hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Edward J. Smith
Edward John Smith (27. tammikuuta 1850 − 15. huhtikuuta 1912) oli englantilainen merikapteeni, joka muistetaan RMS Titanicin päällikkönä.
Edward Smith syntyi Hanleyn kylässä Staffordshiressä. Hänen vanhempansa olivat Edward ja Catherine Smith. Smith aloitti merenkulun 13-vuotiaana. Vuonna 1880 hän meni White Star Linen palvelukseen. Ensimmäisen päällikkyytensä Smith sai vuonna 1887 ja 1904 hänestä tehtiin kommodori.
Vaikka joidenkin lähteiden mukaan Smithin oli tarkoitus vetäytyä eläkkeelle linjalaiva "RMS Titanicin" neitsytmatkan jälkeen, hän aikoi Halifaxin paikallislehden mukaan pysyä Titanicin päällikkönä, kunnes yhtiö saisi suuremman aluksen. 14. huhtikuuta Titanic törmäsi Pohjois-Atlantilla jäävuoreen ja upposi. Smith hukkui laivansa mukana määrättyään pelastamaan naiset ja lapset ensin.
Hänen ruumiinsa kohtalosta on sekavaa tietoa: joissakin lähteissä kerrotaan, että hänet olisi löydetty pinnalta ja tunnistettu rinnassa olleesta, Gibraltarin kalliota esittäneestä tatuoinnista. Toiset lähteet taas väittävät, että hän olisi sulkeutunut umpinaiseen ohjaushyttiin varmistaakseen, että menisi aluksensa mukana pohjaan. Mikään virallinen lähde ei kuitenkaan vahvista kumpaakaan väitettä. Hän ei kuitenkaan ollut eloonjääneiden joukossa eikä hänen ruumistaan ainakaan virallisesti löytynyt.
Walter Lordin mukaan oli varsin selvää, että kaikesta taidostaan huolimatta edes Smith ei ollut kyllin pätevä Titanicin päälliköksi – koska kukaan ei ollut. Laiva oli paljon suurempi kuin mikään siihenastisista aluksista, ja sen ohjailuun pätivät aivan omat sääntönsä, jotka opittiin vasta paljon myöhemmin vielä suurempien laivojen, kuten ranskalaisen "S/S Normandien" ja" RMS Queen Maryn" valmistuttua. Lord mainitsee erikseen, että moni pelastunut kummasteli sitä, että koko alkumatkan alus teki pieniä suunnanmuutoksia. Smith oli todennäköisesti huomannut laivan olevan tavoiltaan omaleimainen ja siksi hän halusi perehtyä sen ominaisuuksiin.
Hooken laki
Hooken laki on englantilaisen fyysikon Robert Hooken (1635–1703) vuonna 1676 esittämä laki. Tavan mukaan hän esitti sen aluksi anagrammin muodossa "ceiiinosssttuv". Kaksi vuotta myöhemmin hän paljasti ratkaisun: "ut tensio sic vis" eli "muodonmuutos on verrannollinen voimaan".
Hooken lain mukaan jousen siitä roikkuvaan kappaleeseen kohdistama voima formula_1 on suoraan verrannollinen jousen venymään. Tämä voima on
missä formula_3 on jousivakio ja formula_4 jousen pituuden erotus tasapainotilanteestaan (pätee sekä venytykseen että puristukseen).
Materiaaliopissa laki esitetään yleensä muodossa:
jolloin formula_6 on jännitys, formula_7 kimmokerroin ja formula_8 muodonmuutos tai
jossa formula_10 on leikkausjännitys, formula_11 liukumoduuli ja formula_12 leikkausmuodonmuutos. Laki on voimassa materiaalin kimmorajaan asti.
Kun esim. tankomaiseen tasapaksuun kappaleeseen kohdistetaan 
pituusakselin suuntainen venyttävä tai puristava voima F,
niin Hooken laki voidaan useille aineille esittää myös muodossa
missä formula_14 on rasittamattoman kappaleen poikkipinta-ala,
formula_15 sen pituus ja formula_16 pituuden muutos voiman vaikuttaessa. Jousivakiota vastaava tekijä on tässä formula_17.
Laki on yleistetty myöhemmin koskemaan myös kaksi- ja kolmiulotteisia jännitys/venymätilanteita. Kyseessä on yksinkertaisesti alkuperäinen Hooken laki, jossa käsitellään jännitys- ja venymäskalaarien sijaan vektoreita
missä formula_19 on nyt kimmomatriisi, formula_20 venymävektori ja formula_21 jännitysvektori.
Leijonakoira
Leijonakoirat (japaniksi 狛犬 ("komainu", korealainen koira) tai 唐獅子 ('karajishi', kiinalainen leijona) ovat kaksi yleensä kivestä veistettyä eläinhahmoa, jotka Japanissa vartioivat monien buddhalaisten temppelien ja šintopyhäkköjen ovia. Ulkonäköönsä leijonan ja koiran ominaisuuksia saaneiden leijonakoirien nimet ovat Ah ja Un, ja ne edustavat alkua ja loppua.
Leijonakoiran hahmo on levinnyt Japaniin Korean kautta Kiinasta. Hahmon arvellaan olevan lähtöisin intialaisista tai assyrialaisista leijonan kuvista. Niitä ovat sitten muokanneet kiinalaiset ja japanilaiset kuvanveistäjät, jotka eivät olleet koskaan nähneet leijonaa. Siksi hahmo muistuttaa kiinalaisille ja japanilaisille tutumpaa koiraa.
Leijonakoirat suojelevat temppeleitä ja pyhäköitä kaikelta pahalta ja julmalta mikä niitä uhmaa. Ovella (ulkoa päin katsoen) oikeanpuoleinen leijonakoira on Ah. Se on uros, jonka kita on aina avoinna. Vasemmanpuoleinen Un on naaras, ja sen kita on aina kiinni. Nimet viittaavat japanilaisen hiragana-tavumerkistön ensimmäiseen (a) ja viimeiseen (n) merkkiin. Leijonakoiria ei ole tarkoitettu pelottaviksi hahmoiksi, vaan ystävällisiksi ja suorastaan huvittaviksi.
Leijonakoirien käyttö on laajentunut pyhiltä paikoilta yleiseksi koriste-esineeksi muun muassa puutarhoissa ja ravintoloiden ovilla.
Kokonaismaanpuolustus
Kokonaismaanpuolustus tarkoittaa kaikkia niitä siviili- ja sotilasalojen toimenpiteitä, joilla turvataan kansalaisten elinmahdollisuudet ja turvallisuus ulkoista, valtioiden aiheuttamaa tai muuta uhkaa vastaan sekä viime kädessä Suomen valtiollinen itsenäisyys.
Kokonaismaanpuolustuksen osa-alueet ovat:
Kokonaismaanpuolustukseen liittyvää opetusta annetaan puolustusvoimien valtakunnallisilla ja alueellisilla maanpuolustuskursseilla sekä niiden jatko- ja täydennyskursseilla että maanpuolustuksen erikoiskursseilla. Opetusta antavat myös erilaiset kansalaisjärjestöt, kunnat ja yritykset. Kokonaismaanpuolustuksen opetukseen sisältyvät
Jousto
Jousto tarkoittaa taloustieteissä yhden muuttujan prosenttimuutosta toisen muuttujan prosenttimuutokseen nähden. Yleisemmin tarkasteltu jousto on hyödykkeen kysynnän hintajousto. Kysynnän hintajousto tarkoittaa prosentuaalista muutosta kulutuksen määrässä, kun hinta muuttuu yhden prosentin.
Muita yleisesti käytettyjä joustoja ovat:
Jousto tyypillisesti muuttuu siirryttäessä kysyntä- tai tarjontakäyrällä. Esimerkiksi lineaarisen kysyntäkäyrän tapauksessa kysynnän hintajouston itseisarvo pienenee siirryttäessä suuremmalle kulutuksen tasolle, koska kysyntä muuttuu tällöin prosenteissa vähän verrattuna hinnan prosenttimuutokseen.
Jousto ilmaistaan usein itseisarvona tapauksissa, joissa etumerkki on ilmeinen. Esimerkiksi kysynnän hintajouston oletetaan yleensä aina olevan negatiivinen eli kysyntä laskee hinnan noustessa.
Yleinen jouston itseisarvon laskentakaava ("x":n "y"-jousto) on:
tai täsmällisemmin,
Taloustieteessä ei yleisesti ottaen ole teoriaa yksittäisten hyödykkeiden joustoista. Joustojen suuruutta tutkitaan empiirisesti.
Jouston itseisarvot luokitellaan seuraavasti. Esimerkkinä on hyödykkeen hintajousto:
Skaalaetu
Skaalaetu eli mittakaavaetu on taloustieteessä tilanne, jossa yrityksen tuotannon kasvaessa keskimääräiset kustannukset laskevat. Skaalaetua kutsutaan myös skaalatuotokseksi ("returns to scale"), suurtuotannon eduksi tai suuruuden ekonomiaksi.
Esimerkiksi autojen tekemiseen liittyy skaalaetuja. Merkittävä osa kustannuksista liittyy auton suunnitteluun, testaamiseen ja autotehtaan pystyttämiseen. Tällöin yksittäisen auton tekeminen on erittäin kallista, kun taas satojen autojen tuotannossa samat kiinteät kustannukset voidaan kattaa satojen autojen myynnillä. Tällöin keskimääräiset kustannukset per auto laskevat, kun tuotettujen ja myytyjen autojen määrä kasvaa.
Skaalaetuja syntyy sekä kiinteistä kustannuksista että laskevista rajakustannuksista. Kun tuotantomäärä kasvaa, kiinteiden kustannusten osuus keskimääräisistä kustannuksista laskee. Rajakustannukset taas laskevat kun tuotteita on halvempi tuottaa suurissa kuin pienissä erissä.
Yritysten ei kuitenkaan kannata kasvaa rajattomasti, koska jossakin vaiheessa keskimääräinen kustannus alkaa taas nousta. Kustannusten nousemisen aiheuttavat erilaiset mittakaavahaitat ().
Luonnollinen monopoli
Luonnollinen monopoli on taloustieteissä tilanne, jossa taloudellisesti tehokkain tila saavutetaan yhdellä ainoalla tuottajalla. Yleensä taloustieteessä usean tuottajan kilpailutilanne saa aikaan monopolia tehokkaamman talouden tilan. Luonnollisen monopolin tapauksessa syynä monopolin tehokkuuteen on usein skaalaetu, josta seuraa uusien yritysten korkea kynnys tulla markkinoille.
Jos markkinoiden koko on riittävän pieni, korkeat sisääntulokustannukset voivat toimia kiinteiden kustannusten tapaan syynä luonnolliselle monopolille. Tämän vuoksi rautateiden rakentaminen on yleensä monopoli tietyllä maantieteellisellä alueella. Korkeat sisääntulokustannukset selittävät myös sen, miksi asuinrakennuksiin ei rakenneta rinnakkaisia sähkö- ja vesijohtoverkkoja.
Verkostovaikutus voi myös olla syynä monopolin muodostumiselle. Tällöin tilannetta ei kuitenkaan kutsuta luonnolliseksi monopoliksi, koska syynä ei ole tuottajan kustannuskäyrä vaan kuluttajien saama positiivinen ulkoisvaikutus.
Valtion sääntelystä vapaata markkinataloutta puolustavan Cato-instituutin tutkijan, professori Steve H. Hanken mukaan yksityiset monopolit ovat yleensä yhteiskunnallisesti tehokkaampia kuin julkiset, peräti kertoimella kaksi, mutta eräissä tapauksissa yksityisiä monopoleja on järkevää säännellä. Esimerkiksi vesihuoltoa yksityistettäessä voidaan järjestää huutokauppa, jossa halvimman vedenhinnan ja parhaan palvelutason yhdistelmän tarjoava yrittäjä saa toimen itselleen. Hanke käy läpi erilaisia sääntelyratkaisuja eri tilanteisiin.
Yrityksen optimikoko
Yrityksen optimikoko on taloustieteellinen käsite, jolla kuvastetaan tehokkainta kokoa, jolla yritys tuottaa eniten voittoa. Toisaalta yritykset eivät voi kasvaa loputtomiin, sillä byrokratia kasvaa liian suureksi eikä yritysjohto enää kykene hallitsemaan liian laajamittaista tuotantoa. Toisaalta transaktiokustannukset kasvavat liiaksi, jotta markkinataloudessa yritykset katoaisivat kokonaan ja ihmiset ostaisivat vain toisiltaan tuotteita, yksittäisten henkilöiden koordinoidessa tuotantoa ja ostaessa palveluita toisiltaan ja sopiessa keskenään.
Yritysten optimikoko määrittyy "tee vai osta" -päätösten myötä, joissa yrityksen pitää päätellä, tuleeko halvemmaksi ostaa tietty tuotannontekijä tai oheispalvelu vai tuottaa se itse. Tämä hallitsee yritysten vertikaalista kokoa.
On ennustettavissa, että transaktiokustannusten pienentyessä sähköisen liiketoiminnan ja kaikenlaisen tehostumisen myötä tulevaisuudessa kaikenlaisten yritysten (optimi)koko on pienemässä.
Kuvasuhde
Kuvasuhteella tarkoitetaan kuvan leveyden suhdetta kuvan korkeuteen. Etenkin graafisessa tuotannossa vastaava käsite on formaatti. Puhutaan esimerkiksi L-mallisesta kirjasta (matala suhteessa leveyteen) tai kapeasta kirjasta (korkea suhteessa leveyteen), jolloin vakioina ovat A- ja B-sarjan standardit.
Elokuvissa, valokuvauksessa ja näyttölaitteissa on käytetty muun muassa seuraavia kuvasuhteita:Nimitystä "laajakangas" tai "laajakuva" käytetään elokuva-, TV- ja videoyhteyksissä kaikista kuvasuhteista, jotka ovat leveämpiä kuin 1,37:1.
Televisio-ohjelmien ja elokuvien levityksessä kuvasuhdetta saatetaan mukauttaa. Esimerkiksi 2,39:1-kuvasuhteen laajakangaselokuva voidaan julkaista sellaisessa muodossa, että se täyttää televisioruudun (4:3 tai 16:9) kokonaan ("kuvaruutukavennus"). Muokkaus suoritetaan jättämällä kuva-alasta vasen ja oikea reuna pois ja mahdollisesti panoroimalla tapahtumien mukaan ("pan&scan"), tai joissakin tapauksissa avaamalla ylä- ja alamaski, niin että kuvan leveys ei muutu mutta korkeus kasvaa.
Tommi Liimatta
Tommi Liimatta (s. 14. tammikuuta 1976 Kemi) on muusikko, sarjakuvapiirtäjä, kuvataiteilija ja kirjailija. Liimatta on tullut tunnetuksi Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen laulajana, sanoittajana ja säveltäjänä.
Musiikin ohella Liimatta on kirjoittanut useita romaaneja ja tietokirjoja sekä julkaissut sarjakuvia. Teoksestaan Autarktis (2017) hän oli kaunokirjallisuuden Finlandia-ehdokkaana. Liimatta on toimittanut kirjoja muun muassa Veikko Ennalan ja Waldermar Walleniuksen lehtikirjoituksista sekä Sam Yaffan omaelämäkerran.
Liimatta on ylioppilas Lyseonpuiston lukiosta. Hän on opiskellut sarjakuvataidetta Rovalan kansanopistossa. 
4. kesäkuuta 2014 - 6. elokuuta 2014 Liimatalla oli kerran viikossa 58 minuutin ohjelma Yle Puheessa. Ohjelmien otsikkoja olivat muun muassa "Ei ole mitään niin maalaista kuin henkilöauton omistaminen", "Keskiolut", "Kun mies sairastaa, se menee niin heikoksi", "Miehen teenjuonti on epäilyttävää", "Hiljainen tieto" ja "CD-boxit ovat pappojen hankintoja". Liimatan radiomonologien sarja jatkui jouluna 2014. Tuolloin lähetettiin kolme uutta jaksoa, joista kunkin aiheena oli yksi joulun pyhäpäivä.
Liffey
Liffey () on Irlannin pääkaupungin Dublinin halki virtaava joki. Liffeyn lähteet ovat Wicklow’n kreivikunnassa Dublinin eteläpuolella, mutta joki koukkaa sisämaan kautta halkaisten Kildaren kreivikunnan ennen kuin kääntyy taas itään rannikkoa ja Dublinia kohti. Joen pituus on 80 km.
Liffey-joella on merkittävä rooli Dublinin symbolina James Joycen teoksissa. Joyce personifioi joen Anna Livia Plurabelle -nimiseksi naishahmoksi. Yksi joen ylittävistä silloista onkin saanut sittemmin nimekseen "Anna Livia Bridge".
Liffey-joen mukaan on nimetty myös Dublinin iirinkielinen radioasema, "Raidió na Life".
Kissojen valtakunta
Kissojen valtakunta () on japanilainen Studio Ghiblin vuonna 2002 tuottama ja Hiroyuki Moritan ohjaama anime-elokuva. "Neko no ongaeshi" on suomeksi käännettynä ”Kissojen vastapalvelus”.
Kissojen valtakunta perustuu Aoi Hiiragin mangaan "Neko no danshaku, Baron". Studio Ghibli on tuottanut Hiiragin toisesta mangasta vuonna 1995 Yoshifumi Kondōn ohjaaman elokuvan "Sydämen kuiskaus", jossa Paroni Humbert von Gikkingenin roolihahmo myös esiintyy.
Koulutyttö Haru tulee koulupäivän päätteeksi pelastaneeksi kissan jäämästä kuorma-auton alle. Yllättäen kissa osaakin puhua. Se kiittää Harua kohteliaasti ja poistuu paikalta. Yöllä Harun luona tulee käymään Kissojen valtakunnan kuningas kiittämään Harua poikansa prinssi Lunen hengen pelastamisesta, minkä jälkeen kissat häipyvät. Yön aikana Harun ystävän Hiromin kotiin on tullut röykkiöittäin haaveja, sillä Haru rikkoi vahingossa yhden pelastaessaan Lunea. Harun kodin piha on puolestaan täynnä pajunkissoja. Lisäksi kissat rupeavat seuraamaan Harua koulumatkalla ja hän löytää tavaralokerostaan pieniä laatikoita, joissa on hiiriä.
Myöhemmin päivällä Harun luokse saapuu koulun pihalla eräs puhuva kissa. Haru osoittaa tälle varsin selvästi, ettei ole tyytyväinen saamiinsa "lahjoihin". Kissa pyytää Harua tulemaan vierailulle Kissojen valtakuntaan ja ryhtymään prinssi Lunen vaimoksi. Haru unelmoi ihanista asioista Kissojen valtakunnassa, mutta ennen kuin hän ehtii sanoa vastalauseensa naimisiinmenoon, kissa häipyy tiehensä. Salaperäinen ääni kehottaa Harua kääntymään Kissa-asiaintoimiston puoleen. Toimistossa Haru tapaa kissaparoni Humbert von Gikkingenin ja tämän tukevan ahmattiapulaisen, Mutan. Paroni lupaa auttaa Harua, mutta tyttö napataan Kissojen valtakuntaan ennen kuin paroni ehtii puuttua asiaan. Paroni, Muta ja paronin varisystävä Toto lähtevät heidän peräänsä.
Haru ja kyytiin päässyt Muta saapuvat Kissojen valtakuntaan, missä heidät viedään palatsiin. Palatsissa Haru puetaan juhlapukuun. Kuninkaan saapuessa Haru sanoo, ettei voi mennä prinssin kanssa naimisiin, koska ei ole kissa, mutta yllättäen hän onkin muuttunut kissaksi. Samaan aikaan Muta on iskenyt silmänsä herkkuruokiin ja erityisesti isoon hyytelöastiaan, jonne hän hyppää. Nähtyään Mutan liikkumattomana hyytelön seassa Haru alkaa itkeä. Juhlissa Harua ei monista yrityksistä huolimatta saada iloiseksi, kunnes salaperäinen kissa alkaa tanssittaa Harua. Kissa paljastuu paroniksi ja kuningas on kaikkea muuta kuin iloinen.
Pian kuitenkin Haru ja paroni pakenevat salaperäisen valkoisen kissan avustamana ja pian Muta seuraa heitä. Ensin he selvittävät tiensä labyrintin läpi ja sitten heidän on kiivettävä korkean tornin huipulle, josta pääsee taas ihmisten maailmaan. Kuningas kuitenkin luhistaa tornin lähes kokonaan Harun, paronin ja Mutan ollessa melkein huipulla. Prinssi saapuu paikalle ja pelastaa tilanteen. Hän ilmoittaa myös tahtovansa Yukin, sen salaperäisen kissan, kanssa naimisiin. Viimein Haru kiipeää tornin huipulle, mutta uloskäynti on siirtynyt luhistumisen takia pilvien tasalle. Lopulta Toto ja hänen varisystävänsä pelastavat putoavan Harun, paronin ja Mutan.
Suomenkielisen version on ohjannut Pekka Lehtosaari.
Matinkylä
Matinkylä () on Espoon kaupunginosa. Matinkylä sijaitsee Suomenlahden rannalla Helsingin keskustasta länteen. Alue rajoittuu pohjoisessa Länsiväylään ja Olarin kaupunginosaan, lännessä Suomenojan altaaseen ja Kaitaan kaupunginosaan, idässä Gräsanojaan ja Haukilahden kaupunginosaan. Matinkylän keskiosissa on korkeita kerrostaloja, etelämpänä asutus painottuu rivitaloihin ja matalampiin kerrostaloihin. Alueella on myös jonkin verran omakotitaloja ja paritaloja. Itäosan Iirislahti ja eteläosan Nuottalahti, Nuottaniemi ja Koukkuniemi ovat pientaloalueita.
Kauppakeskus Iso Omena sijaitsee Matinkylän pohjoislaidalla. Kauppakeskuksessa toimii yli 100 liikettä sekä useita Espoon kunnallisia palveluita, kuten kirjasto ja terveysasema.
Matinkylässä toimii kolme peruskoulua: Matinlahden koulu (luokat 1–6), Tiistilän koulu (luokat 1–10) ja ruotsinkielinen Mattlidens skola (luokat 1-9). Viimeksi mainitun yhteydessä toimii myös ruotsinkielinen lukio Mattlidens gymnasium.
18. marraskuuta 2017 otettiin käyttöön Matinkylän metroasema, joka on Länsimetron ensimmäisen vaiheen pääteasema. Aseman yhteydessä toimii myös bussiterminaali. Metroasema ja bussiterminaali sijaitsevat kauppakeskus Iso Omenassa.
Matinkylään on suunnitteilla Suomen suurin lukio Meri-Matti. Noin 1 350 oppilaan lukion kustannusarvio on 40–45 miljoonaa euroa. Meri-Matin valmistuessa tilohin siirtyy Olarin lukio. Meri-Matin lukio on tarkoitus rakentaa Tynnyripuistoon vuosina 2019-2022.
Iso Omenan lähelle on rakenteilla 18-kerroksinen asuintornitalo, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2018.
Matinkylään Tynnyripuiston alueelle rakennetaan Espoon toiseksi suurin uimahalli, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2021. Jäähalli valmistuu 2019. Tynnyripuistoon on tulossa 2020 mennessä myös asuntoja, hotelli ja kaksi huoneistohotellia.
Risingshadow
Risingshadow on suomalainen scifi- ja fantasiakirjallisuussivusto, jonka kirjailija- ja kirjatietokanta sisältää kaikki suomeksi julkaistut spekulatiiviseksi fiktioksi luokiteltavat teokset. Sivustolla on keskustelupalsta ja sivuilla julkaistaan myös uutisia, artikkeleita ja kirja-arvosteluja. Sivustosta on myös samanniminen englanninkielinen versio.
Sivusto sai alkunsa vuonna 1996, kun sivuston ylläpitäjä Mika Salovaara loi sivuston, jossa hän listasi ilmestyviä fantasiakirjoja. Vuonna 2001 sivusto sai nimen ja osoitteen Risingshadow.net. Myöhemmin palstan käyttäjiin tuli mukaan myös kirjailijoita, kustantamoiden edustajia sekä aihepiirin lehtien, seurojen ja tapahtumien väkeä.
Risingshadow on Suomen suurin tieteis- ja fantasiakirjallisuuteen keskittynyt sivusto. Vuoden 2003 jälkeen sivustolla on vierailtu yli viisitoista miljoonaa kertaa. Sivusto on englanninkielisestä nimestään huolimatta suomenkielinen. Vuonna 2007 Risingshadow laajeni kahdeksi itsenäiseksi sivustoksi, suomen- ja englanninkieliseksi. Englanninkielisellä puolella noin 1600 rekisteröitynyttä käyttäjää, tietokanta kattaa yli 8 400 kirjailijaa, yli 45 000 kirjaa.
Kirjailijatietokannassa on yli 2000 kirjailijaa ja yli 5000 kirjaa. Keskustelupalstalla on noin 4800 rekisteröitynyttä käyttäjää. Kirjatietokannassa on rekisteröityneille käyttäjille mahdollisuus omistettujen ja luettujen kirjojen listaukseen. Uutis- ja artikkeliosiossa on muun muassa kirjailijoiden haastatteluja ja toimitettuja kirja-arvosteluja. Sivuston keskustelupalstalla keskustellaan kirjallisuudesta ja muista aiheista. Harrastajakirjoittajien osiossa saa vertaispalautetta novelleista ja runoista. Käyttäjät järjestävät toimintaa keskenään, kuten kuukausitapaamisia eri kaupungeissa ja jokakesäisen tapaamisen Suomenlinnassa.
Risingshadow on tehnyt yhteistyötä muiden suomalaisen sf-fandomin edustajien kanssa, tavoitteena kasvattaa ihmisten tietoisuutta aihepiiriin kuuluvista julkaisuista ja tapahtumista. Risingshadow'lla on ollut edustus sf-seurojen yhteistyökokouksissa ja se on pitänyt tapaamisia Finnconissa. Vuodesta 2007 Risingshadow’n käyttäjät ovat muodostaneet oman Atorox-palkintoraadin. Risingshadow’lla on ollut oma edustajansa myös Helsingin kirjamessuilla 2005 ja 2007. Vuosina 2006 ja 2008 sivusto on järjestänyt novellikilpailun ja vuonna 2012 Risingshadow järjesti novellikilpailun yhdessä Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajat ry:n kanssa. Vuoden 2012 kilpailuun osallistui yli 140 tekstiä ja siihen osallistui paljon myös nuoria kirjoittajia.
Risingshadow on ollut merkittävässä asemassa internetin tulossa osaksi suomalaisen fandomin toimintaa. Sivuston syntymä oli aluksi erillinen aikaisemmasta fandomista ja mahdollisti harrastajien kokoontumisen myös isojen asutuskeskusten ulkopuolelta.
Interrail
Interrail on Euroopan rautatieliikenneyhtiöiden yhteinen lippujärjestelmä. Mistä tahansa järjestelmän piiriin kuuluvasta maasta voi ostaa lipun, jolla saa matkustaa lähes kaikissa junissa kaikissa järjestelmään kuuluvissa maissa.
Interrail-järjestelmän jäseniä ovat lähes kaikki Euroopan maat entisen Neuvostoliiton maita lukuun ottamatta. Interrail-lipun voimassaoloajalle on monia vaihtoehtoja; voimassaoloaikana lipulla voi matkustaa rajattomasti junilla interrail-maissa. Lippu oikeuttaa myös alennuksiin tietyillä lauttareiteillä. Joissakin junissa voi joutua maksamaan lisämaksuja.
Ikärajoituksia Interrail-lipun hankkimisessa ei ole, mutta alle 26-vuotiaille se on halvempi. Lipun hintaan vaikuttavat iän lisäksi myös sen voimassaoloaika ja -alue. Lipun voi hankkia jokainen, joka on asunut jossakin Interrail-yhteisöön kuuluvassa maassa tai Venäjällä, Valko-Venäjällä, Ukrainassa, Moldovassa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Algeriassa, Tunisiassa, Kyproksella, Maltalla tai Islannissa vähintään puoli vuotta. Lippu ei kelpaa sen omistajan asuinmaassa, mutta Interrail Global Pass oikeuttaa tietyn suuruiseen alennukseen (Suomessa 50 prosenttia) interrail-matkaan liittyvistä junamatkoista rajalle tai lentoasemalle omistajan kotimaassa.
Suomesta lähtee vuosittain tuhansia reilaajia: vilkkaimpina vuosina 1980-luvun puolivälissä noin 20 000, hiljaisimpina vuosina vain kymmenesosa tästä. Vuoden 2007 tammi–heinäkuussa kortteja myytiin 3 500.
1. huhtikuuta 2007 voimaan tullut uudistus poisti aikaisemman vyöhykejaon ja myyntiin tuli kaksi erilaista interrail-korttia: Inter Rail Global Pass ja Inter Rail One Country Pass. Inter Rail Global Pass kelpaa kaikissa interrail-maissa, ja sen voimassaoloajan voi valita neljästä vaihtoehdosta: 5 vapaavalintaista matkustuspäivää 10 päivän sisällä, 10 vapaavalintaista matkustuspäivää 22 päivän sisällä, 15 matkustuspäivää, 22 matkustuspäivää tai 30 matkustuspäivää.
Inter Rail One Country Pass on maakohtainen, mutta sen voi ostaa myös useampaan maahan. Interrail-yhteisön maat on jaettu neljään hintaryhmään, ja kortin voimassaoloajan voi valita neljästä vaihtoehdosta: 3, 4, 6 tai 8 matkustuspäivää kuukauden sisällä. Korttia ei voi ostaa omaan asuinmaahansa.
Bodominjärvi
Bodominjärvi () on järvi Keski-Espoossa Bodomin kaupunginosassa. Järvessä on kaksi pientä saarta, Storören ja Lillören. Bodominjärven itäpuolella sijaitsee Matalajärvi (). Järvi laskee eteläpäästään Oitvikenistä Oitånia ja Glomsånia pitkin Espoonjokeen ja edelleen Espoonlahteen (Suomenlahti). Järven syvin kohta (13 m) sijaitsee lähellä Lillörenin saarta.
Bodominjärvi on tunnettu 5. kesäkuuta 1960 järvellä tapahtuneesta kolmoismurhasta.
Oittaalla, joka käsittää järven lounaisrannan tienoon, on suosittu yleinen hiekkaranta ja ulkoilualue. Järvi ympäristöineen tarjoaa lisäksi monenlaisia vaihtoehtoja vapaa-ajan viettoon. Alueelle on rakennettu vuonna 2013 Angry Birds -leikkipuisto. Myös frisbeegolfin, koripallon ja rantalentopallon pelaaminen on mahdollista.
Oittaalla on lisäksi ympäri vuoden auki oleva, Espoon kaupungin omistama ja Oittaan kartanon ylläpitämä virkistyskeskus, jossa on ulkoilijoiden iloksi mm. kahvila, ulkoiluvälinevuokraamo (suksia, lumikenkiä, retkiluistimia, GPS-laitteita, kajaakkeja, kanootteja), suksihuolto- ja voitelupiste, 100 hengen ravintola, sauna ja oma laituri, jossa on talvisin virtausmoottorilla aikaansaatu avantouintimahdollisuus.
Lisäksi Oittaalta lähtevät valaistut latuosuudet (kesäisin ulkoilijoiden suosimat lenkkipolut), joita pitkin pääsee aina Espoon keskuspuistoon tai Nuuksioon saakka.
Bodominjärvi on lähellä Kehä III:a. Paikalle pääsee myös bussilla Espoon keskuksesta. Järven itärannalla sijaitsevaan Högnäsiin pääsee bussilla 215A Leppävaarasta.
Järven pienempi saari, Lillören, on luonnonsuojelualuetta lintujen pesimäaikana, jolloin maihinnousu saarelle on kielletty. Saarella pesii kalasääski.
Bright
Bright (englantia, , vapaasti suomennettuna "välkky") on Paul Geisertin ja Mynga Futrellin vuonna 2003 kehittämä uudissana, joka on tarkoitettu myönteissävytteiseksi kattokäsitteeksi kuvaamaan kaikkia ihmisiä, joilla on luontoon perustuva todellisuuskäsitys. Heidän mukaansa 'Bright' on henkilö, jolla on naturalistinen todellisuuskäsitys ilman yliluonnollisia tai mystisiä piirteitä.
Tunnettuja käsitteen kannattajia ovat muun muassa Richard Dawkins, Steven Pinker, Daniel Dennett, Penn & Teller ja James Randi.
Vapaa-ajattelijain liiton aiemman puheenjohtajan Jussi K. Niemelän mukaan monet hyväksyvät vapaa-ajattelun vain silloin, kun sitä ei tuoda esiin, mutta esimerkiksi ateismin mainostaminen linja-autojen kyljissä herättää vastustusta. Niemelän mukaan suhtautumista voi verrata joidenkin kristillisten tahojen tapaan suhtautua homoseksuaaleihin, jossa homoseksuaalit hyväksytään niin kauan kuin he eivät tee homoseksuaalisia tekoja. Niemelän mukaan asiaintilaa voisi parantaa tieteelliseen maailmankuvaan viittaavan termin "bright" käyttö, koska se hänen mukaansa yhdistää vapaa-ajattelun länsimaiseen humanistiseen liikkeeseen.
Suomen ateistiyhdistyksen puheenjohtaja Erkki Hartikainen pitää sanaa bright uutena huonona peitenimenä, joka aiheuttaa vain sekaannusta. Kun bright-sanaa levitettiin, hän sanojensa mukaan esitti Atheist Alliancelle vastalauseen moiselle sanahölmöilylle. Ateismia ei hänen mielestään voida tehokkaasti edistää peitenimillä.
DeltaV
DeltaV on HTTP-protokollan WebDAV-laajennuksen laajennus, joka mahdollistaa muutettujen sivujen tai muiden tietojen versionhallinnan.
DeltaV lisää seuraavat uudet metodit HTTP-protokollaan (entisten HTTP- ja WebDAV-metodien lisäksi):DeltaV ei ole tällä hetkellä virallisesti aktiivisena IETF-työryhmänä ja ehdotetut korjaukset edellä mainittuun RFC-dokumenttiin ovat vanhentuneet ilman, että niistä olisi tehty virallinen uusi standardi.
Leo Kojo
Leo Johannes Kojo (28. kesäkuuta 1917 Parikkala – 25. tammikuuta 2006 Lappeenranta) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 23.8 1942 numerolla 82. Hän oli sotilasarvoltaan vääpeli ja toimi joukkueenjohtajana 4. Rajajääkäripataljoonassa Kojo jäi sotien jälkeen Rajavartiolaitoksen palvelukseen ja eteni aina majuriksi asti. Hän kuoli 25.tammikuuta 2006 Lappeenrannassa
"Ylipäällikkö on pvm:llä 23.8.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi vääpeli Leo Johannes Kojon."
"Vääpeli Kojo on koko sodan ajan osoittanut erinomaista rohkeutta ja herpautumatonta taistelutahtoa toimien moneen otteeseen erilaisten tehtävien suoritukseen määrättyjen partioiden johtajana ja kunnostautuen erikoisesti syöksyryhmätehtävissä. Niinpä hän yhdessä ainoassa taistelussa tuhosi henkilökohtaisesti kasapanoksilla 25 vihollisen korsua taistelulähetin konepistoolilla pitäessä viholliset matalalla. Erään toisen kerran teki vihollinen yllättäen voimakkaan vastaiskun, jolloin vääpeli Kojo jäi yksin vihollisen keskelle. Ottaen viholliselta saaliiksi konepistoolin ja puoliautomaattikiväärin, jatkoi hän kaikesta huolimatta taistelua tulittaen vuoron perään kummallakin aseellaan. Tarkalla tulellaan kaatoi hän kolmattakymmentä vihollista, jolloin vastaisku tyrehtyi ja vääpeli Kojon avuksi ehti lisää miehiä. Vihollinen heitettiin takaisin ja meille tärkeä maastokohta pidettiin. Monessa muussa vaarallisessa tilanteessa on hän peräänantamattomalla sitkeydellään ja henkilökohtaisella rohkeudellaan kääntänyt uhkaavan vaaran kiistattomaksi voitoksi ja täten merkittävästi edesauttanut sotatoimien meille edulliseen lopputulokseen."
Metroid (pelisarja)
Metroid on yksi Nintendon vanhimmista videopelisarjoista. Sarjan ensimmäinen peli "Metroid" ilmestyi vuonna 1986 NES:lle, ja sen jälkeen "Metroid"-pelejä on julkaistu lukuisia, myös muille Nintendon pelikoneille. "Metroid"-pelit yhdistelevät seikkailua, tasohyppelyä ja ampumista. Pelit ovat tunnettuja epälineaarisesta pelaamisesta: jo tutkituille alueille pitää pelin kuluessa palata takaisin, esimerkiksi avaamaan aikaisemmin tavoittamattomissa olleita ovia.
"Metroid"-peleissä pelaaja ohjaa palkkionmetsästäjä Samus Arania. Keskeinen osa pelisarjan tieteisfiktiohenkisessä juonessa on lisäksi metroideilla sekä avaruusmerirosvoilla (), jotka yrittävät hyötyä metroidien kyvyistä. Rosvoja johtaa yleensä Mother Brain -niminen aivo-olento, toisinaan hänen alaisensa Ridley.
"Metroid"-pelien tunnelma on synkempi kuin Mario- ja The Legend of Zelda-pelisarjoissa, mikä ei ole vedonnut pelaajiin Japanissa, eivätkä sarjan pelit sen takia usein menestyneet kotimaassaan. Pelit ovat suositumpia Amerikassa ja Euroopassa.
Metroideja nähdään "ia" lukuun ottamatta pelisarjan jokaisessa pelissä. Metroid on meduusaa muistuttava läpinäkyvä olento, jolla on lonkeroiden tilalla kolme tai neljä koukkumaista uloketta, joilla se uhrin päälle laskeuduttuaan imee tästä elinvoimaa. Metroidin imiessä elinvoimaa sen koko kasvaa ja siitä tulee entistä vahvempi. Metroidien suurin heikkous on kyvyttömyys kestää alhaisia lämpötiloja, minkä takia ne voidaan tuhota jäädyttämällä. Metroidit liikkuvat levitoimalla ja päästelevät korkeita, visertäviä ääniä.
Metroidit muuttavat myös muotoaan riittävän isoiksi kasvettuaan. "" esitteli metroidien kehitysvaiheet: toukkavaihe, alpha, gamma, zeta, omega ja kuningatar. Kuningatar-metroid esiintyy myös vastustajana "" -pelissä ja omega nähdään "Fusionin" lopussa. Metroidien kehitysvaiheisiin kuulumattomia muotoja ovat ainoastaan "Metroid Prime" -sarjan peleissä, kuten ensimmäisessä osassa esiintyvät hunterit, goldit, fissionit ja primet, "" esiintyvät pimeyden metroidit sekä "" esiintyvät Phazonin turmelemat metroidit, hopperit ja hatcherit. Phazon on Metroid Primessa ja sen jatko-osissa esiintyvää radioaktiivista ainetta, joka aiheuttaa mutaatioita ja josta myös syntyi itse Metroid Prime -olio.
Ensimmäinen diadokkisota
Ensimmäinen diadokkisota käytiin Aleksanteri Suuren seuraajien eli diadokkien välillä vuosina 322–320 eaa.
Hallitsijaksi nimitetty Perdikkas meni naimisiin Aleksanterin siskon Kleopatran kanssa vuonna 322 eaa., vaikka olikin jo luvannut mennä naimisiin Antipatroksen tyttären Nikaian kanssa. Kleopatra oli Filippos II:n ja Olympiaan tytär ja hänen lapsistaan voisi tulla seuraavat kruununperilliset. Nykyinen kuningas Filippos III Arridaios oli syntynyt Filippokselle toisessa avioliitossa, mutta häntä pidettiin vähäjärkisenä. Myös Aleksanterin lapsi Aleksanteri IV oli vain puoliksi makedonialainen, koska hänen äitinsä oli baktrialainen Roksane.
Perdikkaan kasvava valta sai muut diadokit levottomiksi. Egyptin satraappi Ptolemaios oli jo aikaisemmin suunnitellut tehdä Egyptistä itsenäisen ja provosoi Perdikkasta sotaan. Kun Perdikkas lähetti Aleksanterin ruumiin haudattavaksi Makedoniaan joulukuussa 322 eaa., Ptolamaios sai kaapattua ruumiin itselleen sen perusteella että Aleksanteri olisi halunnut tulla haudatuksi "taivaallisen isänsä" Zeus Ammonin temppeliin.
Vuonna 321 eaa. Perdikkaan vastustajat solmivat liiton. Antipatros antoi tyttärensä Filan Kraterokselle ja Eurydiken Ptolemaiokselle. Nikaia, joka oli luvattu Perdikkaalle, meni naimisiin Lysimakhoksen kanssa.
Perdikkas päätti hyökätä Egyptiin ja lähetti samalla kreikkalaisen Eumeneen Kappadokiaan Antipatrosta ja Kraterosta vastaan. Aleksanteri Suuren entinen kirjuri Eumenes ei ollut ennen johtanut sotilaita ja hän saikin vastaansa Krateroksen, joka oli yksi kokeneimmista makedonialaisista kenraaleista. Kaikkien hämmästykseksi Eumenes kukisti Krateroksen, joka myös kuoli taistelussa.
Toukokuussa 320 eaa. Perdikkas yritti hyökätä Egyptiin, mutta ei onnistunut ylittämään Niiliä. Kun hänen armeijalleen kävi selväksi, ettei hänestä olisi Egyptin valloittajaksi, alkoi se kapinoida. Perdikkas yritti saada apua kenraaleiltaan Peithonilta, Antigeneelta ja Seleukokselta, mutta he päättivät murhata Perdikkaan ja lopettaa sodan.
Sodan päätyttyä valtakunta jaettiin uudelleen. Seleukoksesta tuli Babylonian satraappi, Peithonista Meedian satraappi ja Antigeneesta Elamin satraappi. Antipatroksesta tuli uusi hallitsija, jonka huostaan annettiin kuninkaat Filippos III ja Aleksanteri IV.
Sota syttyi kuitenkin uudelleen heti Antipatroksen kuoltua vuonna 319 eaa.
Avoin yhteiskunta ja sen viholliset
Avoin yhteiskunta ja sen viholliset () on Karl Popperin vuonna 1945 ilmestynyt kirja, jossa hän esitteli käsitteen avoin yhteiskunta. Yhteiskuntafilosofisessa teoksessaan Popper kritisoi monien marxilaisten suuntausten kehittelemää näkemystä historiaa ohjaavista laeista, historian ennustettavuudesta ja yleisemminkin totalitarismiiin pohjautuvia filosofioita.
Mi-go
Mi-Go on alun perin H. P. Lovecraftin kehittämä kuvitteellinen kansa ja on osa Cthulhu-mytologiaa.
Mi-Go ovat muinainen Maata jo miljoonia vuosia asuttanut rotu, joka harjoittaa salaista kaivostoimintaa muun muassa Andeilla, Pohjois-Amerikassa ja Himalajan vuoristossa. Niitä on kutsuttu ihmisten taruissa Himalajan lumimiehiksi.
Kuvaukset heistä vaihtelevat hieman ympäri maapalloa, mutta yleisimpien kuvausten mukaan he ovat noin 1,5 metriä pitkiä ja vaaleanpunaisen värisiä. Mi-Gon ruumis on ravuntapainen ja sillä on selässä suuret lentämiseen tarkoitetut siivet. Mi-Golla on useita nivelikkäitä raajapareja. Missä normaalisti voisi pään kuvitella olevan, Mi-Golla on monimutkainen, kokonaan pienten tuntosarvien peittämä ellipsinmuotoinen elin. Erikoisen ruumiinrakenteensa ansiosta he kykenevät lentämään avaruuden tyhjiössä siivillään.
Kaikista näistä ominaisuuksistaan huolimatta, Mi-Go on rakenteeltaan enemmän sienimäinen kuin eläin ja heitä sanotaankin Sieneksi Yuggothista (Pluto). Tämän erikoisen ominaisuuden vuoksi heitä ei voi jostain syystä valokuvata. Lisäksi maan eläimet, varsinkin koirat, vihaavat heitä.
Rotuna Mi-Go on teknisesti äärimmäisen kehittynyt ja heidän kirurgiset taitonsa ovat lähes sanoinkuvaattomat. Pienillä kirurgisilla toimenpiteillä Mi-Go pystyy matkimaan ihmisen puhetta, vaikkakin näin aikaansaatu puhe on ihmiskorvalle ärsyttävää ja särisevää. Varmaankin kuuluisin Mi-Gon keksintö on eräänlainen aivolaatikko, johon toiselta olennolta, esimerkiksi ihmiseltä, irrotetut aivot sijoitetaan ja kytketään kiinni. Tällaisessa kojeessa aivot kykenevät elämään, kuulemaan, näkemään ja puhumaan monotonisella äänellä. Mi-Gon on tiedetty kaappaavan tai ottavan ihmisiä mukaansa aivolaatikon avulla.
Mi-Gon tiedetään palvovan muinaista jumalaa, Shub-Niggurathia, metsän mustaa pukkia, jolla on tuhat lasta.
Listavaali
Listavaali on vaalitapa, jossa äänestäjä äänestää listaa ja korkeintaan toissijaisesti yksittäistä henkilöä. Listavaali voidaan järjestää enemmistövaalina tai suhteellisena vaalina. Avoimessa listavaalissa äänestäjä voi äänestää paitsi listaa, myös ehdokasta. Suljetussa listavaalissa hän voi äänestää vain listaa, jonka ehdokkaiden järjestys on ennalta määrätty.
Enemmistölistavaalissa eniten ääniä saaneen listan ehdokkaat tulevat valituiksi. Suhteellisessa listavaalissa jokaiselta listalta tulee valittua niin monta ehdokasta kuin on listan suhteellinen osuus äänistä. Suhteellisuuden osuuden laskemiseen voidaan käyttää erilaisia menetelmiä kuten D'Hondtin menetelmää, Sainte-Laguën menetelmää tai siirtoäänivaalitapaa.
Suljetussa listavaalissa äänestäjä äänestää vain listaa, ja kultakin listalta tulevat valituiksi ne henkilöt, jotka listan laatija (esimerkiksi puolue) on asettanut listan kärkeen. Avoimessa listavaalissa äänestäjät valitsevat äänestämältään listalta suosikkiehdokkaansa samalla kun äänestävät listaa, ja listan sisäinen läpimenojärjestys määräytyy listan ehdokkaiden äänimääristä.
Ruotsissa oli käytössä ennen vuotta 1997 suljettu listavaali, josta on siirretty puoliavoimeen listavaaliin. Ruotsissa ehdokkaat valitaan puolueen asettamassa järjestyksessä, paitsi jos joku saa 5 % (8 % 1.1.2011 saakka) puolueensa äänistä vaalipiirissä, hänet valitaan ensin. Ruotsissa ehdokkaan äänestäminen ei ole pakollista, joten muutos ei ole juurikaan vaikuttanut vaalitulokseen.
Myös Alankomaissa on käytössä puoliavoimet listat, mutta siellä ehdokkaan pitää saada yli 25% äänistä ohittaakseen puolueen asettaman järjestyksen.
Suomessa eduskuntavaalit ja kunnallisvaalit toteutetaan suhteellisella, avoimella listavaalilla.
Toisinaan suomalaisessa keskustelussa esitetään, että Suomessa pitäisi siirtyä suljettuun listavaaliin. Esimerkiksi professori Eero Paloheimo kuvailee suljetun listavaalin hyötyjä sillä, että se tekisi aatteellisia eroja puolueiden välille, vähentäisi äänien karkaamista väärille ehdokkaille siksi että puolueiden ehdokaslistat ovat liian heterogeeniset, sekä vähentäisi julkkisehdokkaiden määrää. Toisaalta suljettu listavaali veisi Paloheimon mukaan äänestäjiltä valinnan mahdollisuuksia, mikä voisi herättää protestimielialaa.
Shub-Niggurath
Shub-Niggurath on alun perin H. P. Lovecraftin kehittämä kuvitteellinen olento ja on osa Cthulhu-mytologiaa. Sen lisänimitys "metsän-musta-pukki-jolla-on-tuhat-lasta" viittaa sen ulkonäköön ja hedelmällisyyteen.
Shub-Niggurath on perverssi ja rienaava hedelmällisyyden jumala, jonka tulkitaan usein olevan naispuolinen. Todellista sukupuolta sillä tuskin ihmismäisen mittapuun mukaan kuitenkaan on. Shub-Niggurathin kerrotaan olevan olemukseltaan jättimäinen tumma massa, lähes kokonaan mustien narumaisten lonkeroiden peittämä. Sillä on lyhyet kaviomaiset jalat.
Mi-gon tiedetään palvovan sitä kyetäkseen saamaan takaisin menetetyn sukupuoliviettinsä lisääntyäkseen. Myös ihmisten, erityisesti luonnonuskontojen, parissa esiintyy Shub-Niggurathin palvontaa. Shub-Niggurath, tai pikemminkin yksi hänen tuhannesta lapsestaan, esiintyy myös peleissä "Quake", Alone in the Dark ja South Park: The Fractured But Whole.
Ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Ensimmäisen persoonan ammuntapeli (myös FPS -peli, ) on ampumiseen keskittyvä videopeligenre, jossa pelimaailma esitetään pelihahmon näkökulmasta. Tyypillisesti kuvassa näkyy myös hahmon kädessä oleva ase, jolla ammutaan ympäristössä liikkuvia vihollisia tai muita esineitä. Näytössä saattaa olla myös pelaamiselle tärkeitä tietoja, kuten pelihahmon tavaravalikoima, pelihahmon elinvoiman tai energiatason kuvaaja, tekstitietoa ympäröivästä pelimaailmasta, erilaisia pistetaulukoita tai kartta.
Ensimmäisen persoonan ammuntapelit simuloivat kokemusta kolmiulotteisesta ympäristöstä ja äänimaailmasta. Muissa pelityypeissä näkökulma on yleensä ulkopuolinen, lukuun ottamatta simulaatio- ja ajopelejä. Myös elokuvissa hahmon ensimmäisen persoonan näkökulmaa on käytetty ajoittain tehokeinona, mutta kokonaisen elokuvan kuvaaminen tästä näkökulmasta on harvinaista.
Pelien juoni on usein vihollishahmoille ohjelmoidun tekoälyn ja niiden toiminnan sekä erilaisten taustakertomusten varassa. Tavoitteena on useimmiten pelimaailmassa liikkuminen, erilaisten tehtävien suorittaminen ja vastustajien eliminoiminen.
Nykyaikaisten FPS -pelien realistinen grafiikka ja animointi on ajoittain johtanut siihen, että niitä on syytetty tarpeettomasta väkivaltaisuudesta, jopa eräistä väkivallanteoista, kuten koulujen ampumatapauksista Yhdysvalloissa.
Eräs varhaisia pelihahmon näkökulmasta kuvattuja kolmiulotteisia räiskintäpelejä oli Atarin vuonna 1980 julkaisema "Battlezone", jossa pelaaja asettui panssariajoneuvon ohjaimiin. "Corporation" (1990) oli varhainen roolipeliä ja FPS -peliä yhdistävä peli. Nykyisen FPS -pelibuumin aloittajana pidetään id Softwaren "Wolfenstein 3D:tä" ja "Doomia". Varhaisiin teknisesti kehittyneisiin ensimmäisen persoonan näkökulmasta kuvattuihin peleihin kuului "" (1992), joka ei kuitenkaan ollut ammunta-, vaan roolipeli. Eri pelitalojen ja kehitystiimien luomat ja lisensoimat FPS-pelimoottorit johtivat 1990- ja 2000-luvuilla FPS -pelien lajityypin syntyyn. Nykyään FPS -pelejä valmistetaan sekä tietokoneille että pelikonsoleille.
Altair
Altair (α Aquilae, α Aql) on Kotkan tähdistön päätähti. Sen näennäinen kirkkaus on 0,77 (12. kirkkain taivaalla), ja väriltään se on valkea. Se muodostaa Kesäkolmion yhdessä Joutsenen Denebin ja Lyyran Vegan kanssa.
Koska tähti sijaitsee Maasta vain 17 valovuoden päässä, on Altair yksi lähimmistä paljain silmin nähtävistä tähdistä. Tähden nimi tulee arabiankielisistä sanoista "al-nasr al-tair", joka tarkoittaa ”lentävää kotkaa”. Altair muodostaa lähitähtiensä β:n ja γ:n kanssa taivaalle silmiinpistävän selkeän tähtijonon Kotkan päähän.
Altair pyörii erittäin nopeasti akselinsa ympäri: spektriviivojen levenemisen perusteella on laskettu, että yksi kierros kestää vain 6,5 tuntia (joissain lähteissä tulokseksi on saatu 9 tuntia tai 10,4 tuntia).
Spektriviivojen leveneminen johtuu Dopplerin ilmiöstä: tähden eri suuntiin puolet levittävät viivoja punaiseen ja siniseen päin.
Jonkinlaisen käsityksen pyörimisen nopeudesta saa vertailemalla sitä Aurinkomme vastaavaan aikaan, joka on hieman yli 25 vuorokautta. Nopeasta pyörimisestä johtuen Altair onkin ekvaattorilta noin 14 prosenttia paksumpi kuin pyörimisakselin suuntaan mitattuna (auringon vastaava 0,001).
Pölykiekko, jossa on eläinratavaloa vastaavaa pölyä, on havaittu Altairin ympäriltä 1 000 kertaa enemmän kuin Auringolla.
Kuvitteellisen elokelpoisen planeetan etäisyys tälle tähdelle on 3,4 AU ja kiertoaika 4,4 vuotta.
Orionin Betelgeuzen jälkeen Altairista tuli toinen tähti ja "ensimmäinen melkein pääsarjan tähti, jonka pinnasta on saatu laadituksi kuva". Kuvan tuotti yhdysvaltalainen tutkimusryhmä käyttäen neljästä Georgia State Universityn CHARA-järjestelmän teleskoopista muodostettua virtuaaliteleskooppia; yhdistämällä yksittäiset signaalit sopivasti ryhmä konstruoi mittalaitteen, jonka suorituskyky vastaa 300 metrin läpimittaista kaukoputkea. Infrapuna-alueella tehtyjen havaintojen perusteella muodostetussa kuvassa näkyy selvästi tähden nopeasta pyörimisestä johtuva litistynyt muoto sekä pinnan lämpötilaeroja. Mielenkiintoisin kuvasta erottuva rakenne on tähden ekvaattorin ympäristössä näkyvä, muuta pintaa huomattavasti viileämpi pullistuma, sillä sen muoto ja lämpötila eroavat tähtimallien perusteella lasketuista ennusteista.
Castle Adventure
Castle Adventure on Kevin Balesin suunnittelema, vuonna 1984 julkaistu tekstiseikkailupeli PC:lle. Se on toteutettu ASCII-grafiikalla.
Castle Adventure edustaa niin kutsuttua "dungeon crawl"-lajityyppiä, ja siinä on taustatarinaa tuskin lainkaan: pelin alussa ruutuun tulee teksti "olet loukussa hylätyssä linnassa ja sinun pitää paeta. Linnan huhutaan olevan täynnä aarteita. Löydätkö ne kaikki?"
Pelaaja vaikuttaa ympäristöönsä sekä näppäinkomentojen että tekstijäsentimen kautta. Ruudulla näkyvät esineet voi poimia ohjaamalla pelihahmon niiden päälle. Päästäkseen käsiksi esineisiin, joita ei näytetä ruudulla, pelaajan on kirjoitettava komentoja kuten esimerkiksi "get diamond."
Voidakseen puolustautua pelin hirviöitä vastaan ja voittaakseen ne pelihahmolla on oltava miekka. Taistelu rajoittuu hahmon ohjaamiseen hirviötä päin. Taistelun osapuolet kestävät vain tietyn määrän vahinkoa, minkä mukaan taistelun lopputulos määräytyy ja joko hirviö tai pelihahmo kuolee. Tätä ei kuitenkaan näytetä ruudulla.
Voittaakseen pelin pelaajan on löydettävä avain ja avattava sillä pelin ensimmäisessä huoneessa oleva portti päästäkseen pois linnasta.
Zoogit
Zoogit ovat alun perin H. P. Lovecraftin kehittämä kuvitteellinen rotu ja osa Cthulhu-mytologiaa.
Zoogit asuttavat Unimaailmaan sijoittuvaa lumottua metsää. Ne ovat suhteellisen älykkäitä ja ymmärtävät yleisimpiä ihmisten kieliä. Kuitenkin heidän oma kielensä koostuu monimutkaisista viheltävistä äänistä, joiden käyttö voi ihmiselle olla hyvinkin hankalaa.
Unimaailmassa usein vaeltanut ja zoogin kielen taitava Randolph Carter kuvaili zoogeja jyrsijämäisiksi, liukkaanruskean ihon omaaviksi olennoiksi. Zoogit valmistavat runsaasti alkoholia sisältävää Kuu-Puu -viiniä jota Randolph saa heiltä joskus mukaansa.
Yuggoth
Yuggoth on alun perin H. P. Lovecraftin kehittämä fiktiivinen paikka ja on osa Cthulhu-mytologiaa, vaikka omaakin todellisuuspohjan.
Yuggoth on Mi-gon käyttämä nimi kääpiöplaneetta Plutolle, joka aikaisemmin luettiin aurinkokuntamme yhdeksän planeetan joukkoon.
Planeetta toimii Mi-Gon asuinpaikkana tässä osassa maailmankaikkeutta, ja he ovat rakentaneet sinne jättimäisiä mustia kaupunkeja ikkunattomista torneista ja sienipuutarhoista. Siellä mustat, pikiset joet virtaavat ikivanhojen siltojen ali, joiden rakennuttajaa eivät edes miljoonia vuosia vanhat Mi-Go muista.
Yuggoth kuvailtiin ensimmäisen kerran Lovecraftin novellissa "Kuiskaus pimeässä" ("The Whisperer in Darkness"), jonka Lovecraft kirjoitti helmikuun ja syyskuun 1930 välillä, samoihin aikoihin kun Pluto löydettiin. Tarinassa Yuggoth ja Pluto mainitaan samaksi planeetaksi. Koska Pluto on kääpiöplaneetta joka kiertää Aurinkoa kaltevalla radalla, jotkin myöhemmät Cthulhu-kirjailijat ovat kuvanneet Yuggothin Plutoakin kauemmaksi, aurinkokunnan ratatasolla olevaksi jättiläisplaneetaksi, Planeetta X -teorioiden hengessä.
Samojedikielet
Samojedikielet ovat perinteisen, muiden muassa M. A. Castrénin edustaman, käsityksen mukaan uralilaisten kielten toinen päähaara suomalais-ugrilaisten kielten ohella tai uudemman käsityksen mukaan yksi uralilaisten kielten seitsemästä tai yhdeksästä päähaarasta.
Samojedikieliä puhuu noin 30 000 ihmistä Pohjois-Venäjällä Uralin molemmin puolin viidellä eri maantieteellisellä alueella: Nenetsiassa, Hanti-Mansiassa, Jamalo-Nenetsiassa, Taimyriassa sekä Kuolan niemimaan itäosassa.
Vanha oletus uralilaisten kielten kahtiajaosta suomalais-ugrilaisiin ja samojedikieliin perustuu lähinnä siihen havaintoon, että samojedi jakaa selvästi vähiten yhteisiä sanoja muiden kielihaarojen kanssa. Vaikka joitain äännetason piirteitäkin on ehdotettu vanhan kahtiajaon tueksi, on ehdotusta myös kritisoitu ja esitetty toisenlainen tulkinta, jossa äännetason perusteella pikemminkin samojedi- ja ugrilaiskielet palautuisivat yhteiseen kantamurteeseen. Äännetasolta ei siis löydy selvää tukea vanhalle kahtiajaolle, ja pelkkä sanaston lukumääräero voi selittyä niinkin, samojedi on vaihtanut sanastoaan suuremmassa mitassa kuin läntisemmät kielihaarat.
Tästä syystä useimmat tutkijat ovat nykyisin sitä mieltä, että samojedikielten ja suomalais-ugrilaisten kielten välinen etäisyys ei ole niin suuri kuin on aikaisemmin oletettu ja että kielikunnan jako samojedilaiseen ja suomalais-ugrilaiseen päähaaraan on kyseenalainen. Monet tutkijat pitävät parempana neutraalimpaa kielikunnan ryhmittelyä suoraan seitsemään (saame, itämerensuomi, mordva, mari, permi, ugri, samojedi) tai yhdeksään päähaaraan (saame, itämerensuomi, mordva, mari, permi, unkari, mansi, hanti, samojedi).
Samojedikielet jaetaan pohjois- ja eteläsamojedilaisiin kieliin. Jotkut kielitieteilijät pitävät tosin tätä luokittelua vanhentuneena. Sulkeissa on mainittu aiemmin käytetty nimitys.
Pohjoissamojedilaiset kielet
Eteläsamojedilaiset kielet
Toisinaan omiksi kielikseen luettavat koibaali, karagassi ja taigi ovat kamassin ja matorin murteita.
Nenetsi jakautuu kahteen murteeseen: tundranenetsiin ja metsänenetsiin. Tundranenetsiä puhutaan laajalla alueella Nenetsiassa, Jamalo-Nenetsiassa ja Taimyriassa, mutta metsänenetsiä puhutaan vain Hanti-Mansiassa. Enetsiä puhutaan Taimyriassa Jenisei-joen alajuoksulla. Nganasania puhutaan Taimyriassa koko Taimyrin niemimaan alueella. Juratsi on läheistä sukua nenetsille ja se on sammunut 1800-luvulla.
Selkuppia puhutaan etelämpänä kuin muita samojedikieliä. Suurin osa selkupin puhujista asuu Jamalo-Nenetsiassa, Obin ja Jenisein varrella sisämaassa. Selkuppi on ainut elossa oleva eteläsamojedilainen kieli, sillä Sajan-vuoriston alueella puhutut kamassi ja matori ovat sammuneet - matori jo 1800-luvulla ja kamassi vuonna 1989.
Alla olevassa taulukossa olevat puhujamäärät perustuvat Neuvostoliiton väestönlaskennassa ilmoitettuihin tietoihin vuonna 1989.
Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan nenetsin puhujia oli 22 000, selkupin 1 023, nganasanin 125 ja enetsin 43. Kamassin kieli oli väestönlaskentatietojen mukaan kuollut sukupuuttoon.