kirjailija Marcel Proustin nuoruudenkuva. Muotokuvissa on ikuistettu myös runoilija Pierre Louÿs, Taidemaalari Thaulow lapsineen, Aubrey Beardsley ja Yvette Guilbert.
Moldova Eurovision laulukilpailussa
Moldova osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 2005, ja sai 148 pistettä laulullaan "Boonika Bate Doba", jonka esitti Zdob și Zdub. Vuoden 2010 Eurovision laulukilpailu esiintyjäryhmän saksofonistista, Sergey Stepanovista, on tullut "internet-ilmiö" hänen 30 sekunnin saksofonisoolollaan. Saksofonistista käytetään kutsumanimeä "The Epic Sax Guy".
Moldova on käyttänyt kappaleissaan omaa kieltään romaniaa vuosina , ja . Lisäksi vuoden kappaleen nimi oli romaniaa, mutta se oli laulettu englanniksi.
Kronovallin linna
Kronovallin linna () on linna Tomelillan kunnassa, Skånessa, Ruotsissa. Linnan päärakennus on kaksikerroksinen, ja se rakennettiin alun perin vuonna 1760. Nykyisen ranskalaistyylisen barokki-ulkonäkönsä linna sai kuitenkin 1890-luvulla arkkitehti Isak Gustaf Clasonin johdolla. Linna oli 1800-luvun lopusta vuoden 1991 alkuun saakka Sparre-suvun omistuksessa.
Leea Virtanen
Lea (Leea) Marketta Virtanen (o.s. Tarvainen; 10. huhtikuuta 1935 Lappee – 18. heinäkuuta 2002 Joensuu) oli suomalainen folkloristiikan tutkija. Virtanen toimi suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1979-1994 eläkkeelle siirtymiseensä saakka. Leea Virtaselle myönnettiin Kalevala-seuran tunnustuspalkinto vuonna 1994.
Virtanen suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1959 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1962 Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1967 tutkielmalla "Suomalais-virolainen arvoitussarja".
Virtasen tärkeimpiin tutkimusalueisiin kuuluivat esimerkiksi suomalais-virolainen kansanperinne, lastenperinne, paranormaalit ilmiöt ja nykytarinat. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa "Antti pantti pakana", joka kertoo koululaisten nykyperinteestä ja "Varastettu isoäiti", joka esittelee aikansa tunnetuimpia suomalaisia ja kansainvälisiä kaupunkitarinoita.
Virtanen syntyi Lappeessa Edit Hilma Charlotta Eklundin ja teologian tohtori Olavi Kaarlo Tarvaisen tyttäreksi. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Lappeen lisäksi Karunassa ja Iisalmessa. Hän meni naimisiin vuonna 1960 ja sai kolme lasta: Merja (s. 1963), Terhi (s. 1968) ja Martti (s. 1970). Leea Virtanen erosi aviopuolisostaan Mauri Ensio Virtasesta 1985.
Roberto Vásquez
Roberto Vásquez (s. 26. toukokuuta 1983, Panama City, Panama) on kärpässarjan nyrkkeilijä, joka saavutti WBA-liiton maailmanmestaruuden 29. huhtikuuta 2005. Vásquez puolusti titteliä 25. toukokuuta 2006 saakka.
Vásquez hävisi ensimmäisen ammattilaisottelunsa 17. maaliskuuta 2001 Angelo Dottinia vastaan. Seuraavat 22 ottelua Vásquez voitti, saavuttaen WBO:n Latino lightweight -mestaruustittelin 31. lokakuuta 2002, WBC:n vastaavan sijoituksen 15. helmikuuta 2003 ja WBA:n Fedelatin-mestaruuden 26. marraskuuta 2003, ollen ensimmäinen latinalaisen amerikan nyrkkeilijä, joka piti hallussaan näiden kolmen nyrkkeilyliittojen mestaruuksia samanaikaisesti.
29. huhtikuuta 2005 Vásquez voitti WBA:n kärpässarjan maailmanmestaruuden Beibis Mendozalta. Vásquez puolusti mestaruuttaan neljästi voittaen Noel Arambuletin tuomariäänin täysien erien jälkeen, voittamalla Horlan Hamiltonin tuomariäänin, ja voittamalla Takefumi Sakatan tuomariäänin. Vasquez menetti tittelinsä uusintaottelussa Sakataa vastaan, eikä toistaiseksi ole päässyt uudelleen titteliotteluun. Vuoden 2009 maaliskuussa Vásquez hävisi Mexicolaiselle Hugo Fidel Cazaresille kaikin tuomariäänin 11 eräisen kamppailun päätteksi. Kamppailussa oli panoksena väliaikainen WBA Fedelatin Super mestaruusvyö. 3.10.2009 Vásquez otteli Drian Franciscoa vastaan häviten teknisellä tyrmäyksellä 10 erässä.
Joonas Ikäläinen
Joonas Tapani Ikäläinen (s. 5. tammikuuta 1982 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta PS Kemi Kingsiä, jossa oli pelannut vuodesta 2010 asti.
Ikäläinen on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Veikkausliigaa Tornion Pallo-47:ssä, Vaasan Palloseurassa ja Rovaniemen Palloseurassa yhteensä kuusi kautta. Pääsarjaotteluita Ikäläinen on pelannut 112 ja tehnyt kahdeksan maalia.
Joonas Ikäläisen setä on Suomen maajoukkueen entinen päävalmentaja Jukka Ikäläinen.
Joensuun kartano
Joensuun kartano (myös nimellä Åminnen kartano) on kartano Halikossa nykyisessä Salon kaupungissa.
Kartanon päärakennuksen ovat suunnitelleet Charles Bassi ja Carl Christoffer Gjörwell. Julkisivussa olevat medaljongit ovat ruotsalaisen kuvanveistäjän Johan Tobias Sergelin käsialaa. Päärakennusta ympäröivät rakennukset edustavat kustavilaista tyyliä ja ovat peräisin ajalta, jolloin kartanonherrana oli Gustaf Mauritz Armfelt. Kartanoon on kuulunut kiinteästi Hornien rakennuttama Halikon keskiaikainen kirkko, johon kartanolla on ollut patronaattioikeus. Kartanolta kulkee Halikon kirkolle Salon pisin, kahden kilometrin mittainen koivukuja. Tilalla viljellään nykyään mallasohraa, leipävehnää, siemenviljaa ja öljykasveja.
Kartanon mailta on löydettiin vuonna 1887 niin sanottu Halikon aarre, joka on valmistettu vuosien 1050-1150-välillä.
Joensuun kartano oli keskiajalla rälssisäteri. Ensimmäinen nimeltä tunnettu kartanoon liittyvä henkilö on Petrus de Åminne 1300-luvun puolivälistä. Vuosisadan lopulla sinne ilmestyvät Horn-suvun johtomiehet. Vuonna 1407 sai Henrik Olofsson Horn kartanoon rälssikirjan. Horn-suvun omistuksessa kartano oli lähes viisisataa vuotta. 1500-luvulla tilalla tiedetään olleen kivinen päärakennus. Kartanon asuinkäyttö päättyi vuoteen 1599, jolloin Kaarle-herttuan joukot tekivät sinne ryöstöretken. Tulipalo tuhosi kartanon päärakennuksen 1690, ja sinne siirrettiin rakennuksia toisaalta. Viimeisen Hornin, Catharina Ebba Hornin, kuoltua kartanon osti 1782 skotlantilaissyntyinen Ruotsissa vaikuttanut kauppias George Seton. Tämän kuoltua se siirtyi 1780-luvulla Armfeltin suvulle, ensin Gustaf Mauritz Armfeltin isän Magnus Wilhelm Armfeltin nimiin. 1830-luvulla kartanon omisti lyhyen aikaa Gustaf Mauritzin pojan Gustaf Magnusin anoppi Sarah Cuthbert-Brooke, myöhemmin vapaaherratar Klinckowström, joka teki siitä sääntöperintötilan. Åminnen viimeinen kreivi oli Carl Alexander Armfelt, jonka kuoltua lapsettomana kartano siirtyi sääntöperintötilana sisarenpojan kautta von Knorringin suvussa periytyväksi. Kartanon osti von Knorringeilta vuonna 2001 Björn Wahlroos 59 miljoonalla markalla.
Kartano on edelleen yksityisasunto, ja sen nykyinen omistaja Björn Wahlroos on entistänyt sen 1800-luvun alun, Gustaf Mauritz Armfeltin ajan, asuun. Museovirasto on määritellyt Joensuun kartanon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Ennen toista maailmansotaan Joensuun kartanon suurmaatilaan kuului 5000 hehtaaria maata, josta peltoa yli tuhat hehtaaria. Vuonna 2010 kartanoon kuului 370 hehtaaria peltoa ja tilan kokonaispinta-ala oli 2200 hehtaaria.
Ritari Ardent
Ritari Ardent () on ranskalainen keskiaikaan sijoittuva sarjakuva, jonka päähenkilönä seikkailee nuori Ardent. Sarjakuvaa alkoi piirtää vuonna 1966 François Craenhals. Sitä on tehty parikymmentä albumia, jotka on julkaissut Casterman. Otava on julkaissut näistä neljä suomeksi 1970-luvulla. Suomentajana oli Timo Reenpää
Balance (Van Halenin albumi)
Balance on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin kymmenes studioalbumi. Albumin luultavasti tunnetuin ja menestynein kappale on "Can't Stop Lovin' You". Toinen tunnettu kappale on "Not Enough". Albumi menestyi hyvin siihen nähden että, grunge oli silloin johtava rockin ala. Tähän syynä voi olla myös albumilta singleinä julkaistut viisi kappaletta, jotka ovat "Seventh Seal", "Not Enough", "Don't Tell Me (What Love Can Do)", "Can't Stop Lovin' You" ja "Amsterdam". Albumi oli viikon ajan ykkösenä "Billboard 200" listalla. Albumi on myynyt 3-kertaista platinaa eli yli kolme miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa.Billboard (Pohjois-Amerikka)
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Till Death Unites Us
Till Death Unites Us on Norther -yhtyeen neljäs täyspitkä studioalbumi. Levy ilmestyi tammikuussa 2006 ja se nousi parhaimmillaan Suomen albumilistan sijalle 6.
Antti Pekkarinen
Antti ”Pizza” Pekkarinen on suomalainen juontaja ja toimittaja. Hän toimi juontajana, toimituspäällikkönä ja myöhemmin vastaavana tuottajana "Jyrki"-ohjelmassa ja oli mukana myös "Julkvisti"-ohjelmassa. Hän myös perusti Illusioni-tuotantoyhtiön yhdessä Joonas Hytösen kanssa. Illusioni tuotti ohjelmia kuten "Joonas Hytönen Show" ja "Pelastakaa sotamies Hytönen". Nykyään Pekkarinen on Espanjassa julkaistavan "Kaupunkilehti Fuengirola" -sanomalehden päätoimittaja.
1990-luvulla Pekkarinen toimi myös laulajana tamperelaisessa yhtyeessä nimeltä Kissojen Taivas.
Var (departementti)
Var on Ranskan departementti numero 83, joka on saanut nimensä Var-joesta. Var sijaitsee Välimeren rannikolla, Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella Kaakkois-Ranskassa. Departementissa on 1 012 735 asukasta (2011), ja sen väestötiheys on 169,6 asukasta neliökilometrillä. Pinta-ala on 5 973 neliökilometriä. Departementti on jaettu 153 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Toulon.
Var oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostui osasta aiempaa Provencen provinssia. Vuonna 1860 Varin itäisin osa yhdistettiin Ranskaan tuolloin liitetyn Nizzan kreivikunnan kanssa uudeksi Alpes-Maritimes'n departementiksi , minkä vuoksi Varjoki ei enää virtaa Varin departementin alueella.
Departementista on neljä kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Bargème, Gassin, Seillans ja Tourtour.
Kaksipuolinen iskentä
Kaksipuolinen iskentä oli kivikaudella työtapa, jolla kivityökalu tehtiin käsittelemällä sitä kaksipuolisesti. Tämä työkalujen valmistustapa liittyi Acheulin kulttuuriin ja sen seuraajiin.
Käsikirves
Käsikirves oli kivikautinen alkeellinen työkalu, jota pidettiin kädessä ja jota voitiin käyttää työkaluna tai aseena. Ensimmäiset käsikirveet teki varhainen pystyihminen "Homo erectus" noin 1,5 miljoonaa vuotta sitten liittyen Abbevillen kulttuuriin. Käsikirveitä on löytynyt kaikilta mantereilta ja eniten Afrikasta. Materiaalina on käytetty useimmiten kvartsiittimineraaleja. Käsikirvestä käytettiin niin metsästämiseen kuin taisteluihin muita vastaan.
Käsikirves oli tuntematon Balkanilta mustanmeren pohjoisrannikolta Kiinaan ja Indonesiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä. Rajan toisella puolella ihmiset käyttivät erilaisia käsi-iskureita ja -talttoja. Käsikirveskulttuurin ja iskurikulttuurin raja on selvä ja sitä kutsutaan Moviuksen rajaksi löytäjänsä Hallam Moviuksen mukaan. Hän ehdotti rajaa vuonna 1948.
Bouches-du-Rhône
Bouches-du-Rhône on Ranskan departementti numero 13, joka sijaitsee Kaakkois-Ranskassa, Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella, Välimeren rannikolla, nimensä mukaisesti Rhônejoen suussa. Vuonna 2005 departementissa oli 1 906 000 asukasta,
ja sen väestötiheys oli 372 as/km². Pinta-ala on 5 087 km². Departementti on jaettu 119 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Marseille.
Bouches-du-Rhône oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostettiin osasta aiempaa Provencen provinssia sekä Orangen, Martigues’n ja Lambescin pikkuruhtinaskunnista.
Alpes-de-Haute-Provence
Alpes-de-Haute-Provence (entinen Basses-Alpes) on Ranskan departementti numero 4, joka sijaitsee Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella Kaakkois-Ranskassa. Vuonna 2005 departementissa eli 153 000 asukasta ja sen väestötiheys on 20 as/km². Pinta-ala on 6925 km². Departementti on jaettu 200 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Digne-les-Bains.
Vaucluse
Vaucluse on Ranskan departementti numero 84, joka sijaitsee Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella Kaakkois-Ranskassa. Departementissa on 534 291 asukasta (2006), ja sen väestötiheys on 149,8 asukasta neliökilometrillä. Pinta-ala on 3 567 neliökilometriä. Departementti on jaettu 151 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Avignon.
Departementista on seitsemän kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Ansouis, Gordes, Lourmarin, Ménerbes, Roussillon, Séguret ja Venasque.
Enokunta
Enokunta on osa Oriveden kaupunkia ja Ylä-Pirkanmaan matkailualuetta. Kylä on harvaan asuttu, ja se sijaitsee taajama-alueen ulkopuolella. Kylän asuinrakennukset sijaitsevat kaukana toisistaan eikä seudulla ole yhtenäistä maaseuduille tyypillistä kylänäkymää. Kylän läpi mutkittelee Enokunnantie, josta osa on asvaltoitu, mutta suurin osa kilometreistä taittuu soratietä pitkin. Maisemat ovat pääosin sekametsää ja järvinäkymiä. Maasto kumpuilee.
Oriveden kaupunki järjestää lapsille ja nuorille leiritoimintaa Haukkaniemen leirikeskuksessa, joka sijaitsee Enokunnassa. Päärakennuksen majoitustilojen lisäksi leirikeskuksen yhteydessä on kaksi rantasaunaa ja grillikatos. Leirikeskuksen alue on 10 hehtaaria.
Untavan kyläkoulu toimi aiemmin kylän keskuksena. Kun koulu lakkautettiin, rakennus oli jonkin aikaa leirikoulujen pitopaikka. Nykyisin koulu on yksityisomistuksessa. Kylän lapset kuljetettiin koulutaksilla 2000-luvun alkuun saakka Onnistaipaleen kyläkouluun, jossa opinnot kestivät aina kuudennen luokan loppuun. Oriveden keskustan kouluun siirryttiin 7. luokan alkaessa.
Kylässä on runsaasti kesämökkiasutusta. Enokuntaan ei ole joukkoliikenneyhteyksiä.
Ydintekniikka (kivikausi)
Ydintekniikka (kivikausi) oli varhainen työkalujen valmistustapa, jossa kivityökaluja tehtiin työstämällä ydinkiveä. Tällä tekniikalla saatettiin tehdä työkaluja ehkä joskus 2,5-2 miljoonaa vuotta sitten, tekijänä käteväihminen "Homo habilis". Varhaisimmissa työkaluissa oli yksipuolinen iskentä.
Tämä tekniikka on alkeellisempi kuin nykyihmisen suosima ns. säletekniikka, jossa kivityökaluja tehtiin ytimestä isketyistä säleistä.
Yksipuolinen iskentä
Yksipuolinen iskentä oli varhaisin kivikautinen työkalujen valmistustapa, joka sai alkunsa ns. vierinkivikulttuureista, kun opittiin työstämään kiveä. Yksipuolinen iskentä tehtiin varhaisimmassa vaiheessa kiviytimiin, kyse oli silloin ydintekniikasta.
As the Palaces Burn
As the Palaces Burn on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Lamb of Godin toinen studioalbumi. Vuonna 2003 Prosthetic Recordsin alla julkaistua albumia voidaan pitää yhtyeen läpimurtona. Yhtyeen debyyttialbumiin "New American Gospeliin" verrattuna yhtyeen äänimaailman ja soittotekniikan kehitys vaikuttivat osalta menestykseen. Albumia on jopa verrattu teknisemmäksi kuin sen seuraaja-albumeita "Ashes of the Wakea" sekä kaupallista läpimurtoalbumia "Sacramentia".
Albumin ensimmäisestä kappaleesta, "Ruin"ista, on tehty yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. "Ruin"in lisäksi albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "11th Hour" sekä "As the Palaces Burn". Albumin tuottajana toimi mm. metalliyhtye Strapping Young Ladin keulakuvana tunnettu Devin Townsend.
Hautes-Alpes
Hautes-Alpes on Ranskan departementti numero 5, joka sijaitsee Alpeilla, Provence-Alpes-Côte d'Azurin alueella, Kaakkois-Ranskassa. Vuonna 2005 departementin asukasluku oli 132 000 ja väestötiheys 23 as/km². Pinta-ala on 5 549 km². Vuoristoinen departementti on jaettu 177 kuntaan, ja sen pääkaupunki ("préfecture") on Gap. Muut huomattavat kaupungit ovat Briançon ja Embrun. Euroopan korkein kunta, Saint-Véran (2 042 m merenpinnasta), sijaitsee Hautes-Alpesin alueella.
Hautes-Alpes oli yksi 83 departementista, jotka luotiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se muodostui osasta aiempia Dauphinén ja Provencen provinsseja.
Aldanin lentoasema
Aldanin lentoasema on pieni lentoasema Aldanissa Sahan tasavallan eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee kilometrin päässä Aldanin itäpuolella. Huolimatta pienestä koostaan, lentoasemalla on suuri merkitys rahtiliikenteelle.
Tethys (mytologia)
Tethys () oli kreikkalaisessa mytologiassa Uranoksen ja Gaian tytär. Hän oli titaani ja meren jumalatar, joka oli sekä sisko että vaimo Okeanokselle. Tethys oli maailman pääjokien ja noin kolmentuhannen tyttären, joita kutsuttiin okeanideiksi, äiti. Hän oli Thalassan, merivesien ruumiillistuman vastine makean veden suhteen.
Titaanien ja Olympoksen jumalien välisen taistelun aikana Tethys kasvatti Rheaa kummilapsenaan.
Hera ei ollut tyytyväinen siitä, että Kallisto ja Arkas oli asetettu taivaalle Isona karhuna ja Pienenä karhuna, joten hän pyysi hoitajaansa Tethystä auttamaan. Tethys saikin tähtikuviot kiertämään ikuisesti taivaalla siten, etteivät ne koskaan hävinneet horisontin alle.
Tethys, yksi Saturnuksen kuista, on nimetty hänen mukaansa kuten myös esihistoriallinen Tethysmeri.
Varustamo (televisiosarja)
Varustamo (ruots. "Rederiet") on ruotsalainen draamasarja, jota tehtiin vuosina 1992–2002 yhteensä 318 jaksoa. Sarja oli yksi kauimmin esitetyistä ruotsalaisista draamasarjoista. Sarjassa seurattiin Dahlénin perheen ja varustamon vaiheita, ja tapahtumapaikat sijoittuivat muun muassa "M/S Freja" -nimiselle alukselle.
Ruotsissa sarjaa esitettiin alun perin SVT1-kanavalla tiistai-iltaisin 45 minuutin jaksoissa. Suomessa sarjaa esitti Yle TV2, ja se oli Suomessakin hyvin suosittu; sarjassa esiintyi myös useita suomalaisia näyttelijöitä, kuten Kaija Kärkinen, Åke Lindman, Svante Martin ja Mats Långbacka. Norjassa sarjaa esitti NRK. Ensimmäisen kauden esitysoikeudet oli myyty myös Egyptiin.
Sarjan päämiljöö oli Ruotsin ja Suomen välillä liikennöivä fiktiivinen matkustaja-alus "M/S Freja", joksi oli lavastettu alkujaan Suomessa rakennettu "M/S Birka Princess" (myöhemmin "M/S Sea Diamond").
Sarjassa kuvauksissa käytetty alus ajoi karille 5. huhtikuuta 2007 Egeanmerellä ja upposi 6. huhtikuuta 2007 noin 15 tuntia kiviin osumisen jälkeen.
Sheldon Lee Glashow
Sheldon Lee Glashow (s. 5. joulukuuta 1932 New York) on yhdysvaltalainen fyysikko.
Glashow toimii Bostonin yliopiston professorina. Kandidaatin tutkintonsa hän suoritti Cornellin yliopistossa. Harvardin yliopistossa Glashow suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1958.
Glashow sai Steven Weinbergin ja Abdus Salamin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1979 sähköheikon vuorovaikutuksen tutkimuksistaan.
Muistatko Monrepos’n
”Muistatko Monrepos’n” [monrepoon] on laulaja Annikki Tähden tunnetuksi tekemä musiikkikappale. Sen on säveltänyt Erik Lindström, ja sanoittanut Aili Runne. Annikki Tähti oli ensimmäinen kappaleen levyttänyt laulaja, ja hän levytti sen vuonna 1955. Tähti sai siitä Suomen ensimmäisen kultalevyn, ja vielä vuonna 2018 levytys oli Suomen kaikkien aikojen neljänneksi eniten myyty kotimainen single noin 38 000 kappaleen myyntimäärällään. Myöhemmin sen ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta ja Tapani Kansa sekä harmonikalla Aaro Kurkela.
Kappaleen sanoituksessa muistellaan nostalgisesti Monrepos-puistoaluetta Suomen Neuvostoliitolle menettämässä Viipurissa.
Kappale kuuluu helsinkiläisen Viipurin Lauluveikot -mieskuoron ohjelmistoon neliäänisenä Sakari Hildénin sovituksena muun muassa joissakin kevätkonserteissa ja tilausohjelmistossa.
Peter Youngren
Peter Youngren (syntynyt nimellä Peter Ljunggren) on vuonna 1955 Ruotsissa syntynyt evankelista. Nuoruusvuosinaan hän muutti Kanadaan, josta käsin hän on vuodesta 1976 asti tehnyt suuria evankelioimismatkoja ympäri maailmaa.
Youngrenin lähetystyö painottuu muslimialueille, joissa hänen työllään on ollut suurta merkitystä. Youngren painottaa kristittyjen ja muslimien välistä ystävyyttä ja sitä, kuinka Jeesus tuli pelastamaan kaikki ihmiset.
Söderlångvikin kartano
Söderlångvikin kartano on kartano Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kartano on suurimmaksi osaksi saanut nykyisen ulkonäkönsä aikana, jolloin suomalainen liikemies ja mesenaatti Amos Anderson oli kartanon omistaja. Andersonin haltuun kartano päätyi vuonna 1927. Nykyisin se toimii Söderlångvikin museona, jossa on osa Andersonin yksityisestä taidekokoelmasta ja hänen huonekaluistaan.
Andersonin ostettua kartanon sen päärakennus oli vielä yksikerroksinen hirsirakennus, joka oli päällystetty punaiseksi maalatulla laudoituksella. Arkkitehti W. G. Palmqvistin piirustusten pohjalta rakennus rakennettiin täysin uusiksi vuosina 1934–1935. Sen kerroslukumäärää lisättiin kahteen, se sai pintaansa valkoisen rappauksen ja huoneiden määrä nousi kuudesta yhteentoista. Lisäksi rakennus sai vuosina 1937–1938 molemmille puolilleen yksikerroksiset tiilestä rakennetut siipirakennukset. Rakennuksen kokonaispinta-ala on 560 m² ja sen pituus .
Söderlångvikin kartanon päärakennuksessa toimii Amos Andersonin henkilöhistoriallinen museo sekä taidemuseona, jossa on esillä hänen aikanaan keräämää taidetta sekä muuta esineistöä. Lisäksi museossa on esillä kesäisin vuosittain vaihtuva taidenäyttely.
Ү
Ү on kyrillinen kirjain. Se sisältyy baškiirin, burjaatin, dungaanin, kazakin, kirgiisin ja mongolin aakkosiin. Se kuului myös vuonna 1939 käyttöön otettuun tataarin kyrillisiin aakkosiin, kunnes kirjaimisto vaihdettiin takaisin latinalaiseen vuonna 2001.
Ү ääntyy baškiirissa, burjaatissa, dungaanissa, kazakissa ja kirgiisissä pyöreänä suppeana etuvokaalina // ja mongolissa pyöreänä suppeana keskivokaalina //. Tataarissa ү edustaa kahta eri äännettä, joko pyöreää suppeaa etuvokaalia // tai soinnillista labiovelaarista approksimanttia //. Tataarin latinalaisessa aakkostossa kummallakin äänteellä on oma merkki. Näistä ensimmäistä merkitään kirjaimella ü ja jälkimmäistä kirjaimella w.
Ұ
Ұ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy kazakin aakkosiin.
Ұ ääntyy kazakissa pyöreänä suppeana takavokaalina //.
Gösta Prüzelius
Karl Gösta Prüzelius (11. elokuuta 1922 Tukholma – 15. toukokuuta 2000 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä.
Prüzelius opiskeli Göteborgin kaupunginteatterin oppikoulussa vuosina 1941–1943. Opiskelujen jälkeen hän oli kiinnitettynä useisiin ruotsalaisiin teattereihin. Kungliga Dramatiska Teaternissa eli Dramatenissa hän oli kiinnitettynä yli 30 vuoden ajan. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Flickorna i Småland", joka valmistui vuonna 1945 ja jonka ohjasi Schamyl Bauman. Prüzelius antoi myös äänensä Bagheeralle Disneyn "Viidakkokirjan" ruotsinkielisessä versiossa. Televisioyleisö tunsi hänet parhaiten "Varustamo"-sarjan Reidar Dahlénina. Hän näytteli sarjassa vuosina 1992–2000.
Ӹ
Ӹ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta ы lisäämällä siihen treema. Kirjain sisältyy ainoastaan vuorimarin aakkosiin. Se translitteroidaan ÿ.
Ӹ ääntyy vuorimarissa laveana suppeana takavokaalina //.
Ӯ
Ӯ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta у lisäämällä siihen pituusmerkki. Kirjain sisältyy nykyään ainoastaan tadžikin aakkosiin. Aikaisemmin se kuului myös kazakin aakkosiin, mutta se korvattiin vuonna 1957 kirjaimella ұ
Ӯ ääntyy tadžikissa pyöreänä puolisuppeana etuvokaalina //.
Ӳ
Ӳ on kyrillinen kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta у lisäämällä siihen kaksoisakuutti. Kirjain sisältyy ainoastaan tšuvassin aakkosiin.
Ӳ ääntyy tšuvassissa pyöreänä suppeana etuvokaalina //.
Iltapäivä
Iltapäivä on Sveriges Radion suomenkielinen talkshow-ohjelma, jonka lähetykset alkoivat valtakunnallisella kanavalla P2 ja Tukholman paikalliskanavalla P6 lokakuussa 2015. Ohjelmaa tekee Sveriges Radion suomenkielinen kanava Sisuradio. Ohjelman alkaessa sitä juonsivat Jorma Ikäheimo ja Helena Huhta. Maaliskuusta 2016 tammikuuhun 2017 ohjelmaa juonsi Ikäheimon kanssa Marika Pietilä ja vuoden 2017 alusta Ikäheimon juontajaparina toimii ohjelman entinen tuottaja Hanna Paimela Lindberg.
Iltapäivää tuottavat Taneli Männikkö ja Virpi Inkeri.
Stephen Wolfram
Stephen Wolfram (s. 29. elokuuta 1959 Lontoo) on brittiläinen tieteilijä ja tutkija.
Wolfram opiskeli Etonissa, Oxfordissa ja Caltechissa. Hän suoritti Caltechissa tohtorin tutkinnon fysiikassa vain 20-vuotiaana. Wolfram on toiminut muun muassa Institute for Advanced Studyn tutkijana. Hän on myös perustanut Wolfram Research -nimisen yrityksen.
Wolfram on tehnyt merkittävää tutkimusta monilla fysiikan aloilla. Lisäksi hän on tutkinut muun muassa soluautomaatteja. Wolfram on kirjoittanut laskennallisia järjestelmiä käsittelevän kirjan A New Kind of Science. Hän on myös tietokoneohjelma Mathematican luoja.
Kohtalonpyörä
Kohtalonpyörä (myös nimellä Onnenpyörä) on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Waite-Smith-pakassa kohtalonpyörään on sijoitettu kirjaimet TARO. Tämä idea on peräisin Eliphas Lévin kirjoituksista. Lévi tulkitsi sanan vastaavan, kirjainten ROTA muodostaman pyörän mystiseksi pyöräksi, jonka hän liitti tetragrammatoniin, alkemian symboleihin ja sanan ROTA nelikirjaimisiin angrammeihin TARO, TORA, ORAT ja ATOR.
Paul Foster Case ilmaisee kirjainten muodostamat käsitteet näin: "Kortissa on neljä kirjainta, jotka vasemmalta oikealle muodostavat sanan ROTA, joka latinaksi merkitsee "pyörä". Kun aloitetaan T-kirjaimesta, saadaan sana TARO. Luettaessa oikealta vasemmalle sanasta tulee ORAT, joka latinaksi merkitsee "puhuu". Lukien samaan suuntaan mutta aloittaen T-kirjaimesta, sanasta tulee TORA, joka merkitsee juutalaisten Tooraa eli "lakia". Lukien A-kirjaimesta oikealta vasemmalle sanasta muodostuu ATOR eli Hathor, egyptiläinen jumalatar joka vastaa tarot-pakan keisarinnaa. Näistä sanoista voidaan muodostaa lause, joka kuuluu: "Rota Taro, orat Tora Ator", eli "Pyörä Taro, puhuu Hathorin lain."
English Racing Automobiles
English Racing Automobiles (ERA) oli Formula 1 -talli, joka kilpaili Formula 1 -sarjassa vuosina 1950-1952. ERA ajoi myös Grand Prixeissä ennen Formula 1 -sarjaa perustamisvuodesta 1933 lähtien sekä F1-sarjan ulkopuolisia kilpailuja. Seitsemässä kilpailussaan ERA ei saavuttanut yhtään voittoa, nopeinta kierrosta, paalupaikkaa tai pistettä.
Dunlop Tyres
Dunlop Tyres oli brittiläinen renkaita valmistava yritys, jonka John Boyd Dunlop perusti 1888 keksittyään ilmatäytteisen renkaan.
Vuosina 1985–86 yritys myytiin yhdysvaltalaisille sijoittajille ja japanilainen Sumitomo -yritys hankki oikeudet Dunlop merkkisiin katuautorenkaisiin.
Goodyear osti Dunlop Tyresin vuonna 1999, mutta ei lentokoneiden renkaita valmistavaa itsenäistä yritystä Dunlop Aircraft Tyresiä. Nykyisin se tunnetaan nimellä Dunlop Rubber Company. Lisäksi samana vuonna Sumitomo ja Goodyear solmivat sopimuksen, jonka mukaan Sumitomo valmistaisi japanilaisvalmisteiset renkaat Dunlopin nimellä, ja Goodyear ostaisi Sumitomon Euroopan ja Pohjois-Amerikan osastoista 75% (yhteistyö päättyi 2015).
Dunlop valmistaa renkaiden lisäksi myös muun muassa elektroniikkaa, sekä tennis- ja golfvälineitä. Dunlop-jalkineita valmistaa Dunlop Protective Footwear.
Dunlopilla oli moottoriurheilurenkaisiin keskittynyt tehdas Fort Dunlop Erdingtonissa Birminghamissa, jonka toiminta päättyi vuonna 2014.
Dunlop Tyres on toimittanut renkaita erilaisiin kilpasarjoihin, kuten BTCC, DTM, European Le Mans Series sekä Formula 1.
Taso Mathieson
Taso Mathieson oli Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan Britannian Grand Prix:hin vuonna 1950, muttei saavuttanut yhtään pistettä. Autoa ajoi brittiläinen Leslie Johnson numerolla 8. Hän saavutti aika-ajoissa 12. sijan, mutta keskeytti kisassa jo 2. kierroksella kompressoriin kohdistuneen vian takia.
Ecurie Rosier
Ecurie Rosier oli ranskalainen Formula 1 -talli, joka kilpaili MM-sarjassa 34 kilpailun verran ja ajoi sen ulkopuolisissa kilpailuissa vuosina 1950–1956. Tallin paras sijoitus oli Robert Manzonin kolmas sija vuoden 1954 Ranskan GP:ssä. Sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa tallin kuljettaja André Simon voitti Albin Grand Prix 1955.
Ecurie Belge
Ecurie Belge oli belgialainen Formula 1 -talli vuosina 1950-1953, ja se osallistui kolmella kuljettajallaan 21 kilpailuun.
Heimo Riihimäki
Heimo Ilmari Riihimäki (17. tammikuuta 1907 Helsinki – 17. marraskuuta 1962) oli suomalainen arkkitehti ja taidemaalari. Riihimäen tunnetuin suunnittelutyö arkkitehtina oli hänen yhdessä Viljo Revellin ja Niilo Kokon kanssa Helsingin ydinkeskustaan ideoima ja suunnittelema Lasipalatsi, joka oli tarkoitettu tilapäiseksi rakennukseksi mutta tuli edustamaan Helsingin 1930-luvun funkkista, kun sen purku-uhka aikoinaan väistyi julkisen keskustelun ja asiantuntijoiden näkemysten ansiosta.
Riihimäen vanhemmat olivat junan pakkamestari Juho Riihimäki ja Aino Maria o.s. Kreula. Hänen puolisonsa oli lausuntataiteilija Kastehelmi Karjalainen.
Riihimäki toimi Kotkan kaupunginarkkitehtina 1940–1947, Kupittaan Savi Oy:n taiteellisena johtajana 1948–1949, Turun kaupungin rakennustarkastajana vuodesta 1949. Hänen ensimmäinen näyttelynsä oli Turussa 1946. Hän osallistui moniin näyttelyihin 1940-luvulta alkaen. Muistonäyttely oli 1970 Wäinö Aaltosen museossa, syntymän satavuotisnäyttely Lasipalatsin näyttelytilassa 2007.
Vastakohtana arkkitehtuurin funktionalismille taiteilijanuran tuotantoa leimasivat kolorismi ja ekspressiivisyys. 1950-luvun lopulla hän alkoi kokeilla litografiaa. Näiden töiden kuolemanaiheen taustalla oli sairastuminen leukemiaan. Vuoden 2007 näyttely Lasipalatsissa oli koottu juuri näistä viimeisten vuosien töistä. Näyttelyn kuratoi Riihimäen sisarenpoika taiteilija Kimmo Sarje.
DJ Yella
Antonie Carraby (s. 11. joulukuuta 1967, Compton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja elokuvaohjaaja. Hän oli N.W.A:n ja World Class Wreckin' Crun jäsen. Carraby on julkaissut yhden sooloalbumin: "One Mo Nigga ta Go" vuonna 1996. Hän myös tuotti Eazy-E:n debyyttialbumin "Eazy-Duz-It" yhdessä Dr. Dren kanssa.
Yella syntyi ja varttui Kalifornian Comptonissa. Hän aloitti musiikkiuransa DJ:nä Dr. Dren kanssa World Class Wreckin’ Cru -ryhmässä.
Yella jätti World Class Wreckin’ Crun ja liittyi Eazy-E:n perustamaan Ruthless Recordsiin vuonna 1986. Yella toimi Dr. Dren ohella tuottajana N.W.A. -kollektiivissa.
N.W.A:n hajoamisen jälkeen Eazy-E, DJ Yella ja MC Ren olivat ainoat, jotka jäivät Ruthless Recordsiin. Seuraavina vuosina hän tuotti albumeita Ruthless Recordsin jäsenille, kuten Eazy-E:lle, B.G. Knocc Outille ja Bone Thugs-N-Harmonylle.
Yella myös ohjasi pornoelokuvia nimellä The Kidd.
Eazy-E:n kuolema AIDSiin vuonna 1995 vei levy-yhtiön kaaokseen. Yella yritti pala palalta koota Eazyn viimeistä albumia kappaleista, joita hän oli tehnyt, mutta joita ei ollut julkaistu. Lopulta Eazyn viimeinen albumi "Str8 off tha Streetz of Muthaphukkin Compton" julkaistiin vuonna 1995.
Vuonna 1996 Yella julkaisi sooloalbumin "One Mo Nigga ta Go", jolla vieraili monia Ruthlessin jäseniä.
Julkaisun jälkeen hän siirtyi uudelleen pornoelokuvien tuottamisen pariin. Sillä aikaa hän teki MC Renin kanssa kappaleen "Bangin", vaikkei hän ollut kiinnostunut musiikin tekemisestä.
Vuonna 2015 julkaistiin N.W.A.:sta kertova elokuva "Straight Outta Compton," jossa Neil Brown Jr. näyttelee Yellaa.
Lisa Loeb
Lisa Anne Loeb (s. 11. maaliskuuta 1968 Bethesda, Maryland) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja tositelevisioesiintyjä.
Loeb syntyi Bethesdassa, Marylandissa, ja varttui Dallasissa. Hän valmistui Brownin yliopistosta vuonna 1990. Brownissa opiskellessaan hän perusti Elizabeth Mitchellin kanssa yhtyeen Liz and Lisa, joka julkaisi kaksi albumia vuosina 1989 ja 1990. He julkaisivat vielä vuonna 2003 yhdessä albumin "Catch the Moon".
Loebin ensimmäinen menestys sooloartistina tuli vuonna 1994, kun hänen kappaleensa ”Stay (I Missed You)” nousi heti listojen kärkeen. Seuraavana vuonna ilmestyi sooloalbumi "Tails" Geffen Recordsin kustantamana.
Loebia kuullaan vuoden 2000 Ozzy Osbourne -tribuutilla "Bat Head Soup". Loeb seurusteli vuosia kitaristi Dweezil Zappan kanssa, ja pari teki myös musiikillista yhteistyötä.
Loeb asuu vakituisesti Los Angelesissa. Hän on esiintynyt muun muassa tilannekomediasarjassa "Nanny". Hänen kokoelmalevynsä "The Very Best of Lisa Loeb" julkaistiin 2006.
Taisteluhelikopteri
Taisteluhelikopteri on sotilaskäyttöön tarkoitettu helikopteri, joka on suunniteltu ja varustettu hyökkäämään maakohteiden, kuten jalkaväen, panssarivaunujen ja rakennelmien, kimppuun. Taisteluhelikopterien pääasiallisena tehtävänä on tukea maajoukkoja ja tuhota viholliskeskittymät näiden puolustuslinjojen takana.
Ensimmäisenä maailmassa taisteluhelikoptereita käyttivät ranskalaiset, jotka Algerian itsenäisyyssodan aikana varustivat muutamia Bell 47 -helikoptereita konekivääreillä. Taisteluhelikoptereita kuitenkin käytettiin ensimmäistä kertaa laajamittaisesti Vietnamin sodassa, jossa yhdysvaltalaiset asensivat Bell UH-1 -koptereihinsa ohjuksia ja konetykkejä. Yksi ensimmäisistä varsinaisista taisteluhelikoptereista oli kuitenkin Lockheed Corporationin rakentama ja suunnittelema AH-56 Cheyenne, joskin projekti keskeytettiin budjettivajeen ja roottoriongelmien takia.
Vuonna 1967 Yhdysvaltain ilmavoimat otti käyttöönsä AH-1 Cobran, joka osoittautui hyvin tehokkaaksi ja menestyksekkääksi. Samoihin aikoihin neuvostoliittolaiset halusivat yhdistää taisteluhelikopterien ja kuljetushelikopterien ominaisuudet ja suunnittelivat Mil Mi-24:n, jolla oli merkittävä rooli Afganistanin sisällissodassa. 1970-luvulle mennessä taisteluhelikopterit olivat saavuttaneet vakituisen aseman sekä Yhdysvaltain että Neuvostoliiton ilmavoimissa. Vuonna 1972 Yhdysvaltain hallitus halusi korvata AH-1 Cobran ja järjesti viiden suurimman yhdysvaltalaisen ilmailualan yrityksen kanssa suunnittelukilpailun, jonka voitti silloisen Hughes Helicoptersin AH-64 Apache. Vuonna 1991 Yhdysvallat käytti Apache-koptereita Persianlahden sodassa, jossa ne ampuivat Yhdysvaltain ensimmäiset laukaukset.
Nykyisin taisteluhelikoptereiden määrä on lisääntynyt ja ne ovat levinneet useimpien valtioiden ilmavoimiin. Yhdysvaltain ja Venäjän ohella omia taisteluhelikoptereita ovat valmistaneet esimerkiksi Etelä-Afrikka ja Italia.
Suomessa taisteluhelikopterien ostamista Puolustusvoimien käyttöön on harkittu useaan otteeseen, mutta tähän asti suunniteltuja ostoja ei ole toteutettu taloudellisista syistä.
Ross Macdonald
Ross Macdonald, oikealta nimeltään Kenneth Millar, (13. joulukuuta 1915 – 11. heinäkuuta 1983) oli yhdysvaltalais-kanadalainen rikoskirjailija. Macdonaldia pidetään ”kovaksikeitetyn” rikoskirjallisuuden tärkeimpänä nimenä Dashiell Hammettin ja Raymond Chandlerin ohella.
Macdonald syntyi Kaliforniassa, mutta kasvoi Ontariossa, Kanadassa, jossa hän tapasi tulevan vaimonsa, kirjailija Margaret Sturmin. Pari sai yhden lapsen, Lindan, joka kuoli marraskuussa 1970.
Macdonald loi salapoliisihahmo Lew Archerin, jonka ensimmäinen seikkailu kuvattiin romaanissa "Liikkuva maali" ("The Moving Target", 1949). Ross Macdonald -pseudonyymin, jolla hänet nykyisin parhaiten tunnetaan, kirjailija otti käyttöön vuonna 1956.
Macdonald muistetaan yhä parhaiten Lew Archer -hahmostaan. Kirjailija kuoli Alzheimerin tautiin Santa Barbarassa 1983.
Anastasia Mannerheim
Anastasia Nikolajevna Mannerheim () o.s. Arapova (Арапова); ) oli Carl Gustaf Emil Mannerheimin aviopuoliso ja vapaaherratar vuosina 1892–1919. Anastasija Nikolajevna oli venäläistä aatelissukua. Hänen vanhempansa olivat Moskovan ylipoliisimestari, sivusadjutantti kenraalimajuri Nikolai Ustinovitš Arapov ja tämän toinen vaimo Vera Aleksandrovna Kazakova.
Anastasija Arapova avioitui viisi vuotta vanhemman, Pietarissa Venäjän armeijan chevalierkaartissa palvelleen Mannerheimin kanssa 20-vuotiaana 2. toukokuuta 1892. Arapova oli ortodoksi ja Mannerheim luterilainen, joina he pysyivätkin. Anastasian molemmat vanhemmat olivat kuolleet, isä 1873 ja äiti 1890. Tutustuminen oli tapahtunut Mannerheimin palvelustoverin, Anastasijan serkun kautta. Avioliitto rikkaan kenraalin tyttären kanssa päätti rahavaikeuksista aiemmin kärsineen Mannerheimin taloudelliset ongelmat. Mannerheimien kotikieli oli ranska.
Pietarissa asuneeseen perheeseen syntyi kaksi tytärtä, Anastasie 1893 ja Sophie 1895. Kesällä 1894 syntyi lisäksi kuolleena poika.
Pojan kuolema oli avioliittoa vaurioittava tekijä. Äiti sulkeutui suruunsa, ja isä pakeni työhön. Liitto ei muutenkaan muodostunut onnelliseksi, sillä Mannerheim ei ollut uskollinen aviomies. Puolisoiden välit alkoivat heiketä jo vuoden 1896 tienoilla. Avioliitto päättyi käytännössä jo vuonna 1902 epäviralliseen asumuseroon. Anastasia Mannerheim oli 1900-luvun alussa puolitoista vuotta sotasairaanhoitajana Punaisen Ristin palveluksessa Venäjän kaukoidässä, jonka jälkeen hän jätti miehensä ja muutti tyttäriensä kanssa Ranskaan ja vuonna 1903 Kiinan kautta Yhdysvaltoihin vieden molemmat lapset mukanaan. Virallisesti kenraali Mannerheim erosi vaimostaan kuitenkin vasta vuonna 1919 Hangon raastuvanoikeuden päätöksellä. Muistelmateoksessaan marsalkka Mannerheim omisti avioliitolleen ja vaimolleen ainoastaan yhden lauseen.
Mannerheimien tyttäret Anastasie ja Sophie elivät vanhempiensa avioeron jälkeen Britanniassa ja Ranskassa, jonne myös äiti Anastasia oli muuttanut. He pysyivät koko ikänsä naimattomina. Anastasia Mannerheim kuoli 1936 Pariisissa.