hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Michael Ende
Michael Andreas Helmuth Ende (12. marraskuuta 1929 – 28. elokuuta 1995) oli saksalainen kirjailija ja antroposofi. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Momo" ja "Tarina vailla loppua". Hänen teoksiaan on käännetty yli 40 eri kielelle ja niitä on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta.
Michael Ende syntyi Garmisch-Partenkirchenissä Etelä-Saksassa, Baijerin osavaltiossa. Hänen isänsä Edgar Ende oli merkittävä surrealistinen taidemaalari. Enden äidin nimi oli Luise Bartholomä.
Ende ehti käydä Münchenissä humanistisiin aineisiin painottunutta Maximiliansgymnasiumia kolme vuotta, kunnes koulu suljettiin vuonna 1943 ja lapset evakuoitiin maalle. Hieman ennen toisen maailmansodan loppua Ende liittyi paikalliseen natseja vastustavaan "Freiheitsaktion Bayern" -liikkeeseen, ja sen vuoksi hänen opiskelunsa hidastui. Myöhemmin hän opiskeli Stuttgartissa Waldorf-koulussa ja Münchenissä Otto Falkenberg -teatterikoulussa, josta hän valmistui vuonna 1953.
Valmistumisensa jälkeen Ende työskenteli useissa eri teattereissa ja toimi myös elokuva-arvostelijana. Hänen kirjoittamansa näytelmät eivät saavuttaneet juurikaan menestystä ennen hänen ensimmäisen käsikirjoituksensa "Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer" julkaisua vuonna 1960. Vaikka teos oli menestys ja voitti arvostetun Hans Christian Andersenin kirjallisuuspalkinnon, kriitikot syyttivät teosta todellisuudentajun puuttumisesta. Ende muutti Italiaan vaimonsa Ingeborg Hoffmannin kanssa ja 13 vuotta esikoisteoksensa ilmestymisen jälkeen hän julkaisi romaanin "Momo". Vuonna 1979 julkaistusta romaanista "Tarina vailla loppua" ("Die unendliche Geschichte") tuli suuri menestys, mistä aiheutunut julkisuus rasitti ujoa ja syrjäänvetäytyvää kirjailijaa.
Vuonna 1985 Enden ensimmäinen vaimo Ingeborg Hoffman kuoli keuhkosyöpään. Ende meni vuonna 1989 uusiin naimisiin kääntäjä Mariko Satōn kanssa, joka myös käänsi joitakin hänen teoksiaan japaniksi.
Ende kuoli mahasyöpään 66-vuotiaana 28. elokuuta 1995 Filderstadt-Bonlandenissa, Stuttgartin lähellä. Ende on haudattu Waldfriedhof-hautausmaan vanhaan osaan Münchenissä. Hänen hautamuistomerkkinsä esittää suurta pronssista kirjaa, johon on reliefeinä kuvattu hänen teostensa henkilöhahmoja.
Arena football
Arena football on Jim Fosterin keksimä urheilulaji. Foster oli United States Football Leaguen ja National Football Leaguen entinen johtaja. Otettuaan osaa sisäjalkapallo-otteluun vuonna 1981 Madison Square Gardenilla, hän kehitti lajin perussäännöt. Seuraavien viiden vuoden aikana hän jatkoi sääntöjen kehittämistä, kunnes vuonna 1987 hän perusti Arena Football League -liigan. Tästä irtautui alasarja af2 vuonna 2000. Lisäksi myös muut henkilöt ovat aloittaneet omia sisäjalkapalloliigojaan, mutta nämä eivät teknisesti ole arena football -yhteneviä, koska sääntöjen patentti (erityisesti kimmokeverkkojen ) on kuulunut vuodesta 1990 lähtien Fosterille (patentti on itse asiassa Gridiron Enterprisesin omistuksessa).
Arena football on hyvin samankaltainen kuin amerikkalainen jalkapallo. Ainoa tärkeä ero National Football Leaguen asettamiin sääntöihin on eroteltu tarkemmin englanninkielisen Wikipedian artikkelissa. Lisäksi eroja ovat kentän pienempi koko sekä pelin ja pisteiden keruun nopeuttamisen parannus.
Arena football on pelkästään sisäpeli, ja kenttä on usein suunniteltu joko koripallolle tai jääkiekolle. Kokonaiskentän pituus on 85 jaardia (sama kuin standardi NHL jääkiekkokenttä). Pelikenttä on 50 jaardia pitkä sisältäen 8 jaardia pitkät päätyosiot. Riippuen pelikentän muodosta voivat päädyt olla joko suorat (koripallo) tai kaarevat (jääkiekko). Kentän seinustat on vahvasti paneloitu pehmusteilla, jotka jääkiekkoareenalla on asennettu kaukalon seinustan päälle.
Mikael Krogerus
Kaarlo Olavi Mikael Krogerus (s. 9. maaliskuuta 1944 Helsinki) toimi 1. joulukuuta 2007 alkaen maaliskuun 2012 loppuun asti Itä-Suomen hovioikeuden presidenttinä.
Krogerus on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi 1968 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Itä-Suomen hovioikeudessa ensin esittelijänä 1971–1978 ja sittemmin hovioikeudenneuvoksena 1979–1996.
Krogerus nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 1997.
Krogerus on toiminut kirkkohallituksen maallikkojäsenenä 1986–1996 ja varapuheenjohtajana 1996–2000.
Saksan demokraattisen tasavallan jalkapallomaajoukkue
DDR:n jalkapallomaajoukkue edusti Saksan demokraattista tasavaltaa miesten jalkapallo-otteluissa ja -turnauksissa.
Joukkueen ensimmäinen maaottelu käytiin 21. syyskuuta 1952 Varsovassa. Siellä Puola voitti vieraansa maalein 3–0. Joukkueen suurinumeroisin voitto 1–12 tuli Sri Lankaa vastaan Colombossa 12. tammikuuta 1964. Joukkue ei koskaan hävinnyt yli kolmella maalilla.
DDR:n joukkue selviytyi kerran maailmanmestaruusturnaukseen Romanian, Suomen ja Albanian karsintalohkosta. Saksan liittotasavallassa 1974 pelatun turnauksen alkulohkossa olivat vastassa Australia, jonka DDR voitti 2–0, Chile, jota vastaan peli päättyi tasan 1–1, ja viimeisenä isäntämaa Länsi-Saksa, jonka DDR voitti 1–0 Jürgen Sparwasserin maalilla. Alkulohkon voiton jälkeen joukkue hävisi jatkolohkossa Brasilialle ja Hollannille sekä pelasi tasan Argentiinan kanssa jääden lohkon viimeiseksi. Hollanti ja Saksa selviytyivät loppuotteluun, jossa Saksan liittotasavalta voitti maailmanmestaruuden.
DDR:n joukkueen toinen suuri saavutus oli olympiavoitto Montrealin kisoissa 1976, jossa joukkue voitti finaalissa Puolan maalein 3–1. Se saavutti myös hopeaa Moskovassa 1980 ja pronssia Münchenissä 1972. Tokion kisoissa 1964 joukkue saavutti pronssimitalit edustaessaan yhdistynyttä Saksan joukkuetta.
Artur Jorge
Artur Jorge Braga Melo Texeira, tunnetaan nimellä Artur Jorge (s. 13. helmikuuta 1946 Porto), on portugalilainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Jorge aloitti peliuransa FC Portossa josta siirtyi 1965 Academica de Coimbran joukkueeseen. Uransa parhaimmat vuodet Jorge pelasi SL Benficassa, jota edusti vuosina 1968–75. Tuona aikana Jorge voitti kahdesti Portugalin liigan maalikuninkuuden sekä yhteensä viisi liigamestaruutta. Hänen uransa päättyi jalan murtumiseen 1977.Peliuransa jälkeen Artur Jorge on toiminut valmentana ja tehnyt värikkään uran jalkapallon parissa. Hän opiskeli valmentajaksi Leipzigissa, DDR:ssä. Hänen uransa lähti lentoon FC Porton päävalmentajana vuosina 1984–87 liigamestaruuksien, cupvoittojen ja Euroopan Cupin voiton myötä. Hän valmensi välillä Ranskassa Racing Club de Paris'ta sekä myös hetken Portugalin maajoukkuetta ennen paluutaan Portoon 1989. Jälleen tuloksena Portossa oli liigamestaruus.
1991–1994 Jorge valmensi Paris Saint-Germainia menestyksekkäästi Ranskan kentillä, joukkue voitti liigan ja cupin. PSG:n huppuvuosien jälkeen Jorgen ura on ollut laskusuuntainen, hän toimi mm. maajoukkuevalmentajana Sveitsissä ja Portugalissa sekä palasi takaisin PSG:hen ennen siirtymistään Saudi-Arabiaan. Al Hilalin peräsimessä hän voitti Saudi-Arabian mestaruuden. Jorge valmensi puolisen vuotta myös Venäjällä ja luotsasi PFK TsSKA Moskovan supercupin voittoon. Maaliskuussa 2006 Jorge sai potkut Kaerunin maajoukkueen päävalmentajan tehtävistä maan karsiuduttua Saksan MM-kisoista. Lokakuusta 2006 lähtien Jorge on valmentanut Ranskan Ligue 2:dessa pelaavaa Créteiliä. Jorgen johdolla seura putosi Ligue 2:desta Nationaliin kauden 2006–07 päätteeksi ja portugalilaisvalmentaja sai potkut seurasta.
Joulukuussa 2007 Jorge neuvotteli Iranin maajoukkueen päävalmentajan tehtävistä, muttei tullut valituksi , koska helmikuussa 2008 espanjalainen Javier Clemente nimettiin Iranin uudeksi käskyttäjäksi.
Himejin linna
Himejin linna () on historiallinen linna Himejissä, Hyōgon prefektuurissa, Japanissa. Himeyaman kukkulalla Kōben lähistöllä sijaitseva linna on Japanin parhaiten 1600-luvulta säilynyt linnoitus. Himejin linna käsittää yhteensä 83 rakennusta ja sen puuseinät on maalattu laastilla valkoisiksi. Valkoisten seiniensä vuoksi Himejin linnaa kutsutaan myös "Valkoisen haikaran linnaksi". Himejin linna on eräs Japanin kuuluisimmista linnoista. Se liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon joulukuussa 1993 ja on yksi Japanin kansallisaarteista.
Ensimmäinen Himejin linnan paikalla sijainnut rakennus oli Akamatsu Norimuran vuonna 1333 rakennuttama linnake. Myöhemmin Toyotomi Hideyoshi tuhotutti linnakkeen ja rakennutti paikalle kolmekerroksisen linnan, joka valmistui vuonna 1581. Nykyinen Himejin linna on peräisin 1600-luvun alusta, jolloin Ikeda Terumasa uudelleenrakennutti sen. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1601 ja saatiin päätökseen yli kahdeksan vuotta myöhemmin 1609.
Yksi Himejin linnan tärkeimmistä puolustusmekanismeista ovat sen huolellisesti suunnitellut linnapihat, portit ja muurit. Niiden labyrinttimaisen asettelun tarkoitus oli pakottaa linnaan hyökkäävä vihollinen kiertämään linnoitusta spiraalin muotoisessa kehässä pyrkiessään kohti linnan keskustaa. Tiettyä reittiä kulkeva hyökkääjä pysyi koko ajan puolustajien jatkuvan tarkkailun ja jousitulen kohteena. Tämän lisäksi matkan varrelle oli rakennettu useita hämääviä umpikujia ja risteyksiä. Linnan nykyinen versio ei kuitenkaan ole joutunut tämäntapaisen hyökkäyksen kohteeksi, joten menetelmän toimivuutta ei ole todettu käytännössä.
Himejin linna nimettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1993 kriteereillä I ja IV. Maailmanperintöluetteloon liitetty alue on kooltaan 107 hehtaaria ja sitä ympäröi 143 hehtaarin suojavyöhyke.
Euroopan sosiaalinen peruskirja
Euroopan sosiaalinen peruskirja muodostaa Euroopan neuvoston ihmisoikeusulottuvuuden toisen puolen Euroopan ihmisoikeussopimuksen kanssa. Sen tavoitteena on turvata ja edistää sosiaalisia oikeuksia Euroopassa asettamalla sopimusvaltioille vähimmäisvaatimuksia, joihin niiden on sitouduttava.
Se allekirjoitettiin Torinossa 1961 ja tuli voimaan 1965. Suomi allekirjoitti sen vasta vuonna 1991. Tällä hetkellä sosiaaliseen peruskirjaan on liittynyt 22 Euroopan neuvoston jäsenmaata. Sopimusta on myöhemmin täydennetty lukuisilla lisäpöytäkirjoilla.
Osa peruskirjan turvaamista oikeuksista on turvattu myös muissa kansainvälisissä sopimuksissa. Esimerkiksi kansainvälisen työjärjestön ILOn sopimuksissa.Euroopan sosiaalisen peruskirjan noudattamista valvoo Euroopan sosiaalisten oikeuksien komitea. Komitea koostuu 15 riippumattomasta asiantuntijasta. Komitea tekee johtopäätöksiä valtioiden määräaikaisraporttien perusteella. Komitea käsittelee myös Euroopan sosiaalisen peruskirjan nojalla tehtyjä järjestökanteluja. Järjestökantelu antaa työmarkkinaosapuolille ja kansalaisjärjestöille mahdollisuuden kannella Euroopan sosiaalisten oikeuksien komitealle, mikäli järjestö epäilee, ettei sosiaalista peruskirjaa ole pantu riittävällä tavalla täytäntöön. Yksityiset henkilöt eivät voi kannella sosiaalisen peruskirjan nojalla.
Project Gotham Racing 3
Project Gotham Racing 3 (lyhyesti PGR3) on Bizarre Creationsin kehittämä ja Microsoftin julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu Xbox 360 -konsolille vuonna konsolin julkaisun yhteydessä.
Project Gotham Racing 3 on arcadepainotteinen autopeli, joka eroaa muista autopeleistä sillä, että sen lisäksi että pitää ajaa nopeasti, vaaditaan myös tyyliä. Tyylikkäästi ajamalla saa kerättyä Kudos-pisteitä, joita kerätään pelin uratilassa esimerkiksi avaamaan joitain autoja. Jotkin kilpailut ovat myös omistettu täysin Kudoksen keräämiselle.
Pelissä on uutena ominaisuutena päävalikon kohdalla Gotham TV joka mahdollistaa muiden pelaajien tai kavereiden ajon katsomisen Xbox Livessä. Myös Playtime "Kansio" on lisätty päävalikkoon joka sisältää mm. Route Creator kohdan, jonka avulla voi tehdä omia ratoja ja ajaa niitä myöhemmin Xbox Live kisoissa,jaetulla ruudulla tai linkkikaapelin avulla.
Pelin uratilan alussa saa 80000 ”krediittiä” käyttöönsä joilla ostetaan autoja. Autot on jaettu eri luokkiin: A,B,C,D ja E luokat. A-luokkaan kuuluvat mm: Ferrari F50 GT ja McLaren F1 GT jotka ovat pelin nopeimmat autot ja maksavatkin uratilassa yli miljoona krediittiä. E-luokassa ovat huonoimmat (mutta silti nopeat) autot, joilla pääsee ajamaan pelin alussa. Uratilaa pelatessa True Skill sijoitus paranee, jonka avulla Xbox Live etsii itselleen sopivimman vastustajan.
Kehittäjät ovat sanoneet ajan loppuneen kesken pelin saamisessa valmiiksi Xbox 360 -konsolin julkaisuun mennessä ja tämä näkyy muun muassa uramoodin loppupuolen helppoudessa saada mitaleita.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Émile Allais
Émile Allais (25. helmikuuta 1912 Megève – 17. lokakuuta 2012 Sallanches, Ranska) oli ranskalainen alppihiihtäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Allais voitti kolme kultamitalia vuoden 1937 maailmanmestaruuskilpailuissa ja vielä seuraavana vuonna yhden kullan lisää alppiyhdistetyssä. Olympialaisissa 1936 Allais saavutti pronssia alppiyhdistetyssä.
Allais kuoli Sallanches'ssa 17. lokakuuta 2012, satavuotiaana.
Grigori Savonenkov
Grigori Mihailovitš Savonenkov (17. maaliskuuta 1898 – 4. helmikuuta 1975) oli neuvostoliittolainen kenraaliluutnantti ja poliitikko. Hän oli Ždanovin sotakumppani Leningradin piirityksen ajoilta, jolloin hän oli Leningradin rintaman huoltokomentaja. Sittemmin hän toimi Ždanovin sijaisena ja lähimpänä miehenä eli varapuheenjohtajana Liittoutuneiden valvontakomissiossa. Savonenkov poistui Suomesta valvontakomission viimeisten osien mukana syyskuussa 1947, mutta palasi takaisin lähettiläänä tammikuussa 1948. Poikkeuksellisesti NKP:n politbyroo oli päättänyt säilyttää Savonenkovin sotilasviran, joten hän sai esiintyä asemamaassaan huomiota herättävästi asepuvussa. Savonenkoville annettiin tehtäväksi varmistaa Suomen lähentyminen Neuvostoliittoon, samalla kun hänen piti tukea SKDL:n aseman vahvistumista suomalaisessa politiikassa.
Virkakautensa aluksi Savonenkov kutsui Paasikiven vierailulle Neuvostoliittoon keskustelemaan maiden suhteiden parantamisesta. Paasikivi kieltäytyi vedoten terveydentilaansa ja siihen, ettei hän voinut sopia mitään ilman eduskunnan ja hallituksen suostumusta. Helmikuussa 1948 lähettiläs toimitti Paasikivelle Stalinin kirjeen, jossa tämä esitti YYA-sopimuksen solmimista maiden välille.
Savonenkovin linja Suomea kohtaan oli jonkin verran tiukempi kuin Moskovan ulkoministeriön, joka usein hylkäsi Savonenkovin aloitteita ja antoi hänelle ohjeet olla sekaantumatta Suomen sisäisiin asioihin.
Lähettilään vaihto maaliskuussa 1951 tuli yllätyksenä suomalaisille, ja ennen lähtöään Helsingistä Savonenkoville järjestettiin pikaisesti Suomen Leijonan suurristi.
13. soturi
13. soturi on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, joka perustuu Michael Crichtonin romaaniin "Eaters of the Dead". Sen on ohjannut John McTiernan sekä anonyymisti Crichton, pääosanesittäjinä Antonio Banderas ja Vladimir Kulich. "13. soturi" oli taloudellisessa mielessä pettymys, tuottaen maailmanlaajuisesti vain 61 miljoonaa dollaria.
Ken Anderson (showpainija)
Kenneth ”Ken” Anderson (s. 6. maaliskuuta 1976) on yhdysvaltalainen showpainija, joka painii tällä hetkellä TNA:ssa. Hän on kaksinkertainen TNA World Heavyweight Champion. Andersonin kutsumanimiä painikehässä ovat olleet Mr. Anderson, Ken Anderson, Mr. Kennedy ja Ken Kennedy.
Painin ohella Anderson on myös näytellyt elokuvassa "".
Francis De Taddeo
Francis De Taddeo (s. 19. joulukuuta 1957 Briey, Lorraine, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja.
Hän on valmentanut FC Metzin organisaatiossa 1996–2006. Kauden 2006 päätteeksi hänestä tuli seuran päävalmentaja. De Taddeon johdolla FC Metz voitti Ranskan Ligue 2:den mestaruuden 2007 ja nousi Ligue 1:ee´n.
Ligue 1:den vauhti osoittautui liian kovaksi De Taddeon valmentajmalle FC Metzille ja hän sai potkut 23. joulukuuta 2007. Metz oli sarjajumbona voitettuaan vain yhden 19 pelatusta ottelusta.
Kesällä 2012 De Taddeo palasi valmennustehtäviin Nationaliin pudonneen Amiensin päävalmentajana. De Taddeon johdolla seura sijoittui kaudella 2012/13 kahdeksanneksi, eikä näin onnistunut palaaman takaisin Ligue 2:een. Kehnosti alkanut kausi 2013/14 johti De Taddeon potkuihin syyskuussa 2013.
Toukokuussa 2015 SM Caen palkkasi De Taddeon kolmivuotisella sopimuksella valmennuskeskukseensa.
Vesalan koulu
Vesalan koulu voi tarkoittaa seuraavia oppilaitoksia:
Vaarallinen tehtävä II
M:I-2 Vaarallinen tehtävä 2 () on John Woon ohjaama toimintaelokuva vuodelta 2000. Pääosissa näyttelevät muun muassa Tom Cruise ja Dougray Scott. Cruise oli myös elokuvan tuottaja Paula Wagnerin kanssa.
Elokuva on jatkoa Brian De Palman elokuvalle "Vaarallinen tehtävä" (1996). Elokuva oli vuoden 2000 tuottoisin elokuva, ja se on kaikkien aikojen toiseksi parhaiten menestynyt televisiosarjaan perustuva elokuva. Eräs elokuvan tappelukohtauksien teema oli näyttää, että pienikokoinen (tässä tapauksessa Cruisen hahmo) voi pärjätä isompaa vastaan tappelussa hyödyntämällä koko kehonsa painoa ja voimaa.
Tällä kertaa IMF:n agentin Ethan Huntin (Cruise) ja hänen ryhmänsä tehtävänä on estää tappavan viruksen leviäminen.
Elokuvassa kuullaan Metallica-yhtyeen kappale ”I Disappear”. Myös Limp Bizkit teki tähän elokuvaan version elokuvan tunnusmusiikista ja MTV-videon.
Gaston Thorn
Gaston Egmond Thorn (3. syyskuuta 1928 Luxemburg – 26. elokuuta 2007 Luxemburg) oli luxemburgilainen poliitikko. Hän oli Euroopan komission puheenjohtaja 1981–1985 ja Luxemburgin pääministeri vuosina 1974–1979.
Thorn toimi toisen maailmansodan aikana vastarintaliikkeessa ollessaan vielä koulussa ja vietti muutamia kuukausia vankilassa. Sodan jälkeen hän opiskeli Montpellier’ssa, Lausannessa ja Pariisissa ja harjoitti asianajajan ammattia, kunnes lähti politiikkaan 1959 Demokraattisen puolueen edustajana. Hän oli puolueen johtajana vuodesta 1961.
Thorn oli maansa ulkoministeri ja kauppaministeri 1969–1980, pääministeri 1974–1979 ja talousministeri 1977–1980. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen 1959–1969 ja YK:n yleiskokouksen puheenjohtaja 1975–1976.
Thornista tuli Luxemburgin pääministeri vuonna 1974. Hän oli sodanjälkeisen Luxemburgin ensimmäinen pääministeri, joka ei edustanut Kristillissosiaalista kansanpuoluetta. Thornin hallitus koostui Demokraattisen puolueen lisäksi sosialisteista. Hallitus toteutti merkittäviä uudistuksia: kuolemanrangaistus lakkautettiin, abortti laillistettiin ja avioeron hakemista helpotettiin luopumalla syyllisen etsimisestä.
Vuonna 1980 Thorn valittiin Euroopan yhteisöjen komission johtoon. Häntä pidettiin Ranskan presidentti Valéry Giscard d'Estaingin ja Ranskan etujen tukijana. Komissio kävi tuolloin valtakamppailua parlamentin kanssa ja laajensi vaikutusvaltaansa kansallisten hallitusten kustannuksella.
Myöhemmin Thorn toimi Luxemburgin suurimman media-alan yrityksen ja Banque Internationale de Luxembourgin johdossa. Hän toimi myös Eurooppa-liikkeen ja Liberal Internationalin puheenjohtajana ja trilateraalikomissiossa.
Franck Dumas
Franck Dumas (s. 9. tammikuuta 1968 Bayeux) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Syyskuusta 2014 lähtien hän on toiminut marokkolaisseura Maghreb Fès'n päävalmentajana.
Dumas aloitti uransa SM Caenissa 1988 debytoiden AS Cannes'ta vastaan pelatussa ottelussa. AS Monacon paidassa Dumas voitti Ranskan mestaruuden 1997.Dumas'n valmennusura on alkanut SM Caenissa keväällä 2005. Yhdessä kokeneen Patrick Parizon'n johdatti Caenin Ligue 1:een kauden 2006–07 päätteeksi. Pääsarjataival kesti Caenin osalta kaksi kautta ja keväällä 2009 seura putosi takaisin Ligue 2:een. Seurajohdon luottamus Dumas'n taitoihin kuitenkin säilyi ja hän jatkaa tehtävässään. Parizon'n paikan apuvalmentajana otti kesällä 2009 Patrice Garande.
Dumas'n luotsaaman Caenin visiitti Ligue 2:ssa jäi lyhyeksi, sillä seura varmisti keväällä 2010 nousunsa takaisin pääsarjaan viisi kierrosta ennen loppua. Caen pelasi loppuun asti tyylikkäästi ja päätti kautensa 1–3 voittoon FC Nantes Atlantiquestä ja pääsi juhlimaan Ligue 2:n voittoa. Dumas'n valmentajauran toinen pääsarjajakso Caenin peräsimessä kesti kaksi kautta. Kausi 2010/11 alkoi loistavasti Caenin kaadettua heti alussa mestaruutta puolustaneen Olympique de Marseillen. Lopulta joukkue hyytyi sijalle 15, mutta säilytti kuitenkin sarjapaikkansa. Kausi 2011/12 oli Caenille vaikeampi ja tiukasta taistelusta huolimatta kohtalona oli putoaminen liigasta pisteen erolla viimeisenä säilyneeseen FC Lorientiin. Kauden jälkeen Dumas jätti tehtävänsä.
Helmikuussa 2013 Dumas'sta tuli Ligue 2:ssa pelaavan AC Arles'n päävalmentaja. Dumas luotsasi seuran kauden päätteeksi sarjassa sijalle 11. Kaudella 2013/14 Arles juuttui sarjan keskikastiin ja sijoittui lopulta kolmanneksitoista. Kauden jälkeen Dumas jätti tehtävänsä päävalmentajana ja siirtyi seuran urheilutoimenjohtajaksi. Syksyllä 2014 Dumas jätti tehtävänsä Arles'ssa.
Domingo Nieto
Domingo Nieto (1803 – 17. helmikuuta 1844) oli perulainen sotilas ja poliitikko, josta tuli Perun presidentti vuonna 1843.
Nieto syntyi Limassa. Hän oli Ramón Castillan puolella vallankaappauksessa, jossa syrjäytettiin Manuel Ignacio de Vivanco. Tämän ansiosta hän sai presidentin viran, jossa toimi kuolemaansa asti vuoteen 1844. Castilla seurasi häntä virassa.
Vesalan koulu (Oulu)
Vesalan koulu on Vesalan kaupunginosassa Oulussa sijaitseva vajaan kahdensadan oppilaan (lukuvuosi 2014-2015) peruskoulun 0.—6. luokka-asteiden oppilaitos, joka sijaitsee vuonna 2010 valmistuneessa Vesalan monitoimitalossa (Valpastie 16, 91300 Ylikiiminki).
Koulun henkilökunnan lukumäärä on 14. Talossa on myös päiväkoti, kaiken kaikkiaan siellä on lähes 240 lasta ja yli 20 työntekijää, samoin kuin kolmannen sektorin toimintaa mukaan lukien nuorisotoimi, seurakunta, 4H-kerho, Oulu-opisto ja paikallinen kyläyhdistys. Koulun rehtori on Olavi Ala-Aho ja vararehtori Perttu Hämäläinen. Heidän lisäkseen koulussa työskentelee seitsemän luokanopettajaa, esikoulunopettaja ja kuusi muuta henkilökunnan jäsentä.
Koulu perustettiin jo 1920-luvulla ja oli siitä erikoinen, että se toimi aluksi vuorotellen Karahkan koulun kanssa. Vuoden 1931 opetussuunnitelman mukaan koulua pidettiin syyslukukaudella Karahkassa ja kevätlukukaudella Vesalassa.
Iris (mytologia)
Iris () oli kreikkalaisessa mytologiassa sateenkaarten henkilöitymä ja jumalten viestinviejä. Niin kuin sateenkaari yhdistää maan ja taivaan, Iris yhdistää ihmiset ja jumalat. Hän matkustaa tuulen nopeudella maailman rajalta toiselle ja meren syvyyteen ja alamaailmaan.
Iris on Heran, jumalten kuningattaren, henkilökohtainen viestinviejä. Hän on Heran agentti Olympos-vuorelta kuolevaisten maailmaan. Iris kuvataan niin sateenkaarena kuin nuorena neitsyenä siivet olkapäillään.
Klassisessa taiteessa Iris-kuvauksiin liittyvät usein siivet, caduceus-sauva ja maljakko, joka kuvastaa kannua tai uurnaa, jossa on Styksin, manalan joen, vettä.
Hesiodoksen "Jumalten synnyn" mukaan Iris on Thaumaksen ja meren nymfi Elektran, joka on yksi okeanideista, tytär. Hänen sisariaan ovat harpyijat. Iris on naimisissa Zefyroksen, länsituulen jumalan, kanssa. Heidän poikansa on Pothos.
Toimisto
Toimisto on huone tai muu alue, jossa ihmiset työskentelevät. Toimisto on arkkitehtuurinen ja suunnitelmallinen ilmiö, joka esiintyy useassa muodossa. Se voi olla pieni työpenkki tai nurkkaus myyntikojun nurkassa tai useita kerroksia käsittävä osio rakennuksessa tai kokonainen rakennuskokonaisuus. Nykyään toimistolla tarkoitetaan tiloja, joissa toimistotyöntekijät työskentelevät.
Toimiston eri tilankäyttömahdollisuuksia ovat mm. avokonttori, koppikonttori ja monitilatoimisto.
John Leguizamo
John Leguizamo (s. 22. heinäkuuta 1964) on Emmy-palkinnon voittanut ja Golden Globe -ehdokkuuksia kahminut näyttelijä ja tuottaja. Hän on alkujaan kotoisin Kolumbian pääkaupungista, Bogotásta.
Leguizamo syntyi Kolumbian Bogotássa. Hänen isänsä, "Alberto Leguizamo", oli alun perin [colombian), joka asui Kolumbiassa. Siellä ollessaan hän tapasi tulevan vaimonsa "Luzin". Vuonna 1968 pari muutti lapsineen Yhdysvaltoihin "Jackson Heightsin Queensiin" New York Cityyn. John kävi siellä koulunsa.
Leguizamo kävi "Murry Bergtraum High Schoolin", jossa hän kirjoitti komediamateriaalia, jota hän testasi luokkatovereihinsa, jotka myöhemmin äänestivät hänet "Eniten Puhuvaksi" (Most Talkative) -henkilöksi. Murry Bergtraum High Schoolista valmistumisensa jälkeen Leguizamo meni "New York Universityyn", missä hän otti teatteritunteja.
Leguizamolla oli valmentajanaan Lee Strasberg, jonka kanssa hän ehti tehdä töitä vain yhden päivän ennen Strasbergin menehtymistä. Leguizamo kommentoi asiaa näin: "Minulla on sellainen vaikutus ihmisiin."
Johnin ensiesiintyminen oli vuonna 1984 televisiosarjassa Miami Vice. Seuraavana vuonna hän näytteli pientä osaa elokuvassa "Mixed Blood". Vuonna 1989 Johnilla oli rooli elokuvassa "Casualties of War" ja vuonna 1990 rooli elokuvassa Die Hard 2. Hänen uransa lähti nousukiitoon vuonna 1991 "Hangin' with the Homeboys" -elokuvan jälkeen, jossa Leguizamo näytteli hermostunutta Bronxista tullutta teini-ikäistä Manhattanin kirkkaissa valoissa, joka joutuu kohtaamaan vaikean valinnan; jäädäkö kaupan kassalle töihin vai lähteä luomaan uraa collegeen ja löytää rakastamansa tyttö, joka kuitenkin osoittautuu aivan joksikin muuksi kuin hän oli kuvitellut.
Vuonna 1991 Leguizamo sai oman televisio-ohjelman, "Mambo Mouthin", jossa John näytteli seitsemää eri hahmoa. Ohjelmasta tuli suuri menestys.
Leguizamo suunnitteli uuden televisiosarjan "House of Bigginin" v. 1995. Ohjelma sai kaksi "Emmy"-ehdokkuutta ja positiivista kritiikkiä. Ohjelma lopetettiin ensimmäisen kauden jälkeen.
Leguizamolla oli kuitenkin vientiä elokuviensa kanssa, hän oli mukana muun muassa "Super Mario Bros." ja "Carlito's Way" -elokuvissa 1993, "Romeo + Juliet" -elokuvassa 1996 ja "Spawn":issa 1997.
Leguizamon yksi merkittävimmistä rooleista oli varmaankin Henri de Toulouse-Lautrecen osa elokuvassa Moulin Rouge! vuonna 2001. Leguizamo on antanut äänensä Ice Age -animaatioelokuvien laiskiaiselle "Sidille".
Leguizamo oli naimisissa "Yelba Osorionin" kanssa kaksi vuotta, mutta pari erosi vuonna 1996. Tällä hetkellä hän on "Justine Maurerin" kanssa. He avioituivat vuonna 2003. Heillä on kaksi lasta, tytär "Allerga Sky" (s. 1999) ja poika "Ryder Lee" (s. 2000). Leguizamo on baseball-fani ja hänen lempijoukkueensa on "New York Mets".
Matti Ristinen
Matti Juhani Ristinen (s. 7. tammikuuta 1974 Nacka, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt erinäisissä teattereissa vuodesta 1997. Televisioyleisölle hän on tullut tutuksi muun muassa Lauri "Lasse" Salmena epookkisarjoissa "Kun taivas repeää" ja "Taivas sinivalkoinen" sekä useista sivuosistaan suomalaisissa suosikkisarjoissa. Vuosina 2009–2013 hän esitti pääroolia, Tommi Jussilaa, Yle TV2:n menestyssarjassa "Pirunpelto".
Matti Ristinen syntyi Nackassa, Tukholman naapurikunnassa, Raimo ja Kaisa Ristisen (omaa sukua Räisänen) perheeseen. Perhe muutti Suomeen Kärsämäelle 1980-luvun vaihteessa. Vuonna 1993 Ristinen valmistui ylioppilaaksi Kärsämäen lukiosta. Hän opiskeli teatteritaidetta Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella neljä vuotta ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1997.
Ammattilaisuransa Ristinen aloitti Turun kaupunginteatterissa, jossa hän työskenteli 1997–2000. Siellä hänen näyttämötaiteellisiin tulkintoihinsa lukeutui muun muassa Tommy Barbanin osa näytelmässä "Yö on hellä" ja D’Artagnan klassikkonäytelmässä "Kolme muskettisoturia". Ristinen kiinnitettiin Helsingin kaupunginteatteriin kaudeksi 2002–2003; siellä hän näytteli teoksissa "Vaahteramäen Eemeli" ja "Housut pois". KokoTeatterissa – jonka perustajajäsen ja nimen keksijä Ristinen on – hän tulkitsi muun muassa Harold Dopsin osan näytelmässä "Todiste" vuonna 2003. Teatteri Imatrassa hän näytteli "Pohjanmaan" Erkki Hakalaa vuonna 2004. Ristinen näytteli vuonna 2012 Jeesusta Porvoon Teatterin pääsiäisajan kärsimysnäytelmässä "Via Crucis – Ristin tie". Ristinen on esittänyt myös monologeja, kuten "Nuoren Wertherin kärsimykset" 1995 ja "Kullervo" 1998.
Oho, sanoi Eemeli
Oho, sanoi Eemeli on suomalainen elokuva vuodelta 1960. Sen on ohjanut Ville Salminen. Kyseessä on kepeä musiikilla höystetty ilottelu, joka tarjoaa sitä, mitä yleisö siltä odotti. Kriitikoita ei tämäkään elokuva miellyttänyt, arviot olivat tylyt, kuten muillekin Reino Helismaan edustaman junttifarssi-tyylilajin teoksille. Ensi-ilta oli 22. tammikuuta 1960 Rexissä ja Tuulensuussa.
Eemelin elokuvassa esittämä laulu "Oho, sanoi Eemeli" oli aikanaan hyvin suosittu. Helismaan sanoittama kappale on vuonna 1959 julkaistun singlen A-puolella, B-puolella on "Taas Rovaniemen markkinoilla".
Esko Toivonen oli esiintynyt sivuosassa elokuvassa "Yks' tavallinen Virtanen" (1959), ja siitä tuottaja T. J. Särkän mielenkiinto heräsi niin paljon, että Toivonen sai pääosan ja suosion osoittauduttua suureksi, vielä kahdessa muussakin elokuvassa samana vuonna. Elokuvassa on mukana myös Vesa Enne, joka vuonna 1960 oli mukana vielä kolmessa muussakin yhtiön elokuvassa ja levytti ensimmäisen singlensä.
Vaikka yleisö otti elokuvan innokkaasti vastaan, aikalaisarvostelijat suhtautuivat siihen nuivasti. Paula Talaskivi linjaa, että satiirinen pohjaidea on onnistuttu piilottamaan hyvin. Bengt Pihström (Nya Pressen) ei näe mitään humoristista ilmeettömin kasvoin esiintyvässä ja ilmeettömällä äänellä laulavassa Eemelissä: "Omaperäistä komiikkaa? Ehkä." Pohjois-Suomen kriitikoilta tuli sentään joku ymmärtävä sana. Eero Krekelä (Kaleva) kirjoittaa: Eemelin "totinen torvensoittaja -huumori edustaa omintakeista mallia vuosien saatossa kuluneiden farssikoomikkojemme joukossa."
Arviossa todetaan, että komedia on ohjattu vähistä aineksista. Se aloitti sarjan, jossa Eemeli eli koomikko Esko Toivonen heittää suupielestään tolkuttomia huulenpoikasia.
Vakuutusyhtiö
Vakuutusyhtiö on vakuutuksia myöntävä liikeyritys.
Suomessa toimivia vakuutusyhtiöitä säätelee toisaalta Suomen vakuutusyhtiölaki ja toisaalta EU:n vakuutusyhtiöitä koskevat direktiivit.
Vakuutusyhtiö voi olla joko vakuutusosakeyhtiö tai keskinäinen vakuutusyhtiö. Niiden suurin ero on omistajien määräysvallan käyttämisessä. Osakeyhtiöissä omistajina ovat osakkeenomistajat, kun taas keskinäisissä yhtiöissä omistajina ovat vakuutuksenottajat.
Keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on oltava sanat "keskinäinen", "vakuutus" ja "yhtiö". Julkisen keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on lisäksi oltava sana "julkinen" tai lyhenne "jy", joka vastaa sanoja "julkinen yhtiö".
Yksityisen vakuutusosakeyhtiön nimessä on oltava sanat "vakuutus" ja "osakeyhtiö" tai sitä vastaava lyhenne "oy". Julkisen vakuutusosakeyhtiön nimessä on oltava lisäksi sana "julkinen" tai lyhenne "oyj", joka vastaa sanoja "julkinen osakeyhtiö".
Vakuutusyhtiöiden perustamisesta, järjestysmuodosta, toiminnan peruslinjoista, vakuutettujen etujen turvaamisesta ja muista vastaavista seikoista on säädetty vakuutusyhtiölaissa. Myös osakeyhtiölain säännökset koskevat vakuutusyhtiötä, ellei vakuutusyhtiölaissa ole toisin säädetty.
Suomen lakisääteistä työeläkevakuutustoimintaa harjoittavia yhtiöt on katsottu siinä määrin muista vakuutusyhtiöistä poikkeaviksi yhtiöiksi, että niitä varten on säädetty oma laki, "Laki työeläkevakuutusyhtiöistä". Erityispiirteet perustuvat siihen, että yhtiöillä on sijoitustoimintaa lukuun ottamatta vain vähän liikeyrityksille ominaisia piirteitä. Työeläkevakuutusyhtiöiden tehtävänä on hankkia hallittavina oleville työeläkevaroille mahdollisimman hyvä, vakaa ja pitkäaikainen tuotto. Erityislainsäädännöllä halutaan myös varmistaa työeläkevakuutusyhtiöiden itsenäisyys suhteessa samaan yhtiöryhmään kuuluviin muihin vakuutusyhtiöihin.
EU:n vahinko- ja henkivakuutusta koskevien direktiivien keskeisiä periaatteita ovatMaaliskuussa 2004 Suomessa oli toimilupa 46 suomalaisella vakuutusyhtiöllä. Niistä keskinäisiä yhtiöitä oli 20 ja osakeyhtiöitä 26.
USCENTCOM
United States Central Command (USCENTCOM) on Yhdysvaltain asevoimien sotatoimialueen päämaja (COCOM; Unified Combatant Command), joka vastaa toiminnoista Lähi-idässä, pois lukien Israel, Itä-Afrikassa ja Keski-Aasiassa puolustusministerin alaisuudessa. Se on perustettu 1983.
USCENTCOM on vastuussa joukoista Persialahdella, Irakin ja Afganistanin sodista. Pääosa sen joukoista on sijoitettu Irakiin ja Afganistaniin ja sillä on tukikohtia Kuwaitissa, Bahrainissa, Qatarissa, Arabiemiraateissa, Omanissa, Pakistanissa, Djiboutissa ja Keski-Aasiassa. USCENTCOMin joukkoja on ollut aiemmin sijoitettuina myös Israeliin, Jordaniaan ja Saudi-Arabiaan.
USCENTCOM perustettiin 1980 Iranin panttivankikriisin ja Neuvostoliiton Afganistanin miehityksen jälkeen maaliskuussa 1980 nimellä Rapid Deployment Joint Task Force (RDJTF). Reaganin aikana siitä tehtiin pysyvä päämaja tammikuussa 1983.
USCENTCOMin päämaja on MacDillin lentotukikohdassa Tampassa Floridassa, tosin etulinja päämaja on Camp al-Sayliyah Qatarissa.
USCENTCOMin alaisuudessa ei ole joukkoja vaan viisi eri aselajien päämajaa:
Sen alaisuudessa on myös monen aselajin päämajoja eri tehtävissä eri alueilla:
Thomas Pynchon
Thomas Ruggles Pynchon Jr. (s. 8. toukokuuta 1937 Glen Cove, Long Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kuuluu kirjallisuuden postmodernismin eturiviin John Barthin, Robert Cooverin, William H. Gassin ja Donald Barthelmen ohella.
Pynchon aloitti insinöörinopinnot Cornellin yliopistossa, mutta jätti opinnot kesken liittyäkseen Yhdysvaltain laivastoon. Parin vuoden kuluttua hän palasi Cornelliin, vaihtoi alaa ja suoritti kirjallisuuden loppututkinnon. Hän työskenteli myös salaisessa tehtävässä Boeingin lentokonetehtaassa.
Pynchronin suppeaan tuotantoon sisältyy yksi novellikokoelma ja kahdeksan romaania. Hän kirjoitti ensimmäisen romaaninsa "V." vuonna 1963. Sen jälkeen hän katosi julkisuudesta eikä ole antanut haastatteluja. Julkisuuden välttelyn vuoksi hänestä tiedetään hyvin vähän. Hän on kuitenkin näyttäytynyt Simpsonit-piirrossarjassa paperipussi päässä. Oppilastiedot hänen käymästään korkeakoulusta puuttuvat ja hänen laivastopalvelunsa aikainen arkisto on tuhoutunut tulipalossa.
Pynchonin esikoisromaani "V." sai William Faulkner Foundation -esikoisromaanipalkinnon vuonna 1963. Pynchonilta on suomennettu Richard and Hilda Rosenthal Foundation -palkinnon saanut "Huuto 49" (1966) sekä "Painovoiman sateenkaari" (1973), jota pidetään hänen pääteoksenaan (1973) ja johon hänen kulttimaineensa perustuu.
Neljäs romaani "Vineland" ilmestyi 1990. Pynchon on julkaissut myös novellikokoelman "Slow Learner" (1984). "Mason & Dixon" -romaanissa (1997) seurataan 1700-luvulla eläneiden maanmittaajien Charles Masonin ja Jeremiah Dixonin toimintaa Uudessa maailmassa. "Against the Day" (2006) kertoo tapahtumista vuonna 1893 pidetystä Columbian maailmannäyttelystä ensimmäiseen maailmansotaan asti.
Pynchonilla on hyvin tiivis harrastajayhteisö, johon kuuluvat ovat kiinnostuneita Pynchonista monenlaisista näkökulmista: joku kerää Pynchonia koskevia detaljeja, joku kuvittaa, säveltää tai kirjoittaa romaaneja. Pynchon on myös opinnäytteiden tutkimuksen kestoaihe. Tutkija Tiina Käkelä-Puumalan mukaan ne jotka eivät tunne Pynchonia, pitävät heitä helposti friikkeinä. Tutkimuksen kohteena on erityisesti Pynchonin varhaistuotanto, sillä kuten Käkelä-Puumala kirjoittaa, ""Painovoiman sateenkaaren" jälkeen Pynchon ei ole kirjoittanut enää vastaavaa romaania".
USEUCOM
United States European Command (USEUCOM) on Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen asevoimien sotatoimialueen päämaja (COCOM; Unified Combatant Command), joka vastaa toiminnoista Euroopassa ja Turkissa, entisen Neuvostoliiton alueella, pl. viisi Keski-Aasian tasavaltaa, ja Afrikassa lukuun ottamatta Itä-Afrikkaa. Sen päämaja on Stuttgartissa. USEUCOM on perustettu 1. elokuuta 1952.
USEUCOM oli Euroopan joukkojen komennossa kylmän sodan aikana ja Kosovon sodan aikana. Se vastasi myös Turkin Incirlikin lentotukikohdan operaatioista Persianlahden sodan aikana ja Irakin lentokieltoalueen valvonnasta. USEUCOMin komentaja on myös NATOn joukkojen ylin komentaja (SACEUR).
Sen alaisuuteen kuuluvat:
USEUCOMin pääasialliset joukot ovat Yhdysvaltain 7. armeija, 6. laivasto ja 3. ilmavoimat. 7. armeija on sijoitettu Saksaan ja se käsittää yhden armeijakunnan kaksi divisioonaa, kun vielä kylmän sodan aikana siihen kuului kaksi armeijakuntaa ja neljä divisioonaa. 6. laivasto on sijoitettu Välimerelle ja valvoo Gibraltaria ja Suezin kanavaa.
HQ Air Command Europe ja 3. ilmavoimat on sijoitettu Ramsteinin lentotukikohtaan ja ne muodostavat United States Air Forces in Europen (USAFE). Italiaan on sijoitettuna 173. maihinlaskuprikaati, joka otti osaa myös vuoden 2003 Irakin valtaukseen. Erikoisjoukkojen Special Operations Command, Europe (SOCEUR) on sijoitettu Stuttgart-Vaihingenin Saksaan.
USEUCOMin alaisuuteen ennen kuulunut 16. ilmavoimat lakkautettiin 1. joulukuuta 2006 ja perustettiin uudelleen Turkkiin (nimellä 16th Air Expeditionary Task Force) päätukikohtanaan İzmirin lentotukikohta Turkissa, ja samalla 3. ilmavoimat perustettiin uudelleen Ramsteinissa.
Vuoteen 2002 asti komentajan arvonimi oli "Commander in Chief, United States European Command".
Arthur Kajanus
Otto Arthur August Kajanus (1850 Helsinki – 1904 Turku) oli suomalainen koneinsinööri ja arkkitehti.
Kajanus opiskeli Helsingin teknillisessä reaalikoulussa vuosina 1864–1865 mutta keskeytti opinnot. Hän jatkoi opintojaan myöhemmin Hannoverissa ja valmistui sieltä koneinsinööriksi vuonna 1874. Kajanus palasi Suomeen. Hän hakeutui Ouluun, jossa oli vuosina 1881–1883 töissä Uleåborgs Mekaniska Werkstads AB:ssa, jossa valmistettiin hinaajia ja muita pienempiä aluksia sekä höyrykoneita ja -kattiloita.
Vuonna 1883 Kajanus muutti Turkuun, jossa hän toimi ensin sekä kaupungininsinöörinä että kaupunginarkkitehtina, kunnes vuodesta 1887 alkaen pelkästään kaupunginarkkitehtina kuolemaansa asti.Kaupunginarkkitehtina Kajanus suunnitteli Turkuun lukuisia taloja, esimerkiksi Port Arthurin alueelle 17 taloa, jotka osaltaan luovat vanhan kaupunginosan yhtenäisen ulkoasun.
Giovanni Antonio Scopoli
Giovanni Antonio Scopoli, latinaksi Johannes Antonius Scopoli, (3. kesäkuuta 1723, Cavalese Val di Fiemme–8. toukokuuta 1788, Pavia) oli italialais-itävaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.
Giovannin isä oli lakimies. Lääketieteen oppiarvon Giovanni suoritti Innsbruckin yliopistossa, ja hoiti praktiikkaa Cavalesessa ja Venetsiassa. Hän kulutti paljon aikaa keräämällä kasveja ja hyönteisiä Alpeilla. Hän vietti 2 vuotta Seckanin herttuan yksityissihteerinä, kunnes sai lääkärin viran elohopeakaivoksilta Idrijasta, läntisessä Sloveniassa. Täällä hän vietti seuraavat 16 vuotta. 1761 hän julkaisi tutkimuksen "De Hydroargyro Idriensi Tentamina", jossa käsitteli elohopeamyrkytysoireiden esiintymistä kaivosmiehissä.
Idrijassa Scopoli tutki paikallista luontoa, julkaisten 1760 "Flora Carniolica" tutkielman ja laajan tutkimuksen hyönteisistä. 1769–72 hän julkaisi "Anni-Historico Naturales" tutkimuksen, jossa kuvaili uusia lintulajeja lukuisista kokoelmista.
1769 Scopoli osoitettiin Saksaan Chemnitzin Kaivosakatemian lehtorin virkaan. 1777 hän siirtyi Pavian yliopistoon. Hänen viimeiseksi työkseen jäi "Deliciae Flora et Fauna Insubricae" (1786-88), missä hän esitti tieteelliset nimet Pierre Sonneratin matkoillaan löytämille ja kuvailemille linnuille ja nisäkkäille.
Scopoli kuvaili tieteelle lukuisia kasveja, hyönteisiä, ja linnuista muun muassa rääkkähaikara, tundrahanhi, pikkuhuitti, pikkutylli, tornipöllö, minervanpöllö, alppirautiainen ja mustapääsirkku ovat hänen nimeämiään.
Keskinäinen vakuutusyhtiö
Keskinäinen vakuutusyhtiö on vakuutusyhtiö, jossa omistajan valtaa käyttävät vakuutuksenottajat sekä erikseen määrätyn takuupääoman omistajat. Keskinäinen vakuutusyhtiö muistuttaa muodoltaan osuuskuntia. Vakuutusyhtiöiden toinen päämuoto ovat vakuutusosakeyhtiöt, joiden omistajina ovat osakkeenomistajat.
Keskinäinen vakuutusyhtiö on eräs maailman yleisimmistä vakuutusyhtiömuodoista. Suomessa suurimpia keskinäisiä vakuutusyhtiöitä ovat LähiTapiola, Fennia, Turva, Pohjantähti sekä eläkevakuutusyhtiöt Ilmarinen, Varma ja Etera.
Keskinäisten yhtiöiden kansainvälisenä yhteistyöjärjestönä toimii AISAM (Association Internationale des Sociétés d’Assurance Mutuelle).
Keskinäisen vakuutusyhtiön osakkaita ovat vakuutuksenottajat. Heillä on yhtiökokouksessa kullakin yksi ääni, ellei yhtiöjärjestyksessä ole muuta määrätty. Äänioikeus voi yhtiöjärjestyksessä määräytyä myös vakuutusmaksujen määrän mukaisesti.
Keskinäisellä vakuutusyhtiöllä voi olla myös maksettua omaa pääomaa jota kutsutaan takuupääomaksi. Yhtiökokouksissa näiden takuuosuuksien omistajien äänimäärä on rajoitettu. Suomen vakuutusyhtiölaisäädännössä takuuosuuksien omistajien äänimäärä saa olla korkeintaan yksi kymmenesosa yhtiökokouksessa edustetusta äänimäärästä.
Keskinäisen vakuutusyhtiön voitonjako tapahtuu antamalla vakuutuksenottajille maksunalennuksia tai –palautuksia taikka maksuttomia lisäetuja.
Keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on oltava sanat "keskinäinen", "vakuutus" ja "yhtiö". Julkisen keskinäisen vakuutusyhtiön nimessä on lisäksi oltava sana "julkinen" tai lyhenne "jy", joka vastaa sanoja "julkinen yhtiö".
Luomiväri
Luomiväri on meikkituote, jota käytetään silmäluomilla, silmän ympärillä ja kulmakarvan alla. Luomivärin tarkoituksena on tuoda silmää esiin ja tehdä siitä kauniimpi ja puoleensavetävämpi. Luomiväriä myydään tavallisimmin puuterimaisesta väriaineesta puristettuna kakkuna, mutta sitä on saatavilla myös esimerkiksi nestemäisenä, voidemaisena, vaahtomaisena tai jauhemaisena värinä.
Väri laitetaan luomille sormin tai käyttämällä apuna pensseliä tai muuta levitintä. Ennen värin asettamista on mahdollista pohjustaa silmäluomi silmämeikinpohjustusvoiteella, jolloin meikin kestävyys on parempi. Luomivärejä on olemassa kaiken värisiä; suosittuja ovat muun muassa erilaiset sinisen, ruskean, violetin ja vihreän sävyt. Luomivärejä käyttävät ehostuksissaan yleisemmin naiset, mutta joissain kulttuureissa ja yhteyksissä myös miehet voivat käyttää luomiväriä.
Messilä
Messilä on Hollolassa Messilän kartanon alueella oleva alue, johon kuuluu Kartanonmäki, Hakalaukunmäki ja Tiirismäki. Tiirismäkeä ja sen länsi-, pohjois- ja eteläpuolella olevaa Isoon-Tiilijärveen rajoittuvaa aluetta kutsutaan myös Tiirismaaksi.
Nykyinen Messilä on Salpakankaalta Messilän kartanoon johtavan tien eteläpuoli ja Messilän kartanon lähialue tien pohjoispuolella. Aivan Vesijärven rannassa Rantatien (yhdystie 2956) varrella on Messilänrannaksi kutsuttu vene- ja uimaranta. Messilänranta kuuluu Vesijärven Laasonpohjaan, joka rajoittuu Korpikankareen ja Herralan väliselle alueelle.
Messilänrannassa palvelee kesäisin ja talvisin leirintä-alue Camping Messilä.
Messilässä on hyvät majoitus- ja harrastusmahdollisuudet. Talvella voi lasketella ja hiihtää, kesällä vaeltaa ja pelata golfia. Messilässä on myös hotelli ja mökkejä.
Juhannuksena Messilänrannassa poltetaan juhannuskokko leirintäalueen hiekkarannalla.
Ruma Elsa
Ruma Elsa on Edvin Laineen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1949. Käsikirjoitus pohjautuu Ensio Rislakin näytelmään "Ruma Elsa" (1949). Elokuvan ensi-ilta oli 4. helmikuuta 1949 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa.
Aikalaisarvioissa elokuva saa vuolaat kiitokset. Juha Nevalaisen mukaan se on niiden vuosien parhaita, ellei paras elokuva. Se on onnistunut siinä missä elokuvat usein epäonnistuvat: näytelmän siirtämisessä elokuvaksi. Se ei ole filmattua teatteria vaan hyödyntää filmillisiä mahdollisuuksia. Tosin lopputuloksessa näkyy hänen mukaansa jälleen suomalaiselle elokuvalle ominainen kiire. Eeva-Kaarina Volasen säteilevä osasuoritus Elsana nostetaan esiin useassa arviossa.
Myöhemmissä kritiikeissä elokuvaa luonnehditaan piruilevaksi komediaksi, joka kuvastaa hauskasti aikansa sukupuolirooleja. Se on arvion mukaan Laineen onnistuneimpia komedioita.
Eeva-Kaarina Volasen esittämä Elsa on housuihin pukeutuva poikatyttö, joka kutsuu itseään Santuksi. Hänen käytöksensä ei ole lainkaan sitä, mitä tytöiltä odotetaan elokuvan valmistumisaikana, 1940-luvulla. Pojista hän ei välitä ja väheksyy tyttöjä, jotka jahtaavat poikia. Kun häntä sanotaan rumaksi, hän päättää näyttää ja laittautuu, ja tulosta miehet eivät voi vastustaa.
Tikkurilan koulu
Tikkurilan koulu (myös nimellä Tikkurilan yhtenäiskoulu) oli Vantaan Tikkurilassa toiminut yhtenäiskoulu. Tikkurilan koulu ehti toimia kansa-, keski- tai peruskouluna yli sata vuotta. Koulun yläaste lakkautettiin lukuvuoden 2005–2006 päättyessä. Ala-asteen rakennus oli tällöin 110-vuotias. Syksyllä 2005 koulua kävi vielä runsas 510 oppilasta.
Koulun lakkauttamisen syynä oli Vantaan kaupungin tiukka talouskuuri ja kouluikäisten lasten ennustettu huomattava väheneminen Tikkurilan alueella. Koulun lakkauttamispäätöstä vastaan järjestettiin tilaisuuksia, joihin myös suuri osa koululaisista osallistui. Tikkurilan koululaiset osoittivat rauhallisesti mieltään myös Vantaan kaupungintalon edustalla, joissa oli mukana koululaisten vanhempia sekä Vantaan kaupungin työntekijöitä. Tikkurilan koulun oppilaat pitivät päivän pituisen koululakkautusta vastustaneen lakon.
Tikkurilan koulu sijaitsi loppuvaiheessa kahdessa paikassa. Ylemmät luokat 7-9 olivat nykyisen Vantaan aikuisopiston rakennuksessa Lummetie 5:ssä. Alaluokkien 1-6 opetus oli järjestetty vanhemmassa koulurakennuksessa Orvokkitiellä.
Sittemmin Orvokkitie 15:n koulurakennukseen on sijoittunut muun muassa Vantaan kuvataidekoulu ja lasten Kulttuurikeskus Orvokki.
Pullonavaaja
Pullonavaaja tai korkinavaaja on vipuun perustuva työkalu, jolla voi poistaa metallisen kruunukorkin pullosta. Kevyet taskuun tai avaimenperäksi sopivat pullonavaajat valmistetaan tavallisesti pellistä. Pullonavaaja voidaan myös piilottaa osaksi jotain koriste- tai käyttöesinettä. Korkillisen pullon avaamiseen tarkoitettu työkalu on korkkiruuvi. Kierrekorkin avaamisen voi tehdä ilman työkalua.
Suomalainen pullonavaajia valmistanut yritys oli G. W. Sohlberg.
Pullonavaajia käytetään myös mainoslahjoina.
Bantz J. Craddock
Kenraali Bantz John Craddock (s. 1950) on Yhdysvaltain Euroopan joukkojen (USEUCOM) ja NATO:n joukkojen komentaja (SACEUR) 7. joulukuuta 2006 lähtien. Tätä ennen hän oli Yhdysvaltain eteläisten joukkojen USSOUTHCOMin komentaja 2004–2006.
Craddock on valmistunut West Virginia Universitysta. Hänen ensimmäinen komennuksensa oli Saksassa 3. panssaridivisioonassa, jonka jälkeen hänet nimitettiin Fort Knoxiin armeijan testiupseeriksi. Hän komensi panssarikomppaniaa Saksassa ja oli panssaripataljoonankomentajana 24. jalkaväkidivisioonassa operaation Desert Shieldissa ja Desert Stormissa. Hän valmistui U.S. Army War Collegesta 1993.
Työskenneltyään välillä Pentagonissa hänestä tuli elokuussa 1998 1. mekanisoidun jalkaväkidivisioonan (""Big Red One"") varakomentaja. Hän komensi Yhdysvaltain joukkoja Kosovossa operaation alkuvaiheissa. Syyskuussa 2000 hänet nimitettiin 1. mekanisoidun jalkaväkidivisioonan komentaja. Hän oli puolustusministeri Donald Rumsfeldin vanhempana sotilasneuvonantaja elokuusta 2002 heinäkuuhun 2004, jonka jälkeen hänet nimitettiin USSOUTHCOMin komentajaksi. Hänestä tuli Yhdysvaltain Euroopan joukkojen ja NATO:n joukkojen komentaja 7. joulukuuta 2006. Nimitys herätti kritiikkiä, koska USSOUTHCOMin komentajana hän oli vastuussa myös Guantanamo Bayn laivastotukikohdan toiminnasta. Tuolloin Craddock kieltäytyi käynnistämästä tutkimuksia alaistaan vastaan, kun tämän väitettiin sallineen vankien pahoinpitelyn.
Saksalaisen "Der Spiegel" -lehden haltuunsa saaman salaisen asiakirjan mukaan Craddock antoi Afganistanissa tappokäskyn huumeviljelijöistä, jota muut NATO:n komentajat eivät halunneet toteuttaa.
Anna Tauriala
Anna Tauriala (Anna Tauriala-Tegnér, o.s. Bade, 11. joulukuuta 1941 Helsinki – 6. helmikuuta 2007 Höllviken, Ruotsi) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta sisustusarkkitehdiksi 1966 ja graafikoksi 1973.
Anna Taurialan ensimmäisten kirjojen aiheet olivat arkirealistisia. Kansainvälisyyskasvatus, taaperokirjat ja ihmisen suojattomuuden ja haavoittuvuuden ymmärtäminen olivat hänelle tärkeitä aiheita. "Ihminen ja ihmisiä" -kirjan seksuaalikasvatusta ja ihmisen lisääntymistä käsittelevät sivut herättivät pahennusta julkisuudessa, mutta Rudolf Koivu -palkintolautakunta palkitsi kirjan kuvituksen vuonna 1975.
Myöhemmin Anna Tauriala jätti arkirealismin ja ryhtyi kirjoittamaan satuja.
Itse kirjoittamiensa kirjojen lisäksi Tauriala kuvitti myös muiden kirjoja, etenkin lasten oppikirjoja. Hänen kirjojaan on julkaistu Suomen lisäksi kymmenessä maassa.
Tauriala muutti Ruotsiin 1984. Hän keskittyi sen jälkeen enemmän maalaamiseen.
José Feliciano
José Montserrate Feliciano García (s. 10. syyskuuta 1945) on puertoricolainen laulaja ja kitaristi.
Feliciano oli yksi vanhempiensa yhdestätoista lapsesta. Hän on synnynnäisen glaukooman johdosta syntymästään sokea. Feliciano muutti 5-vuotiaana perheensä kanssa synnyinsaareltaan New Yorkin Spanish Harlemiin.
Feliciano aloitti ammattiuransa 1960-luvulla. Hän sai tähden Hollywood Walk of Famessa vuonna 1987.
Feliciano on julkaissut useita englannin- ja espanjankielisiä musiikkialbumeita. Niistä uusin on vuonna 2017 pianisti Jools Hollandin kanssa äänitetty "As You See Me Now."