hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anderson Cooper
Anderson Hays Cooper (s. 3. kesäkuuta 1967 New York City) on yhdysvaltalainen journalisti ja televisiopersoona. Hänet tunnetaan CNN-kanavan ajankohtaisohjelman "Anderson Cooper 360°" vetäjänä. Ohjelmaa lähetetään normaalisti suorana studiosta New Yorkista.
Cooper syntyi 3. kesäkuuta 1967 New Yorkissa Wyatt Emory Cooperin ja taiteilija, suunnittelija, kirjailija ja perijätär Gloria Vanderbiltin nuorempana poikana.
Cooper sai kokemusta julkisuudesta varsin nuorena. Diane Arbus kuvasi vauvaikäistä Andersonia Harper's Bazaariin. Kolmen vuoden ikäisenä, 17. syyskuuta 1970 Cooper oli vieraana The Tonight Show'ssa yhdessä äitinsä, Gloria Vanderbiltin kanssa.
Cooperin isä kärsi useista sydänkohtauksista, ja hän kuoli 5. tammikuuta 1978 50 vuoden ikäisenä.
Cooperin vanhempi veli Carter Vanderbilt Cooper teki itsemurhan 22. heinäkuuta 1988 23 vuoden iässä. Gloria Vanderbilt kirjoitti myöhemmin poikansa kuolemasta kirjan ""A Mother's Story"", jossa hän kertoo epäilyistään, että itsemurhan aiheutti astmalääke salbutamolin aiheuttama psykoosi.
Anderson Cooperilla on myös kaksi velipuolta, Leopold Stanislaus Stokowski (s. 1950) ja Christopher Stokowski (s. 1952) Gloria Vanderbiltin kymmenen vuotta kestäneestä avioliitosta kapellimestari Leopold Stokowskin kanssa.
Hän on myös kertonut Oprah Winfreylle ollessaan markkinoimassa uusinta kirjaansa, että hän on kärsinyt lapsena dysleksiasta. Cooper myönsi "lievän dysleksiansa" The Tonight Show'ssa Jay Lenolle, joka on myös itse kärsinyt siitä.
Cooper valmistui The Dalton Schoolista vuonna 1985. Hän jatkoi opintojaan Yalen yliopistossa, jossa hän opiskeli valtio-oppia ja kansainvälistä politiikkaa. Yalesta Cooper valmistui vuonna 1989.
Ensimmäisen kirjeenvaihtajanpestinsä jälkeen 1990-luvun alussa Cooper otti vapaata toimittajan työstä ja asui vuoden verran Vietnamissa ja opiskeli vietnamin kieltä Hanoin yliopistossa.
Cooper tunnetaan parhaiten työstään televisiotoimittajan, mutta hän on myös freelancer-kirjoittaja. Cooperin artikkeleita on julkaistu useissa lehdissä. Cooperin muistelmat "Dispatches from the Edge" julkaistiin toukokuussa 2006. Cooper lupasi lahjoittaa osan tuotoista hyväntekeväisyyteen. Kirja päätyi nopeasti The New York Timesin bestseller-listalle.
Vuonna 1995 Cooperista tuli ABC Newsin kirjeenvaihtaja. Lopulta Cooperista tuli 21. syyskuuta 1999 "World News Now" -uutisohjelman ankkuri. Vuonna 2000 hän vaihtoi urapolkua ottamalla vastaan työn ABC:n tosi-tv -sarjan "The Mole" -juontajana.
Cooper lähti "The Molesta" sarjan toisen tuotantokauden alkaessa vuonna 2001 ja siirtyi takaisin uutisankkuriksi, tällä kertaa uutiskanava CNN:lle. Cooper toimi ensimmäiseksi CNN-kanavan ankkurina "American Morning" -ohjelmassa yhdessä Paula Zahnin kanssa. Vuonna 2002 hänestä tuli kanavan prime time-ajan uutistenlukija. Vuodesta 2002 lähtien Cooper on juontanut CNN:n uudenvuodenaaton erikoisohjelmaa Times Squarelta. 8. syyskuuta 2003 lähetettiin ensimmäinen jakso "Anderson Cooper 360°" -ohjelmasta, jonka juontajaksi Anderson Cooper valittiin.
Lokakuussa 2007 Cooper aloitti Planet in Peril –dokumenttisarjan juontamisen yhdessä Sanjay Guptan ja Jeff Corwinin kanssa.
Kari Järvinen (jääkiekkoilija)
Kari Järvinen (s. 13. tammikuuta 1957 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja.
Järvinen edusti koko liigauransa ajan Tampereen Ilvestä. Hän aloitti liigassa kaudella kaudella 1976–1977. Yhteensä Järvinen pelasi Ilveksessä seitsemän kautta, joista viimeinen 1982–1983 oli menestyksekkäin. Hän teki oman piste-ennätyksensä 18+14 34 ottelussa ja Ilves voitti kauden jälkeen pronssia. Viimeisellä kaudellaan nuori Raimo Helminen oli jo ajaa Järvisen ohi kokoonpanossa, mutta Helminen ei vielä pystynyt vakiinnuttamaan paikkaansa joukkueen ykköskentistä, jolloin Järvinen saikin vielä enemmän vastuuta . Yhteensä Järvinen pelasi liigassa 240 runkosarjaottelussa tehden 151 pistettä (63+88) ja pudotuspeleissä 17 kamppailua pistein 6+10 .
Pronssikauden jälkeen Järvinen siirtyi Ilveksestä I-divisioonassa pelaavaan JoKP:iin yhdessä Auvo Väänäsen kanssa . Kahden Joensuun kauden jälkeen Järvinen pelasi vielä yhden kauden HPK:ssa I-divisioonaa .
Järvinen ei pelannut urallaan yhtään aikuisten maaottelua. Hän edusti kuitenkin Suomea 17 kertaa nuorten ja 4 kertaa poikien tasolla. Hän pelasi Suomen joukkueessa vuoden 1976 nuorten Euroopan-mestaruuskisoissa ja vuoden 1977 nuorten maailmanmestaruuskisoissa .
Pelaajauransa jälkeen Järvinen on valmentanut Ilveksessä eri ikäkausijoukkueita. Vuonna 2006 hänet nostettiin Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajaksi.
Kaudella 2009–2010 Järvinen valmensi Ilveksen B-junioreita yhdessä Pasi Saarisen kanssa.
Kari Järvisen poika Jan-Mikael Järvinen on myös jääkiekkoilija.
Laivaston säiliölaiva
Laivaston säiliölaiva on merivoimien huoltoalus.
Alus on yleensä tavallinen noin 12–16 000 tonnin tankkilaiva, jotka kuljettavat ensisijaisesti polttoöljyä, merellä toimivien laivasto-osastojen käyttöön. Vaikka ydinvoima on käytössä suurvaltojen lentotukialuksissa ja sukellusveneissä, lähes kaikki muut sota-alukset käyttävät polttoaineenaan polttoöljyä.
Nämä alukset olivat olennaisessa osassa mm. saattueissa Venäjälle Toisen maailmansodan aikana; niistä tuhoutui tunnetuimpana saattueen PQ17 mukana kulkenut "H.M.Aux.S." Aldersdale.
Laivaston säiliölaivassa on yleensä oma puolustusaseistus ensisijaisesti ilmahyökkäyksiä vastaan; tällaiset alukset kulkevat laivastojen mukana pitkissä operaatioissa. Ne mahdollistavat jopa kuukausien mittaiset operaatiot merellä.
M/S Cruise Smeralda
M/S Ikarus Palace () on kreikkalaisen Minoan Linesin omistama autolautta. Sen runko on rakennettu Bruce Shipyardin telakalla Landskronassa, Ruotsissa vuonna 1997. Ruotsista runko hinattiin norjalaiselle Fosen Mekaniske Verkstedin telakalle Trondheimiin, jossa alus rakennettiin valmiiksi. Laivan matkustajakapasiteetti on 1 500, ja matkustajille on yhteensä 740 hyttipaikkaa. Autoja alukseen mahtuu kerrallaan 608. "Ikarus Palace" on rekisteröity Kreikan lipun alle ja sen kotisatama on Heraklion.
Ikarus Palacen sisaralus on M/S Pasiphae Palace.
5. toukokuuta 1997 aluksen runko laskettiin vesille Ruotsissa, josta runko hinattiin Norjaan rakennettavaksi loppuun. 5. joulukuuta alus luovutettiin kreikkalaisen Minoan Linesin omistukseen, joka rekisteröi laivan Kreikan lipun alle nimellä "Ikarus". Kotisatamaksi tuli Heraklion. 21. joulukuuta 1997 laiva aloitti liikennöinnin reitillä Ancona–Igoumenitsa–Patras. 22. lokakuuta 2001 Ikarus siirtyi reitille Patras–Igoumenitsa–Korfu–Venetsia. Joulukuussa 2001 alus sai nykyisen "Ikarus Palace" -nimensä.
6. helmikuuta 2008 alus pelasti palavan turkkilaisen rahtilaivan, M/S UND Adriyatikin miehistön ja matkustajat ja kuljetti heidät Venetsiaan.
Lisa Cuddy
Lisa Cuddy on fiktiivinen sairaalan dekaani televisiosarjassa House. Häntä näyttelee Lisa Edelstein.
Lisa Cuddy on sarjan tapahtumapaikka Princeton-Plainsboro -opetussairaalan dekaani. Hän on sarjan hahmoista ainoa, joka pystyy ohjailemaan erittäin omapäisen Housen käytöstä edes jonkin verran. Housella ja Cuddylla on jatkuvasti kinaa muun muassa Housen lääkärinvelvollisuuksia koskien. Housen aiheuttamista harmeista huolimatta Cuddy pitää tätä sairaalalle korvaamattomana.
Cuddyn perhettä ei ole kuvattu sarjassa. Hänellä ei äitiyshaluistaan huolimatta ole lapsia, ja hän on sarjan kuluessa harkinnut hedelmöittymiskeinona muun muassa keinohedelmöitystä ja sairaalan lääkäri James Wilsonia.
Gregory House ja Cuddy ovat tunteneet opiskeluajoistaan lähtien, ja heidän välillään on ollut seksuaalista jännitettä jo kauan. Jaksossa "Top Secret" tulee ilmi, että heillä on ollut joskus yhden yön juttuja. Ensimmäisellä tuotantokaudella Cuddya ei näytetä Housen kanssa juuri muuten kuin moittimassa tätä. Toisen tuotantokauden lopussa House huomaa Cuddyn rintojen kasvaneen, ja että tämä vilkuilee vauvoja jatkuvasti. Jaksossa "Forever" Cuddy lopulta kertoo käyvänsä hedelmöityshoidossa, sillä on jo pitkään halunnut lasta. Jaksossa "Who's your daddy?" Cuddy kertoo Houselle, että tullakseen raskaaksi hänen täytyy ottaa hedelmöityshoitoruiskeita kaksi kertaa päivässä ja pyytää Housea antamaan pistokset, koska ei pysty siihen itse. House suostuu palvelukseen ja lupaa pitää salaisuuden. Itselleen epäominaisesti House ei paljasta tapausta edes parhaalle ystävälleen James Wilsonille.
Kolmannella tuotantokaudella Cuddy ei ole vieläkään tullut raskaaksi. House puhelee Cuddyn vatsalle sekä kehuu Cuddyn rintojen kasvaneen. Jaksossa "Finding Judas" Cuddy luopuu lapsensaamistoiveista ymmärrettyään, että yritykset ovat olleet turhia. House suuttuu ja toteaa Cuddylle: "Hyvä, että sinusta ei tule äitiä, koska olisit surkea siinä!" Cuddy luopuu toivosta lopullisesti ja kertoo Wilsonille, että on saanut jo yhden keskenmenon. House ja Cuddy eivät rakasta toisiaan, joskin he suutelevat viidennen tuotantokauden jaksossa "Joy". Jaksossa "Under my skin" House hallusinoi suutelevansa Cuddya ja harrastavansa seksiä tämän kanssa.
Buzz Lightyear of Star Command
Buzz Lightyear of Star Command on yhdysvaltalainen Disneyn ja Pixarin tuottama Daytime Emmy -palkittu 63-osainen animaatiosarja, joka perustuu samana vuonna julkaistuun elokuvaan . Sarjan jaksot esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosina 2000–2001. Suomessa sarjaa esitti maksullinen Toon Disney.
Tarina kertoo avaruusrangeri Buzz Lightyearistä, joka yhdessä ryhmän jäseniensä Mira Novan, XR:n ja Sinclair Munchapperin kanssa yrittävät pitää oikeutta ja järjestystä galaksissa, jota yleensä heidän arkkivihollinen keisari Zurg pyrkii rikkomaan.
Seppo Hiitelä
Seppo Hiitelä (s. 26. maaliskuuta 1954 Tampere) on suomalainen nykyinen jääkiekkovalmentaja, aiemmin jääkiekkoilija.
Hiitelä pelasi koko uransa Ilveksessä. Hän pelasi hyökkääjän paikalla SM-sarjassa ja -liigassa kaudet 1972–1980. Ensimmäisen maalinsa Hiitelä teki ensimmäisessä ottelussaan Tapparaa vastaan. Hiitelä pelasi pääsarjassa 219 ottelua tehoin 55+48. Kahdesti hän voitti pronssia.
Kauden 1979–1980 jälkeen Hiitelä siirtyi valmennustehtäviin. Hän oli vuoden A-nuorten kakkosvalmentajana ja Kauden 1981–1982 Raimo Määttäsen apulaisvalmentajana liigajoukkueessa. Kaudeksi 1982–1983 Hiitelä nousi Ilveksen päävalmentajaksi. Hän toimi tehtävässään neljä kautta. Keväällä 1985 Hiitelän valmentama Ilves nousi liigamestariksi. Hiitelä palkittiin kauden päätteeksi SM-liigan parhaana valmentajana. Hiitelä palasi vielä Ilveksen päävalmentajaksi kesken kauden 1990–1991 korvaamaan erotettua Matti Kaariota . Hiitelä kutsuttiin maaliskuussa 2010 Ilveksen urheilujohtajaksi tehtävänään urheilutoiminnan kehittäminen ja edustusjoukkueen kokoaminen. 30. lokakuuta 2011 Ilveksen hallitus päätti erottaa päävalmentaja Juha Pajuojan ja nimitti Hiitelän päävalmentajaksi.
Seppo Hiitelä toimii myös urheiluvälinekauppiaana Tampereella. Hänen poikansa Juha Hiitelä on tunnettu jääkiekkojournalisti.
Kari Järvinen
Kari Järvinen on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Olavi Kanerva
Olavi Kanerva (20. toukokuuta 1913 Lahti – 29. heinäkuuta 1974 Lahti) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Hän toimi Kanervan kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1948−1972. Kanervan kirjapaino julkaisi albumina hänen ja serkkunsa Reino Helismaan käsikirjoittaman ja Ami Hauhion piirtämän seikkailusarjakuvan "Maan mies Marsissa". Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran Isku-lehdessä. Olavi Kanerva toimitti lehteä Reino Helismaan kanssa. Kanervan käyttämiä salanimiä olivat ainakin Ivalo Averna ja Trapper.
Kanervan kirjapainon perustaja oli Olavi Kanervan isä August Kanerva, joka kustansi muun muassa J. Alfred Tannerin lauluvihkoja. Reino Helismaa työskenteli latojana Kanervan kirjapainossa 1930-luvulla ennen Viipuriin muuttoaan. Kirjapaino meni konkurssiin vuonna 1977, ja sen talo purettiin vuonna 1984.
Ellen Page
Ellen Grace Philpotts-Page (s. 21. helmikuuta 1987 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten päärooleistaan elokuvissa "Juno" (2007), "Hard Candy" (2005), "An American Crime" (2007), "Roller Girl" (2009), Varjokissan roolista elokuvassa "" (2006), Ariadnen roolistaan Christopher Nolanin elokuvassa "Inception" (2010) ja Woody Allenin elokuvasta "To Rome with Love" (2012). Vuonna 2007 Page sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden nimiroolistaan elokuvassa "Juno". Page näytteli ensimmäisen kerran kymmenvuotiaana esiintyessään televisioelokuvassa "Kaivoksen lapset".
Vaaleanpunainen majatalo
Vaaleanpunainen majatalo on suomalaismuusikko Jussi Hakulisen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1985. Albumin tuotti Costello Hautamäki. Albumilla säestäneistä muusikoista Hakulinen kokosi myöhemmin Kinsky -yhtyeen.
Itävallan Grand Prix 1976
Itävallan Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. elokuuta 1976 Österreichringin radalla. Kilpailun voitti John Watson.
Itävallan GP 1976 – kilpailu – F1-ruutu
Anne Gadegaard
Anne Mondrup Gadegaard (s. 7. marraskuuta 1991 Århus) on tanskalainen laulaja. Hän edusti vuoden 2003 Lasten Eurovision laulukilpailussa Tanskaa sijoittuen viidenneksi. Vuoteen 2007 mennessä hän oli julkaissut viisi albumia, joista kaikki ovat ylittäneet kultalevyyn oikeuttavan määrän. Lisäksi kolme hänen albumeistaan ovat ylittäneet platinalevyrajan.
Vuonna 2015 Gadegaard osallistui Dansk Melodi Grand Prix -kilpailuun kappaleellaan "Suitcase". Hän sijoittui kilpailussa toiseksi.
Omar Epps
Omar Hashim Epps (s. 20. heinäkuuta 1973 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan "House"-televisiosarjan neurologi Eric Foremanina.
Epps on ollut naimisissa Keisha Spiveyn kanssa vuodesta 2004, ja heillä on kaksi lasta.
Robert Sean Leonard
Robert Sean Leonard (alk. Robert "Lawrence" Leonard, s. 28. helmikuuta 1969 Westwood, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka parhaiten tunnetaan syöpälääkäri James Wilsonina sarjassa House.
Leonard on naimisissa Gabriella Salickin kanssa, he avioituivat kesällä 2008. Heillä on vuonna 2009 syntynyt tytär Eleanor. Toinen tytär Claudia taas on syntynyt kesäkuussa 2012. Leonard on hyvä ystävä Housessa pääosaa näyttelevän Hugh Laurien kanssa.
Hollannin Grand Prix 1976
Hollannin Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 29. elokuuta 1976 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti James Hunt.
Hollannin GP 1976 – F1-ruutu
Heiji-kapina
Heiji-kapina () taisteltiin Japanissa luostariin vetäytyneen keisari Go-Shirakawan kilpailevien alamaisten välillä vuonna 1160. Se on nimetty Heiji-aikakausinimen mukaan. Sitä edelsi Hōgen-kapina vuonna 1156. Heiji-kapina nähdään monella tavalla tämän aiemman taistelun suorana seurauksena.
Varhain vuonna 1160 (tai vuoden 1159 lopussa kuukalenterin mukaan) Taira no Kiyomori, Taira-klaanin pää ja keisari Nijōn tukija, lähti Kiotosta henkilökohtaiselle pyhiinvaellukselle. Se oli kuitenkin juoni, jonka oli tarkoitus antaa hänen vihollisilleen Fujiwara no Nobuyorille ja Minamoto-klaanille täydellinen tilaisuus kapinan aloittamiseen. Sanjōn palatsin piirityksessä Nobuyori ja hänen Minamoto-liittolaisensa sieppasivat entisen keisarin Go-Shirakawan sekä keisari Nijōn ja sytyttivät palatsin tuleen. Minamoto no Yoshitomo ja Fujiwara no Nobuyori laittoivat Go-Shirakawan kotiarestiin ja tappoivat neuvonantaja Fujiwara no Michinorin. Nobuyori nimitytti itsensä keisarin kansleriksi, ja hänen poliittiset valtasuunnitelmansa alkoivat toteutua.
Minamotot eivät olleet kuitenkaan suunnitelleet kapinan sotilaallista puolta tarpeeksi hyvin, eivätkä he olleet valmistautuneita puolustamaan kaupunkia Kiyomorin palatessa. Minamotot epäröivät, eivätkä aloittaneet ratkaisevia toimia Kiyomoria vastaan. Hän palasi Kiotoon ja tarjoutui antautuvansa Nobuyorille. Se oli kuitenkin juoni. Nobuyorin silmän välttäessä Kiyomori päästi keisari Nijōn ja Go-Shirakawan pakenemaan puolelleen.
Kiyomori sai keisarillisen luvan hyökätä Minamoto no Yoshitomoa ja Fujiwara no Nobuyoria vastaan. Taira no Shigemori (Kiyomorin vanhin poika) johti 3 000 hengen ratsuväkeä hyökkäyksessä keisarilliseen palatsiin, jossa Yoshitomo ja Nobuyori piileskelivät. Nobuyori pakeni välittömästi, mutta Minamoto no Yoshihira (Yoshitomon vanhin poika) taisteli vastaan rajussa taistelussa. Yoshihira jahtasi Shigemoria keisarillisen palatsin sisällä. Taira-joukot joutuivat vetäytymään ja Minamotojen joukot lähtivät palatsista heidän peräänsä. Tämä oli myös Kiyomorin juoni. Erillinen Taira-joukkio miehitti nyt palatsin. Minamotot oli eristetty perääntymistiestä. He hyökkäsivät Tairojen tukikohtaa vastaan Rokuharassa. Taistelusta tuli raivokas, mutta lopulta Minamotojen joukot pakenivat epäjärjestyksessä.
Taira no Kiyomori voitti Minamoto no Yoshitomon, surmasi kaksi hänen vanhinta poikaansa sekä Nobuyorin ja vapautti Go-Shirakawan. Yoshitomo joutui petetyksi: hänet tapettiin pakomatkalla Kiotosta Owarin provinssissa. Myöhemmin Taira no Kiyomori karkotti Yoshitomon pojan Minamoto no Yoritomon, otti haltuunsa Minamoto-klaanin varat ja maat ja muodosti lopulta Taira-klaanin johtaman, Japanin historian ensimmäisen samuraijohtoisen hallituksen.
Kamakura-kauden eepos "Heiji monogatari" kertoo Heiji-kapinaan osallistuneiden samuraiden teoista. Yhdessä "Hōgen monogatarin" ja "Heike monogatarin" kanssa se kuvaa Minamoto- ja Taira-klaanien nousua ja tuhoa.
Tick Tick Boom
Tick Tick Boom on vuonna 2007 julkaistu The Hivesin kappale, joka on julkaistu heidän albumillaan The Black and White Album. Kappale on julkaistu CD:nä ja vinyylilevynä. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
CD
CD (Eurooppa)
Joseph Dodge
Joseph Morrell Dodge (18. marraskuuta 1890 Detroit – 2. joulukuuta 1964 Detroit) oli yhdysvaltalaisen Detroit Bankin eli nykyisen Comerican johtaja. Myöhemmin hän toimi taloudellisena neuvonantajana toisen maailmansodan jälkeisissä talouden vakauttamisohjelmissa Saksassa ja Japanissa.
Dodge muodosti talouden uudelleenjärjestelysuunnitelman Länsi-Saksalle sodan jälkeen kenraali Lucius D. Clayn neuvonantajana ja toimi Yhdysvaltain komission edustajana Wienissä Itävallassa. Vuoden 1949 helmikuussa hän muutti Japaniin SCAP:n talousneuvonantajaksi ja laati uuden taloussuunnitelman, joka tunnetaan "Dodgen linjana".
Vuosina 1953–1954 hän toimi Dwight D. Eisenhowerin budjettiosaston (Bureau of the Budget) johtajana.
Christopher Meloni
Christopher Peter Meloni (s. 2. huhtikuuta 1961 Washington DC) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "" ja "Kylmä rinki" sekä elokuvasta "Bound".
Meloni oli yksi Kova laki: Erikoisyksikkö -sarjan vakiokasvoista aina 12. kauden loppuun asti. Kauden päätösjakson myötä myös Melonin esittämä etsivä Elliot Stablerin hahmo kirjoitettiin ulos sarjasta.
Meloni syntyi Washingtonin kaupungissa ja valmistui Coloradon yliopistosta. Hän oli vuonna 2006 Emmy-ehdokkaana Elliot Stablerin roolistaan sarjassa "Kova laki: Erikoisyksikkö".
Meloni on ollut naimisissa puolisonsa Doris Sherman Williamsin kanssa vuodesta 1995; parilla on vuonna 2001 syntynyt tytär ja vuonna 2004 syntynyt poika. Melonilla on italialaista ja kanadanranskalaista sukutaustaa.
Jarno Heinikangas
Jarno Heinikangas (s. 5. maaliskuuta 1979 Pori) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän edusti Veikkausliigassa FC Jazzia, FC Lahtea sekä Turun Palloseuraa. Uransa päätteeksi hänet valittiin Veikkausliigan legendaksi.
Heinikangas on pelannut Suomen maajoukkueessa kolme maaottelua ja lisäksi neljä poikamaaottelua.
Lee Tergesen
Lee Allen Tergesen (s. 8. heinäkuuta 1965) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi ja kasvoi Connecticutissa.
Tergesen tunnetaan varsinkin rooleistaan Tobias Beecherinä televisiosarjassa "Kylmä rinki" ja Chett Donnellyna "Lisa ja pojat" ("Weird Science") -televisiosarjassa. Hän on esiintynyt myös useissa elokuvissa, kuten "Monster – Aileen Wuornosissa".
Adams (kilpa-autovalmistaja)
Adams oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja. Talli osallistui yhteen Formula 1 -sarjaan kuuluneeseen osakilpailuun, vuoden 1950 Indianapolis 500 -kilpailuun, joka päättyi auton öljyvuotoon kierroksella 108. Brittiläinen George Robson voitti vuoden 1946 Indianapolis 500 -kilpailun Adamsillä.
Ei mitään yhteistä
Ei mitään yhteistä ("Nothing in Common") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komeadiaelokuva. Elokuvan ohjasi Garry Marshall ja pääosassa näyttelivät Tom Hanks ja Jackie Gleason. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 27. helmikuuta 1987.
Elokuvassa Tom Hanks esittää mainosmiestä, jonka vanhemmat ovat eroamassa ja elämänarvot joutuvat pohdinnan alle.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa hyvänä mainosmaailman piikittelynä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Alkovi (albumi)
Alkovi on Chisun 27. helmikuuta 2008 julkaistu esikoisalbumi. Hän on säveltänyt, sanoittanut, sovittanut, tuottanut ja miksannut kaikki kappaleet itse. Albumi oli korkeimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalla 5, listaviikkoja kertyi 15. Albumia on myyty tähän mennessä noin 29 000 kappaletta eli kultalevyyn oikeuttava määrä. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistu ”Mun koti ei oo täällä” on myös "Sooloilua" -elokuvan tunnuskappale. Kappale lähti hitaasti soimaan radioissa, mutta vuoden 2008 alussa se nousi radiokanavien soittolistojen kärkeen. Suomen virallisella singlelistalla se oli kärjessä kahdeksan viikkoa ja säilyi TOP 20:ssä 26 viikkoa. Singleä on myyty kultalevyyn oikeuttava määrä, 7 733 kappaletta. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
Toisena singlenä julkaistiin kappale ”Muut”. Se nostettiin välittömästi julkaisunsa jälkeen YleX:n B-soittolistalle. Kappaleesta on julkaistu myös Misko Ihon ohjaama musiikkivideo.
Kolmantena singlenä julkaistiin albumin viides raita ”Tämä rakkaus”.
Riki Takeuchi
Riki Takeuchi (s. 4. tammikuuta 1964 Saiki, Japani) on japanilainen näyttelijä ja laulaja, joka on näytellyt monissa Takashi Miiken ohjaamissa elokuvissa. Takeuchi myös esittää Riki Takeuchi -nimistä pelinjohtajaa elokuvassa "" sekä Ginya Yabukia "Tokyo Mafia" -elokuvissa.
Antti Hakala (jalkapalloilija)
Antti Hakala (s. 3. helmikuuta 1985 Ulvila) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosen Salon Palloilijoita. Hakala toimii seurassa myös liikuntakoordinaattorina, jossa hänen toimenkuvaansa kuuluu SalPan jalkapallotoiminnan kokonaisvaltainen kehittäminen junioritoiminnasta edustusjoukkueeseen asti.
Rolf Sørensen
Rolf Sørensen (s. 20. huhtikuuta 1965 Helsinge) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1986–2002.
Sørensen on kaikkien aikojen menestynein tanskalainen ammattipyöräilijä. Hän voitti useita yhden päivän klassikkoja, kuten Liège–Bastogne–Liègen 1993, Flanderin ympäriajon 1997, Pariisi–Toursn 1990 sekä kahdesti Pariisi–Brysselin. Maantiepyöräilyn maailmancupissa hän sijoittui toiseksi vuosina 1991 sekä 1997, jolloin murtunut jalka esti häntä saamasta pisteitä kahdesta viimeisestä kilpailusta. Atlantan olympialaisissa 1996 hän saavutti maantieajossa hopeaa Pascal Richardin jälkeen.
Sørensen menestyi myös etappikilpailuissa voittaen kahdesti niin Tirreno–Adriaticon kuin Alankomaiden ympäriajonkin. Ranskan ympäriajossa hän kantoi maillot jaune -paitaa kolmen päivän ajan vuonna 1991, kun hänen tallinsa "Ariostea" oli voittanut joukkueaika-ajon. Hän joutui luopumaan johtajan paidasta murrettuaan solisluunsa viidennellä etapilla. Vuosina 1994 ja 1996 hän voitti Tour de Francessa henkilökohtaisen etapin. Vuonna 1995 hän puolestaan oli paras Italian ympäriajon yhdeksännellä osuudella.
Sörensen tunnusti maaliskuussa 2013 käyttäneensä 1990-luvulla EPO- ja kortisoni-hormoneja.
M/S UND Atılım
M/S UND Atılım () on turkkilaisen U.N Ro-Ro İşletmeleri A.Ş:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2002 Flensburger Schiffbau Gesellschaftin telakalla Flensburgissa, Saksassa. "UND Atılım" on rekisteröity Turkin lipun alle ja sen kotisatama on Istanbul.
UND Atılımin sisaraluksia ovat M/S Maersk Vlaardingen, M/S UND Birlik, M/S Maersk Voyager, M/S UND Ege ja M/S UND Adriyatik.
7. heinäkuuta 2001 tapahtui kölinlasku. 19. lokakuuta alus laskettiin vesille ja 11. tammikuuta 2002 se luovutettiin UND DENIZ TASIMACILIGI AS:n omistukseen, joka rekisteröi sen Turkin lipun alle nimellä "UND Atılım". Kotisatamaksi tuli Istanbul. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Istanbulissa sijaitsevan Pendikin ja Italian Triesten välillä. Matkaan kuluu aluksella aikaa 52 tuntia. Aluksen lastaukseen ja purkamiseen kuluu aikaa viidestä kuuteen tuntia. Vuodesta 2004 vuoteen 2007 saakka alus oli U.N. Deniz Tasimaciligi A.S:n omistuksessa, jonka jälkeen alus siirtyi U.N Ro-Ro İşletmeleri A.Ş:n omistukseen.
Ma$e
Mase eli Mason Durrell Betha (s. 27. elokuuta 1977 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Ma$e tuli tunnetuksi ollessaan Sean ”Diddy” Combsin levy-yhtiössä Bad Boy Recordsissa 1990-luvun loppuvaiheilla.
Mase kasvoi New Yorkin Harlemissa, ja tutustui siellä ensi kertaa rap-musiikkiin. Hän oli lahjakas ja liittyi rap-ryhmään nimeltä Children of Corn, jossa hänet tunnettiin paremmin nimellä "Murder Mase". Vuonna 1996 Mase matkusti ryhmänsä kanssa Atlantaan tapaamiseen, ja toivoi tapaavansa tuottaja/artisti Jermaine Duprin, mutta sen sijaan hän tapasikin Sean "Diddy" Combsin ja allekirjoitti tämän kanssa levy-sopimuksen Bad Boy Recordsiin.
Samana vuonna Mase teki läpimurtonsa kappaleella Only You, joka paljasti nuoren räpparinalun lahjakkuuden. Seuraavana vuonna (1997) Mase nauhoitti ja julkaisi ensimmäisen solo-albuminsa "Harlem Worldin", joka myi platinaa ja tuli tunnetuiksi kappaleista "What you want", "Lookin' At Me" sekä "24 hours to live". Menestyneen albumin myötä Masesta tuli yksi levy-yhtiön suosituimmista artisteista.
20. huhtikuuta 1999 Funkmaster Flexin Hot 97 haastattelussa Mase ilmoitti jättävänsä musiikkibisneksen. Hän julisti itsensä reformaatioiduksi kristityksi ja muutti Atlantan Georgiaan, ja ryhtyi opiskelemaan Clark Atlanta Universityssä. Hän saavutti kunnioitetun tohtorin arvon St. Paul's Bible Instituutissa ja kutsuu itseään Dr. Mason Bethaksi. Serkkunsa innoittamana Mase perusti Atlantaan kirkolliset S.A.N.E sekä Mason Betha Ministries -yhdistykset. Masen mennessä menojaan hänen yhteytensä Diddyyn katkesi ja molemmat keskittyivät omiin asioihinsa.
Viiden vuoden poissaolon jälkeen Mase palasi takaisin Bad Boy Recordsiin albumillaan "Welcome back" sekä teki myös pienimuotoisen televisiosarjan paluustaan musiikkibisnekseen. Vaikka Mase olikin palannut takaisin musiikkibisnekseen, hän piti pastorin virkansa. Tästä syystä hänen albuminsa ei sisältänyt yhtäkään kirosanaa. Mase kuului jonkin aikaa G-Unittiin mutta ei saanut julkaistua albumiaan koska 50 Cent uskoi että levy ei menestyisi.
Vuonna 2014 sosiaalisen median kuvapalvelu Instagram suoritti ison siivousurakan valekäyttäjistään, jonka seurauksena räppärin lähes jokainen 1,6 miljoonasta seuraajasta poistui.
Mike, Lu &amp; Og
Mike, Lu & Og on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka loi Chuck Swenson ja sen tuotti venäläinen Kinofilm Studios. Sarja kertoi tytöstä nimeltä Michelene, joka tunnetaan lyhyemmin nimellä Mike. Hän on ulkomaalainen vaihto-oppilas Manhattanin koululta, joka jumittuu saarelle, jossa Mike tutustuu saaren prinsessaan Luhun ja hänen kaveriinsa Ogiin. Heidän seikkailuun seurataan yhteensä 26 jakson verran, jotka esitettiin alun perin vuosien 1999–2001 aikana Cartoon Networkilla.
Hirotaka Takeuchi
Hirotaka Takeuchi (, "Takeuchi Hirotaka", s. 16. lokakuuta 1946) on japanilainen kansainvälisen liiketoimintastrategian professori, joka työskentelee Hitotsubashi-yliopistossa.
Takeuchi tunnetaan parhaiten Ikujirō Nonakan kanssa kirjoittamastaan kirjasta "The Knowledge-Creating Company: How Japanese Companies Create the Dynamics of Innovation", joka käsittelee organisaatioiden tietämyksenhallintaa ja esittelee siitä japanilaisia hyviä käytäntöjä.
Takeuchi ja Nonaka ovat kehittäneet myös SECI-mallin eli tiedon luomisen prosessimallin uuden tiedon luomiseen organisaatiossa.
Jokivarsi (kappale)
”Jokivarsi” on vuonna 2007 levytetty suomenkielinen versio Jimmy Nailin kappaleesta ”Big River”. Juice Leskinen teki kappaleeseen suomennoksen, joka jäi yhdeksi hänen viimeisistä töistään. Laulu on kunnianosoitus Kymijoen alueelle ja vuonna 2006 lakkautetulle Voikkaan paperitehtaalle. Solisteina ovat alueelta kotoisin oleva Harri Marstio ja hänen ystävänsä Pirkka-Pekka Petelius, Matti Nyström, Timo Ronkainen, Kristiina Elstelä ja Pekka Kuorikoski.
Turpasmökki
Turpasmökki on perinteinen historiallinen rakennustekniikka, vähämetsäisillä alueilla käytetty tapa rakentaa tuvan ulkoseinät niittyjen pintakerroksesta leikatuista paloista, "turppaista".
Suomessa erityisen yleisiä turpasmökit ovat olleet Pohjois-Pohjanmaan vähämetsäisillä alueilla. Esimerkiksi maakunnan vilja-aitta, Liminka oli jo 1700-luvulla niin vähämetsäinen, että uuden pappilankin rakennuspuut piti tuottaa naapurikunnasta. Tällaisilla alueilla oli selvää, ettei köyhimmillä väestönosilla ollut mahdollisuutta rakentaa asumuksia kalliista ostopuutavarasta. Mäkitupalaiset, pikkutorpparit ja muu köyhä väestö rakensivat mökkinsä sen sijaan peltojen ja suoniittyjen pintakasvillisuudesta leikatuista turppaista.
Parhaat turppaat saatiin vanhan nurmikedon runsasjuurisesta ja sitkeästä pinnasta. Turppaat leikattiin irti hakkaamalla leveäteräisellä ojakirveellä noin 40 x 60 senttimetrin kokoisia ruutuja, jotka irrotettiin lapiolla noin 10 sentin syvyydeltä. Laatan päät viillettiin viistoon.
Rakennuspaikalla turppaat ladottiin päällekkäin ½-laatan limityksellä latoen viistetyt sivut tiiviisti yhteen. Noin joka viidenteen varviin asetettiin puisia riukuja, lautoja tai rimoja jäykistämään seinää. Ikkunat ja ovet tuettiin turppaisiin. Seinän ylimmän varvin päälle asetettiin yläohjauspuu ja sen varaan vesikattorakenteet, jotka tehtiin normaaliin tapaan puusta. Kate oli yleensä päre- tai malkakatto. Koska kattorakenteet lepäävät pelkkien turppaiden päällä, ei tekniikalla saa rakennettua kovin tilavia rakennuksia.
Nelisenkymmentä senttiä paksu seinä eristi hyvin kylmää. Sisäpuolelta seinä kalkittiin, tai paperoitiin sanomalehdillä. Mökissä saattoi olla maalattia, tai lattia oli laudoitettu. Tulisija oli joko luonnonkivimuurattu tai tiilirakenteinen.
Turpasmökeissä oli usein lämmittämätön, maalattiainen kylmä eteinen, "porstua". Köyhimmät rakensivat mökkinsä yksikamarisiksi ilman porstuaa. Turpasmökkejä käytettiin asuinrakennuksina, saunoina ja eläinsuojina.
Turpasmökit yleistyivät metsien vähetessä 1800-luvun alussa. Pohjois-Pohjanmaan Liminka, Rantsila, Tyrnävä ja Kempele olivat tyypillisiä turpasmökkien alueita. Mökkejä oli esimerkiksi Limingassa kymmeniä vielä 1900-luvun alussa. Haukiputaalla Kurtinhaudalla oli turpasmökki vielä 1930-luvulla, Kempeleen Honkasen alueella oli turpasmökkejä 1950-luvulle asti. Limingasta viimeiset mökit purettiin 1980-luvulla: Heiskarin mökki 1980 ja viimeinen Dahlin mökki nykyisen Harakkatie 3:n tienoilta vuonna 1982. Kempeleen kotiseutumuseon alueella on yksi vanhan mallin mukaan 1980-luvulla rakennettu turpasmökki.
Warner Bros. Animation
Warner Bros. Animation on yhdysvaltalainen animaatioita tuottava Time Warnerin tytäryhtiö. Yhtiö perustettiin Hollywoodissa, Kaliforniassa vuonna 1980, jonka jälkeen siitä on tullut yksi menestyneimmistä animaatiostudioista Yhdysvaltain historiassa.
Yhtiön edeltäjä oli Warner Bros. Cartoons (alun perin Leon Schlesinger Productions), joka tuotti 1930-luvun alusta aina 1960-luvun loppuun asti Looney Tunes -animaatioita. Tämän myötä Warner Bros. Animation tunnetaan erityisesti Looney Tunesien ja Merrie Melodies -hahmojen Väiski Vemmelsäären, Repe Sorsan, sekä Putte Possun myötä. 1990-luvulta lähtien yhtiö on keskittynyt enemmän tuottamaan muun muassa DC Comicsin hahmoihin perustuvia animaatioita.
Warner Bros. Animationin tuotantoa 1980-luvulta nykypäivään.
Kolyman valtatie
Kolyman valtatie eli Valtatie M56 ”Kolyma” () on Venäjän itäosia halkova maantie, joka yhdistää Jakutskin ja Magadanin kaupungit. Tien pituus on 2 032 kilometriä, josta 1 197 Sahan tasavallassa ja 835 km Magadanin alueella. Tien varsinainen Jakutskin pään alkupiste on Nižni Bestjah Lenan itärannalla, kun Jakutsk on länsirannalla. Joki ylitetään yleensä lautalla tai jäätä pitkin.
Kolyman valtatie on jatkoa Amurin alueelta Jakutskiin johtavalle 1 235 km:n pituiselle Lenan valtatielle. Lenan ja Kolyman valtatiet yhdessä muodostavat M56-valtatien.
Kolyman valtatie rakennettiin Stalinin aikana vankileirityövoiman voimin. Ensimmäinen 120 km:n osuus, josta 90 km oli vielä talvitietä, valmistui 1932, ja noin 1000 km:n tieosuus Magadanista Ust-Neraan 1953. Tietä on kutsuttu "Luiden tieksi" ja sitä on pidetty rakennustöissä kuolleiden vankien muistomerkkinä, sillä kertomuksien mukaan ruumiit haudattiin tien alle.
Kolyman valtatie kulkee pohjoisen pallonpuoliskon kylmimpien alueiden läpi, yli 50 asteen pakkaset ovat talvella yleisiä. Tien varrella sijaitsevat Tomtorin ja Oimjakonin paikkakunnat väittävät molemmat olevansa Pohjoisen pallonpuolen kylmimmät asutuskeskukset. Talvella joet ovat kuitenkin jäässä, mikä on mahdollistanut tien käytön. Muina aikoina routavauriot, tulvat, hajonneet sillat ja muut vaikeudet ovat käytännössä estäneet tien käytön muilta paitsi maastoajoon soveltuvilta ajoneuvoilta, ja keväisin ja syksyisin tietä on ollut lähes mahdotonta ajaa päästä päähän. Lokakuussa 2008 tie kuitenkin avattiin virallisesti ympärivuotiseen käyttöön.
Kolyman valtatie on saanut julkisuutta mm. tv-sarjassa Long Way Round, jossa näyttelijä Ewan McGregor kuvausryhmineen kulki moottoripyörillä tien päästä päähän paikallisten avustuksella.
Björn Blomqvist
Björn Blomqvist (s. Nauvo) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän asuu Tukholmassa, mutta työskentelee myös Ahvenanmaalla ja manner-Suomessa.
Blomqvist on opiskellut Sibelius-Akatemiassa ja Suomen Kansallisoopperan oopperastudiossa. Hän sai 1996 kiinnityksen Tukholman kuninkaalliseen oopperaan. Sen ohella hän on laulanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla ja konsertoinut Pohjoismaissa, Saksassa ja Ranskassa. Hän on myös laulunopettajana Tukholmassa Operahögskolanissa ja toimii nuoruuden kotiseutunsa Ahvenanmaan musiikkielämän kehittämiseksi. Hän opettaa myös Pietarsaaressa.
Helmikuussa 2008 Blomqvist oli julkisuudessa laihdutettuaan mahalaukun ohitusleikkauksen ansiosta 104 kg, kun hän vuotta aiemmin oli painanut 212 kg.
Red Rose Speedway
Red Rose Speedway on Wingsin albumi vuodelta 1973. Sillä on 9 kappaletta.
Kaikki kappaleet Linda tai/ja Paul McCartney
Dean Winters
Dean Winters (s. 20. heinäkuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi rooleistaan televisiosarjoissa "Kylmä rinki" , "30 Rock" "Kova laki: Erikoisyksikkö" ja "Asema 62". Hän on myös Charley Dixon "" -sarjassa.
Winters syntyi New Yorkissa irlantilais-italialaiseen perheeseen ja kävi collegen Coloradossa. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta: Bradford, Scott William ja Blair. Scott Williamilla oli itselläänkin rooli "Kylmässä ringissä".
Elokuvien puolella Winters on esiintynyt muun muassa Yasmine Bleethin kanssa "Undercover Angelissa" (1999). Muiden elokuvien joukossa ovat "Hellraiser: Hellseeker" (2002) ja "Bristol Boys" (2005).
Winters osaa taijia ja sujuvaa italiaa.
Die, All Right!
"Die, All Right!" on The Hivesin julkaisema kappale, joka julkaistiin heidän albumillaan Veni Vidi Vicious vuonna 2000. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo ja single.
Steven Weber
Steven Weber (s. 4. maaliskuuta 1961 Briarwood, Queens, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa 1990-luvun televisiosarjassa "Wings" ja elokuvassa "Dracula – verevä vainaja" (1995). Weber on myös esittänyt Jack Torrancea minisarjassa "Stephen Kingin Hohto". Hän näyttelee rehtori Gary Bolania Netflixin tuottamassa sarjassa "Kolmetoista syytä".
Emily Mae Young
Emily Mae Young (s. 14. helmikuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut tunnettuja rooleja televisiosarjassa "Step by Step" vuosina 1997–1998, elokuvassa "Undercover Angel" vuonna 1999 sekä "Santa and Pete" samana myös vuonna 1999.
Jean Jadot
Jean Jadot (23. marraskuuta 1909 – 21. tammikuuta 2009) oli belgialainen kirkonmies. Hän syntyi Brysselissä ja sai pappisvihkimyksensä 11. helmikuuta 1934.
Jadot loi pitkän uran katolisen kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hän edusti sitä nuntiuksena Laosissa, Singaporessa, Malesiassa, Thaimaassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Kamerunissa ja Yhdysvalloissa. Hänestä tuli vuonna 1968 Zurin titulaariarkkipiispa.
Jadot toimi vuosina 1980–1984 Uskontojen välisen keskustelun paavillisen neuvoston (Pontificium Consilium pro Dialogo Inter Religiones) puheenjohtajana.
Kotiperuskoulu
Ulkosuomalaisten lasten kotiperuskoulu on ulkomailla asuvien suomalaisten peruskoululaisten oma koulu. Kotiperuskoulussa voi etäopiskella Suomen peruskouluaineita kaikkialla maailmassa.
Kotiperuskoulu perustettiin vuonna 1975. Se saa harkinnanvaraista valtionavustusta opetushallitukselta. Oppilaita on noin 600 lähes 70 eri maassa.
Suurin osa oppilaista käy asuinmaassaan paikallista tai kansainvälistä koulua ja suorittaa Kotiperuskoulussa niitä aineita, joita ulkomailla ei voi opiskella. Useimmat oppilaat opiskelevat ainakin äidinkieltä, mikä onkin erittäin merkittävää heidän kielitaitonsa säilymisen ja kehittymisen kannalta. Opintoja voi suorittaa verkon kautta tai lähettämällä kokeita postin kautta.
Opettajina toimii suomalaisia opettajia. Ulkosuomalaisten lasten kotiperuskoulun päätoimipaikka on Helsingissä.
Rauhalahden kesäteatteri
Rauhalahden kesäteatteri on 500-paikkainen katettu kesäteatteriareena Kuopiossa Rauhalahden matkailukeskuksen alueella. Vuodesta 2002 vuoteen 2008 saakka kesäteatteritoimintaa hoiti Rauhalahden kesäteatteri ry. Tiloissa toimi vuodet 2010-2018 Tahtiteatteri Oy:n tuottama Kuopion Uusi Kesäteatteri, joka esitti siellä kantaesitysmusikaaleja ja -musiikkinäytelmiä.
Rauhalahden alueella kesäteatteria on nähty Kuopion Rauhalahdessa vuodesta 1996 alkaen. Kesäteatteritoiminta toimi ns. kiertolaisena Rauhalahden matkailukeskuksen alueella, sillä vakituista kiinteää katsomo-näyttämö -rakennelmaa ei ollut. Vuonna 2003 Rauhalahden matkailukeskuksen alueelle rakennettiin uusi viisisatapaikkainen teatteriareena, joka sittemmin on toiminut paikkana kesäteatterin näytöksille.
Vuodesta 1996 vuoteen 2005 Rauhalahden kesäteatterin ohjelmistoa olivat valtakunnallisestikin tunnetut, edesmenneen Elina Karjalaisen luomiin hahmoihin perustuvat Uppo-Nalle -näytelmät. Vuonna 2006 kesäteatteriyhdistys muutti linjaustaan perinteisistä lastennäytelmistä hieman massiivisempiin koko perheen spektaakkeleihin. Ensimmäinen uuden linjan näytelmä Rosvo-Roope esitettiin samana kesänä lähes 3 000 katsojalle. Vuonna 2007 käsittelyssä oli Jules Vernen klassikkoon pohjautunut Maailman ympäri 80 päivässä. Näytökset vuoteen 2007 saakka ohjasi näyttelijä-ohjaaja Akseli Pesä. Viimeisen produktion, Astrid Lindgrenin klassikon Ronja, ryövärintytär ohjasi teatteriohjaaja Jari Mäntyvaara.
Nykyinen Tahtiteatterin Kesäteatteri esitti Kuopion Uusi Kesäteatteri -nimellä areenalla seuraavat kantaesitysmusikaalit ja -musiikkinäytelmät:
Eva Hellas
Eva Maria Hellas, myöhemmin Lindberg (12. heinäkuuta 1933 – 14. joulukuuta 2016) oli vuoden 1952 Miss Suomi. Hänet valittiin Miss Suomeksi Messuhallissa vuoden 1951 syksyllä. Osallistujia oli kahdeksantoista. Selostajan sanojen mukaan ”mitään täydellistä kaunotarta ei kilpailijoiden joukossa vieläkään ollut, vaikka yleistaso olikin huomattavasti kohonnut edellisvuotisesta”. Valinta taas oli ”tuomariston kompromissi ja yllätys katsojille”. Ehdokkaat eivät esiintyneet uimapuvuissa suurelle yleisölle, vaan ainoastaan tuomaristolle, valokuvaajille ja elokuvaajille. Ilmeisesti tämä johtui Miss Suomi -kisojen moraalia koskevasta arvostelusta.
Hellas esiintyi elokuvissa "Se alkoi sateessa" (1953), "Hilja – maitotyttö" (1953) ja "Sininen viikko" (1954).
Shrek (elokuvasarja)
Shrek on animaatioelokuvasarja, joita tuottaa DreamWorks Animation ja jonka tarinat perustuvat William Steigin kirjaan "Shrek!". Sarjassa on kahdeksan elokuvaa, joista viisi kuuluvat varsinaiseen elokuvasarjaan ja muut osat ovat spin-offeja. Varsinaiseen elokuvasarjaan kuuluvat elokuvat "Shrek" (2001), "Shrek 2" (2004), "Shrek kolmas" (2007), "Shrek ja ikuinen onni" (2010) ja "Shrek 5" (2019).
Elokuvasarjan kaksi spin-off-osaa ovat "Shrek 3-D" (2003) ja "Shrekin vihreä joulu" (2007). Elokuvasarjasta tuttu Saapasjalkakissa-hahmo esiintyy vuonna 2011 ensi-iltansa saaneessa samannimisessä elokuvassa. Elokuvan jatko-osa "Puss in Boots 2: Nine Lives & 40 Thieves" saa ensi-iltansa vuonna 2018.14. toukokuuta 2004 Dreamworks Animation julkaisi erikois-DVD-paketin, jossa oli mukana elokuvat "Shrek" ja "Shrek 3-D". Se julkaistiin viisi päivää ennen "Shrek 2":n julkaisua.
Shrek, yksinäinen jätti, hämmästyksekseen löytää taruolentoja hänen suoltaan, jotka lordi Farquaad on sinne lähettänyt. Shrek ystävystyy puhuvan aasin kanssa ja lähtee hänen kanssaan tapaamaan Lordi Farquaadia. Lordi Farquaadilla on oma lehmä ojassa; hän tarvitsee Prinsessa Fionan (jota vartioi raivoisa lohikäärme), jotta hänestä voi tulla kuningas. Kun Shrek ja Aasi saapuvat tapaamaan Farquaadia, he tekevät sopimuksen: jos hän ja Aasi tuovat Fionan Farquaadille, hän vie taruolennot pois Shrekin suolta. He suostuvat.
Kun Shrek ja Aasi ovat saaneet Fionan pois lohikäärmeen luota ja ovat kotimatkalla, Shrek huomaa olevansa rakastunut Fionaan. Fiona on kuitenkin menossa avioon lordi Farquaadin kanssa.
Toinen elokuva alkaa sillä, kun Prinssi Uljas on menossa pelastamaan Prinsessa Fionaa lohikäärmeeltä, mutta hän huomaa että Fiona on jo pelastettu. Hän saa tietää että Fiona on häämatkalla Shrekin kanssa. Myöhemmin Shrek ja Fiona joutuvat lähtemään Kaukaiseen maahan tapaamaan Fionan vanhempia, jotka aikovat siunata heidän liittonsa. Kun he ovat Kaukaisessa maassa, Fionan vanhemmat huomaavat, että Fiona ja Shrek ovat erilaisia kuin he olettivat. Paha Prinssi Uljas ja hänen äitinsä Hyvä haltiatar tekevät kaikkensa tuhotakseen Shrekin ja Fionan liiton, jotta Fiona rakastuisi Prinssi Uljaaseen.
Fionan isä Kuningas Harold on sairas. Kuningas sanoo, että jos he eivät löydä Fionan serkkua Arthuria, Shrekin täytyy ruveta johtamaan maata hänen kuoltuaan, jota Shrek ei missään nimessä halua.
Elokuvan on käsikirjoittanut Tim Sullivan ja ohjannut Mike Mitchell. Kaikki vanhat näyttelijät palaavat rooleihinsa.
Viides "Shrek"-elokuva saa ensi-iltansa vuonna 2019.
Shrek 3-D (tai 4-D) on lyhytelokuva yhtiöiltä Universal Studios Florida, Universal Studios Japan sekä Warner Brothersilta. Sitä sanotaan 4-D elokuvaksi, koska katsojaa tuntee olevansa mukana elokuvassa.
"Shrekin vihreä joulu" on 30-minuuttinen ohjelma, joka on tehty televisiota varten jouluksi näytettäväksi. Se esitettiin Yhdysvalloissa ABC-televisiokanavalla 28. marraskuuta 2007 ja Suomessa MTV3-kanavalla 24. joulukuuta 2007 ja 6. joulukuuta 2010.
"Shrek or Treat" on 30-minuuttinen ohjelma, joka on tehty Halloweeniksi näytettäväksi ja joka julkaistaan vuonna 2009 tai 2010.
Ulkokrunnin tunnusmajakka
Ulkokrunnin tunnusmajakka (myös "Ulkokrunnin pooki") on Iin kunnan alueella Perämerellä Krunnien saaristoon kuuluvalla Ulkokrunnin saarella sijaitseva merenkulun ohjauslaite. Tunnusmajakka toimii saariston halki Kemiin ja Tornioon johtavan väylän väyläohjauslaitteena. Se sijaitsee luonnonsuojelualueella, ja maihinnousu on sallittu vain Maakrunni-säätiön luvalla.
Puinen kuusikulmainen ylöspäin kapeneva 29,6 metrin korkuinen torni on rakennettu F. W. Lüchoun piirustusten mukaisesti vuonna 1874. Aiemmin lähes täsmälleen samalla paikalla sijaitsi Struven ketjuun kuulunut vuonna 1841 9,6 metrin korkuinen kolmiomittaustorni, jota merenkulkijat alkoivat käyttää kiintopisteenään. Kolmiomittaustorni siirtyi luotsilaitoksen hallintaan 1849. Ulkokrunniin perustettiin luotsiasema 1872 ja sen rinnalle kahta vuotta myöhemmin nykyinen tunnusmajakka.
Pookissa on viisi kerrosta, joita alun perin yhdistivät jyrkät puutikkaat. Alimman välitasanteen lattia on parin metrin korkeudella maanpinnan yläpuolella. Tornin tuuliankkurina on lähes kahden metrin paksuinen kivikerros. Ylimmän kerroksen seinissä on ikkunaluukkuja, joista luotsit tähystivät saapuvia aluksia. Tornin huippumerkkinä oli alun perin tuuliviiri. Luotsaustoiminnan alkuaikoina tornissa oli myös lipputanko.
Nuottakalastajat käyttivät pookia hevosten suojatallina aavan meren myrskyjä vastaan. Tämä toiminta jatkui ainakin 1930-luvulle saakka, ja se todennäköisesti aloitti puurakenteisen merimerkin rappeutumisen. 1980-luvun alussa tuuliankkurin alapuolinen hirsipohja romahti, ja vaurion syyksi todettiin sadeveden ja muurahaisten aiheuttama hirsien hapertuminen. Muurahaiset olivat kulkutuneet pookiin ilmeisesti kalastajien hevosten heinäkuormissa.
Kun Merenkulkulaitos vuonna 1988 aloitti vielä olemassa olevien tunnusmajakoiden pelastamisen, valittiin huonoon kuntoon päässyt Ulkokrunnin pooki ensimmäiseksi kohteeksi sillä sen pelättiin kaatuvan seuraavassa myrskyssä. Torni korjattiin kahdeksan kirvesmiehen voimin, ja kustannukset nousivat 300 000 markkaan. Kunnostustyössä käytettiin mm. yli kilometri lautaa ja kolme kilometriä rimaa. Samalla tornin sisäpuolella olevat puiset tikkaat korvattiin nykyaikaisilla turvatikkailla.
Nykyisin Oulun–Kemin 10 metrin väylän taaempana linjamerkkinä toimivassa tunnusmajakassa on myös pieni sektoriloisto, joka saa energiansta aurinkopaneelista ja neljästä akusta.
Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloopuun on Ulkokrunneilta osallistunut nivalalainen Laaksojen Radioamatöörit ry., kutsumerkiltään OH8AAU vuosina 2000 ja 2001.
Otto Pfister
Otto Pfister (s. 24. marraskuuta 1937 Köln) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Helmikuusta 2017 lähtien hän on toiminut Afganistanin maajoukkueen päävalmentajana.
Pfisterin pelaajaura ei ollut erityisen menestyksekäs. Hän jätti Saksan kentät 1959 siirryttyään Sveitsiin FC Chiasson joukkueeseen. 1960-luvulla Pfister opiskeli valmentajaksi Sveitsissä ja toimi pelaajavalmentajana eri seuroissa 1961–1972.
Pfister on yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimmistä saksalaisvalmentajista, muttei ole koskaan valmentanut kotimaassaan. Pitkällä urallaan lähinnä Afrikassa uraa tehnyt Pfister on menestynyt sekä maajoukkue että seurajoukkuetasolla. Ensimmäisissä MM-kisoissaan Pfister oli Saksassa 2006 Togon maajoukkuevalmentajana.
Afrikan mestaruuskisoissa Pfister on parhaimmillaan luotsannut Ghanan hopealle 1992. Pfisterillä oli mahdollisuus kruunata uransa Afrikan mestaruuteen 10. helmikuuta 2008, kun Kamerun kohtasi finaalissa Egyptin. Mohamed Aboutrikan maali 77. minuutilla kuitenkin murskasi Pfisterin unelman ja Egypti vei toisen perättäisen mestaruutensa. Hän sai potkut Kamerunin maajoukkuevalmentajan tehtävistä toukokuussa 2009.
Maaliskuussa 2011 73-vuotias Pfister palasi valmennustehtäviin Trinidad ja Tobagon uutena maajoukkuevalmentajana. Pfister sai potkut tammikuussa 2012.
Helmikuun lopussa 2014 Pfister palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen sudanilaisen Al-Merreikhin päävalmentajaksi. Hän sai potkut jo toukokuussa 2014 huonojen tulosten vuoksi. Helmikuussa 2015 Pfisterin pitkä valmennusura jatkui USM Algerissa. Veteraanivalmentaja sai potkut jo toukokuussa.
Helmikuussa 2017 Pfisterin ura jatkui Afganistanin maajoukkueen päävalmentajana.
Kaarina Leskinen
Kaarina Leskinen (s. 14. marraskuuta 1944) oli vuoden 1962 Miss Suomi ja vuoden 1963 Miss Scandinavia. Lisäksi hän oli Miss Maailma -kilpailuissa 1. perintöprinsessa, Miss Eurooppa -kilpailuissa 2. perintöprinsessa ja Miss YK -kilpailuissa 3. perintöprinsessa
Leskinen meni naimisiin englantilaisen liikemiehen Peter Jonesin kanssa 1965 nairobilaisessa eläintarhassa. Pariskunta asui Belgiassa. Avioliitto päättyi vuonna 1983 eroon. Heillä on kaksi poikaa Michael (s. 1966) ja Stephen (s. 1969). Leskinen on työskennellyt matkailualan yksityisyrittäjänä Belgiassa. Hän asuu Waterloossa. Leskisen sisar Maiju Leskinen (nyk. Growick, s. 1955) teki 1970-luvulla mallintöitä ja asuu Yhdysvaltojen Floridassa.
Häiden avustajat
Häiden avustajia ja luottamustehtäviä ovat esimerkiksi kaason, bestmanin (puhemiehen) ja seremoniamestarin sekä morsiusneitojen ja sulhaspoikien tehtävät.
Tom Sito
Tom Sito (s. 19. toukokuuta 1956 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen ohjaaja ja animaattori.
Hän aloitteli uraansa 1970-luvun lopulla apulaisanimaattorina muun muassa Raggedy Ann & Andy: A Musical Adventure -piirretyssä. Sito tuli tunnetuksi ohjattuaan muutamia jaksoja He-Man and the Masters of the Universe piirretyssä. Sito muun muassa suunnitteli storyboardeja Nalle Puhin uudet seikkailut -piirrettyyn ja on viimeks ollut tekemisissä myös ohjaajana Prätkähiirissä ja Ben 10:ssä.
Hän oli puheenjohtajana vuodesta 1992–2001 Motion Picture Screen Cartoonists and Affiliated Optical Electronic and Graphic Artsilla.
Sito palkitaan vuoden 2010 Annie-gaalassa June Foray -palkinnolla vaikutuksestaan animaation parissa.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2008
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2008 järjestettiin 8.–17. helmikuuta Östersundissa Ruotsissa.