hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lähitaistelu
Lähitaistelu on taistelun vaihe, jolloin osapuolet joko taistelevat käsikranaatin heittokantaman sisäpuolella tai käyvät käsikähmää. Lähitaistelu on usein hyökkäyksen vaihe. Myös kamppailulajien harrastajat käyttävät termiä kuvaamaan lajiaan.
Lähitaistelu oli pitkään ratkaiseva taistelun muoto. Sen merkitys väheni vasta kiväärin ja tykistön kehityksen myötä.
Lähitaistelussa ja siihen siirryttäessä on käytetty erilaisia aseita ja taktiikoita jo vuosituhansien ajan. Esimerkiksi antiikin Rooman legioonalaisten taktiikassa oli maniples-sotilasmuodostelmista rakennettu neljä riviä.
Ennen kosketusta lähenevien vihollisjoukkojen kanssa armeijojen välimaastossa toimivat heittokeihäskimppua kantavat velites-sotilaat. Velitesit olivat yleensä nuoria ja kokemattomia, köyhiä ja kevyesti varustettuja. He heittivät keihäänsä kohti vihollista ja pakenivat etummaisena taistelurivinä toimineiden raskaammin varustautuneiden hastatien muodostamien ryhmien välisistä raoista. Päästyään hastatien taakse velitesit liikkuivat linjan reunoille puolustamaan sivustoja ja hastatit puolestaan sulkivat raot ja muodostivat kiinteän linjan.
Hastatit olivat myös melko kokemattomia, mutta hiukan raskaammin varustettuja. Heillä oli lyömäaseena joko lyhyehkö hasta-keihäs tai myöhempinä tasavallan aikoina "Gladius", lyhyt pistomiekka. Myös hastateilla oli raskaat pilum-keihäänsä, jotka he heittivät yhtenä ryöppynä vihollista kohti juuri ennen kosketusta, kuitenkin tarpeeksi ajoissa, että he ehtivät muodostaa suurista "scuta"-kilvistään muurin ryntääviä joukkoja vastaan. Raskaat pilumit kaatoivat vihollisen etummaisia sotilaita hidastaen törmäysvoimaa, mikäli vihollinen eteni hurjaa vauhtia. Näin hastatit saattoivat säilyttää oman linjansa paremmin. Mikäli hastatit jäivät selvästi alakynteen taistelun edetessä, he pakenivat vuorostaan kokeneempien principesien muodostaman linjan taakse.
Principesit olivat pitkälti samoin varustettuja kuin hastatit, paitsi principesit pukeutuivat yleensä rengashaarniskaan tai laatoista rakennettuun rintapanssariin. He olivat lisäksi kokeneempia. Etenevä vihollinen sai vastaansa pilumryöpyn myös principeiltä, jotka hastatien lailla suojautuivat scuta-kilpimuurin taakse. Mikäli principesit jäivät alakynteen saattoivat he vuorostaan paeta triariiden taakse.
Triariit muodostivat kolmannen taistelevan rivistön. He olivat vanhimpia ja kokeneimpia veteraaneja ja he kantoivat laatoista rakennettua rintapanssaria sekä pronssista kypärää. Keihäin aseistettuina triariit suojelivat muita joukkoja, jolloin armeija pääsi vetäytymään taistelusta hyvässä järjestyksessä.
Marzahn-Hellersdorf
Marzahn-Hellersdorf on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Marzahn ja Hellersdorf. Hallintoalueen asukasluku vuoden 2017 joulukuun lopussa oli 261 954. Sen pinta-ala on 61,8 neliökilometriä ja asukastiheys 4 239 as./km².
Maillot blanc
Maillot blanc eli valkoinen paita annetaan Ranskan ympäriajon parhaalle nuorelle ajajalle. Ajajan tulee olla alle 25-vuotias 1. tammikuuta kyseisenä vuonna. Valkoisen paidan haltija määräytyy siis samoin kuin Maillot jaunen eli keltaisen paidan osalta, mutta listasta poistetaan kaikki yli 25-vuotiaat.
Valkoinen paita – Maillot blanc Velofilo-blogissa. 27.2.2016.
Lichtenberg (hallintoalue)
Lichtenberg on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Lichtenberg ja Hohenschönhausen. Hallintoalueen asukasluku vuoden 2017 joulukuun lopussa oli 280 721. Sen pinta-ala on 52,3 neliökilometriä ja asukastiheys 5 369 as./km².
Lichtenbergin hallintoalue on saanut nimensä alueella sijaitsevan Lichtenbergin kaupunginosan ("Ortsteil") mukaan. Paikallisten keskuudessa "Lichtenberg" viittaakin yleensä tähän kaupunginosaan, ei hallintoalueeseen.
Reinickendorf (hallintoalue)
Reinickendorf on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Järjestyksessään se on Berliinin 12. hallintoalue ja sijaitsee kaupungin luoteisella laidalla. Vuoden 2017 joulukuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 260 253. Pinta-alaltaan se on 89,5 neliökilometrin suuruinen ja asukastiheys on 2 909 as./km².
Berliiniläisten keskuudessa "Reinickendorf" viittaa yleensä Reinickendorfin kaupunginosaan, ei samannimiseen hallintoalueeseen.
Eva Henning
Eva Henning (10. toukokuuta 1920 Newark, New York, Yhdysvallat – 18. huhtikuuta 2016 Oslo, Norja) oli ruotsalainen näyttelijä.
Henning opiskeli vuosina 1938–1940 Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa. Hän oli vuosina 1946–1953 naimisissa ohjaaja Hasse Ekmanin kanssa, mutta erosi ja meni uusiin naimisiin Toralv Maurstadin kanssa.
Henningin norjalainen isä ja ruotsalainen äiti erosivat tyttärensä ollessa kuusivuotias.
Muutamia elokuvia, joissa Henningillä oli rooleja, ovat "Juhlapäivälliset" (1948), "Jano" (1949), "Vankila" (1949), "Niin päättyi yö" (1950) ja "Ture Sventon – yksityisetsivä" (1972). Näyttelijätär tunnettiin myös teatterista.
Karjaan lukio
Karjaan lukio on Raaseporin kaupungin ainoa suomenkielinen lukio. Koulu sijaitsee lähellä Karjaan rautatieasemaa. Koulun nykyinen rehtori on Asta Holmström. Karjaan lukiossa on noin 150 opiskelijaa. Karjaan lukiossa voi suorittaa mm. urheiluakatemian.
Danny Phantom
Danny Phantom on Butch Hartmanin luoma piirrossarja Nickelodeon-kanavalle, minkä pääosassa on kummituspoika Danny Phantom. Sarjasta tuotettiin 53 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2004–2007 aikana.
Daniel "Danny" Fenton on 14-vuotias poika. Hänen perheeseensä kuuluvat myös isä Jack Fenton,
äiti Madeline "Maddie" Fenton ja Dannyn sisko Jasmine "Jazz" Fenton.
Eräänä päivänä kovan uurastuksen jälkeen hänen vanhempansa saivat rakennettua Haamuportaalin (the ghost portal)
Kun isä Jack liitti johdot yhteen, mitään ei tapahtunut. Vanhemmat lähtivät huoneesta pettyneistä, kovan odotuksen jälkeisen pettymyksen musertamina. Sam suostutteli Dannyä tutkimaan konetta sisältä päin, ja lopulta Danny suostui, pukien päälleen labra-asun, jonka rinnassa komeili Jackin naama. Hetken harkinnan jälkeen Sam irrotti tarran vaatteen rintamuksesta, todeten, ettei Danny voisi kuljeskella isänsä naama rinnassaan.
Päästyään koneen sisälle Danny nojasi toisella kädellään koneen seinään, painaen vahingossa sisäpuolelle sijoitettua "päälle"-nappia. Haamuportaali käynnistyi, antaen Dannylle voimakkaan sähköiskun, jonka seurauksena oli haamun solujen ja molekyylien sulautuminen Dannyn soluihin ja molekyyleihin, antaen täten Dannylle haamuvoimat .
Dannylla on monia voimia. Tässä muutama:
Danielle "Dani" Phantom,
IHMISET (tai ainakin osa heistä :)):
Samantha "Sam" Manson,
Tucker "Tuck" Foley,
Jasmine "Jazz" Fenton,
Jack ja Marge Fenton,
Dash Baxter,
Star,
Mr. Lancer,
Paulina,
Valerie Grey
AAVEET /Tai ainakin osa heistä :)):
Clockwork,
Dorathea "Dora" Mattingly,
Frostbite,
Ghost Dog/Cujo,
Pandora,
Wulf
Lista Danny Phantomin vihollisista.Danielle Phantom on Danny "serkku", eli oikeastaan viallinen klooni. Dani ja Danny tapasivat, kun Danny oli tullut koulusta kotiin ja meni omaan huoneeseensa. Dani makoili Dannyn sängyllä, lukien sarjakuvia. Dani kertoi Dannylle olevansa tuon serkku, ja karanneensa kotoaan, ja jäisi Dannyn luokse asumaan. Danny oli juuri viemässä Daniä vanhempiensa puheille, kun Vlad Plasmiuksen palkkaama, toinen viallinen klooni Dannystä, hyökkäsi. Dani hankki Dannyn luottamuksen auttamalla Dannyä voittamaan kolme viallista klooni, ja kun itse Vlad hyökkäsi, Dani auttamisen sijaan ampui ectoplasma-pallolla Dannyä selkään. Dannyltä lähti taju, ja Vlad vei hänet omaan labraansa. Vlad oli suostutellut Danin yhteistyöhön kanssaan uskottelemalla, että hankkisi Dannyltä DNA:ta, ja sitten vakauttaisi Danin. Danny kuitenkin tiesi Vladin valehtelevan, ja ilmoitti siitä Danille. Dani ei meinannut uskoa, mutta pienoisten sattumuksien kautta Dani itsekin tajusi totuuden, vapauttaen Dannyn ja auttaen tuota voittamaan Vladin, kadoten sitten kuin tuhka tuuleen.
Eileen Herlie
Eileen Herlie, oikeasti Herlihy (8. maaliskuuta 1918 – 8. lokakuuta 2008) oli skotlantilainen näyttelijä.
Herlie syntyi Glasgow'ssa katoliselle isälle ja protestanttiselle äidille. Hän tuli tunnetuksi näyttämöltä; varsinkin arvostettu oli rooli Hamletin äitinä Gertrudina. Hän esitti saman osan myös Laurence Olivierin elokuvassa "Hamlet" vuonna 1948.
Herlien uran painopiste pysyi teatterissa, ja hän esiintyi mm. Thornton Wilderin näytelmässä "The Matchmaker" (1955) sekä Bob Merrillin musikaalissa "Take Me Along" (1959). Hän sai vuonna 1976 televisioroolin sarjassa "All My Children", ja hänet nähtiin vuonna 2000 sarjassa "One Life to Live".
Herlie oli vuonna 1960 ehdolla Tony- ja neljänä peräkkäisenä vuotena 1983–1986 Emmy-palkinnon saajaksi. Hänellä oli sisarukset Geraldine (s. 1924, k. 1982) ja Catherine (s. 1926, k. 2000).
Carlo Grünn
Carlo Grünn (s. 30. huhtikuuta 1981 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Grünn on HIFK:n kasvatti ja pelasi joukkueessa 1998–2004, joskin kävi kaudella 2000–2001 pelaamassa Hyvinkään Ahmoissa yhden ottelun. Grünn pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa kaudella .
Kaudeksi Grünn siirtyi Lahden Pelicansiin, josta hän kuitenkin nopeasti siirtyi JYPiin, jossa pelasi neljä kautta tehoilla 23+28=51. Kesken kauden Grünn siirtyi Espoo Bluesiin ja sieltä kesken kauden Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kauden 2009–2010 Grünn aloitti Kiekko-Vantaassa, mutta siirtyi kesken kauden SM-liigaan SaiPaan siirtorajan kynnyksellä. SM-liigan kevätkaudella hän oli SaiPan paidassa "pieni ja pippurinen" pelaaja. Hän jopa tulitti hattutempun 20. päivä helmikuuta kasvattajaseuraansa HIFKiä vastaan johdattaen samalla SaiPan upeaan 5-2 voittoon. Kokonaisuudessaan kevätkaudella Grünn tykitti 17 ottelussa tehot 6+6=12. Rangaistusboksissa hän istui yhteensä 8 min. Myöhemmin loppukaudesta hän sai ansaitusti jatkosopimuksen seuraavalle kaudelle.
Grünn pelasi SaiPassa puolitoista kautta ja teki kesällä 2011 yksivuotisen sopimuksen 2. Bundesliigassa pelaavan ETC Crimmitschaun kanssa.
Psykometriikka
Psykometriikka on psykologiaan kuuluva tieteenala, joka soveltaa matematiikkaa ja tilastotiedettä psykologisten ominaisuuksien, kuten tietojen, kykyjen, asenteiden ja luonteenpiirteiden mittaamiseen. Psykometriikka pyrkii myös kehittämään vakioituja mittauskeinoja erilaisten kyselyiden ja kokeiden muodossa.
Psykometriikan pohjan loi 1880-luvulla Francis Galton, joka vertasi Lontoossa tuhansia tavallisia näyttelyvieraita brittiläisiin tieteenharjoittajiin. Samalla Galton tuli keksineeksi korrelaation laskemisen muuttujien välisten vastaavuussuhteiden selvittämiseksi ja loi näin perustan psykologian ja eksaktien tieteiden vuorovaikutukselle.
Jean Marcel Honoré
Jean Marcel Honoré (13. elokuuta 1920 – 28. helmikuuta 2013) oli ranskalainen katolinen kirkonmies.
Honoré syntyi Saint-Brice-en-Coglèsissa ja oli kardinaali vuodesta 2001. Hän ei kuitenkaan voinut osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005, sillä kardinaalit menettävät äänestämisoikeutensa heti täytettyään 80 vuotta; Honorélla tämä raja oli ylittynyt elokuussa 2000.
Honoré opiskeli seminaarissa Rennesissä ja sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1943. Hän toimi Évreuxin piispana vuosina 1972–1981 ja Toursin arkkipiispana vuosina 1981–1997.
Neu-Ulm
Neu-Ulm on kaupunki Baijerin osavaltiossa, Saksassa. Se kuuluu Schwabenin hallintopiiriin ja toimii Neu-Ulmin piirikunnan keskuskaupunkina. Kaupunki sijaitsee Baijerin länsirajalla Tonavan varrella, vastapäätä Ulmin kaupunkia.
Neu-Ulmin historia alkaa vuodesta 1810, jolloin Ulmin kaupungin hallinta siirtyi Baijerin kuningaskunnalta Württembergin kuningaskunnalle. Tonavasta tuli kuningaskuntien välinen raja niin, että sen oikeanpuolinen alue päätyi Baijerin hallintaan. Vasemmalle puolelle jäi Ulm, kun taas oikealle puolelle syntyi Neu-Ulm.
Tuohon aikaan Neu-Ulm oli äärimmäisen pieni asutus. Se tunnettiin nimellä "Ulm am rechten Donauufer". Nimi "Neu-Ulm" mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1814. Neu-Ulm alkoi kasvaa 1840-luvulla, kun alueelle rakennettiin linnoitus. Uuden rautatieyhteyden valmistuttua Augsburgiin vuonna 1853 Neu-Ulmiin sijoitettiin varuskunta. Vuonna 1857 sille annettiin oma vaakuna ja vuonna 1869 kuningas Ludvig II myönsi sille kaupunginoikeudet.
Kaupunki alkoi kukoistaa pormestari Josef Kollmannin aikakaudella 1800-luvun lopulla. Ulmin ja Neu-Ulmin yhdistävä raitiotieyhteys rakennettiin vuonna 1897 ja vuonna 1900 kaupunkiin rakennettiin vesitorni. Vuonna 1906 Neu-Ulm laajeni ensimmäistä kertaa kaupunginmuurien ulkopuolelle.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen varuskunta suljettiin. Toisessa maailmansodassa liki kahdeksankymmentä prosenttia kaupungista tuhoutui liittoutuneiden pommituksissa, ja kaikki sillat Ulmiin yli Tonavan tuhottiin. Toisen maailmansodan lopusta 1990-luvulle saakka kaupungissa oli läsnä Yhdysvaltain sotilaita. Sotilaiden poistumisella oli suuri vaikutus kaupungin talouteen.
M/S Auto Bay
M/S Auto Bay () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva ro-ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1997 Kristiansundissa, Norjassa ja alun perin sen nimi oli "Heralden". Kuollutta painoa "Auto Baylla" on 6 067 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään alusta käyttää UECC -varustamo, joka kuljettaa sillä henkilöautoja Euroopasta Suomeen. Kerrallaan autoja alukseen mahtuu 1 530.
Auto Bayn sisaraluksia ovat M/S Auto Bank ja M/S Auto Baltic.
31. tammikuuta 1997 alus luovutettiin suomalaisen Rederi Ab Engshipin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Tuolloin laiva oli nimeltään "Heralden". 10. helmikuuta Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Kemi–Oulu–Kiel. Syyskuussa 1998 Heralden siirtyi liikennöimään linjalle Rauma–Antwerpen–Lyypekki. Tammikuussa 1999 aluksen reitti vaihtui jälleen; uusi reitti oli Kemi–Oulu–Lyypekki. Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore osti aluksen. Marraskuussa 2006 Heralden meni Cosco Shipyard -telakalle Nantongiin, Kiinaan. Helmikuussa 2007 laiva aikarahdattiin UECC:n liikenteeseen. Samalla alus sai myös nykyisen "Auto Bay" -nimensä.
The Umbrella Academy
The Umbrella Academy on My Chemical Romance-yhtyeen vokalistin Gerard Wayn kirjoittama ja Gabriel Bán kuvittama kuusiosainen sarjakuvalehti. Sarjakuvien värityksestä vastasi Dave Stewart ja kansikuvan on suunnitellut James Jean. Sarjakuvat julkaistaan jokaisen kuukauden kolmantena keskiviikkona.
The Apocalypse SuiteDallas
Daniel Jensen
Daniel Jensen (s. 25. kesäkuuta 1979 Kööpenhamina) on tanskalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikentällä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Alankomaissa, Espanjassa, Saksassa ja Italiassa. Myös hänen isoveljensä Niclas Jensen on jalkapalloilija.
Jensen aloitti aikuisten sarjoissa vuonna 1996 Boldklubben af 1893 -nimisen joukkueen riveissä Tanskan ykkösdivarissa. Hän siirtyi hollantilaiseen SC Heerenveeniin vuonna 1998. Vuonna 2003 hän siirty Espanjan La Ligassa pelanneeseen Real Murciaan. Kausi ei mennyt Murcian kannalta hyvin, joten se putosi alempaan sarjaan. Jensen sen sijaan onnistui, ja hänen hyvät otteensa huomattiin useissa saksalaisseuroissa. Hän siirtyi miljoonan euron siirtosummalla Werder Bremeniin. Sittemmin hän pelasi muun muassa italialaisseura Novarassa.
Tanskan alle 19-vuotiaiden joukkueessa Jensen esiintyi ensimmäistä kertaa syyskuussa 1995. Yhteensä hän pelasi U-19-joukkueessa 16 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Alle 20-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi 19 ottelua, joissa tehtyjä maaleja kaksi. Aikuisten maajoukkueessa Jensen debytoi helmikuussa 2002. Hän oli maajoukkueen mukana Euroopan mestaruuskilpailuissa 2004; hän pelasi kaksi peliä kokonaisuudessaan ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 52 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Cölln
Cölln oli vanhan Berliinin sisarkaupunki kaupunkien yhdistymiseen saakka. Se sijaitsi Spreeinselin eteläisessä osassa, Brandenburgin rajakreivikunnassa.
Cölln mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1237, ja Berliini puolestaan vuonna 1244. Kaupunkeja erotti vain Spreejoki, ja täten ne olivat tiiviissä yhteydessä toisiinsa alusta alkaen. Magdeburgista itään kulkeneen kauppareitin kuljettua myös kaksoiskaupungin läpi, Cölln-Berliinistä tuli hyvin nopeasti vaurasta aluetta.
Cöllnin ja Berliinin harjoittama yhteinen politiikka johti vuonna 1308 liittoutumiseen kaupunkien Brandenburg an der Havel, Frankfurt an der Oder ja Salzwedel kanssa. Liittoutumisella haluttiin puolustaa kaupunkien oikeutta itsehallintoon. Vaaliruhtinas Fredrik II kuitenkin päätti Cöllnin ja Berliinin itsehallinnon muodostamalla niistä residenssikaupunkinsa vuonna 1451. Vuonna 1709 kaupungit liittyivät yhdeksi kaupungiksi muodostaen nykyisen Berliinin perustan. Vanhan Berliinin ollessa tuohon aikaan kaksikertaa suurempi kuin Cölln, sai uusi kaupunki nimekseen Berliini.
Cöllnin nimi on yhä jäljellä Berliinin kaupunginosan Neuköllnin, puiston Köllnischer Parkin ja kadun Am Köllnischen Parkin nimissä. Neuköllnin alue oli alun perin Cöllnin eteläistä aluetta.
Sint-Amands
Sint-Amands on kunta Belgiassa Antwerpenin provinssissa. Vuoden 2018 alussa Sint-Amandsin väkiluku oli 8 479. Kokonaispinta-ala on 15,58 neliökilometriä ja asukastiheys 544 asukasta neliökilometrillä. Kuntaan kuuluu kolme kunnanosaa, Lippelo, Oppuurs ja varsinainen Sint-Amands.
Sint-Amands ja Puurs liittyvät vuoden 2019 alussa yhteen ja muodostavat uuden Puurs-Sint-Amandsin kunnan.
Saksan Grand Prix 2001
Saksan Grand Prix 2001 oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 2001 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas.
Vuoden 2001 kilpailu oli viimeinen, joka ajettiin 6,8 kilometriä pitkällä vanhalla Hockenheimringillä.
Ragnhild Hveger
Ragnhild Tove Andersen (o.s. Hveger, 10. joulukuuta 1920 Nyborg – 1. joulukuuta 2011) oli tanskalainen uimari, olympiamitalisti ja euroopanmestari.
Nyborgissa vuonna 1920 syntynyt Hveger saavutti hopeaa naisten 400 metrin vapaauinnista Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Vuonna 1941 Hveger piti hallussaan yhdeksäätoista vapaauinnin ennätystä; naisten 1 500 metrin vapaauinnin maailmanennätys hänellä oli hallussaan aikavälillä 3. heinäkuuta 1938 – 23. heinäkuuta 1955.
Hveger ei osallistunut vuoden 1948 kesäolympialaisiin, jossa tanskalaiset naiset menestyivät hyvin, mutta teki paluun Helsingin kesäolympialaisissa vuonna 1952. Hänelle myönnettiin vuonna 1966 paikka International Swimming Hall of Famessa.
Vytautas Landsbergis
Vytautas Landsbergis (s. 18. lokakuuta 1932, Kaunas) on liettualainen professori ja poliitikko. Hän oli Liettuan ensimmäinen valtionpäämies sen itsenäistyttyä Neuvostoliitosta.
Landsbergis valmistui 1955 Liettuan musiikkikonservatoriosta ja kirjoitti väitöskirjansa 1969. Hän työskenteli professorina konservatoriossa ja pedagogisessa instituutissa.
Landsbergis liittyi oli 1988 yksi Liettuan itsenäisyyttä ajaneen 1988 Sąjūdisiksen perustajista. Sen voitettua vaalit 1990 Landsbergisistä tuli korkeimman neuvoston puhemies ja siten valtionpäämies. 11. maaliskuuta 1990 hän johti parlamentin istuntoa, jossa julistettiin Liettuan itsenäisyys palautetuksi. Maasta tuli ensimmäinen itsenäisyyteen pyrkinyt Neuvostoliiton neuvostotasavalta. Neuvostoliitto yritti keskeyttää itsenäisyyshaaveet mm. talousboikotilla, mutta muidenkin neuvostotasavaltojen itsenäisyysjulistuksen seurasivat pian.
Landsbergis oli puhemiehenä aina marraskuun 1992 vaaleihin asti. Seuraavana vuonna hän perusti uuden puolueen, Kotimaan liiton (Liettuan konservatiivit) (Tėvynes Sąjunga (konservatoriai)), joka sai murskavoiton vuoden 1996 vaaleissa. Landsbergis oli uudelleen puhemies 1996–2000. Hän pyrki myös presidentiksi 1997, mutta jäi kolmanneksi saaden 15,9 % äänistä. Toisella kierroksella hän tuki Valdas Adamkusta.
Landsbergis tuli tuli tunnetuksi radikaalispopulistisista mielipiteistään. Hän mm. teki vuonna 2000 kannatuksensa hiipuessa lakiehdotuksen korvauksien vaatimisesta Venäjältä Neuvostoliiton miehityksestä.
Vuonna 2004 professori Landsbergis valittiin Euroopan parlamenttiin Liettuan edustajana.
Landsbergis on yksi merkittävimpiä Fluxus-liikkeen taiteilijoita.
Janet Jagan
Janet Rosalie Jagan (o.s. "Rosenberg"; 20. lokakuuta 1920 – 28. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalaissyntyinen guyanalainen poliitikko, joka toimi Guyanan pääministerinä vuonna 1997 ja presidenttinä 1997–1999.
Janet Rosenberg syntyi keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Chicagossa. 1920. Hänen isovanhempansa olivat molemmat juutalaisia maahanmuuttajia Unkarista ja Romaniasta. Vuonna 1942 Janet opiskeli sairaanhoitajaksi Chicagossa, jossa hän tapasi tulevan aviomiehensä, guyananintialaisen Cheddi Jaganin, joka oli hammaslääketieteen opiskelija Northwestern-yliopistossa. He avioituivat 1943 ja muuttivat Guyanaan.
Guyanassa Janet Jaganista ei tullut pelkästään Guyanan ensimmäinen, vaan myös koko Etelä-Amerikan historian toinen naispuolinen valtionpäämies, Isabel Perónin jälkeen.
Jagan luopui vuonna 1999 presidentin virastaan ministeri Bharrat Jagdeon hyväksi.
Jaganilla oli paitsi poliittinen, myös kirjallinen ura; hän oli pitkään aktiivinen maansa kulttuuripiireissä.
Konstruktiokielioppi
Konstruktiokielioppi on eräänlainen kielen kuvaustapa, jonka voidaan katsoa syntyneen vuonna 1995. Konstruktiokieliopin ensimmäisenä kehittäjänä pidetään Charles J. Fillmorea.
Kuvaustavan lähtökohta on, että kaikenlaisia kielellisiä ilmiöitä tulisi kohdella tasaveroisesti muodostettaessa käsitystä kielen rakenteesta. Siksi esimerkiksi murteet ovat yhtä tärkeitä kuin yleiskieli.
Konstruktiokieliopin keskeinen käsite on konstruktio. Sillä tarkoitetaan abstraktia yhteenliittymää, jonka muodostavat ilmauksen muoto, merkitys ja osin myös funktio.
Kotikielen seura, Virittäjän artikkeli
Helsingin yliopisto, Jaakko Leino, Konstruktiokielioppi
Yrjö Wallinmaa
Yrjö August Wallinmaa (vuoteen 1912 "Wallenius"; 8. heinäkuuta 1892 – 4. heinäkuuta 1943 Inari) oli Oulun hiippakunnan piispa.
Wallinmaa vihittiin papiksi 1917. Vuosina 1918–1943 hän toimi monissa eri tehtävissä Oulun seurakunnissa ja lyhyen aikaa myös kirkkoherrana Iisalmessa. Vuonna 1941 hänet nimitettiin Oulun tuomiorovastiksi. Tuosta virasta hänet valittiin Oulun hiippakunnan piispaksi 8. huhtikuuta 1943.
Wallinmaa ei ehtinyt olla piispana kauan, kun hän tutustumismatkallaan pohjoisen Lapin seurakuntiin joutui neuvostopartisaanien hyökkäyksen kohteeksi 4. heinäkuuta 1943. Hyökkäyksessä, joka tapahtui Inarin Laanilassa, kuoli piispa Wallinmaa ja kolme muuta suomalaista. Yleensä hyökkäyksistä vaiettiin sotasensuurin vuoksi, mutta piispan mukana olo nosti tapauksen julkisuuteen. Piispa Wallinmaan sankarihautajaiset pidettiin 9. heinäkuuta. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle.
Staatsoper Unter den Linden
Staatsoper Unter den Linden (myös "Lindenoper") on Saksan pääkaupungin Berliinin vanhin oopperatalo ja vanhin säilynyt teatterirakennus. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Unter den Linden -kadun varrella.
Preussin kuningas Fredrik II Suuri toimeksiantoi alkuperäisen oopperarakennuksen rakennuttamisen vuonna 1741. Hoviooppera vihittiin 7. joulukuuta vuonna 1742 Carl Heinrich Graunin teoksella "Cleopatra e Cesare". Oopperarakennus oli osa Forum Fridericianumin (nyk. Bebelplatz) kokonaisuutta ja sen suunnittelusta oli vastannut arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Se oli myös ensimmäinen kuninkaallinen teatterirakennus Saksassa sekä suurin tuon ajan Euroopassa. Vuonna 1787 rakennusta uudistettiin arkkitehti Carl Gotthard Langhansin johdolla.
Oopperarakennus paloi maan tasalle vuoden 1843 elokuussa. Vuotta myöhemmin vihittiin uusi, Carl Gotthard Langhansin suunnittelema oopperarakennus käyttöön Giacomo Meyerbeerin teoksella "Ein Feldlager in Schlesien". Rakennusta uudistettiin jonkin verran vuonna 1869.
Vuonna 1842 Gottfried Wilhelm Taubert aloitti oopperassa säännöllisten sinfoniakonserttien perinteen. Samana vuonna Giacomo Meyerbeer seurasi Gaspare Spontinia oopperan Generalmusikdirektorina. Vuoden ajan myös Felix Mendelssohn Bartholdy johti oopperassa sinfoniakonsertteja.
Oopperatalo nimettiin nykyiselleen, Staatsoper Unter den Lindeniksi vuonna 1918 Saksan keisarikunnan romahdettua. Käytyään läpi suuren kunnostusoperaation, oopperatalo jälleenavattiin vuoden 1928 huhtikuussa.
Toisessa maailmansodassa Staatsoper tuhoutui Berliinin ilmapommituksissa kahdesti. Ensimmäinen tuhoutuminen tapahtui vuoden 1941 huhtikuussa, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen E. Meffertin johdolla. 
Toinen tuhoutuminen tapahtui helmikuussa 1945. Oopperatalo rakennettiin jälleen uudelleen, tällä kertaa Richard Paulickin johdolla vuosina 1952–1955. Tuolloin se rakennettiin alkuperäistä Knobelsdorffin oopperataloa mukaillen. Molempien jälleenrakennusurakoiden jälkeen ooppera avattiin Richard Wagnerin teoksella "Die Meistersinger von Nürnberg".
Sodan päätyttyä ooppera sai 1945 nimen "Deutsche Staatsoper Berlin". Ennen Paulickin johtamien jälleenrakennustöiden valmistumista vuonna 1955 ooppera soitti Admiralspalastissa. Vuosina 1983–1986 oopperataloa restauroitiin laajalti. 1990-luvulla se sai takaisin nimensä Staatsoper Unter den Linden.
Simon Ignatius Pimenta
Simon Pimenta (1. maaliskuuta 1920 – 19. heinäkuuta 2013) oli intialainen kirkonmies. Hän toimi Mumbain katolisena arkkipiispana vuodesta 1978 vuoteen 1996, jolloin häntä seurasi Ivan Dias.
Pappisvihkimyksensä 21. joulukuuta 1949 saanut Pimenta oli yksi kardinaaleista 28. kesäkuuta 1988 alkaen. Hän oli vuonna 2005 kuitenkin jo 85-vuotias, eikä siten voinut osallistua uuden paavin valintaan.
Arabo
Arabo (armeniaksi Արաբո) (1863–1893), syntyjään "Arakel" oli tunnettu armenialainen sotilasjohtaja ja yksi ensimmäisiä armenialaisia itsenäisyystaistelijoita 1800-luvun lopulla.
Arabo opiskeli Arakelotsin luostarikoulussa Mushissa. 1880 luvun lopulta lähtien hän johti armenialaisia vapaustaistelijajoukkoja Sasunissa ja Taronissa. Vuonna 1892 turkkilaiset viranomaiset pidättivät hänet ja hän sai 15 vuoden vankeustuomion, mutta hän onnistui pakenemaan ja liittymään jälleen joukkoihinsa.
Arabo surmattiin vuonna 1893 taistelussa kurdijoukkoja vastaan tiellä Khnusista Mushiin (Länsi-Armeniassa, nykyisen Turkin alueella).
László Paskai
László Paskai (8. toukokuuta 1927 Szeged – 17. elokuuta 2015) oli unkarilainen katolinen kirkonmies.
Paskai oli 23-vuotias saadessaan pappisvihkimyksensä 3. maaliskuuta 1951. Hän toimi mm. Veszprémin piispana alkaen 31. maaliskuuta 1979.
Paskai toimi aikavälillä 3. maaliskuuta 1987 – 7. joulukuuta 2002 Esztergomin ja Budapestin hiippakunnan arkkipiispana. Häntä seurasi Péter Erdő.
Paskaista tehtiin kardinaali 28. kesäkuuta 1988, ja hän osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005. Hän menetti äänioikeutensa täytettyään 80 vuotta toukokuussa 2007.
James Ensor
James Ensor (13. huhtikuuta 1860 – 19. marraskuuta 1949) oli belgialainen taidemaalari ja taidegraafikko, jolla oli merkittävä vaikutus ekspressionismiin ja surrealismiin. Hän asui melkein koko elämänsä Ostendessa. Hän kuului taiteilijaryhmään Les XX.
Ensorin isä oli englantilaista syntyperää, ja hänen äitinsä oli flaamilainen. Köyhänä oppilaana hän joutui jättämään koulun viisitoistavuotiaana ja opiskelemaan taidetta kahden paikallisen taiteilijan opissa. Vuodet 1877–1880 hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux-Artsissa, jossa hänen opiskelutoverinaan oli Fernand Khnopff. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä 1881.
Vaikka Ensorin nuoruuden työt, kuten "Venäläistä musiikkia" (1881) ja "Juopottelijat" (1883), kuvaavat realistisia tapahtumia synkkään tyyliin, hänen palettinsa kirkastui sittemmin ja hän suosi eriskummallisia aiheita. Sellaiset maalaukset kuin "Järkyttävät naamiot" (1883) ja "Luurangot tappelevat hirtetystä miehestä" (1891) sisältävät hahmoja irvokkaissa naamioissa, jotka olivat saaneet herätteen hänen äitinsä lahjatavaramyymälästä Ostendin jokavuotisilla karnevaaleilla. Vuosina 1880–1917 hänellä oli ateljee vanhempiensa talon ullakolla.
Naamioteemaa Ensor käytti usein. Hänen katsotaan ilmaisseen niillä luonteenpiirteitä ja tunnetiloja. Hän käytti niitä enemminkin paljastamis- kuin peittämistarkoituksessa. Myös hänen omassakuvassaan leijailevat maskit. Ensorin ekspressiivisyys, painajaismaisillaankin groteskeine hahmoineen oli kirkasväristä ja hyvin maalauksellista.
1800-luvun lopulla hänen töistään suurinta osaa syytettiin pahennusta herättäväksi, etenkin maalausta "Kristus saapuu Brysseliin" (1888), mutta hän asetti töitään edelleen näytteille, ja vähitellen hän alkoi saada hyväksyntää ja arvostusta. Vuonna 1920 hänellä oli suuria näyttelyjä, 1929 belgialainen säveltäjä Flor Alpaerts sävelsi "James Ensor -sarjan", ja kuningas Albert nimitti Ensorin paroniksi. 1900-luvun ensivuosikymmenellä hänen tuotantonsa kuitenkin väheni, ja kriitikot ovat yleisesti pitäneet Ensorin 50 viimeistä vuotta pitkänä alamäkenä.
James Ensoria pidetään 1800-luvun taiteen uudistajana, ja hänen katsotaan antaneen vaikutteita Kleelle, Emil Noldelle, ja muille 1900-luvun ekspressionistisille ja surrealistisille taiteilijoille.
Hänen teoksiaan on runsaasti Brysselissä Belgian kuninkaallisen taidemuseon Nykytaiteen museossa, ja niitä on näytteillä Kuninkaallisessa taidemuseossa Antwerpenissa. Kokoelma hänen kirjeitään on Brysselissä Kuninkaallisen taidemuseon nykytaiteen arkistossa.
Robert Costanzo
Robert P. Costanzo (s. 20.11.1942. Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti näyteltyään usein rikollista, keskiluokkalaista rakennusmiestä tai poliisia.
Uransa 1970-luvulla aloittanut Costanzo on esiintynyt jo yli 100 elokuvassa, joista ensimmäinen oli "Hikinen iltapäivä". Muita elokuvia ovat muun muassa "Bronxin kapinallinen", "Golden Club", "Myrskyävä sydän", "Tuhoisa terapeutti" ja "Racing Ace". Lisäksi hän on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, joista ensimmäinen oli vuonna 1978 sarjassa "Rhoda". Costanzo on esiintynyt lähinnä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, jonka myötä niitä on kertynyt useita, kuten "Charlien enkelit", "Teho-osasto", "Will & Grace", "Joey", "Päivien viemää", "Boston Legal" ja "Hannah Montana".
Costanzo on tehnyt mittavan uransa aikana myös äänirooleja, joista ensimmäinen ja merkittävin oli animaatiosarjassa "Batman" vuonna 1992 myöhemmin samana vuonna hän teki yhden ääniroolin televisiosarjaan "Beverly Hills 90210". Toinen merkittävä äänirooli oli Philoctetes "Herculesissa". Myöhemmin 2010 Costanzo kuultiin Joen äänenä "Mafia II" -videopelissä.
Francesco Moser
Francesco Moser (s. 19. kesäkuuta 1951 Giovo, Trenton maakunta) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, klassikoiden erikoismies.
Moser menestyi suurkilpailuista parhaiten Pariisi-Roubaix'ssa. Sijoituttuaan toiseksi belgialaisten Roger De Vlaeminckin (vuonna 1974) ja Marc Demeyerin (1976) jälkeen hän voitti "Pohjoisen helvetin" kolme kertaa peräkkäin: 1978 ja 1979 ennen De Vlaeminckia sekä 1980 ennen ranskalaista Gilbert Duclos-Lassallea. Moser oli lisäksi kolmas vuosina 1981 (Bernard Hinault'n ja De Vlaeminckin jälkeen) sekä 1983 Hennie Kuiperin ja Duclos-Lassallen takana.
Muista pyöräilyn "monumenteista" Moser voitti Lombardian ympäriajon vuosina 1975 ja 1978 sekä Milano–San Remon 1984. Suurista yhden päivän klassikoista hän voitti lisäksi Pariisi-Toursin 1974, La Flèche Wallonnen ja Züri-Metzgeten 1977 sekä Gent-Wevelgemin 1979.
Moser sijoittui hopealle vuoden 1976 maantieajon MM-kilpailussa Belgian Freddy Maertensin jälkeen. Seuraavana vuonna Moser voitti lajin maailmanmestaruuden ennen saksalaista Dietrich Thurauta. Vuonna 1978 hän oli hopealla Alankomaiden Gerrie Knetemanin jälkeen.
Moser ei ollut parhaimmillaan pitkissä vuoristonousuissa, joten hänen menestyksensä suurissa ympäriajoissa ei ollut yhtä hohdokas kuin klassikoissa. Hän voitti kuitenkin vuoden 1984 Italian ympäriajon ennen Ranskan Laurent Fignonia ja Italian Moreno Argentinia. Moser ratkaisi maglia rosa -paidan itselleen aika-ajoetapeilla. Hän voitti "Giro d'Italian" pistekilpailun, Maglia ciclaminon vuosina 1976, 1977, 1978 ja 1982.
Moser rikkoi vuonna 1984 Eddy Merckxin 12 vuotta kestäneen tunninajon maailmanennätyksen. Vuonna 1999 hän myönsi käyttäneensä ME-ajossaan veridopingia.
Risto Parjanne
Risto Juhani Parjanne (s. )  on Suomen kuntien yhteistyöelimen Kuntaliitto ry:n entinen toimitusjohtaja. Hänen toimialueensa kattoi muun muassa liiton konsernijohdon, valtion ja kuntien väliset suhteet, liiton kansainväliset suhteet ja viestinnän. Kuntaliitossa hänellä oli selkeä työnjako varatoimitusjohtajien Timo Kietäväisen ja Kari-Pekka Mäki-Lohiluoman kanssa. Parjanne kuului myös sisäasiainministeriön kunnallistalouden ja hallinnon neuvottelukuntaan.
Ennen tätä Risto Parjanne toimi Oulun kaupunginjohtajana 1991–1999. Nuoruutensa Parjanne on viettänyt Kouvolassa.
Puoluetaustaltaan Parjanne on sosialidemokraatti ja koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Parjanne herätti huomiota syksyllä 2007 vaatimalla rajauksia hyvinvointipalveluihin kuntien talouden pelastamiseksi. Parjanne vaatii kansalaisten julkisten palveluiden omavastuun nostamista. Tämä tehtäisiin hänen mukaansa esimerkiksi lukioiden maksullisuudella, terveydenhuollon maksukorotuksilla sekä aluesairaaloiden vähentämisellä. Toisaalta Parjanne haluaa peruskoulun olevan jatkossakin maksuton. Keväällä 2009 Parjanne ehdotti maksuja kuntien harrastuspalveluille. Hänen mukaansa kuntalaisten omavastuuta harrastetoiminnasta joudutaan miettimään.
Kuntaliitosten suhteen Parjanne oli myönteisellä kannalla, eikä hän vaatinut esimerkiksi yhdistettäville kunnille yhteistä maarajaa.
Konzerthausorchester Berlin
Konzerthausorchester Berlin (vuoteen 2006 "Berliner Sinfonie-Orchester" eli BSO) on sinfoniaorkesteri Saksan pääkaupungista Berliinistä. Se kuuluu Berliinin suurimpiin orkestereihin ja perustettiin vuonna 1952. Orkesteri toimii Karl Friedrich Schinkelin suunnittelemassa Konzerthaus Berlinissä, jossa se soittaa noin 100 konserttia kaudessa.
Zolotinka
Zolotinka () on kaupunkimainen taajama ja saman nimisen kaupunkikunnan keskus Nerjungrin piirin eteläosassa Sahan tasavallan etelälaidalla. Zolotinka sijaitsee 73 kilometriä etelään Nerjungrin kaupungista. Paikkakunta on syntynyt Amurin-Jakutskin rautatien rakentamisen yhteydessä, ja rautatie on ollut sen tärkein työllistäjä.
Asukasluvun kehitys:
Diamond Dogs
Diamond Dogs on brittiläisen muusikon David Bowien huhtikuussa 1974 julkaisema albumi. Se oli vuoden 1969 "Space Oddityn" jälkeen ensimmäinen levy, jolla ei soittanut taustayhtye "The Spiders from Mars". "Diamond Dogs" nousi Ison-Britannian albumilistan kärkeen ja muodostui Bowien läpimurroksi Yhdysvalloissa, jossa albumi oli parhaimmillaan sijalla 5.
Levyn teema perustuu brittiläisen kirjailijan George Orwellin teokseen "Vuonna 1984" ja tulevaisuuden totalitaarisen ja rappeutuneen yhteiskunnan kuvaamiseen. Bowien piti alun perin tehdä albumin pohjalta myös musikaali, mutta idea kaatui tekijänoikeuserimielisyyksiin.
Levyn roolihahmo on Halloween Jack -niminen henkilö, joka mainitaan albumin nimikappaleessa. Bowien entinen roolihahmo Ziggy Stardust oli kuitenkin edelleen mukana, esimerkiksi Bowien hiusmallissa levyn kannessa.
Singlenä julkaistu kappale ”Rebel Rebel” nousi menestykseksi (Britannia 5. sija). Kappaleesta on tehty paljon covereita. Siitä version tehneisiin yhtyeisiin lukeutuvat muun muassa Def Leppard, Bay City Rollers ja Smashing Pumpkins.A-puoli
B-puoli
Ollitapio Lehtinen
Ollitapio Lehtinen (8. elokuuta 1960 Helsinki – 3. joulukuuta 2016 Espoo) oli suomalainen viulutaiteilija ja kapellimestari. Hän toimi vuodesta 1987 lähtien Suomen Kansallisoopperan ensimmäisenä konserttimestarina.
Lehtinen suoritti orkesterinjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa professori Jorma Panulan kapellimestariluokalla 1991; viulunsoittoa hän opiskeli Erkki Kantolan johdolla.
Lehtinen piti ensikonserttinsa Pietarin konservatoriossa vuonna 1980. Hän esiintyi laajalti viulusolistina sekä kamarimuusikkona, Pohjoismaiden lisäksi Saksassa, Itävallassa, Unkarissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. Lehtinen oli Suomalaisen Kamariorkesterin perustajajäsen ja toimi pitkään sen ensimmäisenä konserttimestarina. Lehtinen vieraili useimpien suomalaisten sinfoniaorkestereiden kapellimestarina. Lehtinen johti säännöllisesti myös Suomen Kansallisoopperassa.
Lehtisen ja kamariorkesteri Vox Artisin kesäkuussa 2009 julkaistu äänite oli ehdolla vuoden klassiseksi albumiksi Emma-gaalassa helmikuussa 2010.
Wrangell Island
Wrangell Island on saari Alexanderin saaristossa Alaskan kaakkoisosassa Tyynenmeren rannikolla.
Wrangell Islandin pinta-ala on 544 km² ja se on 48 km pitkä ja 8–23 km leveä. Saaren erottaa itäpuolella olevasta mantereesta kapea Blake Channel -salmi ja länsipuolella olevasta Etolin Islandista kapea Zimovian Strait -salmi. Saari sijaitsee lähellä Stikinejoen suuta.
Saari on pääosin tiheää, koskematonta metsää. Sen pohjoispäässä on Wrangellin 2 308 asukkaan (2002) kaupunki ja eteläosassa parinkymmenen asukkaan Thoms Placen kylä.
Venäläiset miehittivät saaren 1834, kun Alaska oli osa Venäjän Amerikkaa. Saari on nimetty venäläisen tutkimusmatkailijan ja alueen kuvernöörin Ferdinand von Wrangelin mukaan. Vuonna 1840 venäläiset kuitenkin vuokrasivat tukikohtansa brittien Hudson Bay Companylle. Alaskan myynnin jälkeen saari oli vuodesta 1867 vuoteen 1877 Yhdysvaltojen armeijan tukikohtana. Myöhemmin siitä tuli metsästäjien, tutkmusmatkailijoiden ja kaivostyöläisten varustustukikohta, kun he käyttivät Stikinejoen reittiä matkalla Yukoniin.
Saarella harjoitetaan kalastusta ja kaivostoimintaa. Ainoa saha suljettiin 1990-luvulla.
Lastensuojeluyksikkö
Lastensuojelukysikkö on yksityinen tai kunnallinen kohde, jossa huostaanotetun tai avohuollontukitoimena sijoitetun lapsen kasvu ja kehitys turvataan. Lastensuojeluyksikössä on vastuuhenkilön lisäksi työntekijöitä, jotka huolehtivat sijoitettujen lasten terveydestä, ravinnosta, turvallisuudesta, koulutuksesta jne. Toimintaa valvoo sijoittaneiden kuntien sosiaalitoimi ja lääninhallitus.
Lastensuojeluyksikkö eroaa perhekodista siinä, että perhekodiksi katsotaan kohde, jossa asuu vakituisesti sijaisvanhemmat, joiden lisäksi voi olla palkattuja työntekijöitä. Muutoin kaikki laki ja asetus on yhtäläinen.
Tietopöllö-palkinto
Tietopöllö-palkinto on Suomen tietokirjailijat ry:n vuodesta 1999 jakama palkinto. Se myönnetään tietokirjailijalle tai tekijäryhmälle, joka on julkaissut ansiokkaasti lapsille ja nuorille suunnattuja tietoteoksia. Palkinto voidaan myöntää myös erityisen ansiokkaalle ajankohtaiselle tieto- tai oppikirjalle tai tietoteossarjalle. Palkinnon suuruus on 8 000 euroa (2017). Palkinto rahoitetaan Kopioston perimillä tekijänoikeuskorvauksilla. Lähde
Luostarivuoren koulu
Luostarivuoren koulu on Turun Samppalinnanmäellä sijaitseva koulu, jossa opiskelee noin 800 oppilasta. Koulu koostuu yläkoulusta ja lukiosta.
Suomen kolmas tyttökoulu perustettiin Turkuun 19. syyskuuta 1882. Sen ensimmäinen sijainti oli Nikolaintori 2 (nyk. Gezelliuksenkatu 2), Turun tuomiokirkon vieressä. Tyttökoulun paikka vaihteli usein, ja ensimmäisen oman rakennuksensa koulu sai vuonna 1906 Aurakatu 16:ssa, jossa toimii nykyisin nuorisokeskus Vimma. Koulu oli aluksi yksityinen, kunnes se valtioillistettiin vuonna 1892, jolloin oppilasmäärä nousi yli sadan.
Turun tyttökoulu tarjosi oppilailleen myöhempää keskikoulua vastaavan oppimäärän. Siihen aikaan koululla ei ollut yliopistotutkinto-oikeutta. Siksi tyttökoulun yhteyteen perustettiin Turun suomalainen jatko-opisto jo vuonna 1895.
Vuonna 1925 jatko-opisto valtiollistettiin ja yhdistettiin tyttökouluun. Koulun nimeksi tuli Turun tyttölyseo, kansan suussa "Tipula". Uuden koulutalon rakentaminen Samppalinnanmäelle alkoi samana vuonna. Koulutyö käynnistyi uusissa tiloissa, nykyisessä punatiilisessä Luostarivuoren koulurakennuksessa vuoden 1926 syksyllä. Luostarivuori-nimitys tuli kukkulalla aikanaan toimineen luostarin vuoksi.
Vuonna 1974 myös poikia alettiin ottaa kouluun, jolloin nimi muutettiin Turun tyttölyseosta Luostarivuoren yhteislyseoksi. Peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1976 yhteislyseo jaettiin lopulta Luostarivuoren kouluksi ja lukioksi.2000-luvulla koulun oppilasmäärä on yläkoulun puolella ollut n. 550. Koulussa toimivat kuvataide-, musiikki- ja urheilupainotteisluokat, sekä englannin kieliluokka ja ruotsin kielikylpyluokka.
Turun kouluverkkoa uudistettaessa on käyty keskustelua yläkoulun siirtämisestä Hirvensaloon.
Suurin osa koulun oppilaista siirtyy syksyllä 2018 Hirvensalossa sijaitsevaan Syvälahden kouluun. Luostarivuoren kouluun jäävät vain mantereella asuvat, englanninkieliset, liikunta-, kielikylpyluokat.
Luostarivuoren koulun tilat siirtyvät suurimmaksi osin Luostarivuoren Lyseon lukiolle.
Pakkahuone
Pakkahuone on usein tullikamarien yhteydessä oleva rakennus. Monet pakkahuoneet on muutettu kulttuuritiloiksi, kuten esimerkiksi:
Luettelo Viron puolueista
Tämä on luettelo Viron puolueista.
Jari Grönstrand
Jari Grönstrand (s. 14. marraskuuta 1962) on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen kykyjenetsijä/pelaaja-agentti.
Puolustajapelaaja Grönstrand tuli tunnetuksi 1980-luvulla ja 1990-luvun alkupuolella Tampereen Tapparan menestysjoukkueessa. Hän pelasi joukkueen ykköskentässä Timo Jutilan pakkiparina. Grönstrand pelasi urallaan 29 A- ja kuusi B-maaottelua.
Grönstrand on peliuransa jälkeen valmentanut seurajoukkueita Ranskassa ja toiminut maajoukkuevalmentajana Australian joukkueelle. Lisäksi hän on toiminut pelaajien rekisteröitynä agenttina Suomessa. Grönstrand toimii nykyään scouttina NHL-joukkue Winnipeg Jetsille. Hän on aiemmin toiminut scouttina myös Toronto Maple Leafsille.
Grönstrand tapasi pelatessaan Quebec Nordiquesissa pelatessaan Natasha Toupinin. He menivät naimisiin ja saivat kaksi lasta (Niko, s. 1990; Erika, s. 1995). Vuonna 2001 he erosivat ja Toupin muutti takaisin Kanadaan Quebeciin.
HMS Warspite
HMS Warspite on ollut yhdeksän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Elina Vähälä
Elina Vähälä (s. 15. lokakuuta 1975 Iowa City, Yhdysvallat) on suomalainen viulisti.
Vähälä aloitti viuluopintonsa 3-vuotiaana Päijät-Hämeen konservatoriossa, jossa hän opiskeli Seppo Reinikaisen ja Pertti Sutisen johdolla. Kuhmon Viulukoulussa Vähälän opettajina olivat Zinaida Gilels, Ilja Grubert ja Pavel Vernikov. Sibelius-Akatemiassa häntä opetti Tuomas Haapanen. Vähälä on opiskellut myös Ana Chumachencon yksityisoppilaana.
Elina Vähälä suoritti solistidebyyttinsä 12-vuotiaana, orkesterina nykyinen Sinfonia Lahti. Hän on ollut myös Lahden orkesterin ”Vuoden Nuori Solisti” kaudella 1993–1994. Elina Vähälä on Young Concert Artists -kilpailun voittaja vuodelta 1999. Hän piti samana vuonna New Yorkin ensikonsertin, josta The New York Times antoi erinomaisen arvion. Vähälä on sittemmin konsertoinut laajalti Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa sekä Euroopan maissa solistina ja kamarimuusikkona.
Säveltäjät Aulis Sallinen ja Curtis Curtis-Smith ovat kirjoittaneet Elina Vähälälle ja pianisti-kapellimestari Ralf Gothónille kaksoiskonsertot. Vähälä oli myös John Coriglianon viulukonserton "Punainen viulu" Pohjoismaiden kantaesityksen solisti. Vähälä on kantaesittänyt ja levyttänyt BIS-levymerkille vuonna 2012 Jaakko Kuusistolta tilaamansa viulukonserton.
Syyskuussa 2015 Vähälä soitti erittäin harvoin esitetyn Sibeliuksen viulukonserton varhaisversion Hannu Linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin kanssa.
Vähälä on ollut Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin perustajajäsen ja konserttimestari sekä taiteellisen suunnitteluryhmän jäsen. Vähälä on levyttänyt kaikki Joseph Haydnin viulukonsertot Alba-levymerkille Virtuosi di Kuhmon kanssa.
Vähälä toimi viulumusiikin professorina Detmoldin musiikkikorkeakoulussa Saksassa vuosina 2009–2012 ja on tällä hetkellä Karlsruhen musiikkikorkeakoulun professori. Hän on Viuluakatemia Ry:n perustajajäsen. Viuluakatemia tarjoaa mestarikurssimuotoista koulutusta nuorille suomalaisille erityislahjakkaille viulisteille.
Vähälä on soittanut Suomen Kulttuurirahaston omistamalla viululla, jota luultiin syksyyn 2011 saakka Antonio Stradivarin rakentamaksi vuodelta 1678. Viimeisten tietojen mukaan viulun rakentaja on Amati. Tällä hetkellä Vähälän soitin on Giovanni Battista Guadagnini vuodelta 1780.
Elina Vähälä oli naimisissa Ralf Gothónin kanssa ja on konsertoinut laajalti tämän kanssa.
Lähde:
Croix-Saint-Leufroy
La Croix-Saint-Leufroy on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Euren departemetissa ja Ylä-Normandian alueella.
Pinta-alaltaan kaupunkikunta on 14,8 neliökilometriä. Alavimmillaan sen pinta on 22 metriä merenpinnasta ja korkein kukkula yltää 157 metrin korkeuteen, eli maasto alueella on melko tasaista.
Osmo Tammisalo
Osmo J. Tammisalo (s. 14. heinäkuuta 1970 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen tietokirjailija ja tiedetoimittaja. Koulutukseltaan hän on elintarviketieteiden maisteri (Helsingin yliopisto 1996). Tammisalo on Darwin-seuran perustajajäsen, ja hän kuuluu Suomen tietokirjailijoihin. Hän harrastaa sirkusta ja on esiintynyt muun muassa nykysirkusryhmä Circo Aereon Camping-esityksessä.
Tammisalon teos "Rakkauden evoluutio: Ihmisen parinvalinnan biologiaa" oli Tieto-Finlandia-ehdokas vuonna 2005.
Ruskolilja
Ruskolilja ("Lilium bulbiferum") on Etelä-Euroopasta kotoisin oleva vanha puutarhakasvi. Pohjoismaisissa puutarhoissa sitä tiedetään kasvatetun 1600-luvulta lähtien. Sitä kutsutaan myös keisarinkruunuksi.
Ruskolilja kukkii kesä-heinäkuun vaihteessa ja kasvaa noin metrin mittaiseksi.
Ruskoliljaa hieman kookkaampi ja isokukkaisempi on ruskoliljan alalaji, sahramililja ("L. bulbiferum" subsp. "croceum").
Sound of Hurrigane
Sound of Hurrigane on Remu Aaltosen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi on julkaistu myös Ruotsissa.
Paul Thureau-Dangin
Paul Thureau-Dangin (14. joulukuuta 1837 Pariisi - 24. helmikuuta 1913) oli ranskalainen historioitsija ja Ranskan akatemian jäsen sekä sen pääsihteeri.
Thureau-Dangin sai juristin koulutuksen ja toimi tilintarkastajana Ranskan valtioneuvostossa, mutta eritoten hänet tunnetaan historiallisista teoksistaan. Hänen keskeisin teoksensa onkin "Histoire de la Renaissance catholique en Angleterre au XIXe siècle" ('Katolisen renessanssin historia Englannissa 1800-luvulla'). Tästä mahtavassa teoksessa kirjoittajan on todettu olevan oman aikansa Sainte-Beuve jä hänen teoksensa "Port-Royal". Thureau-Dangin on kirjoittanut myös teoksen "Monarchie de Juillet" ('Heinäkuun monarkia'), joka julkaistiin 1884.
Poliittisesti Paul Thureau-Dangin on toisen polven katolinen liberaali. Hän ansaitsi yhteiskunnalliset kannuksensa toisen keisarikunnan lopun ja kolmannen tasavallan alun aikana. Hän profiloitui modernismin ja varsinkin tasavaltalaisen hallinnon kanssa kilpailukykyisen katolisuuden puolustajana.
Zin-Khan
Zin-Khan on Remu Aaltosen kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982.
Albumia ei ole julkaistu CD-formaatissa muiden Remun soololevyjen kanssa, vaikka levy löytyy digitaalisena Spotify-palvelusta.
Alpo Pohja
Alpo Einari Pohja (31. lokakuuta 1941 Korpilahti) on suomalainen harmonikkataiteilija ja -pedagogi.
Alpo Pohja on opiskellut harmonikansoittoa Eino Lajusen ja Jukka Ollilan johdolla.
Pohja saavutti harmonikansoiton suomenmestaruuden 1966 ja 2. palkinnon pohjoismaisessa kilpailussa 1971.
Pohja on arvostettu instrumenttinsa pedagogi, jonka johdolla harmonikansoitto korkeakoulutasolla Suomessa alkoi vuonna 1974 silloisessa Jyväskylän Konservatoriossa. Hän aloitti konservatorion opettajana samana vuonna, toimi lehtorina vuosina 1976–1989 ja yliopettajana vuodesta 1989.
Pohja on myös yhteistyössä muun muassa Matti Rantasen kanssa kehittänyt instrumentin tutkintovaatimuksia musiikkiopistoille ja julkaissut harmonikansoiton oppimateriaalia.
Alpo Pohjan oppilaina on ollut monta kansallista ja kansainvälistä huomiota saavuttanutta viihde- ja konserttiharmonikansoittajaa, esimerkiksi Erkki Friman, Seppo Leino ja Trio Fratresin jäsenet Raimo Vertainen, Heikki Jokiaho ja Toni Hämäläinen.