hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Poppa Joe
”Poppa Joe” on brittiläisen Sweet-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin alkuvuodesta 1972.Väistö, Perttunen 2003, s.17. Kuten yhtyeen kaikki vuosien 1971–1972 singlejen a-puolet, myös ”Poppa Joe” on Nicky Chinnin ja Mike Chapmanin säveltämä. Kappale on 1970-luvun purukumipoppia, josta löytyy myös vaikutteita karibialaisesta musiikista.Väistö, Perttunen 2003, s. 26. Kuten yhtyeen kaikkien viiden ensimmäisen RCA Recordsin julkaiseman singlen kohdalla, Sweet ei soita a-puolella itse, vaan musiikista vastaavat studiomuusikot.
”Poppa Joe” nousi listaykköseksi ainakin kahdeksassa maassa, mukaan lukien Suomessa.Väistö, Perttunen 2003, s. 27. Britanniassa ”Poppa Joe” oli korkeimmillaan listan sijalla 11.
Singlen b-puoli on yhtyeen esikoisalbumille sisältyvä ”Jeanie”, joka puolestaan oli yhtyeen jäsenten itse tekemä ja soittama. Siitä mahdollisesti suunniteltiin jopa a-puolta, koska siitä kuvattiin ”Poppa Joen” tavoin promovideo.Väistö, Perttunen 2003, s. 16–17. Singlen kummatkin kappaleet julkaistiin myöhemmin samana vuonna myös kokoelmalevyllä "The Sweet’s Biggest Hits".
Eddy julkaisi ”Poppa Joesta” suomenkielisen version ”Pappa Joe”. Sanat teki Vexi Salmi salanimellä Leo Länsi.
A-puoli
B-puoli
Tom Walkinshaw
Tom Walkinshaw (14. elokuuta 1946 Midlothian, Skotlanti Iso-Britannia – 12. joulukuuta 2010 Oxfordshire, Skotlanti Iso-Britannia) oli skotlantilainen kilpa-autoilija, Formula 1 -tallipäällikkö ja Tom Walkinshaw Racing -yhtiön perustaja. Hän omisti myös Englannissa rugbyä pelaavan Gloucester Rugby -joukkueen.
Walkinshaw kuoli syöpään 12. joulukuuta 2010 64-vuotiaana.
Walkinshaw perusti vuonna 1975 Tom Walkinshaw Racingin (TWR), joka suunnitteli sekä rakensi kilpa- ja ralliautoja muun muassa Rover- ja Porsche-merkeillä. Sen autoilla kilpailtiin eri autoilusarjoissa, välillä hyvälläkin menestyksellä, muun muassa voittamalla Le Mansin 24 tunnin ajon neljästi (vuosina 1988 ja 1990 Jaguar-yhteistyössä ja vuosina 1996–97 Porsche-yhteistyössä).
Formula 1 -ympyröihin Walkinshaw pääsi kun hänet palkattiin Benettonin F1-talliin vastaavaksi suunnittelijaksi vuonna 1992. Kaudella 1994 Michael Schumacher voitti tallin autolla ensimmäisen mestaruutensa, ja samana vuonna Walkinshaw joutui selvittelyn kohteeksi kun tallin autoista löytyi muun muassa kiellettyä elektroniikkaa. Rangaistuksia ei kuitenkaan tullut, koska FIA ei pystynyt todistamaan että autot olisivat olleet sääntöjenvastaisia itse kilpailutapahtumissa.
Vuonna 1995 Walkinshaw osti puolet Ligierin F1-tallista Benettonin tallipäällikkö Flavio Briatorelta. Walkinshaw olisi halunnut hankkia tallin kokonaan omistukseensa, mutta se ei onnistunut, joten kaupat peruttiin. Niinpä hän hankki Arrowsin F1-tallin ja ryhtyi samalla tallipäälliköksi. Kaudella 1997 Walkinshaw onnistui saamaan talliinsa edellisen kauden mestarin Damon Hillin, vaikka tallin kilpailukykyyn ei uskottu. Talli saavutti kauden aikana yhdeksän pistettä ja sijoittui valmistajien sarjassa kahdeksanneksi. Paras sijoitus oli Hillin ajama kakkossija Unkarin GP:ssa, jonka oli lähellä voittaa ennen kytkinongelmia.
TWR Group työllisti vuonna 1997 1500 henkeä Britanniassa, Ruotsissa, Australiassa ja Yhdysvalloissa. Se joutui kuitenkin selvitystilaan vuonna 2002 kun Walkinshaw'n F1-tallilla oli suuria talousvaikeuksia. Walkinshaw muun muassa maksoi itse omista rahoistaan noin viisi miljoonaa euroa, jotta sai tallin moottorivelat maksettua Cosworthille ja autot radalle Silverstonessa. Lopulta Saksan GP kolme viikkoa myöhemmin jäi tallin viimeiseksi, vaikka kaudesta oli vielä viisi osakilpailua ajamatta. Tallin kaatumisen jälkeen varoja perittiin Walkinshaw'lta henkilökohtaisesti ja lopulta myös TWR-yhtiö joutui lopettamaan toimintansa.
Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto
Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto (ransk. "Office international Nansen pour les réfugiés", engl. "Nansen International Office for Refugees") oli Kansainliiton alajärjestö, jonka tehtävänä oli huolehtia kansainvälisesti pakolaisista. Järjestö toimi vuosina 1930–1939, ja sille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1938.
Vuoden 1930 lopulla perustettu järjestö aloitti toimintansa varsinaisesti 1. huhtikuuta 1931. Organisaatio oli ensimmäisen Kansainliiton Pakolaisasiain pääkomission seuraaja. Järjestöä oli johtanut sen perustamisesta 27. kesäkuuta 1921 lähtien norjalainen pakolaisasiain päävaltuutettu Fridtjof Nansen, joka oli kuollut alkuvuodesta 1930. Kansainliiton sihteeristö katsoi kuitenkin tarpeelliseksi järjestää apua pakolaisille eri puolilla maailmaa.
Toimiston tehtäväksi tulivat eritoten poliittisten pakolaisten virrat Saksasta, Italiasta ja Espanjasta, joissa kaikissa maissa oli valtaan tullut diktaattori. Vielä toimintansa loppuvaiheissa toimisto sai laajan työkentän Itävallan pakolaisista.
Melko pian Nobelin rauhanpalkinnon saamisen jälkeen Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto suljettiin, mutta sen työtä jatkamaan perustettiin Lontoossa toiminut Kansainliiton pakolaisasiain pääkomissio.
Nansen-passi
Donald Moffat
Donald Moffat (26. joulukuuta 1930 – 20. joulukuuta 2018) oli brittiläissyntyinen, sittemmin yhdysvaltalaistunut näyttelijä. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Artsissa ja on pitkän uransa aikana menestynyt sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa. Hän meni 13. kesäkuuta 1970 naimisiin Gwen Arnerin kanssa.
Kaikki singlet 1967–2007
Kaikki singlet 1967–2007 on vuonna 2007 julkaistu Kirkan kokoelmalevy.
Rieskalähteen koulu
Rieskalähteen koulu sijaitsee Turun kaupungissa Vätin kaupunginosassa Satakunnantien ja Tampereentien välissä. Rieskalähteen koulussa toimii oppilaskunnan hallitus ja tukioppilastoiminta. Koulussa toimii peruskoulun 7.–9. vuosiluokat. Koulussa on noin 460 oppilasta ja reilut 40 opettajaa. Turun painotetun matematiikan oppilaat opiskelevat Rieskalähteen matematiikkaluokalla .
Olli Vahteran suunnittelema, vuonna 1963 valmistunut rakennus oli alun perin Läntinen kansalaiskoulu. Rakennukseen on tehty muutoksia ainakin vuonna 1973. Monimuotoisen rakennuksen julkisivut ovat harjattua terästä ja betonia, profiloitua kuparilevyä ja laattaterässäleikköä.
Owen Garriott
Owen Kay Garriott (s. 22. marraskuuta 1930) on yhdysvaltalainen astronautti.
Garriott syntyi Enidissä, Oklahomassa, ja valmistui Enid High Schoolista vuonna 1948, sen jälkeen Oklahoman yliopistosta. Hänet otettiin NASA:n töihin vuonna 1965, ja hän osallistui SL-3- (1973) ja STS-9-missioihin (1983).
Garriott lähti NASA:sta kesäkuussa 1986. Hänet otettiin "Astronaut Hall of Fameen" vuonna 1997.
Garriott on naimisissa ja hänellä on neljä aikuista lasta, joista yksi on "Ultima"-tietokonepelisarjan luoja ja avaruusturisti Richard Garriott.
Luettelo eniten tuottaneista elokuvista
Elokuvat tuottavat tuloja useista eri tulolähteistä mukaan lukien teatterinäytöksistä, DVD- ja Blu-ray -myynnistä, esittämisoikeuksista televisiossa ja markkinoinnista. Elokuvateattereiden lipputulot ovat kuitenkin tärkein ja pääasiallinen mittari, kun määritellään elokuvan menestystä. Tämä johtuu vanhan käytännön lisäksi siitä, että lipputulotiedot ovat helposti saatavilla verrattuna muihin tulolähteisiin. Tämä luettelo listaa kaikkien aikojen eniten lipputuloja saaneet elokuvat ja elokuvasarjat, ja näyttää miten lipputulot ovat kasvaneet ajan myötä. Luettelo ei listaa muista tulolähteistä saatuja tuloja.
Perinteisesti sotaelokuvat, musikaalit ja historialliset draamat ovat olleet kaikkein suosituimpia genrejä, mutta 2000-luvulla elokuvasarjat ovat menestyneet parhaiten. Seitsemän kahdeksasta "Harry Potter" -elokuvasta ja kaikki Peter Jacksonin Keski-Maahan sijoittuvat elokuvat ovat viidenkymmenen menestyneimmän elokuvan joukossa, minkä lisäksi "Transformers" ja "Pirates of the Caribbean" ovat olleet suosittuja. Myös supersankarielokuvat kiinnostavat elokuvayleisöä: DC Comicsin "Teräsmies" ja "Batman" sekä Marvel Comicsin sarjakuviin perustuvat elokuvat, kuten "Hämähäkkimies", "X-Men" ja Marvel Cinematic Universen elokuvat, ovat menestyneet pääosin hyvin. Kymmenen tuottaneimman elokuvan joukosta vain kaksi, James Cameronin ohjaamat elokuvat "Titanic" ja "Avatar", on sellaisia, joita ei ole sovitettu aiemmin olemassa olleesta materiaalista. Myös animaatioelokuvat ovat suosittuja: Disney on menestynyt elokuvilla "Frozen – huurteinen seikkailu" (kaikkein eniten tuottanut animaatioelokuva) ja "Leijonakuningas", minkä lisäksi yhtiön Pixar-elokuvista "Toy Story" -elokuvat ja "Nemoa etsimässä" ovat saaneet eniten suosiota.
Vaikka inflaatio on kuluttanut pois useimpien 1960- ja 1970-luvun elokuvien menestyksen, tuolta ajalta on olemassa elokuvasarjoja, jotka saavat edelleen uusia elokuvia. Esimerkiksi uusia "Teräsmies", "James Bond" ja "Star Trek" -elokuvia julkaistaan ajoittain, samalla kun "Tähtien sota" ja "Apinoiden planeetta" -elokuvasarjat herätettiin eloon pitkän tauon jälkeen; myös "Indiana Jones" teki menestyksekkään paluun valkokankaalle kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen. Jotkut tuottaneimman elokuvan titteliä hallinneista vanhemmista elokuvista eivät kykene kilpailemaan nykyelokuvien kanssa, vaikkakin niiden tuotto on nykyrahassakin huomattava. Esimerkiksi "Tuulen viemää", joka oli kaikkein eniten tuottanut elokuva 25 vuoden ajan, ei mahdu edes 50 parhaan joukkoon, mutta inflaatiokorjattuna se olisi yhä kaikkein eniten tuottanut elokuva. Kaikki tuotot on ilmaistu Yhdysvaltain dollareilla niiden nimellisillä arvoilla ellei toisin mainita.
Tässä luettelossa elokuvat on listattu niiden elokuvateattereissa saamien tulojen mukaan. 30 elokuvaa on saavuttanut yli miljardin dollarin lipputulot, joista "Avatar" on ensimmäisellä sijalla. Lippuhinnan inflaatiota, väestön suuruutta tai lippujen ostamistrendejä ei ole otettu huomioon.
Antónios Pepanós
Antónios Pepanós (, joskus myös "Pépanos", Πέπανος, 1866 – ?) oli kreikkalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen hopeaa 500 metrin vapaauinnissa.
Ennen vuoden 1896 Ateenan kesäolympialaisia, Pepanós oli epäröinyt osallistumistaan, koska hän oli jo 30-vuotias, ja ohittanut omasta mielestään parhaat kautensa. Lopulta hän päätti osallistua 500 metrin vapaauintiin, johon osallistui Pepanóksen lisäksi vain kaksi uimaria. Pepanós sijoittuen toiseksi ajalla 9.57,6. Paul Neumann, joka voitti kilpailun, ui matkan aikaan 8.12,6.
Village Roadshow Pictures
Village Roadshow Pictures on australialainen elokuvastudio.
Hannu Raitio
Hannu Raitio (s. 1952) on Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja . Hän on toiminut vuodesta 1996 lähtien Metlan Parkanon tutkimusaseman johtajana sekä sitä ennen parinkymmenen vuoden ajan erikoistutkijana ja tutkijana . Koulutukseltaan Hannu Raitio on filosofian tohtori.
Sofia Kallio
Sofia Kallio on suomalainen sopraano. Sofia Kallio aloitti lauluopinnot vuonna 2000 Turun ammattikorkeakoulussa. Vuonna 2001 hän jatkoi opintojaan saksalaisessa Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa professori Marga Schimlin johdolla. Vuonna 2002 Kallio siirtyi Karlsruhen Oopperakouluun professori Mitsuko Shirain oppilaaksi. Kallion opettajana on viimeksi toiminut professori Roland Hermann. Kallio on osallistunut muun muassa Sherril Milnesin ja Brigitte Fassbaenderin mestarikursseille. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi kulttuurihistorian laitokselta Turun yliopistosta vuonna 2000.
Kallio sai kolmannen sijan Passaun kansainvälisessä laulukilpailussa Saksassa vuonna 2007 ja samana vuonna kolmannen sijan kansainvälisessä Sibelius-laulukilpailussa Suomessa.
Kauden 2004–2005 Sofia Kallio oli kiinnitettynä Strasbourgin oopperan oopperastudioon ”Les Jeunes Voix du Rhin”. Vuodesta 2005 lähtien hän on ollut kiinnitettynä Pforzheimin oopperan solistikuntaan Saksassa ja syksystä 2008 Coburgin oopperaan. Kallio on esiintynyt Savonlinnan Oopperajuhlilla kesällä 2005 ja 2006.
Otto Herschmann
Otto Herschmann (4. tammikuuta 1877 – 14. kesäkuuta 1942) oli itävaltalainen, juutalainen urheilija ja olympiamitalisti.
Herschmann osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisissa 100 metrin vapaauintiin. Hän sijoittui toiseksi ajalla 1.22,8 häviten 0,6 sekuntia voittajalle, Alfréd Hajósille. Vuoden 1912 olympialaisissa hän kuului hopeaa voittaneeseen Itävallan säilämiekkailujoukkueeseen. Hän toimi tuolloin myös Itävallan olympiakomitean puheenjohtajana ja on ainoa kansallisen olympiakomitean puheenjohtaja, joka virassa toimiessaan on saavuttanut olympiamitalin.
Natsit pidättivät Herschmannin Wienissä 14. tammikuuta vuonna 1942 ja hänet karkotettiin Sobibórin keskitysleirille. Hän kuoli Izbicassa Saksan miehittämässä Puolassa myöhemmin samana vuonna.
Herschmann on valittu kansainväliseen juutalaisten urheilijoiden Hall of Fameen.
7. marraskuuta 2001 Herschmannin kotikaupunki Wien nimesi erään kujan Herschmannin muistoksi "Otto-Herschmann-Gasse"ksi ().
Silmät sydämeeni
Silmät sydämeeni on vuoden 2007 Idols-kisassa kolmanneksi sijoittuneen Kristiina Braskin esikoisalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2007.
Albumilta julkaistiin neljä singleä "Nyt mä meen", "Silmät sydämeeni", "Pilvet valmiina" sekä "Liian kaukana".
Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 9 viikolla 46/2007, mikä oli myös sen korkein sijoitus. Levy on myynyt kultaa, yli 15 000 kappaletta.Albumin ensimmäisenä julkaistiin 10. lokakuuta 2007 kappale "Nyt mä meen". Single lähti soimaan radioissa varsin nopeasti, mutta kovin suurta menestystä siitä kuitenkaan ei tullut. Singlellä on kappaleesta radiosoittoon tarkoitettu "singleversio". Myöhemmin albumilla julkaistiin kappaleesta albumiversio, tosin mukana oli myös singleversio.
Toinen single "Silmät sydämeeni" julkaistiin joulukuussa 2007. Kappale lähti soimaan radioissa hitaasti, mutta nousi myöhemmin monen radiokanavan soitetuimpien kappaleiden joukkoon. Kappale sai arvosteluissa parempia arvosanoja kuin ensimmäinen single "Nyt mä meen". Singlellä on myös mukana Teleksin tekemä "Unohtaisinpa". Single julkaistiin vain promosinglenä.
Kolmas single "Pilvet valmiina" lähetettiin radioille toukokuussa 2008. Harva radiokanava otti kappaletta soittolistoilleen, mutta esimerkiksi Radio Nova soitti sitä kohtalaisen paljon. Braskin kotisivuilla kerrottiin, että kappaleeseen kuvattaisiin musiikkivideo, mutta sen tekeminen sittemmin ilmeisesti peruuntui.
Neljäs single lähetettiin radioille elokuun lopussa 2008. Single ei menestynyt.
John Astin
John Allen Astin (s. 30. maaliskuuta 1930) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt sekä elokuvissa että televisiossa, merkittävimpänä roolina "Gomez Addams" sarjassa "The Addams Family" 1960-luvulla.
Astin syntyi Baltimoressa, Marylandissa, Margaret Linnie Mackenzien ja tri Allen Varley Astinin pojaksi. Hän opiskeli matematiikkaa Johns Hopkinsin yliopistolla ja Washington & Jefferson Collegessa.
Astin oli vuonna 1969 Oscar-ehdokkaana ja vuonna 1993 Emmy-ehdokkaana. Hän on ollut vuodesta 1989 lähtien naimisissa Valerie Ann Sandobalin kanssa.
Philip Bosco
Philip Michael Bosco (26. syyskuuta 1930 – 3. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
New Jerseyssä syntynyt Bosco opiskeli St. Peter's Preparatory Schoolissa ja Washington DC:n Katolisessa yliopistossa. Hänen vanhempansa olivat Margaret Raymond ja Philip Lupo Bosco. Hän meni 2. tammikuuta 1957 naimisiin Nancy Ann Dunklen kanssa. Parille syntyi seitsemän lasta: Jenny, Diane, Philip, Chris, John, Lisa ja Celia.
Bosco aloitti uransa Broadway-teatterissa. Teatterin ulkopuolella hänellä on ollut useita rooleja muun muassa televisiosarjassa "Kova laki". Hänet on palkittu Emmy- ja Tony-palkinnoilla.
Bosco tunnetaan myös elokuvamaailmasta. Hänellä on ollut osat esimerkiksi elokuvissa "Sanaton rakkaus" (1986), "Kylmää terästä" (1989), "Kuka sanoo tahdon" (1997) ja "Hitch – Lemmentohtori" (2005).
Naamiotrappi
Naamiotrappi ("Neotis heuglinii") on itäafrikkalainen trappien heimoon kuuluva kurkilintu. Lajin tieteellinen nimi "heuglinii" tulee Theodor von Heuglinista. "Neotis"-suvun kuvaili Richard Bowdler Sharpe 1893. Sukuun kuuluu 4 lajia.
Linnun selkä on tummanruskea valkoisin viiruin, alapuoli ja pitkä kaula valkeat ja naama musta.
Naamiotrappi elää Itä-Afrikassa Djiboutissa, Etiopiassa, Keniassa ja Somaliassa. Sitä tavataan myös Eritreassa. Sen elinalueen laajuus on noin 630 000 neliökilometriä ja kanta on elinvoimainen.
Larry Peerce
Lawrence "Larry" Peerce (s. 19. huhtikuuta 1930) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.
Peerce syntyi oopperalaulaja Jan Peercen pojaksi New Yorkin Bronxissa. Hän ohjasi ensimmäisenä elokuvanaan "Onnen hinnan" vuonna 1964. Läpimurto oli viimeistään Philip Rothin romaaniin perustuva elokuva "Hyvästi Columbus" (1969).
Peercen myöhempien elokuvien joukkoon lukeutuvat "Paniikki stadionilla" (1976), "Queenie" (1987) ja "John Belushi – loppuun palanut" (1989).
Barisanvuoret
Barisanvuoret ("Bukit Barisan") on vuoristo Sumatran saarella Indonesiassa. Vuoristo sijaitsee saaren länsirannikolla. Vuoret muodostavat pitkin koko saarta kulkevan vuorijonon, jonka pituus on 1 700 km. Läntisillä rinteillä Barisanvuoristo laskee nopeasti kohti Intian valtamerta, ja rannikkokaistale on vain noin 32 kilometriä leveä. Vuoret ovat lähinnä tulivuoria, joita peittää taaja viidakko. Suurin osa alueesta on muodostunut nuorista magmakivistä ja vulkaanisesta tuhkasta. Vuoriston korkein huippu on Gunung Kerinci, joka nousee 3 805 metrin korkeuteen. Tulivuori on purkautunut viimeksi 2004. Marapivuori on Barisanin aktiivisin tulivuori ja se on purkautunut 58 kertaa vuoden 1770 jälkeen.
Vuorijonon eteläpäässä on Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto.
Indonesian ja malaijin kielillä Bukit Barisan tarkoittaa 'vuorijonoa'.
Hans Sarpei
Hans Adu Sarpei (s. 28. kesäkuuta 1976, Tema, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttä tai oikea laitapuolustaja ja pelaa tällä hetkellä saksalaisessa Bayer Leverkusenissa.
Sarpei, joka omistaa myös Saksan passin, kuului vuoden 2006 MM-kisoissa Ghanan joukkueeseen. Ghana oli tuolloin ensimmäistä kertaa maan historiassa MM-lopputurnauksessa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 7. marraskuuta 2000 Zimbabwea vastaan. Sarpei pelasi Ghanan joukkueessa myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Tansania olympialaisissa
Tansania osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa, tuolloin nimellä Tanganjika. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta Montréalin 1976 kisoja, joita se boikotoi. Ainoat kaksi olympiamitaliaan maa on saavuttanut Moskovan 1980 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut.
Tansania on saavuttanut ainoat olympiamitalinsa yleisurheilussa. Moskovan 1980 kisoissa Filbert Bayi sai hopeaa 3 000 metrin estejuoksussa ja Suleiman Nyambui hopeaa 5 000 metrin juoksussa.
Nikolai Rezanov
Nikolai Petrovitš Rezanov (; 8. huhtikuuta 1764 Pietari - 13. maaliskuuta 1807 Krasnojarsk) oli venäläinen aatelismies, joka edisti Venäjän siirtomaaherruutta Alaskassa ja Kaliforniassa. Hän oli Venäjän ensimmäinen Japanin suurlähettiläs vuonna 1804 ja keskeinen henkilö Venäjän hankkeessa purjehtia maailman ympäri vuonna 1803. Hän toimi retkikunnan komentajana Kamtšatkan niemimaalle saakka. Hän kirjoitti Japanin sanakirjan ja useita muita teoksia, joita säilytetään Venäjän tiedeakatemian, jonka jäsen hän myös oli, kirjastossa Pietarissa.
Isän paluu
Isän paluu ("Возвращение") on vuonna 2003 valmistunut venäläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Andrei Zvjagintsev. Elokuva kertoo kahdesta pojasta, joiden isä palaa kotiin 12 vuoden jälkeen. Elokuva on voittanut useita palkintoja, muun muassa Kultaisen leijonan Venetsian elokuvajuhlilla.
Vuonna 2016 "Isän paluu" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
James Garner
James Scott Garner (7. huhtikuuta 1928 Norman, Oklahoma, Yhdysvallat – 19. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Garner syntyi Weldon Warren Bumgarnerin ja Mildred Meekin kolmesta lapsesta nuorimpana. Hän menetti äitinsä jo varhaislapsuudessaan. Veljet asuivat äidin kuoleman jälkeen jonkin aikaa muiden sukulaistensa luona mutta palasivat isän huomaan tämän mentyä uusiin naimisiin vuonna 1934. Uusi puoliso oli lapsia kohtaan väkivaltainen ja ankara; avioliitto päättyikin sittemmin eroon. Garner oli Korean sodan palkittu veteraani.
Garner esitti keskeisiä rooleja lukuisissa televisiosarjoissa. Uraan mahtui kuitenkin myös merkittäviä esiintymisiä elokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat "Kaikki alkoi saippuasta" (1963), "Sodassa ja rakkaudessa" (1964), "Salainen tehtävä Lissabonissa" (1965), "Älkää tappako taiteilijaa" (1965), "Tappajakoirat" (1972), "Pieni intiaani" (1973), "Murphyn romanssi" (1985), "Nimeni on Bill W." (1989), "Uusi alku" (1990), "Angelan skandaali" (1998), "Kieroa peliä" (2000) ja "Atlantis – kadonnut kaupunki" (2001).
Tuotteliaalla, pitkän uran luoneella Garnerilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hänelle myönnettiin kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1977 ja 1987 ja kolme Golden Globea vuosina 1958, 1991 ja 1994. Hän oli lisäksi vuonna 1986 ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkinnon saajaksi roolista elokuvassa "Murphyn romanssi".
Garner oli 17. elokuuta 1956 lähtien naimisissa Lois Clarken kanssa, ja pari sai kaksi lasta. Näyttelijä oli vahva demokraattien kannattaja.
Guillaume LeBlanc
Guillaume LeBlanc (s. 14. huhtikuuta 1962 Sept-Iles, Quebec) on entinen kanadalainen yleisurheilija, joka erikoistui 20 kilometrin kävelyyn. Hän voitti olympiahopeaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa
Senegal olympialaisissa
Senegal osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin. Se oli Norsunluurannikon ohella ainoa Afrikan maa, joka ei boikotoinut Montréalin 1976 kisoja. Ainoan olympiamitalinsa maa on saavuttanut Soulin 1988 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisissa se ei ole menestynyt.
Senegalin ainoa olympiamitalisti on yleisurheilija Amadou Dia Ba. Hän sijoittui hopealle Soulin 1988 olympialaisten 400 metrin aitajuoksussa.
Sleepers – katuvarpuset
Sleepers – katuvarpuset on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Barry Levinson ja pääosissa ovat Kevin Bacon, Billy Crudup, Robert De Niro, Dustin Hoffman, Jason Patric ja Brad Pitt.
Elokuva perustuu kirjailijan Lorenzo Carcaterran samannimiseen teokseen. Kirjailija itse väittää tarinan olevan totta, mutta riittävää näyttöä asialle ei ole.
Elokuva kertoo neljästä nuoresta pojasta Johnista, Michaelista, Tommysta ja Lorenzosta, jotka ovat kasvaneet huonoissa olosuhteissa. Pojat ovat tottuneet perheväkivaltaan ja viettävät usein aikana tehden jos jonkinlaisia kepposia isä Bobby Carillonin kielloista huolimatta. Tavallisena ja kuumana päivänä, poikien yrittäessä varastaa nakkisämpylöitä eräästä kärrystä, saa harmiton näpistys suuremmat suhteet sen seurauksena kun eräs mies jää kärryn alle, jonka pojat vahingossa sysäsivät häntä kohti. Pojat joutuvat vuodeksi Wilkinsonin poikakotiin ja siellä osastolle, jota johtaa perverssi Sean Nokes. Nokesin julmat teot jättävät ikuiset arvet poikiin, jotka kostautuvat vielä tulevaisuudessa.
Hôpital d’instruction des armées Percy
Hôpital d’instruction des armées Percy on sairaala Pariisin lounaisessa esikaupungissa Clamartissa. Sairaala on siviili- ja sotilassairaala. Sairaalassa on hyvin laaja hätäapukeskus. Sairaalassa hoidetaan vakavia palovammoja, säteilysairauksia sekä hematologiaa.
Sairaalassa on hoidettu monia kuuluisia ihmisiä. Palestiinalaishallinnon presidentti Jasser Arafat lennätettiin 29. lokakuuta 2004 Percyn sairaalaan hoidettavaksi. Hänen sairautensa laatua ei ole vielä kyetty selvittämään. Aluksi Arafatin huhuttiin sairastavan verisyöpää, mutta sairaala kiisti huhut. Sairaalan mukaan Arafat vajosi koomaan 3. marraskuuta. Arafat kuoli sairaalassa 11. marraskuuta 2004.
Sambian presidentti Levy Mwanawasa joutui Percyn sairaalaan 29. kesäkuuta vuonna 2008 aivoverenkiertohäiriön takia. Hän kuoli sairaalassa 19. elokuuta.
Niilo Jämsä
Niilo Johannes Juhonpoika Jämsä () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Kemilä-Jämsä ja Reeta Kristiina Kauppila.
Jämsä kävi kansakoulun.
Jämsä työskenteli maanviljelijänä Haukiputaalla ja osallistui jääkäriliikkeen värvärinä liikkeen toimintaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 21. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
Jämsä saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) vänrikiksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, missä hän haavoittui pahasti 3. huhtikuuta 1918 johtamallaan partiomatkalla Kelhossa kansakoulun luona käydyssä kahakassa. Hän menehtyi saamiinsa vammoihin jo seuraavana päivänä Lempäälän kenttäsairaalassa. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Haukiputaalla. Hänet on haudattu Haukiputaan valkoisten sankarihautaan.
Knut Kaskinen
Knut Yrjö Kaskinen () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Knut Kaskinen ja Aini Josefina Perttala.
Kaskinen opiskeli Uudenkaupungin yhteislyseossa, mistä hän erosi kuudennelta luokalta liittyäkseen vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 29. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Kaskinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918 vihollisen luodin lävistäessä hänen päänsä. Hänet haudattiin Lokalahdelle.
Kaarlo Kari (jääkäri)
Kaarlo Kalervo Kari (23. heinäkuuta 1890 Kalvola – 9. toukokuuta 1918 Savonlinna) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat kappalainen Kaarlo Kustaa Kari ja Maria Pohja. Kapteeni Karin hahmon mukaan kirjoitettiin päähenkilö vuoden 1938 elokuvaan "Jääkärin morsian".
Kari kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1911–1915.
Kari liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 8. maaliskuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Kari saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana kapteeniksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 8. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 6. maaliskuuta 1918 komppaniansa kera 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonaan, missä komppania järjestysnumeroksi tuli aluksi 3:s ja 25. maaliskuuta 1918 alkaen l:nen. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa, missä hän haavoittui taistelussa 28. huhtikuuta 1918. Kari kuoli haavoihinsa sotilassairaalassa Savonlinnassa olkavarren murtumasta aiheutuneeseen jäykkäkouristukseen 9. toukokuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Helsingin pohjoisessa seurakunnassa. Hänet haudattiin Kuhmalahden hautausmaan sankarihautaan.
Eero Ilván
Eero Julius Ilván (10. elokuuta 1894 Salo – 24. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärivaravahtimestari. Hänen vanhempansa olivat kelloseppämestari Ernst Mikael Ilván ja Hilma Augusta Mattsson.
Ilván kävi kansakoulun ja Billnäsin puutarhakoulun vuosina 1911–1912.
Ilván toimi konttoristina, kun liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. elokuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Ilván saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavahtimestariksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi Uudenmaan rakuunarykmentin 3. eskadroonaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Kuhmalahdella, Eräjärvellä, Orivedellä ja Vesilahdella, missä haavoittui 23. huhtikuuta 1918 saatuaan kiväärin luodin rintaansa ja kuoli haavoihinsa seuraavana päivänä. Hänet haudattiin Turun valkoisten sankarihautaan. Kuollessaan hän oli naimaton ja kirjoilla Turussa.
Kaarlo Ikonen
Kaarlo Henrik Ikonen (27. kesäkuuta 1894 Sortavala – 5. huhtikuuta 1918 Maaselkä Rautu) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat suutari Paavo Ikonen ja Anna Lintunen. Hän kävi viisi luokkaa Sortavalan lyseota. 
Tämä paperitehtaan harjoittelija liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 4. heinäkuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1916 pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan kiväärijohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. Jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Raudussa, missä hän kaatui 5. huhtikuuta 1918 ja haudattiin Sortavalan sankarihautaan. Hän oli kuollessaan naimaton.
Tyko Vesa
Tyko Valfrid Vesa () oli suomalainen jääkärivääpeli. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, missä hän sai tulikasteensa taistelussa Saksan itärintamalla Misse-joella. Myöhemmin hän kaatui Suomen sisällissodassa Kolikkoinmäellä Viipurissa.
Vesan vanhemmat olivat kirvesmies Valfrid Åkerblom ja Edla Matilda Lehtonen. Vesa kävi viisi luokkaa Turun suomalaista klassillista lyseota ja kävi Saksassa sotakoulun B-kurssin vuonna 1917.
Vesa työskenteli konttoristina Turussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 10. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän suoritti konekiväärikomppaniasta käsin Libaussa kärjestetyn sotakoulun B-kurssin.
Vesa saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Säiniöllä sekä Viipurissa, missä hän kaatui taistelussa 28. huhtikuuta 1918 Kolikkoinmäellä. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Turussa. Hänet on haudattu Turun valkoisten sankarihautaan.
Kalle Vainionpää
Kalle Eemili Eliaanpoika Vainionpää (6. tammikuuta 1891 Kortesjärvi – 4. huhtikuuta 1918 Rautu) oli suomalainen jääkärivaravääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Eljas Vainionpää ja Josefina Jaakontytär. Tämä kortesjärveläinen maanviljelijä liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 19. lokakuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. Jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, missä joukko-osastossa otti osaa taisteluihin Raudussa, missä hän kaatui 4. huhtikuuta 1918 ja haudattiin Kortesjärven sankarihautaan. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Kortesjärvellä.
Paavo Teukku
Juho Paul ”Paavo” Teukku () oli suomalainen jääkärivaravääpeli ja teknikko. Hänen vanhempansa olivat poliisikonstaapeli Herman Paul Teukku ja Pauliina Vilhelmiina Jussila. Ennen jääkärikoulutukseen lähtemistään Teukku toimi Laitilan nuorisoseuran johtohenkilönä sekä voimistelu- ja urheiluseura Jyskeen perustajana ja johtajana.
Teukku kävi viisi luokkaa Uudenkaupungin yhteiskoulua ja Tampereen teknillisessä opistoa yhden luokan ja erosi sen toiselta luokalta liittyäkseen jääkäriliikkeeseen. Paavo Teukku teki seiväshypyssä Vakka-Suomen piirinennätyksen 320 vuonna 1915 ja juoksi 400 metriä 53,4 kesällä 1913. Aika oikeutti kauden päätteeksi Suomen vuositilaston kahdeksanteen sijaan.
Teukku liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. toukokuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Teukku saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän kaatui taistelussa 28. maaliskuuta 1918. Hän oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Laitilassa. Hänet haudattiin Laitilaan sukuhautaan.
Elias Teppola
Elias Teppola (25. joulukuuta 1895 Alatornio – 4. huhtikuuta 1918 Tampere rautatieasema) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Iisakki Teppola ja Stiina Kaisa Möksä.
Teppola kävi kolme luokkaa kansakoulua ja työskenteli maatyöläisenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 17. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917.
Teppola saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi kiväärinjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, mistä hänet siirrettiin jo 11. maaliskuuta 1918 samaan tehtävään 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Teppola otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 4. huhtikuuta 1918. Teppola oli kuollessaan naimaton ja kirjoilla Alatorniolla minne hänet haudattiin paikalliseen valkoisten sankarihautaan.
Roland Wieser
Roland Wieser (s. 6. toukokuuta 1956, Zschopau) on entinen itäsaksalainen yleisurheilija, joka voitti pronssia 20 kilometrin kävelyssä vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa. Hän piti hallussaan 20 km kävelyn maailmanennätystä 30. elokuuta 1978 – 13. toukokuuta 1979.
Wieser oli menestyksekäs jo nuorena, hänestä tuli Itä-Saksan mestari 10 kilometrin kävelyssä vuonna 1971. Vuonna 1975 hän voitti juniorien Euroopan-mestaruuden samoin 10 kilometrin matkalla. Hän voitti myös Itä-Saksan mestaruuden 50 kilometrin matkalla vuonna 1978.
Olympiamenestyksen jälkeen hän ei kuitenkaan kyennyt voittamaan mitaleja kansainvälisissä kilpailuissa. Vuoden 1982 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli yhdeksäs. Hän lopetti uransa vuonna 1987.
Urheilu-uransa jälkeen hän ryhtyi automekaanikoksi.
Conrad Bain
Conrad Stafford Bain (4. helmikuuta 1923 Lethbridge, Alberta, Kanada – 14. tammikuuta 2013 Livermore, Kalifornia) oli Kanadassa syntynyt, vuonna 1946 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut näyttelijä. Hän opiskeli Banff School of Fine Artsissa ja American Academy of Dramatic Artsissa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani.
Tunnetuimpia Bainin esittämiä rooleja oli Phillip Drummond televisiosarjassa "Diff'rent Strokes" (1978–1986). Hänellä oli myös monia muita televisiorooleja. Hän eli vuodesta 1945 avioliitossa Monica Sloanin kanssa; pari sai kolme yhteistä lasta.
Bain tuli tunnetuksi television lisäksi Broadway-teatterista ja elokuvista. Eräs jälkimmäisistä on "Pää pilvissä" (1972). Myös hänen identtinen kaksosveljensä Bonar on työskennellyt näyttelijänä.
Norsunluurannikko olympialaisissa
Norsunluurannikko osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Sen jälkeen se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta Moskovan 1980 kisoja, joita se boikotoi. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut.
João Vieira
João Vieira (s. 20. helmikuuta 1976) on portugalilainen kävelijä, joka on keskittynyt aiemmin 20 kilometrin kävelyyn. Hän on voittanut 20 km kävelyssä Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia Göteborgissa 2006 ja hopeaa Barcelonassa 2010. Hän oli Barcelonassa alun perin kolmas, mutta nousi hopealle 2014 Stanislav Jemeljanovin biologisen passin epäsäännöllisyyksien vuoksi.
Kesäolympialaisissa Vieira on sijoittunut Ateenassa 2004 kymmenenneksi, Lontoossa 2012 11:nneksi, Rio de Janeirossa 2016 31:nneksi ja Pekingissä 2008 32:nneksi. MM-kilpailuissa hän on ollut neljäs Moskovassa 2013, yhdeksäs Berliinissä 2009, 12:s Daegussa 2011, 17:s Pariisissa 2003, 25:s Osakassa 2007 ja 36:s Pekingissä 2015. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 ja Edmontonissa 2001 hänet hylättiin ja Helsingissä 2005 hän keskeytti. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän on mitalien lisäksi sijoittunut 12:nneksi vuonna 2002 ja 20:nneksi vuonna 1998 sekä keskeyttänyt vuonna 2014
50 kilometrin kävelyssä Vieira sijoittui 11:nneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän keskeytti matkan Lontoon 2012 ja Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa.
Portugalin mestaruuden hän on voittanut 10 000 metrin kävelyssä 2011–2013 ja 2015–2017, 20 000 metrin ratakävelyssä 1999, 2000–2007 ja 2009, 20 kilometrin tiekävelyssä vuosina 1996, 2011, 2013, 2014 ja 2017, 50 kilometrin kävelyssä vuosina 2004, 2008 ja 2012 sekä sisäradoilla 5 000 metrin kävelyssä 1996, 1997, 2000–2009, 2011–2014 ja 2017. Hänen kaksoisveljensä Sérgio Vieira on myös kävelijä.
Elisabetta Perrone
Elisabetta Perrone (s. 9. heinäkuuta 1968, Camburzano) on italialainen kävelijä, joka voitti hopeaa 10 kilometrin kävelyssä vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa. Hän on myös voittanut hopeaa vuoden 1995 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Göteborgissa 10 kilometrin matkalla ja pronssia vuoden 2001 maailmanmestaruuskilpailuissa Edmontonissa.
Djibouti olympialaisissa
Djibouti osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Los Angelesin 1984 kesäolympialaisissa. Siitä lähtien se on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin. Ainoan olympiamitalinsa maa on saavuttanut Soulin 1988 kesäolympialaisissa, missä Ahmed Salah sijoittui pronssille maratonjuoksussa. Talviolympialaisiin Djibouti ei ole osallistunut.
Eritrea olympialaisissa
Eritrea osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa ja on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin siitä lähtien. Talviolympialaisiin se osallistui ensimmäisen kerran Pyeongchangissa 2018.
Eritrean ainoa olympiamitalisti on yleisurheilija Zersenay Tadese. Hän sijoittui pronssille Ateenan 2004 olympialaisten 10 000 metrin juoksussa.
Niger olympialaisissa
Niger osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Tokion 1964 kesäolympialaisissa. Ainoan olympiamitalinsa maa on saavuttanut Münchenin 1972 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin se ei ole osallistunut.
Jari Hietanen
Jari Hietanen (s. 1962) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Hietanen on näytellyt sekä teatterissa, televisiossa että elokuvissa. Hänen muistetaan epäonnisen venäläisen rosvon roolista televisiosarjassa "Raid" (2000). Tämän lisäksi hän on näytellyt elokuvissa "Lunastus" (1997), "Neitoperho" (1997) ja "Populäärimusiikkia Vittulajänkältä" (2004). Hietanen on yksi tamperelaisen Teatteri Telakan vakionäyttelijöistä sekä Yövieraat-teatteriryhmän perustajajäsen ja Juha Hurmeen pitkäaikainen työpari.
Hietanen on näytellyt useissa kuunnelmissa, muun muassa Yleisradion dramatisoimassa Väinö Linnan "Täällä Pohjantähden alla" -sarjassa Anttoo Laurilaa.
Elokuvantekijänä, ohjaajana ja kirjoittajana, Hietanen on ollut mieluummin yhteistyökumppani kuin ottanut töitä omiin nimiinsä – niitä ovat vain lyhytelokuva "Virkistysalue" (1994) sekä dramatisointi Elmer Diktoniuksen romaanista "Janne Kuutio" (1989), televisioelokuva "Janne Kuutio" (1990, yhdessä Timo Harakan kanssa). Hietanen on ollut apulaisohjaajana ja toisena käsikirjoittajana useissa Tero Jartin elokuvissa. Lisäksi hän on ollut apulaisohjaaja Auli Mantilan elokuvassa "Neitoperho" (1997) ja Olli Saarelan elokuvassa "Bad Luck Love" (2000).
Hietanen oli myös yksi nelihenkisen Jumalan teatteri -ryhmän jäsen. Ryhmä muistetaan Oulun teatteripäivien 1987 esityksestä, johon kuului ulosteen heittely teatteriammattilaisista koostuvan seminaariyleisön päälle.
The New Encyclopedia of Unbelief
The New Encyclopedia of Unbelief on Tom Flynnin toimittama uskonnottomuuden historian ja ajattelun lähdeteokseksi tarkoitettu artikkelikokoelma. Teos on seuraaja Gordon Steinin toimittamalle teokselle "Encyclopedia of Unbelief" (1985).
Kirjan artikkelit käsittelevät ateismia, agnostismia, sekulaaria humanismia, sekularismia ja epäilyä. Uusiin aiheisiin kuuluvat uskonnoton moraali, epäusko Jeesuksen historiallisuuteen, älykkään suunnittelun arvostelu, uskonnottomuus ja seksuaalimoraali sekä katsaukset uskonnottomuuden tilaan eri puolilla maailmaa. Uuteen laitokseen on myös lisätty tietoja uskonnottomuuden ja 1800- ja 1900-lukujen yhteiskunnallisten uudistusliikkeiden välisistä yhteyksistä. Näihin kuuluvat työväenliike, naisten vapautusliike, anarkismi, seksuaaliradikalismi ja toisen aallon feminismi.
Kirjan toimituskuntaan on kuulunut 130 tutkijaa ja aktivistia eri maista. Kirja sisältää yli 500 artikkelia 100 kirjoittajalta. Kirjoittajien joukkoon kuuluvat muun muassa filosofit ja tieteenharjoittajat Joe Barnhart, David Berman, Sir Hermann Bondi, Vern L. Bullough, Daniel Dennett, Taner Edis, Paul Edwards, Antony Flew, Annie Laurie Gaylor, Peter Hare, Van Harvey, R. Joseph Hoffmann, Susan Jacoby, Paul Kurtz, Gerd Lüdemann, Michael Martin, Kai Nielsen, Robert M. Price, Peter Singer, Victor Stenger, Ibn Warraq, George A. Wells, David Tribe ja Sherwin Wine. Esipuheen on kirjoittanut Richard Dawkins.
Manchester-koodaus
Manchester-koodaus on tietoliikenteessä käytettävä linjakoodausmenetelmä. Koodaus kuuluu phase-koodauksiin, joille yhteistä on se, että kello voidaan muodostaa tulevasta bittivirrasta.
Manchester-koodaus on laajasti käytetty linjakoodausmenetelmä esimerkiksi Ethernet-verkoissa. Manchester-koodauksen muunnelmaa Differential-Manchester-koodausta käytetään Token Ring -verkoissa.
Manchester-koodauksessa "1-bitti" esitetään laskevana tilamuutoksena ja "0-bitti" nousevana tilamuutoksena. Esimerkkinä, jos tiedon siirrossa jännite 1V esittää ylintä jännitettä ja 0V alinta jännitettä, niin lähettäessä "1-bitti" muutetaan jännitteen tila 1V:sta 0V:iin ja lähettäessä "0-bitti" muutetaan jännitteen tila 0V:sta 1V:iin. Manchester-koodauksessa tarvitaankin yhden bitin siirtämiseen enimmällään kaksi tilamuutosta linjalla, tämä kasvattaa siirrettävän signaalin tarvitsemaa kaistanleveyttä.
High School Musical 3: Senior Year
High School Musical 3: Senior Year on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva, joka on jatkoa Disney Channelin aiemmille elokuville "High School Musical" ja "High School Musical 2". Aiemmista osista poiketen "High School Musical 3: Senior Year" pääsi teatterilevitykseen. Sen ensi-ilta oli 24. lokakuuta 2008.
Gabriella muuttaa toiseen kaupunkiin opiskelemaan. Vanhassa koulussa on tanssiaiset ja Gabriella on luvannut Troy Boltonille tulevansa niihin, mutta ei pääse tulemaan. Koulussa on myös näytelmä, jonka päätähdet ovat Gabriella Montez ja Troy Bolton, mutta tietenkin Sharpay sotkeutuu asiaan. Jimmy on Troyn varanäyttelijä ja Sharpay Gabriellan. Gabriellan muuttaessa Sharpay sai himoitsemansa Gabriellan paikan. Troy ei ole paikalla esityksessä, vaan Gabriellan luona, yli 1600 kilometrin päässä. Jimmy saa Troyn paikan. Hän kuitenkin myöhästyy lavalta ja tulee väärästä paikasta. Gabriella ja Troy tulevat lopulta pelastamaan esityksen. Kun nuoret saavat todistukset, Troy valitsee koripallon sekä teatterin ja koulun, jonne hän haluaa, olisi vähän yli 52 kilometriä hänen rakkaansa luota. Troy saa isältään suostumuksen ja hän pääsee haluamaansa kouluun lähemmäs Gabriellaa.Helmikuussa 2007 Disney ilmoitti aikovansa kuvata seuraavan "High School Musical"-elokuvan Halloween-teemalla ja nimetä sen "Haunted High School Musicaliksi". Myöhemmin saman vuoden syyskuussa Disney ilmoitti luopuneensa Halloween-teemasta ja keskittyvänsä elokuvassa East High'n avainhenkilöiden viimeiseen vuoteen lukiossa. Yahoo-uutisten mukaan kahden aiemman elokuvan käsikirjoittaja, Peter Barsocchini on sanonut: ”Kellään näyttelijöistä ei ole sopimuksen mukaista velvollisuutta näytellä elokuvassa. Olemme keskustelleet asiasta aktiivisesti kaikkien kuuden kanssa ja olemme hyvin optimistisia”.
Zac Efronia siteerattiin People–lehdessä: ""Voin kertoa että käsikirjoitus on hyvä, ja jos me kaikki sovimme lopullisesta käsikirjoituksesta, ei mikään pitele meitä tekemästä sitä. Meillä on ollut todella hauskaa tehdessämme näitä elokuvia ja se on todella harvinaista tällä alalla"".
Tuotanto aloitettiin 29. huhtikuuta 2008. Harjoitukset alkoivat huhtikuun alussa. Myös kaksi aikaisempaa "High School Musical" elokuvaa ohjannut Kenny Ortega ilmoitti, että käsikirjoitus on esitetty (ennen kuin käsikirjoittajien lakko alkoi) ja että he ovat parhaillaan kehittämässä musiikkia. Hän lisäsi, että elokuvat kuvataan kahden ensimmäisen osan tapaan Salt Lake Cityssä, Utahissa. Hän vihjaisi, että juoni perustuu jotenkin Wildcatsien viimeiseen vuoteen high schoolissa ja ilmoitti, että ""näyttää siltä, että olemme saaneet näyttelijät kasaan.""
Vanessa Hudgensin jatkaminen elokuvassa oli hetken epävarmaa johtuen hänen internetiin vuotaneista alastonkuvistaan. Hudgens kuitenkin pyysi kohua Disney Channelilta anteeksi.
Theodor Decker
Aleksander (Alexander) Theodor Decker (1. joulukuuta 1838 Helsinki – 3. huhtikuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Decker opiskeli arkkitehdiksi Tukholman taideakatemiassa vuosina 1858–1863. Ennen opintojaan Decker oli ehtinyt olla arkkitehtioppilaana sekä intendentin konttorissa että Turun lääninarkkitehdin Georg Theodor von Chiewitzin luona.
Opintojensa jälkeen 1865 Decker nimitettiin Turkuun vt. lääninarkkitehdiksi. Hän jatkoi yleisten rakennusten ylihallituksen palveluksessa vuoteen 1875, jolloin hän erosi ja työskenteli jonkin aikaa yksityisenä arkkitehtina. Hän oli mm. osakkaana Theodor Höijerin ja Frans Sjöströmin Suomen ensimmäisessä yksityisessä arkkitehtitoimistossa. Decker palasi ylihallituksen arkkitehdiksi vuonna 1883.
Tomi Kärkkäinen
Tomi Kärkkäinen (s. 22. lokakuuta 1969 Sulkava) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitalinkki tai laitapuolustaja, mutta kykeni myös pelaamaan vasemmalla laidalla.
Pelaajana Kärkkäinen edusti FF Jaroa 1990–92, Vaasan Palloseuraa 1993–96, Norjan kakkosdivisioonassa Skjetteniä 1997–98, Närpes Kraftia 1999–2000 Ykkösessä ja FC Kiistoa sekä Jakobstads Bollklubbia Kakkosessa 2001–2002. Veikkausliigassa hän pelasi yhteensä neljän kauden ajan, saaden tililleen 43 ottelua ja 3 maalia.
Valmentajana Kärkkäinen siirtyi Vasa IFK:n peräsimeen vuonna 2003. Hän nosti joukkueen Ykköseen kauden 2005 päätteeksi. Kauden 2007 jälkeen Kärkkäisen ilmoitettiin siirtyvän VPS:n uudeksi päävalmentajaksi. Kärkkäinen erosi tehtävästään kauden 2009 alussa VPS:n saatua vain yhden pisteen viidestä ensimmäisestä ottelusta.