hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Roger Goodell
Roger Goodell (s. 19. helmikuuta 1959 Jamestown, New York, Yhdysvallat) on NFL:n komissaari, joka valittiin tehtävään Paul Tagliabuen tilalle yksimielisesti 8. elokuuta 2006. Ennen komissaariksi nimittämistä Goodell oli toiminut liigan toimitusjohtajana ja Tagliabuen kakkosmiehenä.
NFL:n ja NFL:n pelaajayhdistyksen välisen työehtosopimusneuvottelujen jälkeen maaliskuussa 2006 Paul Tagliabue ilmoitti siirtyvänsä eläkkeelle komissaarin tehtävistä heinäkuussa 2006. Huhtikuussa 2006 NFL asetti työryhmän valmistelemaan uuden komissaarin nimeämistä. Työryhmä esitteli ehdokkaat NFL-joukkueiden omistajien yhteisissä kokouksissa ennen äänestystä. Komitea koostui seitsemästä NFL-omistajasta: Jerry Richardson (Carolina Panthers), Woody Johnson (New York Jets), Jerry Jones (Dallas Cowboys), Robert Kraft (New England Patriots), Al Davis (Oakland Raiders), Lamar Hunt (Kansas City Chiefs) ja Mike McCaskey (Chicago Bears). Kahdeksas jäsen oli komitean puheenjohtaja Dan Rooney, Pittsburgh Steelersin omistaja.
Ehdokkaiden määrä rajattiin 185:stä ensin yhteentoista ja haastattelujen jälkeen viiteen 30. heinäkuuta omistajien tapaamisessa Detroitissa ja uusi komissaari valittiin 8. elokuuta 2006 kolmipäiväisessä kokoontumisessa Chicagossa. Tullakseen hyväksytyksi voittajaehdokkaalla oli oltava 22 joukkueen tuki 32:sta. Al Davisin mukaan kolmetuntinen äänestys oli ajoittain jopa riitaisa, mutta lopulta viidennessä äänestyksessä komissaariksi valittiin yksimielisesti äänin 32–0 NFL:n operatiivinen johtaja Roger Goodell. Lopullinen yksimielisyys seurasi vasta, kun vähemmistössä olleet pienten markkina-alueiden NFL-omistajat lopulta taipuivat enemmistön edessä. 
Goodellin vastaehdokkailla (asianajotoimisto Covington & Burlingin osakas Gregg Levy, asianajotoimisto Squire Sanders & Dempseyn osakas Frederick Nance, sijoitusyhtiö Fidelity Investmentsin operatiivinen johtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja Robert L. Reynolds ja energiayhtiö Constellation Energyn toimitusjohtaja Mayo Shattuck) ei lopulta ollut paljonkaan mahdollisuuksia äänestyksessä.
Hard Rock Stadium
Hard Rock Stadium (tunnettu aikaisemmin myös nimillä Joe Robbie Stadium, Pro Player Stadium, Dolphins Stadium, Dolphin Stadium, Land Shark Stadium, Sun Life Stadium ja New Miami Stadium) on stadion Miami Gardensissa, Floridan osavaltiossa. Stadionilla pelataan amerikkalaista jalkapalloa, lacrossea, jalkapalloa ja baseballia. Stadion on Miami Dolphinsin kotistadion.
Stadionilla on pelattu Super Bowl viisi kertaa (XXIII, XXIX, XXXIII, XLI ja XLIV) ja kahdesti baseballin World Series (1997 ja 2003).
Isoalvejuuri
Isoalvejuuri ("Dryopteris expansa", syn. "D. assimilis", "D. austriaca") on suurikokoinen, rehevien ja kosteiden metsien saniainen.
Monivuotisella isoalvejuurella on tiheitten ja usein liuskaisten suomujen peittämä lyhyt maavarsi, joka on pysty tai vaakasuora. Maavarresta kohoaa hieman viistoja, tavallisesti kirkkaanvihreitä, 30–120 cm korkeita lehtiä. Lehden ruoti on noin puolet lehtilavan pituudesta ja ainakin keskeltä tummanruskeiden suomujen peittämä. Lehtilapa on kolmiomaisen puikea ja kolme kertaa parilehdykkäinen. Lehtilavan, lehdyköiden keskiranka ja lehdykät ovat alta harvaan nystykarvaisia. Lehdykät ovat pariosaisia ja niiden muoto vaihtelee puikeista kapeanpuikeisiin. Pikkulehdykät ovat kapeanpuikeita ja pariosaisia, tyvilehdykän ensimmäisen pikkulehdykkäparin alempi pikkulehdykkä on tavallisesti puolet lehdykän pituudesta. Pyöreät itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehdyköiden alapuolella ja ovat munuaismaisen katesuomun peittämiä. Suomessa isoalvejuuren itiöt kypsyvät heinä-elokuussa. Itiöt ovat väriltään vaaleita.
Isoalvejuuri muistuttaa huomattavan paljon etelänalvejuurta ("D. dilatata") ja sitä pidettiin pitkään etelänalvejuuren yhtenä muotona. Se muistuttaa myös Suomessa hyvin yleistä metsäalvejuurta ("D. carthusiana"), mutta isoalvejuuren lehti on isompi, liuskaisempi ja kolmiomaisempi. Isoalvejuuri voi risteytyä etelänalvejuuren kanssa.
Isoalvejuuren levinneisyysalue Euroopassa on itäinen. Sitä kasvaa Alpeilta Unkariin ja Romaniaan, ja edelleen pohjoiseen Puolan, Baltian ja Luoteis-Venäjän kautta Suomeen, Ruotsiin ja Norjaan sekä Skotlantiin. Lajin levinneisyysalue Luoteis-Venäjältä itään on huonosti tunnettu, mutta siitä on havaintoja sieltä täältä Siperiasta. Laajemmin isoalvejuurta tavataan Venäjän kaukoidässä, Korean niemimaalla sekä Japanissa. Pohjois-Amerikassa sitä kasvaa Alaskassa, Etelä- ja Keski-Kanadassa ja Yhdysvaltain itä- ja koillisosissa. Lajia tavataan myös Grönlannissa. Suomessa isoalvejuurta voi tavata koko maasta, mutta laji on vain paikoitellen yleinen ja puuttuu kokonaan laajoilta alueilta muun muassa Lapista.
Isoalvejuuri on varjokasvi, joka kasvaa tuoreissa, kosteissa ja soistuvissa kangasmetsissä ja lehdoissa, karuhkoissa korvissa, kallionalusissa, kalliontyvilouhikoissa, puronvarsilla ja paljakkavyöhykkeen purouomissa.
Isoalvejuuren juurakkoa on käytetty matolääkkeenä. Kasvi on myrkyllinen. Isoalvejuuren, kuten muidenkin alvejuurien, lehtiruotien alaosat ja juurakot sisältävät erityisesti monia myrkyllisiä orgaanisia yhdisteitä kuten fenoleja, floroglusiinia eli 1,3,5-trihydroksibentseenia (CH(OH), CAS-numero 108-73-6) ja filikshappoa (filixic acid, CHO, CAS-numero 4482-83-1).
Faudel
Faudel Belloua, taiteilijanimeltään Faudel (s. 6. kesäkuuta 1978 Mantes-la-Jolie) on algerialaistaustainen ranskalainen maailmanmusiikin esittäjä.
Faudel syntyi Ranskassa, jossa isoäiti perehdytti hänet algerialaiseen perinnemusiikkiin. Faudelin ensimmäinen julkinen lauluesiintyminen tapahtui hääjuhlassa Oranissa.
12-vuotias Faudel alkoi esittää Khaledin ja Cheb Mamin rai-kappaleita ja perusti pian yhtyeen Les Etoiles du Raï. Faudelin ensimmäinen studioalbumi oli vuonna 1997 julkaistu "Baida". Vuonna 1998 hän julkaisi Khaledin ja Rachid Tahan kanssa livelevy "1,2,3 Soleilsin".
Faudelin myöhempiä albumeita ovat "Samra" (2001), "Un Autre Soleil" (2003) ja "Mundial Corrida" (2006). Muusikko on toiminut myös näyttelijänä mm. yhdessä Audrey Tautoun kanssa "Happenstance"-komediassa 2000. Faudel on vieraana Adelina Ismajlin kappaleessa "I love you more". Kappale julkaistiin vuonna 2011.
Toukokuussa 2017 hänen Instagram-tilinsä Faudel ilmoitti julkaisevansa uuden kaksikymmentä kappaleen albumin, joka julkaistiin yhteistyössä RedOne -yhtiön kanssa, sisältäen yhden All Dayin, All Nightin, joka paljastetaan kesäkuussa 2017 [14], [15] ]. Yhden All Day, All Night julkaistiin lopulta 26. huhtikuuta 2018 Touche pas à mon poste -messuilla! C8: lla (televisiokanava) [16].
Oedipus Rex
Oedipus Rex on Igor Stravinskyn säveltämä kaksinäytöksinen ooppera-oratorio. Libreton on kirjoittanut Jean Cocteau ja sen käänsi latinaksi Jean Daniélou. Konserttiversion ensi-ilta oli Pariisissa 30. toukokuuta 1927 ja näyttämöversion Wienissä 23. helmikuuta 1928.
Tito Puente
Ernesto Antonio ”Tito” Puente Jr (20. huhtikuuta 1923 New York – 1. kesäkuuta 2000 New York) oli latinalaisamerikkalaisen musiikin esittäjä. Hän asui Yhdysvalloissa ja oli puertoricolaisperäinen.
Puente on esiintynyt myös itsenään televisiosarjoissa, kuten "Bill Cosby Show’ssa". Hän ääninäytteli itseään vierailevana tähtenä "Simpsonit"-animaatiosarjan kaksiosaisessa tarinassa ”Kuka ampui johtajan?” vuonna 1995.
Tito Puenten vuonna 1962 julkaisemaa kappaletta ”Oye Como Va” on myöhemmin tehnyt tunnetuksi coverversiollaan myös Santana.
Puente kävi lapsena piano- ja rumputunneilla. Jo 12-vuotiaana hän soitti ensimmäisessä yhtyeessään. Hän palveli laivastossa toisen maailmansodan alussa ja opiskeli musiikin teoriaa Juilliard School of Musicissa vuosina 1945–1947. Ensimmäisen kerran hän johti omaa orkesteriaan vuonna 1948 ja toi samalla vibrafonin latinalaismusiikkiin.
Puente nousi massojen suosioon 1950-luvulla. Hänen musiikissaan oli vaikutteita monista karibialaisista ja afrokuubalaisista tyyleistä, kuten mambosta, sonista ja cha-cha-chasta. Hän esitti myöhemmin myös pop- ja bossa nova -tyyppistä musiikkia sekä salsaa.
Puente nousi toisen kerran kuuluisuuteen 1990-luvun alussa Oscar Hijuelosin "Mambo Kings" -kirjan pohjalta tehdyn elokuvan myötä. Hän teki kaikkiaan noin 120 levyä. Hänen varhaiskautensa merkittävimpiä levyjä ovat vuonna 1956 julkaistu "Cuban Carnival" sekä kaksi "Dance Mania" -levyä vuosilta 1958 ja 1960. Vuonna 1991 julkaistu "The Mambo King" oli hänen sadas albuminsa.
Puente voitti ensimmäisen Grammy-palkintonsa vuonna 1979 albumista "Homenaje a Beny Moré". Ennen kuolemaansa hän sai yhteensä viisi Grammya, joista viimeisin tuli vuonna 2000 albumista "Mambo Birdland". Hänelle myönnettiin vielä vuonna 2003 postuumisti Grammy Lifetime Achievement Award.
Puente initioitiin afrokuubalaiseen santería-uskontoon vuonna 1974, ja sen merkiksi hän pukeutui vuoden ajan täysvalkoisiin vaatteisiin.
Puente kärsi sydäninfarktin pian pidettyään show’n Puerto Ricolla. Kuukauden päästä hänelle tehtiin New Yorkissa sydänleikkaus, mutta hän ei selvinnyt vaan menehtyi 77 vuoden ikäisenä touko-kesäkuun vaihteessa 2000.
Pystykeiholehti
Pystykeiholehti ("Sagittaria sagittifolia") on märkien paikkojen yleinen kasvi.
__notoc__
Pystykeiholehden lehdet ovat nuolen muotoiset, 20–25 cm leveät. Halkaisijaltaan parisenttisten kukkien terälehdet ovat valkeat, heteet ja emit tummanpunaiset. Hedelmä on hiukan hernettä isompi vihreä pallo. Kukat ja useimmat lehdet nousevat veden pinnan yläpuolelle, mutta kasvilla voi olla myös kapeita uposlehtiä.
Pystykeiholehti kasvaa Keski- ja Itä-Euroopassa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa.
Pystykeiholehti kasvaa 10–50 cm syvässä vedessä savisilla, pehmeillä järvien, jokien ja murtovesilahtien rannoilla.
Pystykeiholehden turpeaa maavartta käytetään Kiinassa vihanneksena.
Nena
Nena, oik. Gabriele Susanne Kerner (s. 24. maaliskuuta 1960, Hagen) on saksalainen poplaulaja.
Kerner sai tulevan taiteilijanimensä jo kolmevuotiaana, kun hän oli perheensä kanssa lomalla Espanjassa. Nimi tulee espanjan kielen sanasta ”niña”, joka tarkoittaa pientä tyttöä. Vuonna 1977 hän jätti lukion ennen valmistumista ja seuraavien kolmen vuoden ajan hän oppi kultasepäksi. Pian tämän jälkeen Nena liittyi yhtyeeseen The Stripes, joka julkaisi singlen ”Ecstasy”, mutta hajosi pian. Vuonna 1981 Nena muutti poikaystävänsä Rolf Brendelin kanssa Länsi-Berliiniin. He tapasivat siellä tulevat yhtyetoverinsa, joiden kanssa julkaistiin pian single ”Nur geträumt”. Laulu pääsi Musikladen-ohjelmaan.
Nena sai kansainvälistä suosiota kappaleella ”99 Luftballons”. Single nousi vuonna 1983 Länsi-Saksan listojen ykköseksi. Kansainvälinen julkaisu seurasi, ja ”99 Luftballons” nousi brittilistojen kärkeen. Kappale pääsi listoille myös Yhdysvalloissa ja muualla maailmassa.
Nenan yhtye hajosi vuonna 1987. Tämän jälkeen hän alkoi seurustella sveitsiläisen näyttelijän Benedict Freitagin kanssa, ja pari sai kolme lasta, joista ensimmäinen syntyi vammaisena ja kuoli 11 kuukauden ikäisenä. Vuonna 1990 syntyivät kaksoset Larissa Maria ja Sakias Manuel. Kun Nenan suhde Freitagiin katkesi, hän sai Philipp Palmin kanssa pojat Samuel Vincent (s. 1995) ja Simeon Joel (s. 1997). Nena asuu nykyään Palmin kanssa Hampurissa.
Vielä yhtyeensä hajoamisen jälkeen Nena on julkaissut runsaasti soolomateriaalia ja myös listalle nousseita kappaleita. Esimerkiksi ”Liebe ist” nousi vuonna 2005 Saksassa listaykköseksi. Vuonna 2007 Nena julkaisi albumin "Cover Me", joka koostuu pelkästään coverlauluista.
John Irving Bentley
John Irving Bentley (1874–1966) oli yhdysvaltalainen lääkäri, jonka huomiota herättänyt kuolema Pennsylvaniassa oli oletettu itsesytyntä. Ilmiölle ei ole hyväksyttyä tieteellistä selitystä.
Bentley nähtiin elossa viimeisen kerran 4. joulukuuta 1966. Hän ei kyennyt enää liikkumaan ilman kävelytukea, joten seuraavana aamuna mittarinlukija Don Gosnell saapui Bentleyn asunnolle. Aluksi Gosnell havaitsi ainoastaan merkillisen hajun. Kylpyhuoneesta hän löysi sen, mitä Bentleystä oli jäljellä: kasa tuhkaa ja puolikas jalka. Lattiaan oli tullut ainoastaan pieni reikä, muuten kylpyhuone ja talo olivat säilyneet käytännössä vaurioitta.
Bentleyn kuolinsyyksi todettiin ”tukehtuminen ja 90-prosenttinen kehon palaminen”. Tutkimuksissa ei kyetty löytämään syttymisen syytä. Bentleyn kuolema on yksi historian tunnetuimmista itsesytyntätapauksista.
Ratamosarpio
Ratamosarpio ("Alisma plantago-aquatica") on rannoilla kasvava vaaleakukkainen monivuotinen kasvi. Sen tieteellisen nimen osa "plantago" viittaa piharatamoon, jonka lehtiä rantasarpion lehdet muistuttavat. Englanniksi sitä kutsutaan nimellä "mad-dog weed", hullun koiran ruoho, ja sen on ajateltu auttavan vesikauhun torjunnassa. 
Ratamosarpion varsi voi kasvaa metrin mittaiseksi. Sen lehdet ovat 30–50 cm pitkiä, sileäreunaisia ja lusikan muotoisia. Kukinto on pitkähaarainen, kukat pieniä ja valkoisia tai vaaleanpunaisia. Kukissa on kolme terälehteä.
Ratamosarpiota tavataan Euroopassa Lappia lukuun ottamatta, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa.
Ratamosarpio kasvaa matalassa vedessä.
Ratamosarpiota on käytetty kansanlääkinnässä vesikauhun hoitoon.
Victor F. Hess
Victor Francis Hess alun perin Victor Franz Hess (24. kesäkuuta 1883 Steiermark, Itävalta – 17. joulukuuta 1964 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen fyysikko, joka vuosina 1911–1913 tekemällään kokeellisella työllä osoitti, että ilmakehää voimakkaasti ionisoiva säteily on kosmista alkuperää. Hän sai kosmisen säteilyn keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1936. Palkinto oli jaettu positronin keksijän Carl David Andersonin kanssa.
Hess opiskeli fysiikkaa Grazin yliopistossa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1910. Yhdysvaltojen kansalaisuuden hän sai 1944.
Serpien kylässä 2
Serpien kylässä 2 on toinen osa "Serpien kylässä" -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: "Kulttuuriruutu" sekä "Karvaspartakiadit". Tupla-CD:n saa myös "Serpien kylässä Box 1":n mukana.
Ensimmäisellä levyllä on "Kulttuuriruutu" (23. lokakuuta 1987)
Toisella levyllä on "Karvaspartakiadit" (5. helmikuuta 1988)
Serpien kylässä 3
Serpien kylässä 3 on kolmas osa "Serpien kylässä" -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: "Matkailu kaventaa" sekä "Sota ja rauha". Tupla-CD:n saa myös "Serpien kylässä Box 1":n mukana.
__notoc__
Ensimmäisellä levyllä on "Matkailu kaventaa"
Toisella levyllä on "Sota ja rauha" (10. helmikuuta 1989)
Maanpuolustuskurssi
Maanpuolustuskurssi ("MPK") on Suomen puolustusvoimien toteuttama koulutus, jonka avulla halutaan muun muassa antaa johtavassa asemassa oleville sotilas- ja siviilihenkilöille kokonaisnäkemys ulko-, turvallisuus- ja puolustuspolitiikasta. Tarkoitus on, että myös kriisitilanteiden aikana eri organisaatioiden johto säilyy niiden henkilöiden käsissä, joilla se on normaalioloissa.
Puolustusneuvosto hyväksyi vuonna 1960 esityksen yhteisten koulutustilaisuuksien järjestämisestä siviili- ja sotilashenkilöille. Koulutustilaisuuksien (maanpuolustuskurssit) ylin valvonta kuului puolustusneuvostolle ja niiden toimeenpanovastuu puolustusvoimain komentajalle.
1960-luvun lopulla kurssien osallistujien puoluetausta kiintiöitiin vastaamaan eduskunnan voimasuhteita. 1970-luvulla suurimman osallistujaryhmän, lähes kolmanneksen kurssilaisista, muodostivat talouselämän ylin ja keskijohto. Poliitikoilla ja hallinnon edustajilla oli kummallakin noin 15 prosentin edustus, tiedeyhteisöillä 12 prosenttia ja puolustusvoimilla kuusi prosenttia. Historioitsija Jukka Tarkan mukaan maanpuolustuskurssit levittivät tehokkaasti sitä sanomaa, että Suomen puolustuksesta huolehtiminen ei ollut ristiriidassa hyvien ulkosuhteiden kanssa, ja kohottivat puolustusvoimien arvostusta myös äärivasemmistossa.
Maanpuolustuskorkeakouluun hallinnollisesti kuuluva Maanpuolustuskurssit vastaa kurssien toimeenpanosta ja järjestelystä sekä kurssien toiminnan suunnittelusta ja ohjauksesta.
Valtakunnallisia maanpuolustuskursseja on järjestetty yli 200 kertaa ja niillä on koulutettu yli 8000 henkilöä. Lokakuussa 2012 alkanut kurssi oli järjestyksessä 203.
60. maanpuolustuskurssin edustajia oli 3. lokakuuta 1978 palaamassa tutustumismatkalta Kuopiosta ja Siilinjärveltä, kun heitä kuljettanut DC-3 putosi Juurusveteen heti lentoonlähdön jälkeen. Turmassa kuolivat kaikki koneessa olleet 15 henkilöä. Kurssin emäntä Tarja Halonen oli jäänyt lennolta pois lääketieteellisistä syistä.
Valtakunnallisen maanpuolustuskurssin tavoitteena on:Valtakunnalliselle kurssille valitaan kerrallaan noin 50 henkilöä, joista kolmannes edustaa elinkeinoelämää ja loput poliittisia päättäjiä, hallintoa, tiedotusvälineitä, tiedettä ja kulttuuria sekä puolustusvoimia ja rajavartiolaitosta.
Maanpuolustuskurssien käytössä on Helsingin Maneesikadulla sijaitseva Uudenmaan kasarmiin kuulunut entinen maneesi. Maanpuolustuskursseja johtaa Maanpuolustuskorkeakoulun organisaatioon kuuluva upseeri.
Valtakunnalliset kurssit valitsevat keskuudestaan oltermannin, emännän ja isännän.
Valtakunnallisten maanpuolustuskurssien lisäksi järjestetään myös alueellisia kursseja.
Kurssin käyneille järjestetään säännöllisesti jatkokursseja ja täydennyskursseja.
Kurssin käyneiden yhdyssiteenä toimii valtakunnallinen Maanpuolustuskurssiyhdistys ry.
Maanpuolustuskurssien johtajana ovat toimineet seuraavat upseerit:Vasemmistoliiton kansanedustajan Eila Tiaisen mielestä Puolustusvoimien järjestämä maanpuolustuskurssi on "käsittämättömän tehokasta aivopesua". Tiainen on kurssin käytyään sanojensa mukaan ymmärtänyt, miksi Suomessa ollaan niin yhtä mieltä maanpuolustukseen liittyvistä kysymyksistä.
Serpien kylässä 4
Serpien kylässä 4 on neljäs osa "Serpien kylässä" -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: "Sana on vapaa" sekä "Burn in ja out". Tupla-CD:n saa myös "Serpien kylässä Box 1":n mukana.
__notoc__
Tinasotilas (albumi)
Tinasotilas on Rexin albumi, joka on julkaistu vuonna 1994.
Martha Washington
Martha Dandridge Custis Washington (o.s. Dandridge, 2. kesäkuuta 1731–22. toukokuuta 1802) oli Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin George Washingtonin vaimo vuodesta 1759 lähtien. Avioliitto oli Martha Washingtonin toinen. Pariskunnalla ei ollut omia lapsia, mutta heillä oli neljä adoptiolasta. Yksi selitys sille miksei parilla ollut omia lapsia on se, että George Washington olisi ollut steriili.
Serpien kylässä 5
Serpien kylässä 5 on viides osa "Serpien kylässä" -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: "Ey-henkinen vainajien toivekonsertti" sekä "Freoninkierrätysiltamat Gumbostrandissa". Tupla-CD:n saa myös "Serpien kylässä Box 2":n mukana.
Serpien kylässä 6
Serpien kylässä 6 on kuudes osa "Serpien kylässä" -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta. Mukana ovat ohjelmat: 
"Kriittinen katsaus menneeseen" sekä "Uusia ilmiöitä ja teknologiaa". Tupla-CD:n saa myös "Serpien kylässä Box 2":n mukana.
__notoc__
Internapoli Calcio
Internapoli Calcio on italialainen jalkapalloseura, joka pelaa Eccellenza Campania -sarjassa Italian viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla. Se on perustettu vuonna 1964. Joukkue pelaa kotiottelunsa Arturo Collana -stadionilla, jolle mahtuu 12 000 katsojaa.
Internapoli Calcio nousi 1967 Serie C -sarjaan, josta se putosi neljä vuotta myöhemmin. Diego Maradonan poika Diego Sinagra pelasi joukkueessa kaudella 2006.
Salonsaari (Päijänne)
Salonsaari on Päijänteen saari, joka kuuluu Asikkalan kuntaan. Se muodostaa lähes puolet Salon kylän pinta-alasta.
Salonsaari sijaitsee yhdeksän kilometrin päässä Asikkalan keskustaajamasta Vääksystä. Saaren väkiluku on noin 160, loma-asukkaita on enemmän. Ihmisasutusta on saattanut olla jo kivikaudella. Kylä paloi vuonna 1897.
Suurin osa palveluista on Vääksyssä. Kylän oma koulu lakkautettiin 1963. Saarella on laajakaistayhteydet ja seurakunnan leirikeskus Kinismaja.
Kyläyhdistys kirjoitutti pääasiassa C-kaseteille tallennettujen haastattelujen, mutta myös muun aineiston pohjalta Salonsaaren historian.
Reichenau
Reichenau tarkoittaa seuraavia:Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Hiihtoputki
Hiihtoputki eli hiihtotunneli on tunneli, jossa voi hiihtää keinotekoisessa lumessa. Joissakin hiihtoputkissa hiihdetään luonnonlumella. Hiihtoputkessa ilman ja lumen lämpötila on muutaman pakkasasteen verran. Hiihtoputki voi kulkea maan alla. Maailman ensimmäinen ympärivuotinen hiihtoputki rakennettiin Vuokattiin 1998. Suomessa on hiihtoputket myös Helsingin Kivikossa, Jämijärvellä, Leppävirralla, Uudessakaupungissa ja Paimiossa.
Raahen majakka
Raahen majakka on pohjamajakka ja se on rakennettu Oulun öljysatamassa samaan aikaan kuin Oulu 1, Oulu 2 ja Oulu 3 eli vuonna 1965. Majakka sijaitsee Raahen poijuväylän suulla.
Majakassa oli alun perin asetyleenikäyttöinen valolaitteisto, joka on myöhemmin muutettu aurinkoenergialla toimivaksi. Valon kantomatka on 10,8 meripeninkulmaa.
Izzat Ibrahim al-Duri
Izzat Ibrahim al-Duri (s. 1. heinäkuuta 1942) on irakilainen sotilaskomentaja ja maan entinen varapresidentti ja vallankumousneuvoston varapuhemies aina vuoden 2003 Irakin miehitykseen. Presidentti Saddam Husseinin teloituksen jälkeen hänet nimitettiin kielletyn Baath-puolueen Irakin osaston johtoon.
Izzat Ibrahim al-Duri oli jäämyyjän poika Tikritistä. Hän oli yksi avainhenkilöistä kaappauksessa, jotka toi Baath-puolueen valtaan 1968, ja vuonna 2003 yksi kolmesta kaappaukseen osallistuneesta Saddam Husseinin ja Taha Yasin Ramadanin kanssa, jotka olivat vielä elossa. Hän oli kotoisin Tikritin seudulta, ja kuului samaan klaaniin kuin Hussein, joten hänellä ei ollut tästä riippumattomia tukijoita. Al-Durin tytär oli lyhyesti naimisissa Udai Husseinin kanssa.
Izzat Ibrahim al-Duri oli ollut sairas jo vuosia. Hän kärsi leukemiasta ja kävi verensiirrossa puolen vuoden välein. Kun hän oli 1999 hoidettavana Wienissä, Itävallan oppositio vaati hänen pidättämistään sotarikoksista. Al-Durin ilmoitettiin kuolleen useita kertoja.
Maaliskuussa 2003 hän komensi joukkoja Pohjois-Irakissa Yhdysvaltain hyökätessä maahan. Yhdysvallat on luvannut hänestä tai hänen hautapaikkansa löytämisestä 10 miljoonan dollarin palkkion.
Yhdysvaltojen vetäydyttyä Irakista al-Duri on johtanut Jaysh Rijal al-Tariqa al-Naqshbandia-terroristijärjestöä, joka tukee Baath-puolueen paluuta valtaan. Irakin viranomaiset uutisoivat al-Durin kuolleen taisteluissa Bagdadin pohjoispuolella 17. huhtikuuta 2015. Al-Durin kannattajat kiistivät väitteet.
Al-Duri esiintyi 7. huhtikuuta 2018 suorassa lähetyksessä Baath puolueen 71-vuotispäivänä.
Pietarsaaren majakka
Pietarsaaren majakka oli pohjamajakka ja se rakennettiin Nygrundetin kivikkomatalan pohjoisreunaan 1985. Majakan kasuuniosaa asennettaessa se upotettiin vahingossa 20 metriä väärään kohtaan, joten jo ennestään ahdas väylä tiukentui entisestään. Majakan tehtävänä oli opastaa laivat ohi Nygrundetin ja Kallanin vaarallisten karikkojen. Seudulla tapahtui vakava haveri 6. syyskuuta 1972, jolloin Nygrundetin luona ollut ruoppaaja "Nostaja" kaatui myrskyssä. Onnettomuudessa hukkui 16 ihmistä.
Pietarsaaren majakan valonlähde toimi tuulienergialla.
Majakka korvattiin 2016 valaistulla reunamerkillä.
Kaley Cuoco
Kaley Christine Cuoco (s. 30. marraskuuta 1985 Camarillo, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Bridget Hennessyn roolista televisiosarjassa "Teinitytön kasvatusopas", Billie Jenkinsin roolista sarjassa "Siskoni on noita" ja Pennyn roolista sarjassa "Rillit huurussa".
Kaley Cuocon näyttelijänura alkoi vuonna 1992 televisioelokuvasta "Juoksuhiekkaa: Ei pakotietä". Hänen roolinsa Maureen McCormickina elokuvassa "Growing up Brady" vuonna 1999 toi hänelle paljon huomiota, samoin kuin rooli CBS:n komediasarjassa "Ladies Man". Cuoco esitti Bridget Hennessyä sarjassa "Teinitytön kasvatusopas" vuosina 2002–2005.
Cuoco on näytellyt NBC:n minisarjassa "10,5". Vuonna 2004 Cuoco antoi äänensä Disney Channelin Brandy Harringtonille lastenpiirretyssä "Brandy ja Herra Whiskers". Hän ääninäytteli myös Elenaa animaatiosarjassa "Hirviöallergiaa".
Vuonna 2004 ilmestyneessä elokuvassa "The Hollow", Cuoco näytteli yhdessä Nick Carterin ja Kevin Zegersin kanssa. Hän pääsi sijalle 74. maailman seksikkäimpien naisten listalla samana vuonna ja uudestaan vuonna 2005. Cuoco tuli mukaan "Siskoni on noita" -sarjaan vuonna 2006 nuorena noitana nimeltä Billie Jenkins. Tammikuussa 2007 hänellä oli pieni rooli sarjassa "Pako".
Syksyllä 2007 Cuoco aloitti komediasarjan "Rillit huurussa" kuvaukset, jossa hän näyttelee Pennyä. Hän on voittanut roolistaan parhaan komedianäyttelijän Satellite-palkinnon.
Cuoco on myös ääninäytellyt sarjassa "Bratz".
Kaley Cuoco oli nuorena kotiopetuksessa. Hänellä on nuorempi sisar Briana. Kaleyn isä Gary Cuoco on amerikanitalialainen ja äiti Layne Wingate amerikanenglantilainen. Cuoco on hyvä ystävä "Teinitytön kasvatusopas" -sarjan vastanäyttelijänsä Amy Davidsonin kanssa.
Cuoco seurusteli kaksi vuotta "Rillit huurussa" -sarjan vastanäyttelijänsä Johnny Galeckin kanssa. Cuoco ja Galecki erosivat alkuvuodesta 2010 pysyen ystävinä.
Cuoco meni kihloihin Josh Roshnikin kanssa lokakuussa 2011, mutta pari erosi 2012. Cuoco on seurustellut myös muusikko Christopher Frenchin kanssa ja levyttänyt tämän kanssa kappaleen hyväntekeväisyyteen.
Cuoco kihlautui tennispelaaja Ryan Sweetingin kanssa syyskuussa 2013 kolmen kuukauden seurustelun jälkeen. Cuoco ja Sweeting menivät naimisiin saman vuoden joulukuussa. Syyskuussa 2015 he ilmoittivat eroavansa.
Cuoco pitää ratsastuksesta ja pöytätenniksestä. Vuonna 2010 hän loukkaantui ratsastusonnettomuudessa.
Kaksipuoluejärjestelmä
Kaksipuoluejärjestelmä on poliittinen järjestelmä, jossa vaalijärjestelmä tuottaa kaksi pääpuoluetta. Kaksipuoluejärjestelmässä toisella on hallitusvalta ja toinen on oppositiossa.
Kaksipuoluejärjestelmä on käytössä muun muassa Britanniassa, Maltalla ja Yhdysvalloissa. Olemassa olevat kaksipuoluejärjestelmät ovat vapaita monipuoluejärjestelmiä, mutta enemmistövaalitapaa käyttävissä vaalipiireissä äänestäjien tahto polarisoituu kahteen. Toisin sanoen vain kahdella puolueella on mahdollisuus menestyä, mutta kaikki saavat osallistua. Pohjimmiltaan on äänestäjistä kiinni, keskittävätkö he äänensä kahdelle vai useammalle puolueelle.
Kaksipuoluejärjestelmään kuuluu usein varjohallitus. Esimerkiksi Britanniassa se on vakiintunut poliittinen käytäntö.
Jotkut kokoomuslaiset ja eräät talouselämän vaikuttajat herättivät 2000-luvun alussa keskustelua siirtymisestä kaksipuoluejärjestelmään. Kolumnisti Pekka Seppänen on arvellut, että se helpottaisi puolueen valintaa ja kasvattaisi äänestysinnokkuutta. Muut puolueet ovat vastustaneet ajatusta. Esimerkiksi Vihreiden Osmo Soininvaara on arvostellut Kokoomuksen Heikki A. Ollilan arveluja siirtymisestä kaksipuoluejärjestelmään sanoen kaksipuoluejärjestelmän olevan "epärealistinen" ja "kansanvaltaa halveksiva". Sen on nähty vastaavan äänestäjien mielipiteitä silloin, kun nekin ovat kaksijakoisia. Kaksipuoluejärjestelmää on kritisoitu myös siitä, että sen on sanottu kaventavan ihmisten valinnanvapautta ja kasvattavan eriarvoistumista.
Pelisuunnittelija
Pelisuunnittelija on pelejä suunnitteleva henkilö. Pelisuunnittelija voi suunnitella esimerkiksi videopelejä, lautapelejä tai roolipelejä.
Tietokone- tai videopelisuunnittelija suunnittelee pelille ulkoasun, peruskonseptin ja pelitavan. Tämä saattaa sisältää pelialueiden suunnittelun, yksityiskohtien kirjoittamisen ja lukuisten muiden asioiden ylöskirjoittamista, jotka vaikuttavat tasapainoisesti lopulliseen pelikokemukseen. Pelisuunnittelijat työskentelevät usein videopelijulkaisijoille.
Pelisuunnittelijoilta vaaditaan usein paljon kokemusta kirjoittamisesta, sillä suunnittelijan kirjoittamat muistiinpanot vaikuttavat aina lopputulokseen. Myös taiteen ja ohjelmoinnin tuntemus ei ole pahitteeksi, mutta ei ole täysin välttämätöntäkään.
Koska pelien budjetit kattavat nykyaikana miljoonia euroja, on pelisuunnittelijoiden uusien peli-ideoiden toteuttaminen hyvin riskialtista. Peli-idea voi joko olla suuri menestys, tai iso floppi. Peliteollisuutta onkin kritisoitu usein siitä, että peliyhtiöt eivät ota uusia riskejä, vaan tehtailevat lähinnä jatko-osia suosituille peleille.
Reichenau (saari)
Reichenau on saari Bodenjärvessä eteläisessä Saksassa. Saari sijaitsee Reichenaun kunnan alueella länteen Konstanzin kaupungista. Saari on yhdistetty mantereeseen keinotekeoisella vuonna 1838 valmistuneella pengertiellä. Reichenau on pinta-alaltaan 4,3 neliökilometriä ja siellä asuu 5 100 ihimistä.
Saari listattiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2000 luostarinsa ansiosta. Reichenaun luostarin kirkko on pyhitetty Neitsyt Marialle ja evankelista Markukselle. Lisäksi saarelle on rakennettu kaksi muuta kirkkoa, joista toinen on omistettu Pyhälle Yrjänälle ja toinen apostoli Pietarille sekä Paavalille.
Nykyään saari on kuuluisa myös vihannesfarmeistaan ja viinitarhoistaan. Wollmatinger Ried saaren vieressä on iso luonnonsuojelualue. Se on ruoikkoinen kosteikkoalue, jossa useat linnut pysähtyvät muuttonsa aikana.
Stubbenin majakka
Stubbenin majakka on vuonna 1954 rakennettu nelikerroksinen yhdistetty luotsiasema ja majakkarakennus Uudenkaarlepyyn edustalla. Rakennus sijaitsee Stubbenin saarista pienemmällä, Lillskärillä. Stubbenin Storskärillä sijaitsee Stubbenin pooki, joka on rakennettu 1857.
Sementtitiilistä muuratussa rakennuksessa on neljä kerrosta. Ylimmässä on päivystyshuone, jonka päällä on loistokoju. Majakan ulkoseinät maalattiin silloisen itäviitan väreihin, alaosaltaan valkoiseksi, keskeltä mustaksi ja aivan päältä valkoiseksi.
Majakkasaaren luotsitoiminta lopetettiin 1960-luvulla ja majakka automatisoitiin. Majakan automatisointi ei kuitenkaan vaikuttanut saaren elämään, sillä sen itärannan kalastajakylässä käy paljon ihmisiä etenkin kesäisin. Merenkulkulaitos vuokrasi majakkarakennuksen vuonna 1992 matkailuyrittäjälle, joka pitää siinä kesähotellia. Tiloihin voidaan majoittaa 20 ihmistä. Majakka toimii nykyisin aurinkoenergialla.
Lintuharrastus
Lintuharrastus on harrastus, joka koskee lintujen tarkkailemista tai seuraamista.
Lajintunnistuksessa auttavien lintukirjojen ohella lintuharrastuksen perusvälineitä ovat kiikari ja kaukoputki, joiden avulla lintuja voi havainnoida kauempaa ja lennosta. Näköhavaintojen lisäksi lintuja voi tunnistaa myös niiden ääntelyn perusteella.
Lintuharrastuksen eri muotoja ovat muun muassa muutonseuranta eli staijaus, talviruokinta, valokuvaus, retkeily, bongaaminen, linnunpönttöjen ylläpito ja lintujen rengastaminen.
Bongaamiseen liittyy erilaisten pinnalistojen ylläpito – pinnan saa jokaisesta havaitsemastaan lintulajista. Erilaisia pinnoja ovat esimerkiksi elämänpinnat, maailmanpinnat, vuodenpinnat, retkipinnat ja lintuasemapinnat.
Suomessa toimii suuri joukko lintuharrastajien yhdistyksiä, joiden keskusjärjestö on vuonna 1973 perustettu BirdLife Suomi (vuoteen 1995 asti Lintutieteellisten Yhdistysten Liitto eli LYL). Useimmat yhdistykset järjestävät retkiä ja tapahtumia, joissa voi tutustua muihin harrastajiin ja oppia kaikenlaista kiinnostavaa. Yhdistykset myös julkaisevat lintulehtiä ja -tiedotteita ja pitävät yllä verkkosivustoja.
Hilaire Belloc
Joseph Hilaire Pierre René Belloc (27. heinäkuuta 1870 – 16. heinäkuuta 1953) oli brittiläinen kirjailija ja poliitikko.
Belloc syntyi ranskalaiselle äidille ja englantilaiselle isälle. Hän kasvoi Britanniassa ja valmistui Oxfordin yliopiston Balliol Collegesta. Belloc oli maansa parlamentin jäsen liberaalipuolueen edustajana Salford Southin vaalipiiristä 1906–1910. Hän kirjoitti vuosina 1914–1920 "Land and Water" -lehteen.
Bellocilla ja hänen vaimollaan Elodiella oli viisi lasta. Elodie kuoli influenssaan vuonna 1914 parin oltua naimisissa seitsemättätoista vuotta. Belloc kärsi aivohalvauksen 1941 eikä koskaan toipunut täysin. Kirjailija kuoli palovammoihin 82-vuotiaana heinäkuussa 1953, kun hänen päälleen singonnut hehkuva kekäle sytytti miehen vaatteet palamaan.
Belloc oli vahvasti katolinen. Hänen sisarensa oli romaanikirjailija Marie Adelaide Belloc Lowndes. Hilaire Bellocin tuotantoon kuuluu useita esseitä, matkakirjallisuutta, runoutta ja myös poliittisia tutkielmia.
Lähde:
Eternal Erection
Eternal Erection on suomalainen vuonna 1994 perustettu funk-yhtye. Uusin albumi Angels and Bandits julkaistiin 13. toukokuuta 2009.
Reichenau (Saksa)
Reichenau on kunta Baden-Württembergin osavaltiossa, Konstanzin piirissä, Saksassa. Kunta sijaitsee Reichenaun saarella Bodenjärvellä ja osittain mantereen puolella. Reichenaussa on 5 135 asukasta 12,72 neliökilometrin alueella.
Reichenaun historia linkittyy tiiviisti luostariin, joka perustettiin vuonna 724. Koko saari oli luostarin maata ja maanviljelöiden työnä oli ruokkia luostariyhteisöä. Luostarisaari valittiin vuonna 2000 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Per Gerhard
Per Gerhard (alun perin "Per Gerhard Johnson"; s. 23. kesäkuuta 1924 Tukholma – joulukuu 2011) oli ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja teatterinjohtaja.
Per Gerhard on kuplettilaulaja Karl Gerhardin ja tanssija Valborg Geyronin poika. Hän oli naimisissa näyttelijä Maj-Britt Nilssonin kanssa vuodesta 1951 aina tämän kuolemaan asti vuonna 2006.
Gerhard oli Johnson-niminen vuoteen 1946, kunnes hän muutti sukunimekseen Gerhard, kuten hänen isänsä aikoinaan. Hän opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa 1946–1949. Nuoruudessaan hän kirjoitti revyykupletteja ja vaikutti "Kar de Mumma" -revyyssä. Gerhard debytoi ohjaajana vuonna 1949 ja ohjasi muun muassa viisi isänsä revyytä. Hän oli Tukholman Vasa-teatterin johtaja vuosina 1951–1985 ja ohjasi muun muassa menestysnäytelmät "Spanska Flugan", "Min fru går igen" ja "Charleys Tant".
Guiding Light
Guiding Light oli yhdysvaltalainen saippuasarja, jonka esittäminen alkoi CBS-kanavalla 30. kesäkuuta 1952. Jo sitä ennen sarjaa oli esitetty radiossa NBC-kanavalla 25. tammikuuta 1937 alkaen. "Guiding Light" oli maailman pisimpään kestänyt saippuadraama ja yksi kaikkien aikojen pisimmistä TV-sarjoista. Sarjan 15 000. jakso esitettiin 7. syyskuuta 2006.
"Guiding Lightia" esitettiin Suomessa 1990-luvun alussa nimellä "Unelmien pelikenttä". Sitä näytettiin kesäsarjana, kun "Kauniit ja rohkeat" oli tauolla. Suomessa näytetyt jaksot oli esitetty Yhdysvalloissa vuonna 1988.
"Guiding Lightin" viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa syyskuussa 2009. Sarja sai kaikkiaan 69 Daytime Emmy -palkintoa.
Sarasvatin hiekkaa
Sarasvatin hiekkaa on Risto Isomäen kirjoittama ekologinen trilleri, jonka Tammi julkaisi vuonna 2005. Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoden 2020 paikkeille ja epilogi vuoteen 2026. Teos oli 2005 Finlandia-palkintoehdokkaana ja sai Tähtivaeltaja-palkinnon sekä Kiitos kirjasta -palkinnon 2006. Into Kustannus julkaisi kirjan englannin kielisen käännöksen vuonna 2013. Kirja on käännetty myös latviaksi, liettuaksi, saksaksi, viroksi ja unkariksi.
Kirjan pohjalta on tehty sarjakuva, joka ilmestyi Aamulehden sunnuntailiitteessä 3. kesäkuuta 2007 alkaen noin vuoden ajan. Sarjakuvan on käsikirjoittanut Petri Tolppanen ja piirtänyt Jussi Kaakinen. Sarjakuvasta julkaistiin laajennettu albumiversio elokuussa 2008. Vuonna 2009 Sarasvatin hiekkaa -sarjakuva-albumi voitti Sarjakuva-Finlandian. Sarjakuva-albumi on julkaistu julkaistu myös englanninkielisenä (käännös Lola Rogers ja Owen Witesman).
Maria Kilven dramatisoima näyttämöversio sai ensi-iltansa Espoon kaupunginteatterissa 15.2.2012.
Aku Louhimies suunnitteli elokuvaversion ohjaamista mutta se ei ole toteutunut.
Yömyöhä
Yömyöhä on Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Pedro Hietasen vuodesta 1986 lähtien tekemä radioviihdeohjelma. Jokaisella lähetyksellä on teema, ja lähetykseen liittyy teeman mukaisia haastatteluja sekä muita hupailuja. Usein "kuuntelijat" ovat voineet myös soittaa Yömyöhiin ja kysyä jotakin teemaan liittyvää asiaa. Silloin tällöin Yömyöhissä on ollut mukana myös tietokilpailu, johon kuuntelijat voivat vastata. Ohjelmien ideana on, että Hietanen toimii juontajana ja Petelius näyttelee lähes kaikki muut hahmot. Yömyöhä-lähetyksistä ovat saaneet alkunsa monet myös televisiossa esiintyneet hahmot, kuten Herra 47, Jarna Kuiva sekä Marja-Liisa Hirvesmieli. Sketsien väliin soitetaan musiikkia. Sarjan alkupuolen vakiohahmo oli keravalainen moponuori Jarna Kuiva, jonka tunnettu sanonta on "Se on kyllä hyvä...!". Jarna Kuiva esiintyi aluksi jokaisessa Yömyöhässä, mutta kahdeksannen jakson ("Sana on vapaa") jälkeen hahmo poistui ohjelmasta. Jarna Kuiva soitti kuitenkin vielä kerran studioon ohjelmassa "Freoninkierrätysiltamat Gumbostrandissa" ja vastasi samalla jakson tietokilpailukysymykseen. Muita sarjan vakiohahmoja ovat olleet mm. Herra 47, Ylva Hubatsa, Marja-Liisa Hirvesmieli, Pappi Heljas ja Siiri Hyhmä. Lähetyksissä on paljon improvisoituja sketsejä sekä runsaasti kaksimielisyyksiä ja sananmuunnoksia. Sketsien lisäksi ohjelmissa on usein mukana myös uutisia ja mainoksia. EMI on julkaissut kaikki vuosien 1986-1999 aikana tulleet Yömyöhät "Serpien kylässä" -nimisenä tupla-CD-levyjen sarjana.
Yömyöhissä on ollut usein vieraana studiossa myös yksi alan asiantuntija tai asiantuntijapaneeli. Näitä kaikkia "vieraita" esittää Petelius. Lisäksi joka ohjelmassa on raportteja ja haastatteluja eri puolilta maailmaa.Yömyöhä jalostettiin ensimmäistä kertaa televisioon syksyllä 1988, sarjaan Hei hulinaa. Sarja jatkui vuoteen 1989, kunnes ohjelman nimi vaihdettiin Hui helinääksi. Televisiosarjoissa oli useita samoja sketsejä ja hahmoja kuin radion Yömyöhissä. Vuonna 1992 Petelius ja Hietanen tekivät vielä televisiosarjan Neurovisio, jossa käytettiin myös monia samoja ideoita kuin Yömyöhissä. Neurovisiossa esiintyi Peteliuksen ja Hietasen lisäksi myös Jope Ruonansuu.
EMI on julkaissut kaikki vuosien 1986-1999 aikana tulleet Yömyöhät "Serpien kylässä" -nimisenä tupla-CD-levyjen sarjana. Levyt on julkaistu kahdessa boxissa. Ensimmäisessä boxissa on sarjan neljä ensimmäistä osaa sekä ekstralevy "Kovan päivän ilta haastattelu". Se sisältää Kalevi Pollarin tekemän radiohaastattelun. Toinen boxi sisältää osat 5-8 sekä osan 0. Osa 0 sisältää yhden CD:n, jossa on kaikkien aikojen ensimmäinen Yömyöhä, Hellyysilta. Tupla-CD:t 1-6 sekä ekstralevy "Kovan päivän ilta haastattelu" on julkaistu myös erillisinä. Ohjelmien välimusiikkeja ei kuulla CD-versioissa.
Yömyöhien toinen jakso, Luontoilta, julkaistiin vuonna 1986 C-kasettina. C-kasetilla ei ollut mukana ohjelman välimusiikkeja.
Opettajatar seikkailee
Opettajatar seikkailee on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1960.
Elokuva oli yleisömenestys. Sen ensi-ilta oli 28. lokakuuta 1960 Helsingissä. Silloin elokuvaa esitettiin Rexissä ja Tuulensuussa. Elokuva on esitetty usein televisiossa.
Elokuvassa esiintyy ensimmäisen kerran Tarkaksen henkilögalleriaan kuuluva rikoskaksikko Arska ja Ville, joista Leo Jokela esittää Arskaa ja Risto Mäkelä ensimmäisessä elokuvaroolissaan Villeä. Toisen kerran mukana olivat höynäytettävät poliisit Koukku ja Ripatti. Elokuva aloittaa Tarkaksen uralla uuden lajityypin, sillä tämä oli Tarkaksen ensimmäinen seurapiiri-irvailuelokuva.
Osa aikalaiskriitikkojen arvioista elokuvasta alkoi olla myönteisiä, toisin kuin monien muiden Tarkasten ohjausten suhteen. Myöhemmissä kritiikeissä elokuvaa on kuitenkin pidetty hauskuudestaan huolimatta tasapainottomana, sillä ”vauhdikkaan väärinkäsityskomedian nasevat ainekset ja hosuva toteutus jäävät tekijälleen tyypilliseen harmittavaan epätasapainoon”. Kokonaisuutta on sanottu myös hahmottomaksi.
Leni Katajakosken esittämä tyttökoulun historianopettaja, maisteri Leena Kataja, on ankara moraalinvartija, joka ei siedä nuorten rakkaussuhteita ja muita koululaisten moraalille sopimattomia asioita. Hän jopa antaa eräälle tyttökoululaiselle käytöksenalennuksen, kun tämä jää kiinni suutelemasta poikaa. Opettajat tulevat siihen tulokseen, että he lähtevät iltamien sijasta viettämään iloista päivää autiolla saarella.
Tyttökoululaiset saapuvat saarelle, jolla asuu heidän tietämättään taiteilija Pertti Rinne (Tommi Rinne) kaikkine röyhelöpartoineen. Yksi tyttökoululaisista on Tantalle pahoissaan ja lähtee tyttökoululaisten ja maisteri Tyynelän kanssa ennen häntä. Taiteilija ja opettajatar viettävät saarella yön yhdessä. Seuraavana päivänä Leena Kataja löytää koulun taidenäyttelyssä "Alaston nymfi" -nimisen taulun, joka on Pertti Rinteen käsialaa ja jolle Rinne on antanut Leenan kasvot. Kataja vohkii taulun taidenäyttelystä, ja pian se joutuukin alamaailman ja yksinkertaisten poliisimiesten käsiin. Mukaan tempautuu myös muuta henkilögalleriaa. Leenaa epäillään kaikenlaisista tauluvarkauksista, ja hän saakin "Liukas-Leenan" nimen, sillä häntä luullaan helsinkiläiseksi tauluvaras Leena Suuroseksi.
CyberLink
CyberLink on taiwanlainen, vuonna 1996 perustettu ohjelmistoja digitaalista viihdettä ja multimediaa varten tuottava yritys. Yhtiön toimitusjohtajana on vuodesta 1997 toiminut Alice H. Chang.
Yhtiön tuotteita ovat muun muassa PowerDVD, PowerDirector, Power Encoder, PowerCinema, YouCam, DVD Suite, MagicSports, PowerProducer, Power2Go, PowerBackup, PowerRecover, MediaShow, PowerDVD Copy, LabelPrint, InstantBurn, DVD Menu Templates, CyberLink Live Premium, Media Deluxe, Soft DMA, Media Server, Infrared Remote Control. Yhteensä CyberLinkin valmistamia ohjelmistoja on toimitettu yli 200 miljoonaa kappaletta.
Tarja-Tuulikki Tarsala
Tarja-Tuulikki Tarsala-Salmi (4. syyskuuta 1937 Helsinki – 9. toukokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Tarsala aloitti Yleisradion televisioteatterissa vuonna 1963 heti valmistuttuaan Suomen Teatterikoulusta. Viimeisenä vuotenaan televisioteatterissa valmistui Mikko Niskasen "Kahdeksan surmanluotia", joka esitettiin televisiossa neliosaisena sarjana. Naispääroolia veritekoon ajautuvan pientilallisen emäntänä pidetään yhä yleisesti Tarsalan merkittävimpänä suorituksena.
Tarsalan elokuvaura jatkui 1960-luvulta aina 2000-luvulle. Hän näytteli muutamassa Uuno Turhapuro- ja Vääpeli Körmy -elokuvassa. Tarsalan viimeisiin kuuluivat roolit elokuvissa "Bad Luck Love", josta hän voitti parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon, "Populäärimusiikkia Vittulajänkältä", Suden vuosi sekä Miehen Työ.
Teatterissa Tarsala esiintyi aktiivisesti 1980-luvulta lähtien, kun hän lopetti 1970-luvun lopulla teatterikoulun opettajana. Hän toimi tämän jälkeen freelancer-näyttelijänä ja -ohjaajana ja vieraili muun muassa Intimiteatterissa, Lilla Teaternissa ja Lahden kaupunginteatterissa.
Hän oli mukana Stidit-lauluyhtyeessä yhdessä Liisamaija Laaksosen ja Iris-Lilja Lassilan kanssa. Yhtyeen tunnetuin kappale on "Pienenä tyttönä" vuodelta 1969.
Tarsala oli ohjaaja Ere Kokkosen ensimmäinen vaimo.
Estrelanvuoristokoira
Estrelanvuoristokoira on vanhastaan Portugalin Estrelanvuoriston talojen ja karjalaumojen vahtikoira. Rodun lyhyt- ja pitkäkarvaisilla muunnoksilla on yhteinen rotumääritelmä. Suomessa syntyy vuodessa noin 50 pentua, ja koko kanta on noin 300 koiraa.
Jo vuosisatojen ajan syrjäisen Estrelanvuoriston rinteillä on käytetty tämäntyyppisiä koiria laumojen vartiointiin, suojeluun ja jopa vetokoirina. Rotua pidetään yhtenä Pyreneiden niemimaan vanhimmista. Kun lampaiden paimennus luonnonlaitumilla oli vielä yleistä, estrelat seurasivat keväisin laumoja viheriöiviltä alemmilta rinteiltä yhä ylemmäs vuoristoon. Lampaat kiipesivät kohti huippua sitä mukaa, kun laitumet kuivuivat. Koirien maine levisi Portugalissa, ja estreloja ostettiin innokkaasti muuallekin maahan.
Estrelanvuoristokoira on ruumiinrakenteeltaan melko suuri, pitkänomainen ja kaarevalinjainen. Sen kaartuva rintakehä ei ole kovin leveä. Rotu liikkuu sujuvasti, mahdollisimman vähällä vaivalla. Sillä on vahva raajaluusto, melko niukat kinnerkulmaukset ja soikeahkot käpälät. Lisäksi monilla estrelanvuoristokoirilla on kannukset. Rodulla on ominaista pitkä riippuva häntä, jonka päässä on J-koukku ja koiran seistessä häntä kohoaa melko korkealle.
Estrelanvuoristokoiralla on lyhyt kaula ja jykevä, lievästi kupera pää, jossa on loiva otsapenger. Rodulla on pitkä kuono ja sen huulet eivät riipu. Sillä on keskikokoiset, soikeat silmät ja tiiviit luomet. Estrelanvuoristokoiralla on pienet, riippuvat, kolmiomaiset korvat, jotka taipuvat taaksepäin vasten päätä niin, että korvan tyvestä näkyy hieman korvan sisäpintaa.
Estrelanvuoristokoiran karva on suoraa ja kevyesti laineikasta. Turkin vahvuus vaihtelee rungon eri osissa. Karva on lyhyempää raajoissa kintereiden alapuolella, samoin päässä. Korvientyvessä on pitempää karvaa, samoin hännässä, joka pitkäkarvaisella on hapsuinen. Pitkäkarvaisella estrelanvuoristokoiralla on pieni karvakaulus ja selvät hapsut raajojen takana. Pitkäkarvaisen estrelan runsas pohjavilla on peitinkarvaa vaaleampaa. Väri on useimmiten kellanruskea tai keltainen ja harvemmin sudenharmaa tai laikukas keltainen.
Estrelanvuoristokoira on luonteeltaan tyypillinen vuoristokoira, joka on rohkea ja omatoiminen mutta samanaikaisesti epäluuloinen vieraita kohtaan. Rotu on karaistunut ankarissa luonnonoloissa. Luonne on valpas ja tarkkaavainen, vahtimisvietti on voimakas. Omistajalla on hyvä olla kokemusta koirista, vaikka rotu onkin viime vuosikymmeninä muuttunut enemmän seurakoiramaiseksi. Tämän seurauksena yksilöiden määrä on kasvanut.
Heinrich Lenz
Heinrich Friedrich Emil Lenz (myös Emil Khristianovitš Lenz; 12. helmikuuta 1804 – 10. helmikuuta 1865) oli vironsaksalainen fyysikko. Hänet tunnetaan kehittämästään sähködynamiikan laista, joka on nimetty hänen mukaansa Lenzin laiksi.
Käytyään peruskoulun 1820 Lenz siirtyi opiskelemaan kemiaa ja fysiikkaa Tarton yliopistoon. Hän matkusti Otto von Kotzebuen kanssa tämän kolmannella maailmanympärysmatkalla 1823–1826. Matkalla hän tutki ilmasto-oloja ja meriveden fysikaalisia ominaisuuksia.
Matkan jälkeen Lenz siirtyi työskentelemään Pietarin yliopistoon, jossa hän myöhemmin toimi matematiikan ja fysiikan dekaanina 1840–1863. Sähkömagnetismin tutkimuksensa hän aloitti 1831, ja Lenzin lain lisäksi hän tutki Joulen lakia. Venäjällä lakia kutsutaankin Joulen–Lenzin laiksi.
Eli Wallach
Eli Herschel Wallach (7. joulukuuta 1915 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 24. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli puolanjuutalaiset sukujuuret.
Wallach palveli toisessa maailmansodassa lääkintämiehenä. Hänen näyttelijäuransa alkoi melkein heti sodan jälkeen. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muiden muassa "Nukkevaimo", "Sopeutumattomat", "7 rohkeata miestä", "Hyvät, pahat ja rumat", "Vartija" ja "Kummisetä III" sekä "Menneisyyden ote", jossa hänellä oli cameorooli liköörikauppiaana. Hän esitti Pakkasherraa kahdesti 1960-luvun "Batman"-sarjassa.
Wallach oli 2000-luvulla maailman vanhimpia yhä näytteleviä henkilöitä. Viimeisiin esityksiin kuului muun muassa vuonna 2006 valmistunut "The Holiday" -elokuva. Vuonna 2010 hänet nähtiin Roman Polanskin elokuvassa "The Ghost Writer" ja Oliver Stonen elokuvassa "". Wallach sai Oscar-kunniapalkinnon vuonna 2010.
Wallach oli 5. maaliskuuta 1948 alkaen naimisissa näyttelijä Anne Jacksonin kanssa. Heille syntyi kolme lasta: Peter, Katherine ja Roberta. Hänen vasen silmänsä oli sokea aivoverenkiertohäiriön aiheuttaman silmäverenvuodon takia.
Gaetano Braga
Gaetano Braga (9. kesäkuuta 1829 – 21. marraskuuta 1907) oli italialainen säveltäjä ja sellisti.
Braga oli alun perin lähtöisin Giulianovasta Abruzzon alueelta, mutta kuoli Milanossa. Säveltäjän tuotantoon kuuluu kaksi konserttoa sellolle sekä kamarimusiikkia, jossa on mukana sello. Lisäksi hän sävelsi oopperoita: