hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tendō-ryū naginatajutsu
Koulukunnan päämestarit meiji-kaudella 
12. sōke Shimogawara
14. sōke Mitamura Akinori (4. joulukuuta 1847 – 1. tammikuuta 1931)
15. sōke Mitamura Chiyo (18. huhtikuuta 1885 – 1966)
16. sōke Mitamura Takeko
Doris Laine
Doris Linnea Laine-Almi (31. lokakuuta 1931 Helsinki – 15. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija, tanssialan vaikuttaja ja Suomen Kansallisbaletin johtaja. Hän opiskeli Helsingissä ja Moskovassa.
Laine toimi Suomen Kansallisbaletin tanssijana vuosina 1947–1976, joista vuodet 1956–1976 ensitanssijana. Vuosina 1964–1966 hän oli Lontoon Royal Festival Balletin ensitanssija. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuului Illusia baletissa "Pessi ja Illusia". Suomen Kansallisbaletin johtaja Laine oli vuodet 1984–1992, ja tätä seurasi kahden vuoden kausi Berliinin Komische Operin johtajana. Lisäksi Laine oli taiteen keskustoimikunnan puheenjohtaja vuosina 1995–1997 sekä Kuopio Tanssii ja Soi -festivaalin taiteellinen johtaja 1982–1992.
Laine oli aktiivisesti perustamassa kansantanssiryhmä Katrillia. Hän oli Helsingin kansainvälisen balettikilpailun perustaja.
Laineelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1957 ja professorin arvonimi vuonna 1992. Hän sai Suomen Kulttuurirahaston 40 000 markan arvoisen tunnustuspalkinnon vuonna 1985.
Laineen puoliso oli professori Alfons Almi vuodesta 1952 tämän kuolemaan 1991 asti.
Jalkaväkirykmentti 58 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 58 oli jatkosotaan koottu rykmentti, jonka perustamisesta vastasi Etelä-Pohjanmaan Läntinen suojeluskuntapiiri. Rykmentin yksiköt koottiin Isojoelta, Kauhajoelta, Karijoelta, Teuvalta, Jurvasta sekä Jalasjärveltä. Suuria tappioita rykmentti kärsi Kiteen taisteluissa 1941.
Rykmentti liitettiin perustettaessa 19. divisioonaan, joka oli osa VII armeijakuntaa.
Rykmentille on pystytetty Jalasjärven kirkonkylään muistokivi.
Pekka Ojamaa
Pekka Edvard Ojamaa (11. kesäkuuta 1947 Helsinki – 9. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen skenografi eli lavastaja ja pukusuunnittelija.
Ojamaa toimi lavastajana vuodesta 1969 ja suunnitteli lavastuksia ja pukuja lähes kaikkiin Suomen teattereihin. Hän teki myös runsaasti vierailuja Pohjoismaihin, viime vuosinaan erityisesti Norjaan, sekä muualle Etelä-Amerikkaa myöten. Ojamaalla oli myös pitkä kokemus opetustehtävistä Taideteollisessa korkeakoulussa ja Teatterikorkeakoulussa. Ojamaa hoiti taiteilijaprofessuuria vuosina 1993–1998 ja toimi sen jälkeen lavastustaiteen professorina Taideteollisessa korkeakoulussa. Aivan viime vuosinaan Ojamaa toimi ennen kaikkea pienemmissä teattereissa Helsingin ulkopuolella.
Ausdruckstanz
Ausdruckstanz eli ilmaisutanssi tarkoittaa 1900-luvun alun Saksassa kehittynyttä ekspressionistista tanssisuuntausta. Tanssityyli on osa kehityskaarta, josta moderni tanssi ja monet muut nykytanssin muodot ovat syntyneet. Se liittyy läheisesti eurooppalaisen tanssiteatterin kehitykseen.
Kuten vapaan tanssin, myös ilmaisutanssin kehityksen pohjana Saksassa oli kyllästyminen balettiin. Monet tanssijat pitivät vanhaa balettia kuolleena järjestelmänä, joka ei anna yleisölle enää mitään. Vanhan järjestelmän murtamiseksi tanssijat alkoivat tehdä kokeiluja uusien tanssimuotojen luomiseksi. Saksaan perustettiin 1910-luvulta alkaen lukuisia eri tanssi- ja liikuntakouluja, mutta varsinainen tanssin kehityksen kulta-aika oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1920-luvulla.
Uuteen tanssikulttuuriin vaikutti voimakkaasti jo 1800-luvulla kehittynyt fyysisen ilmaisun koulukunta. François Delsarte (1811–1871) oli ranskalainen eleilmaisun tutkija, jonka kehittämää Delsarte-järjestelmää käytettiin sekä näyttämötaiteilijoiden että tanssijoiden koulutuksessa. Modernin tanssin pioneerit Isadora Duncan ja Ruth St. Denis olivat nuorena Delsarte-koulujen oppilaita. Delsarte ei itse ehtinyt julkaista näkemyksiään, sillä hänen kirjoituksensa tuhoutuivat ennen hänen kuolemaansa tulipalossa. Delsarten näkemyksiä kehitti edelleen Émile Jaques-Dalcroze (1865–1950), joka korosti rytmisen kokonaisliikunnan opetusmetodeissaan musiikin merkitystä fyysisyyden rinnalla. Monet ilmaisutanssin ja eurooppalaisen modernin tanssin tanssin varhaisista edustajista opiskelivat Dalcrozen johdolla, muun muassa Mary Wigman.
Sekä Delsarte- että Dalcroze-järjestelmä käsittelivät elettä ja liikettä laajemmin kuin rajoitettuun liikesanastoon sitoutunut baletti. Delsarte-järjestelmä sitoi sisäisen tunteen ja kokemuksen ulkoisiin eleisiin ja liikkeisiin. Ilmaisutanssin edustajat jakoivat tämän ekspressionistisen näkemyksen ja korostivat sitä, että tanssi on nimenomaan liikettä sisältä ulospäin. Lisäksi molemmilla järjestelmillä oli yhtymäkohtia varhaisen modernin tanssin suuntausten taustalla olleeseen ihmis- ja maailmankuvaan.
Ekspressionistisen tanssin merkittävin edustaja oli tanssija ja koreografi Mary Wigman (1886–1973). Toinen keskeinen vaikuttaja oli varhaisen modernin tanssin monitoimimies Rudolf von Laban (1879–1958). Myöhempiä tämän tanssimuodon suuria edustajia oli Mary Wigmanin oppilas, tanssija-koreografi Dore Hoyer (1911–1967), joka esitti sooloissaan tyylipuhdasta Ausdruckstanzia.
Nicholas Ray
Nicholas Ray (oik. Raymond Nicholas Kienzle Jr., ) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Ray tunnetuimmat ohjaustyöt ovat "Johnny Guitar" ja "Nuori kapinallinen".
Rayn tunnetuimmat työt ovat Helena Yläsen mukaan "vitaalisten, seksuaalisuudessaan varmojen aikuisten melodraaman rajoja kolkuttelevia tahtojen taisteluita."
Ray syntyi ja kasvoi Wisconsinissa. 1931 hän muutti nimensä Nick Rayksi ja vuotta myöhemmin hän muutti New Yorkiin. New Yorkissa hän oli mukana vasemmistolaisessa teatterimaailmassa. Hän näytteli muun muassa Elia Kazanin ensimmäisessä teatteriohjauksessa ja työskenteli Joseph Loseyn kanssa. 1940 hän siirtyi radioon ja 1945 Hollywoodiin, jossa hän työskenteli Elia Kazanin ensimmäisessä elokuvassa "Brooklynissä kasvoi puu".
Muutaman elokuvan jälkeen Ray palasi New Yorkiin ja ohjasi Broadwayllä Duke Ellingtonin musikaalin "Beggar's Holiday" 1946.
SS Murata
SS Murata eli Società Sportiva Murata on jalkapalloseura San Marinon kaupungista San Marinosta. Seura on perustettu vuonna 1966. Joukkue pelaa San Marinon jalkapallon mestaruussarjassa. Kaudella 2006-2007 seura vei maansa mestaruuden toisen kerran peräkkäin. Ne ovatkin seuran ainoat mestaruudet liigasta. San Marinon Cupin voiton seura on napannut vuosina 1997 ja 2007. Seura sai kaudeksi 2007-2008 maansa mestarina paikan Mestarien liigan karsintaan ensimmäisenä sanmarinolaisseurana. Aiemmin San Marinon mestari oli päässyt vain UEFA Cupiin.
Se arvottiin Mestarien liigan ensimmäisellä karsintakierroksella suomalaista TamU:a vastaan. Joukkuetta pidetään eurooppalaisittain kääpiönä ja se putosi kauden 2006 UEFA Cupin karsinnassa Kyproksen APOEL Nikosialle yhteismaalein 1-7. Silti Muratassa pelaa kaksi takavuosien kovaa nimeä: Serie A:ssa pelannut hyökkääjä Massimo Agostini ja vuoden 1994 brasilialainen maailmanmestari, keskuspuolustaja Aldair, jonka vanha seurakaveri Agostini sai houkuteltua osallistumaan karsintaan TamU:a vastaan.
San Marinon liigamestaruus (3): 2006, 2007, 2008
Coppa Titano (3): 1997, 2007, 2008
Trofeo Federale (3): 2006, 2008, 2009
Sankin kōtai
Sankin kōtai () oli Tokugawa-shōgunaatin Japanissa Edo-kaudella harjoittama poliittinen käytäntö. Sen mukaan jokaisen daimion tuli jättää vaimonsa ja perijänsä shōgunaatin hallintokaupunkiin Edoon panttivangeiksi sekä matkustaa itse kausittain oman "haninsa" ja Edon välillä viettäen vuoden Edossa ja vuoden hanissaan. Osalle daimioista aikaväli oli puoli vuotta. Politiikan tarkoituksena oli hallita daimioita ja estää heitä kapinoimasta shōgunaattia vastaan.
Perheenjäsenten jättäminen Edoon panttivangeiksi oli jossain määrin käytössä jo ennen sankin kōtain voimaantuloa. Virallisesti kaikkia kattava käytäntö astui voimaan Tokugawa Iemitsun määräyksestä vuonna 1636. Tämän jälkeen sankin kōtaista muodostui daimoiden elämää voimakkaasti hallitseva toimintatapa. Järjestelmän vuoksi monet daimiot ylläpitivät Edossa kartanoita palvelijoineen ja vartioineen. Ylimääräiset kartanot ja jatkuva matkustaminen aiheuttivat huomattavaa rasitusta daimioiden taloudelle, mikä esti heitä kokoamasta bakufua uhkaavia sotajoukkoja.
Suurimmillaan daimioiden mukana matkustavien alaisten määrä nousi jopa useisiin tuhansiin. Vuosien kuluessa mukana kulkevien palvelijoiden ja sotilaiden lukumäärää jouduttiin supistamaan määräyksillä, koska suurten joukkojen katsottiin aiheuttavan kohtuutonta rasitusta tavalliselle kansalle.
Vuoden 1862 lopussa sankin kōtai -järjestelmän määräyksiä lievennettiin, jotta daimot kykenisivät paremmin valmistautumaan mahdollisena pidettyyn sotaan länsimaalaisia vastaan. Daimioiden ei tarvinnut enää viettää Edossa kuin yksi vuosi kolmesta. Heillä oli myös lupa viedä perheensä pois Edosta. Järjestelmää yritettiin myöhemmin ottaa uudelleen käyttöön, mutta shōgunaatin valta daimioihin oli tuolloin heikentynyt niin paljon, etteivät korkeimmat daimiot enää suostuneet vastaamaan shōgunaatin vaatimukseen. Hovin kehotuksesta shōgunaatti lopulta luopui yrityksistä järjestelmän palauttamiseksi.
Täikönkari
Täikönkari on pieni ja asumaton karikkojen ympäröimä kivikkoinen luoto Täikön saaren pohjoiskärjen pohjoispuolella Kemin kaupungin edustalla, noin viiden kilometrin päässä mantereelta. Luodolla ei ole rakennuksia, ja se on merilintujen pesimäsaari.
Tiepistiäiset
Tiepistiäiset ("Pompilidae") ovat ampiasmaiset pistiäiset (Vespoidea)-yläheimoon kuuluva pistiäisryhmä. Ne ovat yksineläviä petopistiäisiä, joita esiintyy etenkin trooppisilla alueilla. Useimmat tiepistiäislajit ovat huomattavan kirkasvärisiä ja monilla lajeilla on myös värikkäät siivet varoituksena saalistajille.
Monista muista petopistiäisistä poiketen tiepistiäiset ovat pitkälle erikoistuneet saalistamaan hämähäkkejä toukkiensa ravinnoksi. Niillä onkin monia anatomisia sopeutumia, jotka mahdollistavat nopean ja ketterän liikkumisen pistiäisen saalistaessa usein sen itsensä kokoista hämähäkkiä. Munimiseen valmis naaras kaivaa maahan kolon ja lähtee etsimään sopivaa hämähäkkiä. Sellaisen löydettyään naaras, tavallisesti kamppailun jälkeen, lamauttaa hämähäkin pistämällä siihen myrkkyä ja raahaa saaliin pesäkoloon, jossa se munii yhden munan hämähäkin vatsapuolelle. Tämän jälkeen emo sulkee pesän ja siirtyy tekemään uutta. Kuoriuduttuaan pistiäistoukka syö liikuntakyvyttömän hämähäkin, koteloituu ja tulee ulos pesästä muodonvaihdoksen jälkeen. Aikuiset yksilöt elävät kukkien medellä.
Tiepistiäiset eivät ole aggressiivisia, mutta niiden pisto on tavallisesti ihmisellekin varsin kivulias. Erityisen tuskallisina pidetään varsin kookkaiden "Pepsis"- ja "Hemipepsis"-sukuihin kuuluvien tiepistiäisten pistoa. Nämä suvut tunnetaan englanninkielisellä nimellä ""tarantula hawk"" viitaten niiden tapaan saalistaa toukilleen lintuhämähäkkejä.
Dragsvik
Dragsvik voi tarkoittaa seuraavia:
Lamborghini Gallardo
Lamborghini Gallardo on italialaisen Lamborghinin valmistama, Gran Turismo ja superauto-luokkiin kuuluva yksi suorituskykyisimmistä vakioautoista. Myös Gallardo Spyder -avomallina valmistettu auto esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2003.
Gallardo on ensimmäinen Lamborghinin valmistama automalli, jonka voidaan sanoa soveltuvan jossain määrin myös arkiajoon. Muun muassa tämän vuoksi siitä on tullut merkin historian eniten myyty automalli. Marraskuussa 2005 rikottiin 3 000 valmistetun kappaleen raja ja vuoden 2007 oli autoja valmistettu jo yhteensä 5 000 kpl. Auto on myös sisustettu aiempia malleja ylellisemmin ja muun muassa muoviosia on korvattu nahalla.
Alumiinikorisen Gallardon saa joko kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla tai automatisoidulla mekaanisella vaihteistolla (E-gear) varustettuna.
Autossa on V10-moottori keskellä pitkittäin.Murcielagoon verrattuna auto on 280 mm lyhyempi ja akseliväli on 105 mm pienempi.Superleggera-versio esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2007. Tässä mallissa perusmallista lähtöisin olevan moottorin maksimiteho on 530 hv eli 10 hv enemmän kuin perusmallissa. Painoa on pudotettu 100 kg (USA 70 kg). Kiihdytys 0-100 km/h vie 3,8 sekuntia, eli 0,5 sekuntia perusmallia nopeammin. Auton kevyt kokonaispaino on saavutettu runsaalla hiilikuidun käytöllä. Mm. konepelti (läpinäkyvä), diffuusori, sivupeilit, ovipaneelit ja keskitunneli on valmistettu hiilikuidusta.
Peter Cook
Peter Edward Cook (17. marraskuuta 1937 – 9. tammikuuta 1995) oli brittiläinen koomikko, jota pidetään johtavana hahmona 1960-luvun brittiläisessä komediabuumissa. Stephen Fry on kutsunut häntä 'hauskimmaksi mieheksi, joka koskaan on vetänyt henkeä'.
Peter Cook syntyi Devonissa kolmen lapsen perheeseen ainoana poikana. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa, jossa hän kirjoitti ja esitti sketsejä Cambridge Footlights Clubissa. Hänestä tuli tähti ensimmäisessä menestysrevyyssään "Beyond the Fringe" yhdessä Dudley Mooren, Alan Bennettin ja Jonathan Millerin kanssa. Mooren kanssa hän esitti merkittäviä rooleja lukuisissa elokuvissa ja tv-sarjoissa, kuten "Not Only... But Also", "The Wrong Box", "Bedazzled" ja "Derek & Clive".
Cookin komediayhteistyö Mooren kanssa johti suosittuun ja kriitikoiden ylistämään sketsisarjaan "Not Only... But Also". Ohjelman suosiosta huolimatta BBC lopulta tuhosi suurimman osan sarjan nauhoituksista, koska formaattiin upposi liikaa rahaa. Kun Cook sai tietää, että sarja lopetettaisiin, hän tarjoutui ostamaan loput nauhat, mutta BBC kieltäytyi tekijänoikeuslakien vuoksi. Vain kahdeksan alkuperäisestä 22 episodista säilyi.
Vuonna 1968 Cook ja Moore alkoivat tuottaa neljä yhden tunnin mittaista sketsisarjaa nimeltä "Goodbye Again". Sarja perustuisi Not Only... But Alsosta tuttuihin Pete ja Dud-hahmoihin. Sarja ei ollut yhtä laadukas ja Cook joutui usein turvautumaan lunttilappuihin vuorosanojen unohtelun takia. Moore joutui usein paikkaamaan aukkoja Cookin dialogissa. Sarjasta julkaistiin VHS- ja DVD-kokoelmat vuonna 2005. John Cleese oli mukana esiintymässä ja hänet voi nähdä sarjan ensimmäisissä osissa.
Cook alkoi juopotella rankasti äitinsä kuoltua vuonna 1993, ja hän menehtyi vuonna 1995 sisäiseen verenvuotoon 57-vuotiaana. Hänet tuhkattiin ja tuhkat haudattiin St. Johnin kirkon viereen Hampsteadiin, lähelle Cookin taloa.
Cookia pidetään suunnattoman merkittävänä hahmona brittiläisessä komediassa. Cook-faneja ovat muiden muassa Monty Python, Hyväkkäät (The Goodies) ja Chris Morris. Lisäksi koomikko Russell Brand on sanonut Cookin vaikuttaneen häneen. Kymmenen vuotta Cookin kuoleman jälkeen Channel 4 järjesti "The Comedian's Comedian" -äänestyksen, jossa Cook sijoittui ensimmäiseksi päihittäen monia merkittäviä koomikoita, kuten Groucho Marxin, John Cleesen, Eric Morecamben, Ohukaisen ja Paksukaisen, Bill Hicksin ja Woody Allenin.
Maserati MC12
Maserati MC12 italialaisen Maseratin valmistama superauto, joka on teknisesti läheistä sukua Ferrari Enzolle. Autosta on esitelty myös Corsa ja Versione Corse -erikoismallit.
MC12 esiteltiin luokittelumallina FIA:n GT sarjaa varten. Luokittelu vaati 25 kappaleen valmistamista katukäyttöön. 25 kappaleen sarja oli valmistettu ja myyty vuoden 2004 lopussa, potentiaalisia asiakkaita oli kuitenkin enemmän ja se mahdollisti uuden 25 kappaleen sarjan tekemisen. Kaikkien autojen piti olla alun perin samanvärisiä (valkosinisiä, joka oli Maseratin käyttämä väriyhdistelmä kilpa-autoissa 50-luvulla) mutta kolme autoa löytyy kuitenkin eri värisenä: yksi hopea, yksi tumman harmaa ja yksi tumman sininen. Autossa on irrotettava kovakatto, kori on hiilikuitua ja alustassa on kaksi alumiinista apurunkoa. Vaihteistona on ohjauspyörän vivuilla vaihdettava 6-vaihteinen Cambiocorsa -automatisoitu manuaalivaihteisto. Moottori on keski- tai takamoottori.
Maserati MC12:n kehittely alkoi kun Ferrari omisti Maseratin, jotta se voisi luoda FIA GT -sarjaan kilpa-auton Maseratille. Sen alkuperäinen nimi oli "MCC" ("Maserati Corse Competizione") ja Giorgio Ascanellin oli tarkoitus kehitellä autoa samanaikaisesti "MCS:n", maantieversion, kanssa. Korin muoto kehiteltiin tuulitunnelitesteissä Giorgetto Giugiaron ideasta, vaikka suurimman osan muotoilusta on tehnyt Frank Stephenson. MCC:n korin muoto oli hyvin samanlainen kuin MC12:n, mutta esimerkiksi autojen etuspoilerit olivat erilaiset. Andrea Bertolini oli auton päätestiajaja kehityksen aikana (vaikkakin osan testeistä teki Michael Schumacher), ja testasi MCC:tä säännöllisesti Fiorano Circuit -radalla. Kun MCC:tä kehitettiin pidemmälle, MCS katosi ja lopullinen nimi, MC12, julkaistiin.
Auto perustuu voimakkaasti Enzo Ferrariin: niissä on molemmissa sama moottori, Ferrari Dino V12, pienillä muutoksilla, sama vaihdelaatikko (nimi on tosin muutettu "Maserati Cambiocorsaksi") ja sama runko ja raideväli. Maserati MC12:ssa on oma korirakenne, joka on leveämpi, pidempi ja hieman korkeampi. Tuulilasi on kuitenkin ainut ulkoinen osa, joka on yhteinen Enzon kanssa. Tämä kokomuutos suurentaa MC12:n downforcea.Bolognan autonäyttelyssä joulukuussa 2006 esiteltiin MC12 Versione Corse -erikoismalli, jota valmistettiin ainoastaan 12 kappaletta. Se perustuu MC12 GT1 -malliin ja sen maailmanlaajuinen markkinointi alkoi joulukuussa. Auton veroton hinta on 1 000 000 euroa. Versione Corsessa on 767 hv tehoinen moottori, eli runsaat 120 hv enemmän kuin perusmallissa. Lisäksi manuaalivaihteiston tilalla on sähköhydraulisesti toimiva Cambiocorsa-vaihteisto ja ohjaamoon on lisätty myös matkustajan istuin. Tietyt tekniset ratkaisut aiheuttavat sen, että auto ei sovellu normaaliin liikenteeseen. Huippunopeus on noin 326 km/h ja kiihdytys 0–200 km/h vie n. 6,4 sekuntia. Auton omapaino on noin 1 150 kg.
Ilmajoen seurakunta
Ilmajoen seurakunta kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan.
Ilmajoen seurakunnan alue kuului alun alkaen muun suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan tavoin suureen Kyrönjoensuun/Pohjankyrön emäseurakuntaan, jonka keskus oli nykyinen Isokyrö. Sen yhteyteen perustettiin Ilmajoen kappeliseurakunta vuonna 1516, jolloin Suomen viimeinen katolinen piispa Arvid Kurki vihki käyttöön Ilmajoen ensimmäisen kirkon Pyhän Annan ja apostoli Jaakobin kunniaksi. Omaksi kirkkoherrakunnakseen eli itsenäiseksi seurakunnaksi Ilmajoki erotettiin jo vuonna 1532. Lähes kaikki ympäristön seurakunnat ovat vuosikymmenten saatossa eronneet Ilmajoen emäseurakunnasta. Ilmajoen kunnallishallinto erotettiin seurakunnasta vuonna 1866.Lähde:
Seurakunnassa ovat olleet seuraavat kirkkoherrat:
Tramontana
Tramontana on espanjalainen yksi- tai kaksipaikkainen urheiluauto, jonka muotoilussa on otettu vaikutteita muun muassa Formula 1 -autoista. Se on valmistettu Gironassa, Costa Bravassa. Tramontana esiteltiin ensimmäisen kerran vuoden 2005 Geneven autonäyttelyssä. Kaksipaikkaisessa mallissa matkustaja istuu kuljettajan takana hieman kuljettajaa korkeammalla. Auton konepellissä oleva merkki on tehty puhtaasta valkokullasta. Autoja aiotaan valmistaa vain 12 kappaleen vuosivauhtia, kun tuotanto vuonna 2008 lähtee kunnolla käyntiin.
Nimi "Tramontana" viittaa voimakkaasen vuoristotuuleen.
Auton runko on valmistettu alumiinista ja hiilikuidusta, jotta autosta on saatu mahdollisimman kevyt.
Vaihteisto on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Jousitus on toteutettu joka kulmassa kaksin koiranluin.
Moottori on DOHC V12 -moottori.
Futility, or the Wreck of the Titan
Futility, or The Wreck of Titan on Morgan Robertsonin kirjoittama novelli vuodelta 1898. Se kertoo tarinan kuvitteellisesta aikoinaan maailman suurimmasta ja ylellisimmästä matkustajalaivasta "Titanista" sekä sen haaksirikosta huhtikuussa 1898. Kirjalla on hyvin paljon yhtäläisyyksiä neljätoista vuotta myöhemmin tapahtuneen "RMS Titanicin" haaksirikon kanssa. Robertson kirjoitti kirjan pukeakseen sanoiksi oman turhautumisensa sen ajan viktoriaaniseen yhteiskuntajärjestelmään.
Alkuperäinen vuoden 1898 novelli ilmestyi nimellä "Futility", eikä se saanut paljonkaan huomiota osakseen. Vuonna 1912, pian Titanicin uppoamisen jälkeen, novelli julkaistiin uudelleen pienin muutoksin nimellä "The Wreck of Titan".
Tarinan päähenkilö on John Rowland, Kuninkaallisesta laivastosta erotettu upseeri, joka on erottamisensa jälkeen ratkennut alkoholistiksi ja pudonnut yhteiskunnan alimpaan kerrokseen. Nyt hän työskentelee brittiläisellä matkustajaristeilijä "Titanilla" kansimiehenä. "Titan" lähtee matkalleen New Yorkista kohti Englantia matkustajinaan rikkaita kuuluisuuksia. Eräänä yönä "Titan" törmää jäävuoreen ja alkaa upota. Pelastusveneitä on vain puolelle matkustajista, mutta edes niin moni ei pelastu, vaan ainoastaan 13 henkeä, joiden joukossa on Rowland sekä hänen entisen rakastajattarensa tytär. Rowland on tavannut rakastajattarensa ja tämän tyttären "Titanilla" ja pelastaa tyttären haaksirikosta hyppäämällä jäälle. Loppuosa kirjasta seurataan Rowlandin seikkailuja pohjoisella Atlantilla, missä hän muun muassa tappaa ihmisen ja syö tämän. Rowland ja tyttö pelastuvat, kun he löytävät ajelehtivan pelastusveneen, ja pian eräs laiva noukkii heidät kyytiinsä. Rowlandin palattua Englantiin elämä palaa taas raiteilleen ja hän pääsee parlamenttiin töihin. Kirja loppuu siihen, kun Rowland vastaanottaa viestin entiseltä rakastajattareltaan, joka kutsuu Rowlandin tapaamaan häntä ja tytärtään.Edellä mainituista yhtäläisyyksistä huolimatta kirjan ja "Titanicin" haaksirikon välillä on tärkeitä eroavaisuuksia. "Titan" lähti matkaan New Yorkista, kun taas "Titanic" Southamptonista. "Titanin" haaksirikkoyönä oli sumuista, kun taas "Titanicin" upotessa oli täysin kirkasta ja tyyntä. Lisäksi "Titan" upposi paljon nopeammin kuin "Titanic", ja se myös kaatui ennen katoamistaan pinnan alle. Tärkein eroavuus on selviytyjien määrä: "Titanicilta" pelastui 706, kun taas "Titanilta" vain 13.
Matt Wachter
Matthew Walter Wachter (s. 5. tammikuuta 1976 Pottsville, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on soittanut yhtyeessä 30 Seconds to Mars bassoa ja kosketinsoittimia. Hän erosi yhtyeestä vuoden 2007 maaliskuussa viettääkseen enemmän aikaa perheensä kanssa.
Havaitseva kosmologia
Havaitseva kosmologia () on kosmologian haara, jossa keskitytään havaintojen järjestämiseen. Havainnoissa pyritään havaitsemaan maailmankaikkeuden rakennetta tarkoituksena saada tietoa sen alkuperästä ja kehityksestä. Havaitsevan kosmologian perustyökaluja ovat erilaiset kaukoputket, joilla havaitaan taivaankappaleiden lähettämää sähkömagneettista säteilyä. Koska Maan ilmakehä vaimentaa ja muuttaa tulevaa säteilyä, joudutaan havaintolaitteita viemään avaruuteen erilaisilla avaruusaluksilla. Tällöin havaintolaitteistosta käytetään yleisnimitystä avaruustutkimusasema tai avaruusobservatorio.
Special Operations Executive
Special Operations Executive (SOE) oli brittiläinen vapaaehtoisista koostunut salainen agenttiyksikkö, jonka oli määrä taistella saksalaisia vastaan sabotaasein ja kommandoiskuin. Yksikkö perustettiin vuonna 1940 ja hajotettiin 1946.
Agentit hyödynsivät tehtävissään erilaisia erikoisvarusteita, esimerkiksi kuulakärkikynäksi tai sikariksi naamioituja kertalaukauspistooleita. Agenttien odotettu elinikä oli todella lyhyt, sillä kiinni jääneet agentit joutuivat yleensä SS:n tai Gestapon kuulusteltaviksi ja heitä yleensä kidutettiin paljastamaan tietoja muista agenteista. Brittien sodanjohto myös uhrasi häikäilemättömästi tuoreita agenttejansa vuonna 1944 lähettämällä näitä jäämään kiinni muun muassa Pohjois-Ranskassa mukanaan vääriä tietoja vastarinta-operaatioista tulevan maihinnousun suhteen.
SOE:n agenttien merkittävimmistä saavutuksista ensimmäinen oli kesällä 1941, jolloin he räjäyttivät ranskalaisen Pessacin voimalaitoksen. Sähkönjakelun häiriintyminen aiheutti Bordeaux'n sukellusvenetukikohdan sekä lähistön sähköisen junaliikenteen lamaantumisen.
Vuonna 1942 agentit surmasivat Tšekkoslovakiassa Böömin ja Määrin protektoraatin käskynhaltijan Obergruppenführer (kenraali) Reinhard Heydrichin. Tämän SS kosti murhaamalla lähistöllä sijaitsevan Lidicen kylän asukkaat ja polttamalla kylän.
Agentit estivät myös saksalaisten ydinaseaikeet, sabotoimalla operaatio Gunnersidessa raskaan veden tuotantoa Vemorkin vesivoimalassa Telemarkin läänissä Norjassa vuonna 1943. SOE:n menestyksekkäin ja mahdollisesti merkittävin saavutus oli SS-divisioona Das Reichin kuljetuksen sabotointi vuonna 1944, jonka takia divisioonan siirtymä Normandiaan myöhästyi ratkaisevasti.
SOE sai ansaitsemansa tunnustuksen sodan päätyttyä, kun yhdysvaltalainen kenraali Eisenhower kirjoitti vastarintamiesten ja erikoisagenttien toiminnan vaikuttaneen olennaisesti liittoutuneiden etenemiseen Ranskassa.
Erkki Uotila
Erkki Antero Uotila (28. maaliskuuta 1904 Sääksmäki – 31. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä, ohjaaja ja elokuva- ja näytelmäkäsikirjoittaja.
Erkki Uotila toimi näyttelijänä Jyväskylän Työväenteatterissa, Kotkassa, Helsingin Työväenteatterissa sekä Helsingin Kaupunginteatterissa. Uotila toimi Fenno-Filmissä apulaisohjaajana ja ohjaajana, sekä teatterinjohtajana Repputeatterissa. Hän oli aikoinaan laulajana mukana Sodan viihdyttäjissä. Lisäksi hän toimi Helsingin Ympäristöteatterin johtajana.
Uotila toimi myös pakinoitsijana, teki laulutekstejä ja suomennoksia. Teoksissaan hän toimi muutaman kerran nimellä "Antero Kalliokoski". Hän on ollut käsikirjoittamassa muun muassa Hannu Lemisen elokuvia, sotaelokuvaa "Ratkaisun päivät" (1956) ja veijarikomediaa "Muuan sulhasmies" (1956). Uotilan yksi merkittävimmistä rooleista oli paroni Lichtenstein elokuvassa "Jääkärin morsian" (1938).
Uotila oli kuitenkin tunnetuin näyttelijänä, ja esiintyi noin 25 elokuvassa, muun muassa Pekka Puupää -filmeissä. Loppu-ura päättyi tv-elokuviin. Erkki Uotila kuoli 71 vuoden ikäisenä Helsingissä. Hänen tyttärensä on näyttelijä Leena Uotila.
Lehmäjoki
Lehmäjoki on kylä Isonkyrön pohjoisosassa. Kylässä toimii huoltoasema. Talouksia on noin 140, joista noin puolet saa ainakin osan elannostaan maataloudesta. Asukkaita on vähän alle 300, ja mökkeilijät kasvattavat lukua vielä noin 30:llä.
Lehmäjoki sijaitsee asfaltoidun tien varrella Isonkyrön kunnan koillisosassa, Pohjanmaan maakunnassa. Isonkyrön kunnan keskustaan on kylästä matkaa noin 14 kilometriä. Lähimmät kaupungit ovat Seinäjoki ja Vaasa.
Luettelo Smallvillen metaihmisistä
Luettelo televisiosarjassa Smallville esiintyneistä metaihmisistä.
Anjan puisto
Anjan Puisto on yksityinen puulajipuisto eli arboretum 9 km Mikkelistä Anttolaan päin Anjan Puistontiellä.
Puiston on perustanut Anja Laaksonen. Ensimmäiset tammet, lehmukset ja perennat Laaksonen istutti vuonna 1968. Puisto sijaitsee kahden järven välisellä kannaksella, maasto on kumpuilevaa ja viettää etelään päin. Vuosien aikana puiston alueelle on istutettu lukuisia puita ja perennoja, raivattu joutsenlampia suihkulähteineen ja laitettu esille paikalta löytyneitä erikoisia luonnonkiviä.
Puisto on 7 hehtaaria laaja alue. Laaksosen tavoitteena on lisätä ja kasvattaa erilaisia hedelmäpuita ja perennoja perinteisten lisäksi ja istuttaa lisää puumaailman uutuuksia ja erikoisuuksia. Lukuisissa lammissa kasvaa erilaisia vesikasveja. Puistoon luontevana osana kuuluvat myös eläimet kuten riikinkukot, myskisorsat, helmikanat ym. Anjan Puisto on suosittu vierailukohde. Kesäkuukausina puistossa käy matkailijoita ympäri maailmaa.
Anjan Puistosta löytyvät mm. seuraavat puulajit:
Kuuset: hopeakuusi (Picea pungens 'Glauca' / blågran), kartiokuusi, lukuisat kultakuuset (Picea abies f. aurea), käärmekuusi (Picea abies f. virgata), mustakuusi (Picea mariana), pallokuusi (Picea abies f. globosa), pisan tuuheakuusi, serbiankuusi (Picea omorika l. Pančićeva omorika), sinikuusi (Picea pungens `Glauca´), siperianpihta (Abies Sibirica l. Siberian Fir) , surukuusi (Picea abies f. pendula)
Männyt: Keltamänty (Pinus ponderosa), käärmemänty (Pinus sylvestris f. virgata), pylväsmänty, vanhat sembramännyt (Pinus cembra subsp. sibirica)
Koivut: Kultakoivu (Betula pubescens f. aurea), kyynelkoivu (Betula pendula ’Youngii’), Ollin visakoivu, pirkkalankoivu (Betula pendula f. bircalensis), punalehtikoivu (Betula pubescens f. rubra), pahkavisakoivu, taalainkoivu (Betula pendula Dalecarlica), tunturivisakoivu (Betula pubescens subsp. czerepanovii)
Muita puuerikoisuuksia ovat: korkkipuu (Phellodendron spp.), lamoavat lepät, pylväshaapa (Populus tremula 'Erecta' / pelarasp) , sulkalehtiharmaaleppä (Alnus incana f. laciniata), kartiojalava (Ulmus glabra Exoniensis) ym.
Lähde: Haastattelu Anjan Puisto/Anja Laaksonen, Nettiradio Mikaeli/arkisto
Kosmiset etäisyystikapuut
Kosmiset etäisyysportaat on yhteisnimitys menetelmille, joilla kosmologiassa määritetään taivaankappaleiden etäisyys havaitsijasta. Suora etäisyyden määritys onnistuu kosmisessa mittakaavassa vain verrattain lähellä oleville kappaleille. Nimitys tulee siitä ettei samoja menetelmiä voida käyttää kaikille etäisyyksille.
Etäisyysportaiden pohjalla ovat 'todelliset' etäisyyden mittaukset, joissa etäisyys määritetään suoraan ilman tarvetta tehdä oletuksia kappaleiden fysikaalisista ominaisuuksista. Nämä menetelmät perustuvat geometriaa ja valon tietyssä ajassa kulkemaan matkaan.
Ensimmäinen askelma on etäisyys Maasta Aurinkoon, eli Maan kiertoradan säde. Tätä kutsutaan astronomiseksi yksiköksi (AU). Aurinkokunnan sisällä voidaan käyttää vielä tutkaa mutta sen ulkopuolisten kappaleiden määritykseen tarvitaan trigonometriaa ja tarkkaa kulman mittausta samaan tapaan kuin maanmittauksessa.
Tärkein Aurinkokunnan ulkopuolisten kohteiden etäisyyden mittaukseen käytetty tapa on parallaksi. Suorilla mittausmenetelmillä päästään vain noin tuhannen parsekin etäisyyksiin. Suuremmilla etäisyyksillä, joudutaan tekemään oletuksia kappaleiden ominaisuuksista. Lähes kaikki nämä etäisyyden määritykset perustuvat nk. standardikynttilöihin.
Uggla
Uggla () on ruotsalainen Länsi-Götanmaalta peräisin oleva aatelissuku. Suvun juuret juontavat 1600-luvulle asti. Uggla-sukuisia on Ruotsin lisäksi asunut muun muassa Suomessa.
Freddy Maertens
Freddy Maertens (s. 13. helmikuuta 1952 Nieuwpoort) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä, maailmanmestari ja Espanjan ympäriajon voittaja.
Maertens voitti ammattilaisten maailmanmestaruuden Italian Ostunissa vuonna 1976 ennen italialaisia Francesco Moseria ja Tino Contia. Viisi vuotta myöhemmin hän uusi mestaruutensa Prahassa muiden mitalien mennessä Giuseppe Saronnille ja Bernard Hinault'lle. Maertens oli saanut hopeaa jo vuonna 1973 Felice Gimondin jälkeen.
Maertens voitti Espanjan ympäriajon vuonna 1977 ottamalla ennätykselliset 13 etappivoittoa. Ranskan ympäriajon pistekilpailun hän voitti vuosina 1976, 1978 ja 1981. Vuonna 1976 hän saavutti ennätystä sivuavat kahdeksan etappivoittoa "Tour de Francessa" ja oli seuraavana vuonna paras seitsemällä etapilla Italian ympäriajossa.
Maertens saavutti ammattilaisurallaan kaikkiaan 221 voittoa.
Mandal
Mandal on Norjan eteläisin kaupunki ja Länsi-Agderin läänin toiseksi väkirikkain kunta Skagerrakin rannikolla. Sen naapurikuntia ovat lännessä ja luoteessa Lindesnes, pohjoisessa Marnardal ja idässä Søgne. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Mandalin kunnassa oli 15 237 asukasta.
Kaupungin vaakunaeläimestä, lohesta, kuulu Mandalinjoki (Mandalselva) jakaa keskustan lähes kahtia. Keskustalle, Sørlandetin alueelle tyypilliseen tapaan, ovat tunnusomaista valkoiset puutalot (sørlandshus) ja kapeat kujat. Pitkä kävelykatu pitkin Mandalinjoen reunaa luo kiireetöntä pikkukaupungin tuntua.
Vanhimmat ase- ja esinelöydöt alueelta on ajoitettu noin vuoteen 3000 eaa. Mandal-nimi mainitaan jo 1300-luvun lopulla, jolloin kuningas Eerik Pommerilainen antoi alueelle kauppaoikeudet ns. mandalinloheen. Kaupungin palon yhteydessä tuhoutunut ensimmäinen kivikirkko rakennettiin 1500-luvulla. Täten Mandal on Sørlandetin vanhimpia asutuskeskuksia. Kunnallinen itsehallinto alkoi vuonna 1837 ja Mandal sai kaupunkistatuksen 1921.
Toisen maailmansodan aikana alueelle oli sijoitettuna 2000 saksalaista sotilasta, joiden jäljiltä bunkkerit, juoksuhaudat ja parakkien jäännökset ovat edelleen nähtävillä., .
Norjan valtion karttalaitoksen mukaan Norjan mannermaan eteläisin piste siirtyi kesällä 2007 kunnan alueelle "Odden"iin (), koska Lindesnesissä aiemmin sijainneesta majakkaniemestä tuli Spangereidin kanavan avaamisen jälkeen saari. Helmikuussa 2008 Norjan karttalaitos kuitenkin pyörsi päätöksensä, jolloin Norjan mannermaan eteläisimmän pisteen todettiin kuitenkin sijaitsevan Lindesnesin majakalla, kanavasta huolimatta.
Mandalin empiretyylinen kirkko vuodelta 1810 on Norjan suurin puukirkko.
Mandalin jalkapalloseura, Mandalskameratene, pelaa Norjan toiseksi ylimmällä sarjatasolla (Adecco-liigassa). Paikkakunnalla toimii myös Mandalin golfkerho.
Tracy Chevalier
Tracy Chevalier (s. 1962) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti kirjastaan "Tyttö ja helmikorvakoru". Kirjasta on tehty myös samanniminen elokuva.
Chevalier on syntynyt ja elänyt lapsuutensa Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa. Nykyään hän asuu perheineen Lontoossa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Ennen kirjailijaksi ryhtymistään hän toimi useita vuosia tietokirjatoimittajana. Chevalier on kirjoittanut historiasta ja taiteesta myös romaaneissaan "Neito ja yksisarvinen" ja "Pudonneet enkelit".
Samarkandin amuletti
Samarkandin amuletti () on Jonathan Stroudin kirjoittaman Bartimeus-fantasiatrilogian vuonna 2003 ilmestynyt ensimmäinen osa. Seuraavat osat ovat nimeltään "Golemin silmä" ja "Ptolemaioksen portti".
Suomeksi kirja ilmestyi vuonna 2004 Tammen kustantamana. Kirjan on suomentanut Mika Kivimäki. Koko trilogia sai Mythopoeic-nuortenkirjapalkinnon vuonna 2006.
Kirjasta on suunniteltu elokuvaa. Tuotantoyhtiö Miramax rahoittaa sen, ohjaaja on John Madden, ja käsikirjoituksen tekee Hossein Amini."Samarkandin amuletissa" Nathaniel haluaa kostaa Simon Lovelacelle, toiselle maagikolle, joka on loukannut Nathanielia hänen mestarinsa talossa. Nathaniel on vasta 12-vuotias, mutta silti hyvin kunnianhimoinen. Hän manaa paikalle yli 5 000 vuotta vanhan Bartimeus-dzinnin. Nathaniel käskee tämän varastaa Samarkandin amuletin, joka on hyvin voimakas taikakalu. Sekalaisten sattumusten kautta Nathaniel pelastaa pääministerin ja koko hallituksen Samarkandin amuletin avulla.
Golemin silmä
Golemin silmä ("The Golem's Eye") on Jonathan Stroudin kirjoittama "Bartimeus"-fantasiatrilogian toinen osa. Sarjan ensimmäinen osa on Samarkandin amuletti ja viimeinen osa Ptolemaioksen portti. Bartimeus-trilogia oli "Mythopoeic"-palkintoehdokkaana vuonna 2006.
Tammen kustantaman kirjan on suomentanut Mika Kivimäki. Sen kannen on tehnyt Laura Lyytinen.
"Golemin silmässä" Nathaniel on 14-vuotias ja töissä valtiossa uuden kylmäkiskoisen mestarinsa Jessica Whitvellin alaisena. Nathanielin tehtäväksi on annettu paljastaa vastarintaliike, joka vastustaa maagikoiden valtaa. Vastarintaliike varastaa maagikoiden esineitä, esimerkiksi elementaalipalloja, ja sitten käyttävät niitä maagikoita vastaan. Kun suuri turistikatu tuhotaan salaperäisesti, Nathaniel saa siitä syyt niskoilleen, sillä kaikki uskovat tuhoamisen olevan vastarintaliikkeen tekosia. Niinpä Nathaniel joutuu kustsumaan uudestaan Bartimeuksen, 5000 vuotta vanhan džinnin avukseen. Kun vastarintaliike hyökkää vanhan Ison-Britannian hallitsijan hautaan, tilanne riistäytyy käsistä. Tällä välin Nathaniel ja Bartimeus ovat Prahassa, kaikien magian syntymäpaikassa, joka on menettänyt ajan myötä loistonsa, etsimässä outoa syyllistä turistikadun tuhoon, sillä tämä sama henkilö joka aiheutti tuhon, koetti tappaa Bartimeuksen suuressa museossa. Siellä he saavat selville että tuhoaja on golem, jättimäinen joensavesta tehty otus, jota ohjaa maagikko suuren silmän kautta. Niinpä he jälleen kerran sekalaisten sattumusten kautta pelastavat Lontoon ja paljastavat golemin luojan.
Libertad (albumi)
Libertad on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Velvet Revolverin vuonna 2007 julkaisema albumi. Albumin esikoissinglestä ”She Builds Quick Machines” kuvattiin musiikkivideo.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennelle sijalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan neljännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
M/S Astrea
M/S Astrea () on norjalaisen Finland RoRo KS:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1991 Kragerøssa, Norjassa. Kuollutta painoa "Astrealla" on 6 672 tonnia ja jääluokitus on 1A eli Astrea pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Norjan lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Oslo. Nykyään norjalainen Sea-Cargo Skips AS liikennöi Astrealla, reitillä Bergen–Håvik–Tanager–Immingham.
7. heinäkuuta 1990 alus laskettiin vesille. 14. tammikuuta 1991 alus luovutettiin Finncarriersin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Tämän jälkeen Astrea siirtyi reitille Suomi–Iso-Britannia–Espanja. Tammikuussa 2001 alus rekisteröitiin Finnlinesin omistukseen.
Nykyisen omistajan, norjalaisen Finland RoRo KS:än haltuun Astrea päätyi 19. marraskuuta 2003. Uusi omistaja siirsi aluksen Norjan lipun alle ja vuokrasi aluksen Finnlinesille. Syyskuussa 2006 Tanskan puolustusministeriö vuokrasi aluksen ja teki sillä yhden matkan Itämeren ja Lähi-idän välillä. Tammikuussa 2007 norjalainen Sea-Cargo Skips AS vuokrasi aluksen ja aloitti liikennöinnin sillä reitillä Bergen–Håvik–Tanager–Immingham.
Haikai
Haikai eli haikai no renga on japanilainen ketjurunouden muoto. Se kehittyi Heian-kaudella syntyneestä renga-runouden "mushin" -suuntauksesta. Haikai-runous on edeltäjäänsä rengaa leikkisämpää ja keveämpää. Renga-runouden valtakauden aikana haika ei saavuttanut suurta arvostusta. Ensimmäisiä varsinaisia Haikai-koulukuntia olivat "Matsunaga Teitokun" perustama "Teimon-koulu" ja "Nishiyama Sōinin" "Danrin-koulu".
Haikai-runous uudistui 1680-luvulla kun Matsuo Bashō kehitti siitä sisällöltään syvällisempää ja vakavammin otettavaa. Bashō perusti myös oman koulukuntansa ja oli aikanaan yksi merkittävimmistä haikai-runoilijoista. Hänen jälkeensä haikai teki tilaa maekuzuke-runoudelle ja alkoi elpyä vasta 1770-luvulla, jolloin haikaita harjoittivat muun muassa Yosa Buson ja myöhemmin Kobayashi Issa.
Loviisan rauhanfoorumi
Loviisan Rauhanfoorumi on vuosittain järjestettävä kesätapahtuma Loviisassa. Perinteisesti siihen kuuluu rauhan- ja turvallisuuskysymyksiä käsittelevä seminaari, toritapahtuma, rauhanmessu, konsertteja, taidenäyttelyitä, kirkkokonsertteja sekä Hiroshima -päivänä järjestettävä rauhankulkue Laivasillalta uimarannalle. Rauhanfoorumia on järjestetty vuodesta 1987 alkaen. Seminaarin aiheina on viime vuosina olleet mm. koti- ja kouluväkivalta, Lähi-itä ja arabikevät. Vuonna 2012 teemana oli Mahatma Gandhi ja väkivallattomuus. Foorumin teemasta päättää kerran vuodessa kokoontuva Loviisan rauhanfoorumin neuvottelukunta, jonka puheenjohtajana toimii suurlähettiläs Ilari Rantakari. Käytännön järjestelyistä vastaa pääsihteeri, jona vuoteen 2007 asti toimi kirkkoherra Veli-Matti Hynninen ja vuoteen 2016 asti FM Timo Virtala. Nykyisenä pääsihteerinä toimii KM Leena Viikari. Tapahtuman suojelijana toimii tasavallan presidentti Tarja Halonen.
Vuodesta 2007 Suomen Kristillinen Rauhanliike on ottanut vastuun rauhanfoorumin järjestämistä.
Unkarin Grand Prix 1993
Unkarin Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 543. osakilpailu. Se ajettiin 15. elokuuta Hungaroringilla. Paalupaikan otti urallaan 30. kerran Alain Prost
Kilpailun voittoon ajoi ensimmäistä kertaa urallaan Williams-kuljettaja Damon Hill. Riccardo Patrese ajoi toiseksi ja Gerhard Berger kolmanneksi.
Helene Hanfstaengl
Helene tai Helen Hanfstaengl (o.s. "Niemeyer") (k. 1973) oli kansallissosialistien tukijan ja Adolf Hitlerin ystävän Ernst Hanfstaenglin vaimo, juuriltaan saksalais-amerikkalainen, kuten Hanfstaenglkin.
Helene Niemayer meni naimisiin Ernst Hanfstaenglin kanssa 11. helmikuuta 1920. Aviomies Ernst oli saksalaissyntyinen Harvardin käynyt kustantajasuvun poika, ja pariskunta muutti Saksaan 1921. Ernst tutustui pian Adolf Hitleriin, ja hänestä tuli tämän ystävä ja avustaja. Natsien ensimmäinen äänenkannattaja, sanomalehti Völkischer Beobachter, ostettiin Ernstin antamilla rahoilla. Ernst ja Helene järjestivät myös kutsuja, joilla Hitler saattoi tutustua vauraampien yläluokkien jäseniin.
Kertomansa mukaan Helene pelasti Hitlerin hengen tämän paettua Hanfstaenglien huvilaan epäonnistuneen oluttupavallankaappausyrityksen jälkeen. Hitler oli loukkaantunut poliisin avattua tulen natsien mielenosoituskulkuetta vastaan ja aikoi Helenen mukaan ampua itsensä. Helene otti kuitenkin ilman suurta vastarintaa aseen pois Hitlerin kädestä.
Myöhemmin Hitler rupesi nälkälakkoon istuessaan Landsbergin vankilassa vallankaappausyrityksestä tuomittuna. Ernstin kehotuksesta Helene vei Hitlerille leivoksia ja kehotti tätä syömään vedoten muun muassa siihen että Saksan kansa tarvitsi Hitleriä pelastajakseen. Hitler lopetti nälkälakon, mutta kunnian tästä ovat ottaneet myös monet muut natsit ja natsien kannattajat.
Natsien tultua valtaan Ernst joutui pian Hitlerin epäsuosioon arvosteltuaan Joseph Goebbelsia. Ernst ja Helene erosivat 1936, ja Ernst pakeni Saksasta maaliskuussa 1937. Helene toimi aluksi natsien palveluksessa, mutta pakeni itsekin Saksasta ennen toisen maailmansodan alkua.
Hanfstaenglit saivat kaksi lasta, pojan Egonin (s. 1921) ja tyttären Herthan (1924–1929), joista tytär menehtyi sairauteen lapsena. Poika, Egon Hanfstaengl, palveli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain armeijassa ja osallistui Tyynenmeren taisteluihin.
Hanfstaenglit erosivat 1936.
Kovapuu
Kovapuu on lajittelemattomasta trooppisesta lehtipuutavarasta käytetty termi. Kovapuuksi nimitettyjä puulajeja käytetään erityisesti ulkokalusteissa. Termi on harhaanjohtava, ja niin on sen esikuvakin englannin kielen sana "hardwood", joka tarkoittaa lehtipuuta yleensä.
Termiä käytetään myös muodossa kovapuulattia, joka tarkoittaa tavanomaista ohuempaa parkettilattiaa, jossa puu on muutaman millimetrin viiluna hdf-rungon pinnalla. Kovapuulattian puulaji voi olla myös muuta kuin trooppista lehtipuuta.
Luettelo Helsingin puistoista
Tämä on luettelo Helsingissä sijaitsevista puistoista.
Helsingin maapinta-ala oli maanmittauslaitoksen tilaston mukaan vuoden 2015 alussa 213,92 neliökilometriä eli 21 392 hehtaaria. Helsingin tilastojulkaisun mukaan kaupungissa oli vuonna 2014 yhteensä 1 898 hehtaaria puistoa ja 4 734 hehtaaria metsää 
eli Helsingin pinta-alasta noin yksi kolmasosa on erilaisia viheralueita. Kaupungin vanhimmat puistot ovat peräisin 1800-luvulta ja uusia rakennetaan koko ajan.
Mihail Dolgorukov
Mihail Petrovitš Dolgorukov (1780–1808) oli venäläinen Pyhän Yrjön ritari ja kenraalimajuri. Tsaari Aleksanteri oli luvannut hänelle puolisoksi sisarensa, suuriruhtinatar Jekaterina Pavlovnan. Dolgoruki osallistui taisteluihin 1806–1807 ranskalaisia vastaan ja haavoittui rintaan. Suomen sodassa hän kaatui Iisalmen lähistöllä, mahdollisesti Koljonvirralla.
Dolgorukovin kerrotaan sanoneen, että hän on pelännyt enemmän nurmeslaisen talonpojan Olli Tiaisen joukkoja kuin itse Ruotsin armeijaa.
Peter Löscher
Peter Löscher (syntyi 17. syyskuuta 1957 Villach, Itävalta) on itävaltalainen liikemies, joka aloitti Siemens AG:n uutena pääjohtajana 1. heinäkuuta 2007 Klaus Kleinfeldin luovuttua tehtävistään 30. kesäkuuta 2007. Löscher on aiemmin toiminut "Global Human Health, Merck & Co. Inc." -yhtiön johtajana Yhdysvalloissa New Jerseyssä.
Löscher on opiskellut taloustieteitä Wienissä, Hongkongissa ja Yhdysvalloissa Harvard Business Schoolissa. Uransa hän aloitti 1985 Saksassa "Kienbaum&Partner" -konsultointiyhtiön johdossa. Vuosina 1988-2002 hänellä oli useita eri tehtäviä "Höchst AG":lla. Löscher on työskennellyt Saksassa, USA:ssa, Espanjassa, Isossa-Britanniassa ja Japanissa. Hän puhuu saksaa, englantia, espanjaa ja japania.
Löscher on naimisissa espanjalaisen naisen kanssa ja heillä on kolme lasta.
Tuncelin maakunta
Tuncelin maakunta (Zazaki: Dêrsîm) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Se sijaitsee Itäisessä-Turkissa. Maakunnan nimi on "Dersim" Zazaki ja Persiaksi.
Maakunnan pinta-ala on 7 774 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 86 000. Maakunnan pääkaupunki on Tunceli, joka on myös yksi maakunnan kahdeksasta piirikunnasta. Muut piirikunnat ovat:
Nerjungrin piiri
Nerjungrin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan etelärajalla Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Oljokminskin ja Aldanin piireihin, lännessä Habarovskin aluepiiriin ja etelässä Amurin alueeseen ja Taka-Baikalian aluepiiriin. Nerjungrin piirin hallinnollinne keskus on Nerjungrin kaupunki. Piiri perustettiin vuonna 1975.
Nerjungrin piiri on vuoristoista. Suurin osa alueesta kuuluu Aldanin ylänköön ja eteläisintä osaa hallitsee Stanovoivuoristo. Keskilämpötila vaihtelee tammikuussa alueen eri osissa -30 ja -34 °C välillä. Heinäkuussa puolestaan +12 ja +14 °C välillä. Vuotuinen sademäärä on 400–500 mm. Merkittävimmät joet ovat Aldanin sivujoki Timpton ja Tšulman. Merkittävin järvi on Suuri Toko.
Piirissä on kuusi kaupunkikuntaa ja yksi maalaiskunta. Ainoa kaupunki on Nerjungri, muiden kaupunkikuntien keskukset ovat kaupunkimaisia taajamia. Kahdessa kunnassa on kaksi asutuskeskusta.
Vuonna 1989 Nerjungrin piirissä oli 120 200 asukasta, joista taajamaväestön osuus oli 97,6 prosenttia. Vuonna 1999 alueella oli 107 900 asukasta ja kaupunkiväestön osuus 98,2 prosenttia. Vuonna 1989 väestöstä oli venäläisiä 72,5 prosenttia, jaukuutteja 1,3 prosenttia ja evenkejä 0,8 prosenttia ja muita 25,4 prosennttia. Kaikkiaan väestö koostui 31 eri kansallisuudesta.
The Sims ryntää raitille
The Sims ryntää raitille () on Maxisin kehittämä The Sims -peli, joka julkaistiin 16. joulukuuta 2003. Peli on saatavilla PlayStation 2:lle, Xboxille, Nintendo GameCubelle, Game Boy Advancelle ja Nokia N-Gagelle.
Pelaajan tulee luoda oma hahmo, jonka tehtävänä on tehdä tehtäviä ja sen ohessa myös töitä. Tehtäviä tekemällä pelaaja pystyy palauttamaan varastetut tavarat takaisin sukulaisille ja ystävilleen. Uusia ominaisuuksia pelissä on muun muassa kaupungilla liikkuminen. Kun on saanut 2 ylennystä uralla, pelaaja pystyy siirtymään uuteen paikkaan. Suorittamalla tehtäviä pystyy hankkimaan uusia tavaroita ostokatalogiin.
Töitä voi hankkia lehdestä tai tietokoneella.
Pelissä on myös vapaa peli-tila jossa voi luoda uuden perheen ja rakentaa kokonaan uuden talon.
Kristiina-instituutti
Kristiina-instituutti oli Helsingin yliopiston naistutkimuksen yksikkö. Hallinnollisesti Kristiina-instituutti oli osa humanistista tiedekuntaa, missä se edelleen toimii sukupuolentutkimuksen oppiaineena.
Kristiina-instituutti perustettiin vuonna 1991. Nimensä instituutti sai Ruotsin kuningatar Kristiinan mukaan, joka oli tunnettu kiinnostuksestaan tieteisiin ja taiteisiin. Kristiinan (joka oli tuolloin 13-vuotias) holhoojahallitus perusti Turun Akatemian, Helsingin yliopiston edeltäjän, vuonna 1640.
Vuoden 2009 kesään mennessä oli Helsingin yliopistosta valmistunut naistutkimus pääaineenaan yhteensä yhdeksän filosofian maisteria. Kristiina-instituutti liittyi vuoden 2010 alusta osaksi Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitosta. Samalla oppiaineen nimi muuttui ja sukupuolentutkimus korvasi aiemman naistutkimuksen.
Vuoden Kristiina -palkinto kantaa sukupuolentutkimuksen Helsingin yliopistossa käynnistäneen Kristiina-instituutin nimeä, ja se myönnetään vuosittain sukupuolentutkimuksen tunnetuksi tekemisestä ja sukupuolen perusteella tapahtuvan syrjinnän ja eriarvoisuuden vähentämiseksi tehdystä työstä.
Lamborghini LM002
Lamborghini LM002 on Lamborghinin vuosina 1986–1993 valmistama maastoauto, jonka kokonaisvalmistusmäärän arvioidaan olevan noin 301 kappaletta. Auto oli erikoinen malli Lamborghinille, joka on tullut tunnetuksi lähinnä suorituskykyisistä GT- ja superautoista.
LM002 alkoi projektina vuonna 1977 protyypillä, jonka koodinimi oli Lamborghini Cheetah. Se oli malli, jota Lamborghini toivoi myyvänsä Yhdysvaltain armeijalle. Alkuperäinen Cheetah-prototyyppi käytti taakse asennettua Chryslerin V8-moottoria, joka tuhoutui Yhdysvaltain armeijan testeissä. Tämä johti sihen, että Lamborghini kehitti LM001-mallin, joka oli hyvin samankaltainen kuin alkuperäinen Cheetah, mutta siinä oli AMC:n V8-moottori. Mallin myötä kävi selväksi, että takamoottori ei ollut hyvä ajatellen ajo-ominaisuuksia maastokäytössä. Seuraavassa versiossa, LM002:ssa, moottori (nyt V12 Countachista) olikin asennettu eteen. Pitkän testaamisen ja muuntelun jälkeen sille annettiin viimein sarjanumero ja nimettiin LM002:ksi.
Autolle annettiin lempinimeksi Rambo-Lambo. Se oli muotoiltu aggressiiviseen tyyliin ja siinä oli tehokas moottori. Siviiliversiot oli pakattu täyteen luksusvarusteita: täysi nahkasisustus, tummennetut sähköikkunat, ilmastointi ja stereolaitteisto asennettuna kattopaneeliin. Pirelli valmisti autoon kaksi ”run-flat”-rengastyyppiä. Sotilasversiosta oli luksusvarusteet poistettu ja siihen oli tehty lisäyksiä, kuten asennuspaikat konekiväärille. Saudi-Arabian armeija tilasi 40 autoa, joissa oli avattava katto.