hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Valtiorikosoikeus
Valtiorikosoikeus oli ylimääräinen oikeusistuin, joita 31.5.1918 asetettiin 21 kappaletta tutkimaan ja tuomitsemaan valtiollisista rikoksista epäiltyjä Suomen kansanvaltuuskunnan puolella taistelleita tai sen siviilihallintoon osallistuneita henkilöitä. Valtiorikosoikeuksia asetettiin viisi Helsinkiin, viisi Tampereelle, kolme Turkuun, kaksi Hämeenlinnaan, kaksi Kuopioon ja kaksi Vaasaan sekä kaksi Ouluun. Valtiorikosoikeuksien lakkauttamista koskeva hallituksen esitys annettiin eduskunnalle 25.1.1919, ja eduskuntakäsittelyn jälkeen valtionhoitaja Mannerheim vahvisti lain 2.4.1919.
Valtiorikosoikeudella oli tarkoitus korvata kenttäoikeus sekä kuolemantuomioon perustumattomat teloitukset. Teloituksia tapahtui toukokuun 1918 alkupuolella jopa noin 200 päivässä ja vankileireillä oli kymmeniä tuhansia vangittuja.
Valtiorikosoikeudet käsittelivät 75 575 tapausta ja vapausrangaistuksista kuolemantuomioihin vaihdelleita tuomioita langetettiin 67 788. Kuolemantuomioita langetettiin 555, joista pantiin täytäntöön 115:71 Suomenlinnassa, 31 Hennalassa ja 13 Viipurissa. Monissa nettitiedoissa oleva luku 265 toimeenpantua teloitusta johtuu siitä, että valtiorikosylioikeus ei armahtanut tai alentanut 153 kuolemanrangaistusta, mutta heidän tuomioitaan ei enää marraskuun 1918 jälkeen toteutettu ja ne muuntuivat elinkautisiksi 7.12.1918 annetun lain myötä. Teloituksia tapahtui myös ilman valtiorikosoikeuksien päätöksiä ja vankileireillä kuoli kaikkiaan 11 905 vankia 74 803:sta tunnetusta vangitusta.
Valtiorikosoikeudet jakoivat kuolemantuomioita, vaikka kuolemanrangaistus Suomessa oli poistunut käytöstä sota-aikoja lukuun ottamatta. Suomeen ei ollut julistettu sotatilaa sisällissodan aikana. Rikoslain soveltamisessa oli jo 1820-luvulta alkaen kuolemantuomiot muutettu karkotuksiksi Siperiaan. Toisaalta, v. 1889 rikoslain mukaan murhasta voitiin edelleen tuomita kuolemaan (21 luku 1§) ja osallisuudesta tekoon sama rangaistus kuin itse teosta (5 luku 1§).
Valtiorikosoikeuksien tuomiot olivat joidenkin nykykäsitysten mukaan laittomia. Ongelmallista on myös se, että kapinaan nousseet sosialidemokraattiset kansanedustajat oli vangittu ilman parlamentaarista koskemattomuuden suojaa siten, etteivät edes heidän varamiehensä olleet eduskunnassa päättämässä valtiorikosoikeuksien asettamisesta. Länsimaisen oikeuskäytännön mukaan ei ylimääräisiä tuomioistuimia saisi asettaa, koska tämä mitätöi tuomarien erottamattomuuden periaatteen sikäli, että heidät korvataan oikeudenkäytössä toisilla. Myöskään taannehtivaa lainsäädäntöä ei saa säätää, koska henkilön tulee teon tekohetken lainsäädännön perusteella voida tietää, onko teko rikollinen vai ei.
Pia Freund
Pia Helena Freund (o.s. "Palola"; s. 8. joulukuuta 1964 Turku) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Freund on opiskellut laulua Sibelius-Akatemiassa ja jatkanut myöhemmin opiskelua professori Dorothy Irvingin oppilaana. Hän on vieraillut säännöllisesti Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1992, ja hänet tunnetaan erityisesti Kaija Saariahon tulkitsijana.
August Fredrik Palmfelt
August Fredrik Palmfelt (4. syyskuuta 1767 Mikkeli – 20. huhtikuuta 1814 Tukholma) oli Ruotsin armeijan eversti, joka komensi prikaateja Suomen sodassa. Hänestä tuli lopulta venäläinen kenraalimajuri Haminan rauhan jälkeen. Hän myötävaikutti Hans Henrik Gripenbergin yliadjutanttina siihen, että Kainuussa tehtiin epäedullinen antautuminen Barclay de Tollylle. Palmfeltista tuli myöhemmin senaattori ja venäläinen kenraalimajuri.
Dinsko
DinSko on ruotsalaisen perheyhtiön Nilson Group AB:n myymäläketju joka myy kenkiä. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Varbergissa Ruotsin länsirannikolla. DinSko on kooltansa Ruotsin suurin kenkien vähittäismyyntiketju 101 liikkeellä. Muissa pohjoismaissa ketjulla on 27 liikettä Norjassa, kymmenen Suomessa ja neljä Tanskassa. Ketjun toimintaidea on suuret hankintaerät suoraan tehtailta ja keskittyminen edullisempiin malleihin. Konsernijohtajana toimi vuonna 2007 Ingemar Charleson.
Nilson Groupin perusti vuonna 1955 Rolf Nilsson, joka jäi yrityksestä eläkkeelle vuonna 2000.
Pehmeä sankkeri
Pehmeä sankkeri ("Ulcus molle") on "Haemophilus ducreyi" -bakteerin aiheuttama seksitauti. Sen itämisaika on lyhyt, 4-7 vuorokautta. Oireina voi olla haavaumia emättimen ulkosuulla sekä myös kohdunkaulassa tai peräaukon ympäristössä tai yksi tai useampia kohoumia siittimen esinahan ulko- ja sisäpinnalla. Kohoumat ovat usein varsin kivuliaita.
Pehmeä sankkeri on harvinainen sukupuolitauti Suomessa.
Gregory Corso
Gregory Nunzio Corso (26. maaliskuuta 1930 New York – 17. tammikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen beat-sukupolven runoilija.
Äiti oli 16-vuotias, kun Gregory syntyi. Hän jätti perheen pojan ollessa yksivuotias. Lapsuutensa Gregory vietti erilaisissa kasvatuslaitoksissa ja lastenkodeissa. Täyttäessään 20 vuotta hän oli ollut vankilassa kolmen vuoden ajan. Vankilassa hän innostui lukemaan kirjallisuutta ja ryhtyi kirjoittamaan runoja.
Vankilasta vapauduttuaan Corso opiskeli epävirallisesti Harvardin yliopistossa. Esikoiskokoelmansa "The Vestal Lady and Other Poems" hän julkaisi vuonna 1955. Corso tunnetaan varsinkin runostaan "Bomb", joka on ydinräjähdyksestä syntyvän pilven muotoon kirjoitettu runo.
Corso lukeutuu beat-sukupolven kirjailijoihin yhdessä Jack Kerouacin, Allen Ginsbergin, ja William S. Burroughsin ohella. Corso matkusteli runsaasti varsinkin Meksikossa ja Euroopassa. Hän myös opetti lyhyen aikaa New Yorkin valtionyliopistossa Buffalossa.
Gregory Corso kuoli eturauhassyöpään vuonna 2001.
Markku Into on suomentanut runovalikoimat "Sanansaattaja", joka ilmestyi vuonna 1986 ja "Kauan eläköön ihminen" (2001).
Rattle and Hum
Rattle and Hum on irlantilaisen rock-yhtye U2:n kuudes studioalbumi. Se on osittain myös livealbumi, sillä se sisältää myös yhtyeen vuoden 1987 kiertueella äänitettyjä live-kappaleita. Albumin on tuottanut Jimmy Iovine, ja sen julkaisi Island Records 10. lokakuuta 1988. Albumi seurasi erittäin menestyksekästä "The Joshua Tree" -albumia, ja se on musiikilliselta tyyliltään jatkoa "The Joshua Treen" aloittamalle amerikkalaiseen musiikkiin keskittyvälle teemalle. Albumilla on läsnä yhä enemmän vaikutteita blues rockista, folk rockista ja gospel-musiikista. "Rattle and Hum" on taltioitu myös konserttielokuvaksi.
Albumin tarkoituksena oli esittää U2 osoittamassa kunnioitustaan rockin legendoille, minkä vuoksi se sai osakseen myös kritiikkiä. Huolimatta albumin ja elokuvan ristiriitaisesta vastaanotosta "Rattle and Hum" myi kansainvälisesti yli 14 miljoonaa kappaletta ja nousi listaykköseksi monissa maissa. Albumin ensimmäinen single ”” oli U2:n ensimmäinen listaykkönen Britannian singlelistalla, ja Yhdysvalloissa se oli Billboard Hot 100 -listan kolmas. "Rattle and Humin" osakseen saama arvostelu kuitenkin vaikutti yhtyeen uraan siinä määrin, että seuraava albumi "Achtung Baby" oli musiikillisesti täysin uudenlainen U2-albumi.
Albumi sisältää kaksi lainakappaletta: The Beatlesin "Helter Skelter" ja Bob Dylanin "All Along the Watchtower". Muut kappaleet paitsi "Van Diemen´s Land" ovat yhtyeen laulaja Bonon sanoittamia. "Van Diemen`s Land" on yhtyeen kitaristin The Edgen sanoittama ja laulama. Albumilla vierailee myös blueskitaristi B. B. King kappaleessa "When Love Comes to Town".
Doom RPG
Doom RPG on kännykkäversio FPS-peli Doomista. Vaikka Doom RPG:n idea on muutoin sama kun muissa Doomeissa, siinä pitää muun muassa jutustella ihmisten kanssa päästäkseen eteenpäin, lyödä kirveellä ovia rikki ja sammuttaa tulipaloja. Vihollisten ulkonäköä on muutettu hieman ja pelissä on myös uusia vihollisia. Esimerkiksi malwrath joka on saman näköinen kuin cacodemon mutta keltainen, bull demon on muutettu vaalean ruskeaksi ja imp on muutettu vihreäksi. Myöhemmin peli sai jatko osan doom rpg 2.
Marsissa sijaitseva ihmisten tutkimuskeskus hoitaa töitään normaalisti, kunnes jotain tapahtuu. Kronos jostain syystä keksii avata Helvetin portit ja päästä sieltä tulvivat Helvetin oliot valloilleen.
Dolfiinit
Dolfiinit ("Coryphaenidae") on ahvenkalaheimo trooppisten ja subtrooppisten valtamerten kaloja. Heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku "Coryphaena", johon kuuluu ainoastaan kaksi lajia dolfiini ("C. hippurus") ja pikkudolfiini ("C. equiselis"). Dolfiinit tunnistaa suuresta päästä, suipponevasta ruumiista ja vahvasti halkoisesta pyrstöstä. Selkäevä on pitkä ja loistavan vihreä. Dolfiini kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi ja pikkudolfiini siitä puolet lyhyemmäksi. Dolfiinikoiras on naarasta suurempi. Dolfiinit syövät toisia pieniä kaloja. Ne vierailevatkin mielellään kelluvien sargassolevälauttojen luona koska niiden seasta löytyy usein saalista.
Dolfiineilla ei ole nimestään huolimatta mitään tekemistä delfiinien kanssa, jotka ovat nisäkkäitä.
Pyymosa
Pyymosa on Petikon luonnonsuojelualueeseen kuuluva korpialue Vantaan Myyrmäen suuralueen Petikon kaupunginosassa. Yli puolet kaupungin luonnonsuojelulailla rauhoitetuista alueista sijaitsee Petikossa. Suojelualueet ovat erittäin monipuolisia ja kuuluvat kaupungin Natura 2000 -kohteisiin.
Rauhoitetut Herukkapuro ja Pyymosa edustavat eteläsuomalaista lehtoluontoa parhaimmillaan. "Pyymosan lehto" on 13,5 hehtaarin laajuinen pähkinälehto, joka sijaitsee aivan Petikon täyttömäen lounaissivustalla (koordinaatit artikkelissa). Lehtoa on myös laajalla Vestran suojelualueella, jossa voi lisäksi nähdä vanhaa metsää ja suoluontoa. Komeita korpimaita Petikossa edustaa "Pyymosan korpi", joka löytyy Espoon ja Vantaan rajalla sijaitsevan Odilammen itäpuolelta, kilometrin verran Pyymosan lehdosta länteen.
Kolmion galaksi
Kolmion galaksi (M33, NGC 598) on kierteisgalaksi, ja se kuuluu pieneen galaksiryhmään nimeltä paikallinen ryhmä. Tätä ryhmää hallitsevat Kolmion galaksin lisäksi kaksi suurta galaksia, Linnunrata ja Andromedan galaksi.
Kolmion galaksin etäisyys Maasta on noin kolme miljoonaa valovuotta, ja sen massa on 15 miljardia Aurinkoa. Lyhyen matkan päässä galaksin ytimestä on kirkas, valtava alue, jota kutsutaan H II -alueeksi. Siellä syntyy jatkuvasti uusia tähtiä.
Galaksin kaasusumun keskellä on noin 200 nuorta tähteä, jotka kuumentavat kaasusumun saaden sen hehkumaan. Sumun halkaisija on noin 15 valovuotta. Vuonna 1983 galaksin ytimestä löydettiin satelliitin avulla röntgenlähde. Se saattaisi olla musta aukko, joka lähettää kaiken voimansa röntgensäteilynä.
Tutkijoiden löydön perusteella kyseessä on ennätyssuuri tähdestä syntynyt musta aukko. Löytö herättää kysymyksiä siitä, miten tämän kokoinen musta aukko on voinut muodostua. M33 X-7 -nimellä tunnetun mustan aukon massan on arvioitu olevan peräti 15,7-kertainen Aurinkoon verratuna. Havainnot aukon massasta pystyttiin tekemään mittaamalla sen peittymisiä tähtiparinsa taakse. Massa on suurempi kuin millään muulla aiemmin tunnetulla, supernovana räjähtäneestä tähdestä syntyneellä mustalla aukolla. Yksittäisistä tähdistä syntyneiden mustien aukkojen lisäksi maailmankaikkeudesta löytyy myös galaksien keskustoissa sijaitsevia miljoonia kertoja suurempia mustia aukkoja. M33 X-7 kiertää jättiläistähteä, joka on sekin huomattavan kokoinen, noin 70 Auringon massainen, ollen samalla suurin mustan aukon parina tähän mennessä löydetyistä tähdistä. Aikanaan elinkaarensa lopussa tämäkin tähti räjähtää supernovana ja luo sisusosistaan uuden mustan aukon, joka jää kiertämään vanhempaa mustaa aukkoa.
Walter Reder
Walter Reder (4. helmikuuta 1915 – 26. huhtikuuta 1991) oli kansallissosialistisen Saksan SS-upseeri, joka toimi SS-divisioona Totenkopfissa sekä 16. SS-panssarikrenatööridivisioona Reichsführer SS:ssä. Hänellä oli rautaristin ritarinristi ja Hitlerin vuonna 1942 käyttöön ottama Saksan risti. Hän sai toisen maailmansodan jälkeen elinkautisen vankeusrangaistuksen sotarikoksista.
Reder syntyi nykyisen Tšekin alueella. Hän liittyi nuorena Hitler-Jugendiin ja 9. helmikuuta 1933 SS:ään. Reder vammautui menetettyään vasemman käsivartensa Harkovan kolmannessa taistelussa 1943. Hän sai Sturmbannführerin arvon 30. tammikuuta 1944.
Reder osallistui Marzabotton verilöylynä tunnettuun joukkomurhaan Italiassa 1944. Marzabottossa ja kahdessa viereisessä kylässä sattunut joukkomurha tehtiin syksyllä kostona partisaani-iskuista. Reder tuomittiin lokakuussa 1951 Bolognassa elinkautiseen. Hän osoitti katumusta joulukuussa 1984 Marzabotton asukkaille lähettämässään kirjeessä.
Reder vapautui vankilasta 24. tammikuuta 1985 ja kuoli Wienissä 1991. Hän oli 76-vuotias.
Toivelauluja (vihko)
Toivelauluja-vihko alkoi ilmestyä 1949 Helsinki Musiikki-Fazerin kustantamana. Sarjaa toimitti Kullervo (oik. Tapio Lahtinen). Vihoissa oli suomalaisten lisäksi myös ulkomaisten iskelmien sanoituksia, jälkimmäiset oli usein poimittu ajankohdan suosituista elokuvista. Silloin tällöin joukossa oli joku kansanlaulukin.
Kullervon aikoina jokaisessa vihossa oli kilpailulipuke, jossa sai äänestää sen hetken suosituimpia kappaleita ja ko. vihon suosituimpia kappaleita. Esimerkiksi numerossa 15 kerrottiin, että parhaat kappaleet (numerossa 13) olivat "Tulisuudelma, Egon" ja "Pariisin taivaan alla", ko. vihon suosituimmat kappaleet olivat "Mustasukkaisuutta, Sinun silmiesi tähden" ja "Älä tyttöni itke".
Vihoille julkaistiin myös "kokoamiskansioita", jotka "antavat jokaiselle Toivelaulujen ystävälle tilaisuuden säilyttää omistamansa lauluvihkoset aistikkaina kirjoina, jotka pysyvät siisteinä eivätkä pääse hukkumaan."
Toivelauluja toimitti myöhemmin 1970-luvulla Jaakko Borg. Viimeinen numero julkaistiin vuonna 1983.
Suomen Filmiteollisuuden vuoden 1961 elokuvassa "Toivelauluja" Musiikki-Fazerin julkaisema vihko toimi juonellisena motiivina, joka sitoi kohtaukset toisiinsa. Elokuvan ohjasi Ville Salminen.
Paul Wasicka
Paul James Wasicka (s. 17. helmikuuta 1981, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Wasicka aloitti pokeriuransa vuonna 2003 ja häntä opetti ammattilaispelaaja Mike Odeh. Ennen pokeriuraansa hän työskenteli baarimikkona ja ravintolapäällikkönä.
Wasicka sijoittui Jamie Goldin voittamassa vuoden 2006 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa toiseksi. Kakkospalkinnon suuruus oli 6 102 499 dollaria. World Poker Tourilla hän on ollut parhaimmillaan neljäs (LA Poker Classics tammikuussa 2007). Maaliskuussa 2007 Wasicka voitti Las Vegasin Caesars Palacessa pelatun National Heads Up Championship -turnauksen (kansallinen kaksinpelimestaruus).
Wasicka on pelannut nettipokeria nimimerkeillä "kwickfish" ja "kwicky". "Bluff Magazine" valitsi Wasickan vuoden 2006 seitsemänneksi parhaaksi pelaajaksi. Paul Wasicka oli mukana "High Stakes Poker" -ohjelman kolmannella tuotantokaudella. Tammikuussa 2010 Wasickan pokeriuran turnausansiot ylittivät 7,6 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Sami Osala
Sami Osala (s. 10. maaliskuuta 1982 Seinäjoki) on Sunrise Avenue -yhtyeen rumpali. Hän liittyi vuonna 2002 perustettuun yhtyeeseen vuonna 2005.
Joukkomurha
Joukkomurha on tapahtuma, jossa useita ihmisiä murhataan yleensä samaan aikaan tai hyvin lyhyen ajan sisällä. Joukkomurhan saattaa toteuttaa yksityinen henkilö tai järjestö.
Esimerkkejä nykyajan joukkomurhasta ovat Columbinen verilöyly, jossa kaksi opiskelijaa ampui useita henkilöitä Columbine High Schoolissa Yhdysvalloissa ja Norjan iskut 2011, joissa surmattiin kymmeniä ihmisiä. Joukkomurhaksi saatetaan määritellä myös tuhopoltto, kuten vuonna 1990 New Yorkissa sattunut tapaus, jossa kuubalaissyntyinen Julio González sytytti yökerhon liekkeihin surmaten 87 ihmistä.
Nykyaikana useat joukkomurhat ovat terroristisia. Esimerkkejä viime vuosien tapauksista ovat syyskuun 11. päivän iskut 2001, Balin pommi-iskut 2002, Lontoon pommi-iskut 2005, Madridin junapommit 2004, Beslanin koulukaappaus 2004 ja Germanwingsin lennon 9525 perämiehen tahallisesti aiheuttama maahansyöksy vuonna 2015. Suomessa joukkomurhia ovat esimerkiksi 2000-luvulla tapahtuneet koulusurmat Tuusulan Jokelassa ja Kauhajoella.
Joukkomurha on eri asia kuin sarjamurha, jossa sarjamurhaaja murhaa useita ihmisiä pidemmällä aikavälillä. Lisäksi joukkomurhaajat poikkeavat sarjamurhaajista siinä, että heidän tekojensa taustalla harvemmin on seksuaalisia motiiveja.
Englanninkielisellä käsitteellä Spree killer viitataan henkilöön, joka tekee joukkomurhan lyhyellä aikavälillä vähintään kahdessa eri paikassa. Myyrmannin räjähdys ei välttämättä ollut joukkomurha, koska on epäselvää oliko aikeena surmata ketään.
Alla olevasta taulukosta puuttuvat lukuisat perhesurmat, mm. vuosien 2008-2012 välissä tehtiin kaikkiaan 15 perhesurmaa
Isak Wacklin
Isak Wacklin (myös Isaac Wacklin; 1720 Oulu – 9. syyskuuta 1758 Tukholma) oli suomalainen rokokootaidemaalari. Wacklin opiskeli muotokuvamaalausta Ruotsin taideakatemiassa Tukholmassa 1731–1734 ja tapettimaalausta Pietarissa, lisäksi hänen oletetaan opiskelleen Kööpenhaminassa.
Wacklin oli ensimmäinen ammattitaiteilija Suomessa. Hän maalasi muotokuvia varsinkin 1750-luvun loppupuolella.
Wacklin oli myös suomalaisen rokokootaiteen ainoa edustaja. Rokokooksi Wacklinin maalaukset ovat tummasävyisiä. Englannissa maalattu "Miss Heckfordin muotokuva" on pastellisävyisenä hänen teoksistaan lähimpänä eurooppalaista rokokoota. Wacklinin muotokuvamaalauksissa on usein soikeahko pää, kapeat silmät ja pitkä nenä. Kuten useimmat ammattitaiteilijat tuohon aikaan, hän käytti maalauksissaan kerrosmaalaustekniikkaa.
Nuorena kuollut Wacklin on pitkään ollut arvoitus tutkijoille ja taidehistorioitsijoillekin. Ateneumin konservoinnin johdolla tutkijaryhmä on vuodesta 2005 selvittänyt taiteilijakohtaloa. Wacklinin vanhemmat olivat postimestari Mikael Wacklin ja Helena o.s. Paldani. Hänen puolisonsa oli Magdalena o.s. Losch. Wacklin pakeni pikkuvihan aikana Oulusta Tukholmaan, mutta haki 1743 passin matkustaakseen Pietariin. Hänen tiedetään kuuluneen myöhemmin Klaaran seurakuntaan Tukholmassa ja viettäneen siellä suurimman osan elämäänsä, sillä siellä hän pystyi taiteilijana elättämään perheensä, toisin kuin Suomessa.
Wacklinilta tiedetään säilyneen 36 maalausta, mutta tunnistamattomia teoksia arvellaan olevan Ruotsissa runsaasti. Tunnetuista teoksista 27 maalauksen nykyinen olinpaikka ja omistaja tunnetaan. Suomalaisissa museo- ja yksityiskokoelmissa Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa, kuten Ateneumin taidemuseo, Gyllenbergin säätiö, Kansallismuseo on 19 maalausta. Ulkomailla maalauksia on Tukholman Nationalmuseumissa ja Tanskassa Fredriksbergin linnassa.
Miihkali (sarjakuva)
Miihkali on Pahkasika-lehdessä julkaistu humoristinen sarjakuva, jota piirsi Heikki-Pekka Miettinen. Se kertoo seitsemänvuotiaasta Miihkalista ja hänen elämästään ala-asteen ensimmäisellä luokalla sekä hänen vanhemmistaan. Ainoana lapsena Miihkali on hyvin hemmoteltu. Miihkalin piirrostyyli on tarkoituksellisesti mahdollisimman yksinkertaistettu, ja sarjakuva jäljittelee lastensarjakuvia joskus jopa tekstin tavaamista myöten. Todellisuudessa Miihkali kuitenkin suunnattiin varttuneemmalle lukijakunnalle ja siinä kritisoidaan lapsen suulla kaikenlaisia aikuisten maailmassa vallitsevia ilmiöitä ja kummallisia sääntöjä.
Miihkalin äiti on ylihuolehtiva ja isä pikkutakkiin pukeutuva, kaikkitietävän oloinen ja tietojansa Miihkalille "jäljittelemättömään tyyliin" syöttävä mies. Miihkalin ystävät ovat Minnaryyni, Kenneth, Bosse ja kehitysvammainen Tarmo.
Miihkalissa ei käytetä puhekuplia, vaan kerronnallinen teksti on sommiteltu piirrosruutujen alle. Toisinaan Miihkalia julkaistiin nimellä "Miihkali - sosiaalistava sarjakuva perheen pienimmille", ja sen kuvitteellinen kertoja oli Yrsa-Jutta Snygg-Helenius, yltiöoptimistinen steinerkoulun liikunnanopettaja.
Sauli Hautala
Sauli Tuomas Hautala (s. 2. maaliskuuta 1927 Ylistaro) toimi Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajana vuosina 1975–1983 ja 1987–1991. Hänet valittiin Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Hautalan vanhemmat olivat maanviljelijä Iisakki Vihtori Hautala ja Fanny Elisabet Latikka. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1948 ja valmistui opettajaksi vuonna 1951 Helsingin opettajakorkeakoulusta. Hän toimi opettajana ja koulunjohtajaa eduskuntaan valintaansa saakka.
Hautala oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–1992 ja toimi sen toisena varapuheenjohtajana 1985–1988. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuonna 1978 ja toimi 1970-luvulla Suomen kristillisen liiton puoluevaltuuskunnan ja puoluehallituksen Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana.
Vuosina 1949–1993 Hautala oli naimisissa Sirkka Helmi Helena Erkkilän kanssa. Jäätyään leskeksi hän avioitui vuonna 1995 Sirkka Helena Kallion kanssa. Hautalalla on lapset Pirjo Tuulikki (s. 1950), Seppo Sakari (s. 1951) ja Marja Kristiina (s. 1954).
Barrakudat
Barrakudat ("Sphyraenidae") on ahvenkaloihin kuuluva heimo trooppisia petokaloja. Heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku "Sphyraena". Osa lajeista tunnetaan hurjina petoina. Barrakuda ("S. barracuda") saattaa kasvaa yli kahden metrin mittaiseksi. Pienimmät lajit ovat muutamia kymmeniä senttimetrejä pitkiä.
Barrakudien ruumis on pitkän mallinen ja voimakas. Niillä on kaksi selkäevää, voimakkaat leuat ja terävät tikarimaiset hampaat. Barrakudien ravintoa ovat kalat, mutta tunnetaan myös tapauksia joissa ne ovat käyneet sukeltajien kimppuun. Lajit eksyvät harvoin lauhkeille vesille.
Aikuiset barrakudat ja suuret lajit saalistavat yksin, mutta pienet ja poikaset muodostavat satojen, jopa tuhansien yksilöiden parvia.
Barrakudia pyydystetään ja niitä pidetään hyvinä ruokakaloina. Niiden voimakasta makua verrataan lohikaloihin ja tonnikaloihin. Joissakin tapauksissa niistä on kuitenkin löydetty suuria määriä elohopeaa ja kadmiumia, sekä ciguatera-myrkytyksiä aiheuttavia levämyrkkyjä.
Barrakudiin kuuluu 26 lajia:
Reino Jyrkilä
Reino Jyrkilä (8. tammikuuta 1930 Liperi – 7. toukokuuta 1997 Liperi) oli suomalainen maanviljelijä ja kanslisti, joka toimi Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajana Pohjois-Karjalasta vuosina 1983–1987.
Jyrkilä syntyi Liperissä Yrjö Jyrkilän ja Feudosia Klementjevin pojaksi. Hän oli sotilasarvoltaan korpraali. Jyrkilä meni vuonna 1954 naimisiin Anja Aulikki Kaarina Turtiaisen kanssa ja sai kaksi poikaa ja yhden tyttären. Hän toimi maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja pankkivaliokunnassa 1983–1986 sekä valtiontilintarkastajissa (vj) 1986–1991.
Jyrkilä menehtyi synnyinkunnassaan Liperissä 67-vuotiaana.
Skillinge
Skillinge on taajama ja entinen taajaväkinen yhdyskunta Skånen maakunnassa ja Skånen läänissä Etelä-Ruotsissa. Skillinge sijaitsee Simrishamnin kunnassa Itämeren rannalla. Taajaman pinta-ala on 87 hehtaaria ja asukasluku oli vuonna 2010 859 henkeä. Skillingessä toimii teatteri, useita kahviloita ja matkamuistomyymälöitä.
Sakari Honkala
Maanviljelysneuvos Heikki Sakari Honkala (2. huhtikuuta 1895 – 9. huhtikuuta 1966) oli Isänmaallisen Kansanliikkeen kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1933–1935.
Honkala syntyi Vanajassa Heikki Nikolai Selinin ja Loviisa Wilhelmiina Jussilan pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1914 ja tuli agronomiksi syksyllä 1917, viimeisenä agronomina Suomen Keisarillisesta Aleksanterin yliopistosta. Hän osallistui vapaussotaan Kalmin pataljoonassa. Honkala meni vuonna 1921 naimisiin Siro Esteri Parkun kanssa. Hän oli eduskunnassa maatalousvaliokunnan jäsen.
Honkala toimi Vanajan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli varsinaiselta työltään vuosina 1919–1958 maanviljelijä Vanajan Idänpään Honkalassa, jossa asui koko ikänsä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä neljään otteeseen (1931, 1937, 1940, 1943) ja sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1949. Hän oli lisäksi synnyinkuntansa elintarvelautakunnan toimitusjohtajana 1918–1919.
Honkala kuoli Hämeenlinnassa 9.4.1966, jolloin hän oli 71-vuotias.
Honkala oli Vanajan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1919 ja puheenjohtaja 1931–1948, Vanajan kirkkoneuvoston jäsen 1925–1943 ja Vanajan kirkkohallintokunnan jäsen 1932–1952.
Honkala oli Etelä-Hämeen maataloustuottajien liiton johtokunnassa vuodesta 1921, puheenjohtajana 1931–1957, Maataloustuottajien keskusliiton liittoneuvoston/valtuuskunnan jäsen 1928–1955 ja Maataloustuottajien keskusliiton johtokunnan jäsen 1935–1957. Hän oli myös Hämeenlinnan Osuusmeijerin hallituksen ja johtokunnan jäsen sekä Hämeen läänin palovakuutusyhtiön (Hämeen Vakuutusyhtiön) johtokunnan puheenjohtaja 1928–1960 (?).
Sakari Honkala oli hauholaisen kansanedustaja Sulo Wuolijoen sukulainen ja pääministeri Jukka Rangellin luokkatoveri Hämeenlinnan lyseosta. Rangell on kirjoittanut sotasyyllisyysvankeudesta kaksi kirjettä Sakari Honkalalle, 1947 ja 1948. Honkalan naapuritalosta Heikkilästä oli kotoisin valtiopäivämies Juhana Idänpään-Heikkilä. Mäntsälän kapinan aikana Hämeenlinnassa poliisia pakoillut Vihtori Kosola yöpyi Honkalassa Sakari Honkalan vieraana. Sakari Honkalan harrastuksia olivat suojeluskuntatyö, metsänhoito ja ammunta.
Kaiser Chiefs
Kaiser Chiefs on indie rockia soittava yhtye Leedsistä Englannista. 
Yhtye on perustettu vuonna 1997 nimellä Runston Parva, muttei saanut levytyssopimusta.
Yhtye muutti nimensä Parvaksi ja he onnistuivatkin saamaan levytyssopimuksen, mutta levy-yhtiö lopetti toimintansa pian sopimuksen jälkeen.
Yhtye muutti nimensä Kaiser Chiefsiksi ja julkaisi 2005 ensimmäisen levynsä, Employmentin.
Vuonna 2007 Kaiser Chiefs julkaisi toisen albuminsa, Yours truly, angry mobin. Kolmas levy, nimeltään Off With Their Heads, julkaistiin 20.10.2008 (Suomessa 22.10.). Yhtyeen suurin hitti tähän mennessä on vuonna 2007 ilmestynyt "Ruby", jota on myös käytetty Guitar Hero 3:sessa ja Project Gotham Racing 4:sessa.
Pariisin salaisuudet
Pariisin salaisuudet (Les Mystères de Paris) on ranskalaisen kirjailijan Eugène Suen (1804–1857) "Journal des Débats" -lehdessä alun perin jatkokertomuksena 19. kesäkuuta 1842 – 15. lokakuuta 1843 julkaistu romaani. Romaani oli hyvin suosittu aikanaan, mutta se on myös merkittävä romaanitaiteen kannalta. Se oli yhteiskunnallisesti tiedostava ja enteili vuoden 1848 helmikuun vallankumousta. Karl Marx kirjoitti Suen romaanista poleemisen kriittiseen sävyyn teoksessaan "Pyhä perhe".
Suen romaanin rakenne ja sisältö sai runsain määrin jäljittelijöitä: Émile Zolan "Les Mystères de Marseille", George W. M. Reynoldsin "The Mysteries of London", Paul Févalin "Les Mystères de Londres", Jean de La Hiren "Les Mystères de Lyon", Francesco Mastrianin "I misteri di Napoli" ja ehkä viimeisimpänä Léo Malet’n "Mystères de Munich", "Les Nouveaux Mystères de Paris" (päähenkilönä Nestor Burma).
Vuonna 1923 suomeksi (kääntäjä Urho Kivimäki) sarjassa ilmestyivät:1900-luvun alussa esitettiin Suomessa elävät kuvat -tilaisuuksissa musiikin säestyksellä kuvasarjaa Pariisin salaisuudet.
Artturi Koskinen
Eino Artturi Koskinen (9. kesäkuuta 1904 – 19. toukokuuta 1981) oli suomalainen pienviljelijä ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1948–1957 ja 1962–1969. Hänet valittiin kansanedustajaksi Keski-Suomesta.
Koskinen syntyi Karstulassa ja kävi kansakoulun. Hänen vanhempansa olivat pienviljelijä Juho Heikki Koskinen ja Selma Poikonen. Hän toimi kotitalossaan pienviljelijänä vuodesta 1918. Myöhemmin hän oli ansiotyössä tukinajossa hevosmiehenä. Kansanedustajakausien välissä 1959–1962 hän toimi levikkipäällikkönä. Hän oli pitkäaikainen Karstulan kunnanvaltuuston jäsen ja kunnanhallituksen varapuheenjohtaja. Hän oli vuodesta 1930 naimisissa Saima Ester Kakon kanssa.
Koskinen oli korpraali sotilasarvoltaan ja vuodesta 1966 kunnallisneuvos. Hän oli presidentin valitsijamiehenä kolmesti (1950, 1956, 1962) ja kuoli Karstulassa 76-vuotiaana.
Giuseppe Pancaro
Giuseppe Pancaro (s. 26. elokuuta 1971 Cosenza, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Pancaro aloitti ammattilaisuransa Avezzanon joukkueessa vuonna 1991. Hän siirtyi seuraavana vuonna pelaamaan Cagliariin, vuonna 1997 Lazioon, vuonna 2003 AC Milaniin ja vuonna 2005 Fiorentinaan. Viimeksi hän edusti Torinoa kaudella 2006–2007.
Pancaro on pelannut 19 maaottelua Italian maajoukkueessa.
Béni Saf
Béni Saf on satamakaupunki Algerian luoteisosassa Aïn Témouchentin maakunnassa. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan siellä on 42 284 asukasta ja sen pinta-ala on 63 neliökilometriä. Kaupunki on lähistöllä olevien entisten rautakaivosten malminlastaussatama. Siellä harjoitetaan kalanjalostusteollisuutta.
Béni Saf on Bernard-Henri Lévyn ja Jean Sénacin synnyinkaupunki.
Béni Saf kehittyi 1870-luvulla kolmen rautamalmikaivoksen malmin lastaussatamana. Kaivokset rakensivat laajan 800 mm:n raidelevyisen rataverkoston kaivoksilta Béni Safin satamaan. Ranskalainen "Compagnie des Minérals de Fer Magnétiques de Mokta-el-Hadid" osti kaivokset 1885 ja muodosti niistä tytäryhtiön nimellä Mines de Camerata, Sidi-safi et Ghar-Baroud. Rautamalmikaivokset olivat toiminnassa 1950-luvun loppupuolelle, ja ne olivat yhdessä kaivosrautatien kanssa alueen suurin työllistäjä.
Ranskalaiset päättivät toisessa Algerian radanrakennusohjelmassaan rakentaa 1000 mm:n raidelevyisen radan Béni Safista etelään. Béni Saf a Tlemcen 67 km:n pituinen rautatie avattiin liikenteelle 16. elokuuta 1908, ja se yhdisti Béni Safin muuhun Algerian rataverkkoon. Amerikkalaiset joukot miehittivät Béni Safin marraskuussa 1942.
Rautamalmikaivosten sulkeminen aiheutti Béni Safissa suurta tyytymättömyyttä työttömäksi joutuneiden kaivosmiesten keskuudessa. Monet kaupungin asukkaat liittyivät Algerian vapautusrintamaan (LFA) ja kannattivat Ben Bellan ohjelmaa kaivosten kansallistamista ja kaivostoiminnan uudelleen aloittamista.
Roberto Muzzi
Roberto Muzzi (s. 21. syyskuuta 1971 Rooma, Italia) on entinen italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Muzzi edusti ammattilaisurallaan AS Romaa 1990–1993 ja 1994, Pisaa 1994, Cagliaria 1995–1999, Udinesea 1999–2003, Laziota 2003–2005 ja Torinoa 2005–2007. Kauden 2007–2008 hän pelasi Serie C1:ssä Padovan joukkueessa. Lokakuussa 2008 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Muzzi pelasi kolme ottelua Barcelonan 1992 olympialaisissa, joissa Italia karsiutui puolivälierissä.
Frans Sandblom
Frans Albin Sandblom (28. lokakuuta 1873 – 6. elokuuta 1953) oli RKP:n kansanedustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosina 1922–1923.
Sandblom syntyi Pohjassa torppari Henrik Sandblomin ja Eva Gustava Rehnströmin pojaksi. Hän oli seppämestari ja toimi eduskuntakautenaan työväenasiainvaliokunnan jäsenenä.
Sandblomin aviopuoliso oli vuosina 1894–1933 Olga Antoinette Ring ja sen jälkeen Elin Matilda Sandblom.
Sandblom kuoli Tammisaaressa 79 vuoden iässä.
Alessandro Rosina
Alessandro Rosina (s. 31. tammikuuta 1984 Belvedere Marittimo, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Rosina on pelannut vuodesta 2012 Serie A:n Sienassa. Hän on edustanut urallaan myös Parmaa, Veronaa, Torinoa ja Cesenaa sekä Venäjän liigan Zenit Pietaria. Pelatessaan Zenitissä hän oli voittamassa Venäjän mestaruutta kahdesti (vuosina 2010 ja 2012) ja Venäjän cupia kerran (vuonna 2010).
Rosina on pelannut yhden ottelun Italian A-maajoukkueessa, ystävyysottelun Etelä-Afrikkaa vastaan lokakuussa 2007.
Emmaus
Emmaus (, , "Amaus" tai "Hammat") on Raamatussa esiintyvä palestiinalainen paikkakunta, jolle on ehdotettu useita eri sijaintipaikkoja nykyisessä Israelissa ja Länsirannalla. Se mainitaan Luukkaan evankeliumissa 24:13. Evankeliumin mukaan Emmaus oli kylä, joka sijaitsi kuudenkymmenen vakomitan (n. 11,52 km) päässä Jerusalemista.
Emmaus oli myös paikka jossa Jeesus ylösnousemuksen jälkeen ilmestyi kahdelle opetuslapselleen.
Laidun
Laidun on tavallisesti ulkoilmassa oleva aidattu alue, jolla karja laiduntaa.
Suomessa tavallisimpia laiduntavia kotieläimiä ovat lammas, nauta, hevonen ja vuohi. Jonkin verran laidunnetaan myös poroja ja muita pieniä hirvieläimiä sekä biisoneita ja strutseja.
Laitumella on oltava riittävästi ruokaa, eli ruohoa ja puuvartisia kasveja, ja raikasta juomavettä. Suolaa tai nuolukivi on myös oltava. Laitumen eläinmäärä riippuu monista seikoista, kuten laitumen koosta, maaperän rakenteesta, kesän sateisuudesta ja niin edelleen. Tavallinen sääntö on, että lehmä vasikoineen tai viisi uuhta karitsoineen vaatii vähintään kahden hehtaarin laitumen. Kuiva keto kuivana kesänä ei kuitenkaan pysty elättämään tällaista eläinmäärää, jolloin laidunta on joko suurennettava, eläimiä vähennettävä, siirryttävä keinoruokintaan tai ne on siirrettävä uudelle laitumelle, kunnes ravintoa on jälleen riittävästi tarjolla.
Saaristossa eläimet vietiin kesäksi saareen, missä ne saivat olla koko kesän, jos saari oli riittävän suuri. Pienillä saarilla eläimiä jouduttiin siirtämään useasti kesän kuluessa. Siirtämisiin käytettiin leveäpohjaista venettä, jota liikutettiin soutamalla tai hinattiin soutuveneellä ennen moottorien käyttööntuloa. Lampaat pysyivät saaressa, mutta lehmät ja hevoset uivat naapurisaareen, jos ravinto loppui. Eläimet joivat sadevettä lätäköistä ja merivettä.
Metsälaiduntaminen oli Suomessa yleistä vielä 1900-luvun puolivälin aikoihin. Tavallisesti metsälaidun ympäröitiin puihin kiinnitetyllä piikkilangalla tai puunrungoista rakennetulla riukuaidalla. Entisinä aikoina ei tehty lainkaan aitaa, vaan karjalaumoja paimensivat paimenet. Paimenet olivat tavallisesti poikia tai tyttöjä, tai hieman yksinkertaisia aikuisia.
Nykyisin monet laitumet ovat maisemalaitumia, joilla eläimet pitävät avoimina perinnebiotooppeja ja -maisemia. Perinnebiotoopeilla laidunnettaessa niiden säilyminen luonnontilassa edellyttää, että karja ei saa lisäruokintaa, koska tämä johtaa perinnebiotoopin rehevöitymiseen ja lajiston muuttumiseen. Parsinavetoissa pidettävien lypsykarjan ja hiehojen osalta eläinsuojelulainsäädäntö edellyttää, että niiden tulee kesällä päästä laitumelle tai vastaavaan paikkaan vähintään 60 päivää vuodessa. Niinpä varsinkin lypsylehmiä näkee vielä myös peltolaitumilla.
Vili Vilperi
Vili Vilperi () on alkuaan australialaisen kirjailijan Dorothy Wallin luoma ihmisenkaltainen koala, joka on seikkaillut sekä kolmessa kirjassa että nimikkotelevisiosarjassa.
Päähenkilö Vili on kepposia harrastava koalanpoika, joka rakastaa äitiään yli kaiken. Hänen ystäviään ovat adoptiosisar Nanni ("Nutsy"), Potso-kenguru ("Splodge") ja Herra Vompatti eli Vompo. Kirjoissa Vili käyttäytyy koalan lailla, mutta samalla lapsilukija pystyy samaistumaan häneen. Wall myös painottaa kirjoissaan vakaviakin asioita, kuten luonnonsuojelua.
Vili Vilperistä on tehty useita televisiosarjoja ja tietokonepelejä. Ensimmäisessä televisiosarjassa 1980-luvulla Vili Vilperi esiintyi käsinukkena. Tunnetuin televisiosarja on Yoram Gross studiosin vuosina 1992–1993 tuottama piirrossarja "The Adventures Of Blinky Bill", jota Suomessa on esitetty nimellä "Vili Vilperi". "Vili Vilperi" -piirrossarja eroaa monelta osin kirjoista, esimerkiksi piirrossarjaan on lisätty enemmän hahmoja. Sarjan tapahtumat sijoittuvat australialaiseen pikkukylään, Viherkylään ("New Greenpatch"). Vili Vilperi on näkynyt myös Yle TV1, Yle TV2 ja C More Juniori kanavilla.
Kaarlo Salovaara
Kaarlo Freedrikki Salovaara (20. heinäkuuta 1874 Hämeenlinna – 4. tammikuuta 1956 Mikkeli) oli kirkkoherra, lääninrovasti ja Isänmaallisen Kansanliikkeen kansanedustaja.
Salovaara syntyi Hämeenlinnassa ja kirjoitti ylioppilaaksi 1894. Papiksi vuonna 1898 vihitty Salovaara suoritti pastoraalitutkinnon 1907. Hän oli vuodesta 1900 avioliitossa Varma Matilda Petersonin kanssa. Salovaara toimi vuoteen 1907 siirtolaispappina Yhdysvalloissa.
Isänmaallisen Kansanliikkeen Salovaara valittiin eduskuntaan Mikkelin läänin vaalipiiristä 1936. Hän istui eduskunnassa vuoteen 1938 asti. Rovastin arvonimen hän oli saanut 1926. Salovaara oli kirkolliskokouksen jäsen. Hän toimi vuosina 1930–1939 Juvan rovastikunnan lääninrovastina ja sitten vuoteen 1950 Pieksämäen rovastikunnassa.
Salovaara oli 81-vuotias kuollessaan Mikkelissä 1956.
Paavo Korpisaari
Paavo Rafael Korpisaari (vuoteen 1906 Roschier; 28. marraskuuta 1886 – 25. maaliskuuta 1950) oli suomalainen taloustieteilijä ja filosofian tohtori, joka toimi vuosina 1930–1932 Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä.
Korpisaari syntyi Ilmajoella. Hänen vanhempansa olivat agronomi Paul Rudolf Roschier ja Siveä Sigrid Amanda Hirvinen. Hän meni vuonna 1911 naimisiin Ilma Lovisa Enebergin (myöh. Kivikataja) kanssa, joka oli senaattori Waldemar Enebergin tytär.
Korpisaari kirjoitti ylioppilaaksi 1905. Hänestä tuli filosofian kandidaatti (1907), maisteri (1908), lisensiaatti (1915) ja lopulta tohtori (1919). Korpisaari sai professorin arvonimen kansanedustajakautensa jälkeen 1945.
Korpisaari oli Kotkan työväenopiston johtajana 1911–1915 ja Kauppalehden päätoimittajana 1916–1917 sekä Kauppalehti Oy:n toimitusjohtajana 1916–1918. Hän oli Suomen pankkiyhdistyksen asiamies 1916–1918, Maakuntain keskuspankin johtokunnan jäsen 1919–1921 sekä Suomen tukkukauppiaiden liiton ja sen tytärjärjestöjen asiamies 1922–1945 ja Suomen tukkukauppiaiden liiton toimitusjohtaja 1946–1950. Korpisaari oli lisäksi Kauppakorkeakoulun vt. kauppaopin professorina vuosina 1920, 1925 ja 1929 ja hän toimi muun muassa Suomen Liikemies-Yhdistyksen sihteerinä.
Allen Cunningham
Allen Cunningham (s. 28. maaliskuuta 1977, Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän opiskeli insinööriksi UCLA:ssa, mutta keskeytti opintonsa pokeriuransa takia.
Cunningham, lempinimeltään "Clever Piggy", on voittanut urallaan 5 WSOP-ranneketta. World Series of Pokerin pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut neljäs (vuonna 2006). Cunningham valittiin WSOP:n vuoden pelaajaksi vuonna 2005.
World Poker Tourilla Cunningham on selvinnyt finaalipöytään kahdesti:
Joulukuussa 2007 Cunningham voitti Vegas Open - NPL -tapahtuman 15 000 dollarin pääturnauksen ansaiten 325 105 dollaria. Keväällä 2008 hän oli ykkönen Las Vegasissa Ceasars Palacessa pelatussa WSOP Circuit -turnauksessa. Ykköspalkinto oli 499 069 dollaria.
Tammikuussa 2010 Cunninghamin pokeriuran turnausansiot ylittivät 10,3 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Kölner Haie
Kölner Haie () on Saksan DEL-liigassa pelaava kölniläinen jääkiekkoseura, joka perustettiin vuonna 1972. Kotiottelunsa seura pelaa Lanxess Arenalla. Se on voittanut Saksan mestaruuden kahdeksan kertaa (1977, 1979, 1984, 1986, 1987, 1988, 1995 ja 2002). Joukkueen päävalmentajana on lokakuusta 2014 asti toiminut Niklas Sundblad.
Kalevi Huotari
Keijo Kalevi Huotari (15. kesäkuuta 1924 Nuijamaa – 8. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja piirisihteeri, joka toimi kansanedustajana vuosina 1970–1975.
Huotari syntyi Nuijamaalla maanviljelijä Elias Huotarin ja Elsa Hounin pojaksi. Hänet valittiin Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajaksi 1970. Huotari siirtyi vuonna 1972 Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen eduskuntaryhmään.
Huotari oli vuodesta 1965 naimisissa Rauha Ilona Mustosen kanssa. Hän kuoli Helsingissä 50-vuotiaana.
Sosiaalinen status
Sosiaalinen status on arvostus, kunnioitus tai arvovalta, jonka yksilö saavuttaa asemassaan yhteiskunnassa. Sosiaalinen status tarkoittaa myös yhteiskunnallista asemaa. Status on Pierre Bourdieun mukaan osa kulttuurista pääomaa. Nykyaikaisissa yhteiskunnissa ammatin ajatellaan yleisesti määräävän statuksen, mutta myös muilla tekijöillä on merkitystä kuten uskonto, sukupuoli, vapaaehtoistyöt, harrastukset ja luonne. Varhaismoderneissa yhteiskunnissa statuserot ovat melko vaihtelevia mutta joissakin tapauksissa ne ovat pysyviä ja luokkiin perustuvia, kuten intialaisessa kastijärjestelmässä.
Ilkka Jäntti
Ilkka Jäntti (s. 3. tammikuuta 1977 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja.
Jäntti on Lahden Reippaan kasvatti. Suomessa hän on edustanut Reippaan lisäksi Ykkösessä FC Lahtea, FC Hämeenlinnaa, Riihimäen Palloseuraa sekä Viikinkejä. Hän on pelannut urallaan myös neljä vuotta Yhdysvaltain yliopistosarjaa Kentuckyn yliopistossa, saaden tililleen yhteensä 80 ottelua ja viisi maalia. Jäntin ainoalla Veikkausliiga-kaudella 2006 hän pelasi 17 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Ykkösessä Jäntille kertyi yhteensä 150 ottelua, joissa hän viimeisteli 13 maalia.
Yhdysvalloissa Jäntti toimi pelaamisen ohessa valmentajana ja valmennuspäällikkönä. Hänestä tuli kesken kauden 2010 Bollklubben-46:in pelaaja-apuvalmentaja Pasi Solehmaisen kanssa Hans Holmqvistin tultua päävalmentajaksi. Jäntti toimi FC Viikinkien päävalmentajana kaudesta 2011 kauden 2014 toukokuuhun.
Nemrut (vuori)
Nemrut-vuori sijaitsee Adıyamanin maakunnassa Kaakkois-Turkissa. Se on osa Taurusvuoria ja lisättiin UNESCO:n maailmanperintölistalle vuonna 1987. Nemrutin korkeus on 2 150 metriä.
Vuori on kuuluisa sen huipulla sijaitsevista patsaistaan. Ne pystyttivät Kommagenen valtakunnan hallitsija Antiokos Theos vuonna 62 eaa. Patsaat pystytettiin suuren tumuluksen eli kumpuhaudan itä- ja länsipuolelle ja ne esittävät itse kuningasta sekä useita kreikkalaisia ja persialaisia jumalia kuten esimerkiksi Heraklesta ja Apollonia. Mukana on myös eläimiä esittäviä patsaita. Vuori toimi eräänlaisena uuden uskonnon keskuksena, joka yhdisti kreikkalaista ja persialaista mytologiaa. Kommagenen hallitsija halusi patsailla korostaa omaa ”sukulaisuuttaan” jumaliin. Antiokoksen esi-isät haudattiin vuorelle.
Patsaat olivat aikoinaan 8-10 metrin korkuisia, mutta vuosisatojen kuluessa päät ovat irronneet ruumiista. Niitä ei kuitenkaan ole viety museoihin, vaan ovat vielä nähtävissä vuoren huipulla. Itse tumulus on 50 metriä korkea ja sen halkaisija on 150 metriä.
Paikan löysi vuonna 1881 saksalainen insinööri Karl Sester. Huipulle vievä tie on huonossa kunnossa ja paras aika vierailulle on kesällä. Jättimäiset patsaat ja niiden irronneet päät ovat vaikuttava näky etenkin auringonnousun ja -laskun valossa.
Ahvenanmaan museo
Ahvenanmaan museo () on Maarianhaminassa sijaitseva museo. Museossa on perusnäyttely, joka kertoo maakunnan historian saariryhmän noususta merestä aina nykypäivän itsehallintoaikaan. Lisäksi samassa rakennuksessa sijaitsee Ahvenanmaan taidemuseo. Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Helmer Stenros ja se valmistui vuonna 1981.
Olli Pajari
Olli Pajari (1. helmikuuta 1860 Rautjärvi – 20. huhtikuuta 1923 Helsinki) toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 1907–1908.
Pajari syntyi Rautjärvellä talollisen Antti Pajarin ja Elli Roihan pojaksi. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1891 Maria Helena Laatunen. Pajari oli kansanedustajakautenaan anomusvaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen.
Pajari suoritti lukkari- ja urkuritutkinnon (1901), saarnalupatutkinnon (1911) sekä tutkinnon Raamatun tuntemisessa, dogmatiikassa ja siveysopissa (1911). Hän oli varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Hän työskenteli kansakoulunopettajana 18 vuotta Asikkalassa, 9 vuotta Hollolassa sekä lyhyempiä ajanjaksoja Lahdessa ja Muolaassa. Lahdessa hän toimi muun muassa Möysän kansakoulussa. Rautjärvellä hän antoi kiertokouluopetusta kolmen vuoden ajan.
Pajari oli kirkolliskokouksen jäsen ja vuosina 1911–1923 "Lahti"-lehden vakituinen avustaja. Hän menehtyi Helsingissä 63 vuoden iässä. Asikkalassa 1897 syntynyt kenraali Aaro Pajari oli hänen poikansa.
Ontario (täsmennyssivu)
Ontario esiintyy seuraavissa yhteyksissä:
Sottungan kirkko
Sottungan kirkko on pienehkö puukirkko Sottungan kunnassa Ahvenanmaalla. Se on pyhitetty Maria Magdalenalle. Kirkon paikalla on sijainnut kirkko vuodesta 1661 saakka. Nykyisen kirkon rakentamistyöt aloitettiin vuonna 1728, kun sitä edeltänyt kirkkorakennus poltettiin isovihan aikana. Viimeksi kirkkorakennus kunnostettiin vuonna 1974.
Kirkko on torniton pitkäkirkko, joka on katettu paanuin. Kellotapuli on rakennettu vuosina 1769–1770. Sisäkatto on lautaholvattu. Barokkityylisessä saarnatuolissa on Jonas Bergmanin koristemaalaukset vuodelta 1753. Kirkossa on kaksi alttaritaulua, "Kristuksen taivaaseenastuminen" (1770) ja P. Berggrenin "Ehtoollisen asettaminen" (1845).
Kirkossa on Frans Andersonin rakentamat 7-äänikertaiset urut vuodelta 1866, ja ne on uudistanut Hans Heinrich vuonna 1974.
Maarianhaminan kaupunginkirjasto
Maarianhaminan kaupunginkirjasto () sijaitsee Ahvenanmaalla Maarianhaminassa. Kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hans Stenius, ja se valmistui vuonna 1989.
Kirjasto on kaupunginkirjasto ja lisäksi Ahvenanmaankeskuskirjasto ja Ahvenanmaan ammattikorkeakoulun koulukirjasto.
Tiikerinsilmä
Tiikerinsilmä on kvartsiryhmään kuuluva kiteinen kvartsimuunnos. Se on kemialliselta koostumukseltaan piidioksidia. Tiikerinsilmä syntyy haukansilmästä krokidoliitin muuttuessa kvartsiksi, kuituisen rakenteen säilyessä ennallaan. Ilmiötä kutsutaan pseudomorfoosiksi. Ruskean värin aiheuttaa rautaoksidi. 1800-luvulla tiikerinsilmää pidettiin lähes timantin veroisena. Tiikerinsilmän arvon romahdutti Etelä-Afrikan esiintymien löytyminen. Tiikerinsilmää käytetään koruihin ja taiteellisiin esineisiin. Häränsilmä syntyy kuumennettaessa tiikerinsilmää.
Tiikerinsilmä esiintyy haukansilmän kanssa. Tärkeimmät esiintymät ovat Etelä-Afrikassa, Australiassa, Intiassa, Kaliforniassa ja Myanmarissa.
Heikki Oja
Heikki Oja (s. 20. toukokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tähtitieteen dosentti, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston almanakkatoimiston entinen johtaja.
Oja toimi Helsingin Yliopiston Almanakkatoimiston johtajana vuosina 1994–2012 oltuaan sitä ennen yliopiston almanakkatoiminnan vastuuhenkilönä 1970-luvun lopulta alkaen. Hän oli yksi Tiedekeskus Heureka -hankkeen käynnistäneistä henkilöistä. Oja on kirjoittanut kymmeniä yleistajuisia tietokirjoja ja esiintynyt usein radiossa kertomassa tähtitieteestä ja avaruustutkimuksesta. Hänelle on myönnetty professorin arvonimi.
Heikki Oja on vaikuttanut suuresti Tähtitieteellinen yhdistys Ursan kehitykseen 1970-luvulta alkaen. Hän on yksin tai yhdessä muiden kanssa kirjoittanut tai toimittanut kymmeniä Ursan kirjoja. Hän oli Ursan julkaiseman "Tähdet ja avaruus" -lehden toimitussihteerinä viitisentoista vuotta vaikuttaen voimakkaasti sen kehitykseen.
Heikki Oja asuu Tammelassa. Hänen isänsä oli historiantutkija, professori Aulis Oja.Alla olevassa luettelossa on toistaiseksi vain pieni osa niistä kymmenistä teoksista, joiden kirjoittajana tai toimittajana Heikki Oja on.
Mario J. Molina
Mario Jose Molina (s. 19. maaliskuuta 1943, México) on fysikaalinen kemisti ja ensimmäinen meksikolainen, joka on saanut luonnontieteen Nobelin palkinnon. Molina palkittiin yhdessä Paul J. Crutzenin ja F. Sherwood Rowlandin kanssa 1995 Nobelin kemianpalkinnolla ilmakehän kemiallisista tutkimuksista, erityisesti otsonin muodostumisen ja hajoamisen tutkimuksesta.
Mario Molinan vanhemmat olivat Roberto Molina Pasquel ja Leonor Henriquez de Molina. Hän oli jo pienestä pitäen innostunut kemiasta ja kemistin koulutuksen saaneen tätinsä Esther Molinan avustuksella hän teki yliopistotason kemiallisia kokeita jo ollessaan peruskoulussa. Yksitoistavuotias Molina lähetettiin Sveitsiin sisäoppilaitokseen oppimaan saksaa, jota perheen käsityksen mukaan kemistin on hyvä osata. Hän suoritti korkeakoulututkinnon Meksikossa kemiantekniikasta. Matkusteltuaan euroopassa ja opiskeltuaan matematiikkaa ja polymeerikemiaa hän lähti Yhdysvaltoihin Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä suorittamaan tohtorin tutkintoa fysikaalisesta kemiasta 1968.
Berkeleyssä opiskellessaan Molina pääsi George C. Pimentelin tutkimusryhmään, missä hän tapasi tulevan vaimonsa ja kollegansa Luisa Tanin. Molina sai tohtorintutkintonsa valmiiksi 1972. Vuotta myöhemmin hän siirtyi professori F. Sherwood Rowlandin tutkimusryhmään Irvinen kampukselle ja meni naimisiin Luisan kanssa.
Rowland antoi Molinalle listan tutkimusaiheista ja Molinaa kiinnosti eniten tuolloin ympäristölle melko turvallisiksi ajateltujen CFC-yhdisteiden kerääntyminen luonnossa. Aiemmin Molina ja Rowland olivat tutkineet samankaltaisia molekyylejä molekyylidynamiikan kannalta ja tunsivat niiden kemialliset ominaisuudet. Ilmakehän kemia oli heille kuitenkin uusi alue. He julkaisivat otsonikatoa koskevat tuloksensa tieteellisessä aikakauslehdessä "Naturessa" 1974 28. kesäkuuta. Tuloksiin suhtauduttiin aluksi epäillen, mutta myöhemmin selvisi, että todellisuudessa tuho on jopa pahempi kuin Molina ja Rowland olivat arvioineet.
Södö
Södö on saari ja kylä Sottungan kunnassa, Ahvenanmaan maakunnassa. Saarella sijaitsee neljä rautakaivosta, jotka ovat peräisin 1840-luvulta, jotka ovat vuoden 1835 rautamalmilöydösten perua. Saarella aloitettiin koelouhinta vuonna 1839, kun taas varsinainen louhinta sijoittui vuosille 1843-1847. Lisäksi Södössä on kallioon hakattu muistokirjoitus, joka kunnioittaa kuningas Kustaa IV Aadolfin saarella käyntiä 1800-luvun alussa.
Södön kylä on asumaton.