Prinz Eugen
Prinz Eugen oli toisessa maailmansodassa Saksan laivaston Admiral Hipper -luokan raskas risteilijä. Alus selvisi sodan loppuun, joskin se osallistui vain yhteen merkittävään merisotatoimeen.
Saksan laivasto tilasi 16. marraskuuta 1935 Kruppin Germania telakalta Kielistä uuden risteilijän "I", jonka köli laskettiin 23. huhtikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1938. Adolf Hitler ja runsaasti muita korkeita virkamiehiä osallistui tilaisuuteen, jossa puheen piti Ostmarkin valtakunnankomissaari tohtori Arthur Seyss-Inquart. Tilaisuuteen osallistui myös Unkarin hallitsija vara-amiraali Miklós Horthy de Nagybánya, joka oli Itävalta-Unkarin laivaston taistelulaivan "SMS Prinz Eugenin" komentajana 24. marraskuuta 1917 - 1. maaliskuuta 1918 ja Itävalta-Unkarin laivaston viimeinen komentaja. Vesillelaskussa aluksen kummina oli Horthyn puoliso Magdolna Purgly.
Kriegsmarinen johto halusi nimen avulla siirtää Itävalta-Unkarin laivaston historiaa Saksan uudelle laivastolle. Aluksen nimeksi valittiin ensin "Tegetthoff", mutta sen niminen alus oli osallisena Italian laivaston tuhoamisessa Lissan taistelussa 20. heinäkuuta 1866. Fasistisen Italian ollessa liittolaisena ei haluttu aiheuttaa mahdollista selkkausta ja aluksen nimeksi valittiin Eugen Savoijilaisen mukaan "Prinz Eugen". Vesillelaskutilaisuuden jälkeen pidettiin Kielissä laivastonäyttely.
Aluksen varustaminen sujui hyvin, mutta Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hyökkäyksessä Kieliin 1. heinäkuuta 1940 aiheutti vaurioita. Alus otettiin siten palvelukseen vasta 1.elokuuta.
Palvelukseenoton jälkeen alkoi miehistönkoulutus tehtäviinsä. Aluksen viimeistely tehtiin 2.-17. elokuuta, jonka jälkeen kaikki laitteet, järjestelmät ja uudet laitteistot oli asennettu. Aluksen miehistö aloitti koulutusammunnat 18. elokuuta ja seuraavana päivänä magneettiset kompassit asetettiin ja inklinaatiomittaukset tehtiin. Risteilijöiden komentaja kontra-amiraali Schmundt tarkasti 21. elokuuta aluksen merikelpoisuuden ja seuraavana päivänä alus lähti Kielistä koulutusajan tukikohtaansa Gotenhafeniin, missä alus teki polttoaineenkulutus- ja nopeustestit 27. elokuuta.
Alukselta nousi 3. syyskuuta ensimmäisen kerran Arado-tiedustelukone ja miehistö aloitti 10. syyskuuta uuden aluksen vastaanottokokeet. Alukselle asennettu hydrofoni tarkastettiin 17. syyskuuta aluksen ollessa sukellusveneiden maalilaivana. Seuraavana päivänä aluksen miehistö harjoittelu meritankkausta Altmark-luokan emälaivan "Ermlandin" kanssa. Aluksen tykkimiehistöjä koulutettiin 13. lokakuuta alkaen ja aluksen pääaseilla ammuttiin ensimmäisen kerran 15. lokakuuta.
Keinunnanhillintälaitteistoa testattiin 1. marraskuuta ja seuraavana päivänä alkoivat taisteluharjoitukset, jotka keskeytyivät vuorokautta myöhemmin telakalle siirron vuoksi. Alus vapautui telakalta vasta 13. joulukuuta, jolloin taisteluharjoitukset jatkuivat. Telakalla aluksen tykistöntulenjohtojärjestelmää säädettiin ja 10. joulukuuta alukselle lastattiin ampumatarvikkeita ammuntoja varten. Aluksen radiomiehistöt osallistuivat täydennyskoulutukseen 11. joulukuuta ja kompassit säädettiin 12. joulukuuta.
Laivaston komentaja suuramiraali Raeder, uusien alusten käyttöönotosta vastaavan osaston päällikkö vara-amiraali von Fischel ja kontra-amiraali Thäter vierailivat aluksella 17.-18. joulukuuta aluksen ollessa nopeuskokeissa mitatulla matkalla. Alus saavutti testeissä 33,5 solmun nopeuden, jolloin aluksen tankit oli täytetty 74 prosenttisesti. Tämän jälkeen aluksen vastaanottokokeet päätettiin.
Taistelukoulutuksessa aluksen tykkimiehistöjen maalina oli 8.-16. tammikuuta 1941 "Hessen". Alus oli 25. tammikuuta - 8. huhtikuuta Germania telakan luiskalla 5 korjattavana ja samalla sille tehtiin tarkastuksissa havaittuja muutoksia. Telakalta vapauduttuaan alus harjoitteli yhdessä "Bismarckin" kanssa. Palatessaan eräästä harjoituksesta takaisin Kieliin aluksen propulsiojärjestelmään tuli vika aluksen osuessa miinaan, jolloin suunniteltua yhteisoperaatiota piti siirtää.
Amiraali Lütjens tarkasti 18. toukokuuta "Prinz Eugenin" Gotenhafenissa ennen kuin alus siirtyi sataman edustalle ankkuriin kello 11.12. Alus harjoitteli iltapäivän "Bismarckin" kanssa. Alus suuntasi kello 21.18 länteen kohdatakseen uudelleen taistelulaivan 19. toukokuuta kello 11.25 Rügenin edustalla, jossa "Prinz Eugenin" päällikkö Brinkmann tiedotti miehistölleen alkavasta operaatiosta.
Raskaiden alusten suojaksi määrättyjen hävittäjien "Z14 Friedrich Ihnin" ja "Z23":n sekä kahden Sperrbrecherin saavuttua "Bismarck" ja "Prinz Eugen" suuntasivat Ison-Beltin eteläiseen salmeen, jossa "Z10 Hans Lody" ja 5. miinanraivaajalaivue liittyivät suojueeseen. Pinta-alusten lisäksi alusten ilmasuojaksi määrättiin kuusi Messerschmitt Bf 110 hävittäjää ja kaksi He 115 meritiedustelukonetta.
Ruotsin länsirannikolla joukko tanskalaisia ja ruotsalaisia kalastaja-aluksia havaitsi saattueen, josta tiedon saatuaan Saksan laivaston esikunta pelkäsi tiedon leviävän. Ruotsin laivaston risteilijä "HMS Gotland" lähetti radioviestin 20. toukokuuta kello 15 Marstrandin edustalta Tukholmaan saksalaisten liikkeistä. Britannian kuninkaallisen laivaston viestitiedustelu purki lähetetyn viestin, jonka mukaan Ruotsin länsirannikolla on havaittu kaksi Saksan laivaston suurta pinta-alusta saattajinaan kolme hävittäjää ja joukko pienempiä aluksia. Britannian amiraliteetti teki havainnosta oikean johtopäätöksen ulosmurtautumisesta ryhtyen toimiin.
"Prinz Eugen" taisteli yhdessä "Bismarckin" kanssa 24. toukokuuta 1941 taisteluristeilijä "HMS Hoodia" sekä taistelulaiva "HMS Prince of Walesia" vastaan. "Prinz Eugen" osui kolmasti "Prince of Walesiin" ja "Hoodiin" ainakin kerran, mikä aiheutti laivalla valtavan tulipalon. Vaikka "Hood" upposi taistelussa ja "Prince of Wales" vaurioitui, englantilaiset sota-alukset seurasivat edelleen saksalaisia. Myöhemmin samana päivänä "Bismarck" määräsi "Prinz Eugenin" irtautumaan. Se onnistui välttämään englantilaiset alukset ja suuntasi etelään kohtaamaan tankkeri "Spichernin" sekä valmistautumaan liittoutuneiden kauppamerenkulun häirintään Atlantilla. Täpärästi väistettyään "Bismarckia", etsivät englantilaiset yksiköt "Prinz Eugenia", joka saapui Ranskan Brestiin 1. kesäkuuta.
RAF pommitti satamaa säännöllisesti ja yöllä 1. heinäkuuta alukseen osui pommi, joka räjähti tykistön komentohuoneessa surmaten 60 miehistön jäsentä. Alus oli sidottu Brestiin, kunnes helmikuussa 1942 operaatio Cerberuksessa palasi Saksaan.
Pian Saksaan paluunsa jälkeen helmikuussa "Prinz Eugen" komennettiin Norjaan mahdollisen liittoutuneiden maihinnousun varalta. Matkalla 23. helmikuuta 1942 sukellusvene "HMS Tridentin" laukaisema torpedo osui aluksen perään. Alus pääsi kuitenkin Trondheimiin, missä siihen tehtiin alustavat korjaukset. Alus palasi Kieliin telakalle 18. toukokuuta korjattavaksi, joka valmistui lokakuussa. Alus sai palvelukseen palattuaan käskyn palata Norjaan. Kahden epäonnistuneen yrityksen jälkeen aluksen siirto Norjaan peruutettiin helmikuussa 1943.
Syyskuussa 1944 "Prinz Eugen" oli Ahvenanmaalla suojaten saksalaisten laivasaattueiden kulkua evakuoitaessa Lapin armeijan miehiä ja materiaalia Suomesta aselevon jälkeen.
Keväällä 1945 alus oli Itämerellä Liivinmaalla, Preussissa ja Puolassa aiheuttaen Puna-armeijalle suuria tappioita tykkitulellaan.
"Prinz Eugen" antautui Britannialle Kööpenhaminassa 7. toukokuuta 1945, minkä jälkeen se siirrettiin Wilhelmshaveniin. Alus luovutettiin Yhdysvaltain laivastolle, joka antoi saaden nimen "USS Prinz Eugen" ja runkonumeron IX-300. Tammikuussa 1946 alus lähti saksalais-amerikkalaisella miehistöllä varustettuna ja päällikkönään A. H. Grauber Bostoniin, jonne se saapui 24. tammikuuta. Alus jatkoi matkaansa Philadelphian ja Panaman kanavan kautta Tyynellemerelle Bikinin atollille.
Amerikkalaisten kiinnostus magneettivahvistintekniikkaan virkosi suurelta osin sen vuoksi, että he löysivät aluksesta magneettivahvistimilla toteutetun tulenjohtojärjestelmän.
Alus selvisi 25. heinäkuuta atollilla ydinpommikokeesta uppoamatta, minkä jälkeen se hinattiin Kwajaleiniin. Alus kallistui 21. joulukuuta ja huolimatta yrityksestä ajaa alus maihin niin se kaatui ja upposi seuraavana päivän koordinaateissa .
Aluksen hylky oli edelleen 1970 ruostumassa Enubuj'n koralliriutalle Kwajaleinin atollilla. Entisten miehistön jäsenten aloitteesta aluksen vasen potkuri irrotettiin 1978 ja nostettiin ylös. Se liitettiin elokuussa 1979 osaksi Laboen laivastomuistomerkkiä.