hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mora-puukko
Mora-puukko (ruots. [mu:ra] suom. [mora]) on laajassa käytössä oleva ruotsalainen yleispuukko. Nimensä puukko on saanut Taalainmaalla sijaitsevasta Moran kunnasta.
Vanhemmissa Mora-puukoissa on käytetty laminoitua terää, joka on tehty kolmesta eri liuskasta. Rakenteen etuna on muun muassa terän ytimen parempi kestävyys katkeamista vastaan. Terä kestää katkeamatta pientä taivutustakin. Keskimmäisenä olevan karkaistun ja sitkeän teräksen ansiosta puukkoa voi käyttää pehmeämpien metallien, muun muassa meltoraudan, käsittelyyn. Alkuperäinen Mora-puukko tehtiin ahjoteräksestä (kankirautaa ahjossa hiilestämällä saadusta teräksestä). Nykyään suurin osa Morista tehdään yhdestä teräslaadusta: joko hiiliteräksestä tai ruostumattomasta teräksestä.
Puukkojen valmistus aloitettiin vuonna 1891. Valmistaja on vuodesta 2005 ollut Mora of Sweden, johon yhdistyivät Mora – KJ Eriksson (perustettu 1912) ja Frosts Knivfabrik (perustettu 1891).
Husaari
Husaari on kevyen ratsuväen sotilaan nimitys. Husaareja on ollut 1400-luvulta lähtien useissa Euroopan armeijoissa.
Husaarit saivat alkunsa Unkarissa kuningas Matias Corvinuksen aikaan, joka määräsi 1458 joka 20:nnen aatelisen puolustusjoukkoihin turkkilaisia vastaan. Hän oli ottanut mallia mongoleista ja pustan hevosmiehistä. Husaarien pääaseena oli yleensä sapeli. Husaarit olivat Unkarin eliittiratsuväkeä. Heitä pidettiin yleisesti hyvinä ratsastajina ja he niittivät mainetta vastustajan jalkaväessä ja myös raskaassa ratsuväessä. Ajan saatossa sana "husaari" yleistyi tarkoittamaan muitakin kuin vain Unkarin kevyen ratsuväen sotilaita.
Nvidia
NVIDIA Corporation on yhdysvaltalainen grafiikkateknologia-alan yhtiö, joka tunnetaan parhaiten näytönohjaimissa käytettävien grafiikkasuorittimien valmistajana. Nvidia valmistaa myös mobiililaitteille tarkoitettuja järjestelmämikropiirejä sekä ammattikäyttöön tarkoitettuja tuotteita. Yhtiön tunnetuimpia kuluttajatuotteita ovat GeForce-sarjan grafiikkaprosessorit. Nvidian näytönohjainteknologioihin kuuluu myös SLI-teknologia, joka mahdollistaa useamman näytönohjaimen liittämisen toisiinsa suorituskyvyn parantamiseksi.
Nvidian ensimmäisiä tuotteita olivat RIVA 128- ja RIVA TNT -grafiikkasuorittimet 1990-luvulla.
GeForce 265 -grafiikkasuorittimen kehittämisen jälkeen vuonna 1999 yhtiö kasvoi nopeasti yritysostoin 2000-luvun alussa. Vuonna 2000 Nvidia osti konkurssiin menneen 3DFX:n, ja joulukuussa 2005 se hankki omistukseensa ULI Electronics -yhtiön, joka toimitti kolmannen osapuolen oheislaitepiirejä ATI:n emolevyihin.
Yhtiön yritysostoihin perustuva laajentuminen jatkui vuonna 2006, jolloin yhtiö hankki omistukseensa mm. suomalaisen Hybrid Graphics Oy:n. Vuonna 2006 Nvidian henkilöstömäärä kasvoi yhteensä lähes 50 prosenttia.
Vuoden 2006 joulukuussa kuluttajat olivat nostaneet ryhmäkanteen Nvidiaa ja ATI:ta vastaan. Kanteen mukaan näytönohjainvalmistajat olivat liittoutuneet pitääkseen hinnat korkeina. Vuonna 2008 Nvidia suostui maksamaan 850 000 dollaria. Vuoden 2008 heinäkuussa Nvidia joutui uudelleen käräjille, kun Rambus haastoi sen oikeuteen syyttäen sitä patenttirikkomuksista.
Talouselämää seuraava lehti "Forbes" valitsi Nvidian vuoden 2007 yritykseksi.
Nvidia ei itse valmista näytönohjaimia vaan lisensoi teknologiansa sopimusvalmistajille (mm. Asus, Club 3D, MSI, Palit, PNY, Sapphire ja XFX). Markkinoiden johtavat grafiikkasuorittimien valmistajat ovat Nvidia ja AMD.
Vuoden 2008 helmikuussa Nvidia osti AGEIA Technologiesin ja sai omistukseensa AGEIA:n kehittämän PhysX-ohjelmistotekniikan.
Vuosi 2008 oli yhtiölle käräjähaasteen lisäksi taloudellisesti haastava, sillä yritys teki tappiota 147,7 miljoonaa dollaria.
Vuoden 2009 helmikuussa Intel haastoi Nvidian oikeuteen prosessoreitaan tukevien piirisarjojen lisenssiin liittyvien erimielisyyksien vuoksi. Tämän seurauksena Nvidia haastoi Intelin kuukautta myöhemmin oikeuteen sopimusrikkomuksen takia.
Raskaasti tappiolliseksi osoittautuneen vuoden 2009 toisella neljänneksellä Nvidia siirtyi 40 nanometrin prosessilla valmistettaviin näytönohjaimiin. Tulos kääntyi voitolliseksi viimeisellä neljänneksellä.
Yhtiön Tegra X1 -järjestelmäpiiri on käytössä Nintendo Switch -pelikonsolissa.
Nvidia kehittää laskentapiirejä robottiautojen supertietokoneiksi. Pegasus-piiri kykenee 320 biljoonaan laskuoperaatioon sekunnissa, mikä mahdollistaa tason viisi autonomisen ajamisen. Piiriä aletaan toimittaa autonvalmistajille vuonna 2018.
Zelenogorsk
Zelenogorsk () on seuraavien kaupunkien nimi Venäjällä:
Doncaster
Doncaster on kaupunki Etelä-Yorkshiren kreivikunnassa Englannin pohjoisosassa. Kaupungin asukasluku vuonna 2001 oli 287 000, ja se kuuluu Sheffieldin metropolialueeseen. Sen perustivat roomalaiset sotilaat ensimmäisellä vuosisadalla.
Doncasterilla on pitkä ilmailuun liittyvä historia. Maailman kaikkien aikojen toinen lentonäytös pidettiin kaupungissa, ja ensimmäisen maailmansodan aikana kaupungin lähistölle, Finningleyn kylään, perustettiin lentotukikohta. Tukikohta oli toiminnassa vuoteen 1996 asti, jolloin se suljettiin. Keväällä 2005 lentotukikohdan paikalle avattiin uusi kansainvälinen lentoasema, Robin Hood Airport Doncaster Sheffield.
Doncaster on myös tärkeä rautatieliikenteen solmukohta.
Kaupungissa vaikuttaa jalkapallojoukkue Doncaster Rovers FC, joka pelaa Englannin ykkösliigassa. Sen osaomistaja, One Direction -yhtyeen Louis Tomlinson, on kotoisin Doncasterista.
Sinisimpukka
Sinisimpukka ("Mytilus edulis") on 20–30 mm pitkä simpukka. Se kiinnittyy pysyvästi kalliopohjaan, kiviin, laiturirakenteisiin tai rakkolevään. Se käyttää ravinnokseen veden mukana kulkeutuvia pieneliöitä. Sinisimpukasta on myös haittaa. Liikaa levitessään sinisimpukka voi levitä myös vesiputkiin. Sinisimpukka käyttää ravinnokseen myös levää.
Sinisimpukoita käytetään ravintona. Niitä on kasvatettu syötäväksi 1930-luvulta asti. Alan suurimmat valtiot Alankomaat ja Tanska tuottavat kumpikin vuosittain satatuhatta tonnia viljeltyjä sinisimpukoita . Itämeren sinisimpukka ("Mytilus trossulus x edulis"), on Atlantin sinisimpukan ja Tyynenvaltameren sinisimpukan risteymä. Sinisimpukan kanssa samannäköisiä lajeja ovat vaeltajasimpukka ("Dreissena polymorpha") ja valesinisimpukka eli valekirjosimpukka ("Mytilopsis leucophaeata").
Sinisimpukka esiintyy Pohjois-Atlantin rannoilla sekä Euroopan että Pohjois-Amerikan puolella. 
Sinisimpukka esiintyy paikoin hyvinkin runsaslukuisena meren rantavesissä Porvoosta Merenkurkkuun asti. Merenkurkun matala kynnys muodostaa esteen merellisten eläin- ja kasvilajien levinneisyydelle. Merenkurkun pohjoispuolella vesi on liian vähäsuolaista sinisimpukalle.
Vihioja
Vihioja on Tampereen XXV kaupunginosa. Se muodostaa Nekalan ja Jokipohjan kanssa Nekalan alueen. Vihioja rajoittuu pohjoisessa Nekalaan, idässä Jokipohjaan, etelässä Koivistonkylään ja lännessä Hatanpäähän.
Kaupunginosan epävirallinen nimi perustuu sitä sivuavaan Vihiojaan. Puro saa alkunsa Kangasalan puolella sijaitsevasta Houkanjärvestä ja laskee Pyhäjärven Vihiojanlahteen. Sana "vihi" merkitsee metsälinnun pyydyksen kuusenoksista tehtyä johdetta. Vihioja on ollut myös Hatanpään kartanoon kuulunut peltoalue puron varrella. Alkujaan Messukylään kuulunut kaupunginosa kaavoitettiin vuonna 1939 teollisuusalueeksi.
Rotherham
Rotherham on kaupunki Etelä-Yorkshiren kreivikunnassa Englannin pohjoisosassa. Se sijaitsee Don-joen laaksossa Sheffieldin ja Doncasterin välissä, ja kuuluu Sheffieldin metropolialueeseen. Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli 257 700. Noin viisi prosenttia heistä kuuluu etnisiin vähemmistöihin.
Rotherham oli ensimmäisiä kaupunkeja Britanniassa, jotka saivat oman "yliopiston" - "the College of Jesus" valmistui kaupunkiin 1400-luvun lopussa. Kuningas Edvard VI kuitenkin lakkautti sen 1500-luvun puolessavälissä.
1900- ja 2000-lukujen vaihteessa viranomaisten laiminlyönnit johtivat kaupungissa 16 vuoden aikana vähintään 1 400 tytön raiskauksiin ja hyväksikäyttöihin. Enimmäkseen aasialaistaustaisista miehistä koostuneet rikollisjengit saivat jatkaa toimintaansa rauhassa, sillä poliisit ja sosiaaliviranomaiset eivät uskaltaneet puuttua tapahtumiin rasisteiksi leimautumisen pelossa. Vakavia seksuaalirikoksia katsottiin pari vuosikymmentä läpi sormien, eikä laiminlyönneistä ollut vuoteen 2014 mennessä tullut seurauksia brittiviranomaisille.
Vuonna 2014 julkaistun raportin mukaan suuri osa 1 400 tytön hyväksikäyttäjistä oli pakistanilaistaustaisia miehiä. Vuonna 2016, 30 vuotta rikosten alkamisen jälkeen Britannian oikeuslaitos viimein tuomitsi viisi ihmistä vuosina 1987–2003 tapahtuneista, yhteensä 15 teinitytön raiskauksista ja avunannosta.
Tähtitalvikki
Tähtitalvikki ("Moneses uniflora", aiemmin "Pyrola uniflora") on monivuotinen, pienikokoinen ruohovartinen kasvi. Se on kanervakasveihin kuuluvan sukunsa ainoa laji. Aiemmin sen katsottiin kuuluvan talvikkeihin. Tähtitalvikkia kutsutaan myös nimellä yksikukkainen talvikki.
Tähtitalvikki kasvattaa 5–12 senttimetriä korkean pystyn varren. Ruusukemaisesti varren tyvellä olevat lehdet kasvavat vastakkain. Lehdet ovat 1–1,5 cm pitkiä, vastapuikean pyöreitä, pyöreäkärkisiä ja matalaan sahalaitaisia. Lehdet talvehtivat vihreinä. Kukkavana on yksisuomuinen ja sen kärjessä on yksi nuokkuva, hyväntuoksuinen kukka. Viisi valkoista terälehteä muodostavat noin kaksi senttiä leveän näyttävän kukan. Tähtitalvikki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Tähtitalvikkia kasvaa Euroopassa Pohjois-Italiasta ja Saksasta itään Uralille saakka. Pohjoisessa levinneisyysalue kattaa koko Fennoskandian ja Pohjois-Venäjän tundra-alueita lukuun ottamatta. Lajia tavataan Aasian puolella satunnaisesti läpi Siperian Tyynelle merelle saakka. Tähtitalvikkia kasvaa laajasti myös Pohjois-Amerikan pohjois- ja länsiosissa. Suomessa tähtitalvikkia tavataan koko maassa. Runsaimmin sitä kasvaa Itä- ja Pohjois-Suomessa, muualla maassa sitä tavataan satunnaisemmin.. Tähtitalvikki on pohjoisessa Suomessa harvinaisuus.
Tähtitalvikkia viihtyy varjoisissa, tuoreissa metsissä, korvissa ja puronvarsilla. Kasvupaikat ovat usein lähdeperäisillä tai laidunnetuilla paikoilla.
Tähtitalvikkia on aikaisemmin käytetty kansanlääkinnässä parantamaan vuotavia ja tulehtuneita silmiä.
Luettelo jalkapallon Neuvostoliiton mestaruuden voittaneista joukkueista
Tämä on luettelo Neuvostoliiton jalkapallon mestareista vuosina 1936-1991.
Keltamatara
Keltamatara ("Galium verum") monivuotinen, Euraasiassa laajalle levinnyt matarakasvi.
Keltamatara kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Kasvin vankka varsi on pysty, hienokarvainen, liereä ja vain tyviosastaan nelisärmäinen. Neulasmaiset, alta valkokarvaiset lehdet muodostavat tavallisesti 8-lehtisiä kiehkuroita. Kukinto on laaja, tiheäkukkainen viuhko. Keltaiset kukat tuoksuvat voimakkaasti. Keltamatara kukkii heinä–syyskuussa.
Keltamatara risteytyy helposti paimenmataran ("G. album") kanssa. Lajien risteymä piennarmatara ("G." x "pomeranicum") on esimerkiksi Suomessa monin paikoin jo keltamataraa yleisempi. Risteytyminen onkin harvinaistanut merkittävästi keltamataran kantaa.
Keltamataran levinneisyysalue on varsin laaja. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa, ja levinneisyysalue ulottuu Lähi-idän ja Siperian kautta Pohjois-Aasiaan aina Japaniin saakka. Ihmisen mukana laji on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa keltamataraa tavataan harvinaisena Etelä-Lappia myöten, mutta tavallinen laji on linjan Kristiinankaupunki–Lappeenranta eteläpuolella.
Keltamatara viihtyy kuivilla, aurinkoisilla paikoilla, kuten kedoilla, kallioilla, tienvarsilla sekä ulkosaariston nummilla ja katajikoissa.
Keltamatara on vanha rohdoskasvi. Sitä on käytetty muun muassa ihotautien ja kouristusten hoitoon sekä munuaisvaivoihin. Sitä on käytetty myös maidon juoksuttamiseen juustonvalmistuksessa. Keltamatara on myös perinteinen värikasvi, jonka juurista saadaan punaista ja kukista keltaista väriä.
Monissa maissa, myös Suomessa, keltamataraa on nimitetty Neitsyt Marian sänkyheinäksi, koska vanhan pyhimystarun mukaan Maria nukkui keltamataran oljilla. Esimerkiksi lajin englanninkielinen nimi Lady's Bedstraw viittaa tähän taruun. Toisen tarinan mukaan Jeesuksen seimeen laitettiin pehmusteeksi mataroita, sillä aasit olisivat syöneet muut kasvit. Suomessa keltamatara on tunnettu myös nimellä ruumiinheinä, koska mataroita laitettiin arkkuun vainajan alle.
Osamu Dazai
Osamu Dazai (, syntyjään Shūji Tsushima (), s. 19. kesäkuuta 1909, Kanagi, Aomorin prefektuuri, Japani – k. 13. kesäkuuta 1948, Mitaka, Tokio) oli japanilainen kirjailija. Dazain pääteos "Ei enää ihminen" kertoo syrjäytymisestä 1930-luvun japanilaisessa yhteiskunnassa. Hänen muuta tuotantoaankin sävyttää pessimismi ja tarkka yhteiskuntakuvaus. Dazai yritti useita kertoja itsemurhaa ja kuoli 13. kesäkuuta 1948 heittäytymällä Tamajoen kanaaliin rakastajattarensa kanssa.
Sinirikko
Sinirikko ("Saxifraga oppositifolia") on vihreänä talvehtiva, vuoristojen ja arktisten alueiden pienikokoinen rikkokasvi.
Sinirikko on kasvutavaltaan mätästävä ja muodostaa mattomaisia tai patjamaisia kasvustoja. Se on runsashaarainen, rento ja tiheälehtinen. Kasvin kukalliset varret kasvavat 2–5 cm korkeiksi ja nousevat kohenevasti ylöspäin. Möyheät, ruodittomat lehdet ovat nelirivisesti vastakkain. Ne ovat pitkulaisia, ripsilaitaisia ja väriltään sinivihreitä ja usein kalkkitäpläisiä. Sinipunaiset, kaksineuvoiset kukat ovat yksittäin. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Heteitä on 10 kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suhteessa kasvin muuhun kokoon sen kukat ovat varsin suurikokoisia. Sinirikko kukkii lumen sulamisen jälkeen, Suomessa heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.
Sinirikon voi sekoittaa tunturikohokkiin ("Silene acaulis").
Sinirikon levinneisyys on sirkumpolaarinen mutta varsin hajanainen. Euroopassa sitä tavataan Skandeilla, Kuolan niemimaalla, Uralilla, Islannissa, Huippuvuorilla, Pohjois-Irlannissa, Skotlannissa, Sudeeteilla, Karpaateilla, Alpeilla, Apenniineilla ja Pyreneillä. Aasiassa lajia tavataan paikoitellen Pohjois-Siperiassa ja Keski-Aasian vuoristoseuduilla. Sinirikko on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan, jossa sitä kasvaa Kalliovuorilla ja Kanadan koillisosissa. Laji on tavanomainen myös Grönlannissa. Suomessa sinirikkoa esiintyy vain Enontekiön ja Utsjoen tuntureilla. Vain Enontekiön suurtuntureilla laji on Suomessa tavanomainen.
Sinirikolle mieluisia kasvupaikkoja ovat Suomessa tuntureiden soraiset ja lietteiset puronvarret ja lumenviipymäpaikat, kallioiden pengermät sekä valuvesihyllyt. Laji on kalkinvaatija.
Into Saxelin
Into Ilmari Saxelin (11. heinäkuuta 1883 Hämeenlinna – 25. toukokuuta 1927 Pariisi) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä Carl Otto Saxelin oli oluttehtailija ja äitinsä Saida Maria taiteellisesti lahjakkaasta Blåfieldien suvusta.
Saxelin opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1903–1905 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1908–1912.
Into Saxelin tunnetaan parhaiten nuoria miehiä ja naisia kuvaavista veistoksistaan. Opiskeluaikanaan Saxelin sai vaikutteita Auguste Rodinin töistä, mutta hänen omat teoksensa ovat tyyliltään lähempänä klassismia.
Into Saxelin kuoli kesken tuotteliaan luomisvaiheensa äkilliseen sairauteen Pariisissa.
Kanpur
Kanpur (, ) on Intian pohjoisen osavaltion Uttar Pradeshin suurin kaupunki. Se sijaitsee Gangesin varrella 80 kilometriä osavaltion pääkaupungista Lucknow'sta lounaaseen. Kaupungissa asui noin 2,8 miljoonaa ihmistä vuonna 2011. Kanpur on alueen teollisuuskeskus, liikenteen solmukohta ja kulttuurikeskus.
Britit kehittivät Kanpuria (silloin nimellä Cawnpore) raja-asemaksi vuodesta 1801 alkaen. Vuoden 1857 Sepoykapinan aikana kapinalliset surmasivat Kanpurissa brittijoukkoja, joille on pystytetty muistomerkki.
Kanpur on yksi Intian suurimmista kaupungeista ja merkittävä maantie- ja rautatieliikenteen risteys.
Kanpurin lentoasema palvelee alueen lentoliikennettä. Kanpur Central on kaupungin päärautatieasema.
Kantakaupunki sijaitsee taajama-alueen pohjoisosassa, teollisuus enimmäksen länsiosassa.
WHO:n vuonna 2011 tekemän selvityksen mukaan Kanpur oli Intian toiseksi saastunein kaupunki, vain Ludhiana oli likaisempi. Delhi jäi kolmannelle tilalle.
Kanpurin yliopisto on perustettu 1966. Siellä on yli 450 000 opiskelijaa. Varsinaisen kampuksensa lisäksi se toimii 15 piirikunnassa eri puolilla osavaltiota.
Regulaattori
Regulaattori on jotakin tasaava ja säätävä laite. Regulaattori voi olla esimerkiksi hydraulinen, pneumaattinen tai elektroninen.
Elektroniikassa regulaattorikytkentöjä käytetään muun muassa jännitteen ja sähkövirran vakavoimiseksi.
Jänniteregulaattori on elektroninen piiri, jonka tarkoitus on syöttää ennalta määrättyä tasajännitettä, joka on riippumaton lähtöön kytketyn kuorman virrasta, lämpötilasta ja reguloimattomasta syöttöjännitteestä.
Lineaarisen jänniteregulaattorin toiminta perustuu säädettävään jännitehäviöön ennen piirin syöttöä. Lineaariset regulaattorit voidaan jakaa kahteen luokkaan: sarjaregulaattoreihin ja shunttiregulaattoreihin. Sarjaregulaattoripiireissä jännite reguloidaan kuorman kanssa sarjaan kytketyn transistorin avulla. Transistori toimii säätövastuksena, joka säätyy takaisinkytketyn lähtöjännitteen mukaan. Shunttiregulaattorit perustuvat esimerkiksi zenerdiodin ominaisuuteen säilyttää vakiojännitettä piirissä. Shunttiregulaattorit ovat yleensä passiivisia ja yksinkertaisia sekä yleensä aina hyötysuhteeltaan huonoja. Lineaariset regulaattorit ovat yleisesti halpoja ja toimintavarmoja, mutta ne eivät sovellu suuritehoisiin sovelluksiin, sillä transistorin luodessa suuren jännitehäviön siinä kuluu paljon häviötehoa lämmöksi.
Hakkuriregulaattorit perustuvat käämien ominaisuuteen säilöä energiaa. Hakkuriteholähteessä sisään tulevaa tasavirtaa katkotaan kytkimenä toimivana transistorilla suurella taajuudella, jolloin piirissä oleva kela vastustaa virran muutosta ja ylläpitää jännitettä. Koska hakkuripiiri on joko kokonaan johtavassa tilassa tai kytkettynä pois päältä, se kuluttaa erittäin vähän tehoa. Hakkuriregulaattorit ovat hyötysuhteeltaan parempia kuin lineaariset regulaattorit ja niiden antojännite voi olla myös suurempi kuin tulojännite, toisin kuin lineaarisilla regulaattoreilla. Hakkurien haittapuolia ovat muun muassa virran nopean katkomisen aiheuttamat häiriöt ja piirien monimutkaisuus.
Virtaregulaattori on jänniteregulaattoria vastaava piiri, jonka tarkoituksena on reguloida sähkövirtaa.
Monet virtaregulaattorit muistuttavat lineaarisia jänniteregulaattoreita, mutta niiden takaisinkytkentä säätyy virran, eikä jännitteen mukaan. Virtaregulaattorit pitävät virran tasaisena säätämällä lähtönsä jännitettä.
Lonkkanivel
Lonkkanivel () on lonkkaluun muodostaman lonkkamaljan ("acetabulum"), ja reisiluun pään muodostama pallonivel. Lonkkanivel tekee ihmisellä mahdolliseksi alaraajan liikkeen ruumiiseen nähden lähes mihin tahansa suuntaan. Kavio- ja sorkkaeläimillä nivel lähinnä ojentuu ja koukistuu. Lihansyöjillä esiintyy edellisten lisäksi myös kierto- ja sivuliikettä. Lonkkanivelen liikkeissä on osansa myös alaraajan lihaksilla ja hermoilla.
Lonkkamalja on syvyydeltään pienempi kuin reisiluun pää, jonka vuoksi lonkkamaljan reunoja peittää rustoinen "labrum acetabulare", joka lisää lonkkamaljan syvyyttä. Lonkkaniveleen liittyvien reisiluun pään ja lonkkamaljan pinnat ovat nivelruston peittämiä ja niiden välissä on nivelnestettä, joka vähentää liikkeen aiheuttamaa kitkaa.
Reisiluun kaula voi murtua useasta kohdasta. Mikäli murtuma on "lateraalinen", jolloin luu murtuu selkeästi kaukaa nivelestä, lonkan voi saada paranemaan konservatiivisin keinoin. Mikäli lonkka murtuu "mediaalisesti" eli lähellä niveltä, reisiluun pään verisuonitus kärsii, ja luun pää (caput) joutuu nekroosiin eli kuolioon. Tällöin auttaa vain lonkan korjaus proteesein.
Myös lonkan asetabulum voi murtua, mutta se vaatii suurta energiaa, eikä ole niin yleistä kuin reisiluun murtuma, joka on jopa varsin yleinen vanhusten kuolinsyy.
Vammoissa lonkkanivel voi mennä sijoiltaankin.
Lonkkanivel voi olla myös synnynnäisesti sijoiltaan. Tämä johtaa ontumiseen, ellei sitä havaita ajoissa. Vauvaiässä tämän voi korjata suhteellisen helposti koko lonkan seudun kipsauksella. Neuvolatarkastukset ovat suuresti vähentäneet synnynnäisen lonkkaluksaation aiheuttamaa sairautta.
Mašhad
Mašhad (; myös muodossa "Mashad", "Meshed", "Meshhed") on Iranin toiseksi suurin kaupunki yli 2,7 miljoonalla asukkaallaan (2011). Mašhad sijaitsee Kashaf-joen laaksossa lähellä Turkmenistanin rajaa, noin 850 kilometriä Teheranista itään. Se on Khorāsān-e Razavin provinssin pääkaupunki. Mašhad on myös yksi šiialaisuuden pyhimmistä kaupungeista.
Mašhad perustettiin noin vuonna 823, ja kaupungin nimi juontuu arabiasta ("mašhad-i-riza" on suomeksi "marttyyrikuoleman paikka"). Nimi viittaa šiialaisuuden kahdeksannen imaamin ‘Alī ibn Mūsā al-Riḍāin kuolemaan. Šiialaisten mukaan hänet myrkytettiin tuolla paikalla kalifi Al Ma'munin käskystä. Sitä ennen paikalla oli sijainnut Sanabadin kylä.
Mašhad oli koko Iranin pääkaupunki Nadir Šahin aikana vuodesta 1736 vuoteen 1747.
Mašhadin väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 241 989 (1956), 409 616 (1966), 667 770 (1976), 1 463 508 (1986), 1 759 155 (1991), 1 887 405 (1996), 2 427 316 (2006) ja 2 766 258 (2011).
1. syyskuuta 2006 venäläisvalmisteinen Tupolev Tu-154 matkustajakone suistui kiitotieltä laskeutuessaan Mašhadin kansainväliselle lentoasemalle. Koneen 147 matkustajasta 29 kuoli.
Transkonduktanssi
Transkonduktanssi (tunnus g) on elektroniikassa lähtevän sähkövirran ja tulevan jännitteen suhde. Transkonduktanssin yksikkö on siemens eli A / V (ampeeria / voltti). Samoin kuin konduktanssi on resistanssin käänteisarvo, transkonduktanssin pari on transresistanssi, joka on lähtevän jännitteen ja tulevan virran suhde.
Aino Kassinen
Aino Lydia Kassinen () oli suomalainen selvänäkijä.
Kassinen työskenteli Oulussa muun muassa kotiapulaisena ja ompelijana kunnes muutti Helsinkiin 1930-luvulla. Helsingissä hän tutustui ennustaja Axel Ringströmiin, jonka luona kävi liikemiehiä ja poliitikkoja. Kassinen kertoi päässeensä näihin piireihin Suomen Ulkomaankauppaliiton toimitusjohtaja Jaakko Kahman myötä ja tavanneensa usein myös Suomen Pankin pääjohtajana vuosina 1924–1939 toimineen Risto Rytin.
Kassisen vastaanotolla Helsingissä kävi julkisuuden henkilöitä ja poliitikkoja. Kirjassa "Aino Kassinen kertoo" Kassinen väitti, että sotien aikana Mannerheim lähetti Mikael Gripenbergin kysymään häneltä tietoja. Kassinen kertoo myös ennustaneensa ystävälleen Bruno Nybergille Adolf Hitlerin Suomen vierailulla 1942 lentokoneeseen ilmenneen vian, joka johti lentokoneen osittaiseen syttymiseen tuleen.
Kassisen mukaan hänen oppilaitaan olivat muun muassa Vesa-Matti Loiri ja Pekka Siitoin.
Vuoden 2018 presidentinvaaleissa ehdokkaana ollut Pekka Haavisto esitti seitsemän minuutin puheen Yle TV1:n vaalitentissä. Yleisön tervehtimisen jälkeen Haavisto aloitti puheensa kertomalla Aino Kassisesta seuraavasti: ""Oma isoäitini asui aikanaan Helsingissä Lapinlahdenkadulla talossa, jossa hänellä oli hyvin kiinnostava naapuri. Hänen naapurinsa oli selvänäkijä, ennustaja Aino Kassinen. Isoäitini kertoi, että aina kun Suomessa tapahtui isoja asioita, suuria murroksia, niin sinne Lapinlahdenkadun ovelle alkoi tulla jonoa. Kun talvisota syttyi, siellä oli myöskin mustia autoja, diplomaattiautoja. Ihmiset tulivat kysymään, mitä tapahtuu heidän perheelleen, heidän läheisilleen? Mitä tapahtuu Suomelle? Mitä tapahtuu Euroopalle? Selvänäkijä omana selvänäön hetkenä, joka oli aamulla viiden ja seitsemän välillä, vastaili näihin kysymyksiin.""
Kassinen on haudattu Malmin hautausmaalle kortteliin 83.
Deathmatch Classic
Deathmatch Classic (lyhennettynä DMC) on Valve Corporationin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Se on tehty kunnianosoituksena id Softwaren "Quake"-pelille, sillä Valven oma GoldSrc-pelimoottori perustuu "Quaken" moottorille. Peli sisältää "Quaken" sisältäen alkuperäisen pelin deathmatch-kentät, aseet sekä nopeuden. Nykyään "Deathmatch Classic" alkaa olla kuoleva modi, sillä suurin osa pelaajista on siirtynyt muihin peleihin. Jäljellä on vielä kourallinen pelin faneja pitämässä peliä elossa.
Pelaaminen muistuttaa erittäin paljon "Quakea". Peli säsältää innoituksensa alkuperäiset aseet ja varusteet, lukuun ottamatta kirvestä joka korvattiin "Half-Lifen" nimikkoaseella sorkkaraudalla. "DMC" imitoi "Quaken" ominaisuuksia kuten nopeaa liikkuvuutta käyttäen hyväksi bunny hop - ja racket jump -nimisiä pelitaktiikoita. Näitä käyttäessä pelaaja omaksuu erittäin nopean vauhdin.
Pelin tarkoitus on yksinkertaisesti ampua muita pelaajia ja kerätä sitä kautta pisteitä ennaltamäärättyjen aikarajojen ja pistemäärien sisällä.
Pelissä on useita kenttiä eli pelialustoja, joista toiset ovat vaativampia ja toiset helpompia.
Peli kehitettiin Valven kunnianosoituksena id Softwarelle.
Peli julkaistiin myöhemmin OS X ja Linux -alustoille.
Vanhus ja meri
Vanhus ja meri () on Ernest Hemingwayn romaani vuodelta 1952. Teos on kirjailijan kuuluisimpia. Kirjassa kuvataan allegorisesti ihmisen ja luonnon, elämän ja sen vääjäämättömän päättymisen yhteyttä.
Epäonninen Santiago päättää lähteä kauas merelle kalastamaan. Lopulta hän saa koukkuun suuren marliinin. Hän ei saa vedetyksi sitä veneeseen, vaan päättää väsyttää sen. Jottei kalan tempominen katkaisisi siimaa, hän pitää sitä itse kolme päivää, mikä aika kuluu kalan väsyttämiseen. Tuona aikana siima tekee häneen haavoja ja lopulta hän kärsii janon lisäksi myös nälästä, vaikka yrittääkin pyytää pikkukaloja muilla siimoilla. Lopulta hän lähtee rahtaamaan kuollutta marliinia rantaan, mutta hait syövät sen matkalla. Kun hän pääsee rantaan kalasta on jäljellä vain luuranko.
Romaanin päähenkilö on vanha kuubalainen kalastaja Santiago. Hän ei ole saanut kalaa 84 päivään. Santiago asuu vaatimattomasti pienessä majassa. Hän on aiemmin toiminut kilpikonnalaivan tähystäjänä ja hänen suurena intohimonaan on amerikkalaisen baseballin seuraaminen. Erityisesti hänen esikuvansa on Joe DiMaggio. Santiago on taipuvainen filosofointiin ja hän näkee lopulta saamansa suuren kalankin inhimillisenä, tasaveroisena kilpakumppanina.
Santiagon ystävä ja oppipoika Manolin on erittäin uskollinen Santiagolle ja välittää tästä suuresti. Hän muun muassa tuo vanhukselle ruokaa ja huopia yöksi sekä auttaa kalastusvälineiden kantamisessa. Vaikuttaa siltä, että Manolin pitää Santiagon seurasta, sillä he puhuvat innostuneesti esimerkiksi baseballista ja Manolin odottaa usein Santiagoa satamassa mereltä palaavaksi. Isänsä tahdosta Manolin on siirtynyt toisen kalastajan oppiin. Hän kuitenkin kävi ensi kerran merellä Santiagon mukana.
Sivuhenkilöitä ovat kahvilanpitäjä Martin, joka järjestää Santiagolle ruokaa, sekä Perico, joka kertoo baseball-tuloksia.
Omega Centauri
Omega Kentauri tai NGC 5139 on tunnettu pallomainen tähtijoukko, joka kiertää Linnunrataa. Tähtijoukko on eteläisellä tähtitaivaalla Kentaurin tähtikuviossa, eikä se näy Suomessa. Eteläisen deklinaationsa, -47°29' takia se näkyy Etelä-Euroopassa.
Tämä tähtijoukko on pallomaisista tähtijoukoista kaikkein kirkkain. Tässä tähtijoukossa on muutama miljoona vanhaa tähteä, ja se on 17 000 valovuoden päässä maasta. Tähtijoukko peittää taivaasta 36,3' ja sen näennäinen kirkkaus on 3,68, se näkyy paljain silmin tähtenä ja on siksi saanut tähdelle tarkoitetun Bayerin nimen. Oletetaan, että tämäkin pallomainen tähtijoukko on entisen kääpiögalaksin ydin.
Tähtikuvio
Tähtikuvio (laajemmassa muodossaan asterismi) on muutaman tähden muodostama selvästi erottuva, yleensä pienehkö kuvio tähtitaivaalla. Tähtikuvion ja asterismin ero on se, että tähtikuvio sijaitsee yhdessä tähdistössä eli tähtitaivaan rajatulla alueella, mutta asterismi voi ulottua useamman tähdistön alueelle.
Tähtikuvion tähdet yhdistetään usein tähtikartoissa viivoin. Tosin piirtämistapa on usein kartanpiirtäjän oma valinta. Osa kartanpiirtäjistä pyrkii piirtämään tähtikuviot niin, että ne muistuttaisivat jollain tavalla kuvioon liittyvää mytologista hahmoa. Toiset kartanpiirtäjät suosivat taas geometrisiä muotoja.
Willem-Alexander
Willem-Alexander Claus George Ferdinand (s. 27. huhtikuuta 1967) on Alankomaiden kuningas. Hän on Alankomaiden hallitsijana äitinsä, kuningatar Beatrixin seuraaja. Willem-Alexanderilla on kaksi veljeä, prinssi Johan Friso ja prinssi Constantijn.
Willem-Alexander avioitui Máxima Zorreguieta Cerrutin (sittemmin kuningatar Máxima) kanssa 2. helmikuuta 2002. Heillä on kolme lasta: kruununprinsessa Catharina-Amalia (s. 7. joulukuuta 2003), prinsessa Alexia (s. 26. kesäkuuta 2005) ja prinsessa Ariane (s. 10. huhtikuuta 2007).
Willem-Alexander oli Alankomaiden ensimmäinen miespuolinen kruununperillinen sitten Vilhelm III:n pojan Aleksanterin, joka kuoli 1884. Valtaan noustuaan hänestä tuli maan ensimmäinen miespuolinen hallitsija yli sataan vuoteen. Kuninkaaksi noustessaan hän päätti käyttää kaksoisnimeä Willem-Alexander eikä isoisoisänsä tavoin pelkkää ensimmäistä etunimeään, jolloin hänestä olisi tullut Vilhelm IV.
Willem-Alexanderilla on suomalaisia sukujuuria. Hänen edesmennyt isänsä, prinssipuoliso Claus van Amsberg, polveutui pommerilaisista Schlippenbachin kreiveistä, jotka olivat sotamarsalkka Nils Bielken ja tämän vaimon, Porin kreivittären Eeva Kustaantytär Hornin nuoremman tyttären jälkeläisiä. Eeva Hornin isänisänisä oli Kankaisten ritari Henrik Klaunpoika Horn, joka oli Vehkalahden Salmenkylän Kirstin poika.
Pusula
Pusula, aiemmin Metsäkansa, on entinen Suomen kunta. Se yhdistettiin vuonna 1981 Nummen kunnan kanssa Nummi-Pusulan kunnaksi. Aiemmin sekä Nummi että Pusula olivat olleet Lohjan kappeliseurakuntia. Vuoden 2013 alusta Nummi-Pusula ja sen myötä myös Pusula tuli osaksi Lohjan kaupunkia. Pusulan kaavoitetut alueet muodostavat nykyään Lohjan 104. kaupunginosan.
Pusulan naapurikunnat ennen vuoden 1981 kuntaliitosta olivat Karkkila, Nummi, Somero, Tammela ja Vihti. Aiemmin sen rajanaapureina olivat vuoteen 1969 myös Pyhäjärvi Ul ja vuoteen 1977 Somerniemi.
Pusulan maa-ala ennen kuntaliitosta oli 268,7 km² (1963), josta peltoa 20,2 % ja metsämaata 65 % (1959). Asukkaita kunnassa oli 3 593 (1963). Elinkeinorakenne vuonna 1960 oli seuraava: maa- ja metsätalous 56 %, teollisuus ja rakennustoimi 17 %, kauppa ja liikenne 9 %, palveluelinkeino 5 %. Pusulan kylän postinumeroalueella on 1695 asukasta (2015) ja yhdessä Pusulaan kiinteästi liittyvän Hyönölön kylän kanssa noin 1900 asukasta. Pusulan kirkolta on Karkkilaan 20 km ja Lohjalle 33 km. Pusulan eteläosa on kallioista mäkimaata, pohjoisosa karua, soista ja runsasjärvistä metsäseutua. Pusulassa sijaitsee Keräkankare ja Kylmälähde, jotka kuuluvat Natura 2000 -alueisiin.
Paikallislehti on kahdesti viikossa ilmestyvä Karkkilan Tienoo. Vuosina 1988-2015 ilmestyi myös kerran viikossa Ykkössanomat. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo, Töllin Mylly ja Ariman lasitehtaan (1864–1914) jäännökset. Kunnan alueelta on myös löydetty kivikautinen asuinpaikka.
Kirkonkylän palveluita ovat muun muassa kaksi elintarvikeliikettä, rautakauppa, huoltoasema, jonka yhteydessä toimii hampurilaisravintola Roll`s, pankki, apteekki, kaksi parturi-kampaamoa, kukkakauppa, kyläkauppakeskus PikkuOmena, hammasteknikko ja ravintola. Kunnallisia palveluita ovat paloasema, kuntosali, nuorisotalo, päiväkoti, kirjasto, peruskoulu, vammaiskeskus ja terveysasema. Pusulan Hyönölän kylässä toimii Tuukkasen leipomo ja kahvila.
Pusulan kirkonkylässä on Pusulan kirkko (C. L. Engel, 1838) ja Kärkölän kylässä Kärkölän kyläkirkko (1842). Pusulan seurakunta kuului Helsingin hiippakuntaan ja Lohjan rovastikuntaan. Se muodosti seurakuntayhtymän Nummen seurakunnan kanssa vuosina 1981–2012, nykyisin Pusula on yksi Lohjan seurakunnan alueseurakunnista. Seurakunnassa oli noin 2 400 jäsentä. Pusulan kirkko on rakennettu 1838 ja korjattu perusteellisesti 1932.Ahonpää, Arimaa, Hattula, Hauhula, Herrala, Hirvijoki, Hyrkkölä, Hyönölä, Ikkala, Karisjärvi, Karjasjärvi, Kaukela, Koisjärvi, Kärkölä, Marttila, Mäkkylä, Pusula, Radus, Seppälä, Suomela, Tausta, Tölli, Uusikylä, Viiala, Vörlö
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Pusulan taajamat olivat Pusulan kylä (524 asukasta) ja Ikkala (213 asukasta).
Aristobulos Kassandreialainen
Aristobulos (kuoli vuoden 301 eaa. jälkeen) oli makedonialainen historioitsija. Hän seurasi Aleksanteri Suuren mukana tämän sotaretkellä Persiaa vastaan. Hän kirjoitti myöhemmin Aleksanterin elämäkerran joka kuitenkaan ei ole säilynyt nykypäivään. Historioitsija Arrianos käytti Aristobuloksen teosta kirjoittaessaan oman Aleksanteri Suuren elämäkerran. Arrianoksen muuita lähteitä olivat Ptolemaioksen kirjoittama Aleksanterin elämäkerta ja Nearkhoksen "Indike".
Ollessaan Persiassa Aleksanteri määräsi Aristobuloksen johtamaan Kyyros Suuren haudan joka oli vaurioitunut. Aristobulosta ei mainita missään lähteissä ottaneen osaa sotatoimiin. Hän alkoi kirjoittaa Aleksanterin elämäkertaa jo Intian sotaretken aikana. Aleksanterin kuoleman jälkeen hän asui luultavasti Aleksandriassa.
Kivesjärvi
Kivesjärvi on kylä ja rautatieasema Paltamossa samannimisen järven rannalla, valtatien 22 sekä Oulu–Kontiomäki -rautatien varrella. Asukkaita on noin 80. Kivesjärven kylä valittiin Vuoden kyläksi vuonna 1993.
Kivesjärvellä toimi 1990-luvun alkuun saakka Kivesvaaran laskettelukeskus.
Kyläyhdistyksen ohella Kivesjärvellä toimii aktiivisesti Kivesjärven kehittämisyhdistys ry, jonka tavoitteena on matkailullisesti kehittää Kivesjärven kylää ja lähiympäristöä.
Kivesjärven rautatieasema sijaitsee valtatien varressa kylän laitamilla. Nykyisin VR:n henkilöjunat eivät pysähdy Kivesjärvellä matkustajien ottoa tai jättöä varten. Kivesjärven liikennepaikka on miehittämätön junakohtauspaikka, jota ohjataan kaukokäytöllä Oulusta. Asemarakennus on nykyisin asumiskäytössä.
Feynmanin polkuintegraali
Polkuintegraalit ovat fyysikko Richard Feynmanin esittelemä ajatustapa, jossa hiukkasen ei enää ajatella siirtyvän yhtä tiettyä reittiä paikasta toiseen, vaan hiukkanen näyttäisi kulkevan kaikkia mahdollisia reittejä yhtä aikaa. Näihin lukeutuvat myös ne reitit, joissa aika kulkee takaperin, sekä ne, joissa hiukkanen jää kiertämään silmukkaa ajassa.
Feynmanin polkuintegraalireitit ilmaistaan kahdella luvulla, joista toinen ilmaisee hiukkasta kuvaavan aallon voimakkuutta ja toinen sen huipun sijaintia. Todennäköisyys hiukkasen siirtymiselle paikasta toiseen saadaan laskemalla yhteen kaikkien mahdollisten reittien aallot. Käytännössa isommat kappaleet liikkuvat kuitenkin yhtä reittiä kerrallaan, koska monista hiukkasista koostuvalla kappaleella reitit kumoavat toisensa ja vain yksi jää jäljelle. Polkuintegraalien kuvakulmasta virtuaalihiukkaset näyttävät olevan yksi ja sama hiukkanen, joka kiertää polkuintegraalissa ympyrää ajan suhteen.
Paltamon kirkonkylä
Paltamon kirkonkylä sijaitsee Kiehimänjoen suulla Oulujärven rannalla, valtatien 22 ja kantatien 78 risteyskohdassa, Oulu–Kontiomäki -rautatien varrella. Kirkonkylä on Paltamon kunnan keskustaajama. Paltamon nykyistä kirkonkylää on kutsuttu vanhastaan nimellä "Kiehimä". Paltamon seurakunnan varhemmat kirkot ovat sijainneet Manamansalossa ja Paltaniemellä.
Kirkonkylän havaittavimmat maamerkit kirkon ohella ovat Kiehimänjoen ylittävät maantie- ja rautatiesillat.
Aikaisemmin kunnan kirkonkylä sijaitsi nykyisin Kajaaniin kuuluvassa Paltaniemen kylässä.
Pääosa kunnan palveluista on keskittynyt keskustaajamaan.
Revonlahti
Revonlahti () on entinen Suomen kunta. Revonlahden naapurikunnat olivat Pattijoki, Siikajoki, Lumijoki, Paavola ja Liminka.
Revonlahden kunta yhdistettiin 1973 Paavolan kunnan kanssa Ruukin kunnaksi, ja edelleen 1. tammikuuta 2007 Ruukin ja Siikajoen yhdistyessä siitä tuli osa Siikajoen kuntaa. Revonlahden kirkko on vuodelta 1775. Suomen sodassa 27. huhtikuuta 1808 käydyn Revonlahden taistelun kunniaksi on pystytetty L. Kallisen veistämä muistomerkki vuonna 1935.
Alapää, Lahtiranta, Keskikylä, Relletti, Ylipää.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Revonlahdella ei ollut taajamia, mutta Paavolan Ruukin taajama ulottui kolmen asukkaan verran Revonlahden puolelle. Nykyisin Revonlahden kirkonkylä määritellään kuitenkin taajamaksi.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Revonlahden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Hepoköngäs
Hepoköngäs on Suomen korkeimpia luonnonvaraisia vesiputouksia ja vuonna 1956 perustetun Hepokönkään luonnonsuojelualueen tunnetuin nähtävyys. Sen putouskorkeudeksi mainitaan yleensä 24 metriä. Suomen korkein vesiputous Korkeakoski Maaningalla on 12 metriä korkeampi. Maanmittauslaitoksen karttojen mukaan Hepokönkään korkeus on alle 20 metriä, sillä putous sijaitsee korkeuskäyrien 175 m ja 195 m välissä. Hepoköngäs sijaitsee Heinijoessa noin 16 kilometriä Puolangan keskustasta Hyrynsalmen suuntaan. Heinijoki on osa Kiiminkijoen latvavesistöä ja saa alkunsa Haukijärvestä läheltä Hyrynsalmen ja Puolangan rajaa.
UKK-reitti Puolanka–Hyrynsalmi kulkee Hepoköngästä sivuten, ja Hepokönkäällä reitistä haarautuu myös osuus Paljakalle.
Hepokönkäästä on valmistettu pienoismalli, joka sijaitsee Paljakka-talossa. Pienoismallin on valmistanut Suomussalmen kunnan "Vaihtoehtona työ" -projekti.
Jokipohja
Jokipohja on Tampereen XXVI kaupunginosa. Se muodostaa Nekalan ja Vihiojan kanssa Nekalan alueen. Jokipohja rajoittuu pohjoisessa Iidesjärveen, idässä Muotialaan, etelässä Veisuun sekä lännessä Jokipohjantiehen jonka toisella puolella on Vihiojan kaupunginosa. Kaupunginosassa sijaitsee Nekalan siirtolapuutarha, jonka suunnitelman Tampereen kaupunginvaltuusto hyväksyi vuonna 1932.
Jokipohja on alun perin ollut Hatanpään kartanon peltoalue. Jokipohjan torppa mainitaan vuonna 1837, ja saman nimisiä torppia on seudulla ollut muitakin. Torpparit suorittivat kartanoon päivätyötä eli taksvärkkiä, ja sen perusteella kadunnimistö perustuu kartano- ja torppa-aihepiiriin. Jokipohjassa sijaitsevat myös jatkosodan aikana rakennetut niin kutsutut Asevelikylä ja Ruotsalaiskylä, joiden talojen suunnitteluun osallistui muiden muassa akateemikko Alvar Aalto. Suomen Aseveljien Liiton rakennuttamaan Asevelikylään kuului 13 Aallon suunnittelemaa taloa, joissa kussakin oli kaksi keittiön ja kahden huoneen asuntoa. Vuonna 1943 käyttöön vihityn Asevelikylän ensimmäiset asukkaat olivat sotainvalideja ja sotaleskiä perheineen. Kaupunginosan ensimmäinen osa-asemakaava vahvistettiin vuonna 1939 alueen länsiosalle.
Kiinan sisällissota
Kiinan sisällissota on yhteisnimitys vuosina 1927−1936 ja 1946−1950 Kiinassa käydylle kahdelle sodalle Mao Zedongin johtaman kommunistisen puolueen ja Tšiang Kai-šekin johtaman nationalistipuolue Kuomintangin välillä. Puolueet sotivat armeijoidensa avulla Kiinan hallinnasta. Yhtenä syynä sotaan oli valtatyhjiö, joka oli vallinnut Kiinassa diktaattori Yuan Shikain kuoleman jälkeen vuodesta 1916 lähtien.
Sisällissota taukosi vuosina 1937−1945 käydyn Kiinan ja Japanin välisen sodan ajaksi, koska kommunistit ja Kuomintang perustivat Toinen yhteisrintama -nimisen liiton torjuakseen Japanin hyökkäyksen. Japanin antautumisen jälkeen puolueet jatkoivat sisällissotaa vuonna 1946.
Pääosin sisällissota päättyi, kun Mao Zedongin johtamat kommunistit voittivat sodan ja aktiiviset taistelut loppuivat vuonna 1950. Virallisesti rauhaa ei ole koskaan solmittu. Sisällissodassa kuoli noin 12 miljoonaa ihmistä.
Kommunistit perustivat vuonna 1949 Kiinan tasavallan tilalle Kiinan kansantasavallan. Kuomintangin kannattajat vetäytyivät Taiwanin saarelle, jonne he perustivat Kiinan tasavallan eli Taiwanin valtion. Sodan päättyminen kommunistien voittoon johtui luultavasti siitä, että he tekivät huomattavasti vähemmän taktisia virheitä kuin Kiinan tasavallan armeija.
Hristo Stoitškov
Hristo Stoitškov Stoitškov (, s. 8. helmikuuta 1966 Plovdiv, Bulgaria) on bulgarialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.
Häntä pidetään yhtenä 1990-luvun parhaista pelaajista. Vasenjalkaisessa Stoitškovissa yhdistyi niin lahjakkuus, temperamentti kuin päättäväisyyskin.
Suuren yleisön tietoisuuteen Stoitškov nousi viimeistään vuoden 1994 MM-kilpailuissa, joissa Bulgaria eteni sensaatiomaisesti välieriin asti. Stoitškov itse jakoi turnauksen maalikuninkuuden Oleg Salenkon kanssa kuudella maalillaan. Samana vuonna hänet valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Uransa Stoitškov aloitti TsSKA Sofian riveissä. Vuonna 1990 hän teki TsSKA:ssa 39 maalia ja voitti Euroopan sarjojen parhaalle maalintekijälle jaettavan Kultaisen kengän. Tämän kauden jälkeen Stoitškov siirtyi Barcelonaan, jossa hän voitti neljä Espanjan-mestaruutta ja yhden Euroopan cupin ennen siirtymistään Parmaan vuonna 1995. Hän pelasi siellä kuitenkin vain yhden kauden, kunnes hän palasi jälleen Barcelonaan. Hän voitti siellä vielä viidennen Espanjan-mestaruutensa sekä Cup-voittajien cupin.
Vuonna 1998 Stoitškov alkoi jäähdytellä ja palasi kasvattajaseuraansa TsSKA:han. Tämän jälkeen hän pelasi lisäksi Saudi-Arabiassa al-Nassrissa, Japanissa Kashiwa Reysolissa sekä Yhdysvalloissa Chicago Firessa ja D.C. Unitedissa.
Pelaajauransa jälkeen Stoitškov on siirtynyt valmennustehtäviin ja vuoden 2004 EM-kilpailujen jälkeen hän aloitti Bulgarian maajoukkueen peräsimessä. Pelaajana hän edusti maajoukkuetta 83 kertaa ja teki 37 maalia.
10. huhtikuuta 2007 Stoitškov siirtyi espanjalaisen Celta Vigon valmentajaksi. Pesti Celta Vigossa päättyi kuitenkin lyhyeen ja Stoitškov sai potkut jo lokakuussa.
Kesäkuussa 2009 hän siirtyi eteläafrikkalaisen Mamelodi Sundownsin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran Etelä-Afrikan liigassa toiseksi ja hävisi mestaruuden vain pisteellä Supersport Unitedille. Maaliskuussa 2010 ilmoitettiin, ettei Stoitškov jatka seurassa.
Tammikuussa 2012 Stoitškov palasi valmennustehtäviin kotimaahansa PFK Liteks Lovetšin uutena päävalmentajana. Hänen johdollaan Liteks sijoittui Bulgarian liigassa kahdesti perättäin viidenneksi. Kesäkuussa 2013 Stoitškov siirtyi talousvaikeuksien kanssa painivan TsSKA Sofian päävalmentajaksi. Muutama päivä myöhemmin hänet nimitettiin myös seuran puheenjohtajaksi. Hän kuitenkin erosi epäluottamustilan vuoksi tehtävistään jo heinäkuun alussa.
Massachusetts Institute of Technology
Massachusetts Institute of Technology eli MIT () on teknillinen korkeakoulu Cambridgen kaupungissa Massachusettsissa Yhdysvalloissa. MIT tunnetaan ennen kaikkea luonnontieteiden ja tekniikan opetuksesta sekä tutkimuksesta, mutta yliopistossa opetetaan myös johtamista, taloustieteitä, kieliä, poliittista historiaa ja filosofiaa. Sen on perustanut William Barton Rogers vuonna 1861.
MIT:ssa opiskelee enemmän jatko-opiskelijoita kuin perusopiskelijoita. Vuonna 2006 naisia oli 43 prosenttia kaikista perusopiskelijoista ja 29 prosenttia jatko-opiskelijoista. Samana vuonna MIT:n opiskelijoita oli kaikista Yhdysvaltojen osavaltioista ja 110:stä muusta maasta. Ulkomaalaisia opiskelijoita on enemmän jatko-opiskelijoina kuin perusopiskelijoina. Vuonna 2006 sisäänpääsyprosentti oli 12,7 prosenttia. Sisäänpäässeistä 66,7 prosenttia päätti ottaa paikan vastaan.
MIT:lla on läheiset suhteet kaikkiin Bostonin alueella sijaitseviin yliopistoihin, mutta varsinkin Harvardin yliopistoon. MIT:llä ja Harvardilla on monia yhteisiä tutkimuslaitoksia, ja kummankin yliopiston oppilailla on oikeus opiskella toisessa yliopistossa ilman lukukausimaksuja. Harvardin ja MIT:n kaltainen yhteistyö on Yhdysvalloissa erittäin harvinainen.
MIT on arvioitu maailman toiseksi parhaaksi yliopistoksi vuosina 2004–2005. Vuonna 2007 MIT oli Yhdysvaltojen neljänneksi paras yliopisto. MIT:n teknillinen tiedekunta on arvioitu monissa tutkimuksissa maailman ja Yhdysvaltojen parhaimmiston joukkoon. Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa MIT ylsi vuonna 2016 viidenneksi ja oli samalla maansa neljänneksi parhaimmaksi luokiteltu yliopisto.
Yliopistosta ovat valmistuneet muun muassa Kofi Annan ja Buzz Aldrin. Suurin osa NASA:n astronauteista on valmistunut MIT:sta. MIT:sta valmistuneet ovat myös perustaneet tunnettuja yrityksiä, kuten Intel, McDonnell Douglas ja Texas Instruments. MIT:ssa on opiskellut tai opettanut 63 Nobel-palkinnon saanutta.
Nearkhos
Nearkhos (noin 360–300 eaa.) oli kreikkalainen merimies ja historioitsija. Hän oli Aleksanteri Suuren lapsuudenystävä ja seurasi tämän mukana Persiaan ja Intiaan. Hän kirjoitti Intiasta ja Intian valtamerellä tekemästään matkasta kertovan kirjan "Indike". Tämä kirja ei ole säilynyt, mutta Arrianos käytti sitä kirjoittaessaan omaa Intiasta kertovaa kirjaansa.
Kurpitsa
Kurpitsa ("Cucurbita pepo") on kurpitsoihin ("Cucurbita") kuuluva köynnöskasvi, joka on kotoisin Keski-Amerikasta. Kasvin hedelmää käytetään ruoka-aineena ympäri maailman. Siemenistä voidaan puristaa ruokaöljyä, tai ne syödään sellaisenaan. Nykyään kurpitsaa viljellään maailmanlaajuisesti. Kurpitsan päätuottajamaat ovat Venäjä, Turkki, Balkanin maat, Kiina ja Meksiko.
Kurpitsakasvi voi olla 10 metriä pitkä. Se on yksivuotinen kurkun ja melonin sukulaiskasvi. Kurpitsan hedelmä on 30–80 senttimetriä pitkä, yleensä pallomainen, mutta esimerkiksi monilla kesäkurpitsalajikkeilla se pitkänomainen. Hedelmä voi olla lajikkeesta riippuen monen värinen. Maailman suurimman kurpitsan massa on 911 kg.
Kurpitsalajikkeet voidaan jakaa seuraaviin ryhmiin:
Juolukka
Juolukka ("Vaccinium uliginosum") on puolukoiden sukuun ("Vaccinium") kuuluva kanervakasvi ("Ericaceae"). Sen marjoja voidaan käyttää ravinnoksi.
Juolukka on varpu, joka voi kasvaa jopa metrin korkeaksi mutta tavallisemmin 30–50 cm korkeaksi. Yleensä kasvusto on helposti huomattavissa muita kasveja korkeampana ja hankalakulkuisena ryppäänä. Juolukan kromosomiluku on 2n=48.
Juolukka ei nimestään huolimatta ole sekoitettavissa puolukkaan mutta mustikkaan kyllä. Satunnainen marjastaja ei välttämättä huomaa eroa mustikan ja juolukan välillä, ellei maista. Mustikasta juolukan erottaa vaaleampien versojen ja ”rikkinäisemmän” pään perusteella, ja kun mustikka on ympäriinsä tasainen, on juolukassa taas havaittavissa ristin muotoinen pääty. Juolukan varsi on vaalean puun värinen ja puisempi mustikkaan verrattuna. Marjan mehu on väritöntä, kun se mustikalla taas on sinipunaista. Kukinto on valkoinen tai lievästi punertava, ruukkumainen.
Juolukka on yleinen kasvi koko pohjoisella pallonpuoliskolla tundralla ja lauhkean vyöhykkeen pohjoisosassa, niin Euraasiassa kuin Pohjois-Amerikassa. Paikoin sen levinneisyysalue ulottuu etelämmäskin varsinkin rannikoilla ja vuoristoissa. Juolukka kasvaa hyvin yleisenä koko Suomessa.
Juolukka ei ole myrkyllinen. Helpoiten juolukoita löytyy kosteilta metsäisiltä soilta eli rämeiltä. Kalliometsien pienissä suopainanteissa kasvaa usein suuria juolukkayhdyskuntia. Kankaalla kasvaa usein runsaasti juolukkaa, mutta se marjoo kunnolla vain sateisina kesinä.
Maultaan juolukka on mieto eikä ole mustikan veroinen siinä suhteessa. Satoisana lajina sitä kannattaa kuitenkin kerätä ja valmistaa tuoremehua survomalla marjat ja lisäämällä vettä ja sokeria. Tuore juoma ei säily kauan. Mehumaijalla saa erinomaista mehua lisäämällä juolukan sekaan esimerkiksi mustikkaa, puolukkaa tai muita marjoja. Kaiken kaikkiaan juolukka on Suomen metsämarjoista ehkä vähiten taloudellisesti käytetty. Juolukan marja sisältää runsaasti C-vitamiinia, jopa moninkertaisesti mustikkaan verrattuna.
Jokijärvi (Taivalkoski)
Jokijärvi on Taivalkosken kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee noin 20 kilometrin päässä kirkonkylältä valtateiden 20 ja 5 välisellä yhdystiellä 8400, samannimisen järven rannalla.
Jokijärvi toimi vuosina 1868–1884 omana kuntanaan. Jokijärven Hiltukankaalla sijaitsi myös Taivalkosken ensimmäinen kirkko vuodesta 1847 vuoteen 1877, jolloin se siirrettiin nykyiselle paikalle Taivalkosken kirkonkylälle.
Nykyisin kylässä asukkaita on noin 350. Kylällä toimii vuonna 1998 perustettu Jokijärven kyläseura.
Jokijärvi on tullut kuuluksi kirjailija Kalle Päätalon kotikylänä, jota hän kuvaa laajassa omaelämäkerrallisessa romaanisarjassaan "Juuret Iijoen törmässä". Päätalon lapsuudenkoti, Kallioniemi, sijaitsee järven etelärannalla.
Jenny Thompson
Jennifer Elisabeth "Jenny" Thompson (s. 26. helmikuuta 1973 Dover, New Hampshire, Yhdysvallat) on yksi olympiahistorian menestyksekkäimmistä urheilijoista. Hän voitti uinnissa yhteensä 12 mitalia: 8 kultaa, 3 hopeaa ja yhden pronssin. Thompson edusti maatansa vuosien 1992, 1996, 2000 ja 2004 kesäolympialaisissa.
Thompson valittu Yhdysvalloissa vuoden uimariksi vuonna 1993 ja 1998. "Sports Illustrated" rankkasi hänet 62. parhaimmaksi naisurheilijaksi vuonna 1999 tekemässään kyselyssään.