hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Investointi
Investointi on suppeimmassa merkityksessään pääoman eli tuotantovälineiden tai maan hankintaa tuotantoa varten. Investoinnin tarkoituksena on yleensä tuotannon aloittaminen tai lisääminen. Muitakin tavoitteita voi olla, kuten tuotannon tehostaminen, työnteon helpottaminen, ympäristökuormituksen vähentäminen tai viranomaisen säännöksen noudattaminen. Investointi on yleensä suuri sijoitus, jonka oletetaan maksavan itsensä pitkällä aikavälillä takaisin.
"Finanssi-investointi" on sijoittamista eli arvopaperin hankintaa. Sijoitus voi kohdistua myös likvidiin aineelliseen hyödykkeeseen kuten raaka-aineeseen.
"Yksityinen investointi" edellyttää säästämistä, eli taloudellisen varauden kerryttämistä tai lainaa. Usein investoinnit toteutetaan omalla säästetyllä varaudella ja ulkopuolisen rahoituslaitoksen tarjoamalla luototuksella eli lainalla. Esimerkiksi pankit vaativat yhteiskunnan velvoittamina asuntolainaa hakiessa tietyn osuuden asunnonostajan omaa vaurautta asuntoinvestointiin lainan takaisinmaksukyvyn ja yhteisskunnallisen vakauden turvaamisen johdosta. Investoinniksi katsotaan myös varastojen kasvu.
Jos investoidaan enemmän kuin säästetään, lainataan ulkopuolista varautta, jolloin tulee huolehtia takaisinmaksukyvystä, eli siitä että yksityisiin investointeihin otettu laina voidaan maksaa takaisin.
Esimerkiksi asuntolaina tai yrityksen tuotannon kehittäminen ovat yksityisiä investointeja.
"Julkiset investoinnit" poikkeavat yksityisistä, sillä julkinen osa yhteiskuntaa on erilainen ja laajempi toimija taloudessa.
Yhteiskunnan tuotannollista taloutta mitataan bruttokansantuotteella, ja maksukykyä luottoluokituksella, johon esimerkiksi yhteiskunnan hyvinvointi, yleinen vakaus ja turvallisuus vaikuttavat. Suomen valtiolla on luottoluokitukset kolmelta luottoluokituslaitokselta, "S&P Global Ratingsilta", "Moody’silta" ja "Fitch Ratingsilta". Pitkäaikaisen lainan osalta ne ovat AA+, Aa1 ja AA+. Jokainen edellä mainituista luokituksista on hyvä, ja luokituksen selitteenä jokaisesta näistä on "vakaat näkymät".
Julkisissa investoinneissa oleellista on pitää lainanhoitokulujen määrä tuotannon kasvua pienempänä, ja kiinnittää huomiota julkisten investointien hyödyllisyyteen, tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen, eli siihen, että niillä saadaan lisättyä yhteiskunnan hyvinvointia kestävällä tavalla.
Esimerkiksi sisäilmaongelmaisten koulurakennusten tai yhteiskunnan tarvitseman uuden koulutuksen järjestäminen ovat julkisia investointeja.
Laajemmin voidaan ajatella kaikkien yhteiskunnan julkisen sektorin toimintojen olevan julkisia investointeja, sillä niillä pyritään parantamaan yhteiskunnan talouden tuottavuutta ja hyvinvointia.
Harry Harrison
Harry Maxwell Harrison (12. maaliskuuta 1925 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat – 15. elokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Harry Harrison syntyi Henry Maxwell Dempseynä. Harryn isä muutti perheen nimen Harrisoniksi ja myöhemmin Harry Harrison muutti nimensä myös virallisesti Harry Max Harrisoniksi.
Harrison asui elämänsä aikana monissa paikossa, muun muassa Meksikossa, Britanniassa, Tanskassa ja Italiassa, mutta asui kuolemaansa asti Dublinissa. Hän palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltojen armeijassa. Harrison on aiemmin ollut Irlannin kansallisen esperantojärjestön kunniapuheenjohtaja.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Sairaus
Sairaus (, ) on fyysisen rakenteen tai toiminnan tai psyykkisen tilan poikkeavuus, joka aiheuttaa yksilölle tai hänen ympäristölleen tilapäistä tai pysyvää haittaa tai toiminnanvajavuutta. Yleiskielessä sanaa tauti (kreik. "pathos") käytetään joskus synonyyminä sairaudelle; tauti on kuitenkin kapeampi käsite, joka merkitsee lääketieteellisesti määriteltävissä olevaa, monilla yksilöillä samantapaisin oirein ilmenevää sairautta. Termiä sairaus käytetään joskus laajemmassa merkityksessä kattamaan myös vammat, vammaisuuden, syndroomat tai oireet. Sairaus on monitulkintainen käsite ja sairauksiksi luokitellut tilat ovat kulttuuri- ja aikasidonnaisia. Jonkinlaisena länsimaisen lääketieteen konsensuksena sairauksiksi määritellyistä tiloista voinee pitää kansainvälisen ICD-luokituksen tämänhetkistä versiota ICD-10.
Duodecimin julkaiseman lääketieteen sanaston mukaan sairaus (morbus) on "psykofyysisen rakenteen tai toiminnan poikkeavuus, joka aiheuttaa tilapäistä tai pysyvää haittaa, vajaatoimintoja tai vammaisuutta (tauti sekä siihen liittyvät tunteet ja reaktiot)" kun taas tauti on "määritettävissä oleva, eri ihmisissä samantapaisin oirein ilmenevä sairaus"
Patologia ("pathos" + kreik. "logos", oppi) on sairauksia tutkiva tieteenala. Nosologia ("nosos" + "logos") tähtää sairauksien systemaattiseen luokitteluun. Nämä alat kuuluvat lääketieteeseen, joka tutkii sairauksia, niiden hoitoa ja ehkäisyä laajana kokonaisuutena.
Se, määritelläänkö jokin fyysinen tai psyykkinen tila sairaudeksi vai normaalivariaatioksi, on merkittävä yhteiskunnallinen kysymys niin sosiaalisesta kuin taloudellisestakin näkökulmasta. Erityisesti psykiatristen sairauksien määritelmät aiheuttavat erimielisyyttä, ja niissä lienee eniten myös kulttuurista ja aikakaudesta riippuvia eroja. Esimerkiksi homoseksuaalisuus kuului aiemmin suomalaiseen tautiluokitukseen.
Biologiassa "sairaus" viittaa mihin tahansa organismin epänormaaliin, toimintaa haittaavaan tilaan.
Pullopommi
Pullopommi (, "acid bomb", "bottle bomb" tai "MacGyver bomb") on pulloon suljettu seos joka reagoidessaan tuottaa hyvin nopeasti vetyä ja tuottaa painetta kunnes pullo räjähtää. Pullopommi kuuluu niin kutsuttuihin 'kotitekoisiin' räjähteisiin, eikä tämän kaltaista asetta ole tiettävästi sodissa, toisin kuin polttopulloja (jotka tunnetaan myös nimellä "Molotovin cocktail"), johtuen pullopommin heikosta räjähdevoimasta sekä voimaan suhteutettuna verrattain kalliista raaka-aineista.
Pullopommeissa käytetyistä ainesosista lipeä ("kodin putkimies") on vaarallista silmille.
Pullopommit ovat aiheuttaneet pahoja onnettomuuksia.
Robert Sheckley
Robert Sheckley (16. heinäkuuta 1928 – 9. joulukuuta 2005) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, jonka tarinat ovat usein absurdeja ja koomisia.
Elokuva "Freejack" (1992) perustuu löyhästi hänen novelliinsa "Immortality Inc."
Mitja
Mitja on venäläis­peräinen miehen etunimi.
Mitja pohjautuu kreikkalaiseen nimeen "Demetrios", joka merkitsee Demeterille pyhitettyä ja joka esiintyy Venäjällä myös muodossa Dimitri. Demeter oli kreikka­laisessa myto­logiassa maan kasvu­voiman jumalatar. Toisaalta Mitja saattaa joissakin tapauksissa olla myös Mikael-nimen muunnelma.
Suomessa nimi Mitja on toukokuuhun 2016 mennessä annettu 337 miehelle ja hieman yli 20 naiselle.
Greg Bear
Gregory Dale Bear (s. 20. elokuuta 1951) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka lasketaan yleensä "kovan scifin" kirjoittajaksi. Bear on voittanut Nebula-palkinnon vuosina 1983, 1986, 1994 ja 2000 sekä Hugo-palkinnon vuosina 1984 ja 1987.
Nuoren Bearin perhe asui muun muassa Japanissa, Filippiineillä ja eri puolille Yhdysvaltoja, kuten Alaskassa. Kolmentoista tai neljäntoista iässä hän ryhtyi lähettämään tieteistarinoitaan lehtiin. Kahdenkymmenenkolmen iässä hänen novellejaan aikoi ilmestyä säännöllisesti eri lehdissä. Hänen esikoiskirjansa ilmestyi 1979.
"Aikatunneli" (1985) ja sen jatko-osa "Maailmojen synty" (1988) ovat laajamittaisia avaruusseikkailuja. "Päät" (1990) on kirjana julkaistu pitkä novelli. "Darwinin radio" (2000) on geenitekniikkaa käsittelevä jännitysromaani.
Greg Bear toimi Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1988–1990.
Suurennusohjelma
Suurennusohjelma on ohjelma, joka suurentaa halutun osan tietokoneen näytöllä olevasta informaatiosta. Tästä hyötyvät erityisesti sellaiset henkilöt, joiden on vaikea lukea pientä tekstiä tai nähdä graafisen sisällön yksityiskohtia. Suurennettavan kohdan kokoa ja suurennussuhdetta voi muuttaa haluamallaan tavalla. Myös suurennusikkunan kehystä voi mukauttaa mieleisekseen, esimerkiksi säätämällä sen paksuutta tai vaihtamalla sen värin. Niin ikään itse suurennusikkunan värejä voi muuttaa, ja ikkunan voi halutessaan lukita tiettyyn kohtaan näytöllä. Windows-käyttöjärjestelmässä on vakiona suurennusohjelma nimeltä suurennuslasi. Se löytyy helppokäyttötoiminnoista, ellei sitä ole siirretty. Suurennusohjelman tarpeen voi kuitata myös muuttamalla näytön resoluutiota. Resoluutiota muuttamalla kaikki objektit ruudulla suurenevat, mutta haittapuolena ruudulle ei mahdu yhtä paljon kohteita kuin suuremmalla resoluutiolla.
Yleisimpiä suurennusohjelmia Suomessa ovat:
Matkapuhelimiinkin on kehitetty suurennusohjelma. Toistaiseksi ainoa tällainen ohjelma on Code Factoryn Mobile Magnifier. Se toimii tietyissä Symbian Series 60 -puhelimissa, joita valmistavat ainakin Nokia, Panasonic, Samsung ja Siemens.
A. E. Järvinen
Aarne Erkki Järvinen (13. heinäkuuta 1891 Helsinki – 27. elokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, taidemaalari ja eräkirjailija.
Järvisen vanhemmat olivat toimittaja Eero Johan Järvinen ja Greeta Liisa Kinnunen ja puoliso vuodesta 1919 Laina Maria Nikula. Hän tuli ylioppilaaksi 1912 ja valmistui metsänhoitajaksi 1915, minkä jälkeen hän hakeutui vakituiseen työhön Lappiin. Järvinen toimi vuosina 1915–1958 Rovaniemellä Metsähallituksen metsänarvostelijana ja myöhemmin ylimetsänhoitajan virkanimellä arvioimistoimiston johtajana.
Järvinen kävi yliopistoaikoinaan myös Ateneumissa, koska hänen kuvaamataidon opettajansa oli innostanut häntä maalaamaan tauluja. Hänellä oli matkoillaan mukana maalausvälineet ja hän maalasi paljon tauluja, erityisesti valokuvien avulla. Järvinen rakensi yhdessä muutamien työ- ja erätovereidensa kanssa vuonna 1932 eräkämpän Naarmankairan Marasenlammelle. Hän kirjoitti useimmat eräkirjansa siellä ja maalasi akvarelleja. Järviseen tekivät erityisen vaikutuksen Marasenharjun vanhat kilpikaarnaiset ikimännyt eli aihkit. Hän pystytti kivisen, kelopylväiden ympäröimän muistomerkin Marasenharjulle kämpälle vievän polun varteen. Marasenlammen ympäristön alue, ns. Järvisen aihkikko, on rauhoitettu hakkuilta ja myös Järvisen kämppä on edelleen pystyssä.
Järvinen kirjoitti jo nuorena novelleja ja runoja, mutta hänen ensimmäinen kirjansa ilmestyi lähes kymmenen Lapin vuoden jälkeen. Romaani "Erämaan Valo" julkaistiin 1925 salanimellä "Erkki Jauri". Seuraavassa kirjassa hän käytti jo omaa nimeään.
Martinniemen rata
Martinniemen radalla tarkoitetaan vuonna 1938 liikenteelle avattua kuuden kilometrin mittaista sivurataa Haukiputaan asemalta Haukiputaan Martinniemeen, jatkuen teollisuusratana edelleen Martinniemen sahalle ja Laitakariin saakka Martinniemen puuhiomolle. Liikenne rataosuudella päättyi 1986, rataosuus lakkautettiin 1. tammikuuta 1990 ja purettiin 1999.
Radan avaamisen jälkeen junaliikenne oli vilkasta. Rata palveli Martinniemen sahan puutavarakuljetuksia, ja sitä pitkin on toimitettu lukuisia sotakorvaustaloja entiseen Neuvostoliittoon. Radalla liikennöi parhaimpina aikoina jopa kaksi päivittäistä henkilöjunavuoroa Martinniemestä Ouluun ja takaisin.
Radalla oli vilkkaimpina vuosina jopa niin paljon liikennettä, että silloiselle valtatielle 4 tehtiin ylikulku, jossa valtatie johdettiin radan yli korkealla maapenkereellä. Tämä ylikulku on edelleen olemassa ja ajoneuvoliikenteen käytössä.
Martinniemessä sahalaitoksella oli oma Deutz-veturi (valmistusnumero 22909/1938) sekä vaunuja tehdasalueen sisäistä liikennöintiä varten.
Henkilöliikenne radalla lopetettiin kannattamattomana vuonna 1956, ja sahan puutavaraliikennekin hiipui 1980-luvun alkuun mennessä. Radan viimeisinä toimintavuosina radalla liikennöi vain hakejunia, jotka kuljettivat sahajätettä voimalaitokselle Ouluun. Tämäkin liikenne päättyi 1986, ja rataosan kunnossapito lopetettiin. Haukiputaan ratapihalla ollut Martinniemen radan erkanemisvaihde kuitenkin säilytettiin aina vuoteen 1999, jolloin rata purettiin.
Rataa toivottiin myös säilytettäväksi, mutta se olisi vaatinut radan peruskorjauksen sekä kevyen kiskotuksen vaihtamisen raskaampaan. Nykyisin radan kuuden kilometrin mittainen lähes viivasuora ratapenger toimii suurimmalta osaltaan hevostienä.
Sulevi Peltola
Sulevi Peltola (s. 7. joulukuuta 1946 Viljakkala) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui vuonna 1968 Suomen Teatterikoulun näyttelijäkurssilta ja toimi sen jälkeen niin Rauni Mollbergin kuin Mikko Niskasenkin avustajana. Uransa alkuaikoina Peltola oli perustamassa KOM-teatteria. Hän on tehnyt toistuvasti yhteistyötä ohjaaja Matti Ijäksen kanssa.
Peltola on ohjannut Yleisradiolle muun muassa televisiosarjoja "Tytöt", "Enkelten siipi", "Pudonneita" ja "Pankkiherroja". Myös hänen tyttärensä Suvi-Sini Peltola on näyttelijä, ja hänen sisarensa Sirkku Peltola on tunnettu näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja.
Peltola on ollut yksi Yle-Draaman pitkäaikaisimmista työntekijöistä, aluksi tv-teatterin näyttelijänä ja sittemmin ohjaajana. Vuodesta 2008 Peltola on toiminut freelancerina. Tuoreita elokuvatöitä on muun muassa Leppäsen Preeti Timo Koivusalon elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla" (2009). Peltola nähdään myös Aku Louhimiehen elokuvassa "Vuosaari" (2012).
Vuodesta 1999 asti Peltola näytteli Onni Partasta Yle TV1:n draamasarjassa "Kotikatu". Keväällä 2009 Peltola jäi sairauslomalle, ja hänen roolihahmonsa kirjoitettiin ulos sarjasta. Maaliskuussa 2010 uutisoitiin Peltolan olevan jälleen työkykyinen. Peltola palasi sarjaan takaisin vuoden 2011 lopulla.
Mo Mowlam
Marjorie ”Mo” Mowlam (18. syyskuuta 1949 Watford – 19. elokuuta 2005 Canterbury) oli brittiläinen poliitikko, työväenpuolueen kansanedustaja ja Pohjois-Irlannin asiainhoitaja.
Mowlamin henkilökohtainen karisma, tavallisen maalaisnaisen olemus, suorasanaisuus ja urhea taistelu aivosyöpää vastaan nostivat hänet työväenpuolueen suosituimpien poliitikkojen joukkoon.
Mowlam oli 1990-luvun lopulla tärkeä neuvottelija Irlannin rauhansopimusta neuvoteltaessa. Unionistien vastustuksen takia hänet siirrettiin pois Pohjois-Irlannin asiainhoitajan virasta vähemmän merkittävään ministeriöön. Hän oli muun muassa hallituksen huumeidenvastaisen kampanjan keulahahmo ja sai julkisuutta myöntäessään käyttäneensä nuorena kannabista (”…ja vetäneensä henkeen, toisin kuin Clinton”). Tämäntapaiset lohkaisut olivat Mowlamin kannattajien mielestä hänen paras puolensa, vastustajien mielestä hänen suurin vikansa.
Mowlam ei enää asettunut ehdolle vuoden 2001 parlamenttivaaleissa. Jättäydyttyään pois parlamentista hän arvosteli hallitusta railakkaasti muun muassa Irakin sodan johdosta.
Elokuussa 2005 Mowlam kaatui ja sai pahoja vammoja päähänsä. Kaatuminen liittyi tasapaino-ongelmiin, jotka puolestaan johtuivat aivosyövästä. Mowlam ei tullut enää tajuihinsa, ja menehtyi sairaalassa.
Maalipallo
Maalipallo on näkövammaisille suunniteltu joukkuepeli, jota pelataan kulkusia sisältävällä pallolla, joka muistuttaa koripalloa mutta painaa 1,25 kg. Joukkueita on kaksi, kussakin kolme pelaajaa. Maalipallossa pelaajien silmät on peitetty, joten kuunteleminen on tärkeä osa lajia. Heitto tapahtuu vierittämällä palloa pitkin kenttää päästä toiseen. Heittojen nopeudet ovat parhailla pelaajilla yli 70 km/h. Pelialueena on lentopallokentän kokoinen alue, jossa maali on kentän päädyn mittainen eli yhdeksän metriä leveä. Kentän ääriviivat on merkitty teipeillä, joista voidaan hahmottaa oma paikka pelikentällä. Saman puolen pelaajat yrittävät torjua heiton kolmistaan, minkä jälkeen heillä on kymmenen sekuntia aikaa heittää pallo kohti vastustajan maalia. Hyvä torjunta-asento on maata kyljellään, jolloin mahdollisimman suuri alue kentästä peittyy. Torjunnassa kannattaa suojata kasvonsa, sillä pallo voi helposti murtaa vaikkapa nenän. Myös yhteentörmäykset joukkuekavereiden kanssa ovat mahdollisia. Varusteina voidaan käyttää muun muassa polvi- ja kyynärsuojia, maalipallohousuja, alasuojia, painitossuja, säärisuojia ja rintapanssaria. Tärkein varuste on kuitenkin silmät kokonaan peittävä mustaksi maalattu laskettelulasi.
Maalipallo on kuulunut paralympialaisten lajeihin vuodesta 1976.
Lontoon paralympialaisissa 2012 Suomen maalipallomaajoukkue voitti kultamitalin.
Windows Live Messenger
Windows Live Messenger (aikaisemmin MSN Messenger, kutsumanimi Messenger, nettislangissa MSN tai suomalaisittain Mese) oli Microsoftin kehittämä ja julkaisema pikaviestintäohjelma. Windows Live Messengerin versiota 8.0 edeltävät versiot tunnettiin nimellä MSN Messenger. Ensimmäinen MSN Messenger julkaistiin 22. kesäkuuta 1999 ja Windows Live Messenger 13. joulukuuta 2005.
Windows Live Messengerin sisarversiota toimitettiin Windows Messenger -nimellä Windows XP/98/ME -käyttöjärjestelmien mukana. Ne perustuvat Messengerin versioihin 3 ja 4. Messenger-keskustelut voi myös tallentaa, ja tällöin ne tallentuvat lokeihin.
Windows Live Messenger 8.0:ssa ei 7.5:een verrattuna ole juuri muuta eroa kuin ulkoasu ja parannettu tiedostojen lähetys- ja vastaanotto-ominaisuudet. Uudessa versiossa pystyi jakamaan kokonaisia kansioita; aikaisemmin oli mahdollista lähettää vain erillisiä tiedostoja.
Marraskuussa 2012 Microsoft ilmoitti todennäköisesti sulkevansa Messengerin pikaviestipalvelun ja siirtävänsä toimintansa Skypeen, jonka se osti vuonna 2011. Samaan aikaan Skypen uusin versio 6 mahdollisti Messengerin ja Skype-tilien liittämisen toisiinsa. Messenger suljettiin alkuvuodesta 2013 kaikkialla maailmassa lukuun ottamatta Kiinaa, jonne Messenger jäi ainakin toistaiseksi. Messengerin käyttäjille pakollisia päivityksiä Skypeen alettiin ajaa 8. huhtikuuta 2013.
"Tässä on lueteltu vain ohjelman olennaisimmat ominaisuudet."
Khufu
Khufu (, alun perin muinaisegyptin Khnum-Khufu; hallitsi ainakin 2589–2566 eaa.), oli Egyptin 4. dynastian toinen farao, Sneferun mahdollinen poika ja seuraaja. Khufu rakennutti Gizaan nykyisen Kairon lähelle muinaisen Egyptin suurimman pyramidin, josta tuli yksi maailman seitsemästä ihmeestä.
Suuren pyramidin rakennuttajana Khufulla oli epäilemättä erittäin vaikutusvaltainen asema eläessään, mutta nykypäivään asti tästä faraosta ei muiden varhaisdynastioiden hallitsijoiden tapaan ole säilynyt juuri mitään historiallisia tietoja. Torinon kuningaslista mainitsee hänen hallinneen 23 vuotta, mutta myöhemmin Herodotos ja Manetho ovat maininneet hänen hallinneen jopa yli 50 vuotta.
Muinaisegyptiläisessä kansanperinteessä Khufua pidettiin julmana miehenä, ja samoin Herodotos mainitsee syrjinnän leimanneen hänen hallituskauttaan. Saattaa olla, ettei Herodotos kyennyt ymmärtämään Suurta pyramidia muuna kuin ylimielisyyden ilmauksena.
Ainoa kokonaisena säilynyt Khufua esittävä patsas on vain 7,6 cm:n korkuinen. Sen löysi 1903 Abydoksesta egyptologi William Flinders Petrie.
Khufun hautamonumentikseen rakentama Kheopsin pyramidi on yksi maailman tunnetuimmista nähtävyyksistä, ja ainoa yhä pystyssä oleva antiikin seitsemästä ihmeestä. Pyramidin egyptinkielinen nimi oli "Akhet Khufu", ”Khufun horisontti”. Tämä on herättänyt tulkinnan, että Khufu olisi rakennuttanut yhtäaikaisesti kaksi pyramidia muistuttamaan horisontin hieroglyfiä, ja että tämän poika Khafre olisi vasta myöhemmin ominut toisen niistä haudakseen.
Suureen pyramidiin on käytetty arviolta noin 2 300 000 kalkkikivilohkaretta, ja sen korkeus on alun perin ollut 146,6 m. Khufun ja Khafrenin pyramidien rakentamisen jälkeen pyramidien koko laski huomattavasti, ja rakennusmateriaalina alettiin usein käyttää kiven sijasta halvempaa tiiltä. Kenties suurprojektit olivat aiheuttaneet kovan iskun maan taloudelle.
Vaikka Khufu mitä suurimmalla todennäköisyydellä haudattiin pyramidiinsa, oli hänen sarkofaginsa tyhjä egyptologien tutkiessa pyramidia 1800-luvulla. Hauta oli ryöstetty todennäköisesti jo muinaisena aikana - pyramidiin vuoden 820 jaa. paikkeilla tunkeutunut kalifi Al-Mamun ei ilmeisesti löytänyt mitään.
Pyramidin viereen oli haudattu kaksi ”aurinkolaivaa”, jotka löydettiin vuonna 1954. Toinen laivoista on nostettu ylös ja koottu näytteille, ja toisenkin siirtäminen on suunnitteilla.
Sergi Bruguera
Sergi Bruguera Torner (s. 16. tammikuuta 1971 Barcelona, Katalonia) on espanjalainen (katalaani) entinen tennispelaaja.
Bruguera voitti vuonna 1987 juniorien Espanjan mestaruuden. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988. Ensimmäisenä täytenä vuotenaan ammattilaisena, vuonna 1989, Bruguera voitti Kairossa pelatun challenger-tason turnauksen ja selviytyi välieriin Roomassa, Gstaadissa ja Stuttgartissa pelatuissa ATP-tason turnauksissa. Hän oli vuoden lopussa maailmanlistalla sijalla 26 ja hänet nimettiin ATP-kiertueen vuoden tulokkaaksi.
Bruguera ansaitsi mainetta erinomaisena massakenttäpelaajana 1990-luvun alussa voittamalla vuonna 1991 ATP-tason turnaukset Estorilissa, Monte Carlossa ja Ateenassa ja vuonna 1992 Madridissa, Gstaadissa ja Palermossa.
Bruguera selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -tason turnauksen loppuotteluun Ranskan avoimissa vuonna 1993 ja kohtasi finaalissa Jim Courierin. Bruguera voitti tasaisen, viisieräisen kamppailun. Bruguera voitti kauden aikana lisäksi vielä neljä muuta turnausta. Hän pelasi Ranskan avointen loppuottelussa myös seuraavana vuonna ja kohtasi tällä kertaa maanmiehensä Alberto Berasateguin. Bruguera voitti ottelun neljässä erässä. Hän voitti vuonna 1994 lisäksi ATP-tason massakenttäturnaukset Prahassa ja Gstaadissa.
Bruguera voitti hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä vuonna 1996. Hän kohtasi finaalissa isäntämään Andre Agassin, joka voitti ottelun suoraan kolmessa erässä.
Bruguera eteni Ranskan avointen kaksinpelin finaaliin kolmannen kerran vuonna 1997 ja oli selvä voittajasuosikki kohdatessaan finaalissa sijoittamattoman Gustavo Kuertenin. Kuerten kuitenkin yllätti ja voitti Brugueran suoraan kolmessa erässä.
Bruguera voitti urallaan 14 ATP-tason turnausta kaksinpelissä, joista 13 massakentällä, ja kolme nelinpelissä. Hän nousi tenniksen maailmanlistalla korkeimmillaan sijalle kolme. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2002. Hän toimii nykyään oman tennisakatemiansa, Bruguera Tennis Academy Top Teamin, johtajana.
Lontoon Tower
Lontoon Tower eli Tower of London ("Her Majesty's Royal Palace and Fortress, The Tower of London") on keskiaikainen tornilinna, joka sijaitsee Lontoon Cityn itärajalla Thamesin pohjoisrannalla. Se kuuluu maailman kuuluisimpiin linnoihin ja turistinähtävyyksiin ja tunnetaan erityisesti Britannian kruununjalokivien säilytyspaikkana.
Vilhelm Valloittaja rakennutti vuoden 1078 tienoilla "White Towerin", linnan ydinosan, suojaamaan Lontoota hyökkäyksiltä ja toimimaan kuninkaallisena palatsina. White Tower on neliskanttinen ja siinä on apsismainen ulkonema, joka sisältää kappelin ("St. John's Chapel"). White Toweria ympäröivät Rikhard Leijonamielen rakennuttamat syvä vallihauta ja massiivinen kehämuuri, jossa on 13 tornia. "Wakefield Tower" ja "Beauchamp Tower" ovat Henrik III:n 1200-luvulla rakennuttamia. Linnaan kuuluu lisäksi lukuisia eri aikoina tehtyjä rakennuksia. Alun perin linnaan oli käynti vain toisesta kerroksesta ulkoisen portaan kautta, ja kaikki ikkunat olivat ampuma-aukkoja.
Nykyään linna toimii museona ja on kuulunut Unescon maailmanperintökohteisiin vuodesta 1988 alkaen. 1960-luvun loppupuolelle asti Kuninkaallinen Rahapaja, The Royal Mint, sijaitsi Towerissa.
Toweria on käytetty vankilana toisaalta ylhäisölle, toisaalta uskonnollisille toisinajattelijoille. Ylhäisölle tarjottiin linnasta usein suhteellisen mukavat oltavat, kun taas toisinajattelijoita kohdeltiin usein huonommin ja kidutettiin. Vuonna 1483 sijaishallitsijaksi noussut Rikhard III vangitutti veljensä Edvard IV:n pojat Edvardin ja Rikhardin Toweriin pitääkseen vallan itsellään, sillä näistä 12-vuotias Edvard oli varsinainen vallanperimysjärjestyksen mukainen hallitsija. Vangitsemisen jälkeen veljeksiä ei enää koskaan nähty. Muita linnassa vankeina olleita ovat muun muassa Skotlannin John Balliol ja David II, Ranskan Juhana II, Englannin Henrik VI, ruutisalaliiton jäsen Guy Fawkes ja Irlannin itsenäisyysliikkeeseen osallistunut suomalaisupseeri Johan Anders Jägerhorn, joka oli linnassa vankina vuosina 1799–1801.
Towerin vakituinen käyttö vankilana lopetettiin 1830-luvulla, mutta silloin tällöin sen joissakin tiloissa on myöhemminkin pidetty vankeja, etenkin sota-aikoina. Ensimmäisen maailmansodan aikana sinne vangittiin yksitoista saksalaista vakoilijaa, jotka myös ammuttiin siellä. Viimeinen Towerissa vangittuna ollut Britannian kansalainen oli maanpetoksesta tuomittu Norman Baillie-Stewart, joka suoritti tuomionsa 1933–1937. Viimeinen Towerissa pidetty valtiollinen vanki oli saksalainen poliitikko Rudolf Hess, jota pidettiin siellä neljän päivän ajan toisen maailmansodan aikana toukokuussa 1941.
Tarinan mukaan Lontoo ja samalla koko Englanti tuhoutuvat, jos Towerin linnan alueella asustelevat korpit lentävät joskus pois. Nykyään korppeja kasvatetaan varta vasten ja niiden siivet typistetään, jotta ne eivät pääsisi lentämään tiehensä. Nykyisten korppien nimet ovat Gwylum, Thor, Hugine, Munin, Branwen, Bran, Gundulf ja Baldrick.
Minix
Minix on Unixin kaltainen mikroytimeen perustuva käyttöjärjestelmä, joka toimii PC-tietokoneissa. Minixin lähdekoodi on vapaasti käytettävissä. Minixin edelliset versiot (1 ja 2) oli tarkoitettu pääasiassa opetuskäyttöön, mutta nykyinen Minix3-versio tähtää myös käytännön sovelluksiin.
Andrew S. Tanenbaum julkaisi Minixin Vrije Universiteit Amsterdam -yliopistossa vuonna 1987 julkaistussa oppikirjassaan "Operating Systems: Design and Implementation (ISBN 0-13-637331-3)" esitelläkseen käytännössä näkemyksiään käyttöjärjestelmän suunnittelusta ja toteutuksesta. Kirja sisältää painetussa muodossa 12 000 riviä Minixin ytimen, muistinhallinnan ja tiedostojärjestelmän lähdekoodia; se on enimmäkseen kirjoitettu C-kielellä.
Minix oli aluksi suunnattu lähinnä IBM PC ja IBM PC/AT -tietokoneille. Versio 1.5 portattiin myös Motorola 68000 -suoritinarkkitehtuurille, mutta versiossa 2.0 oli tuki taas vain x86-arkkitehtuurille.
Huhtikuussa 2000 Minix siirtyi käyttämään avoimen lähdekoodin BSD-lisenssiä .
Minixin kolmas versio on uudelleenkirjoitettu ja aktiivisen kehityksen alla. Tämän version myötä Minix ei ole enää suunnattu pelkästään opetuskäyttöön, vaan sen on tarkoitus soveltua myös käytännön sovelluksiin, kuten sulautettuihin vikasietoisiin järjestelmiin ja halpoihin kannettaviin.
Linus Torvalds sai vaikutteita Minixistä omaan käyttöjärjestelmäänsä, vaikka Linux eroaakin useissa kohdin Minixistä kuten ytimen rakenteessa. Laajalti tunnetussa Torvalds vs. Tanenbaum -debatissa oli aiheena ratkaisujen eroavaisuudet.
Adobe Acrobat
Adobe Acrobat on Adobe Systemsin kehittämä, PDF-tiedostojen muokkaukseen ja lukemiseen tarkoitettu ohjelma. Ohjelmasta on olemassa sekä ammattilaiskäyttöön tarkoitettu "Professional"-versio että kotikäyttäjille suunnattu "Personal"-versio.
Adobe Reader (aik. "Acrobat Reader") on Adobe Systemsin kehittämä, PDF-tiedostojen lukemiseen tarkoitettu ohjelma. Reader on ilmainen versio Acrobatista, jonka avulla on mahdollista lukea ja tulostaa sekä muokata PDF-tiedostoja hyvin rajoitetusti (esimerkiksi lisäämällä kommentteja).
Adobe Acrobatin avulla PDF-dokumentteja voi "muokata" muun muassa lisäämällä niihin kommentteja sekä muita merkintöjä esimerkiksi asiakirjan oikoluvun tilasta ja asiakirjaan toivotuista muutoksista. Lisäksi ohjelman avulla voi muokata PDF-dokumenttien tekstiä ja kuvia, ellei tätä ole erityisesti PDF-tiedostoa tehtäessä estetty esimerkiksi salasanasuojauksella. Ohjelmaa voi myös käyttää PDF-tiedostojen muuntamiseen johonkin muuhun muotoon (esimerkiksi DOC, EPS, HTML, JPG, RTF) toisessa ohjelmassa muokkaamista varten.
Adobe Acrobatiin kuuluu myös OCR-ominaisuus, jonka avulla voi optisesti lukea sellaisen PDF-dokumentin tekstiä, joka on tallennettu kuvamuodossa eli ei-muokattavana tekstinä. Lisäksi Acrobat osaa lukea myös PDF-tiedostoja ääneen. Tästä syystä monet näkövammaiset käyttävätkin ohjelmaa esimerkiksi elektronisten kirjojen lukemiseen.
Für Elise
Für Elise (), bagatelli a-molli WoO 59, on Ludwig van Beethovenin säveltämäksi oletettu pianoteos, jonka hän oletuksen mukaan sävelsi vuonna 1810 rakastajattarelleen Therese Malfatille, jonka kanssa hän aikoi mennä naimisiin. Liitosta ei kuitenkaan tullut mitään, koska Theresen isä lääkäri Giovanni Malfatti, joka oli hoitanut Beethovenin sairautta, paheksui liittoa. Therese meni myöhemmin vuonna 1816 naimisiin paroni von Drosdickin kanssa. Beethoven viittaa maaliskuussa 1810 kirjoittamassaan kirjeessä bagatelliin ja toteaa: "Tässä kirjeessä rakas Therese, saat mitä lupasin sinulle." Elise oli Theresen lempinimi.
Pianonsoiton harrastajien keskuudessa "Für Elise" kuuluu tunnetuimpiin kappaleisiin. Kappaleen ensimmäistä teemaa soitetaan paljon harjoiteltaessa. Koko teoksen esittäminen on harvinaisempaa, ja se edellyttää yleensä kokenutta soittajaa.
Syksyllä 2009 musiikintutkija ja pianisti Luca Chiantore ilmoitti epäilyksestään, että Für Elise olisi 1800-luvulla eläneen Ludwig Nohlin säveltämä. Nohl oli löytänyt kappaleen Beethovenin signeeraamat nuotit müncheniläisestä yksityiskodista vuonna 1865. Nohlin löytämän sävellyksen sanottiin olleen löydettäessä valmis, ja Nohl vain viimeisteli sen julkaisua varten. Chiantoren mukaan Nohlin löytämässä paperissa oli kuitenkin vain suuntaviivoja, joten Nohlin on täytynyt säveltää "Für Elise" lähes kokonaan itse.
Suomessa Für Elise sävellys on tullut tutuksi Orionin Buranan TV-mainoksista 2000-luvulla.
Koggi
Koggi eli yleisesti myös hansalaiva oli 1200-luvulla Hansan käyttöön ottama purjealustyyppi, joka oli suunniteltu Itämeren rahtiliikenteeseen. Syvällä uiva ja tasapohjainen alustyyppi pystyi kuljettamaan entistä suurempia tavaramääriä edeltäjiään turvallisemmin. Ensimmäinen tunnettu maininta koggista on vuodelta 948. Laivatyyppi on mahdollisesti kehitetty Friisinmaalla.
Mahdollisesti viikinkien knarri-laivatyypistä vaikutteita saanut limisaumainen koggi oli yleensä noin 20–27 metriä pitkä ja pystyi kuljettamaan noin 100–200 tonnia rahtia. Miehistö koostui 15–20 miehestä. Aluksessa oli yleensä yksi tai kaksi (harvemmin kolme) raakatakiloitua mastoa. 1200-luvun lopulta lähtien perään saatettiin lisätä ohjauksen helpottamiseksi latinalaistakiloitu mesaanimasto. Jokaisessa mastossa oli yleensä yksi tai korkeintaan kaksi raakapurjetta. Perässä ja keulassa oli korkeat, ampuma-asemia tarjoavat kastellit.Raakatakilan ja runkomuodon vuoksi koggit purjehtivat useimmiten vain myötätuuleen, sillä luoviminen oli hankalaa. Nimitys "koggi" kuvaa aluksen "runkotyyppiä" eikä "takilaa," kuten myöhempinä aikoina oli tapana. Purjeet oli yleensä parkittu lahoamisen estämiseksi. Tämän vuoksi purjeet olivat väriltään punertavia, mutta myös täysin mustia sekä puna-valko- että vihreä-valkoraitaisia purjeita mainitaan tuon ajan käsikirjoituksissa.
Käyttökautensa lopulla 1380-luvulla mainitaan koggeissa jo olleen aseistuksena kanuunoita.
Varhaisia koggeja ohjattiin sivuairolla. Peräsin tuli käyttöön 1200-luvun lopulla. Navigointi tapahtui tuohon aikaan kompassin, paikallistuntemuksen ja merikarttojen avulla. Tuon ajan merikartat olivat yleensä erittäin vajavaisia. Avomerellä koggit eivät yleensä purjehtineet, ja miehistö pyrki välttelemään saaristoja merirosvojen sekä tuntemattomien karikkojen vuoksi.
Koggi oli yleinen Hansan kauppalaivatyyppi yli sadan vuoden ajan. Sillä oli myös sodankäynnin kannalta hyödyllisiä ominaisuuksia, kuten kastellit ja myöhemmin tykkiaseistusta. Vasta 1300-luvun lopulla se joutui alustyyppinä antamaan tietä uudelle, kantavammalle holkki-alustyypille.
Koska koggi pystyi ottamaan suuren määrän lastia ja kulki syvässä, on löydetty mainintoja jopa siitä, että sisämaahan jokien alajuoksulle rakennettuja kaupunkeja olisi siirretty kokonaan meren äärelle.
Bremenin satamasta löydettiin vuonna 1962 lähes täydellisenä säilynyt 23 metriä pitkä koggi, jonka runko on ajoitettu vuodelle 1380.
Hansakaupan ajan jäänteinä on Suomenlahden saaristossa edelleen useita koggi-laivaan viittaavia paikannimiä.
Koskilinjat
Koskilinjat Oy on oululainen, Koiviston Auto -yhtymän omistama pääasiassa paikallisliikenteen linja-autoyhtiö, joka työllistää 236 henkilöä.
Koskilinjat ajaa paikallis- ja lähiliikennettä Oulun, Haukiputaan, Iin, Yli-Iin, Kiimingin ja Ylikiimingin seudulla. Oulussa yhtiön ajamat paikallisliikenteen reitit ovat 1-4, 4A, 5, 8-11, 20-23, 25, 26, 28, 29, 29M, 34, 35, 35N, 38 ja 39. Linja-autoja on Koskilinjoilla noin 140, joista Oulun paikallisliikennettä ajaa noin 105 autoa ja Rovaniemen paikallisliikennettä noin 20 autoa. Yhtiö ajaa myös Rovaniemen paikallisliikennettä noin kahdella kymmenellä autolla linjoilla 1-6, 8-10 ja 14. Lisäksi Koskilinjoihin kuuluva Gold Line ajaa tilaus- ja pikavuoromatkoja Oulusta pohjoiseen noin 15 linja-autolla.
Oulussa Koskilinjojen talli sijaitsee Välivainiolla ja Rovaniemellä Niemelänkankankaalla. Kolmas talli on Inarissa Pikku Petsamossa. Koskilinjat otti ensimmäisenä maailmassa käyttöön etäkortin paikallisliikenteen maksuvälineenä tammikuussa 1992.
Koskilinjat Oy perustettiin vuonna 1946. Aluksi yhtiön nimi oli Toivo J. Vuolevi Oy. Yritys kirjattiin kaupparekisteriin 22. maaliskuuta 1946. Yhtiön ensimmäinen linjavuoro ajettiin pääsiäisenä Koskelankylästä Vuolevin tallilta Kastelliin. Tämä linja oli vuoden 2014 joukkoliikenneuudistukseen saakka paikallisten tuntema "kolmonen". Muutaman vuoden sisällä yhtiö sai kaksi muutakin linjaa.
Vuonna 1957 Rainer Lindeman ja Lauri Lempinen ostivat Vuolevi Oy:n osakekannan, ja yhtiön nimeksi vaihtui Koskilinjat Oy. Samalla yrityksen toimitusjohtajaksi valittiin Rainer Lindeman. Perheyhtiöksi Koskilinjat muuttui 1965 Lindemanin ostaessa Lempiseltä loput osakekannasta.
Vuonna 1985 kaksi oululaista paikallisliikenneyhtiötä, Koskilinjat Oy ja Veljekset Pohjola Oy, fuusioituivat, kun Koskilinjat osti koko Veljekset Pohjola Oy:n osakekannan. Veljekset Pohjola ajoi tuolloin noin 75 % Oulun paikallisliikenteestä.
Kesäkuussa 2006 Koiviston Auto -yhtymä hankki omistukseensa koko Koskilinjat Oy:n osakekannan. Vuoden 2007 alusta Koskilinjojen omistukseen siirtyi osana suurempaa järjestelyä A. Mörön linja-autoliiketoiminta.
Valkeakosken rata
Valkeakosken rata on Suomen rataverkkoon kuuluva vuonna 1938 valmistunut rataosuus, joka johtaa Toijalasta Valkeakoskelle. Osuudella on ainoastaan tavaraliikennettä, matkustajaliikenne radalla on lopetettu vuonna 1956.
Valkeakosken tehtaiden kuljetukset olivat pitkään yksinomaan vesiliikenteen varassa. Tehtaat käyttivät ensiksi Sairion satamaa Hämeenlinnassa ja Toijalan satamaradan valmistuttua Toijalan satamaa vuodesta 1927. Talvisin kuljetuksia hoidettiin hevoskyydillä, myöhemmin kuorma-autoilla Lempäälään. Vuonna 1935 eduskunnalle tehtiin esitys Toijalan ja Valkeakosken välisen radan rakentamiseksi lähinnä teollisuuden kuljetuksia varten. Ensimmäinen aikataulun mukainen juna Toijalasta Valkeakoskelle kulki 18. lokakuuta 1937 ja rata vihittiin käyttöön syyskuun alussa 1938. Valkeakoskelle rakennettiin ajan tyylin mukainen, Thure Hellströmin suunnittelema melko vaatimaton asemarakennus ja aseman ratapihalle yksipaikkainen veturitalli.
Valkeakosken asemalta suunniteltiin radat alun perin Tervasaaren tehdasalueelle ja Mallasveden rantaan, mutta teollisuusraiteiden määrä kasvoi jo heti radan ensimmäisinä vuosina. Vuonna 1938 rakennettiin rata Paperituote Oy:n tehtaalle Roukkoon, vuonna 1940 Valke Oy:n kemialliselle tehtaalle Varsanhäntään ja vuonna 1941 Säteri Oy:n tekokuitutehtaalle Kirjasniemeen. Valkeakosken kauppalan alueelle avattiin radalle kaksi seisaketta, Lotilansalmen seisake Valken tehtaiden kohdalle ja Säteri samannimisen tehtaan portille. Lempääläntien ylikulkusilta rakennettiin 1950-luvulla, mutta se todettiin 1980-luvulla ahtaaksi ja huonokuntoiseksi ja korvattiin uudella vuonna 1984.
Maantieyhteys Toijalasta Valkeakoskelle valmistui vuonna 1954 ja rautateiden henkilöliikenne Valkeakoskelle lakkautettiin joulukuun alussa 1956. Junayhteydet korvattiin VR:n linja-autoilla, jotka liikennöivät vuoteen 1971 saakka. Junasuoritus Valkeakoskella lopetettiin vuonna 1994 ja junaliikenne on siitä lähtien hoidettu vaihtotyöliikenteenä Toijalasta.
Enkelit ja demonit
Enkelit ja demonit on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2000 ilmestynyt jännitysromaani. Sen suomennos ilmestyi vuonna 2005.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat lähinnä Roomaan ja Vatikaaniin. Sen aiheina ovat niin ambigrammit, Vatikaani kuin myös salainen Illuminati-järjestö. Kirjan päähenkilö on yhdysvaltalainen tutkija Robert Langdon, joka on päähenkilönä myös myöhemmin ilmestyneissä kirjoissa "Da Vinci -koodi", "Kadonnut symboli," "Inferno," sekä vuonna 2017 julkaistussa "Alku."-teoksessa.
CERNin ydintutkija löydetään murhattuna. Hänen rintakehäänsä on poltettu pahamaineisen veljeskunnan illuminatin tunnus. Robert Langdon kutsutaan paikalle ja lennätetään X-33 avaruuslentokoneen prototyypillä Italiaan. Tarinassa X-33 on lentokone, joka kykenee 15-kertaiseen äänennopeuteen.
Pian havaitaan 250 milligrammaa antimateriaa kadonneeksi. Määrä vastaa viiden kilotonnin ydinlatausta. Langdon parinaan biofyysikko Vittoria Vetra jäljittää antimateriaa ympäri konklaaviin valmistautuvaan Vatikaania. Samaan aikaan neljä vaalin suosikkeina pidettävää kardinaalia on kadonnut.
Aikaa on alle vuorokausi, jonka jälkeen antimaterian suojana olevan antimaterialoukun suojaus pettää, ja seuraa räjähdys.
Vuonna 2003 Sony osti kirjailija Dan Brownilta elokuvaoikeudet kirjoihin "Da Vinci -koodi" ja "Enkelit ja demonit". Heti "Da Vinci -koodin" ilmestymisen jälkeen kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2008 ja elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13.5.2009.
Ԉ
Ԉ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta л, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.
Ԉ ääntyy komissa liudentuneena alveolaarisena lateraalina /ʎ/. Saman äänteen merkkinä käytetään makedoniassa ja serbiassa kirjainta љ.
Ԇ
Ԇ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931.
Ԇ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena affrikaattana /dzʲ/.
Ԅ
Ԅ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta з, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.
Ԅ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena frikatiivina /zʲ/.
Pat Cash
Pat Cash (s. 27. toukokuuta 1965) on entinen australialainen tennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin tennisturnauksen voitosta vuonna 1987.
Cash tuli tennismaailman tietoisuuteen erinomaisena junioripelaajana 1980-luvun alussa. Hän nousi vuonna 1981 juniorien maailmanlistan kärkeen ja voitti vuonna 1982 juniorimestaruudet sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa.
Cash aloitti ammattilaisuransa vuonna 1982 ja voitti samana vuonna Melbournessa ensimmäisen huipputason kaksinpeliturnauksensa. Seuraavana vuonna hänestä tuli nuorin pelaaja, joka on pelannut Davis Cupin loppuottelussa. Cash voitti ratkaisevassa kaksinpeliottelussa Ruotsin Joakim Nyströmin ja Australia otti Davis Cupin mestaruuden voitoin 3–2.
Vuonna 1984 Cash selviytyi semifinaaleihin sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa. Hän hävisi Wimbledonin semifinaalissa John McEnroelle suoraan kolmessa erässä ja Yhdysvaltain avointen semifinaalissa Ivan Lendlille tasaisessa viisieräisessä kamppailussa.
Vuonna 1986 Cash auttoi Australian jälleen Davis Cupin voittoon. Cash voitti ratkaisevan kaksinpeliottelun Mikael Pernforsia vastaan viidessä erässä ja Ruotsi kaatui näin otteluvoitoin 3–2. Seuraavana vuonna hän selviytyi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen kaksinpelin loppuotteluun. Hän hävisi Stefan Edbergiä vastaan pelatun tasaisen viisieräisen loppuottelun viimeistä kertaa ruohokentällä pelatuissa Australian avoimissa.
Cash saavutti uransa kohokohdan Wimbledonissa vuonna 1987. Voitettuaan Mats Wilanderin puolivälierissä ja Jimmy Connorsin välierissä, Cash kohtasi loppuottelussa maailmanlistan ykköspelaajan Ivan Lendlin. Cash voitti ottelun suoraan kolmessa erässä.
Vuonna 1988 Cash pelasi toisena vuonna peräkkäin Australian avointen loppuottelussa, jossa hän kohtasi ruotsalaisen Mats Wilanderin. Turnaus pelattiin ensimmäistä kertaa uudella Flunders Parkin kentällä. Wilander voitti tasaisen, neljä ja puoli tuntia kestäneen viisieräisen ottelun.
Cash pelasi kolmatta kertaa Davis Cupin loppuottelussa vuonna 1990. Tällä kertaa Australia hävisi Yhdysvalloille otteluvoitoin 3–2.
Cash jatkoi uraansa 1990-luvun puoliväliin, mutta loukkaantumiset johtivat siihen, ettei Cash kyennyt koskaan nousemaan samalle tasolle kuin oli ollut voittaessaan Wimbledonin vuonna 1987. Hän voitti viimeisen huipputason tennisturnauksensa Hongkongissa vuonna 1990. Viimeisen nelinpeliturnauksen voittonsa Cash otti vuonna 1996.
Cash voitti urallaan seitsemän huipputason ammattilaisturnausta kaksinpelissä ja 12 nelinpelissä. Hän oli tenniksen maailmanlistalla korkeimmillaan sijalla neljä kaksinpelissä ja sijalla kuusi nelinpelissä.
Lopetettuaan uransa Cash on asunut pääasiassa Lontoossa. Hän on valmentanut useita pelaajia, joihin lukeutuvat Greg Rusedski ja Mark Philippoussis. Hän on työskennellyt myös tv-kommentaattorina.
Cash julkaisi vuonna 2002 omaelämäkerran nimeltä "Uncovered".
Prometheus (raketti)
Prometheus oli Nasan Jet Propulsion Laboratoryn projekti, jonka tarkoituksena oli kehittää ydinkäyttöinen raketti avaruustutkimuksen käyttöön. Ohjelman nimi oli alun perin "Nuclear Systems Initiative" (suom. ydinjärjestelmäaloite), mutta se muutettiin Prometheukseksi kreikkalaisen mytologian mukaisesti. Prometheus oli viisain titaaneista ja hän antoi ihmisille tulen, joka avasi uusia mahdollisuuksia. Koska kauas suuntautuvat avaruusmatkat ovat hankalia, elleivät liki mahdottomia ilman erittäin suurienergiaista energianlähdettä, avaa ydinenergian hyödyntäminen uusia mahdollisuuksia avaruuden tutkimiselle.
Nasa oli jo selvittänyt ydinkäyttöisen raketin toimivuuden avaruudessa SNAPSHOT-lennolla vuonna 1965. Silloin ydinreaktorista voimansa saava raketti lensi ensi kerran Maan kiertoradalla. Prometheus-projektin tarkoituksena oli kehittää paljon suuremman mittakaavan ydinraketti planeettojen välisille lennoille. Yksi tutkittu mahdollisuus oli käyttää ionirakettia, joka voisi hyödyntää käyttövoimanaan sähköä.
Ohjelman rahoitusta vähennettiin merkittäväst, ja aluksi kaavaillun JIMO-luotaimen tilalle suunniteltiin pienennettyjä lentoja läheisille taivaankappaleille.
Projekti lopetettiin vuonna 2005.
Canopus
Canopus, α Carinae, on Kölin tähdistön päätähti ja taivaan toiseksi kirkkain tähti Siriuksen jälkeen. Se sijaitsee suunnilleen Siriuksen ja eteläisen taivaannavan puolessavälissä, eikä siten nouse lainkaan horisontin yläpuolelle esimerkiksi Euroopassa. Kreikkalaisessa mytologiassa Kanopos () oli Menelaoksen laivan kapteeni tämän matkatessa pelastamaan Helenaa, jonka Paris oli ryöstänyt. Nimi annettiin tähdelle, koska sen katsottiin olevan Argo-laivan, nykyisin jo käytöstä poistuneen suuren tähdistön, kapteeni. Toinen selitys nimelle on koptinkielinen sana "Kahi Nub", joka tarkoittaa ’kultaista Maata’, sillä näkyessään Egyptissä matalalla horisontissa se on saattanut näyttää punertavalta. Samoin lähellä Niilin suistoa on todennäköisesti tähden mukaan nimetty muinainen satama.
Canopus on kellertävänvalkoinen F-spektriluokan ylijättiläinen. Ennen Hipparcos-satelliitin astrometrisiä mittauksia tähden etäisyydeksi oli arvioitu 96–1 200 valovuotta; jälkimmäisessä tapauksessa se olisi ollut yksi koko Linnunradan valovoimaisimmista tähdistä. Hipparcoksen mittaukset antoivat tähden etäisyydeksi 313,6 valovuotta 4,7 prosentin virhemarginaalilla. Tällöinkin Canopus on valovoimaisin tähti 700 valovuoden säteellä Auringosta; seuraava kirkkaampi tähti on Orionin Rigel noin 773 valovuoden päässä. Sirius voittaa Canopuksen näennäisessä kirkkaudessa, koska se sijaitsee yli 30 kertaa lähempänä.
Sijaitessaan Auringon paikalla Canopuksen pinta ulottuisi etäisyydelle, joka on kolme neljännestä Merkuriuksen radan säteestä. Canopuksen korona on kymmenen kertaa Auringon koronaa kuumempi ja lähettää havaittavia röntgen- ja radioaaltoja. Tähti on ehtinyt kehityskaarensa jättiläisvaiheeseen, ja siitä saattaa tulla tai se on jo saattanut olla Betelgeuzen kaltainen punainen ylijättiläinen. Se ei ole tarpeeksi massiivinen räjähtääkseen supernovana, joten se tulee päätymään Sirius B:n kaltaiseksi valkoiseksi kääpiöksi menetettyään ensin ulko-osansa avaruuteen.
Luettelo käyttöjärjestelmistä
Tämä on luettelo käyttöjärjestelmistä.
Unixiin liittymättömät:
S-VHS
S-VHS (Super VHS, Super Video Home Entertainment System) on Japanissa vuonna 1987 esitelty kuvanauhaformaatti. Se on VHS:ää hieman kehittyneempi versio. S-VHS:llä tarkoitetaan myös joskus virheellisesti S-Videota.
S-VHS:n videokaistanleveys on 5 MHz ja sen tarkkuus on 400 viivaa, kun VHS-tarkkuus on ainoastaan 240 viivaa. S-VHS:ssä on täten paljon parempi kuvanlaatu. S-VHS tallentaa myös teksti-tv:n.
S-VHS on taaksepäin yhteensopiva VHS:n kanssa, joten tavalliset VHS-kasetit toimivat S-VHS-nauhureissa. Sekä S-VHS:n ja VHS:n nauhanopeus on 2,399 cm/s.
Hullun Hevosen muistomerkki
Hullun Hevosen muistomerkki () on Lakota-päällikkö Hullun Hevosen kunniaksi Custerin ja Hill Cityn väliselle alueelle Thunderhead Mountain-vuoren seinämään Etelä-Dakotaan louhittava monumentti. Valmistuessaan tämä jättiläismäinen muotokuva tulee olemaan maailmanhistorian suurin veistos, kaiken kaikkiaan 195 metriä pitkä ja 172 metriä korkea. Se tulee siis olemaan korkeampi kuin Tampereen Näsinneula. Vertailun vuoksi mainittakoon että 20 kilometrin päähän Crazy Horsen muistomerkistä veistetyillä, Mount Rushmoren seinämästä pilkistävillä Yhdysvaltain presidenttien muotokuvilla on korkeutta 18 metriä, kun taas yksistään tämän jättiläisveistoksen kasvoilla on 30 metriä korkeutta.
Vuonna 1939 intiaanipäälliköt päättivät luoda muistomerkin oglala siouxien päällikölle Hullulle Hevoselle, joka oli vuoden 1876 Little Bighornin taistelun suurin intiaanisankari. Vuonna 1948 kuvanveistäjä Korczak Ziolkowski esitti useille Lakota-johtajille pyynnön, saada veistää Hullun Hevosen kuvan, joka päätettiin louhia vuoren seinään.
Valtavaa muistomerkkiä on louhittu tähän mennessä jo yli 60 vuotta, mutta silti työtä on vielä valtavasti jäljellä. Taideteoksen massiivisesta mittakaavasta kertoo jotain se, että suuresta veistoksesta ovat valmistuneet tähän mennessä vasta kasvot, jotka vihittiin vuonna 1998. Valmiin veistoksen on tarkoitus esittää Hullua Hevosta ratsastamassa. Päällikön hiukset hulmuavat taakse ja vasen käsi osoittaa suoraan eteen. Veistostyömaan lähistöllä on nähtävillä valmista muotokuvaa esittävä pienoismalli.
Työtä on nykyaikana helpottanut laserskanneri, jolla siirretään pienoismalleista mittoja patsastyömaalle. Pienoismallien mittakaavat ovat välillä 1:34 ja 1:300. Korczak käytti aloittaessaan taiteellista silmäänsä, mittanauhaa sekä vanhaa teodoliittia, joiden avulla hän siirsi mitat, jotta irrotettava ylimääräinen kivi lähtisi oikeasta paikasta kasvoista pois. Vuoden 1998 jälkeen ryhdyttiin käyttämään laserskannausta. Reiät porataan panostusta varten tiheään, jotta saadaan kallio irtoamaan haluttuun suuntaan, niin ettei patsaaseen jäävä kivi vahingoitu. Työssä pitää ottaa huomioon, että irtoavat palat ovat sopivan kokoisia ja että ne irtoavat oikeaan suuntaan pois kuljettamista varten.
D-VHS
D-VHS on digitaalinen kuvanauhaformaatti, jonka kehitti JVC yhteistyössä Hitachin, Matsushitan ja Philipsin kanssa. Se käyttää samaa fyysistä kasettikokoa ja tallennusmekaniikkaa kuin VHS. Se myös pystyy tallentamaan ja esittämään sekä tavallisen tarkkuuden että korkean tarkkuuden sisältöä.
HD-sisältö tallennetaan 28,2 Mbit/s-bittivirralla, kun taas SD-sisältö tallennetaan bittivirralla, joka voi olla välillä 2,0 Mbit/s–14,2 Mbit/s. Suurikapasiteettisin D-VHS-kasetti voi tallentaa 3,5 tuntia HD-sisältöä ja 7–49 tuntia SD-sisältöä vastaten 44 gigatavua videodataa. Tällainen kasetti sisältää 430 metriä (1 378 jalkaa) nauhaa, vastaten 3,5 tunnin NTSC-VHS-kasettia tai 4,9 tunnin PAL VHS-kasettia.
D-VHS:n suosio ei koskaan saanut kannatusta varsinkaan Hollywoodin piirissä, joka halusi promotoida DVD-järjestelmää ennen kaikkea sen halvan monistamisen ja kopioinnin estämiseen pyrkivien tekniikoiden vuoksi.