Luís de Camões
Luís Vaz de Camões (n. 1524 – 10. kesäkuuta 1580) oli portugalilainen runoilija, joka kirjoitti muun muassa maan kansalliseepoksen "Os Lusíadasin".
Camões syntyi Chavesissa Simão Vaz de Camõesin ja Anna de Sá e Macedon pojaksi köyhtyneeseen aatelisperheeseen. Hän menetti vanhempansa jo varhain, mutta pääsi kasvattilapseksi perheeseen, joka antoi hänelle alkeisopetuksen.
Hän opiskeli mahdollisesti Coimbrassa, jossa hänen setänsä toimi pappina, ja perehtyi antiikin ja renessanssin kirjallisuuteen. Hän perehtyi myös maantieteeseen, historiaan ja luonnontieteeseen. Opintonsa hän rahoitti toimimalla kotiopettajana.
Vuonna 1542 Camões siirtyi Lissaboniin. Hänen elämänsä oli täynnä dramatiikkaa, kuten skandaaleja ja liikkumista epämääräisissä piireissä. Hän haavoitti miekallaan naamiaisissa erästä hovimiestä, joka riiteli hänen ystävänsä kanssa. Tämän takia Camões joutui vankeuteen, josta hän vapautui luvattuaan lähteä sotapalvelukseen Portugalin merentakaisille alueille.
1550-luvulla Camões palveli sotilaana Intiassa, Macaossa ja Mosambikissa eikä palannut Lissaboniin ennen kuin vuonna 1570. Intiassa hän asui etupäässä Goan kaupungissa, missä oleskeli tuhansia seikkailijoita ja onnenonkijoita. Hänen mielestään elämä kaupungissa oli niin siivotonta, että sen hallitsijattarena oli ”Baabelin portto”. Myös hänellä itsellään oli monia seikkailuja tuona aikana. Seikkailujen ohella Camões kirjoitti koko ajan. Hän sai kirjoitettua pääteoksensa "Os Lusíadasin" valmiiksi.
Monet Camõesin maanmiehistä kokosivat Intiassa suuren omaisuuden, mutta hän palasi sieltä yhtä köyhänä kuin oli lähtenytkin. Hän oli rikkauksien ahnehtimista vastaan ja katsoi yhden kansanosan kohtuuttoman rikastumisen rikkovan portugalilaisten yhteishengen, joka oli auttanut taistelussa maureja vastaan. "Os Lusíadas" toi tekijälleen mainetta, ja kuningas myönsi hänelle eläkkeen. Se oli kuitenkin niin pieni, että sillä ei mitenkään voinut tulla toimeen. Camõesin elämän kymmenestä viimeisestä vuodesta ei tiedetä juuri muuta, kuin että ne olivat köyhyyden täyttämiä.
Camões kuoli Lissabonissa vuonna 1580. Kirjailijan viimeisinä elinvuosina oli jo nähtävissä, että Portugalin suurvalta-aika päättyy, ja tällöin hän näki kansansa tulevaisuuden varsin pessimistiseksi. Eräässä jälkimaailmalle säilyneessä kirjeessään hän kirjoittaa: ”Minä en kuole ainoastaan isänmaassani, vaan myös sen mukana.”
Camõesin pääteos, runoelma "Os Lusíadas", julkaistiin vuonna 1572. Hän kirjoitti sen sotapalveluksessa Aasiassa. Kirjassa hän sulauttaa taitavasti yhteen hyvän ihmistuntemuksensa, kultturitaustansa ja elämänkokemuksensa. Teoksen nimi tarkoittaa portugalilaisia, ja isänmaanystävät ovat voimakkaasti kiintyneet siihen. Teoksen aihe on Vasco da Gaman ensimmäinen matka Intiaan. Vaikka tämä purjehtii useisiin satamiin, hän ei saa solmituksi kiinteitä kauppasuhteita paikallisten kanssa. Teoksessa on myös Homerokseen viittaavia myyttisiä aineksia. Bacchus yrittää estää matkan onnistumisen, mutta lopulta Venus kääntää heidän huonon onnensa hyväksi. Symbolisesti teos laajenee kertomukseksi koko Portugalin kansasta ja sen vaiheista. Osa teoksesta on suomennettu antologiassa "Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja" (WSOY, 1954). Myöhemmin Camões julkaisi Petrarcalta omaksuttuun runomittaan kirjoitettua lyriikkaa säilyttäen silti omintakeisen tyylinsä.