hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Santo António
Santo António on kaupunki São Tomé ja Príncipessä. Se sijaitsee Príncipen saaren koillisrannikolla ja Papagaiojoen suulla. Kaupunki on Príncipen provinssin sekä Paguén piirikunnan pääkaupunki ja sen asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 1 010.
Santo Antónion keskustassa on Portugalin siirtomaa-ajalta peräisin olevia rakennuksia. Ainoastaan keskusaukion läheisyydessä sijaitsevat 1800-luvulla rakennetut hallintorakennus, kirkko sekä muutama muu rakennus on kunnostettu.
Kaupungissa on muun muassa hotelleja, ravintoloita, baareja, postitoimisto, terveyskeskus, sairaala ja apteekki. Kaupungin pienen sataman vieressä sijaitsee poliisiasema.
Definitely Maybe
Definitely Maybe on brittiläisen rockyhtye Oasiksen debyyttialbumi, joka julkaistiin elokuussa 1994. Se nousi suoraan Britannian albumilistan ykköseksi, ja siitä tuli Britannian kaikkien aikojen nopeimmin myynyt debyyttialbumi (nykyään ennätystä pitää nimissään Arctic Monkeys).
"Definitely Maybea" pidetään yhtenä 1990-luvun brittirockin merkittävimmistä albumeista. Ilmestyessään levy oli valtavirrasta poikkeava, jätkähenkinen, perinteiseen englantilaiseen rockmusiikkiin vahvasti nojaava albumi.
Albumi on listattu useasti viiden parhaan joukkoon Britannian kaikkien aikojen parhaiden levyjen luetteloissa. Sitä pidetään usein parhaana debyyttialbumina ikinä. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti noin yhdeksän miljoonaa kappaletta, ja se sisältää hittisinglet ”Supersonic”, ”Shakermaker”, ”Live Forever” ja ”Cigarettes & Alcohol”. Myös albumin kappaleita ”Rock ’n’ Roll Star” ja ”Slide Away” pidetään hyvin merkittävinä kappaleina, joista edellä mainittu oli usein yhtyeen keikkojen päätöskappale sen suosionsa vuoksi. Näiden lisäksi ”Columbia” on myös noussut vahvaksi fanisuosikiksi.
Albumin ja kiertueiden menestyksen jälkeen vuonna 1995 Oasis voitti parhaan brittiläisen läpimurron Brit Awards -palkinnon ja kolme NME Awards -palkintoa. Oasis vastaanotti myös ”Parhaan liveyhtyeen” Q Award -palkinnon. Syyskuussa 2004 albumi palkittiin kotimaassaan seitsemänkertaisella platinalevyllä.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Noel Gallagher, kaikki kappaleet laulaa Liam Gallagher.
Kaikille singleille kuvattiin myös musiikkivideot, jotka on sittemmin julkaistu muun muassa videopalvelu YouTubessa.
São Tomé (saari)
São Tomé on suurempi ja eteläisempi São Tomé ja Príncipen kahdesta pääsaaresta. Tuliperäinen saari sijaitsee Guineanlahdella Atlantin valtameressä. São Tomé sijaitsee noin 150 kilometrin päässä pienemmästä Príncipen saaresta lounaaseen ja noin 250 kilometrin päässä Manner-Afrikan Gabonin rannikolta länteen. Saaren merkittävin asutuskeskittymä ja valtion pääkaupunki on koillisrannikolla sijaitseva São Tomé. Saaren pinta-ala on 854 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 179 814.
São Tomé kuuluu yhdessä tuliperäisten Príncipen, Annobónin ja Biokon saarten kanssa tuliperäiseen ”Kamerunin-linjaan” (), joka jatkuu Afrikan mantereella Kamerunin ja Nigerian alueilla Tšadjärvelle saakka. São Tomé kuuluu Príncipen ja Annobónin kanssa 1 036 neliökilometrin laajuiseen ekoalueeseen, jolla on runsaasti kotoperäisiä eliölajeja. Aluetta on kotoperäisten lajien suuren määrän vuoksi verrattu esimerkiksi Galápagossaariin.
Valkoherukka
Valkoherukka eli valkoinen viinimarja ("Ribes" Rubrum-ryhmä) on pensasmarja, joka on alun perin geneettinen muunnos punaherukasta. Valkoherukasta puuttuu punaherukan marjan punaisen värin aiheuttava geeni. Valkoherukka ei ole maultaan niin väkevä kuin punaherukka vaan makeampi mutta silti melko hapan.
Suomessa valkoherukkaa viljellään ammattimaisesti noin 86 hehtaarin verran, ja se on kolmanneksi eniten viljelty herukkalajike. Yleisimmät ovat mustaherukka (1 220 ha) sekä punaherukka (219 ha). Valkoherukan keskimääräinen sato vuodessa on noin 4 000 kilogrammaa hehtaaria kohti.
Suomessa viljeltävistä lajikkeista yleisimmät ovat
"Valkoinen suomalainen" on lajikkeena uusi. Se on kestävä ja erittäin runsassatoinen, joka tuottaa makeita marjoja.
Valkoherukkasadosta korjataan marjat, joita käytetään useimmin mehuissa, hilloissa ja hyytelöissä. Marjat ovat makeita, punaherukkaan verrattuna valkoherukka on makeampi ja vähemmän hapan. Valkoherukoista tehdään myös viiniä, yksin tai muihin herukoihin sekoitettuna.
Fenua Tapu
Fenua Tapu on saari Nuin atollilla, Tuvalussa. Se on Nuin atollin suurin saari ja sijaitsee atollin kaakkoisosassa. Saaren nimi tarkoittaa paikallisella kielellä "pyhää maata". Saarella on kaksi kylää, Fenua Tapu sekä Tanrake. Saarella puhutaan sekä kiribatin että tuvalun kieliä.
Gouda (juusto)
Gouda on hollantilainen lehmänmaidosta valmistettu, kypsytetty, puolikova juustotyyppi, jota on valmistettu jo ainakin 1100-luvulta. Tyypillinen gouda painaa noin 15 kg, ja sen rasvapitoisuus on 31–45 % kuiva-aineesta. Juustoa kypsytetään vähintään muutama viikko, enimmillään jopa vuosia. Goudan maku ja muut ominaisuudet vaihtelevat paljon kypsytysasteen mukaan.
Gouda on saanut nimensä etelähollantilaisen Goudan kaupungin mukaan, mutta nimellä ei ole alkuperäsuojaa. Goudaksi voidaan siksi kutsua muuallakin kuin Hollannissa valmistettua juustoa. Alkuperäisellä valmistusalueella valmistetusta goudajuustosta käytetään suojattua nimeä "Noord-Hollandse Gouda".
Jar Jar Binks
Jar Jar Binks on kolmessa "Tähtien sota" -elokuvassa esiintyvä kuvitteellinen avaruusolento. Elokuvasarjan ensimmäisessä osassa ("") Jar Jar on merkittävässä osassa, mutta kahdessa jatko-osassa ("" ja "") hahmon esiintyminen on vähäistä.
Jar Jar kuuluu gungan-nimiseen amfibiolajiin, joka elää Naboon erämaissa vedenalaisissa kaupungeissa. Hänellä on oranssi iho, pitkähkö kaula, pitkä paksu kuono ja matala otsa. Hänen silmänsä ovat etanamaiset tappisilmät, jotka ulkonevat päästä. Hänen takaraivostaan ulkonee kaksi evämäistä lisäkettä. Jar Jar on 196 cm pitkä. Hän syntyi Naboo-planeetalla 50 vuotta ennen Yavinin taistelua.
Jar Jar on luonteeltaan utelias, vähä-älyinen, kömpelö, impulsiivinen ja säikky. Juuri tämän takia hän on kerta toisensa jälkeen joutunut vaikeuksiin.
Elokuvissa Jar Jar on monimutkaisuutensa takia toteutettu melkein kokonaan tietokonegrafiikalla, mutta joissakin harvoissa kohtauksissa joissa päätä ei näy, häntä esittää näyttelijä Ahmed Best. Kaikissa kohtauksissa Best on kuitenkin Jar Jarin äänenä.
"Pimeän uhan" myötä Jar Jarin hahmo sai valtavasti kielteistä kritiikkiä. Häntä on moitittu liian lapselliseksi ja ärsyttäväksi. Vaikka esiosa-trilogia saakin yleisesti paljon kielteistä kritiikkiä, myös myönteisen kritiikin antajat usein kritisoivat Jar Jarin hahmoa kielteisesti.
Hera (maidon osa)
Hera on maidosta juuston valmistuksen yhteydessä erottuva neste. Heraa käytetään useisiin tarkoituksiin, muun muassa herajuustojen (esimerkiksi Ricotta) valmistamiseen, laktoosin teollisen valmistuksen lähtöaineena sekä vasikanjuottorehun raaka-aineena. Kotijuuston valmistuksen yhteydessä ylijäänyttä heraa voi käyttää leipätaikinan nesteenä. Myynnissä on myös herajuomaa, johon on lisätty hedelmämehuja sekä Lactobacillus GG -maitohappobakteereja.
Hera sisältää proteiineja ja herasta erotettuja proteiineja käytetään laajasti urheilijoiden ja aktiivisten liikunnanharrastajien lisäravinteina. Hera sisältää myös laktoosia eli maitosokeria, vitamiineja, kivennäisaineita, maitohappoa ja pieniä määriä rasvaa.
Joosef (Marian puoliso)
Pyhä Joosef (, , "Yosef"; n. 90 eaa. Betlehem – 20. heinäkuuta 18 tai 19 jaa. Nasaret) on Raamatun Uudessa testamentissa Jeesuksen äidin Marian puoliso ja Jeesuksen isäpuoli. Juutalaisen lain mukaan hän oli Jeesuksen aito isä.
Raamatun mukaan Joosef oli puuseppä. Hänestä ei tiedetä paljon muuta kuin että hän oli ”Daavidin huonetta ja sukua” ja kotoisin Betlehemistä. Jotkut kirjailijat sanovat, että asemansa johdosta hän olisi ollut myös rabbi ja kylänvanhin. Joosefia on pidetty huomattavasti Mariaa vanhempana, ja hän saattoi kuolla jo ennen Jeesuksen julkisen toiminnan alkamista, koska hänestä ei puhuta Uudessa testamentissa enää lainkaan Jeesuksen syntymästä ja lapsuudesta kertovien tarinoiden jälkeen.
Joosefia kunnioitetaan sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa pyhimyksenä, ja hän on perheen, isien, pakolaisten, taloudenhoitajien, insinöörien, asunnonetsijöiden, käsityöläisten (erityisesti puuseppien) ja epäilevien suojeluspyhimys ja auttaja. Lisäksi hän on erinäisten paikkojen suojeluspyhimys: Kiina, Kanada, Korea, Meksiko, Itävalta, Belgia, Böömi, Kroatia, Peru, Vietnam, Kärnten, Steiermark, Tiroli ja Sisilia, sekä monien paikkakuntien, kuten Firenze, Torino, Baton Rouge, Bemidji, Buffalo, Cheyenne, Haugesund, Louisville, Nashville, San Jose, Sioux Falls jne. Maaliskuu on omistettu pyhälle Joosefille, ja hänen symboleitaan ovat Raamattu, puusepän työkalut, pieni Jeesus-lapsi, karitsa, malja, risti ja monstranssi.
Katolisessa kirkossa pyhää Joosefia muistetaan 19. maaliskuuta Pyhän Joosefin, Neitsyt Marian puolison juhlapyhänä, joka oli Suomessa ennen vuoden 2012 muutosta kirkon jäseniltä liturgiaan osallistumista velvoittava juhlapyhä, ja 1. toukokuuta Pyhän Joosefin, työläisen päivänä, sekä Pyhän perheen juhlana, jota vietetään 30. joulukuuta tai joulun jälkeisenä sunnuntaina.
Matteuksen evankeliumin sukuluettelon mukaan sukupolvia Abrahamista Joosefiin oli 41 ja Daavidista Joosefiin 27. Matteuksen evankeliumissa kerrotaan, että Joosefin isän nimi oli Jaakob; Luukkaan evankeliumi puolestaan kertoo, että Joosefin isä olisi ollut Eeli.
Muita Joosef-nimisiä pyhimyksiä ovat esimerkiksi pyhä Joosef Arimatialainen, pyhä Joosef Kupertinolainen, pyhä Joosef Hymnografi, pyhä Joseph Calasanctius, pyhä Joseph Freinademetz, pyhä Joseph Vaz, pyhä Giuseppe Marello, pyhä Giuseppe da Leonessa, pyhä Giuseppe Cafasso ja pyhä Giuseppe Benedetto Cottolengo. Autuaita tällä nimellä ovat esimerkiksi autuas Joseph Gérard ja autuas Joseph Kugler.
Hartauselämässä tunnetaan niin sanotut pyhän Joosefin seitsemän surua ja iloa:
Pyhää Joosefia on muistettu katolisen kirkon messuissa ja hetkipalveluksessa seuraavilla latinankielisillä kollehtarukouksilla:
Messun kanonissa pyhää Joosefia on muistettu muiden pyhimysten joukossa seuraavasti:
Lisäksi pyhälle Joosefille on laadittu seuraava latinankielinen rukous puhtauden saavuttamiseksi:
Pyhän Joosefin mukaan on perustettu kolme sääntökuntaa:
Pyhimykselle on tehty myös litania ja keskiaikainen hetkipalveluksen pienoisversio.
Pansio
Pansio on kaupunginosa Turun länsiosassa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta. Alueen asukasluku on 2 837 (2007). Pansion työttömyysaste – 35 prosenttia vuonna 2016 – on Turun korkein. Lisäksi Pansiossa oli suhteellisesti Suomen eniten maksuhäiriömerkintöjä, melkein joka neljännellä asukkaalla.
Alueella on eri ikäisiä omakoti- ja rivitaloja sekä kerrostaloja 1940-luvulta viime vuosikymmenille. Asuinalueista Erik Bryggmanin 1940-luvulla suunnittelema Oy Laivateollisuus Ab:n työläisten tarpeisiin 1940-luvulla rakennettu, pääosin puisista omakoti- ja rivitaloista kostuva Pansion Laivateollisuuden asuinalue on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Pansiossa sijaitsee myös alueen mukaan nimetty ala-aste, Pansion koulu. Samassa rakennuksessa toimii myös aluekirjasto. Alueella on myös vanha Pansion lentomajakka.
Pansio liitettiin Turkuun vuonna 1931; aiemmin alue kuului Raisiolle. Varhaisimmat kirjalliset maininnat alueesta löytyvät 1400-luvulta.
Pansiossa sijaitsee Turun satamaan kuuluva Pansion satama, runsaasti raskasta teollisuutta sekä merivoimien Rannikkolaivaston päätukikohta Pansion varuskunnassa. Vuoden 2007 loppuun saakka Pansiossa toimi Suomen ainoa junalauttasatama.
Pansiossa toimii Turun turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus.
Matteus
Matteus tarkoittaa seuraavia asioita:Aihepiiriin liittyy läheisesti myös
Jaakob (Jeesuksen veli)
Jaakob oli Raamatun Uuden testamentin mukaan Jeesuksen veli.
Perimätiedon mukaan hän oli Jaakobin kirjeen kirjoittaja, Jerusalemin piispa tai patriarkka, ja ensimmäinen Luukkaan evankeliumissa mainituista seitsemästäkymmenestä
Apostoli Paavali sanoo Jaakobia "seurakunnan tukipilariksi" yhdessä Simon Pietarin ja apostoli Johanneksen kanssa. Joskus häntä on pidetty samana henkilönä kuin Jaakob nuorempi, Jeesuksen opetuslapsi.
Vuoden 40 tienoilla Jaakob saapui Jerusalemiin. Hän kohosi sukulaisuutensa ansiosta nopeasti johtoon Pietarin jälkeen. Jaakob hallitsi Jerusalemin seurakuntaa juutalaisella järjestelmällä, vanhempien neuvostolla. Hän esiintyi mahtihahmona ja toimi vanhoillisena voimana ensimmäisen vuosisadan kristinuskossa.
Jaakobin kerrotaan kärsineen marttyyrikuoleman vuonna 62. Häntä kivitettiin, ja surmanisku annettiin vanuttajan nuijalla. Siksi muun muassa Helsingin tuomiokirkon katolla olevassa apostolia esittävässä veistoksessa hahmolla on nuija kädessään.
Vuonna 2002 nykyisen Israelin alueelta löydettiin niin sanottu Jaakobin luuarkku, johon oli kaiverrettu kirjoitus "Jaakob Joosefin poika Jeesuksen veli". Edelleen väitellään onko arkku väärennös vai ei.
Jaakobin nimiin on laitettu seuraavat toiselta vuosisadalta tai myöhemmin peräisin olevat pseudepigrafiset kirjoitukset:
Moduuli
Moduuli on itsenäinen osa, jollaisista voidaan koota erilaisia kokonaisuuksia. Moduuleista koostuva kokonaisuus on "modulaarinen".
"Moduuli tarkoittaa seuraavia asioita:"
"Matematiikassa moduli tarkoittaa seuraavia asioita":
"Rakennustekniikassa moduuli tarkoittaa seuraavia asioita":
"Tietotekniikassa moduuli tarkoittaa seuraavia asioita":
"Konetekniikassa moduuli tarkoittaa seuraavia asioita":
Kansainvälinen rauhanpäivä
Kansainvälinen rauhanpäivä ("International Day of Peace") on Yhdistyneiden kansakuntien hyväksymä kansainvälinen vuosipäivä. 21. syyskuuta 2001 YK:n yleiskokouksen päätöksellä 55/282 vuodesta 2002 alkaen kansainvälistä rauhanpäivää vietetään 21. syyskuuta. Kokouksessa ilmoitettiin, että päivä varataan maailman kattavalle aselevolle ja väkivallattomuudelle.
Kansainvälistä rauhanpäivää on vietetty ensimmäisen kerran 11. syyskuuta 1981 ja juhlapäivä on ollut sama aina vuoteen 2001 asti, jolloin tapahtui syyskuun 11. päivän iskut. Vuoden 2002 juhlapäivä 21. syyskuuta on myös Jeremy Gilleyn luoman Peace One Day -juhlapäivä.
Bihar
Bihar (devanagari: बिहार) on Intian itäosissa sijaitseva osavaltio. Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Patna. Biharin asukasluku on 82 878 796 ja se on Intian kolmanneksi väkirikkain osavaltio. Sen pinta-ala on 94 164 neliökilometriä (12. suurin) ja viralliset kielet ovat hindi, bhodžpuri, magahi ja maithili.
Biharista tuli osavaltio vuonna 1947. Vuonna 2000 se jakautui kahteen osaan: pohjoisosa säilyi Biharina, eteläosasta muodostettiin Jharkhandin osavaltio.
Bihar on maisemaltaan viljavaa tasankoa, jonka Gangesjoki jakaa kahteen osaan. Osavaltion pohjoispuolella kohoaa Nepalin puolella Himalaja.
Biharissa vallitsee monsuuni-ilmasto: talvikausi (alimmat lämpötilat tyypillisesti +5..+10 C) jatkuu joulukuusta helmikuuhun, kesä 40–45 asteen helteineen maaliskuusta toukokuuhun. Sateet tulevat lounaismonsuunin myötä kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana.
Sosiaalisen kehityksen mittareilla mitaten Bihar on Intian kurjimpia. Näitä mittareita ovat esimerkiksi terveyspalveluiden saatavuus, lukutaito, kylien sähköistäminen, syntyvyys ja kuolleisuus sekä imeväiskuolleisuus. Vuosina 1993–1994 tulotaso asukasta kohti oli Intian osavaltioista alhaisin.
Čiovo
Čiovo on Kroatialle kuuluva saari Adrianmerellä. Sen pinta-ala on 28,8 neliökilometriä ja asukasluku noin 5 908 vuonna 2011. Saaren korkein kohta, Rudine on 209 metriä merenpinnan yläpuolella.
Saari on jaettu hallinnollisesti kolmen kunnan kesken: Split, Trogir ja Okrug. Etäisyys mantereelle on noin kaksi kilometriä, ja saari on yhdistetty Trogirin kaupunkiin nostosillalla. Silta valmistui vuonna 2018 ja sen pituus on 546 metriä. Se maksoi 207 miljoonaa Kroatian kunaa, joka vastaa noin 28 miljoonaa euroa.
Itse (mytologia)
Itse on ilmeisesti ollut muinaissuomalaisen käsityksen mukaan ihmisen sielun osa, sieluun kuuluva muista osista erillinen henkiolento, sieluolento. Itse-olennosta on tullut nykysuomen pronomini "itse". Itsen käsittämisestä henkiolennoksi on jäänyt vain joitakin merkkejä itämerensuomalaiselle kielialueelle, mutta joissain etäsukukielissä sanan "itse" vastine tarkoittaa yksinomaan sielun osaa. Esimerkiksi mordvan kielessä "issi" on sieluolento, joita oli ihmisellä useita. Itseä saattoi jollain tavoin vastata Luonto, joka useimmiten koettiin sielun ulkopuoliseksi suojelushaltijaksi, mutta joka antoi silti nimensä ihmisen sielun perustavanlaatuiselle piirteelle, "luonteelle".
Itse on kuin sielun varjo tai varjosielu, se on erillinen minuudesta, mutta rinnakkainen tälle, ikään kuin tämän kuvajainen. Itse voi olla jopa ihmisen ruumiille rinnakkainen kaksoisolento. Itse voi kulkea ihmisen edellä hänen hahmossaan. Edellä kulkeva ihmishahmoinen itse voi aiheuttaa etiäisen.
Itse on voitu menettää, jolloin ihmisestä on tullut "itsetön". Itsetön ihminen on pahasti sairastunut, kalpea, masentunut tai menettänyt onnensa. Itsen on voinut viedä esimerkiksi paholainen valansa rikkojalta. Vainajat ovat voineet viedä itsen vainajalaan jo ennen ihmisen kuolemaa. Alkoholismi voi myös viedä itsen. Sen perusteella, miten itsen voi menettää, vaikuttaa siltä, että itse tarkoittaisi jotakuinkin itsetuntoa, omakuvaa tai omaatuntoa, jonka esimerkiksi syyllisyydentunto, itseinho tai syvä masennus voi viedä tai turmella.
Ennen kuolemaa tai kuolemassa itse on lähtenyt omille teilleen, ja voinut esimerkiksi näyttäytyä kaukanakin oleville eläville sukulaisille. Myös itse on lopulta joutunut vainajalaan. Toisaalta kummitukset, kuten ihtiriekko, saattavat olla ihmisen maailmaan jäänyt itse. Yksi ehdotettu alkuperä ihtiriekko-nimitykselle on murteellinen muoto sanasta "itseriekko".
Krk
Krk on Kroatialle kuuluva saari Adrianmerellä. Se on Adrianmeren toiseksi suurin saari Cresin jälkeen. Krkin pinta-ala on 409 neliökilometriä ja asukasluku noin 16 000. Saaren suurin kaupunki on Krk, jonka asukasluku on 5 491 (2001). Muita saarella sijaitsevia kaupunkeja ovat muun muassa Omišalj ja Baška.
Saaren korkein kohta on 556 m korkea Obzova.
Tietokonepelissä "" Krk on ollut topografisena mallina kuvitteelliselle Everonin saarelle.
Sazan
Sazan (italiaksi: Saseno) on viiden neliökilometrin kokoinen saari Albaniassa. Saarella ei ole vakituista asutusta. Muinoin saari tunnettiin nimellä Saso. Vuonna 1864 saari luovutettiin Kreikalle. 10. helmikuuta 1947 lähtien Sazan on kuulunut Albanialle.
Ambergris Caye
Ambergris Caye on saari Karibianmerellä. Se kuuluu Belizen valtiolle, jonka suurin saari se on. Saarella on yksi kaupunki, San Pedro Town. Sen asukasluku on noin 4 000 (2000). Saaren asukkaiden tärkein elinkeino on matkailu.
Petronius Maximus
Petronius Maximus (noin 397 – 455) oli Länsi-Rooman keisari kahden kuukauden ajan vuonna 455. Hänestä tuli keisari sen jälkeen kun Valentinianus III murhattiin.
Maximuksen sukutaustasta ei tiedetä mitään. Hän aloitti uransa preettorina noin vuonna 411. Tämän jälkeen hän toimi useissa korkeissa viroissa saavuttaen konsulin arvon vuonna 433. Vuonna 443 hän oli konsulina toisen kerran. Vuonna 445 hänelle myönnettiin patriisin arvo ("patricius"). Tämä ja hänen kaksi konsulivuottaan tekivät hänestä valtakunnan korkea-arvoisimman senaattorin. Maximuksen väitetään olleen mukana juonessa murhata mahtava sotapäällikkö "magister militum" Aëtius vuonna 454. Hän ja eräs eunukki Heraclius saivat keisarin taivuteltua niin että hän henkilökohtaisesti murhasi Aëtiuksen.
16. maaliskuuta 455 Valentinianuksen murhasivat Aetiuksen sotilaat Optila ja Thranstila. Johannes Antiokialainen kirjoittaa että Maximus olisi ollut tämänkin murhan takana. Keisarille ei löytynyt ketään selvää seuraajaa. Keisariutta tavoittelivat Maximuksen lisäksi eräs Maximianus Domninuksen poika, joka oli ollut Aëtiuksen henkivartijana, ja Majorianus, josta tuli keisari vuonna 457. Keisarinna Licinia Eudoxia suosi Majorianusta, mutta Maximus sai keisarillisen palatsin haltuunsa ja pakotti Eudoxian menemään naimisiin kanssaan.
Maximus teki Avituksesta "magister militumin" ja lähetti hänet Toulouseen saamaan apua visigooteilta. Ennen kuin hän ehti perille, Maximus oli jo kuollut. Pari kuukautta sen jälkeen, kun Maximus oli noussut valtaistuimelle, hyökkäsivät vandaalit Geiserikin johdolla Italiaan. Kun roomalaiset saivat kuulla tästä, syntyi paniikki, ja Maximus kuoli mellakassa. Toisen tarinan mukaan Maximuksen tappoi roomalainen sotilas, jonka nimi oli Ursus. Vandaalit ryöstivät Rooman Maximuksen kuoleman jälkeen.
Marajó
Marajó on Brasiliassa, Parán osavaltiossa, Amazonjoen suistossa sijaitseva 40 100 neliökilometrin kokoinen maailman suurin joen kasaamista sedimenteistä syntynyt saari. Se on 295 km pitkä ja 200 km leveä.
Saaresta etelään sijaitsee Belémin kaupunki.
Marajósta on löydetty jäänteitä muinaisesta kulttuurista, joka tunnetaan keramiikkaesineistään.
Saarella on kaksi vuodenaikaa: erittäin sateinen sadekausi tammikuusta kesäkuuhun, ja hiukan kuivempi kausi heinäkuusta joulukuuhun. Saarella elää satoja lintulajeja kuten rubiini-iibis, ja siellä voi nähdä myös apinoita, alligaattoreita ja anakondia.
Marajón suurin taajama on Soure-niminen kalastajakylä.
Sotavento
Sotavento on saariryhmä Kap Verden eteläosassa, Atlantin valtameressä.
Saariryhmän neljä suurinta saarta ovat Brava, Fogo, Santiago ja Maio. Brava, Fogo ja Santiago ovat kivisiä ja tuliperäisiä saaria. Maio on saariryhmän itäisin saari ja siellä sijaitsee muun muassa kaupunki Vila do Maio sekä lentokenttä.
Pienempiä saaria ovat muun muassa Rombosaaret Bravasta pohjoiseen sekä Santa-Maria Santiagon vieressä.
Weizhousaari
Weizhousaari (; pinyin: Wéizhōu Dǎo) on Kiinalle kuuluva saari Tonkininlahdella. Se kuuluu Guangxin maakunnan Beihain prefektuuritason kaupungin Haichengin kaupunkipiirin alueeseen.
Weizhousaaren pinta-ala on 25 neliökilometriä. Saari on maakuntansa suurin saari sekä Kiinan suurin ja iältään nuorin vulkaaninen saari. Se on muodostunut aikoinaan peräkkäisten tulivuorenpurkausten laavakertymästä. Saari sijaitsee 67 kilometriä Beihain satamasta etelään, johon matkaan kuluu veneellä 1,5–3 tuntia. Saari on 6,5 kilometriä pitkä pohjoisesta etelään ja 6 kilometriä idästä länteen. Rantaviivaa saarella on 15,6 kilometriä.
Saaren nähtävyyksiin kuuluu ranskalaisten vuonna 1869 rakentama katolinen kirkko.
Grímsey
Grímsey on saari 40 kilometriä pohjoiseen Islannin pääsaarelta. Saari sijaitsee pohjoisella napapiirillä. Grímsey muodosti vuoteen 2009 asti oman kuntansa, kunnes se liitettiin Akureyriin.
Saarta lähin maa-alue on Flateyn saari, joka sijaitsee Grímseystä 39,4 kilometriä etelään. Grímseyn pinta-ala on 5,3 neliökilometriä ja saari on Islannin pohjoisin asutettu alue. Saarella on 92 asukasta (2004). Heidän pääasiallinen elinkeinonsa on kalastus. Dalvíkin kylän ja Grímseyn välillä kulkee lautta. Saarella on myös lentokenttä.
Grimsey on ollut asuttu aina viikinkiaikaisesta Islannin asuttamisesta lähtien. Sen etuna ovat olleet runsaat kala- ja lintuvarannot. Legendan mukaan saaren nimi olisi lähtöisin uudisasukkaasta nimeltä Grimur, joka oli purjehtinut sinne Sognin alueelta Norjasta. Nimelle on kuitenkin muitakin selityksiä, jotka nekin liittyvät Skandinaviaan tai Brittein saariin. Varhaisin tallennettu Grimseytä koskeva tieto löytyy Heimskringlasta, jossa mainitaan Norjan kuningas Olavin pyytäneen saarta kesällä 1024 lahjaksi itselleen vastineeksi ystävyydestään islantilaisten kanssa. Islantilaiset kieltäytyivät tarjouksesta saaren luonnonvarojen vuoksi, sillä sen sanottiin pystyvän ruokkimaan kokonaisen armeijan, mistä johtuen se oli parempi säilyttää paikallisten hallinnassa.
Kristinuskon saavuttua Islantiin Grimsey oli pääsaaren pohjoisosassa sijainneiden luostarien omistuksessa ja saaren vuokraviljelijöiden oli maksettava heille vuotuinen vuokra kapakalana. 1700-luvun lopulla saaren väestö oli lähellä tuhoutumista suurimman osan miehistä menehdyttyä keuhkokuumeeseen tai merellä sattuneisiin onnettomuuksiin. Väestö kuitenkin selviytyi näistä onnettomuuksista.
Aiemmin keskeisimmät elinkeinot omavaraisviljely, linnunmetsästys ja munien keräily ovat syrjäytyneet painopisteen siirryttyä moderniin kalastukseen ja kalanjalostukseen kansainvälisille markkinoille. Myös turismi on noussut yhä merkittävämmäksi elinkeinoksi. Maa saarella kuuluu nykyään joko paikallisille, Akureyrin kaupungille tai Islannin valtiolle.
Ensiyön oikeus
Ensiyön oikeus (, ) on keskiaikaisen feodaaliherran väitetty oikeus viedä alamaistensa nuorten naisten neitsyys. Ensiyön oikeus lienee uudella ajalla keksitty myytti.
Myös ranskankielistä ilmausta "droit de seigneur" ("herran tai isännän oikeus") käytetään englanninkielisissä yhteyksissä ensiyön oikeudesta, mutta se tarkoittaa oikeastaan koko joukkoa maanomistajan oikeuksia, muun muassa veronkanto- ja metsästysoikeutta.
Vaikka ensiyön oikeudesta on mainintoja 1500-luvun lähteissä, tutkijat eivät ole löytäneet arkistoista juuri lainkaan todisteita sellaisen oikeuden olemassaolosta keskiajalla. Eräissä feodaalijärjestelmissä oli käytäntönä "culagium": naimisiinmenoa varten talonpojan oli hankittava lupa paikalliselta maanomistajalta, mihin usein liittyi maksu. Myös kirkolliset viranomaiset ovat joskus vaatineet maksun, ennen kuin aviomiehellä oli lupa olla sukupuoliyhteydessä vaimonsa kanssa. Ensiyön oikeutta kuitenkaan tuskin on ollut olemassa. Kuvitelma tästä oikeudesta lienee edellä mainittuihin tapoihin perustuva väärinkäsitys.
1500-luvulla elänyt Hector Boece kertoo Skotlannin kuninkaasta Evenus III:sta, jonka väitettiin antaneen määräyksen, että "maanomistajalle kuuluu kaikkien hänen maillaan asuvien naisten neitsyys". Legendan mukaan Skotlannin pyhä Margaret sai aikaan ensiyön oikeuden muuttamisen avioliittoveroksi. Kuningas Evenus III:a ei koskaan ollutkaan, ja Boecen kertomuksessa on paljon muutakin selvästi myyttistä aineistoa.
Ensiyön oikeudesta kertovat muutkin kuin Boece: Voltaire mainitsee sen vuonna 1762, ja se esiintyy Pierre Beaumarchais'n "Figaron häissä". Eräät 1700-luvun valistusajattelijat pitivät tätä kuviteltua tapaa osoituksena feodaalisen yhteiskuntajärjestelmän rappeutuneisuudesta.
Myöhemmin ensiyön oikeus on esiintynyt elokuvissa "The War Lord" ja "Braveheart – taipumaton" sekä Patrick O’Brianin meriaiheisissa romaaneissa. George Orwellin romaanissa "Vuonna 1984" Isoveli käyttää sitä propaganda-aseena (1. osan 7. luku) - "kapitalistilla oli oikeus työntekijän vaimoon hääyönä".
Tapa on yhdistetty Suomeenkin. Kirjailija Juhani Aho kertoo 1600-luvun Karjalaan sijoittuvassa romaanissaan "Panu" kuninkaan voudista, jolla – uuden papin esittämien syytösten mukaan – oli tapana käyttää ensiyön oikeutta kaikkiin vihille vietäviin talonpoikaisnaisiin. Kertomuksella ei ole historiallista pohjaa. Ensiyön oikeuden harjoittaminen kuuluu myös Kiteen pahan pajarin legendaan.
Ensiyön oikeudella tarkoitetaan journalismissa joukkoviestimen ja uutislähteen välistä sopimusta uutisen julkaisemisesta ennen kuin uutislähde kertoo siitä muille medioille. Tähän voi liittyä sopimus uutisen ”panttaamisesta” eli tiedon julkaisemisesta yksinoikeudella vasta tietyn ajan kuluttua.
Avitus
Marcus Maecilius Flavius Eparchius Avitus (noin 395 – 456) oli Länsi-Rooman keisari 455–456. Keisari Petronius Maximus teki Avituksesta valtakunnan korkeimman sotilaskomentajan, "magister militumin". Avitus lähetettiin neuvottelemaan visigoottien Theoderik II:n kanssa. Maximus kuoli pian tämän jälkeen vandaalien hyökkäyksen yhteydessä sattuneen sekasorron aikana. Theoderik suostutteli Avituksen julistamaan itsensä keisariksi. 9. heinäkuuta 455 Avituksen sotilaat julistivat hänet keisariksi. Hän saapui Roomaan syyskuussa.
Kansa ei koskaan kunnolla hyväksynyt Avituksen hallintoa. Hänen epäonnistui torjua vandaalit vuonna 456, ja lopulta vandaalit alkoivat piirittää Roomaa. Nälänhädän ja rahapulan seurauksena Avituksen oli sulatettava kaupungin pronssipatsaita pystyäkseen maksamaan goottisotilailleen. Ricimer ja Majorianus käyttivät tätä hyväkseen ja aloittivat kapinan, jonka jälkeen Avituksen oli paettava Arlesiin. Hän yritti saada Theoderikin puolelleen, mutta tämä oli Espanjassa sotimassa. Avitus sai kuitenkin haalittua kasaan jonkinlaisen armeijan, jonka avulla hän yritti hyökätä Italiaan. Hänet kukistettiin Placentian lähettyvillä.
Taistelun jälkeen Avitus sai pitää henkensä ja hänestä tuli Placentian piispa. Avitus pelkäsi kuitenkin henkensä puolesta ja pakeni Galliaan. Tällä matkalla hän kuoli, joidenkin lähteiden mukaan hänet murhattiin. Viennen piispa Pyhä Avitus oli Avituksen lapsenlapsi.
Joseph J. Urusemal
Joseph John Urusemal (s. 19. maaliskuuta 1952) oli Mikronesian liittovaltion kuudes presidentti.
Urusemal syntyi Woleaissa, Yapin osavaltiossa. Hän valmistui jesuiittojen Xavier High Schoolista Chuukilla vuonna 1976. Hän jatkoi opintojaan Rockhurstin yliopistossa Missourissa ja palasi Mikronesiaan 1982. Hän aloitti työt opettajana Outer Islands High Schoolissa.
Urusemal valittiin kongressiin vuonna 1987. Hän nousi nopeasti tärkeään asemaan, ja 11. toukokuuta 2003 hän aloitti kautensa Mikronesian liittovaltion presidenttinä. Häntä oli edeltänyt Leo Falcam. Vuoden 2007 vaaleissa Urusemalin seuraajaksi valittiin Manny Mori, joka astui virkaan välittömästi.
Anselm Ahlfors
Anselm Ahlfors (29. joulukuuta 1897 Kotka − 13. elokuuta 1974 Jyväskylä) oli painija ja olympiamitalisti.
Ahlfors edusti Kotkan Rientoa, Helsingin Kisa-Veikkoja ja Jyväskylän Voimailijoita. Hän toimi myöhemmin yleisurheilun heittotuomarina. Ammatiltaan hän oli metallisorvaaja.
Forum (kauppakeskus Helsingissä)
Kauppakeskus Forum, joka avattiin marraskuussa 1985, sijaitsee Helsingin ydinkeskustassa Mannerheimintien, Simonkadun, Yrjönkadun ja Kalevankadun rajaamassa Kukko-nimisessä korttelissa.
Suppeammassa merkityksessä Forum tarkoittaa Mannerheimintien ja Simonkadun kulmassa sijaitsevaa, vuonna 1986 valmistunutta rakennusta, joka muodostaa kauppakeskuksen pääosan. Sen tieltä purettiin samalle paikalle vuonna 1952 valmistunut samanniminen yksikerroksinen liiketalo, jossa liikkeet olivat ryhmittyneet sisäpihan ympärille.
Forumin rakentaminen oli SKOP:n ja Konstsamfundetin yhteisprojekti. SKOP rahoitti siitä 2/3 ja Konstsamfundet 1/3.
Kauppakeskusta on jatkuvasti laajennettu niin, että nykyisin siihen kuuluvat useimmat muutkin samassa korttelissa sijaitsevat, enimmäkseen paljon vanhemmat rakennukset tai ainakin niiden alimmat kerrokset.
Kauppakeskukseen on rakennettu maanalainen pysäköintiluolasto, josta on kulkuyhteyksiä lähiympäristöön aina Kampista Stockmannia myöten.
Lukuisten liikkeiden lisäksi Forumin päärakennuksen ylemmissä kerroksissa sijaitsee Forumin lääkäri- ja hammaslääkärikeskus. Kauppakeskukseen liittyvässä, Yrjönkadun puolella olevassa vanhassa kerrostalossa, jossa Amos Anderson aikoinaan asui, on nykyisin yksityinen Amos Andersonin taidemuseo.
Kauppakeskuksen omistaa vuoden 2016 helmikuusta lähtien kiinteistösijoitusyhtiö Sponda, jonka suurin omistaja on Föreningen Konstsamfundet. Aiemmin Konstsamfundet omisti enemmistön tavaratalosta Forum Fastighets Kb -nimisen yrityksen kautta. Konstsamfundetin toimitusjohtaja Kaj-Gustaf Bergh on myös Spondan hallituksen puheenjohtaja.
Konstantin I
Konstantin I -nimisiä hallitsijoita ovat olleet:
Majorianus
Julius Valerius Majorianus (s. marraskuu 420 – k. 7. elokuuta 461) oli Länsi-Rooman keisari 457–461.
Majorianuksen äiti oli magister militum Majorianuksen tytär. Hänen isänsä, jonka nimeä ei tunneta, oli Aëtiuksen palveluksessa. Majorius itse palveli myös Aëtiuksen alaisena. Vuonna 454 Majorianus luopui sotilasurastaan, mutta keisari Valentinianus III pyysi häntä palaamaan, sillä keisarilla oli vaikeuksia pitää kurissa Aëtiuksen – jonka keisari oli itse murhannut – joukkoja. Majorianuksesta tehtiin "comes domesticorum". Kun Valentinianus murhattiin vuonna 455, ei hänellä ollut ketään selvää seuraajaa. Vaikka Majorianus saikin keisarinna Licinia Eudoxian tuen, sai Petronius Maximus kuitenkin lopulta vallan itselleen. Maximus kuoli vandaalien hyökätessä Roomaan, ja uudeksi keisariksi julistautui kenraali Avitus. Avituksen ei kuitenkaan saanut vandaaleja kuriin, ja vuonna 456 hänen hallintonsa oli niin epäsuosittu, että Majorianus ja Ricimer kapinoivat Avitusta vastaan. Vaikka Avitus kuoli vuoden 457 alussa, ei Majorianus heti halunnut julistaa itseään keisariksi. Hän ja Ricimer ottivat kummatkin itselleen "magister militumin" arvon. Tämän viran haltijana Majorianus lähetti armeijan kukistamaan alemanneja. Ehkä tämän voiton jälkeen Majorianus julistautui keisariksi. Valtaistuin oli tuolloin ollut vapaana jo puolisen vuotta. Vuoden 457 lopulla myös Itä-Rooman keisari Leo I tunnusti Majorianuksen Länsi-Rooman "augustukseksi".
Majorianus hyökkäsi visigoottien kimppuun Galliassa ja sai pian Theoderik II:n kanssa aikaan rauhansopimuksen. Majorianus kukisti myös burgundit. Gallian jälkeen Majorianus suuntasi Espanjaan, jonne hän hyökkäsi vuonna 459. Majorianus suunnitteli suurta hyökkäystä vandaaleja vastaan Afrikassa ja halusi ensin saada Espanjan takaisin valtakunnan piiriin. Vandaalien kuningas Geiserik sai kuitenkin vihiä tästä ja sai kaapattua roomalaisten laivaston, luultavasti roomalaisten petturien ansiosta. Majorianuksen ei auttanut muuta kuin lopettaa sota vandaaleja vastaan ja palata Italiaan. Ricimer käytti Majorianuksen tappiota hyväkseen ja syrjäytti hänet sen jälkeen kun armeija kapinoi 2. elokuuta 461. Erään lähteen mukaan Ricimer ja hänen kannattajansa pahoinpitelivät ja murhasivat Majorianuksen Tortonassa. Ricimer julisti tämän jälkeen erään Libius Severuksen uudeksi keisariksi.
Eric von Rosen
Carl Gustaf Bloomfield Eric von Rosen (2. kesäkuuta 1879 Tukholma – 25. huhtikuuta 1948 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi, filosofian kunniatohtori, lahjoittaja, tutkimusmatkailija ja etnografi.
Eric von Rosen oli kreivi Carl Gustaf von Rosenin ja Ella Carlton Mooren poika ja Clarence von Rosenin veli. Hän oli naimisissa vapaaherratar Mary Fockin kanssa (1886–1967). Hän oli lentäjänä kuuluisuutta saaneen Carl Gustav von Rosenin isä.
Hän, kuten myös veljensä Clarence, oli 1930- ja 1940-luvulla aktiivi Ruotsin natsipiireissä. Hän perusti Nationalsocialistiska Blocket -järjestön. Saksaan suvulla oli toinenkin, läheisempi yhteys: Ruotsissa 1920 ammattilentäjänä toiminut Hermann Göring avioitui vuonna 1923 (toisissa lähteissä helmikuussa 1922) Karin Kantzowin kanssa. Karin Kantzowin sisar oli naimisissa Eric von Rosenin kanssa.
Von Rosen lahjoitti Suomen valkoiselle armeijalle ensimmäisen palvelukäyttöön päässeen lentokoneen, Thulin Typ D:n 6. maaliskuuta 1918 ja tätä päivämäärää on vietetty Suomen ilmavoimien vuosipäivänä 1923 alkaen. Hän oli maalauttanut koneen siipin onnenmerkkinsä, sinisen hakaristin, johon oli tutustunut kaukomatkoillaan. Hakarististä tuli Suomen ilmavoimien laajasti käyttämä tunnus, joka tosin vaihdettiin toisen maailmansodan jälkeen huhtikuussa 1945 valko-sini-valkoiseen kansallisuustunnukseen liittoutuneiden valvontakomission pyynnöstä.
Kaapelitelevisio
Kaapelitelevisio (myös kaapeliverkko) viittaa televisio- ja myös radiolähetysten siirtoon kiinteitä kaapeleita pitkin. Niin kutsuttua kaksisuuntaista kaapeliverkkoa voidaan käyttää lisäksi laajakaistayhteyksien tarjoamiseen.
Kaapelitelevisio kehitettiin alun perin television huonojen katseluolosuhteiden parantamiseksi, mutta se on sittemmin vakiinnuttanut asemansa tiheästi asuttujen taajamien tavallisimpana televisiokanavien jakelutapana. Samassa kaapelijärjestelmässä voidaan välittää antennein vastaanotettuja satelliittilähetyksiä, jakaa eteenpäin yleisradiolähetyksiä ja välittää verkkokohtaisia paikalliskanavia.
Kaapelitelevisio-operaattori vastaanottaa normaalit maanpäälliset lähetykset sekä lukuisia satelliittikanavia useista eri satelliiteista, muuntaa lähetykset kaapeliverkkoon sopiviksi ja välittää ne kuluttajille. Kaapelitelevisio-operaattorin lähetyskeskuksen silmiinpistävimpiä tuntomerkkejä ovat hieman eri suuntiin osoittavat yleensä suurikokoiset satelliittiantennit. Toisaalta kanavia saatetaan välittää myös valokuituyhteyksin lähistön muilta, suuremmilta kaapelioperaattoreilta.
Kaapelitelevision toiminta voidaan jakaa 1) lähetystoimintaan, 2) ohjelmatoimintaan, esimerkiksi paikalliskanavien sisällön tuotantoon sekä 3) verkkotoimintaan, joka liittyy kaapeliverkkojen omistamiseen, rakentamiseen ja hyödyntämiseen.
Lähes jokaisessa suomalaisessa kaupungissa on kaapeliverkko. Yli puolella suomalaisasunnoista on mahdollisuus liittyä kaapeliverkon asiakkaaksi.
Kaapelitelevisiopalveluita tarjoaa Suomessa normaalisti paikallinen puhelinoperaattori, joko itsenäisesti tai ketjunsa tuella (Suomessa yleisimmin Finnet-ryhmä), tai valtakunnallinen toimija, joka tarkoittaa yleensä Teliaa, Elisaa tai DNA:ta. Lisäksi ruotsinkielisellä Pohjanmaalla Anvia on vahva paikallinen toimija, jonka Elisa kuitenkin osti kesäkuussa 2016.
Helsingissä kaapeliverkko on DNA Welhon verkossa toteutettu muista tietoliikenneyhteyksistä erilliseksi, mutta se on rakennettu niiden ja katuverkon rakentamisen yhteydessä.
Suomessa laajamittaisinta ja pisimpään jatkunutta kaapelitelevisiotoiminta on ruotsinkielisellä Pohjanmaalla, jossa lähes jokaisessa kylässä on oma kaapeliverkko. Ilmiö juontaa juurensa alueen kulttuurista, johon Ruotsin television katsominen on kuulunut televisiotoiminnan alusta saakka. 1960–1970-luvuilla perustettiin osuuskuntia isojen keskusantennien aikaansaamiseksi, jotta Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n silloisten kahden televisiokanavan vastaanottomahdollisuuksia saataisiin parannettua. Kotitaloudet investoivat tuolloin suuria summia osuuskuntiin liittyessään taatakseen merentakaisten kanavien hyvän ja varman näkyvyyden. Keskeiselle paikalle korkealle asennetut antennit vastaanottavat Pohjanlahden yli läikkyvät televisiosignaalit, jotka välitetään edelleen kotitalouksiin koaksiaalikaapeleita (2010-luvulla myös osin valokuitua) pitkin. Ensimmäinen tällainen keskusantenniosuuskunta perustettiin vuonna 1969 Uuteenkaarlepyyhyn (Nykarleby Centralantennandelslag), ja seuraavan vuosikymmenen aikana lukuisiin muihin pohjalaiskyliin perustettiin vastaavia verkkoja.
Suomessa
Ruotsissa
Seiska (lehti)
Seiska (aiemmin "7 päivää") on Aller Median julkaisema viihde- ja tv-aikakauslehti. Lehti perustettiin vuonna 1992, ja vuonna 2012 sen levikki oli 170 867. Lehti ilmestyy kerran viikossa, 52 kertaa vuodessa. Päätoimittaja Joni Soila erosi 8.10.2018 "heti" ja hänen seuraajansa on Sami Hernesaho, mutta uutta päätoimittajaa etsitään.
Sensaatiohakuinen 7 päivää keskittyy lähinnä julkisuuden henkilöiden haastatteluihin ja muun muassa maksaa vihjepalkkioita jutunaiheista. Juttujen keskeisinä aiheina ovat muun muassa häät, avioerot ja muut julkkisjuorut. Lehdessä on myös TV-Seiska-liite.TV-Seiskassa on elokuvaesittelyjä, TV- ja elokuvatähtien haastatteluja, TV-juoruja, ensi-illat, juonipaljastuksia, peli- ja urheiluesittelyjä, katsojamäärälistauksia sekä viikon TV-ohjelmat.
Toukokuussa 2006 7 päivää julkaisi Lordi-yhtyeen laulusolistista Mr. Lordista ilman maskia vuonna 1999 otetun valokuvan. Tämän seurauksena Internetissä avattiin adressi lehden boikotoimiseksi. Adressi keräsi vuorokaudessa yli 100 000 nimeä. Asiaa uutisoitiin laajasti television uutislähetyksissä, ja muun muassa Sokoksen tavarataloista 7 päivää -lehden numero vedettiin myynnistä asiakkaiden paheksunnan vuoksi. Myös "Katso"-lehti julkaisi kuvia, mutta se ei saanut niin laajaa huomiota.
7 päivää -lehti julkaisi Internet-sivuillaan julkisen anteeksipyynnön 26. toukokuuta 2006 kello 11.26 liittyen Mr. Lordin kuvaan. Anteeksipyynnön oli allekirjoittanut lehden päätoimittaja Eeva-Helena Jokitaipale.
Toimittaja Tuulikki Ukkola arvosteli median painostusta sananvapautta murentavaksi ja nimitti Seiskaa "sananvapauden viimeiseksi linnakkeeksi fanaattisen nuorison painostusta kohtaan."
Vuonna 2009 Seiska julkaisi jutun, jossa kerrottiin SIG-yhtyeen Matti Inkistä koskevasta lapsipornovideotutkinnasta. Pian tämän jälkeen Inkinen katosi, ja hänet löydettiin 26. toukokuuta kuolleena. Inkisen epäiltiin tehneen itsemurhan. SIG-yhtye kehotti verkkosivuillaan boikotoimaan Seiskaa ja Iltalehteä. Yhtye piti lehtien toimintaa rikosepäilystä kertomisessa ala-arvoisena. 7 päivää -lehti piti arvuutteluja kirjoittelunsa mahdollisista vaikutuksista Matti Inkisen kuolemaan perusteettomina, mutta poisti silti nettisivuiltaan uutisen Inkisen lapsipornoepäilyistä sekä suuren määrän itseään kohtaan kriittisiä kommentteja.
Julkisen sanan neuvosto antoi 7 päivää -lehdelle 8. lokakuuta 2009 vapauttavan päätöksen Matti Inkinen -uutisoinnissa..
Antti Kasvio
Antti Alexander Kasvio (s. 20. joulukuuta 1973 Espoo) on entinen kilpauimari, maailmanmestari ja olympiamitalisti, sekä nykyinen vesipalloilija.
Vuonna 1990 Kasvio saavutti nuorten EM-kisoista yhteensä viisi mitalia. Euroopan mestaruuden hän voitti 100 ja 200 metrin vapaauinnissa. 1991 hän oli aikuisten EM-kisoissa 200 metrin vapaauinnissa seitsemäs. Barcelonan olympialaisissa 1992 Kasvio voitti pronssia 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.47,63 ja oli yhdeksäs 400 metrin vapaauinnissa. Pronssi oli Suomen ensimmäinen uinnin olympiamitali 72 vuoteen. Saman vuoden sprintti-EM-kilpailuissa Espoossa hän sai hopeaa 100 metrin sekauinnissa. 4 × 50 metrin sekauintiviestissä Suomi voitti kultaa.
Kasvio voitti Sheffieldin EM-kilpailuissa 1993 kultaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.47,11 ja 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.47,81. Palman lyhyen radan MM-kilpailuissa hän voitti samana vuonna kultaa 200 metrin vapaauinnissa ja hopeaa 400 metrin vapaauinnissa. Rooman pitkän radan MM-kilpailuissa 1994 hän voitti 200 metrin maailmanmestaruuden ajalla 1.47,32 ja oli samalla ensimmäinen suomalainen uinnin maailmanmestari. 400 metrin vapaauinnissa hän sai hopeaa ajalla 3.48,55. Wienin EM-kilpailuissa 1995 hän saavutti pronssia 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.49,24. Atlantan olympialaisissa 1996 hän oli 200 metrin vapaauinnissa alkuerissä neljästoista.
Uintiuransa jälkeen Kasvio on pelannut vesipalloa uintiseura Kuhissa SM-tasolla. Aktiiviaikoinaan hän piti hallussaan Suomen ennätyksiä kaikilla vapaauintimatkoilla 50 metristä 1 500 metriin. Nykyisin hänellä on hallussaan Suomen ennätykset 200–1 500 metrin vapaauintimatkoilla 25 metrin radalla ja 400 metrin vapaauinnissa 50 metrin radalla. Pitkän radan 200, 800 ja 1 500 metrin SE:t rikkoi Matias Koski 2010-luvulla.
Kasvio sijoittui 1994 Vuoden urheilija -äänestyksessä toiseksi Jani Sievisen jälkeen. Laaksolahden Viriä edustanut Kasvio aloitti uinnin jo nuorena. Hän oli ”oman tien kulkija”, joka vältteli julkisuutta urheilukilpailujen ulkopuolella. Hänet tunnettiin vähäpuheisena ja vaikeana haastateltavana.
Ian McDiarmid
Ian McDiarmid (s. 11. elokuuta 1944 Tayside, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on tehnyt useita roolisuorituksia englantilaisissa ja yhdysvaltalaisissa elokuvissa, televisiosarjoissa ja näytelmissä, ja hänet tunnetaan kenties parhaiten keisari Palpatinen roolista "Tähtien sota" -elokuvissa. Hän on myös arvostettu teatterinäyttelijä ja on esiintynyt muun muassa Royal Shakespeare Companyssa.
Georg Baselitz
Georg Baselitz (s. 23. tammikuuta 1938 Deutschbaselitz) on saksalainen ekspressionistinen taiteilija.
Georg Baselitz on syntynyt Saksin osavaltiossa ja on alkuperäiseltä nimeltään Hans-Georg Kern. Hän aloitti taideopinnot Dresdenin taideakatemiassa 1955, mutta erotettiin sopimattoman käytöksen takia. Hän jatkoi opintojaan 1956 Itä-Berliinissä. Vuonna 1957 hän muutti länteen ja jatkoi opintoja Länsi-Berliinissä. Vuonna 1961, kun Berliinin muuri rakennettiin, hän otti sukunimekseen syntymäkylänsä nimen.
Yleisö tuntee hänet ehkä parhaiten taidemaalarina, jonka teoksissa henkilöhahmot on kuvattu ylösalaisin, pää alaspäin. Tällä yksinkertaisella ratkaisulla Baselitz on perinteisiä tekniikoita käyttäen ja kaikille tuttuja aiheita esittäen kyennyt antamaan kuvilleen poikkeuksellista voimaa ja myös yleisempää kiinnostavuutta. Katsoja erehtyy huomaamattaan pohtimaan, miten päin asioiden pitäisi olla, jotta ne eivät olisi väärin päin. Samalla esittävän taiteen ja abstraktin taiteen välisen suhteen tarkasteluun avautuu uusi näkökulma.
Taidemaalarina aloittanut Baselitz on vuodesta 1963 lähtien jatkuvasti tehnyt myös metalligrafiikkaa, puupiirroksia ja linoleikkauksia. Baselitzin teoksissa raja grafiikan ja maalauksen välillä on usein häilyvä. Vedoksiin on saatettu jälkeenpäin lisätä väriä käsin, jolloin ne ovat muuttuneet uniikkiteoksiksi.
Grafiikassaan Baselitz käsittelee samoja teemoja, jotka hallitsevat hänen maalaustuotantoaan: yksittäisiä henkilöhahmoja, eläimiä, asetelmia ja puita.
Phoenixsaaret
Phoenixsaaret ovat ryhmä atolleja Kiribatissa Tyynellämerellä. Ne sijaitsevat Gilbertsaarista itään ja Linesaarista länteen. Ryhmä koostuu kahdeksasta atollista, joista seitsemän on asumattomia. Ryhmän suurimmalla, pohjoisimmalla sekä ainoalla asutulla atollilla Abariringalla oli 20 asukasta vuonna 2015. Muuten ryhmän saaret ovat asumattomia.
Ryhmän kahdeksan atollia ovat:
Henry Schradieck
Henry Schradieck (1846–1918) oli saksalainen viulisti, soitonopettaja ja säveltäjä.
Schradieck syntyi Hampurissa, Saksassa. Opiskeltuaan viulunsoittoa isänsä johdolla alle kaksi vuotta hän esiintyi ensi kerran viulistina viiden vanhana. 1854 hän pääsi Brysselin konservatorioon. Sieltä hän lähti opiskelemaan Leipzigiin kuuluisan Ferdinand Davidin kanssa, jonka jälkeen hän sai hänen ensimmäisen soolokiinnityksen Bremenissä 1864. Sinä vuonna hänet määrättiin viulunsoiton opettajaksi Moskovan konservatorioon, mutta hän palasi kolme vuotta myöhemmin Saksaan Hampurin filharmonisen hienosto-orkesterin konserttimestariksi. Vuonna 1874 hän palasi Leipzigiin Gewandhausin orkesterin konserttimestariksi ja opettamaan konservatorioon. Vuonna 1883 hän meni Yhdysvaltoihin ruvetakseen Cincinnatin musiikkikorkeakoulun professoriksi. Hän jäi sinne vuoteen 1889 asti, jolloin hän palasi Hampuriin aiempaan asemaansa. Vuonna 1898 hän palsi Yhdysvaltoihin pysyvästi ja kiinnittyi erilaisiin opetusasemiin New Yorkissa ja Philadelphiassa kuolemaansa asti.
Hänen pedagogimaisia sävellyksiään käyttävät viulistit ympäri maailmaa. Hänen järjestelmälliset sormiharjoituksensa takaavat hänen kehittämänsä nykyaikaisen viulutekniikan merkityksen. Hänet tunnettiin paremmin viulistina ja soitonopettajana, mutta hän oli myös säveltäjä. Pieni romanssi viululle ja pianolle Gorno Memorial Music Libraryssä todistaa, että hän uhrasi aikaa säveltämiseenkin. Säveltämisajankohtaa ei tiedetä.
Carl Gustav von Rosen
Carl Gustav von Rosen (19. elokuuta 1909 Helgesta, Ruotsi – 13. heinäkuuta 1977 Ogaden, Etiopia) oli ruotsalainen kreivi ja seikkailija-lentäjä, joka lensi muun muassa avustus- ja sotilaallisissa tehtävissä. Hän oli Eric von Rosenin poika.
Von Rosen sai lentolupakirjan vuonna 1929. Vuonna 1939 hän toimi Punaisen ristin tehtävissä lentäen avustuslentoja Etiopiassa, jonka Benito Mussolinin italialaisjoukot olivat vallanneet vuonna 1936.
Von Rosen osallistui vapaaehtoisena talvisotaan Lentolaivue 44:ssä Bristol Blenheim -koneella. Von Rosen hankki ilmavoimille kolme konetta: hän osti sukulaiseltaan lainaamallaan 250 000 kruunulla Douglas DC-2 -koneen ("Hanssin-Jukka") entiseltä työnantajaltaan KLM-lentoyhtiöltä Alankomaista. Kaupan päälle von Rosen sai kaksi Koolhoven F.K.52 -lentokonetta.
Von Rosenille myönnettiin talvisodan jälkeen 3. luokan Vapaudenristi palveluksistaan Suomen hyväksi. 
Toisen maailmansodan aikana von Rosen pyrki Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimiin lentäjäksi, mutta ei päässyt, koska hänen tätinsä Carin (1888–1931) oli ollut Hermann Göringin vaimo.
Von Rosen oli Etiopian ilmavoimien perustaja. 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla hän lensi useissa avustuslento-operaatioissa Afrikassa. Biafran sotaan hän osallistui kapinallisten puolella viiden ruotsalaisen MFl-9B Militrainer -lentokoneen avulla. Vuosina 1975–1977 hän pudotti ruoka-apua Etiopiaan useilla MFI-17-koneilla. Biafran johto myönsi von Rosenille everstin arvon, koska hän toimi maan ilmavoimien vt. päällikkönä ja kieltäytyi kenraalin arvosta.
Kreivi von Rosen kuoli somalisissien iskussa Ogadenin sodan aikana 13. heinäkuuta 1977 Godessa Etiopiassa. Hänet on haudattu Gulalen hautausmaalle Addis Abebaan.
Gilbertsaaret
Gilbertsaaret ovat ryhmä atolleja ja korallisaaria Tyynellämerellä. Ne kuuluvat Kiribatiin. Gilbertsaaria olivat asuttaneet mikronesialaiset vuosisatoja ennen kuin eurooppalaiset löysivät saaret 1700- ja 1800-luvuilla.
Gilbertsaaret saivat nykyisen nimensä 1820-luvulla ja vuonna 1892 niistä tuli osa Gilbert- ja Ellicesaarten protektoraattia. Saaret tulivat osaksi Kiribatia maan itsenäistyessä 1979.
Gilbertsaarten ryhmä muodostuu seuraavista atolleista ja saarista:
Linesaaret
Linesaaret ovat saariryhmä Tyynellämerellä. Saaret sijaitsevat Havaijista etelään. Suurin osa ryhmän saarista kuuluu Kiribatiin, mutta kolme Linesaarten saarta ovat Yhdysvaltain hallinnassa. Kaikki Yhdysvalloille kuuluvat Linesaaret (Palmyra Atoll, Kingman Reef, Jarvis Island) ovat asumattomia.
Seuraavat Linesaaret kuuluvat Kiribatiin: