hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Silmäkuoppa
Silmäkuoppa () on pääkallossa oleva pyramidin muotoinen kuoppa, jossa sijaitsevat silmä, näköhermon alkuosa, kyynelrauhanen, "ganglion ciliare" -hermosolmu, silmänliikuttajalihasten alkupiste ("anulus tendineus communis") ja silmänliikuttajalihakset sekä niiden hermot.
Silmäkuoppaan jäävän tyhjän tilan täyttää rasva ja sidekudos. Silmäkuopan muodostavat seuraavat luut, joita on yhteensä seitsemän kappaletta: poskiluu ("os zygomaticum"), otsaluu ("os frontale"), kitaluu ("os sphenoidale"), seulaluu ("os ethmoidale"), suulakiluu ("os palatinum"), kyynelluu ("os lacrimale") ja yläleukaluu ("maxilla").
Silmäkuopassa on viisi reikää ("foramen orbitale proprium", "canalis opticus", "canalis infraorbitalis", "foramen orbitale superius" ja "foramen orbitale inferius").
Real Sociedad
Real Sociedad de Fútbol on jalkapalloseura Baskimaan San Sebastiánista, Espanjasta. Sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa. Seuran kotistadion on 32 000 -paikkainen Anoeta.
Real Sociedad on voittanut kahdesti Espanjan liigamestaruuden (1981, 1982) ja cupin (1909, 1987) sekä kerran supercupin (1982). Se oli yksi Primera Divisiónin perustajista ja on pelannut sarjassa yhteensä 63 kautta, muun muassa yhtäjaksoisesti vuodet 1967–2007.
Real Sociedadilla on toimintaa myös muun muassa yleisurheilussa, maahockeyssa, pelotassa ja sukelluksessa. Aikoinaan se on voittanut jääkiekossa kolme Espanjan-mestaruutta.
Yhdistetyn maailmancup 2002–2003
Yhdistetyn maailmancupin kaudella 2002–2003 järjestettiin 15 osakilpailua. Yksi kilpailu peruttiin.
Kaohsiung
Kaohsiung (, pinyin: Gāoxióng, ) on Taiwanin toiseksi suurin kaupunki. Kaupunki ei kuulu mihinkään hallinnolliseen alueeseen vaan muodostaa oman itsehallinnollisen kuntansa.
Kaohsiung on tärkeä teollisuus- ja liikennekeskus. Vaikka Kaohsiungin kadut ovat leveämpiä ja liikenne vähäisempää kuin Taipeissa, kaupunki on pahasti saastunut raskaan teollisuuden takia. Kaohsiung on myös Taiwanin tärkein öljysatama.
Kaohsiung perustettiin Ming-dynastian loppuvaiheessa. Kaupunki kasvoi pienestä kylästä, jota kutsuttiin Holo-kielellä nimellä Táⁿ-káu (打狗). Hollantilaiset perustivat paikalle Fort Zeelandia -nimisen linnoituksen vuonna 1624. Kiinalaiset ajoivat hollantilaiset kuitenkin pois 38 vuoden päästä. 1600-luvun lopulla kaupunki kasvoi voimakkaasti Manner-Kiinasta tulleiden siirtolaisten takia. Qing-dynastia valloitti Taiwanin vuonna 1684 ja nimesi kaupungin Fengshaniksi.
Shimonosekin rauhassa 1895 Taiwan luovutettiin Japanille. Japanilaiset kehittivät kaupunkia etenkin sen satamaa. Japanilaiset rakensivat myös kaupungin katuja. Kun Kiina sai takaisin Taiwanin hallinnan 1945, kaupunki sai nykyisen länsimaisen nimensä, joka perustui Wade-Giles-latinisaatioon ("Kao-hsiung").
Michael Staksrud
Michael Staksrud (2. kesäkuuta 1908 – 10. marraskuuta 1940) oli norjalainen pikaluistelija.
Staksrudin uran menestyksekkäimmät vuodet ajoittuivat 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman huipulla. Hän voitti kolmesti maailmanmestaruuden (1930, 1935 ja 1937) sekä kahdesti Euroopan mestaruuden (1934 ja 1937). Olympialaisissa hänen parhaaksi sijoituksekseen jäi seitsemäs sija 5 000 metrillä Sankt Moritzissa 1928.
Staksrud oli kotoisin Hadelandista kuten olivat myös Ivar Ballangrud ja Hans Engnestangen. Vuonna 1937 hänelle myönnettiin Morgenbladetin kultamitali.
Bernt Evensen
Bernt Evensen (8. huhtikuuta 1905 – 24. elokuuta 1979) oli norjalainen pikaluistelija ja pyöräilijä.
Evensenin urheilu-uran parhaat vuodet ajoittuivat 1920- ja 1930-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Evensenistä tuli kautta aikain ensimmäinen norjalainen pikaluistelun olympiavoittaja, kun hän vuoden 1928 talviolympialaisissa Sankt Moritzissa jakoi 500 metrin kultamitalin Clas Thunbergin kanssa. Samoissa kisoissa hän saavutti 1 500 metriltä hopeaa ja 5 000 metriltä pronssia. 10 000 metrillä hän oli toisena kunnes kilpailu jouduttiin perumaan lämpimän tuulen sulatettua jään. Neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin olympialaisissa Evensen ja maanmiehensä Ivar Ballangrud olivat ainoat eurooppalaiset, jotka saavuttivat mitaleita amerikkalaiseen tyyliin yhteislähtöinä käydyissä kilpailuissa. Evensen voitti 500 metrillä hopeaa ja sijoittui kuudenneksi sekä 5 000:lla että 10 000 metrillä.
Yleiskilpailun maailmanmestaruuden Evensen voitti vuosina 1927 ja 1934. Vuonna 1927 hän saavutti ns. "triplan", eli voitti Norjan, Euroopan ja maailmanmestaruuden. Voitettuaan neljännen Norjan mestaruutensa vuonna 1935 hän siirtyi työläisten Reidulf-seuraan, joka kuului Norjan työväen urheiluliittoon AIF:aan. Evensen ryhtyi järjestelemään Oslon Bislettillä työläisten MM-kisoja ja voittikin yhden mestaruuden venäläistä Jakov Melnikovia vastaan käydyn tiukan kamppailun tuloksena. Evensen jatkoi luistelu-uraansa aina vuoteen 1940 saakka.
Evensen oli myös hyvä ratapyöräilijä. Hän voitti lajissa kuusi Pohjolan mestaruutta. Hänet palkittiin Egebergs Ærespris -palkinnolla urheilumenestyksensä kunniaksi. Parhaimmillaan Evensen oli aateliskalenterin neljännellä sijalla vuosina 1928–1932.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009
Vuoden 2009 hiihdon MM-kilpailut järjestettiin Liberecissä, Tšekin tasavallassa 18. helmikuuta – 1. maaliskuuta.
Kisat myönnettiin Liberecille FIS:n kokouksessa Miamissa 3. kesäkuuta 2004 äänin 11-4 Osloa vastaan.
Kilpailun johtajana toimi entinen tšekkiläinen hiihtäjä Kateřina Neumannová.
Kilpailupaikkoina olivat Vesec (maastohiihto) ja Ještěd (mäkihyppy). Molemmat paikat sijaitsevat Liberecin eteläosissa.
Kilpailuihin ilmoittautui 589 urheilijaa 61 maasta, ja niistä raportoi noin 1 500 lehdistön edustajaa.
Naisten mäkihyppy oli ensimmäistä kertaa MM-kilpailulajina. Yhdistetyssä kilpailtiin neljä kilpailua, kolme henkilökohtaista ja joukkuekilpailu. MM-kisaohjelmassa oli ensimmäistä kertaa yhdistetyn yhteislähtökilpailu, jossa hiihdettiin ensin 10 kilometriä yhteislähdöllä ja sen jälkeen hypättiin normaalimäestä kaksi kierrosta. Muissa yhdistetyn kilpailuissa hypättiin vain yksi mäkikierros. Maastohiihdossa naisten 30 kilometrin ja miesten 50 kilometrin yhteislähtökilpailuissa kilpailijoilla oli mahdollisuus vaihtaa sukset kilpailun aikana.
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 25. helmikuuta
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Päivämäärä: 1. maaliskuuta
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Päivämäärä: 25. helmikuuta
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Päivämäärä: 19.–20. helmikuuta Mäkihyppy jouduttiin siirtämään seuraavalle päivälle kovan tuulen ja rankan lumisateen vuoksi.
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Kilpailu jäi huonojen sääolosuhteiden vuoksi yhden kierroksen mittaiseksi.
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 1964
IX talviolympialaisissa Innsbruckissa vuonna 1964 oli ohjaskelkkailu ensimmäistä kertaa mukana olympiakisojen ohjelmassa. Kilpailutapahtumia järjestettiin kolme: miesten ja naisten yksinkelkkailu sekä miesten parikelkkailu.
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 1968
X talviolympialaisissa Grenoblessa vuonna 1968 järjestettiin ohjaskelkkailussa kolme kilpailutapahtumaa: miesten ja naisten yksinkelkkailu sekä miesten parikelkkailu.
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 1972
XI talviolympialaisissa Sapporossa vuonna 1972 järjestettiin ohjaskelkkailussa kolme kilpailutapahtumaa: miesten ja naisten yksinkelkkailu sekä miesten parikelkkailu.
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 1976
XII talviolympialaisissa Innsbruckissa vuonna 1976 järjestettiin ohjaskelkkailussa kolme kilpailutapahtumaa: miesten ja naisten yksinkelkkailu sekä miesten parikelkkailu.
Eskil Ervik
Eskil Ervik (s. 11. tammikuuta 1975 Trondheim, Norja) on entinen norjalainen pikaluistelija.
Ervik oli vuonna 1999 Hamarissa yleisluistelun maailmanmestaruuskisoissa kolmas ja vuotta myöhemmin samalla radalla Euroopan mestaruuskisoissa hopealla. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti Inzellissä 2005 pronssia joukkuetakaa-ajossa. Seuraavana vuonna hän sai Hamarissa toistamiseen hopeaa EM-kilpailuissa. Torinon olympialaisissa 2006 hän kuului joukkuetakaa-ajossa neljänneksi sijoittuneeseen Norjan joukkueeseen. Lisäksi hän oli kymmenes 5 000 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisissa lajeissa parhaimmillaan neljänneksi 5 000 metrillä vuosina 1999 ja 2004.
Ervik teki 15. lokakuuta 2005 Inzellissä 3 000 metrin ulkoratojen maailmanennätyksen 3.44,90. 5. marraskuuta 2005 hän luisteli Calgaryn hallissa maailmancupin osakilpailussa 3 000 metrillä uuden maailmanennätysajan 3.37,28. 13. marraskuuta samana vuonna hän luisteli Calgaryssä 5 000 metrillä uuden ME-ajan 6.12,19, minkä kuitenkin alitti Chad Hedrick vielä saman päivän aikana.
Ervik lopetti uransa keväällä 2007.
Luettelo FC Barcelonassa pelanneista jalkapalloilijoista
__notoc__
Tämä on luettelo FC Barcelonan edustusjoukkueessa sarjaotteluita pelanneista jalkapalloilijoista. Nimen perässä ovat vuodet, joina pelaaja on edustanut seuraa, sekä sarjaotteluiden ja niissä tehtyjen maalien lukumäärät.
Afri-Cola
Afri-Cola on saksalainen kolajuoma, jonka F. Blumhoffer Nachfolger GmbH. rekisteröi tavaramerkiksi vuonna 1931. Suomessa sitä myytiin 1960–1990-luvuilla. Merkki joutui kovaan kilpailuun 1960-luvulla ja menetti asemansa.
Tavaramerkkiä ryhtyi elvyttämään mainossuunnittelija ja valokuvaaja Charles Paul Wilp menestystä saavuttaen.
F. Blumhoffer Nachfolger GmbH:n rekisteröimä tavaramerkki on myös appelsiinijuoma Bluna, joka kuuluu Afri-Colan tapaan nykyään Mineralbrunnen Überkingen-Teinach AG:lle.
Afri-Colan kofeiinipitoisuus oli ennen 250 milligrammaa litrassa, mutta vuonna 1998 se alennettiin 150 milligrammaan, minkä vuoksi tuotesisältöä ei tarvinnut ilmoittaa pullossa. Uusi resepti ei ollut menestys, ja yhtiö palasi huhtikuussa 2006 takaisin vanhaan reseptiin.
Celta Vigo
Real Club Celta de Vigo on espanjalainen jalkapalloseura Vigon kaupungista, Galiciasta. Se perustettiin 28. maaliskuuta 1923 ja sen edustusjoukkue pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa, jonne se nousi kaudeksi 2012–2013. Seuran lempinimi on "Celtiñas" (). Peliasun paita on taivaansininen, shortsit valkoiset. Kotistadion on 31 800 katsojaa vetävä Balaídos.
Celta Vigo on ollut vakioesiintyjä Primera Divisiónissa, muttei ole koskaan voittanut liiga- tai cup-mestaruutta. Kaudella 1970–1971 Celta ei hävinnyt kertaakaan kotonaan ja sijoittui sarjassa kuudenneksi. 1990-luvun jälkipuoliskolla Celta nousi lähelle Espanjan jalkapallohierarkian kärkeä, esimerkiksi kaudella 2000–2001 seura ei ollut koko kauden aikana kertaakaan kuudetta sijaa alempana sarjataulukossa. Kaudella 2002–2003 Celta sijoittui neljänneksi ja pääsi Mestarien liigan karsintoihin, ja sitä kautta itse liigaan. Seuraavalla kaudella Mestarien liiga sujui upeasti, mutta kansallinen sarja sitäkin huonommin. Mestarien liigassa Celta nousi 16 parhaan joukkoon ennen putoamista Arsenalille – Primerassa Celta jäi lopulta toiseksi viimeiseksi ja putosi Segunda Divisióniin. Galicialaisjoukkue käytti kuitenkin heti ensimmäisen mahdollisuutensa nousta takaisin pääsarjaan, sijoittuen Segundassa toiseksi kaudella 2004–2005. Kauden 2006–2007 päätteeksi Celta putosi jälleen Segundaan jäätyään sarjassa kolmanneksi viimeiseksi.
Lontoon sinfoniaorkesteri
Lontoon sinfoniaorkesteri (LSO) on merkittävimpiä Britanniassa toimivia sinfoniaorkestereita. 
Orkesteri perustettiin vuonna 1904, ja vuodesta 1982 lähtien se on toiminut Lontoon Barbican Centressä.
Hans Richter johti orkesterin ensikonsertin 9. kesäkuuta 1904 ja oli ylikapellimestarina vuoteen 1911, jolloin hänen seuraajakseen tuli Edward Elgar. Orkesteri oli ensimmäinen brittiläinen sinfoniaorkesteri, joka teki ulkomaanvierailun. Tämä vierailu tehtiin Pariisiin vuonna 1906. Lontoon sinfoniaorkesteri on myös ensimmäinen Yhdysvalloissa (1912) ja Salzburgin musiikkifestivaaleilla (1973) vieraillut brittiläinen sinfoniaorkesteri. Orkesteri konsertoi nykyään ympäri maailmaa.
Lontoon sinfoniaorkesterissa on ollut soittajina kansainvälisesti tunnettuja puhallinmuusikoita, kuten James Galway (huilu), Gervase de Peyer (klarinetti) ja Barry Tuckwell (käyrätorvi). Orkesteri on vuosikymmenten aikana toiminut myös useiden elokuvien musiikin soittajina ja esiintynyt useilla poplevyillä.
Vuonna 2008 Gramophone-lehti nimesi lontoolaissoittajiston neljänneksi parhaaksi sinfoniaorkesteriksi maailmassa, ja Lontoon viidestä sinfoniaorkesterista sitä pidetään ykkösenä.
Kivennäisvesi
Kivennäisvesi (tunnetaan myös mineraalivetenä) on vesi, jonka mineraalipitoisuus on suurempi kuin tavanomaisen juomaveden. Luontaiset kivennäisvedet pumpataan lähteistä, joiden kivennäispitoisuus on suuri, muut kivennäisvedet ovat vesijohtovettä, johon on lisätty kivennäisiä eli mineraaleja ja toisinaan myös makuaineita.
EU-säädösten määritelmien mukaisten luontaisten kivennäisvesien kivennäisainesisältö on peräisin maanalaisista vesikerrostumista, muihin kivennäisvesiin ne lisätään. Euroopassa on runsaasti luontaisia kivennäisvesilähteitä, Suomessa on ainoastaan yksi hyväksytty luontaisen kivennäisveden pullottamo. Maustetuissa kivennäisvesissä saa olla aromeja, säilöntäaineita, happamuudensäätöaineita, värejä ja fruktoosia sekä kevytversioissa makeutusaineita. Luontaiset kivennäisvedet pullotetaan lähteellä. Niihin saa lisätä hiilihappoa.
Monista kivennäisvesistä on viinien tapaan muodostettu tavaramerkkejä.
Kivennäisvedet voidaan jakaa kivennäisvesiin ja vähän natriumia sisältäviin kivennäisvesiin. Perinteisiä kivennäisvesiä, joihin on lisätty natriumia, kutsutaan "vichy"- eli "vissy(ves)iksi", joiden nimitys tulee Ranskassa sijaitsevasta Vichyn kaupungista. Vähän natriumia sisältävissä on joko veden luonnostaan sisältämä vähäinen natrium-määrä tai se on poistettu jopa miltei kokonaan.
Kivennäisvesiin lisätään usein hiilihappoa. Vähän hiilihappoa sisältävät kivennäisvedet ovat usein vähän natriumia sisältäviä. Runsaasti hiilihapotetut kivennäisvedet ovat usein vissyvesiä eli niihin on lisätty natriumia. Kivennäisvesiä voidaan lisäksi maustaa tai aromatisoida tai tehdä terveysvaikutteisiksi ruokavalioiden mukaan.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on suositellut mehujen ja kivennäisveden nauttimista elimistön suolatasapainon säilyttämiseksi helteellä.
Kymi Sinfonietta
Kymi Sinfonietta on Kymenlaaksossa toimiva sinfoniaorkesteri, joka muodostettiin vuonna 1999 yhdistämällä Kotkan ja Kouvolan kaupunginorkesterit. Orkesteria ylläpitää Kymenlaakson Orkesteri Oy, jonka omistaa Kotkan ja Kouvolan kaupungit. Kymi Sinfonietta on ainoa kahden kaupungin sinfoniaorkesteri Suomessa. Kooltaan orkesteri sijoittuu kamariorkesterin ja sinfoniaorkesterin välimuotoon. Orkesterissa on 31 päätoimista ammattimuusikkoa. Julkisten esiintymisten määrä vaihtelee noin sadasta jopa noin kahteensataan esiintymiseen vuodessa. Ohjelmisto on laaja, ulottuen eri aikakausien taidemusiikista kevyempään musiikkiin ja pienistä kamarikokoonpanoista sinfonioihin. Orkesterin pääkonserttisalit ovat Kotkan konserttitalo (450 paikkaa), Kouvolan kaupungintalo (378 paikkaa) ja Kuusankoskitalo (508 paikkaa).
Kymi Sinfoniettan toimintaan kuuluu sinfoniakonserttien ohella koululaiskonsertit ja vierailut Kymenlaakson alueella muun muassa kouluihin, päiväkoteihin ja vanhusten palvelukeskuksiin. Kymi Sinfonietta toimii myös viiden vuoden välein järjestettävän Kansainvälisen Uuno Klami-sävellyskilpailun loppukilpailuteosten esittäjänä.
Kymi Sinfonietta on esiintynyt myös ulkomailla, kuten Pietarissa vuosina 2003, 2012 ja 2013, Hollannissa Heerlenissä 2007, kiertueella Kiinassa vuonna 2008, Lontoossa Cadogan Hallin konserttisarjassa 2010 ja Riiassa 2011. Kymi Sinfonietta on tehnyt yhteistyötä Pietarin Filharmonian kanssa vuodesta 2010.
Kymi Sinfoniettan ensimmäinen taiteellinen johtaja oli Juha Nikkola vuoteen 2003 asti. Tämän jälkeen päävierailija oli Dmitri Slobodeniouk vuosina 2004–2006. Vuosina 2007–2014 taiteellisena johtajana toimi japanilainen Yasuo Shinozaki. Alkuvuodesta 2018 orkesterin taiteellisena neuvonantajana aloitti virolainen Olari Elts.
Moldovan maakaasukysymys
Moldovan maakaasukysymys on samankaltainen kuin muidenkin entisten neuvostotasavaltojen tai Itä-Euroopan maiden, koska Ukrainan tapaan myös siltä Venäjän Gazprom on halunnut Länsi-Eurooppaa paremmin vastaavia hintoja maakaasusta. Moldovan maksettua 80 dollaria 2005, vaati Gazprom 160 dollaria 2006 alusta.
Kun Moldova ei suostunut maksamaan hinnankorotusta, lopetti Gazprom toimitukset 2.1.2006. 10.1.2006 ilmoitti Moldovan pääministeri Vasile Tarlev, että tavoitteena on edelleen 80 dollarin hintataso.
Moldovan raportoitiin 11.1.2006 suostuneen antamaan Transnistriassa olevat Moldavgazin tytäryhtiö Tiraspoltransgaz kaasuputket Gazpromin hallintaan.
12.1.2006 ilmoitti pääministeri Vasili Tarlev Moldovan neuvottelevan Gazpromin kanssa hinnasta ja Turkmenistanin, Kazakstanin ja muiden maiden kanssa maakaasun toimituksista.
Hallituslähteiden mukaan Moldova voisi hyötyä Nabucco-maakaasuputkiprojektista, mikä on tarkoitus rakentaa Keski-Aasiasta ja Mustaltamereltä Eurooppaan. Muut hankkeeseen osallistujat ovat Armenia, Bulgaria, Itävalta, Romania Turkki ja Unkari.
Multiplikatiivi
Multiplikatiivi ( 'moninkertaistaa, lisätä, suurentaa') on sijamuoto tai adverbijohdin, joka ilmaisee moninkertaisuutta.
Suomen kielessä kertojen lukumäärää ilmaiseva multiplikatiivi (joka vastaa kysymykseen "kuinka monta kertaa? kuinka usein?") muodostetaan liittämällä adverbijohdin "-sti" lukusanaan, määrää ilmaisevaan adjektiiviin tai pronominiin:Joskus nimitystä multiplikatiivi käytetään myös "-sti"-johtimella muodostetuista tapaa ilmaisevista adverbeista (jotka vastaavat kysymykseen "miten?"). Tällainen adverbimuoto voidaan muodostaa kaikista adjektiiveista, eräistä verbien partisiippimuodoista ja joistakin substantiiveista: Puhekielessä substantiiveista erityisesti kirosanat taipuvat multiplikatiivissa:
Unkarin kielessä multiplikatiivin pääte on "-szor/-szer/-ször", ja se liittyy vain lukusanoihin ja eräisiin adverbeihin. Merkitykseltään muoto on määrää ilmaiseva adverbiaali: peruslukuihin liittyessään "x kertaa", järjestyslukujen yhteydessä "x:nnen kerran".
Esimerkkejä:
Prepositionaali
Prepositionaali on sija, joka preposition kera ilmaisee, milloin tai missä jokin asia tapahtuu. Sija esiintyy ainakin albanian, italian ja venäjän kielessä. Suurimmassa osassa slaavilaisia kieliä käytetään sijasta yleisemmin termiä lokatiivi.
Venäjän kielessä prepositionaalia käytetään useimmiten ilmaisemaan "missä" tai "millä". Esimerkiksi: Я в школе. (Minä olen koulussa.) tai Я на стадионе. (Minä olen stadionilla.)
Venäjän kielessä prepositionaalin sijapääte yksikössä on hyvin usein e, mutta ь-merkkiin eli pehmeämerkkiin päättyvät feminiinisukuiset sanat saavat päätteen и (i). Lisäksi ие-päätteiset neutrit sekä ия-päätteiset feminiinit saavat ии-päätteen. Prepositionaalin monikossa kaikkien perinteisten kovavartaloisten sanojen pääte on ах (ah) ja kaikkien perinteisten pehmeävartaloisten sanojen puolestaan ях (jah). Lisäksi venäjän kielessä on useita sanoja, joilla voi olla kaikissa sijamuodoissa säännöistä ja muista sanoista poikkeava, kullakin omanlaisensa, taivutus.
Sakasti
Sakasti eli sakaristo (latinan sanasta "sacer" ’pyhä’) on kirkkorakennuksessa oleva huone, jossa papit ja muu jumalanpalveluksen henkilöstö valmistautuu palvelukseensa. Sakastissa säilytetään pappien messuvaatteita ja ehtoollistarvikkeita.
Keskiaikaisissa kirkoissa sakasti toimi kirkon kalleuksien säilytyspaikkana. Tästä syystä vanhojen kirkkojen sakastiin ei ole sisäänkäyntiä ulkopuolelta, vaan ainoastaan kirkkosalista. Kirkon rakentaminen aloitettiin usein sakastista. Sakasti on toki voitu rakentaa myös myöhempänä laajennuksena. Esimerkiksi Tammelan keskiaikaisen harmaakivikirkon sakasti on sen nuorin osa. Kivisakastin rakentaminen puukirkkoon saattoi kertoa halusta rakentaa myöhemmin kivikirkko. Tällaisista suunnitelmista esimerkkejä ovat Savilahden kivisakasti Mikkelissä ja Tyrvännön sakaristo ja useat muut kesken jääneet kivikirkkohankkeet Suomessa.
Kirkonmäki (Kokkola)
Kirkonmäki () on pientaloaluetta Kokkolassa melko lähellä keskustaa. Kirkonmäellä sijaitsevat vanha kirkko (noin 1460-luvulta) ja kotiseutumuseo. Kokkolan Kirkonmäki on entisen Kaarlelan kunnan keskustaajama.
GHA
GHA ("Greenwich Hour Angle") eli "Greenwichin tuntikulma" on nollameridiaanin (lat 0) ja taivaankappaleen välinen kiertokulma, ts. se suuntima 0-360 astetta, jossa taivaankappale näkyy katsottaessa nollameridiaanilta.
Luettelo AC/DC:n kappaleista
Tämä on luettelo AC/DC:n kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Leo Visser
Leendert (Leo) Visser (s. 13. tammikuuta 1966 Haastrechtissä, Alankomaissa) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.
Visserin uran paras vuosi oli 1989, jolloin hän voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden sekä Euroopan mestaruuden.
1988 Calgarystä hän saavutti olympiahopeaa 5 000 metrillä ja -pronssia 10 000 metrillä. 1992 Albertvillessä hän saavutti kaksi pronssia (1 500 ja 5 000 m).
Sinfonia concertante
Sinfonia concertante on klassismin aikana syntynyt taidemusiikin muoto, jossa yhdistettiin sinfonian ja konsertton vakiintuneita muotoja. Sinfonia concertantessa oli tavallisesti kaksi tai useampia solisteja, jotka soittivat teoksen pääasiallisen melodisen aineksen ja orkesteri, joka säestää ja tukee solisteja. Se muistuttaa monilta osiltaan barokkimusiikin concerto grossoa.
Sinfonia concertante -muoto syntyi Pariisissa 1770-luvun aikana, tarkoituksena tyydyttää yleisön kiinnostus sekä kauniiseen orkesterisointiin ja melodioihin sekä virtuoosimaisiin soolo-osuuksiin. Sävellysmuoto antoi säveltäjä-virtuooseille mahdollisuuden esitellä taitojaan julkisissa konserteissa uusien oppilaiden ja teosten paremman myynnin toivossa. 1770–80-luvulla Pariisissa sävellettiin satoja sinfonia concertanteja, ja pian muoto levisi muuallekin Eurooppaan. Sinfonia concertante jäi muodista 1830-luvulle tultaessa, kun muotiin tuli virtuoositeetin esittely sooloresitaaleissa ja -konserteissa, vaikka myöhemmistä teoksista esimerkiksi Nikolai Rimski-Korsakovin "Šeherazaden" voidaan katsoa olevan sinfonia concertante viululle ja orkesterille. Tunnetuimpia sinfonia concertanteja ovat mm. Wolfgang Amadeus Mozartin teos KV 364 viululle, alttoviululle ja orkesterille sekä Joseph Haydnin B-duuri-sävellys Hob. I/105.
Harmonia (musiikki)
Harmonia (kreikan sanasta ἁρμονία ’yhteen liittäminen’) on useiden yhtä aikaa soivien erikorkuisten äänien, eli sointujen, käyttämistä musiikissa. Harmonia voidaan hahmottaa musiikin ”vertikaaliseksi” aspektiksi, jos melodiaa pidetään ”horisontaalisena”. Usein harmonia syntyy kontrapunktin ja polyfonian seurauksena.
Länsimainen taidemusiikki noudatti johdonmukaisesti sääntöjä musiikin harmonisuudesta barokista aina romantiikan aikakauden loppupuolelle asti. Näiden sääntöjen mukaan tiettyjen sointujen ja intervallien käyttö oli musiikissa sallittua. Tätä harmonian perinnettä nimitetään yleisesti tonaalisuudeksi.
Tonaalisessa harmoniassa, jota kutsutaan myös funktionaaliseksi harmoniaksi, soinnut suhteutetaan sävellajin perussointuun. Jännitteisyyden mukaan (levollisesta jännitteisimpään) soinnut voivat olla joko toonika- (sointuasteet I & III & VI), subdominantti- (II & IV) tai dominanttitehoisia (V & VII). Näitä sointuasteita yhdistellään usein tietyssä järjestyksessä, esimerkiksi toonika-subdominantti-dominantti, jolloin puhutaan kadenssista. Tavallisimpiin kadensseihin törmää lukemattomissa kappaleissa. Harmoninen tai soinnullinen ajattelu vaikuttaa useimmiten edellä mainitun aikakauden sävellysten taustalla, vaikka kyse olisi esimerkiksi vain yksiäänisestä sävellyksestä. Myös pop- ja rockmusiikki on harmonisilta perusperiaatteiltansa usein tonaalista. Myöhäisromantiikan aikakauden (1900-luvun alkupuolelle saakka) jälkeen monet säveltäjät ovat pyrkineet luomaan uudenlaista ei-tonaalista harmoniaa musiikkiinsa.
Modaalinen harmonia on harmonian laji, jossa soinnuilla ei ole edellä mainitun kaltaista jännitteisyyttä, vaan niitä voidaan järjestellä peräkkäin hyvinkin vapaasti, kunhan soinnut ja melodia säilyttävät suhteen toisiinsa, eli melodioiden noudattelemat asteikot ovat sidoksissa harmoniaan. Modaalinen harmonia kukoisti keskiajalla ja renessanssin aikana länsimaisessa taidemusiikissa, ja sitä tavataan lukuisten maiden kansanmusiikkityyleissä. Lisäksi 1900-luvulla säveltäjät etsivät uusia harmonian käsittelyn keinoja ja käyttivät sävellystensä pohjana modaalista ajattelua.
Lukuisilla eri sävellystavoilla on tuotettu historian saatossa (esimerkiksi myöhäisrenessanssi, 1900-luvun dodekafonia ja serialismi) harmoniaa, joka ei ole tonaalista eikä modaalista. Tällöin sointuanalyysi on hyvin vaikeaa ja voidaan sanoa, että harmonia on kromaattista. Kromaattisella harmonialla tarkoitetaan sitä, että länsimaisen säveljärjestelmän kaikkia 12 ääntä käytetään melko vapaasti niin, että harmoniasta on vaikea löytää varsinaisia säännönmukaisuuksia. Nykymusiikissa voi törmätä myös kappaleisiin, joissa eri harmonisia ajattelutapoja käytetään saman kappaleen sisällä.
Pelurit
Pelurit (, "Igrok") on Fjodor Dostojevskin romaani, joka on julkaistu ensi kerran vuonna 1867. Kirja kertoo pelihimon riivaamista ihmisistä. Dostojevski kärsi itsekin peliriippuvuudesta.
Sergei Prokofjevin ooppera "Peluri" perustuu Dostojevskin romaaniin.
Tomas Gustafson
Tomas Gustafson (s. 28. joulukuuta 1959 Katrineholmissa, Ruotsissa) on ruotsalainen entinen pikaluistelija
Gustafsonin uran parhaat vuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän oli maailman kärkikastia. Urallaan Gustafson voitti kaksi nuorten maailmanmestaruutta, neljä olympiamitalia (kolme kultaa) ja neljä mitalia EM-kisoista (kultaa vuosina 1982 ja 1988) sekä yleisluistelun MM-hopeaa.
Uransa jälkeen hän toiminut Ruotsin olympiakomitean varapuheenjohtajana.
Duuri
Duuri on länsimaisessa musiikissa hyvin yleiseen diatoniseen asteikkoon perustuva sävellaji. Duurisävelmä mielletään iloiseksi sävelmäksi. Duuria vastaava kirkkosävellaji on "jooninen". Duurin vastakohta on surumielinen molli.
Duurissa on seitsemän säveltä, joiden väliset korkeuserot sävelaskelin ilmaistuina ovat 1–1–½–1–1–1–½. Solmisaatiossa niihin viitataan tavuilla do, re, mi, fa, sol (tai so), la ja si (tai ti).
Duurikolmisoinnussa on pohjasävel, suuri terssi ja kvintti. Sellaisen muodostavat esimerkiksi sävelet c, e ja g. Jokaisessa puhtaasti viritetyssä duurikolmisoinnussa sävelten taajuuksien suhteet ovat 4 : 5 : 6. Duuriasteikossa esiintyy kolme duurikolmisointia, joiden pohjasävelinä ovat asteikon ensimmäinen, neljäs ja viides sävel eli toonika, subdominantti ja dominantti (do, fa ja sol). Näissä esiintyvät kaikki asteikon sävelet. Jos ne kaikki viritetään puhtaasti, saadaan duuriasteikon sävelten taajuuksien suhteiksi ovat 24 : 27 : 30 : 32 : 36 : 40 : 45 : 48, tai supistettuna
Jos soitin viritetään niin, että yksi sävellaji soi täysin puhtaasti, poikkeavat kuitenkin muut sävellajit puhtaasta huomattavan paljon. Tämän vuoksi on otettu käyttöön tasaviritysjärjestelmä, jossa puoliaskeleen päässä olevien sävelten taajuuksien suhde on aina 1 : formula_1. Silloin jokaisen duuriasteikon sävelten taajuuksien suhteet poikkeavat puhtaista vain hieman ja ovat seuraavat:
Nuottikirjoituksessa kirjoitetaan duurissa etumerkintä viivaston alkuun aina luonnollisen duurin mukaisesti. Harmonisessa ja ylöspäisessä melodisessa duurissa esiintyvät, luonnollisesta duurista poikkeavat sävelet osoitetaan välittömästi nuotin eteen sijoitetulla korotus- tai palautusmerkillä, joka on voimassa seuraavaan tahtiviivaan saakka, ellei sitä jo aikaisemmin kumota toisella etumerkillä.
Eri duurisävellajit etumerkintöineen, niissä esiintyvät sävelet ja niiden rinnakkais­sävellajit ovat seuraavat:
Suomi kesäolympialaisissa 2004
Suomen menestys vuoden 2004 kesäolympialaisissa oli kaikkien aikojen toiseksi huonoin. Ateenan vuoden 1906 kesäkisoista saakka Suomi oli saanut vähintään yhden kultamitalin, mutta näissä kisoissa tämä sarja katkesi. Vain kaksi urheilijaa ylsi mitaleille, joka oli Suomen huonoin mitalisaalis aina vuoteen 2016 asti, kun Suomen mitalisaldoksi jäi Rio De Janeirossa vain yksi pronssimitali. Molemmat saivat hopeaa: Marko Kemppainen skeet-ammunnassa ja Marko Yli-Hannuksela kreikkalais-roomalaisessa painissa 74 kg -sarjassa. Suomi jäi lisäksi ensimmäistä kertaa tyystin ilman yleisurheilumitalia. Paras sijoitus yleisurheilussa oli Tero Pitkämäen kahdeksas sija miesten keihäänheitossa. Suomi oli mitalitilastossa jaetulla sijalla 61 Serbia ja Montenegron kanssa. 
Lajijohto: Kare Norvapalo (päävalmentaja), Bror Nyström (haulikkovalmentaja), Pirjo Peltola (kiväärivalmentaja)Lajijohto: Timo Rantanen (valmentaja)Lajijohto: Reino Fagerlund (valmentaja)Lajijohto: Jorma Lehtosalo (valmentaja)Lajijohto: Pasi Sarkkinen (päävalmentaja), Tuomo Karila (joukkueenjohtaja, valmentaja)Lajijohto: Märt Loog (päävalmentaja), Joakim Wilenius (valmentaja), Martin Gahmberg (valmentaja)Lajijohto: Lars Uhre Pedersen (lajijohtaja, valmentaja)Lajijohto: Kim Sinisalo (lajijohtaja, valmentaja)Lajijohto: Kauko Nieminen (valmentaja)
Lajijohto: Marko Malvela (joukkueenjohtaja, valmentaja), Mirjami Seppälä (valmentaja), Esa Sievinen (valmentaja), Mark Bradshaw (uimahyppyjen valmentaja)Lajijohto: Jarmo Mäkelä (joukkueenjohtaja), Into Turvanen (tekninen johtaja), Mika Lehtimäki (valmentaja), Tommy Ekblom (valmentaja), Risto Koskinen (valmentaja), Mauri Auvinen (valmentaja), Kari Ihalainen (valmentaja), Arto Rinta-aho (valmentaja), Jarkko Finni (valmentaja), Valentin Kononen (valmentaja)
Panssarikauhu
Panssarikauhu (, viralliselta nimeltään "Raketenpanzerbüchse", lyhennettynä "RPzB"), on saksalaisten toisessa maailmansodassa kehittämä 88 millimetrin uudelleenladattava sinko. Olalta laukaistavaa asetta kutsuttiin joukkojen keskuudessa myös nimellä "Ofenrohr" (savupiippu).
Saksalaiset alkoivat kehitellä uudentyyppistä asetta panssarintorjuntakiväärin korvaajaksi alkuvuodesta 1943 Tunisiassa sotasaaliiksi saamiensa yhdysvaltalaisten kuudenkymmenen millimetrin M1A1-sinkojen pohjalta.
Toisin kuin lyhytkantoinen ja kertakäyttöinen panssarinyrkki, raskaampi panssarikauhu oli uudelleenladattava, ja ammuksen huomattavasti suurempi lähtönopeus teki aseen tehokkaaksi jopa sadan metrin päästä. Ensimmäinen malli RPzB 43 oli 164 cm pitkä ja painoi tyhjänä noin 9,25 kiloa. Sitä seurasi lokakuussa 1943 RPzB 54, joka oli varustettu käyttäjää raketin peräsuihkulta suojaavalla levyllä; ase painoi tyhjänä 11 kiloa. Seuraavassa mallissa, PzB-54/1, oli paranneltu raketti, lyhyempi putki ja sen käyttöetäisyys oli pidentynyt noin 180 metriin.
Myös suomalaisilla oli jatkosodan loppuvaiheessa käytössä Saksasta toimitettuja panssarikauhuja. Panssarikauhut ja panssarinyrkit olivat tärkeässä asemassa jatkosodan aikana kesän 1944 torjuntataisteluissa. Esimerkiksi sotamies Eero Seppänen tuhosi Siiranmäen taistelussa yhden vuorokauden aikana kuusi vihollispanssaria. Lapin sodan aikana aseita käytettiin myös saksalaisia joukkoja vastaan.
Kesän 1944 taisteluissa oli panssarikauhujen ammusten kulutus 3200 kpl, joten
sodan päättyessä oli varastossa 14748 laukausta. Varasto jäi melko suureksi, noin
4,6-kertaiseksi, kesän 1944 kulutukseen verrattuna.
Ritornello
Ritornello () on erityisesti barokki- ja klassismin ajan musiikissa käytetty termi soolokonserttojen ensimmäisen ja viimeisen osan usein toistuville orkesteriosille, joiden välissä oli solistin soittamia osuuksia.
Kassiakaneli
Kassiakaneli ("Cinnamomum aromaticum", syn. "Cinnamomum cassia") eli kiinankaneli on Burmasta peräisin oleva kolmemetrinen puu, jonka kuoresta saadaan kanelia.
Kassiakanelia käytetään mausteena yleensä suolaisissa ruoissa ja säilöntämausteissa. Suomessa ja muualla Euroopassa myytävä kaneli on usein kassiakanelia, joka sisältää paljon maksalle myrkyllistä kumariinia. Kumariini voimistaa kanelin aromia, ja sen vuoksi kassiakanelilla saadaan sillä maustettuihin tuotteisiin voimakkaampi aromi kuin ceyloninkanelilla.
Sykofantti
Sykofantti (kreik. συκοφάντης sanoista συκο, viikuna ja φανης, "näyttää") oli antiikin Kreikassa yksityinen syyttäjä, joka vastasi antiikin Rooman delatoria. Järjestelmää väärinkäytettiin ja "sykofantit" saivat huonon maineen, koska syyttäjä sai osuuden tuomitun maksamista sakoista tai hänet saatettiin lahjoa luopumaan syytteistä.
Termin alkuperä juontaa juurensa mahdollisesti henkilöön, joka ilmiantoi ihmisiä lainvastaisesta viikunoiden viennistä ulkomaille tai niiden varastamisesta pyhistä viikunapuista. Toinen mahdollinen selitys termille on se, että sakot maksettiin tavallisesti viikunoissa, viinissä tai öljyssä ja sakkoja keräävää henkilöä kutsuttiin "sykofantiksi", koska hän "esitteli ne julkisesti" eli luovutti ne valtion edustajille.
Myöhemmin termin merkitys on laajentunut tarkoittamaan ihmisiä, jotka pyrkivät mielistelemään valtaapitäviä henkilöitä saadakseen valtaa ja vaikutusmahdollisuuksia kunniansa ja periaatteittensa kustannuksella.
Dodi Al-Fayed
Emad El-Din Mohamed Abdel Moneim Fayed (, 15. huhtikuuta 1955 Aleksandria, Egypti – 31. elokuuta 1997 Pariisi, Ranska) oli egyptiläisen liikemiehen Mohamed Al-Fayedin poika. Hänet tunnetaan parhaiten nimellä Dodi Al-Fayed. Hänen isänsä Mohamed Al-Fayed omisti Harrodsin tavaratalon Lontoossa, Hôtel Ritz Parisin Pariisissa sekä monia muita kiinteistöjä Lontoossa ja Pariisissa.
Dodi Al-Fayed kävi koulunsa sveitsiläisessä Le Roseyn sisäoppilaitoksessa. Dodi Al-Fayed asui koko ikänsä Englannissa ja Ranskassa. Hän seurusteli Walesin prinsessa Dianan kanssa tämän avioeron jälkeen. Al-Fayed toimi elokuvatuottajana. Hän osallistui muun muassa elokuvien "Tulivaunut" (1981), "FX - murha tilauksesta" (1986 ja sen jatko-osa vuonna 1991), "Hook - Kapteeni Koukku" (1991) ja "Tulipunainen kirjain" (1995) tuotantoon.
31. elokuuta 1997 Diana ja Dodi Al-Fayed saivat surmansa auto-onnettomuudessa Pariisissa. Dodi ja Diana olivat olleet Dodin isän omistamassa Hôtel Ritz Parisissa syömässä. Kun paparazzit olivat odottamassa pariskuntaa Ritzin aulassa, Dodi ja Diana poistuivat takaovesta. Auton lähtiessä liikeelle Al-Fayedin omistamaa asuntoa kohti paparazzit lähtivät seuraamaan sitä moottoripyörillään, jolloin Dodi käski autonkuljettajaansa Henri Paulia ajamaan ylinopeutta. Kun he saapuivat Seinen alittavalle Pont de l'Alma tunnelille, kuljettaja ei saanut autoa tielle ja auto törmäsi päin tunnelin betonipylvästä ja Dodi ja Henri Paul saivat surmansa. Ainoa eloonjäänyt oli Dodin henkivartija Trevor Rees-Jones. Auto-onnettomuuden syy oli kuljettaja Henri Paulin rattijuopumus. Monet paparazzit ehtivät ottaa kuvia prinsessasta ennen kuin ambulanssi haki Dianan sairaalaan. Sairaalassa Diana kuoli noin kolme ja puoli tuntia kolarin jälkeen aamuyöllä klo 03.57. Dodi ja Henri Paul olivat jo kuolleet kolaripaikalla.
Dodi haudattiin Brookwoodin hautausmaalle, Wokingiin, Surreyn kreivikuntaan, mutta hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin Al-Fayedin omistamalle kartanolle Skotlantiin. Hänen isänsä pystytti muistomerkin Dodille ja Dianalle Harrodsin tavarataloon vuonna 1998, ja toisen suuremman vuonna 2005.
Idiootti
Idiootti () on nykyisessä merkityksessään loukkaava ilmaus, jolla tarkoitetaan vähälahjaista tai tyhmää ihmistä. Arkikielessä "idiootiksi" saatetaan haukkua ketä tahansa, joka tekee puhujan mielestä jotain tyhmää tai ajattelematonta.
Antiikin Kreikan Ateenassa idiootti oli henkilö, joka ei osallistunut julkiseen elämään kuten demokraattiseen kaupungin hallitsemiseen, mitä pidettiin vapaiden miesten velvollisuutena. Hellenistisessä Egyptissä idiootti tarkoitti sotilasta. Merkitys oli johdettu lyhentämällä sotilaiden palkat maksaneesta viranomaisesta "idios logoksesta" eli kuninkaallisesta kassasta.
1800- ja 1900-luvun lääketieteessä ja psykologiassa idiootiksi määriteltiin henkilö, joka oli vaikeasti kehitysvammainen ja jonka älykkyysosamäärä oli alle 35. Idiotian vanha suomenkielinen nimitys oli "tylsämielisyys". Nykyään suositeltava ilmaus on vaikea älyllinen kehitysvammaisuus. Sana idiootti on nykyisin jäänyt pois tieteellisestä käytöstä.
Jyrkkäkoski
Jyrkkäkoski on huvikeskus Pudasjärvellä. Se on ollut pudasjärveläisen nuorison perinteinen kokoontumispaikka jo aikojen alusta, mutta sen varsinaisen historian voidaan katsoa alkaneeksi 1948, jolloin Pudasjärven Urheilijat ry rakensi Kivarijoen jyrkän rantatörmän päälle talkootyönä hiihtomajan. Majan rungon muodosti Vapon käytöstä poistettu savottakämppä. Tämä rakennus on edelleenkin pystyssä huvialueen keskellä ja nykyisin nuoret tuntevat sen useimmiten "punaisena tupana".
1953 rakennettiin majan toiseen päähän kevytrakenteinen ravintolakatos. Samoin rakennettiin vaatimaton tanssilava ja vedettiin "kirkasjohtolinja" majalle.
1954 Jyrkkäkosken alueella alkoi kuulua kuhina, kun Oulun ilmailukerho ry aloitti leiritoimintansa Pudasjärven lentokentällä. Kerho rakensi alueelle ainakin majan, konesuojan ja saunan.
1959 Pudasjärven Urheilijat rakensivat oman saunan. Saunalle rakennettiin samalla myös portaat ja tanssilavan kuntoa kohennettiin. Sauna tuli lahjoituksena silloiselta Toppila Oy:ltä. Aiemmin se oli ollut metsätyömiesten käytössä Vaarankylän Jyrkkäkoskella.
1975 Jyrkkäkosken huvialueelle Pudasjärven lentokentän viereen rakennettiin vanhan avotanssilavan tilalle katettu tanssilava. Sen suunnitteli arkkitehtiylioppilas Reijo Niskasaari, joka on myöhemmin suunnitellut myös mm. Oulunsalon kunnantalon. Lavan avajaisissa esiintyi Esa Pakarinen, mukanaan Severi Suhonen.
1976 huvialueen viereen alkoi nousta kelohongasta tehty mökkikylä. 1978 Pudasjärven kunta rakensi aivan huvialueen naapuriin leirintäalueen, Pudasjärvi Campingin. Ensimmäisen vuoden leirintäalue toimi Lomaliiton hoivissa, mutta 1979 kunta päätti vuokrata koko alueen Pudasjärven Urheilijat ry:lle.
1980 huvikeskuksen yhteyteen rakennettiin tenniskenttä.
1983 arkkitehtiylioppilas Asko Lax aloitti diskon suunnittelun. Diskovalojen asiantuntija Pekka Vuorela sai tehtäväkseen suunnitella valojärjestelmät.
1984 alkoi nykyisin tuntemamme Jyrkkäkosken huvikeskuksen rakentaminen. Työ tapahtui päivisin ammattilaisten voimin, jotka valmistelivat hommia iltavuoroon tulevalle talkooväelle. Avajaiset pidettiin suunnitellusti juhannuksena, vaikka viimeisiä vasaraniskuja tehtiin vielä edellisenä iltana.
1985 laajennettiin kioskitiloja ja rakennettiin ulkolava.
Jyrkkäkoskella on nähty tämän jälkeen monia koti- ja ulkomaisia huippuartisteja ja -yhtyeitä. Jyrkkäkosken juhannus olikin pitkään Pohjois-Suomen suosituin festivaali, mutta aika ajoi sen ohi ja toiminta hiipui. 2000-luvulla ei Jyrkkäkosken huvikeskuksessa ole ollut enää aktiivista toimintaa muutamia kesäiltoja sekä yksityistapahtumia lukuun ottamatta. Yksityistapahtumia, kuten Jyrkkä-festivaalit järjestävät muun muassa entiset pudasjärveläiset yhteistyössä eri yhdistysten kanssa.
2010 Huvialuetta alettiin elvyttää uudelleen ja 2.-3.7.2010 järjestettiin Jyrkkä 2010 Rock Festival. Pudasjärven Urheilijat kunnostivat tiloja talkoovoimin kevään ja kesän aikana. Itse tapahtuman järjestämisestä vastasi pääosin entisistä pudasjärveläisistä koostuva ryhmä, joka sitoutui järjestämään tapahtuman useana vuotena peräkkäin. 2010 kesällä myös PuU järjesti alueella aktiivisesti tapahtumia.
Douala
Douala on Kamerunin suurin kaupunki ja Littoralin provinssin pääkaupunki. Douala sijaitsee 24 kilometrin päästä Atlantin rannikolta Wourijoen varrella. Kaupungissa on 1,9 miljoonaa asukasta (2005). Douala on Kamerunin kaupankäynnin keskus ja siellä on myös maan suurin satama.
Mercer Human Resource Consultingin vuosittaisen raportin mukaan Douala oli Afrikan kallein kaupunki ja maailman 24. kallein kaupunki maaliskuussa 2007.
Sisämaasta tullut doualan kieltä puhunut kansa perusti paikalle kaupungin noin vuonna 1650. Kaupungista tuli yksi orjakaupan keskuksista 1700-luvulla. Kamerun joutui Saksan vallan alle vuonna 1884. Kaupunki sai nimen Kamarunstadt ("Kamerunkaupunki") ja valittiin Saksan Länsi-Afrikan pääkaupungiksi. Douala nimi otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1907. Doualasta tuli osa Ranskan Kamerunia 1919 ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Hajupihka
Hajupihka tai pirunpihka (kansanomaisesti pirunpaska) on voimakastuoksuista pihkaa, jota saadaan pirunkeltaputki-kasvista ("Ferula assa-foetida"). Pirunkeltaputki on monivuotinen, porkkanan kanssa samaan heimoon kuuluva kasvi, jonka rungosta ja juuresta saadaan maitomaista pihkaa, joka kuivuu hajupihkaksi. Jo muinaisen Rooman keittiöissä hajupihkaa käytettiin mausteena. Hajupihkaa käytetään erityisesti intialaisissa kasvisruoissa. Sitä myydään yleensä vehnäjauholla yms. jatkettuna jauheena, jotta maustaminen olisi helpompaa.
Tuoreen hajupihkan haju on erittäin voimakas ja epämiellyttävä, mutta kypsennyksen jälkeen maku tuo ruokaan miedon sipulimaisen/valkosipulimaisen maun. Useissa länsimaissa maustetta kutsutaankin pirunpaskaksi, jonka sievistelevät keittokirjailijat ovat sitten muuttaneet pirunpihkaksi tai hajupihkaksi. Koska sipuli ja valkosipuli ovat pahan hajunsa takia kielletty Intian brahmaaneilta, he käyttävät pirunpihkaa antamaan ruokaan samaa makua. Keskiajalla väitettiin, että pirunpihka auttaa keuhkoputkentulehdukseen ja lievittää hysterian oireita. Tässä on kyseessä eri aine kuin suomalaisessa kansanperinteessä tunnettu pirunpaska, jota käytettiin pirunviulun soittamisessa. Suomalainen pirunpaska oli tinktuurasta ja kumihartsista valmistettu seos.
Mohamed Al-Fayed
Mohamed Abdel Moneim Fayed ( محمد أنور شاكر عبد السيد الفايد‎, s. 27. tammikuuta 1933) on egyptiläissyntyinen liikemies joka asuu Britanniassa. Mohamed al-Fayed omisti Harrodsin tavaratalon Lontoossa ja hotelli Hôtel Ritz Parisin Pariisissa.
Al-Fayed syntyi Bakosissa, lähellä Aleksandriaa, köyhän opettajan esikoiseksi. Hänellä oli monta työtä, hän myi kadulla Coca-Colaa ja sanomalehtiä. Hänen onnensa kääntyi, kun hän avioitui saudiarabialaisen asetehtailija Adnan Khashoggin sisaren kanssa. Hän oli töissä Khashoggin yrityksessä Saudi-Arabiassa, jossa nousi vaikutusvaltaiseen asemaan. Fayed perusti oman laivanvarustamon Egyptiin. Hän avioitui 1970-luvulla suomalaisen Heini Wathénin kanssa ja heillä on neljä yhteistä lasta Jasmine, Karim, Camilla ja Omar. Al-Fayedilla on suuri omakotitalo Espoon Westendin Lyökkiniemessä.
Al-Fayed muutti Isoon-Britanniaan vuonna 1974, hän ryhtyi ostamaan hiilikaivoksia vuonna 1975. Hänestä tuli kaivosalalla rikas mies, ja vuonna 1979 hän osti Hôtel Ritz Parisin yhdessä veljensä kanssa. Samana vuonna Al Fayed sai kunnialegioonan jäsenyyden presidentti François Mitterrandilta.
Vuonna 1985 hänen Al-Fayed ja hänen veljensä Ali ostivat Harrodsin 615 miljoonalla punnalla. Se myytiin Qatarin kuninkaallisen perheen sijoitusyhtiölle vuonna 2010, huhujen mukaan 1,5 miljardilla punnalla.
Al-Fayed on hakenut monta kertaa Britannian kansalaisuutta, mutta sitä ei ole myönnetty. Hänellä on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kansalaisuus.
Mohammed Al-Fayedin poika Dodi Al-Fayed menehtyi 31. elokuuta 1997 auto-onnettomuudessa Walesin prinsessa Dianan kanssa Pariisissa. Al-Fayed piti onnettomuutta salaliittona jonka taustalla on MI6 ja Edinburghin herttua prinssi Philip joka ei Al-Fayedin mukaan pitänyt siitä että Diana oli alkanut seurustella Dodin kanssa joka oli muslimi.
Vuonna 2003 Al-Fayed muutti Surreystä Sveitsiin. Syynä oli Britannian korkea verotus, mutta taustalla oli myös hänen poikansa Dodi Al-Fayedin ja Dianan kuolema. Vuonna 2005 hän muutti takaisin Britanniaan, koska ”piti sitä kotinaan”.
Jakovlev Jak-7
Jakovlev Jak-7 () oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen yksimoottorinen hävittäjälentokone.
Jak-7 suunniteltiin kaksipaikkaiseksi jatkokoulutuskoneeksi. Uuden koneen perustana oli Jakovlev Jak-1:n prototyyppi I-26. Tämän UTI-26-koneen prototyyppi lensi ensilentonsa 4. heinäkuuta 1940. 
UTI-26-koneessa oli kaksi ohjaamoa peräkkäin ja näiden välinen kommunikointijärjestelmä sekä yksi 7,62 mm ŠKAS-konekivääri. Siipiä oli siirretty taaksepäin tasapainon vuoksi.
Ensimmäisissä Jak-7UTI-malleissa oli sisäänvedettävä laskuteline. Osa alkuperäisistä sarjatuotantokoneista oli kaksipaikkaisia Jak-7V-koneita (V - "Vyvozoni", tutustuminen). Tässä oli kiinteä laskuteline. Kaksipaikkaisesta harjoituskoneesta kehitettiin nopea versio matkustajan kuljettamiseen, Se sai tunnuksen Jak-7K ("Kurjerski" eli kuriiri).
Jak-7:ta kehitti eteenpäin K. A. Sinelštšikovin ryhmä, joka oli määrätty suunnitteluryhmästä valvomaan koneiden valmistusta. Sinelštšikov kehitti koneesta aseistetun mallin 20 mm ŠVAK-tykillä ja kahdella 7,62 mm ŠKAS-konekiväärillä. Takaohjaamo säilytettiin mahdollisia kuriiritehtäviä tai lisäpolttoainetta varten. Kone sai tyyppimerkinnän Yak-7/M-105P käyttämänsä Klimov M-105PA-moottorin mukaan. Jakovlev suhtautui epäillen uuteen koneeseen, mutta tehdastesteissä kone osoittautui paremmaksi kuin Jak-1. Osasyynä olivat koulutusmalliin tehdyt muutokset, kuten suuremmilla pyörillä ja paremmilla jarruilla varustettu laskuteline ja parempi korkeusperäsin.
Puolustuskomitea määräsi elokuussa 1941 koneen sarjavalmistukseen tehtaissa N°301 ja N°153, mutta tehdas 301 oli evakuoitava Novosibirskiin. Näin vuonna 1941 saatiin valmistettua vain 60 konetta.
Alkuvuodesta 1942 valmistettu kone sai tyyppimerkinnäkseen Jak-7A. Aseistuksena oli kaksi 7,62 mm ŠKAS-konekivääriä ja yksi 20 mm ŠVAK-tykki. Kone pystyi kuljettamaan kuusi RS-82 -rakettia tai kaksi FAB 100 kg -pommia. Lentäjät pitivät koneen raskaasta aseistuksesta ja ohjattavuudesta.
Eniten valmistettu oli Jak-7B, jonka valmistus alkoi toukokuussa 1942 ja jatkui joulukuuhun 1943. Tässä mallissa ŠKAS:t korvattiin raskailla 12,7 Berezin UB -konekivääreillä. Kesään 1942 mennessä sen voimanlähteeksi saatiin parannettu Klimov M-105PF -moottori (1 180 hv).
Heinäkuussa 1942 koelennettiin Jak-7D-versio (D - Dalnyi eli pitkänmatkan versio). Kehitystyön tuloksena valmistui Jak-7DI ("Dalnyi Istrebitel") joka sai nimen Jak-9.
Jak-7 koneita valmistettiin 6 399 kappaletta vuoden 1943 alkuun mennessä. Näistä yli 5 000 oli tyyppiä Jak-7B.
Kaduna
Kaduna on 1 640 000 (2015) asukkaan kaupunki Nigeriassa. Se on myös Kadunan osavaltion pääkaupunki. Kaduna on ympäröivälle maaseudulle tärkeä kauppakeskus ja yksi Pohjois-Nigerian suurimmista teollisuuskeskuksista.
Brittiläiset perustivat Kadunan vuonna 1913. Kaupunki oli Nigerian entisen Pohjoisen alueen pääkaupunki vuosina 1917–1967.
Hadž
Hadž tai hajj (, 'pyhiinvaellus') on Mekkaan suoritettava pyhiinvaellus ja yksi islamin viidestä peruspilarista. Jokaisen kykenevän muslimin, jolla on siihen varaa, tulee suorittaa pyhiinvaellus Mekkaan vähintään kerran elämänsä aikana islamilaisen ajanlaskun 12. kuukauden, eli "Dhu-l-Hijjah'n", toisella viikolla (8.–12. päivänä). Varsinaisen pyhiinvaelluskuukauden ulkopuolella suoritettua pyhiinvaellusta kutsutaan pieneksi pyhiinvaellukseksi ("umra"). Vuosittain noin 2,5 miljoonaa muslimia suorittaa hadžin. Monille muslimeille pyhiinvaellus on elämän hartain kokemus, ja sen suorittaneita kutsutaan arvonimellä "hadži" (mies) ja "hadža" (nainen).
Pyhiinvaelluksen aikana muslimit suorittavat uskonnollisia menoja Kaaban pyhäkössä, Arafat-vuorella ja Minan laaksossa. Pyhiinvaelluksen huipentuma on kokoontuminen pyhimpään paikkaan, Al-Haram -moskeijaan, jossa muslimit kiertävät Kaaban pysähtyen suutelemaan sen pyhää mustaa kiveä.
Ollakseen pätevä ja Jumalan hyväksymä pyhiinvaelluksen tulee täyttää neljä ehtoa:
Ryytineito
Ryytineito ("Nigella sativa"), jota kutsutaan myös nimillä maustenigella, rohtoneidonkukka ja mustakumina, on yksivuotinen leinikkikasveihin ("Ranunculaceae") kuuluva yrtti, joka kasvaa noin 60 cm korkeaksi. Ryytineidon siemeniä käytetään ruoanlaitossa joskus pippurin korvikkeena ja erityisesti linssi- ja kasvisruoissa. Ryytineitoa tuotetaan pääasiassa Intiassa.
Miljoonat ihmiset Aasiassa, Afrikassa ja Lähi-idässä käyttävät ryytineitoa lisäämään terveyttä. Seesamin näköinen, mutta väriltään musta aromaattinen mauste käy moneen eri tarkoitukseen: hoitona ja lääkkeenä hengitysongelmiin, vatsa- ja sisäelinongelmiin, parantamaan munuaisten ja maksan toimintaa, auttamaan verenkiertoa ja immuunisysteemiä sekä moniin muihin yleisvaivoihin.
Vuodesta 1959 yli 200 tutkimusta kansainvälisissä yliopistoissa tukee tämän kasvin perinteistä käyttöä, joka on aloitettu jo ainakin 1 400 vuotta sitten.
Ryytineidon kemiallinen rakenne on hyvin rikas ja monipuolinen. Pääaineosan (nigelloni) lisäksi kasvi sisältää 15 aminohappoa, proteiineja, hiilihydraattia, rasvoja, alkaloideja, raakakuituja ja mineraaleja, kuten kalsiumia, rautaa, natriumia ja kaliumia.