hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luis Enrique
Luis Enrique Martínez García (s. 8. toukokuuta 1970 Gijón) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän on toiminut Espanjan maajoukkueen päävalmentajana heinäkuusta 2018 lähtien.
Luis Enrique edusti urallaan seurajoukkuetasolla Sporting Gijónia, Real Madridia ja Barcelonaa. Hän saavutti Real Madridin riveissä Espanjan-mestaruuden ja Espanjan cupin voiton sekä Barcelonan riveissä kaksi Espanjan-mestaruutta, kaksi Espanjan cupin voittoa ja Cup-voittajien cupin voiton.
Espanjan maajoukkueessa Luis Enrique pelasi 62 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Hän edusti Espanjaa MM-kilpailuissa vuosina 1994, 1998 ja 2002 sekä EM-kilpailuissa vuonna 1996. Luis Enrique oli myös voittamassa olympiakultaa Espanjan riveissä vuoden 1992 kesäolympialaisissa.
Luis Enrique päätti pelaajauransa vuonna 2004 ja hankki sittemmin valmentajan pätevyyden. Kaudesta 2008–2009 lähtien hän on toiminut Barcelonan reservijoukkueen Barcelona B:n valmentajana. Hän korvasi tehtävässä edustusjoukkueeseen siirtyneen entisen pelitoverinsa Josep Guardiolan. Luis Enriquen johdolla joukkue nousi kaudeksi 2010–2011 Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.
Kesäkuussa 2011 Enrique siirtyi Italian Serie A:ssa pelaavan AS Roman päävalmentajaksi. Enriquen projekti uuden europeleissä menestyvän Roman rakentajana jäi lopulta yhden kauden mittaiseksi. Fanien ja median epäsuosiossa ollut espanjalaisvalmentaja ei saanut aikaan kaivattuja tuloksia. Seurajohto ilmoitti toukokuussa 2012 purkavansa Enriquen sopimuksen kauden jälkeen.
Kesäkuussa 2013 Enrique palasi valmennustehtäviin, kun La Ligassa niukasti säilynyt Celta Vigo palkkasi hänet uudeksi päävalmentajaksi. Enriquen johdolla Celta sijoittui kaudella 2013-14 komeasti La Ligassa yhdeksänneksi.
Enriquen ura Celta-valmentajana jäi yhteen kauteen, kun hänen ex-seuransa FC Barcelona palkkasi miehen päävalmentajakseen toukokuussa 2014. Enriquen debyyttikausi suurseuran peräsimessä oli menestyksekäs. Joukkue voitti triplamestaruuden ollen ykkönen La Ligassa, Copa del Reyssä ja Mestarien liigassa. Kaudella 2015/16 Barcelona jatkoi menestyskulkuaan, mutta joutui tiukoille niin kotimaan sarjassa kuin europeleissäkin. La Ligan tiukan mestaruuskamppailun Barcelona voitti vain pisteen erolla Real Madridiin. Mestaruus oli jo karata katalonialaisseuralta huhtikuussa 2016, kun Barca hävisi kolme perättäistä liigaottelua. Copa del Reyn finaalissa Barcelona kaatoi Sevillan 2–0 ja voitti cupin toistamiseen Enriquen alaisuudessa. Kauden suurimman pettymyksen Enrique koki Mestarien liigassa, jossa Atlético Madrid pudotti Barcan jatkosta jo puolivälierissä.
1. maaliskuuta 2017 Enrique ilmoitti jättävänsä Barcelonan päävalmentajan tehtävät kauden jälkeen. Hän kertoi päätöksestään liigaottelun tiedotustilaisuudessa. Ottelu Sporting Gijónia vastaan oli päättynyt Barcelonan 6–1 murskavoittoon. Enrique on saanut läpi kauden kritiikkiä Barcelonan ailahtelevista otteista. Hän kertoi päätöksen merkittävimmän syyn olevan kovissa paineissa, joita Barcelona-valmentajaan kohdistuu.
9. heinäkuuta 2018 Enrique nimettiin Espanjan maajoukkueen päävalmentajaksi Fernando Hierron tilalle kaksivuotisella sopimuksella.
Peter S. Beagle
Peter Soyer Beagle (s. 20. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Beagle julkaisi esikoisromaaninsa "A Fine And Private Place" vuonna 1960. Hänen tunnetuin teoksensa on romaani "Viimeinen yksisarvinen" (1968).
Beagle on kirjoittanut myös J. R. R. Tolkienin romaanin pohjalta käsikirjoituksen Ralph Bakshin vuonna 1978 ilmestyneeseen animaatioelokuvaan "Taru sormusten herrasta". Elokuva käsitti vain alkupuoliskon Tolkienin tarinasta, mutta päätösosa jäi tuottamatta ensimmäisen osan taloudellisesta menestyksestä huolimatta.
Bertrand Gachot
Bertrand Gachot (s. 23. joulukuuta 1962 Luxemburg, Luxemburg, Luxemburg) on ranskalainen entinen kilpa-autoilija. Gachot ajoi urallaan Belgian lisenssillä, joten joissakin tilastoissa hänen kansallisuudekseen on merkitty belgialainen. Gachot'lla ei mielestään ollut yhtä kansallisuutta, vaan hän piti itseään eurooppalaisena. Siitä syystä hänellä oli esimerkiksi Euroopan unionin lippu kypärän maalauksessa. Myös se voi osaltaan selittää lippua, että Gachot'n isä oli Euroopan komission virkamies.
Gachot aloitti kartingin 15 vuoden iässä. Vuoden 1986 aikana hän voitti Britannian Formula Fordien mestaruuden. Vuonna 1987 Gachot aloitti Britannian Formula 3 -sarjassa West Surrey Racing -tallissa kilpailemisen. Gachot sijoittui pisteissä lopulta toiseksi. Vuonna 1988 hän vaihtoi Formula 3000-sarjaan. Kaudeksi 1989 hän pääsi kilpailemaan Formula 1 -sarjaan Onyx-tallissa. Vuonna 1990 hän vaihtoi Subarun koneilla varustettujen autojen Coloni-talliin.
Vuodeksi 1991 Gachot vaihtoi Jordanille auttaen tallin viidennelle sijalle. Kuitenkin kesken kauden, Gachot'n ruiskutettua kyynelkaasua lontoolaisen taksikuskin päälle, belgialainen sai 18 kuukauden vankeustuomion, josta istui tosin vain kaksi kuukautta. Hänet korvasi Jordanilla saksalainen Michael Schumacher. Gachot'n vapauduttua vankilasta Jordan ei enää kuitenkaan ollut halukas antamaan Gachot'lle kilpakuljettajan paikkaa kahteen viimeiseen kilpailuun. Belgialainen sai lopulta viimeiseen kilpailuun paikan Larrousse-tallista, jossa viettikin koko kauden 1992.
Kaudet 1994–1995 ykkösissä Gachot ajoi Pacific-tallissa ilman sen suurempaa menestystä, sillä hän jäi molempina vuosina ilman yhtään pistettä. Gachot oli mukana Pacific-tallissa myös omistajana. Osittain tästä syystä hän antoikin kaudella 1995 tallin rahavaikeuksien vuoksi paikkansa varakkaammille kuljettajille.
Kilpailu-uransa jälkeen Gachot siirtyi liike-elämään. Gachot toimii johtotehtävissä HYPE-energiajuomia valmistavassa ja jakelevassa yrityksessä. HYPE on ollut mukana sponsorina esimerkiksi CART-, Formula 1- ja NASCAR-sarjoissa. F1-sarjassa HYPE on sponsoroinut Arrows-, Benetton- ja Williams-talleja sekä kuljettajista Nico Hülkenbergiä ja Sergio Péreziä.
George Abecassis
George Abecassis (21. maaliskuuta 1913 Chertsey, Surrey – 18. joulukuuta 1991 Ibstone, Nr. High Wycombe, Buckinghamshire) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kausilla 1951 ja 1952 kahteen Formula 1:n MM-sarjan Sveitsin Grand Prix’hin Hersham and Walton Motors -tallin autolla. Hän oli tallin osaomistaja. Abecassis ajoi vuonna 1950 Le Mansin 24 tunnin ajon luokkavoittoon, ja lisäksi hän osallistui useaan MM-sarjan ulkopuoliseen F1-kilpailuun. Abecassis oli aika-ajoissa parhaimmillaan kymmenes.
Abecassis aloitti kilpailemisen vuonna 1935 muokatulla Austin 7:llä, mutta varsinaisesti teki itsensä tunnetuksi kausilla 1938 ja 1939 ajaen Alta-autoa. Vuonna 1939 hän voitti Imperial Grand Prix’n. Sodan puhjettua hän liittyi Royal Air Forceen, ja hänestä tuli kokenut pilotti. Hänet palkittiin Distinguished Flying Cross -kunniamerkillä.
Toisen maailmansodan jälkeen Abecassis palasi kilpa-autoilun pariin. Pääasiassa hän ajoi autoja sota-aikaa edeltäneitä ajoilta, mutta sitten hänestä tuli John Heathin tallikaveri Hersham and Walton Motors -tallissa, jonka osaomistaja hän oli. Hän auttoi kehittämään Altaa ja kilpaili useilla eri autoilla, mutta juuri HWM:llä hän ajoi uransa ainoissa F1-sarjan MM-osakilpailuissa. F1:stä menestystä ei tullut, mutta hän menestyi paremmin Aston Martinin urheiluautokilpailijana. Hän voitti luokkansa Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1950 Lance Macklinin kanssa. Hän osallistui Le Mansin kilpailuun myös vuosina 1951 ja 1953. Lisäksi hän sijoittui toiseksi vuoden 1953 Sebringin 12 tunnin ajossa yhdessä Reg Parnellin kanssa.
Vuonna 1956 John Heath kuoli Mille Miglia -kilpailussa sattuneessa onnettomuudessa. Abecassis jätti tästä syystä kilpa-ajamisen. Hän oli myös Facel Vegan Britannian maahantuoja. Abecassis meni naimisiin Aston Martinin pääjohtajan Sir David Brownin tyttären kanssa. Abecassis kuoli 18. joulukuuta 1991 78-vuotiaana.
Vapauden Hengetär
Vapauden Hengetär on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema patsas, joka sijaitsee Kirkkopuistossa Lahdessa sankarihaudoilla. Patsas on tehty Vehmaan punaisesta graniitista. Patsas paljastettiin 1. kesäkuuta 1952.
Lotto Soudal
Lotto Soudal (UCI-tunnus LTS) on belgialainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Tallin sponsoreina ovat Belgian lotto sekä muun muassa liimoja ja tiivisteitä valmistava Soudal. Lotto on tukenut ammattipyöräilyjoukkuetta vuodesta 1985 alkaen. Vuosina 2005–2011 joukkueen pääsponsorina toimi lääkeyhtiö Omega Pharma sekä sen yksittäiset tuotteet Davitamon, Predictor ja Silence. Vuosina 2012–2014 pääsponsorina oli ovia ja ikkunoita valmistava Belisol. Talli on vuodesta 2005 kuulunut UCI Pro -tasolle.
Lotto Soudalin johtajana toimii belgialainen Paul De Geyter ja hänen avustajinaan työskentelevät Mario Aerts, Herman Frison, Bart Leysen, Kurt Van De Wouwer, Marc Wauters ja Frederik Willems. Tallissa ajavat kaudella 2018 muun muassa Caleb Ewan, Jelle Vanendert ja Tim Wellens. Jussi Veikkanen ajoi tallissa kaudella 2011.
Cliff Allison
Clifford Allison (8. helmikuuta 1932 Brough, Englanti, Iso-Britannia – 7. huhtikuuta 2005 Brough, Englanti, Iso-Britannia) oli brittiläinen kilpa-autoilija, joka osallistui Formula 1 -sarjaan kaudesta 1958 kauteen 1961. Hän kilpaili Lotus, Scuderia Centro Sud, Ferrari ja UDT Laystall -talleissa.
Allison joutui Monacon Grand Prix'ssa vuonna 1960 kolariin ajaen Ferraria. Vei melkein vuoden ennen kuin hän selvisi vammoistaan. Myös seuraavalla kaudella hän joutui kolariin. Tällä kertaa Belgian Grand Prix'ssa 1961 ajaen Lotusta. Onnettomuuden seurauksena hänen molemmat jalkansa katkesivat. Tämä tarkoitti loppua hänen moottoriurheilu-uralleen.
Gabriel Marcel
Gabriel Honoré Marcel (7. joulukuuta 1889, Pariisi – 8. lokakuuta 1973, Pariisi) oli ranskalainen filosofi, johtava kristillinen eksistentialisti ja noin kolmekymmentä näytelmää kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Marcel järjesti useiden vuosien ajan filosofisia keskusteluryhmiä, joissa hän tapasi ja joiden kautta hän vaikutti useisiin nuorempiin ranskalaisiin filosofeihin, joita olivat mm. Jean Wahl, Paul Ricoeur, Emmanuel Levinas ja Jean-Paul Sartre. Marcel oli pettynyt, että hänet tunnettiin ennen kaikkea filosofiastaan eikä niinkään näytelmistään, jotka hän kirjoitti vedotakseen suurempaan yleisöön.
Gunnar Graeffe
Thor Gunnar Graeffe (29. toukokuuta 1935 Tammisaari – 11. heinäkuuta 2006 Tampere) oli suomalainen professori ja poliitikko. Elämäntyönsä Graeffe teki Tampereen teknillisen yliopiston Fysiikan laitoksen perustajana ja johtajana.
Graeffe kirjoitti ylioppilaaksi Ikaalisissa vuonna 1954 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan fysiikka vuonna 1957 Helsingin yliopistossa. Lisensiaatintutkinto seurasi vuonna 1963, ja tohtoriksi Graeffe väitteli vuonna 1964. Vuonna 1963 Graeffe toimi virkaa toimittavana fysiikan apulaisprofessorina Helsingin yliopistossa, minkä jälkeen hän siirtyi tutkijaksi Massachusetts Institute of Technologyyn vuosiksi 1965–66.
Suomeen palattuaan Graeffe nimitettiin fysiikan ensimmäiseksi apulaisprofessoriksi juuri perustettuun Teknillisen korkeakoulun Tampereen sivutoimipisteeseen. Vuodesta 1970 eteenpäin hän toimi varsinaisena professorina ja aloitti fysiikan laitoksen tutkimustoiminnan. Graeffe toimi fysiikan laitoksen johtajana koko uransa ajan aina vuoteen 1998, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän toimi tänä aikana myös useita kertoja Sähkötekniikan osaston johtajana.
Tutkijana Graeffe aloitti toimintansa ydinfysiikan parissa mutta Suomeen palattuaan siirtyi ympäristöfysikaalisten kysymysten tutkimukseen. Erityisesti Graeffeä kiinnostivat ilmakehän vapaat ionit, staattinen sähkö sekä ilmakehän hiukkasmaiset epäpuhtaudet. Viimeksi mainittu tutkimusala on saanut jatkoa TTY:n Aerosolifysiikan laboratoriossa, jossa Graeffen työtä jatkaa professori Jorma Keskinen. Graeffe ei kuitenkaan estänyt muuta tutkimustoimintaa johtamallaan laitoksella,ja laitokselle syntyi useita eri alojen tutkimusryhmiä. Vielä eläkkeelle jäätyäänkin Graeffe osallistui aktiivisesti opetukseen johtamalla kuolemaansa saakka fysiikan seminaarikurssia.
Graeffe alkoi osallistua politiikkaan 40-vuotiaana, kun hän liittyi Suomen Keskustaan. Merkittävin hänen poliittisista luottamustehtävistään oli presidentin valitsijamiehenä toimiminen vuoden 1988 presidentinvaalissa. Lisäksi Graeffe toimi pitkään Keskustan puoluevaltuuskunnan jäsenenä, puoluekokousedustajana ja Keskustan Tampereen piirin puheenjohtajana. Tampereen kaupunginvaltuustossa Graeffe istui vuodesta 1989 kuolemaansa saakka.
Graeffe oli puoluetoiminnan lisäksi aktiivinen myös muualla yhteiskunnassa. Hän oli muun muassa Tekniikan akateemisten liittovaltuuston pitkäaikainen jäsen, Maaseudun sivistysliiton Tampereen piirin puheenjohtaja yli 20 vuoden ajan ja Lalli Oy:n hallituksen jäsen.
Graeffen poliittisen toiminnan painopisteinä olivat suomalainen energiapolitiikka ja alueellinen korkeakoulujärjestelmä. Keskustapuolue palkitsi Graeffen kutsumalla hänet kunniajäsenekseen vuoden 2005 puoluekokouksessa.
Laplatanjokidelfiini
Laplatanjokidelfiini eli platanvalas ("Pontoporia blainvillei") on Etelä-Amerikan kaakkoisrannikolla esiintyvä hammasvalaslaji, joka kuuluu heimoon Iniidae. Se on sukunsa Pontoporia ainoa laji. Laplatanjokidelfiini luokitellaan toisinaan heimon Pontoporiidae ainoaksi lajiksi tai osaksi jokivalaita (Platanistidae). Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "rannikkojokidelfiini".
Nimestään huolimatta laplatanjokidelfiini ei kuulu delfiineihin vaan jokivalaidensukuisiin valaisiin ja on ainoa yläheimon valaista, joka elää suolaisen veden alueella. Kooltaan naaraat ovat suurempia kuin koiraat. Naaraat voivat kasvaa 137–177 cm pitkiksi ja koiraat 121–158 cm pitkiksi. Laplatanjokidelfiinillä on lajin kokoon suhteutettuna pisin kuono kuin millään muulla valaalla – aikuisilla yli 15 % ruumiin pituudesta. Laplatanjokidelfiinit elävät yli kaksikymmentävuotiaiksi. Naarat tulevat sukukypsiksi viisivuotisina. Odotusaika naarailla on 10–11 kuukautta ja poikaset kasvavat aikuisiksi muutamassa vuodessa.
Yleensä laplatanjokidelfiinit uivat yksinään tai pienissä ryhmissä. Valaat syövät pääasiassa kaloja, mutta myös mustekaloja ja katkarapuja. Laplatanjokidelfiinit ovat itse ravintona miekkavalaille ja joillekin hailajeille.
Maailman luonnonsuojeluliitto on listannut laplatanjokidelfiinin vaarantuneiden lajien joukkoon. Vuonna 2000 valaita arveltiin olevan noin 20 000 kappaletta, mutta 2,1–10,8 % kannasta jää vuosittain kiinni ajoverkkoihin. Verkkoihin takertumisen lisäksi myös ympäristömyrkyt kuten DDT ovat vähentäneet kantaa. Kannan nykyistä määrää ja kannan vuosittaista kasvua ei tunneta.
Alexis Alfthan
Alexis Alfthan (3. tammikuuta 1814 Sleesia – 7. joulukuuta 1885 Annovka, Venäjä) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli keisarillisen Venäjän sotavoimissa.
Alexis Alfthanin vanhemmat olivat valtioneuvos Carl Vilhelm Afthan ja Katarina Nabel. Alexis kävi alkeiskoulun Viipurissa 1828–1831, jonka jälkeen hänet otettiin oppilaaksi Suomen kadettikouluun Haminaan. Valmistuttuaan koulusta hänet ylennettiin kornetiksi ja määrättiin Pietarin ulaanirykmenttiin 14. elokuuta 1836. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1838, jonka jälkeen hänet siirrettiin 1841 Henkikaartin Ulaanirykmenttiin ja edelleen 1843 Henkikaartin Ratsukrenatöörirykmenttiin. Sotatoimiin hän pääsi Kaukasuksella, jossa hän kunnostautui paikallisia vuoristoheimoja vastaan. Tämän johdosta hänet ylennettiin alikapteeniksi ja siirrettiin 1844 Žytomyrin jalkaväkirykmenttiin Ukrainaan. Alfthan ylennettiin kapteeniksi 1847, everstiksi 1852, kenraalimajuriksi 1866 ja kenraaliluutnantiksi 1878. Hän poistui sotapalveluksesta 1881 ja kuoli 7. joulukuuta 1885 maatilallaan Annovkassa.
Alexis Alfthanin poika oli kenraaliluutnantti Carl Johan Woldemar Alfthan.
Erkki Itkonen
Erkki Esaias Itkonen (26. huhtikuuta 1913 Inari – 28. toukokuuta 1992 Helsinki) oli akateemikko ja suomalais-ugrilaisten kielten kansainvälisesti tunnustettuja tutkijoita. Hän on 1900-luvun merkittävin fennougristi.
Erkki Itkosen vanhemmat olivat teologian kunniatohtori, kirkkoherra Lauri Arvid Itkonen ja Amanda Sofia Karjalainne. Hänen veljiään olivat saamen kielen ja saamelaiskulttuurin tutkija Toivo Immanuel Itkonen, varatuomari, saamelaiskulttuurin tutkija ja Enontekiön nimismies Lauri Ilmari Itkonen sekä kirkkoherra, Saamelaisten kristillisen kansanopiston rehtori, historiantutkija ja kirjailija Tuomo Itkonen.
Itkonen aloitti tieteellisen uransa saamelaiskielten tutkijana ja väitteli suomalais-ugrilaisen kielitieteen tohtoriksi itäsaamen vokalismia käsitelleellä työllä vuonna 1939. Vuosina 1986–1991 ilmestyi hänen työnsä tuloksena neliosainen inarinsaamen sanakirja "Inarilappisches Wörterbuch", minkä ansiosta tämä ainoastaan Suomen alueella puhuttu vähemmistökieli kohosi sanastoltaan parhaiten dokumentoitujen pienten vähemmistökielten joukkoon.
Itkonen toimi Helsingin yliopiston fennougristiikan professorina 1950–1963. Vuodet 1964–1983 hän oli Suomen Akatemian jäsen. Hänen erityisenä kiinnostuksen kohteenaan oli äännehistoria, jossa hän saavutti myös kestävimmät tuloksensa. Nykyinen käsitys suomalais-ugrilaisten kielten välisistä äännesuhteista perustuu pääosin Itkosen sekä hänen oppilaidensa Pekka Sammallahden ja Juha Janhusen tutkimuksiin. Hänen pysyvä ansionsa on myös saamelaiskielten ja itämerensuomalaisten kielten välisten suhteiden yksityiskohtainen selvittäminen.
Itkonen oli "Suomen kielen etymologisen sanakirjan" päätoimittaja ja aloitti seuraavan sukupolven etymologisen sanakirjan, "Suomen sanojen alkuperän" toimittamisen. Sen lisäksi hän oli "Sápmelaš"-lehden toimittaja 1934–1950 ja Suomalais-Ugrilaisen Seuran esimies 1969–1978. Hän sai uransa aikana merkittäviä kunnianosoituksia; hänelle myönnettiin muun muassa Upsalan ja Turun yliopiston kunniatohtorin arvo.
Myös useat muut Itkosten suvun jäsenet ovat olleet merkittäviä lingvistejä, huomattavimpina Erkki Itkosen poika Esa Itkonen ja veljenpoika Terho Itkonen.
Lasse Vanhanen
Lasse Vanhanen (s. 11. joulukuuta 1945 Tampere) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän toimi linjatuomarina.
Lasse Vanhanen vihelsi SM-liigassa 375 ottelua vuosina 1974–1991. A-maaotteluita hän tuomitsi yhteensä 130, muun muassa seitsemissä MM-kisoissa ja kaksissa olympialaisissa sekä kerran Kanada Cupissa ja nuorten MM-kisoissa. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Vanhasen Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 93.
Vanhanen toimi Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulussa matemaattisten aineiden opettajana vuosina 1974–2013. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2014 alussa.
Hochfirstschanze
Hochfirstschanze ja Fritz-Heitzmann-Schanze ovat hyppyrimäkiä Titisee-Neustadtissa Saksassa.
Hochfirstschanze on Saksan suurin hyppyrimäki, jossa ei ole merkittävää tornia, se on lähes luonnonmäki. Hyppyrimäet sijaitsevat 1 192 metriä korkean Hochfirst -vuoren juurella Schwarzwaldin alueella.
Vuodesta 2001 alkaen Hochfirstschanzessa on järjestetty maailmancupin ja Continental Cupin osakilpailuja.
Ensimmäinen hyppyrimäki paikalle rakennettiin vuonna 1932, silloisen hyppyrimäen K-piste oli 60 metrin kohdalla. Vuonna 1950 Hochfirstille rakennettiin uusi K80 -hyppyrimäki. Vuonna 1971 hyppyrimäen keulaa remontoitiin, remontissa K-piste siirtyi 90 metriin. Vuonna 1982 vauhtimäkeä tasattiin. Vuonna 1988 alastulorinne muotoiltiin uudelleen ja keulaa remontoitiin, remontissa K-piste siirtyi 113 metriin.
Vuonna 2000 Hochfirstschanzea remontoitiin noin 4 miljoonalla eurolla, jotta maailmancup osakilpailuiden järjestäminen olisi mahdollista. Remontin jälkeen K-piste oli 120 metrissä ja HS-piste 142 metrissä. Vuonna 2004 K-piste siirrettiin 125 metriin.
2. joulukuuta 2001 Sven Hannawald hyppäsi Hochfirstschanzen uudeksi mäkiennätykseksi 145 metriä. Adam Małysz sivusi tätä ennätystä 3. helmikuuta 2007.
Nykyisen mäkiennätyksen 148,0 metriä on hypännyt Domen Prevc, epävirallisen mäkiennätyksen 150,0 metriä on hypännyt Maximilian Mechler Continental Cupin harjoituksissa vuonna 2011.
Naisten mäkiennätyksen 138,0 metriä on hypännyt Melanie Faißt.
Fritz-Heitzmann-Schanze avattiin vuonna 1933. Vuoden 2003 remontissa rakennettiin alastulorinteeseen laidat ja uusi kastelujärjestelmä muovitukselle, heinäkuussa 2003 Fritz-Heitzmann-Schanze avattiin uudelleen.
Kesämäkiennätyksen 43,5 metriä on hypännyt saksalainen Niklas Wangler 11. syyskuuta 2005.
Pokémon Snap
Pokémon Snap () on HAL Laboratoryn kehittämä ja Nintendon julkaisema videopeli Nintendo 64:lle. Sen voi ladata myös Wiille Virtual Consolen kautta. Se kuuluu Pokémon-peleihin, ja se julkaistiin Euroopassa 15. syyskuuta 2000.
Professori Oak lähettää aloittelevan pokémonien valokuvaajan Todd Snapin (joka esiintyy myös "Pokémon"-televisiosarjassa) kummalliselle saarelle tekemään tutkimusta. Oak tarvitsee laadukkaita valokuvia tieteellisten löytöjensä todisteeksi, ja tähän työhön on Todd oikea henkilö. Todd tutkii saaren maantieteellisiä alueita kierrellen siellä mekaanisella laitteella nimeltä Zero-One.
Pokémon Snap suunniteltiin aluksi Nintendo 64DD:lle.
Eduardo Frei
Eduardo Frei tarkoittaa kahta Chilen presidenttiä:
Pat LaFontaine
Patrick "Pat" LaFontaine (s. 22. helmikuuta 1965 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä LaFontaine pelasi National Hockey Leaguessa New York Islandersissa (1983–1991), Buffalo Sabresissa (1991–1997) ja New York Rangersissa (1997–1998). LaFontaine työskenteli pelaajauran jälkeen Islandersin omistajan Charles Wangin neuvonantajana ennen kuin jäi tästä tehtävästä pois heinäkuussa 2006.
Pelaajana Pat LaFontaine teki NHL:n runkosarjassa 468 maalia ja antoi 545 syöttöä (yhteensä 1013 tehopistettä) 865 ottelussa. Jäähyjä hänelle tuomittiin 552 minuuttia.
Mastodon
Mastodon on vuonna 2000 perustettu metallimusiikkiyhtye Atlantasta, Yhdysvalloista. Yhtyettä on vaikea sijoittaa mihinkään tiettyyn metallimusiikin genreen. Mastodon on yksi vaikuttavista New Wave of American Heavy Metal-yhtyeistä.
Mastodonin musiikissa kuuluvat vaikutteita muun muassa jazzista, stoner rockista, progressiivisesta metallista, grindcoresta ja hardcore punkista.
Yhtyeen omaperäiseen musiikkiin kuuluuvat mutkikkaita ja rankkoja kitarariffejä, omalaatuiset tahtilajit, pitkät ja melodiset kappaleiden väliosat sekä jazzmaiset rummut ja joissain kappaleissa tuplabasareiden käyttöä, puhdasta laulua ja karheaa karjumista, joka on lähellä murinalaulua.
Lyriikat kertovat mm. elämään liittyvistä asioista, sankarillisista teoista, albumin konseptiin/teemaan liittyvät asiat ja mystisistä olennoista kuten mm. "Behemothista" ja "Isojalasta".
Mastodonin neljä ensimmäistä albumia ovat konseptialbumeja, joiden teemoina ovat elementit. Elementit ovat tuli (Remission), vesi (Leviathan), maa (Blood Mountain) ja ilma (Crack the Skye).Albumit The Hunter ja Once More 'Round the Sun eivät ole konsepti-albumeja, koska yhtye on sanonut haastattelussa unohtavansa konseptialbumi-ideat, koska se antoi bändille tilaisuuden kirjoittaa kappaleita erilaisista aiheista, joita eivät pystyneet kirjoittamaan, kun yhtye oli tekemässä konsepti-albumeja.
Yhtyeen seitsemäs albumi "Emperor of Sand" on konsepti-albumi, joka kertoo henkilöstä jolle on annettu kuolemantuomio, ja tarinan lopussa henkilö kuolee ja pelastuu. Albumin teemana ovat kuolema ja syöpä. Nämä aiheet ovat saaneet inspiraatiota siitä lähtien kun bändin jäsenten ystävillä ja/tai perheenjäsenillä on todettu syöpä tai ovat menehtyneet.
Yhtyeen kappaleet "Elephant Man", "Joseph Merrick" ja "Pendulous Skin" on nimetty Joseph Merrickin mukaan.
Neurosis-yhtyeen laulaja Scott Kelly on ollut mukana jokaisella "Remission" -albumin jälkeen ilmestyneellä albumilla. Hän laulaa kappaleissa "Aqua Dementia", "Crystal Skull", "Crack the Skye", "Spectrelight", "Diamond in the Witch House" ja "Scorpion Breath".
Yhtye nousi musiikin valtavirtaan albumeillaan "Leviathan", "Blood Mountain" ja "Crack the Skye". Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Iron Tusk", "Blood and Thunder", "Colony of Birchmen", "The Wolf Is Loose", "Oblivion", "Divinations", "Crack the Skye", "Black Tongue", "Curl of the Burl" ja "High Road".
Studioalbumit
Kokoelma-albumit
EP:t
Livealbumit
Demot
Singlet
DVD:t
Teuvo Honkalinna
Teuvo Honkalinna (21. helmikuuta 1938 Helsinki – 21. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkohuoltaja.
Honkalinna toimi HIFK:n huoltajana yli 40 vuotta sekä eri ikäluokkien maajoukkueissa.
Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Teuvo Honkalinnan Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 103.
PCI-X
PCI-X (Peripheral Component Interconnect Extended) on perinteistä PCI-väylää nopeampi ratkaisu erilaisten sisäisten lisälaitteiden kytkemiseen. Se on suunnattu lähinnä palvelin- ja työasemakäyttöön. PCI-X:n väyläleveys on PCI:n 32 bitin sijasta 64 bittiä, ja väylänopeuksia on 66 MHz, 100 MHz ja 133 MHz. Siten nopeimmillaan PCI-X tarjoaa kahdeksan kertaa suuremman siirtokapasiteetin kuin PCI-väylä. Tosin väylänopeus rajoittaa käytettävien korttipaikkojen tai suoraan kytkettävien laitteiden määrää. 100 MHz:n nopeudella näitä voi olla samalla PCI-X-ohjaimella kaksi, 133 MHz:n nopeudella vain yksi (joten se teknisesti ottaen lakkaa olemasta jaettu väylä).
Standardin kehittivät yhteistyössä IBM, HP ja Compaq.
Ettore Chimeri
Ettore Chimeri (4. kesäkuuta 1924 – 27. helmikuuta 1960) oli venezuelalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen Grand Prix -kilpailuun, jonka hän keskeytti, eikä saavuttanut yhtään MM-pistettä. Chimeri lähti lähtöruudusta 21.Chimeri osallistui myös yhteen MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun.
Chimeri kuoli Grand Premio Libertad -kilpailun harjoituksissa Camp Freedom -sotilaslentokentällä lähellä Havannaa. Hänen Ferrarinsa törmäsi heinäpaalien ja suojaavien teräsesteiden läpi, ja putosi lähes 50 metriä syvään syvänteeseen. Vaikka Chimeri oli vielä elossa, kun helikopteri lennätti hänet sairaalaan, kuoli hän myöhemmin iltapäivällä.
René Vandereycken
René Vandereycken (s. 22. heinäkuuta 1953 Spalbeek, Belgia) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi Belgian maajoukkueessa 50 ottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 1975–1986.
Valmentajana puolustuspeliä kannattava taktikko oli Belgian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana tammikuusta 2006 huhtikuulle 2009. Hän sai potkut Belgian maajoukkueesta huonosti alkaneiden MM-karsintojen vuoksi.
Neil Young (albumi)
Neil Young on kanadalaisen muusikon Neil Youngin ensimmäinen sooloalbumi.
Kaikki kappaleet on tehnyt Neil Young, paitsi "String Quartet From Whiskey Boot Hill", jonka on tehnyt Jack Nitzsche
Gloria Grant
Gloria Grant on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän on J. Jonah Jamesonin sihteeri ja Peter Parkerin ystävä. Hän kuuluu Hämähäkkimies sarjakuva seikkailujen sivuhahmoihin. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #140-lehdessä, ja hänet loivat Gerry Conway ja Ross Andru.
Gloria Grant esiintyy Hämähäkkimies-animaatiosarjassa J. Jonah Jamesonin sihteerinä, eikä hänellä ole varsinaisen tärkeää roolia sarjassa lainkaan (lukuun ottamatta Kameleontin muuttumista häneksi hetkeksi aikaa). Jaksot, jossa Gloria Grant sarjassa nähdään, ovat: 13 "Kameleontti" ja 42 "Syyllinen". Hahmon äänenä kuullaan Nell Carter.
Guy Thys
Guy Thys (6. joulukuuta 1922 – 1. elokuuta 2003) oli belgialainen jalkapallovalmentaja, jonka alaisuudessa maan maajoukkue nautti historiansa suurinta menestystä.
Ennen valmennusuraansa Thys loi pelaajauraa 1940- ja 1950-luvuilla. Hän pelasi belgialaisseuroissa, KFC Germinal Beerschotissa, Daring Molenbeekissä ja Standard Liègessä. 
1954 Thys aloitti Cercle Bruggen pelaajavalmentajana ja 1958 siirtyi samaan tehtävään Racing Lokereniin. Visiitti Lokerenissa jäi lyhyeksi sillä jo seuraavana vuonna hän siirtyi päätoimiseksi valmentajaksi Wezeliin ja päätti pelaajauransa. 
Thys nousi maineeseen valmennettuaan Royal Antwerpenin toiseksi Belgian cupissa. 1976 Thys nimettiinkin Belgian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Thys toimi maajoukkuevalmentajana 13 vuotta, vuoteen 1989 saakka. Thys valmensi Belgiaa 101 ottelussa, joista 45 päättyi voittoon. 
Thysin valmennuksessa Belgian "Punaiset paholaiset" selvisivät MM-kisoihin kolmesti, 1982, 1986 ja 1990. Parhaimmillaan Thysin valmentama Belgia oli neljäs 1986 Meksikon MM-kisoissa. Belgia esiintyi EM-kisoissa kahteen otteeseen. Parhaana saavutuksena oli EM-hopea vuoden 1980 kisoissa Italiassa. Finaalissa Belgia hävisi Saksalle 
Thys palasi maajoukkueen peräsimeen vielä vuodeksi 1990–1991 eli hän toimi päävalmentajana arvokisojen ajan.
Thys kuoli 80-vuotiaana vuonna 2003.
Juha Janhunen
Juha Janhunen (s. 12. helmikuuta 1952 Pori) on Helsingin yliopiston Itä-Aasian kielten ja kulttuurien professori. Uransa aikana hän on tutkinut suomalais-ugrilaisia ja altailaisia kieliä sekä kiinaa, japania ja koreaa.
Janhusen tieteellinen maine perustui alun perin hänen toimittamaansa samojedikielten yhteissanastoon ja kantasamojedin rekonstruktioon, jotka mahdollistivat uralilaisen kantakielen aikaisempaa tarkemman rekonstruoimisen. Hän myös väitteli samojedikielten alalta. Myöhemmin Janhunen on tutkinut Euraasian kielikuntien syntyä ja levittäytymistä nykyisille alueilleen historiallis-vertailevan kielitieteen ja kielitypologian näkökulmasta ja kirjoittanut laajan monografian Mantšurian etnisestä historiasta. Hän on myös osallistunut suomalaisten alkuperää koskevaan julkiseen keskusteluun puolustaen jo M. A. Castrénin esittämää ajatusta, jonka mukaan suomalais-ugrilaiset kielet ovat alun perin lähtöisin Siperiasta ja levinneet suhteellisen myöhään Eurooppaan ja muun muassa nykyisen Suomen alueelle.
Suomenkieliseen perheeseen syntynyt mutta ruotsin kielen omaksunut Janhunen toimii suomenruotsalaisuuden asemaa ajavan Finlandssvensk samling -yhdistyksen puheenjohtajana. Hän on kannattanut muun muassa toisen kotimaisen kielen pakollisen opetuksen poistamista suomalaisista kouluista ja suomenruotsalaisten määrittelemistä kansalliseksi vähemmistöksi.
Professori Janhunen valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 2003 ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2008.
Ontto Maa
Ontto Maa on näennäistieteellinen hypoteesi, jonka mukaan maapallo on ontto, ja sen sisäpinta on mahdollisesti asumiskelpoinen. Hypoteesi on ollut suosittu seikkailu- ja tieteiskirjallisuudessa sekä joissakin salaliittoteorioissa. Oletus ontosta Maasta on kuitenkin jo pitkään ollut ristiriidassa tieteen Maata sekä planeettojen koostumusta koskevien tietojen kanssa.
Ajatus ontosta Maasta on hyvin vanha, ja muinaisina aikoina se on sekoittunut esimerkiksi taruihin Haadeesta tai Helvetistä. Vuonna 1692 Edmund Halley esitti hypoteesin, jonka mukaan Maa koostuu useasta samankeskisestä ja eri nopeudella pyörivästä kuoresta, joiden välissä on ilmaa. Hypoteesillä hän pyrki selittämään kompassin outoja liikkeitä. Melkein 200 vuotta myöhemmin amerikkalainen lääkäri ja alkemisti Cyrus "Koresh" Teed laajensi Halleyn näkemystä ontosta Maasta ja esitti vuonna 1869 näkemyksen, jonka mukaan maankuori muodostaa onton pallon sisäkuoren ja josta ihmiset katsovat pallon sisällä sijaitsevaa maailmankaikkeutta. Nykyään tiedetään, että jos maailma olisi ontto, se luhistuisi omaan painoonsa.
Georges Leekens
Georges Leekens (s. 18. huhtikuuta 1949 Meeuwen, Belgia) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Marraskuusta 2017 lähtien hän on toiminut Unkarin jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Leekens toimii nykyään myös valmennuskonsulttina ja on julkaissut myös jalkapallovalmennukseen liittyviä kirjoja.
Helmikuusta 2009 hän siirtyi saudiseura Al-Hilalin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän sai potkut jo toukokuussa.
Kesäkuussa 2009 Leekens allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen belgialaisseura KV Kortrijkin kanssa. Leekensin johdolla Kortrijk pelasi upean kauden 2009–2010 ja sijoittui Jupiler Leaguessa neljänneksi. Toukokuun alussa 2010 Leekens palasi Belgian maajoukkueen peräsimeen EM2012-projektin kattavalla sopimuksella. Hyvien tulosten myötä Leekens allekirjoitti jatkosopimuksen MM2014-projektin loppuun ulottuvan jatkosopimuksen huhtikuussa 2011.
Leekens jätti Belgian maajoukkuevalmentajan tehtävät toukokuussa 2012 ja siirtyi Belgian liigassa pelaavan Club Bruggen valmentajaksi. Urakka seurassa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Leekens sai potkut jo marraskuun alussa 2012 kehnosti alkaneen kauden vuoksi.
Maaliskuun lopussa 2014 Leekensistä tuli kaksivuotisella sopimuksella Tunisian jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti Tunisian vuoden 2015 Afrikan-mestaruuskisoihin. Tunisia voitti karsintalohkonsa 14 pisteellä, eikä hävinnyt otteluakaan. Afrikan-Mestaruuskisoissa Leekensin Tunisia voitti myös lohkonsa ja eteni puolivälieriin. Tunisia kuitenkin hävisi Päiväntasaajan Guinealle maalein 1–2. Leekens erosi päävalmentajan paikalta kesäkuussa 2015 palkkabonuksien maksamiseen liittyvien epäselvyyksien vuoksi.
Lokakuussa 2015 Leekens palasi KSC Lokerenin päävalmentajaksi. Kokeneen valmentajan johdolla Lokeren sijoittui kauden 2015/16 päätteeksi Belgian liigassa lopulta sijalle 11. Kausi 2016/17 alkoi kuitenkin kehnosti ja Leekens sai potkut lokakuussa 2016, kun Lokeren majaili liigan häntäpäässä.
Lokakuussa 2016 Leekens korvasi potkut saaneen Milovan Rajevacin Algerian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Algerian menestys Afrikan mestaruuskilpailuissa 2017 jäi Leekensin johdolla vaisuksi. Joukkue pelasi alkulohkossaan 2–2 tasapelit Zimbabwen ja Senegalin kanssa sekä hävisi 2–1 Tunisialle. Pisteet riittivät vain lohkon kolmossijaan ja Algerian turnaus päättyi aikaisin. Leekens ilmoitti putoamisen jälkeen eroavansa tehtävästään.
Marraskuun alussa 2017 Leekensistä tuli Unkarin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.
U.K.
U.K. oli englantilainen progressiivisen rockin superyhtye.
Rumpali Bill Brufordin mukaan yhtye onnistui vastaamaan sille asetettuihin odotuksiin. Sävellystyö oli vahvaa, kuten myös musiikillinen osaaminen. Albumi otettiin hyvin vastaan varsinkin Yhdysvalloissa, ja radioasemat sekä lehdistö kiinnostuivat siitä.
UK:n kiertue Yhdysvalloissa oli menestys, ja viimeinen konsertti elokuussa 1978 veti 50 000 hengen yleisön. Kiertueen aikana yhtye jakautui musiikillisesti kahtia: Eddie Jobson ja John Wetton halusivat pitäytyä rock- ja popmusiikin soittotyylissä ja -tavassa, kun taas Bruford ja Allan Holdsworth olivat etenkin lavaesiintymisissä improvisoivan soiton puolesta. Basisti-laulaja John Wetton oli saanut jo King Crimsonissa tarpeekseen ristiriidoista, ja keskustelun sekä muutaman esiintymisen jälkeen kaksikot lähtivät omille teilleen. Eräällä tavalla yhtye oli edeltäjä Asia-yhtyeelle, jossa Wetton jatkoi myöhemmin.
Yhtyeen kappaleissa oli paljon epätavallisia tahtilajeja (esimerkiksi 7/4 kappaleessa ”In the Dead of Night”), sähköviulusooloja ja jazzahtavia harmonioita.
Fritz Walter
Friedrich "Fritz" Walter (31. lokakuuta 1920 Kaiserslautern – 17. kesäkuuta 2002 Alsenborn) oli saksalainen jalkapalloilija.
Walter edusti koko uransa seuratasolla 1. FC Kaiserslauternia. Hän voitti seuran riveissä Saksan mestaruuden vuosina 1951 ja 1953. Kaiserslautern nimesi stadioninsa hänen mukaansa.
Walter pelasi Saksan maajoukkueen riveissä MM-kisoissa vuosina 1954 ja 1958. Hän toimi Saksan kapteenina maan voittaessa ensimmäisen maailmanmestaruutensa vuonna 1954. Hän pelasi maajoukkueessa 61 ottelua tehden niissä 33 maalia.
Ikurin turbiini
Ikurin turbiini on suomalaisen laulajan Pate Mustajärven kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Se oli viimeinen levy, jolla Mustajärvi tulkitsi pelkästään oman nuoruutensa suosikkikappaleita. Aiemmat samaa linjaa ajaneet albumit ovat "Nyt!" (1984) ja "Lago Nero" (1988). Tällä levyllä on käännöksiä mm. Van Morrisonin, Bob Dylanin ja Sladen kappaleista. Käännöksiä tekivät Mustajärven itsensä lisäksi mm. Juice Leskinen, Pauli Hanhiniemi ja Simo Frangén.
Vajukosken voimalaitos
Vajukosken voimalaitos on Sodankylän Petkulassa Kitisen varrella sijaitseva Kemijoki-yhtiön omistama vesivoimalaitos. Se on rakennettu vuosina 1982–1984, ja on yksi Kitisen seitsemästä voimalaitoksesta. Voimalaitoksen putouskorkeus on 16 metriä ja teho 21 MW. Voimalaitos tuottaa sähköä vuosittain noin 69 GWh.
Vajukosken voimalaitospato muodostuu 68 metrin mittaisesta betonipadosta sekä yhteensä 1 830 metrin mittaisista maavallipadoista. Padon taakse jäävän Vajukosken altaan pituus on noin 15 kilometriä.
Patoaltaasta käytetään nimeä Vajunen.
Patoaltaan pinta-ala on 1400 hehtaaria eli 14 km². Se on 16,6 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 75 kilometriä.
Altaassa on 23 saarta, joista suurin osa ovat pieniä luotoja. Suurin saarin on Vajusensaari, joka on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Yhdessä saaressa on kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Järven vedenpinnan korkeus on 204 metriä mpy. Järvi on säännöstely siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 203,74 metriä ja 204,14 metriä mpy.
Ystävyyden kisat
Ystävyyden kisat eli Družba-84-kilpailu oli kansainvälinen monen urheilulajin tapahtuma, joka pidettiin vuonna 1984 yhdeksässä eri maassa. Tapahtuman motto oli "urheilua, ystävyyttä, rauhaa" ().
Ystävyyden kisat järjestivät Neuvostoliitto ja muut itäblokin maat vaihtoehtona vuoden 1984 kesäolympialaisille, joita ne olivat boikotoineet. Kilpailuun osallistui noin 2 300 urheilijaa melkein 50 maasta. Avajaisseremonia pidettiin Leninin keskusstadionin suurareenalla kuten vuoden 1980 kesäolympialaisissa. Suomen ainut mitali tuli kilpapurjehduksesta.
Rock ’n’ roll keijukainen
Rock ’n’ roll keijukainen on Badding Rockersin esikoisalbumi vuodelta 1987. Albumi on äänitetty Karjaan Westside Studiolla, ja se miksattiin Helsingin Soundtrack Studiolla.
Takakanteen on merkitty kiitokset RokkiMakelle, Pekka Pusalle ja Kujan isälle.
Kemijoki (täsmennyssivu)
Kemijoki tarkoittaa seuraavia asioita:
Etuveto
Etuveto tai etupyöräveto tarkoittaa vetotapaa, jossa ajoneuvon etupyörät ovat vetävät. Muita vetotapoja ovat takaveto ja neliveto. Etuvetoisessa autossa on moottori asennettu nykyisin lähes aina niin sanotusti poikittain. Sylinterit ja moottorin akselit ovat samansuuntaiset etuakselin kanssa ja moottori on vierekkäin vaihdelaatikon kanssa.
Maailman ensimmäinen etuvetoinen auto on Franz Gräfin 1897 valmistama autoyksilö, jota valmistettiin vain yksi kappale. Myöhemmin Franz Gräf oli yksi Gräf & Stift -autotehtaan perustajista.
Varhaisia etuvetoautojen valmistajia ovat olleet ranskalainen Société Parisienne, 1920-luvulla englantilainen Alvis, ranskalainen Bucciali, yhdysvaltalaiset Cord ja Ruxton sekä 1930-luvulla saksalaiset DKW, Stoewer, Adler ja Audi. Etuvetoisten suursarjatuotannon aloitti Ranskassa vuonna 1934 Citroën Traction Avantin valmistus.
Renault’n 1960-luvulla suunnitellussa mallissa 12 oli perinteinen pitkittäinen moottorin asettelu, ja voima siirrettiin eturenkaisiin vaihdelaatikon kyljistä lähtevillä vetoakseleilla.
Etupyöräveto on noussut yleisimmäksi vetotavaksi eurooppalaisissa ja aasialaisissa autoissa 1970-luvun lopulta alkaen.
Etuvedon etuja ovat edullisemmat valmistuskustannukset sekä pienempi koko ja paino muihin vetotapoihin verrattuna.
Etuvedon haittoihin kuuluvat aliohjautuminen liukkaalla alustalla ja vetely kiihdytettäessä. Nykyään käytössä olevilla elektronisilla järjestelmillä näitä haittoja on kyetty jossain määrin vähentämään.
Naypyidaw
Naypyidaw (burmaksi , myös Nay Pyi Taw) on Myanmarin pääkaupunki ja asukasluvultaan valtion kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2011 siellä oli noin 170 000 asukasta.
Se on rakennettu lyhyessä ajassa 320 kilometriä sisämaahan maan suurimmasta kaupungista Yangonista, joka myös toimi pääkaupunkina vuoteen 2005 asti. Maata hallitseva sotilasjuntta alkoi tuolloin siirtää pääkaupungin toimintoja Naypyidawiin toistaiseksi epäselvistä syistä. Koko maan hallinto ja sen viranomaiset asettuivat uuteen pääkaupunkiin.
Toimittaja Siddharth Varadarajan uskoo, että uusi pääkaupunki perustettiin vallanvaihdoksen vaikeuttamiseksi.
Naypyidaw tarkoittaa 'kuninkaallista kaupunkia' burman kielellä, mutta maan historiallisella kuningaskunnalla ei kuitenkaan ole siteitä alueeseen.
Arttu Suuntala
Uuno Artturi "Arttu" Suuntala (ent. "Flinkhammar", 18. helmikuuta 1920 Luumäki - 10. joulukuuta 1999 Turku) oli suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä. Suuntala esiintyi kiertueilla ja levytti monien suomalaisten muusikoiden kappaleita. Hänen hyviä ystäviään olivat muun muassa näyttelijät Esa Pakarinen ja Masa Niemi. Suuntala on myös toiminut esittäjänä kaiken kaikkiaan 122 kappaleessa, muun muassa Ievan polkka (1966),Saarijärven polkka (1972) ja Viipurin polkka (1973) sekä Myllykosken jenkka (1960), Kulkurin masurkka (1965), Vanha kulkuri (1967), Lapsuuden pihapuu (1967 ja 1976) ja Väliaikainen (1971). Ensimmäiset levytyksensä Suuntala teki vuonna 1960 Levytukku-yhtiön Triola-levymerkille, sittemmin Finnlevy- ja PSO-levy-yhtiöille.
Vaikka Suuntala tunnettiin pääasiassa muusikkona, hän on näytellytkin noin viidessäkymmenessä suomalaisessa elokuvassa. Elokuvissa hän kuitenkin usein esitti muusikkoa, mutta hänellä oli muitakin rooleja. Suurimmat roolit olivat elokuvissa Majuri maantieltä (luutnantti Lennart Touhu, talousupseeri) ja Kaksi vanhaa tukkijätkää (Brynolf Varttinen, "Tumma"), molemmat vuodelta 1954. Suuntalan viimeinen elokuva oli Matti Kassilan "Vodkaa, komisario Palmu", jossa hänellä oli poliisin rooli. Suuntala oli mukana Punaisessa Myllyssä kuusi ja puoli vuotta.
Hän toimitti ja juonsi 1960-luvun puolivälissä suosittua radio-ohjelmaa "Veitikka silmäkulmassa", jossa hän tarinoi ohjelman otsikon mukaisesti humoristiseen ja leppoisaan tyyliin vanhasta, enimmäkseen 1930- ja 1940-lukujen musiikista ja soitti tuon ajan äänilevyjä, joskus hyvinkin harvoin kuultuja. Hän teki Pauli Granfeltin kanssa useita kiertueita amerikansuomalaisten parissa 1960-luvulta 1980-luvulle saakka. Granfeltin yhtyeen solistina Suuntala lauloi muutaman LP-levyn. Sanallisen ja laulullisen ammattitaitonsa ja mutkattoman tyylinsä ansiosta Suuntala oli kysytty viihdyttäjä myös harjannostajaisissa ja kauppojen asiakastilaisuuksissa.
Arttu Suuntala sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1985 ja Puolustusvoimien hopeisen ansiomitalin vuonna 1988.
Melonikaktukset
Melonikaktukset ("Melocactus") on noin 40 kaktuslajin muodostama suku, joka on peräisin Karibian ja pohjoisen Etelä-Amerikan alueelta, missä levinneisyys ulottuu Andeja pitkin aina Peruun asti. Joukko lajeja esiintyy myös Koillis-Brasiliassa. Muodoltaan melonikaktukset ovat usein pallomaisia, sillä ne kasvavat yleensä enemmän leveyttä kuin korkeutta. Harjujen päällä ovat voimakkaat piikit ja kasvin päälle kehittyy suvulle tyypillinen tuntomerkki, "cephalium " eli "karvahattu", johon pienet kukat ja niitä seuraavat siemenkodat aikanaan kehittyvät. Aikuisena melonikaktus voi yltää metrin mittaan.
Näitä vaikeasti hoidettavia kaktuksia löytyy harvoin kaupoista. Lämmin ja aurinkoinen paikka on sopivin. Kasvia on kasteltava usein, mutta sen täytyy antaa kuivahtaa välillä. Kastelua tulee jatkaa talvellakin.
Pikateräs
Pikateräs tai HSS-teräs (lyhenne englannin termistä High Speed Steel) on kova teräslaatu, jota käytetään sitkeytensä ja kulutuskestävyytensä vuoksi työstökoneiden leikkuuterissä ja puukoissa. Metallintyöstössä on kuitenkin monissa teräsovelluksissa jo siirrytty ominaisuuksiltaan pikateräksiä parempien kovametallien käyttöön.
Pikateräksestä valmistettu taltan terä pysyy terävänä useita kertoja kauemmin kuin tavallinen hiiliteräksinen. Kestävimmät pikateräslaadut valmistetaan jauhemetallurgisin menetelmin. Hiiliteräs on yleisin sahanterien terämateriaali, ja sitä käytetään yleisesti myös puuporan ja -jyrsimen terissä. Pikateräs kestää paremmin korkeampia käyttölämpötiloja kuin hiiliteräs. Useimmat metalliporat, viilat ja sahat ovat pikaterästä.
Pikateräs valmistetaan seostamalla terästä runsaasti kromilla, volframilla, molybdeenilla ja vanadiinilla.
Pikateräksien käyttöiän pidentämiseksi työkaluja voidaan pinnoittaa. Titaaninitridin kaltaisilla pinnoitteilla parannetaan pinnan kovuutta ja pienennetään kitkaa, jolloin leikkauslämpö pienenee ja materiaalin tarttuminen terään vähenee.
Pensaskoira
Pensaskoira ("Speothos venaticus") on Etelä-Amerikassa elävä koiraeläin. Laji on yksi alkeellisimmista tunnetuista koiraeläimistä.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "suokoira". Kyseinen nimi on kuitenkin perinteisesti tarkoittanut hypoteettista, kivikaudella eläneeksi oletettua alkukantaista kesykoiraa "Canis palustris" eli "Canis familiaris palustris".
Pensaskoirilla on vanttera ja matala ruumis, lyhyet jalat, lyhyt kuono ja pienet pyöreät korvat. Pituutta niillä on noin 65 cm, hännän pituus on noin 15 cm. Pensaskoiran säkäkorkeus on 26 cm ja paino 5–7 kg. Yläleuassa on kummallakin puolella vain yksi poskihammas, eli hampaita on 38: määrä on kaikista koiraeläimistä pienin. Turkki on ruskea, selästä ja kupeilta punertava. Kuono, huulet, takaraajat ja vatsa ovat tummat. Päässä ja kurkunseudulla pensaskoiralla näkyy vaaleankellertävää väriä. Hännän harvahko karvoitus on musta. Lajilla on myös ihoa varpaitten välissä tehden siitä hyvän uimarin.
Pensaskoiran levinneisyys ulottuu Panamasta Argentiinaan. Aluetta ovat Andien itäpuoliset alueet, Ecuador, Panama, Kolumbia, Venezuela, Guyana, Brasilia, Bolivia, Suriname, Ranskan Guayana, Paraguay ja Argentiina. Pensaskoira elää niin harvapuustoisissa metsissä ja puusavanneilla kuin sademetsissäkin. Se viihtyy myös vesistöjen äärellä.
Pensaskoirien elintapoja tunnetaan huonosti, ja monet tiedot on saatu vankeudessa elävistä yksilöistä. Laji liikkuu pääasiassa yöllä. Päivällä se lepää usein metsän reunalla, aukiolla tai jokivarrella. Pensaskoirat voivat vallata vyötiäisten pesiä. Pensaskoirat elävät perheryhminä, joissa ei ole selkeää arvojärjestystä. Elinpiiri on tarkkaan rajattu, ja ne merkitsevät reviirinsä virtsalla. Naaraat tekevät merkinnän pystyasennossa, etukäpälillään puuhun nojaten, urokset nostamalla jalkaansa. Pensaskoirat syövät jyrsijöitä, pieniä selkärangattomia, kaloja, liskoja ja kilpikonnia. Ne voivat myös laumana saalistaa esimerkiksi pakoja. Pensaskoirat tulevat kiimaan ainakin vankeudessa kahdesti vuodessa, keväällä ja syksyllä. Naaraat synnyttävät yleensä syksyllä. Pentuja pensaskoira saa 4–8. Lajin elinikä on enintään 10 vuotta.
Pensaskoira on vaarantunut elinalueiden tuhoutumisen takia mutta on vielä yleinen, ja se elää monilla suojelualueilla. Se kuuluu CITES–sopimuksen liitteeseen 1.
Tauko I
Tauko I on Juice Leskinen Slam -yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Albumi on osa kolmeosaista ”Tauko-trilogiaa”. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1992. LP-versiossa kappaleet ”Rakastellaan” ja ”Rakas” ovat toisin päin.
A-puoli
B-puoli
Kosmos (satelliitti)
Kosmos on vuonna 1962, jolloin laukaistiin Kosmos-1, alkanut neuvostoliittolaisten ja myöhemmin venäläisten satelliittien sarja. Sarjaan kuuluu sotilaallisia ja siviilisatelliitteja, jopa avaruusluotaimia. Jos 1970-luvulla Kosmos-satelliitteja oli laukaistu yli tuhat kappaletta. 2000-luvun alussa Kosmos-aluksia on laukaistu yli 2400 kappaletta, joten noin joka kolmas avaruusalus on ollut Kosmos.
Joitakin Kosmos-avaruusaluksia:
Stelliitti
Stelliitti on metalliseos, jota käytetään pyörö- ja vannesahojen terissä sekä palloventtiilien tiivisteissä. Stelliitti on Deloro Stellite Company -nimisen yrityksen tavaramerkki. Elwood Haynes kehitti stelliitin 1900-luvun alussa korvaamaan likaantuvia ja toistuvaa puhdistusta tarvinneita vastepintoja.
Stelliitti sisältää 2 - 4 % hiiltä, 25 - 33 % kromia, 5 - 20 % volframia, 20 - 55 % kobolttia ja 0 -10 % rautaa.
Stelliittiä käytetään myös muun muassa varoventtiilien ja takaiskuventtiilien tiivistepinnoissa. Ydinvoimalaitoksissa stelliitin käyttöä primääripiirin komponenteissa ei suositella, koska pinnoitteesta mahdollisesti irtoava koboltti saattaa aktivoitua primääripiirikierrossa.
Tauko II
Tauko II on Juice Leskinen Slam -yhtyeen toinen albumi ja samalla ”Tauko-trilogian” toinen osa. Se julkaistiin vuonna 1979. Albumin kaikki kappaleet on äänitetty keikoilla lukuun ottamatta kappaleita ”Pidä vakan alla kynttilää” sekä ”Tanssimaa”, joista ensin mainittu on nauhoitettu hotellihuoneessa ja jälkimmäinen studiossa. Tauko II oli ensimmäinen Juice Leskisen albumi, jota ei julkaissut Love Records. Levyä julkaistiin LP:nä kahdella eri kannella, joista toisessa on juna ja toisessa lukee vihreällä pohjalla ”Juice Leskinen Slam”. Alkuperäisessä LP:ssä oli myös sisäpussissa sanat kaikkiin kappaleisiin. Ensimmäinen CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1991 ja seuraava vuonna 2000. Tämän levyn kappaleessa ”Slam Slam Slam” on pitkä instrumentaalivälike, jossa soittajat esittelevät taitojaan järjestyksessä: rummut (Matti A. Takala) / basso (Hannu Tervaharju) / urut (Eero ”Safka” Pekkonen) / kitara (Pekka ”Petteri” Salminen).
A-puoli
B-puoli