hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Onnenhevonen
Onnenhevonen on Rafael Saifulinin suunnittelema vuonna 2005 valmistunut, Turun keskustassa Yliopistonkadulla sijaitseva veistos. Pronssisen veistoksen pinta on koristeltu eri maiden kolikoilla, mitaleilla ja kunniamerkeillä.
Veistos pystytettiin kävelykadulle ensimmäisen kerran vuonna 2006, mutta se vaurioitui ilkivallan seurauksena ja se jouduttiin poistamaan paikaltaan korjattavaksi. Patsasta vahvistettiin ja se palasi kadulle Nostokonepalvelu Oy:n lahjoituksena. Patsaan paljastustilaisuus järjestettiin 31. maaliskuuta 2007.
Veistos on toinen osa Saifulinin onniveistosten sarjaa. Sarjan ensimmäinen veistos sijaitsee Turun kristillisen opiston pihalla ja kolmas veistos Gmunden kaupungissa Itävallassa.
Valentine Lost
Valentine Lost () oli Islannin edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2007. Kappaleen on säveltänyt Sveinn Rúnar Sigurðsson ja sanoittanut Kristján Hreinsson. Kappale voitti Islannin alkukarsinnat 27. tammikuuta 2007 ja lopulta kansallisen finaalin 17. helmikuuta. Aiemminkin Euroviisuissa esiintynyt Eiríkur Hauksson esitti kappaleen Euroviisujen semifinaalissa, mutta jäi sijalle 13 eikä päässyt finaaliin asti.
Cytinaceae
Cytinaceae on kaksi sukua ja yhteensä 7–11 lajia käsittävä loiskasviheimo. Ne ovat endoparasiittejä eli viettävät lähes koko elämänsä isäntäkasvin juuriston ja rungon sisällä sienirihmastoa muistuttavana kasvustona. Ainoastaan kukinnot kasvavat isännän ulkopuolelle.
Heimoon kuuluu kaksi maantieteellisesti täysin erillään olevaa sukua
Kistuksenloisiot loisivat kistuksilla ("Cistus") ja "Bdallophyton" tohtorinpuilla ("Bursera"-suvun puilla).
Kaikki lajit ovat kukinta-aikaa lukuun ottamatta lehtivihreättömiä, varrettomia ja lehdettömiä kasveja. Kukinnot kasvavat joko yksittäin tai terttuina lyhyen varren päähän. Kukat ovat tavallisesti kirkkaan värisiä ja yksineuvoisia. Kukkavarressa on muutamia suomumaisia "lehtiä". Pölyttäjinä toimivat ilmeisesti mettä syövät linnut ja eteläafrikkalaisilla lajeilla muurahaiset. Hedemät ovat marjamaisia.
G. A. Petreliuksen suihkukaivo
G. A. Petreliuksen suihkukaivo eli Suihkukaivo Leijona on Turussa Vähätorilla vanhan pääkirjaston edustalla sijaitseva suihkukaivo. Gunnar Finnen ja Armas Lindgrenin suunnitteleman suihkukaivon pystytti ja sen lahjoitti Turun kaupungille Gustav Albert Petreliuksen lahjoitusrahasto vuonna 1924.
Suihkukaivon huipulla oleva leijonaa esittävä veistos on valettu pronssista, ja se on metrin korkuinen. Suihkukaivon jalusta on punaista migmatiittia, ja se on korkeudeltaan kaksi metriä.
Suikukaivoon hankittiin valaistus vuonna 2010.
Suihkulähteen perustukset olivat painuneet, kaivo vuoti korjauksista huolimatta ja se oli siksi ollut viime vuosina poissa käytöstä. Suihkukaivon viereisen Vähätorin rakentamisen myötä myös suihkukaivo kunnostettiin vuonna 2010. Kunnostaminen on osa Turun kaupungin "Ihmisille parempi keskusta" -hanketta.
Opiskelijaraha
Opiskelijaraha on Suomessa joidenkin kuntien noudattama käytäntö, jolla kirjansa kotipaikkakunnallaan säilyttävä opiskelija saa kotipaikkakunnaltaan rahallista tukea.
Opiskelijarahaa maksaviin kuntiin Suomessa kuuluvat ainakin Tervo (nimellä "opiskelija-avustus") ja Kurikka (nimellä "opiskeluraha").
Harmonia (veistos)
Harmonia on Achim Kühnin suunnittelema suihkulähdeveistos. Se sijaitsee Aurajoessa Turussa. Veistos paljastettiin vuonna 1996.
Harmonia-veistos on korkeudeltaan 6,3 metriä ja se on valmistettu haponkestävästä teräksestä. Teos tunnetaan myös nimellä "Valaan pyrstö".
Mohamed Zidan
Mohamed Abdulla Zidan (, s. 11. joulukuuta 1981 Port Said, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan pääsarjaseura Mainzia.
Zidan edusti junioritasolla kotimaassaan Egyptissä El-Masrya vuosien 1989–1999 aikana, jonka jälkeen hän muutti perheensä kanssa Tanskaan. Uudessa maassa Zidan aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000 Tanskan pääsarjajoukkue Akademisk Boldklubissa. Siellä hän pelasi 51 peliä tehden 12 maalia. Sen jälkeen vuonna 2003, toinen Tanskan pääsarjajoukkue, FC Midtjylland, tarjoutui ostamaan egyptiläisen. Zidan pelasi yhden kauden siellä tehden 19 maalia 30 ottelussa.
Zidan siirtyi vuonna 2004 saksalaisjoukkue Werder Bremeniin. Hän pelasi Bremenissä puolet kaudesta. Siellä hän teki kaksi maalia 10 ottelussa. Kauden 2004–2005 jälkeen Zidan siirtyi lainasopimuksella Saksaan FSV Mainz 05:iin. Siellä hän onnistui maalinteossa yhdeksän kertaa 26 ottelussa. Juuri ennen kauden loppua Bremen osti Zidanin takaisin. Hän ei enää ehtinyt pelata peliäkään Bremenissä kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Zidan pääsi Bremenissä esiintymään viidessä pelissä ja onnistui vain kerran maalinteossa. Talvitauolla Mainz osti hänet ja tällä kertaa Zidan onnistui tekemään 13 maalia 15 pelissä. Zidan päätti kuitenkin vaihtaa seuraa Hamburger SV:hen, sillä Mainz putosi Saksan pääsarjasta.
Vuonna 2008 hän siirtyi entisen managerinsa, Mainzissa vaikuttaneen Jürgen Kloppin alaisuuteen Borussia Dortmundiin.
Eugen Bleuler
Paul Eugen Bleuler (30. huhtikuuta 1857 Zollikon – 15. heinäkuuta 1939 Zollikon) oli sveitsiläinen psykiatri. Hänen ansiokseen lasketaan skitsofrenian nykyinen nimi; hän alkoi käyttää sitä "dementia praecoxin" ("ennenaikainen dementia") sijasta, koska havaitsi, että kyseessä ei ole dementia ja että sitä ei esiinny aina pelkästään nuorilla ihmisillä. Bleuler keksi myös sanan "autismi", jota hän käytti vuonna 1916 kuvaamaan joissain potilaissaan havaitsemaansa kontaktikyvyttömyyttä, omiin maailmoihin uppoutumista sekä ulkomaailmaa kohtaan tunnettua välinpitämättömyyttä.
Bleuler syntyi Zollikonissa ja opiskeli lääketiedettä Zürichissä, Pariisissa, Lontoossa ja Münchenissä ja palasi työskentelemään Zürichiin. Vuonna 1886 hän nousi Rheinaussa sijainneen psykiatrisen klinikan johtoon. Bleulerin tiedetään vastanneen balettitanssija Vatslav Nižinskin hoidosta tämän romahdettua henkisesti pian ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Eräiden lähteiden mukaan Bleuler antoi nimen myös ambivalenssille. Hän menehtyi Sveitsissä 82 vuoden ikäisenä.
Tauno Käyhkö
Tauno Käyhkö (s. 6. toukokuuta 1950 Rovaniemi) on uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka edusti arvokisoissa synnyinmaataan Suomea ja myöhemmin Kanadaa.
Tauno Käyhkön nousu arvokisamitalistiksi oli usein lähellä: MM-kisoissa 1970 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi jäätyään 2,2 pisteen päähän pronssimitalista. Sapporon talviolympiakisoissa 1972 menestys oli vieläkin lähempänä, kun suurmäen pronssimitalisti Rainer Schmidt oli vain 0,1 pistettä ja voittaja Wojciech Fortunakin vain 0,7 pistettä edellä. Vielä Lahden MM-kisoissa 1978, joissa Kanadaan 1974 muuttanut Käyhkö edusti jo uutta kotimaataan, tuloksena oli suurmäen viides sija.
Ounasvaaran Hiihtoseuran mies voitti Salpausselän kisojen mäkihypyn 1973. Huippukuntoaan hän osoitti talvella 1971 voittamalla Sveitsin mäkiviikon kaikki neljä osakilpailua ja sijoittumalla Keski-Euroopan mäkiviikolla kokonaiskilpailun neljänneksi. Vuotta myöhemmin hän sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikolla kolmanneksi ja vuonna 1973 hän voitti toistamiseen Sveitsin mäkiviikon.
Järvenpään yhteiskoulu
Järvenpään Yhteiskoulu on vuosiluokat 1–9 käsittävä 540 oppilaan yhtenäiskoulu lähellä Järvenpään keskustaa. Koulu sijaitsee Järvenpään kirkon ja urheilukentän vieressä. Koulun rehtorina toimii Natalie Stolbow.
Koulu aloitti toimintansa vuonna 1928. Samassa rakennuksessa on toiminut ennen myös Järvenpään lukio, mutta vuodesta 2003 lähtien rakennuksessa on toiminut vain yläaste lukion siirryttyä uusiin tiloihin Lukionkadulle. Yhteiskoulua on kunnostettu viime vuosina, muun muassa ruokala sekä käsityö- ja kotitalousluokat on uusittu täysin.
Yhteiskoulu yhdistettiin läheisen Keskustan koulun kanssa yhtenäiskouluksi vuonna 2009. Koulun osata ovat:
Toshirō Mifune
Toshirō Mifune (, 1. huhtikuuta 1920 – 24. joulukuuta 1997) oli kansainvälisesti tunnettu japanilainen näyttelijä, joka tuli kuuluisaksi etenkin rooleistaan Akira Kurosawan ohjaamissa elokuvissa. Vuosina 1948–1995 hän esiintyi lähes 170 elokuvassa. Lisäksi Mifune esiintyi lukuisissa televisiosarjoissa.
Toshirō Mifune syntyi Kiinassa japanilaisille vanhemmille. Mifunen vanhemmat olivat metodisteja. Nuoruudessaan hän työskenteli isänsä valokuvausliikkeessä. Toisen maailmansodan aikana Toshirō Mifune palveli Japanin ilmavoimissa sotakuvaajana. Sodan jälkeen hän muutti Japaniin.
Vuonna 1947 Mifune haki töihin elokuvayhtiö Tōhōhon, jossa hän sai työtä kameramiehen apulaisena. Samaan aikaan useat Tōhōn näyttelijät lähtivät yhtiöstä perustaakseen oman yrityksen. Tōhō järjesti kilpailun uusien kykyjen löytämiseksi. Mifunen ystävät lähettivät hänen tietämättään hakemuksen, ja Mifune valittiin yhdeksi niistä, jotka pääsivät koekuvauksiin. Kuvauksissa Mifunen tuli esittää suuttumusta, minkä hän teki niin vaikuttavasti, että koekuvauksista vastannut Kajirō Yamamoto suositteli nuorta Mifunea elokuvaohjaaja Senkichi Taniguchille. Mifunen ensimmäinen elokuvarooli oli Taniguchin elokuvassa "Shin baka jidai".
Pitkällä elokuvaurallaan Mifune esitti usein yrmeitä ja käytökseltään hiomattomia samuraita tai rōnineja. Hän oli tunnettu vahvasta läsnäolostaan kohtauksissa, intensiivisestä näyttelytyylistään sekä karheasta äänestään. Merkittävimmät elokuvansa Mifune teki Akira Kurosawan kanssa. Näihin kuuluivat "Rashomon", "Seitsemän samuraita", "Kätketty linnake", "Seittien linna", "Yojimbo – onnensoturi" ja "Punaparta".
Mifune perusti 1980-luvulla oman näyttelijäkoulun, joka kuitenkin ajautui talousvaikeuksiin.
Myös Mifunen poika Shirō Mifune on näyttelijä ja esiintynyt muun muassa Suomenkin televisiossa esitetyssä elokuvassa "Sateen jälkeen".
Samurai hämyisen illan
Ehdokkuudet:
Vuodelta 2001 palkittu Japanissa parhaana elokuvana 13 sarjassa.
Satukallio
Satukallio on Järvenpään 20. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Keskustasta itään ja se rajoittuu idässä Lahdenväylään ja oikorataan, etelässä Tuusulaan, lännessä Pohjoisväylään sekä pohjoisessa Vanhaan yhdystiehen ja Sipoontiehen. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosan väkiluku oli 889.
Satukallion voi jakaa karkeasti kahteen alueeseen; vanhaan Satukallioon, joka sijaitsee Sipoontien eteläpuolella ja Oinasmäkeen, joka taas on Sipoontien pohjoispuolella. Oinasmäen puolella sijaitsee myös K-Market Satukallio, Oinaskadun koulu sekä päiväkoti Lampaanpolska. Satukallion alueella on myös kaupungin lumenkaatopaikka, jossa paikalliset ihmiset käyvät muun muassa ulkoiluttamassa koiriaan. Satukalliossa on pääasiassa omakoti- ja rivitaloasuntoja.
Satukalliossa toimii kaupunginosan asukasyhdistys, joka pyrkii edistämään toiminta-alueensa asumisviihtyvyyttä, liikenne- ja asumisturvallisuutta sekä alueen asukkaiden yhteenkuuluvaisuuden tunnetta.
Hilmar Oddsson
Hilmar Oddsson (s. 1957 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja.
Hilmar Oddson ei ole yhtä tunnettu elokuvaohjaaja Islannin ulkopuolella kuin hänen kollegansa Baltasar Kormakur ja Friðrik Þór Friðriksson, mutta heidän tavoin hänenkin elokuviaan on levitetty jonkin verran ulkomaille. Hänen ensimmäinen elokuvansa on "Eins Og Skepnan Deyr" (1986). Se on tarina nuoresta kirjailijasta, Helgistä, joka matkustaa tyttöystävänsä kanssa maalle kuvitellen voivansa siellä paremmin kirjoittaa. Lapsuuden traumat kuitenkin kummittelevat Helgin mielessä, ja pikkuhiljaa Helgi vajoaa yhä syvemmälle hulluuteen. Elokuvassa on vahvaa symboliikkaa, joka rinnastaa ihmiset ja pedot toisiinsa. 1980-luvulla elokuva oli videolevityksessä suomessa nimellä "Peto".
Seuraavan elokuvan ohjaustyötä Hilmar saikin sitten odottaa yhdeksän vuotta. "Tár úr steini" (1995) eli "kiven kyyneleet" on elämäkertaelokuva säveltäjä Jón Leifsistä. Elokuva keskittyi erityisesti hänen ja hänen vaimonsa vaiheisiin natsiajan Saksassa. "Sporlaust" (1998) oli puolestaan mustaa huumoria hyväksi käyttävä elokuva nuoresta kilpauimarista, joka menestyneen kisan jälkeen päättää pitää pienet juhlat ystävilleen. Lopulta yksi juhlijoista löytyy kuolleena, ja ystävysten yrittäessä piilottaa ruumista ajautavat he vain yhä suurempiin vaikeuksiin. Elokuvaa on levitetty myös pienimuotoisesti Suomessa englanninkielisin tekstityksin ja englanninkielisellä nimellä "No Trace" (1998).
Hilmarin tunnetuin elokuva "Kaldaljós" (2004) kertoo tarinan 40-vuotiaasta miehestä, joka "Pedon" Helgin tavoin on kokenut jotakin traumaattista lapsuudessaan. Tämä trauma on johtanut hänet emotionaaliseen eristykseen muusta maailmasta. Elokuvaa on esitetty muun muassa Canal+-kanavalla englanninkielisellä nimellä "Cold Light". Elokuvan pääosaa esittää Ingvar Eggert Sigurðsson, joka on yksi tämän hetken tunnetuimmista islantilaisista näyttelijöistä.
Leena Salmenkylä-Mattila
Leena Salmenkylä-Mattila (o.s. Salmenkylä, s. 13. maaliskuuta 1958) on suomalainen suunnistuksen maailmanmestari.
Salmenkylä-Mattila edusti Suomea kaksissa suunnistuksen MM-kisoissa. Vuoden 1979 kotikisoissa neiti Salmenkylä juoksi hk. matkalla 16:nneksi ja pääsi toiseksi viestinviejäksi Suomen viestijoukkueeseen. Maailmanmestari Outi Borgenströmin loukkaannuttua kisatansseissa Suomen mestaruustoiveet kokivat kolauksen, mutta Salmenkylä piti joukkueen hyvin taistossa mukana ja saapui osuudeltaan vaihtoon kolmantena, 2.38 minuuttia Norjan ja 47 sekuntia Tšekkoslovakian takana. Ankkuri Liisa Veijalainen nostikin Suomen selvään voittoon ennen Norjaa ja Ruotsia. Vuoden 1983 MM-kisoissa rouva Salmenkylä-Mattila oli mukana vain viestissä, jossa Suomen oli tyytyminen kahdeksanteen sijaan.
Ainoan Suomen mestaruutensa Helsingin Suunnistajia edustanut Salmenkylä-Mattila voitti normaalimatkalla 1985. PM-kisoissa ainoa menestyksen hetki koitti nuorten sarjassa 1974, kun hän Leena Silvennoisen ja Outi Borgenströmin kanssa voitti tyttöjen viestin.
Leena Salmenkylä-Mattila on kasvanut urheiluperheeseen, sillä niin isä Juhani kuin äiti Pirkkokin olivat aikoinaan menestyneitä suunnistajia ja koripalloilijoita. Muutkin perheen sisarukset ovat kilpailleet suunnistajina mutta vaatimattomammalla menestyksellä.
Dagur Kári
Dagur Kári (s. 12. marraskuuta 1973 Pariisi) on islantilainen elokuvaohjaaja.
Pariisissa islantilaisille vanhemmille (isä kirjailija Pétur Gunnarsson) syntynyt Kári muutti kotimaahansa kolmivuotiaana. Hän opiskeli elokuvaa Tanskan kansallisessa elokuvakoulussa, josta valmistui 1999. Hänen päättötyönään tekemänsä lyhytelokuva "Lost Weekend" (1999) keräsi lukuisia palkintoja Euroopan eri elokuvafestivaaleilla.
Kárin tunnetuin elokuva Suomessa, kuten muuallakin maailmassa on hänen esikoispitkänsä "Nói albínói" (2003), joka on musta komedia levottomasta nuoresta miehestä Noista. Noi vetelehtii omassa pienessä kotikylässään, ei tee juuri mitään, ei jaksa käydä edes kunnolla koulua. Mutta hänen suurena haaveenaan on karata talvella lumen ja jään ympäröimästä kotikylästään johonkin lämpimään. Elokuva on esitetty useilla elokuvafestivaaleilla, joilla se on kerännyt runsaasta palkintoja.
Kárin seuraava elokuva oli tanskassa ja tanskan kielellä kuvattu "Voksne mennesker" (2005). Tämän jälkeen hän on ohjannut englanninkielisen elokuvan "The Good Heart" (2009), jossa pääosaa näytteli skotlantilainen Brian Cox.
Leena Mutka
Leena Mutka (o.s. Silvennoinen, ent. Saarivaara) (s. 7. maaliskuuta 1958 Kajaani) on suomalainen suunnistuksen maailmanmestari.
Silvennoisen parhaat hetket suunnistuksen parissa osuivat viestikilpailuihin. Jo 1974 hän oli Leena Salmenkylän ja Outi Borgenströmin kanssa voittamassa tyttöjen pohjoismaista mestaruutta. Henkilökohtaisessa kisassa hän ylsi tyttöjen PM-pronssille 1978.
Kesällä 1979 Silvennoinen joutui kovaan paikkaan, naisten MM-viestin aloittajaksi, kun henkilökohtaisen maailmanmestaruuden juuri voittanut Borgenström loukkasi jalkansa kisatansseissa. Silvennoinen ei tilanteessa kuitenkaan häkeltynyt, vaan saapui osuudeltaan vaihtoon viidentenä mutta vain 14 sekuntia Norjan takana ja minuuttikaupalla edellä pahoin epäonnistunutta Ruotsia. Leena Salmenkylä ja Liisa Veijalainen nostivat seuraavilla osuuksilla Suomen maailmanmestariksi.
Kalevan Rastia edustanut Silvennoinen oli voittamassa Venlojen viestiä 1979. Myös hänen kaksoissisarensa Jaana ja pikkuveli Juha (Jussi) ovat suunnistajia, ja jälkimmäinen oli 1983 mukana joukkueessa, joka vasta kolmantena suomalaisena ylsi Tiomila-viestin voittoon.
Carl Benedicks
Carl Benedicks (27. toukokuuta 1875 Tukholma, Ruotsi – 1958 Tukholma) oli ruotsalainen fyysikko, kemisti ja ufo-skeptikko.
Benedicks aloitti 1893 opiskelut Uppsalan yliopisto. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1896 ja lisensiaatiksi 1902. Tohtorin arvon hän sai 1904. Samana vuonna hän aloitti fysikaalisen kemian dosenttina. Kemian professoriksi hänet valittiin 1908 ja Tukholman yliopiston fysiikan professoriksi 1910. Benedicksin tutkimustyö oli laaja-alaista, ja hänen tutkimuksensa käsittelivät geologiaa, mineralogiaa, tähtitiedettä ja matematiikkaa. Hänen merkittävimmät tutkimuksensa koskivat erityisesti metallografiaa.
Benedicks julkaisi myös 1951 tutkielman, jossa hän selitti ufojen aiheutuvan pallosalamista. Teorian mukaan helminauhasalamista syntyy pallosalamia, joissa on vesihöyryn sisältämää vetyä ja happea. Tästä syntyy Benedicksin mukaan pintajännityskupla, jolla on monia lentävien lautasien ominaisuuksia.
Erkki Aro
Erkki Aro (11. maaliskuuta 1916 Helsinki – 1993) oli suomalainen suunnistaja.
Aron huippuvuodet osuivat aikaan, jolloin suunnistuksessa ei käyty vielä arvokilpailuja. Yli kolmekymppisenä hän pääsi osoittamaan kykynsä pohjoismaitten suurissa suunnistusviesteissä. Helsingin Suunnistajia edustaen hän voitti Jukolan viestin seitsemän kertaa, mitä saavutusta on sittemmin onnistunut sivuamaan vain Juhani Salmenkylä. Lisäksi hän suunnisti kahdeksannen osuuden vuoden 1954 Tiomila-viestissä, joka päättyi ensimmäistä kertaa suomalaisvoittoon. Suomen mestariksi henkilökohtaisella matkalla Aro ylsi 1949 ja 1953, ja viestimestaruuksia hän nappasi neljä.
Vuosina 1963–69 Aro toimi Suomen Suunnistusliiton puheenjohtajana ja päävalmentajana. Nuoruusvuosien saavutuksiin kuuluu viestihiihdon akateeminen maailmanmestaruus 1939.
Music of Mass Destruction
Music of Mass Destruction on thrash metal -yhtye Anthraxin toinen livealbumi. Albumi nauhoitettiin Chicagossa 5.–6. joulukuuta 2003.
Piraattiradiotoiminta Venäjällä
Piraattiradiotoiminta Venäjällä oli erityisen merkityksellistä 1990-luvun alussa, kun Venäjällä oli vielä voimassa Neuvostoliiton lainsäädäntö.
Esimerkiksi Pietarissa ja sitä ympäröivällä Leningradin alueella on runsaasti ilman toimilupaa toimivia radioita, jotka toimivat harrastepohjalta ja lähettävät ohjelmaa arkisin pari tuntia ohjelmaa, viikonloppuisin jopa viisi tuntia päivässä. Pienempien asemien lähetysaika on ehkä vain tunnin kaksi viikossa.
Itse Pietarissa on runsaat kaksikymmentä lähetysluvan hankkinutta julkista ja kaupallista virallista radioasemaa, minkä lisäksi kaupungissa on ollut ja on kymmeniä toimiluvattomia radioasemia.
FM:n eli ULA-taajusalueen 87,5–108 MHz lisäksi Venäjällä käytetään Neuvostoliiton aikaisia FM-OIRT-taajuuksia 65–74 MHz, joista Venäjällä käytetään nimitystä UKV ( ’ultralyhyet aallot’) erotukseksi Euroopan yleisradiounionin FM:stä.
Piraattiasemilla on myös omia verkkosivuja.
Toimiluvattomat asemat kutsuvat itseään joko itsenäisiksi tai vapaiksi radioasemiksi. Ensimmäiset piraattiasemat syntyivät Neuvostoliiton purkauduttua ja samalla valtiomonopolismin päätyttyä. Median yksityistyminen koettiin Jeltsinin aikana demokratian itsepuolustukseksi, minkä vuoksi toimiluvattomiin asemiin ei ole suhdauduttu niin kriittisesti, että niitä olisi aktiivisesti pyritty poistamaan ja yleensä nuoret toimijat tuomitsemaan ankarasti. Venäjällä 1990-luvun alussa perustettiin myös 2 000 liikepankkia luvattomasti, koska pankkitoiminta oli valtion monopoli.
Venäjällä piraattiradiotoiminnalla ei ole ollut pelkästään viihteellistä arvoa, vaan sitä on ymmärretty tapana turvata sananvapauden kautta myös muita kansalaisoikeuksia maan epävakaassa tilanteessa.
Toimiluvattomat asemat pyrkivät välttämään toimiluvallisten kaupallisten asemien taajuuksien häiritsemistä ja välttävät toistensa lähetystaajuuksia sekä toimivat toistensa kanssa yhteistyössä lähetystekniikan osalta. Joillain asemista lähetystehot ovat vaatimattomia, vain 0,2 W ja kuuluvuus kerrostalojen 5.–9. kerroksista 2–3 kilometriä. Joillain on lähetystehoa enemmän, esimerkiksi 15 W ja kuuluvuutta 15 kilometriä, stereofonisuus sekä RDS-signaali.
Tulipyrstö
Tulipyrstö ("Epalzeorhynchos bicolor") on särkikaloihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Tulipyrstön vartalo on sametinmusta, pyrstö punainen. Se voi kasvaa jopa 15 cm pitkäksi. Akvaariossa koko jää noin 12 senttiin.
Sukupuolia on lähes mahdotonta erottaa toisistaan aikuisenakaan, eikä nuorten kalojen sukupuolia voi lainkaan erottaa. Aikuinen naaras on hieman pulleampi. Koiras on syvemmän musta ja isoeväisempi, ja sen pyrstö on kirkkaammanpunainen.
Tulipystö on kotoisin Thaimaasta. Sen luultiin jo hävinneen luonnosta, mutta laji löydettiin uudestaan Chao Phraya -joesta.
Tulipyrstö on reviiritietoinen kala, joka ajaa pois tai tappaa toiset saman lajin yksilöt ja vainoaa usein myös muita sukulaisiaan, esimerkiksi leväbarbia. Myös saman näköiset kalat ärsyttävät sitä varsinkin pienessä akvaariossa. Kotiakvaariossa voi yleensä olla vain yksi aikuinen yksilö, muuten reviiritaistelu päättyy heikomman kuolemaan.
Tulipyrstö syö sekaruokaa: hiutaleita ja pakasteruokaa ja myös roskakotiloita. Sille sopiva pH on 6,5–8,0, lämpötila 22–26 °C, kovuus mieluiten pehmeä tai keskikova. Se ei ole kovin tarkka veden kemiasta, kunhan vesi on tarpeeksi happipitoista ja virtaavaa. Laji vaatii vähintään 250 litran altaan, mieluitenkin kuitenkin yli 300 litran, jos sinne haluaa myös muita kaloja. Akvaariossa saa mielellään olla hiekkapohja, jossa on juurakoita. Myös kivikkoa ja kasveja suositellaan. Tulipyrstö syö jonkun verran leviä, mutta ei ole varsinainen levänsyöjä.
David Purley
David Purley (26. tammikuuta 1945 – 2. heinäkuuta 1985) oli brittiläinen kilpa-autoilija.
Purley aloitti Roger Williamsonin kanssa Formula 1 -luokassa vuonna 1973, kunnes Hollannin Zandvoortin radalla tapahtui Williamsonin huima ulosajo. Auto ajautui ulosajon alkupaikasta peräti 275 metriä kauemmas, päätyi väärin päin ja syttyi tuleen. Purley keskeytti epäitsekkäästi kilpailunsa ja riensi välittömästi auttamaan kilpakumppaniaan, mutta ei voinut tulelle mitään. Ratavalvojat eivät keskeyttäneet kilpailua eivätkä muut kilpailijat pysähtyneet. Williamson tukehtui palokaasujen aiheuttamaan asfyksiaan autossaan 29. heinäkuuta 1973. Purleylle myönnettiin myöhemmin George-mitali hänen rohkeasta yrityksestään pelastaa kanssakilpailijan henki.
Purley vetäytyi Formula 1:stä vuonna 1974, mutta palasi vuonna 1977. Hän oli itse menettää henkensä törmätessään seinään jarrujen mentyä epäkuntoon Britannian Grand Prix'n karsinnoissa. Törmäyksen aiheuttama voima vastasi 179,8 G:tä. Normaali Formula 1 -auton jarrutus vastaa noin 5 G:tä ja Robert Kubican törmäys vuoden 2007 Kanadan Grand Prix'ssa vastasi noin 75 G:tä. Purley sai useita murtumia jalkoihin, lantioon ja kylkiluihin. Hän kuitenkin palasi kilpa-auton rattiin alemmissa kilpasarjoissa.
Lopetettuaan kilpa-autoilun Purley aloitti taitolentoharrastuksen, joka myöhemmin koitui hänen kohtalokseen. Purley kuoli lento-onnettomuudessa 40 vuoden iässä 2. heinäkuuta 1985 hänen ohjaamansa kaksitasoisen taitolentokoneen pudottua mereen Bognor Regisin lähistöllä.
Albertina Walker
Albertina Walker (29. elokuuta 1929 Chicago, Illinois – 8. lokakuuta 2010) oli yhdysvaltalainen gospel-laulaja.
Walker tuli jo 1950-luvun alussa tunnetuksi yhtyeestä The Caravans. Hän jätti yhtyeensä 1960-luvun lopussa aloittaakseen soolouran. Walker sai uransa aikana muun muassa parhaan perinteisen gospellevyn Grammy-palkinnon (1995) ja useita muita Grammy-ehdokkuuksia sekä kolme GMA Dove -palkintoa.
Albertina Walker kelpuutettiin vuonna 2001 Gospel Music Hall of Fameen. Malaco Records julkaisi 5. syyskuuta 2006 albumin "Paved the Way", jonka Walker oli levyttänyt yhdessä The Caravansin kanssa. Walkerin lisäksi levyllä esiintyivät Dorothy Norwood, Inez Andrews ja Delores Washington.
Walkerille on myönnetty "National Heritage Fellowship".
Annariitta Kottonen
Annariitta Kottonen (o.s. Lonka, s. 27. heinäkuuta 1958 Joensuu) on suomalainen suunnistuksen MM-mitalisti, hammaslääkäri ja päätoimittaja.
Kalevan Rastia ja myöhemmin Liedon Parmaa edustanut Annariitta Lonka nousi isosiskonsa Hennariikan jäljissä Suomen suunnistushuipulle 1980-luvun alussa. Jo ensimmäisissä MM-kisoissaan Unkarissa 1983 rouva Kottonen ylsi henkilökohtaisessa kilvassa pronssille, mikä jäikin Suomen ainoaksi mitaliksi koko kisoista. Australiassa 1985 Kottonen oli jälleen Suomen MM-joukkueen paras naissuunnistaja, mutta sijoitus oli vasta yhdestoista. Ranskassa 1987 hänen oli tyytyminen neljänteen sijaan, ja sama sijoitus tuli viestistä. PM-kisoissa uran parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoitukseksi jäi vuoden 1986 kuudes tila.
Turun Urheilutoimittajien Kerho valitsi Annariitta Kottosen Varsinais-Suomen parhaaksi naisurheilijaksi 1983, 1985 ja 1987.
Annariitan aviomies Hannu Kottonen on viestisuunnistuksen kaksinkertainen MM-mitalisti.
Kottonen väitteli vuonna 2009 hammaslääketieteen tohtoriksi ja on toiminut vuodesta 2010 Suomen Hammaslääkärilehden päätoimittajana.
Mitrastema
Mitrastemon on kaksi kasvilajia sisältävä loiskasvisuku ja "Mitrastemonaceae"-heimon ainoa suku. Molemmat lajit ovat pyökkikasvien ("Fagaceae") endoparasiittisia juuriloisia, joilla ei ole lainkaan vartta tai lehtiä.
"Mitrastemon"-lajeja on kaksi, ja ne ovat maantieteellisesti täysin eriytyneitä:
"Mitrastemon"-lajit elävät rihmamaisena kudoksena isäntäkasvin juurien sisällä. Ne kasvavat juuressa nilan ja jällen välissä kasvattaen poikittaisia rihmoja puuainekseen. Koko kasvista ainoastaan kukinnot kasvavat isännän ulkopuolelle. Kukinta-aikaan maan alta työntyvät kukat muodostavat maanpintaan usein isäntäkasvia ympäröiviä renkaita eräiden sienten (ks. sienikehä) tapaan. Kukkavarressa on muutamia kalpeita ja suomumaisia lehtiä, jotka suuntautuvat jyrkästi ylöspäin. Kukat tuottavat runsaasti mettä, jota kertyy myös kukkavarressa olevien lehtien hankoihin lisäten näin kasvin suosiota pölyttäjien keskuudessa. Kukinto on enimmäkseen hyönteispölytteinen, mutta Uudessa Guineassa myös mettä syövien lintujen on raportoitu käyvän "Mitrasteman" kukilla ja jopa puolustavan ravinnonlähdettään. Hedelmä on marjamainen kapseli.
Day Eleven
Day Eleven on suomalainen rock-yhtye, jonka musiikissa on kuultavissa vaikutteita metallista, grungesta, punkista ja popista. Yhtyeeltä on julkaistu kolme pitkäsoittoa: "Almost Over Everything" (2005), "Sleepwalkers" (2007) ja "Matador" (2010).
Day Elevenin esiaste kasattiin vuonna 1994 Lappeenrannassa, jossa Olli, Janne ja Kimmo alkoivat soittaa yhdessä ja esiintyä Larha-nimellä. Rumpali Luca liittyi yhtyeeseen vuonna 1996. Larha-nimisenä yhtye soitti vuosina 1996–2001 kuutisenkymmentä keikkaa ympäri Suomea ja julkaisi useita demoja omakustanteina. Olli jätti yhtyeen vuonna 2001, minkä jälkeen kolmimiehiseksi kutistunut yhtye päätti jatkaa nimellä The Lost Soul Movement (myöhemmin yhtye käytti nimestään lyhennemuotoa The LSM). The LSM julkaisi 2002 omakustannesinglen "7 Days", jonka 500 kappaleen painos on myyty loppuun. Matti liittyi yhtyeeseen alun perin keikkakitaristin roolissa vuonna 2003, ja oli mukana virallisena jäsenenä yhtyeen solmittua levysopimuksen tamperelaisen GBfam Recordsin kanssa vuonna 2004. Yhtye otti levysopimuksen solmimisen aikoihin käyttöön nykyisen nimensä, ja ensimmäinen virallinen Day Eleven -julkaisu, single "Lost My Love", ilmestyi 10. marraskuuta 2004. Olli liittyi takaisin yhtyeeseen debyyttialbumin "Almost Over Everythingin" julkaisun jälkeen toimimalla aluksi keikkakitaristina ja myöhemmin virallisena jäsenenä.
Olli Virtaperko
Olli Virtaperko (s. 29. joulukuuta 1973 Espoo) on suomalainen säveltäjä. Lisäksi Virtaperko on vuodesta 1995 johtanut Ensemble Ambrosius -kamariyhtyettä, joka on tullut tunnetuksi Frank Zappan musiikin esittämisestä barokkisoittimin. Yhtyeessä Virtaperko soittaa barokkiselloa.
Populaarimusiikin puolella Virtaperko toimi 1995–2001 Ultra Bra -yhtyeen laulajana.
Ylioppilaaksi Virtaperko kirjoitti Kallion lukiosta 1992. Hän aloitti sävellysopintonsa Edinburghin yliopistossa (1993–1994) Peter Nelsonin johdolla ja jatkoi opintojaan Sibelius-Akatemiassa, jossa hänen opettajanaan oli Tapio Nevanlinna. Musiikin maisterin tutkinnon hän suoritti 2005 pääaineinaan musiikin sävellys ja teoria. Pääinstrumenttiaan barokkiselloa Virtaperko on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Markku Luolajan-Mikkolan johdolla.
Virtaperkon läpimurto säveltäjänä tapahtui laajamittaisten orkesteriteosten myötä. Hänen tyylillisesti monipuolinen tuotantonsa sisältää taidemusiikin keskeisten teostyyppien lisäksi muun muassa bigband-musiikkia, elektronisia instrumentteja hyödyntäviä sävellyksiä sekä teoksia renessanssi- ja barokkisoittimille. Virtaperkon konsertto "Romer's Gap" sähköisesti vahvistetulle sellolle ja orkesterille valittiin Teosto-palkintoehdokaaksi helmikuussa 2017. Virtaperko on Suomen Säveltäjät ry:n varapuheenjohtaja. Hän toimi vuodet 2011-2014 Tampere Biennalen taiteellisena johtajana ja on lisäksi toimittanut musiikkohjelmia Yle Radio 1 -radiokanavalle vuodesta 2007 (muun muassa "Välilevyjä, Aikamme suomalaista musiikkia" ja "Jälkikoirat").
Teokset saatavana Music Finlandin kautta, ellei toisin ole mainittu.
Santalan seisake
Santalan seisake (, , ratakm 196+908) on rautatieliikennepaikka Hangossa Hangon radalla noin 197 kilometriä Helsingin rautatieasemasta. Seisakkeella pysähtyvät Karjaan ja Hangon väliset taajamajunat. Junia kulkee arkisin seitsemän, viikonloppuisin kuusi vuoroa päivässä kumpaankin suuntaan.
Tammisaaresta Hankoniemelle johtaneen vanhan maantien varrella sijainneessa Santalan kartanossa toimi 1870-luvulle saakka kestikievari. Hangon rata linjattiin kartanon kohdalla noin kilometrin maantietä etelämmäksi. Kartanon merkitys korostui, kun sen päärakennuksessa aloitti vuonna 1909 toimintansa kristillinen kansanopisto. Hangon aseman alainen Santalan laituri avattiin vuonna 1898 ja sen länsipuolella otettiin samaan aikaan käyttöön puutavaran kuormausraide. Talvisodan jälkeen maaliskuussa 1940 Santalan laiturivaihde joutui Hangon vuokra-alueelle.
Santalaan rakennettiin ilmeisesti 1900-luvun alussa Bruno Granholmin suunnittelema Platformskjul I -tyyppinen laiturirakennus. Se kuitenkin paloi Hangon vuokra-alueen takaisinvaltauksen yhteydessä syksyllä 1941. Liikennepaikka muutettiin seisakkeeksi seuraavana vuonna.
Santalan seisake oli tarkoitus lakkauttaa vuonna 1989, mutta junat pysähtyivät seisakkeella tarvittaessa, vaikka aikataulumerkintää ei ollutkaan. Seisake oli lakkautettuna noin vuoden ajan 1998–1999, mutta palautettiin sen jälkeen aikatauluihinkin kansanopiston opiskelijoiden matkustustarpeen vuoksi. Vuonna 1999 seisakkeelle rakennettiin uusi laituri.
Musta-aavetetra
Musta-aavetetra ("Hyphessobrycon megalopterus", syn. "Megalamphodus megalopterus") on tetrojen heimoon kuuluva kala.
Musta-aavetetra on noin 4,5 cm pitkä. Vartalon yleisväri on harmahtava, kyljessä on musta läikkä, jota reunustaa hohtava raita. Evät ovat isot ja kaarevat, koiraalla mustat, naaraalla punertavat. 
Musta-aavetetra on kotoisin Etelä-Amerikasta.
Musta-aavetetra on vilkas parvikala, joka viihtyy akvaariossa, jossa on paljon kasveja. Koiraat mahtailevat toisilleen levittämällä evänsä täyteen komeuteensa. Koiraat muodostavat pieniä minireviirejä lähelle pohjaa. Vaihtoehto puna-aavetetralle hiukan lämpimämpään veteen. Akvaarion minimi koko 60-litraa. Parven ei tarvitse olla tälle kalalle kovinkaan suuri reviirikäyttäytymisensä vuoksi, mutta naaraita olisi hyvä olla enemmän kuin koiraita.
Musta-aavetetralle sopiva lämpötila on 24–25 °C.
Matti Simanainen
Matti Simanainen (11. lokakuuta 1920 Joutseno – 20. marraskuuta 2010 Toronto, Kanada) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painin maailmanmestari. Hän saavutti mestaruutensa 73 kilon sarjassa Tukholmassa 1950. Kotimaassa hän edusti Helsingin Atleettiklubia ja joutsenolaista Korven Honkaa ja saavutti kaksi Suomen mestaruutta.
War
War on irlantilaisen rock-yhtye U2:n kolmas studioalbumi. Albumin on tuottanut yhtyeen kahden edellisen albumin tavoin Steve Lillywhite, ja sen julkaisi Island Records 28. helmikuuta 1983. Albumia on pidetty U2:n ensimmäisenä avoimesti poliittisena albumina esimerkiksi sen singlejen ”Sunday Bloody Sunday” ja ”New Year’s Day” sanoitusten sekä nimensä johdosta. Yhtye oli esittänyt "Warin" kappaleita konserteissaan jo ennen albumin julkaisua, ja ne ovat rock- ja post-punk -tyylistään huolimatta yhtyeen aiempaan tuotantoon verrattuna aggressiivisempia.
Albumi äänitettiin vuoden 1982 syksyllä Dublinissa Windmill Lane -studiolla, jossa yhtye on levyttänyt myös valtaosan muusta tuotannostaan. U2:n kaksi edellistä studioalbumia, "Boy" ja "October", liittyivät keskeisesti nuoruusiän ja hengellisyyden teemoihin, mutta "Warilla" yhtye käsitteli kappaleissaan sodan eri näkökulmia ja sen vaikutuksia.
"War" nousi suoraan Britannian albumilistan ykköseksi. Yhdysvalloissa sen korkein sijoitus Billboard 200 -listalla oli 12, ja siitä tuli yhtyeen uran ensimmäinen kultalevy Yhdysvalloissa. Julkaisunsa aikaan albumi sai arvosteluissa negatiivisen vastaanoton, mutta myöhemmin sitä on pidetty yhtenä U2:n parhaista tuotoksista. Vuonna 2012 albumi oli "Rolling Stonen" 500 Greatest Albums of All Time -listan sijalla 223. Albumin julkaisua seuranneella, menestyksekkäällä War Tour -kiertueella U2 taltioi myös ensimmäisen livealbuminsa ja konserttielokuvansa "Under a Blood Red Sky". "War" julkaistiin digitaalisesti uudelleenmasteroituna vuonna 2008.Singlet
Lollandin kunta
Lolland on Sjællandin alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 45 241 asukasta, ja sen pinta-ala oli 881,9 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Maribo.
Lollandin kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2007 Tanskan kuntauudistuksessa yhdistämällä seuraavat kunnat:
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Ota tai jätä
Ota tai jätä voi tarkoittaa seuraavia:
Jaime Pressly
Jaime Lynn Pressly (s. 30. heinäkuuta 1977) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.
Presslyn tunnetuimpia rooleja ovat olleet muiden muassa Tina Armstrong elokuvassa "Dead or Alive" (2006) sekä Priscilla komediassa "Not Another Teen Movie" (2001).
Pressly on ollut ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Hänellä oli rooli sarjassa "Kovan onnen kundi".
Pressly syntyi Kinstonissa, Pohjois-Carolinassa. Hän vanhempansa ovat James Liston Pressly ja Brenda Sue Smith. Hänellä on myös kaksi sisarusta, Jessie ja Jim Pressly. Pressly harrasti jo nuorena liikuntaa ja tanssia. Hän opiskeli Costa Mesa High Schoolissa Kaliforniassa ja menestyi teini-ikäisenä mallintöissä useammassa maassa. Presslyn vanhemmat erosivat, ja tyttö itse sai laillisen emansipaation vanhemmistaan 15 vuoden ikäisenä.
Pressly sai 11. toukokuuta 2007 poikaystävänsä DJ Eric Calvon kanssa ensimmäisen lapsensa, Dezi James Calvon. Ennen lapsen syntymää televisiossa antamassaan haastattelussa Pressly ilmoitti haluavansa lapsestaan kaksikielisen korostaakseen tämän kuubalaisia sukujuuria. Pressly ja Calvo erosivat marraskuussa 2008. Syyskuussa 2009 Pressly avioitui lakimies Simran Singhin kanssa.
Presslystä on ollut kuvia "Playboyssa". Hän oli vuonna 2002 kahdeksannella sijalla "Stuff"-lehden "102 seksikkäimmän naisen listalla", ja myös "Maxim"-lehden lista on huomioinut hänet. Hän poseerasi toukokuussa 2006 alastomana "Allurelle".
Pressly ilmoitti vuonna 2006 "Esquire"-lehden haastattelussa, että oli ostamaisillaan lippua yhdelle lennoista, joilla kaappaajat iskivät 11. syyskuuta 2001 New Yorkin World Trade Centeriin. Hän päätti kuitenkin jättää lennon sikseen sen varhaisen lähtöajan vuoksi.
Eero Tapio
Eero Johannes Tapio (s. 3. maaliskuuta 1941 Muhos) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painin maailman- ja euroopanmestari ja 1960-luvun lopun menestynein suomalaispainija.
Tapion uran kohokohta osui Bukarestin MM-kisoihin 1967, joissa unkarilainen Antal Steer kukistui 70-kiloisten finaalissa. Kaikkiaan Tapio keräsi vuosina 1965–69 kaappiinsa neljä MM-mitalia. Lisää arvometallia tuli EM-kisoista, kirkkaimpana kultaa 1969 Modenan kisoista, joita itäblokin maat boikotoivat, kun järjestäjät eivät suostuneet vetämään Itä-Saksan lippua salkoon. Kolmissa olympiakisoissaan Tapio joutui tyytymään parhaimmillaankin pistesijoihin. Kotimaassa hän edusti Haukiputaan Heittoa ja voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta. Tapio valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1967. Lisäksi hänet valittiin neljä kertaa eli vuosina 1965, 1966, 1967 ja 1969 .
Achilles Last Stand
Achilles Last Stand on Led Zeppelinin tunnettu kappale vuonna 1976 ilmestyneeltä albumilta "Presence". Sen on sanottu vaikuttaneen speed metal -genren syntyyn.
Kappale alkaa kovenevalla Jimmy Pagen kitarasoololla. Hetken kuluttua rummut ja basso tulevat mukaan.
Kappale on nopeatempoinen. Kitarariffi soi nopeaa vauhtia rumpukomppien välillä. Kappaleen kesto on 10.22 minuuttia.
”Achilles Last Stand” ja muut "Presence"-albumin kappaleet oli vaikea äänittää, sillä Robert Plant oli pyörätuolissa autokolarin takia levyn äänitysten aikana.
Niilo Turkkila
Niilo Ensio Turkkila (22. maaliskuuta 1921 Kymi – 25. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin MM-hopealle Helsingissä 1951. Helsingin Tarmoa edustanut Turkkila voitti kaksi Suomen mestaruutta sekä vapaalla että kreikkalais-roomalaisella tyylillä.
Ilmari Ruikka
Ilmari Ruikka (s. 16. tammikuuta 1925 Alatornio) on suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin MM-hopealle Helsingissä 1951. Helsingin Jyryä edustanut Ruikka voitti samana vuonna uransa ainoan Suomen mestaruuden.
Pauli Riihimäki
Pauli Toivo Johannes Riihimäki (s. 24. marraskuuta 1916 Aura – 26. marraskuuta 1979) oli suomalainen painija, joka ylsi vapaapainin raskaan sarjan MM-hopealle Helsingissä 1951. EM-pronssia hän paini vuonna 1947 kreikkalais-roomalaisella tyylillä. Helsingin Paini-Miehiä edustanut Riihimäki voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta.
August Boman
August Boman (18. kesäkuuta 1826 Porvoo – 17. kesäkuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Bomanilla ei ollut arkkitehdin työhönsä muodollista koulutusta vaan hän pätevöityi arkkitehdiksi lähinnä intendentinkonttorin oppilaana. Hänet otettiin oppilaaksi vuonna 1845. Myöhemmin vuosina 1857–1858 Boman teki opintomatkoja Saksaan ja Englantiin. Boman toimi eri tehtävissä Yleisten rakennusten ylihallituksessa, joksi intendentinkonttorin nimi oli muutettu 1865. Hän erosi palveluksesta vuonna 1882.
Boman tunnetaan erityisesti suunnittelemistaan kasarmirakennuksista.
Lemmy Caution – piru mieheksi
Lemmy Caution – piru mieheksi ("Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution") on Jean-Luc Godardin elokuva vuodelta 1965. Elokuva on mustavalkoinen.
Elokuva kertoo siitä, kuinka amerikkalainen yksityisetsivä Lemmy Caution (Eddie Constantine) saapuu Alphaville-nimiseen tulevaisuuden totalitaariseen kaupunkiin, toiselle planeetalle.
Lemmyn valkoinen takki muodostaa erikoisen vastakohdan mustalle yleisilmeelle; elokuvan tunnelma on painajaismainen, mitä korostavat valokirjaimin heijastuvat Einsteinin kaavat.
Lemmyn ja Natashan (Anna Karina) romanssia häiritsee ihmismäinen tietokone Alpha 60.
Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan tammikuisen Pariisin autioilla, sateisilla öisillä kaduilla.
"Lemmy Caution – piru mieheksi" on elokuvan alkuperäinen suomalainen nimi, viimeaikaisissa esityksissä elokuvan suomalaisena nimenä on ollut "Alphaville".
Kirsikkatetra
Kirsikkatetra ("Hyphessobrycon erythrostigma") on tetrojen heimoon kuuluva kalalaji.
Kirsikkatetra on akvaariossa pidetyistä tetroista suurikokoisimpia, ja voi kasvaa kymmenen senttiä pitkäksi. Sen yleisväri on vaaleanharmaan punertava, kyljessä on punainen alue. Koiraan selkäevä on tumma ja banaaninmuotoinen, naaraan selkäevä on lyhyempi. Kirsikkatetra on vaikea erottaa pikkukirsikkatetrasta ("Hyphessobrycon socolofi").
Kirsikkatetra on peräisin Amazonin vesistöstä Rio Negron alueelta.
Kirsikkatetra viihtyy pohjan tuntumassa. Se ei kuulu kaikkein vilkkaimpiin tetralajeihin, mutta pysyy kuitenkin melko hyvin ryhmässä. Ryhmän minimikoko 7–10 kalaa, mutta vasta yli kymmenen yksilön ryhmät ovat näyttäviä. Akvaarioksi minimiparvelle riittää jo 150–200 litrainen allas. Kirsikkatetrat ovat mainio tetravalinta lehtikalojen tai muiden hieman isosuisempien kalojen seuraan.
Kirsikkatetra kutee ryhmissä kasvitiheikköihin. Uros ja naaras syöksyvät kudun aikana kasvitiheikköön, jossa ne parissa sekunnissa kutevat ja palaavat sen jälkeen parvensa sekaan. Vanhemmat jättävät kudun oman onnensa nojaan ja saattavat myös syödä omaa kutuaan. Kuteminen seura-akvaariossa ei ole kuitenkaan kovin yleistä, ja kudettaminen onnistuukin parhaiten omassa pienessä akvaariossa, jossa on muutama kasvipuska, ihanteelliset vesiolot ja hämärä valaistus. Kutuun valitaan innokas koiras ja pulska naaras. Kuteminen tapahtuu tavallisesti aamun koitteessa.
Kirsikkatetralle sopiva lämpötila-alue on 24–28 °C ja pH 6–7. Se syö lihapitoista sekaruokaa: vaihteleva ruokavalio ja äyriäisten kuten "Artemian" syöttäminen pitää kalan värit kirkkaina.
Veikko Lahti
Veikko Olavi Lahti (7. joulukuuta 1926 Janakkala – 28. heinäkuuta 2014 Kotka) oli suomalainen painija. Hän saavutti kreikkalais-roomalaisella tyylillä MM-hopeaa Karlsruhessa 1955, jossa vain Neuvostoliiton Valentin Nikolajev voitti hänet tuomariäänin 3–0. Lahti edusti Suomea kaksissa olympiakisoissa myös vapaapainijana, mutta ylsi parhaimpaansa kreikkalais-roomalaisella tyylillä saavuttaen viidennen sijan Melbournessa 1956. Kotkan Paini-Miehiä edustanut painija voitti urallaan kuusi Suomen mestaruutta.
Tauno Jaskari
Tauno Jaskari (s. 1. kesäkuuta 1934 Nurmo) on suomalainen kilpauransa päättänyt painija, joka saavutti kolme mitalia vapaapainin MM-kisoissa ja osallistui neljiin olympiakisoihin. Rooman olympiakisoissa 1960 Jaskari voitti pisteillä yhdysvaltalaisen Terrence McCannin, joka kuitenkin eteni lopulta olympiavoittoon Jaskarin joutuessa tyytymään viidenteen sijaan. SM-kisoissa Nurmon Jymyn mies oli 15 vuotta lyömätön omassa vapaapainisarjassaan ja nappasi siinä sivussa viisi Suomen mestaruutta kreikkalais-roomalaisella tyylillä.
Mantšukuon lippu
Mantšukuon lippu oli käytössä Mantšukuossa, joka oli japanilaisten nukkevaltio vuosina 1932–1945. Lippu oli käytössä koko tämän ajan. Lipussa oli keltainen tausta ja ylhäällä punainen, sininen, valkoinen ja musta raita. Keltainen väri kuvasi lipussa mantšujen yhtenäisyyttä, punainen urheutta, sininen oikeudenmukaisuutta, valkoinen puhtautta ja musta päättäväisyyttä.
Arvo Niemelä
Arvo Niemelä (17. tammikuuta 1909 Loppi − 17. elokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hänen painiuransa huippuhetki osui Heimolan talossa Helsingissä pidettyihin EM-kisoihin 1933, joissa hän ylsi hopealle raskaassa sarjassa. Niemelä hävisi selätyksellä Saksan Kurt Hornfischerille mutta voitti pisteillä Ruotsin kolminkertaisen olympiavoittajan, "Spartan leijona" Carl Westergrenin. Viimeisessä ottelussa Westergren voitti Hornfischerin mutta saksalainen voitti silti mestaruuden.
Kotimaassa Niemelä edusti Helsingin Atleettiklubia ja saavutti neljä Suomen mestaruutta. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tietoa, mutta väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan Niemelä kuoli 75-vuotiaana vuonna 1984 Helsingissä.
Hoikka-albatrossi
Hoikka-albatrossi ("Thalassarche chlororhynchos") on Etelä-Atlantilla pesivä pienehkö albatrossi. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Linnun pituus on 74–86 cm, paino noin 2,5 kg ja siipien kärkiväli noin 2 m. Selkäpuoli, pyrstön yläpuoli ja siipien yläpinta ovat mustanharmaat, alapuoli ja päälaki valkoiset ja pää muuten vaaleanharmaa. Siipien alapinta on valkoinen lukuun ottamatta kapeita tummia reunuksia. Tumman nokan yläharja on keltainen ja nokan kärki vaaleanpunainen. Sukupuolet ovat saman näköisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta pyrstö on musta ja pää kokonaan valkoinen.
Laji on jaettu (splitattu) vuonna 2004 kahteen lajiin: "T. chlororhynchos" ja "T. carteri".
Hoikka-albatrossi pesii eteläisellä Atlantilla Tristan da Cunhalla, Gough Islandilla ja Saint Helenalla. Pesivän kannan koko on noin 30 000–40 000 paria. Parimäärä on ollut laskemassa ja laji on uhanalainen. Kokonaispopulaatio on 50 000–100 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee eteläisellä Atlantilla Etelä-Amerikkaa ja Afrikan lounaisrannikkoa myöten.
Suurin uhka lajille on kalastus. Vuosittain arvioidaan Brasilian edustalla kuolevan noin 900 hoikka-albatrossia pitkäsiimakalastuksessa.
Pesimäsaaret ovat kallioisia, osin saniaisten peittämiä. Pesimäajan ulkopuolella vaeltelee avomerellä.
Pesii vuosittain. Pesä on rakennettu mudasta maahan, usein saniaisten suojaan. Munia on vain yksi.
Syö kalaa, mustekaloja ja äyriäisiä.
Knud Möller
Knud Albert Möller (17. tammikuuta 1919 Helsinki – 23. huhtikuuta 1993 Helsinki) oli Yleisradion kommentaattori ja kirjeenvaihtaja vuoteen 1983. Möller toimi kirjeenvaihtajana muun muassa jatkosodan aikana rintamalla. Möller toimi pitkään Kööpenhaminan kirjeenvaihtajana. 
Möller syntyi Helsingissä. Hänen vanhempansa olivat tanskalaisia: äiti Agnes Hansine Caroline Møller (o.s. Birn) oli syntynyt Helsingørissä vuonna 1890 ja isä Kaj Adam Gottlieb Møller Kööpenhaminassa vuonna 1882. Äidin puoleinen suku oli kotoisin Mecklenburgista Saksan keisarikunnasta, josta perhe muutti Tanskaan vuonna 1854. Kaj Møller opiskeli kokkikoulussa Pietarissa 1800-luvun lopulla. Kaj Møller palasi Tanskaan vuonna 1907, kun hän meni naimisiin Agnes Birnin kanssa. He muuttivat Pietariin, jossa Kaj Møller työskenteli hotellissa kokkina. Venäjän vallankumouksen jälkeen 1917 perhe muutti Helsinkiin.
Knud Möller oli syntyjään Tanskan kansalainen, ja hänestä tuli Suomen kansalainen vasta vuonna 1974.
Möller kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1938 Helsingissä ja sai ensimmäisen työpaikkansa lehtimiehenä vuonna 1939. Sotavuosina hän oli uutistoimittajana Helsingin lisäksi Ruotsissa ja Tanskassa. Television kehittyessä uutisvälineeksi Suomessa 1960-luvulla Yleisradio havaitsi Möllerissä monessa tiedotusvälineessä kokemusta hankkineen, esiintymiskykyisen ja kielitaitoisen toimittajan, joka oli mieltynyt erityisesti kansainvälisiin asioihin. Hän oli Yleisradion kirjeenvaihtajana Pariisissa vuosina 1966–1969 ja Itä-Berliinissä vuosina 1974–1978. Möller siirtyi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 1983. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa freelancer-kommentaattorina poliittisissa asioissa helsinkiläisessä Radio Ykkösessä.
Möller herätti aikanaan huomautuksillaan suurta julkista keskustelua: Maalaisliiton sanomakeskuksessa hän kehotti 1940-luvulla Ahti Karjalaista ryhtymään poliitikoksi, koska hänestä ei kuitenkaan tulisi kunnon toimittajaa. Hän keskeytti Ety-kokouksessa (1975) Neuvostoliiton tiedotustilaisuuden huomauttamalla, että ennen Viipurissa puhuttiin useita kieliä, mutta nyt vain yhtä.
Knud Möller palkittiin muun muassa valtion tiedonjulkistamispalkinnolla vuonna 1982 sekä Sanomalehtimiesliiton Sananvapauden miekalla vuonna 1983.
Möller tunnettiin keskustapuolueen kannattajana. Hän oli naimisissa viisi kertaa, kahdesti saman puolison kanssa, ja sai neljä lasta. Hänen tyttärensä on Marianne Möller.
Arvi Pikkusaari
Arvi Pikkusaari (4. huhtikuuta 1909 Lapua – 27. kesäkuuta 1989) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi EM-pronssille vuoden 1939 kisoissa. Kotimaassa tämä Lapuan Virkiän mies hallitsi 79 kilon sarjaa vuosikausia siitä lähtien, kun hän 1934 onnistui voittamaan maineikkaat kilpailijansa Mikko Nordlingin ja Kyösti Luukon.
Niigatan lentoasema
Niigatan lentoasema on lentoasema Niigatassa, Japanissa.
Karoliina Lundahl
Satu Karoliina Lundahl (o.s. Leppäluoto, s. 30. kesäkuuta 1968 Helsinki) on suomalainen painonnostaja ja kuulantyöntäjä.
Lundahl on painonnoston maailmanmestari vuosilta 1994 ja 1998. Hän voitti painonnoston EM-pronssia vuonna 2001. Hänellä on MM- ja EM-kisoista yhteensä 31 mitalia ja 15 peräkkäistä Suomen mestaruutta. Hän oli kuulantyönnössä 19:s Atlantan olympiakisoissa vuonna 1996. EM-kisoissa hänen paras sijoituksensa kuulantyönnössä oli 12:s (Budapestissa 1998).
Lundahlin ennätykset painonnostossa ovat 107,0 kg tempauksessa (sarjassa yli 75 kg) ja 127,0 kg työnnössä (sarjassa alle 75 kg). Paras yhteistulos on 232,0 kg (sarjassa yli 75 kg). Hänen kuulantyöntöennätyksensä on 18,28 m, jolla hän sijoittuu vielä vuonna 2008 Suomen kaikkien aikojen tilastossa kolmanneksi.
Lundahl jäi pois Varsovan painonnoston MM-kisoista vuonna 2002 vedoten henkilökohtaisiin syihin, minkä jälkeen hänellä ei ole ollut arvokisasijoituksia.
Karoliina Lundahl on Oulun Pyrinnön urheiluseuran jäsen. Aktiiviurheilija-aikanaan hän harjoitteli muun muassa Dallasissa. Lundahl on naimisissa, asuu Ruotsissa ja hän on opiskellut Tampereen yliopistossa kieliä.