hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pekka Alpo
Pekka Albin Alpo (alk. "Muhonen", s. 26. helmikuuta 1877 Heinävesi – 5. helmikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja. Hän oli Suomen Kansallisteatterin apulaisjohtaja 1920–1948, joka sai mainetta erityisesti Strindbergin ja Tolstoin näytelmien esitysten nykyaikaistamisesta.
Alpon vanhemmat olivat maanviljelijä Niilo Muhonen ja Angelika Pakarinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 ja sai kiinnityksen Suomalaiseen teatteriin 1897, mutta erosi 1901 ja lähti opintomatkalle Saksaan ja Ranskaan. Kasimir Leinon johtaman Suomen Näyttämön palveluksessa hän oli ohjaajana 1903-1094 ja Tampereen teatterissa näyttelijänä 1904–1905 sekä uuden opintomatkansa jälkeen johtajana 1907–1912. Kansan näyttämön johtajana hän toimi 1912–1914 ja sen jälkeen 1914–1920 johtajana Viipurissa toimineessa Suomalaisessa maaseututeatterissa. Suomen Kansallisteatteriin hän siirtyi 1920, teatterin apulaisjohtajana hän toimi aina vuoteen 1948 asti ja johtokunnan jäsenenä 1925-1948. Vuosina 1920-1929 hän myös opetti Suomen Näyttämöopistossa.
Toimikaudellaan Tampereen teatterissa Alpo sai vauhtia teatteritalohankeeseen niin, että teatterirakennus valmistui 1913. Alpo palkittiin Pro Finlandia -mitalilla 1948.
Vian seisake
Vian seisake () oli rautatien seisake Vikajärven kylässä Rovaniemen kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Laurila–Kelloselkä.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 15. joulukuuta 1932. Se sijaitsi Köyryn järven länsipäässä, kantatieltä 82 haarautuvan yhdystien 9443 varrella, noin 7,6 kilometrin päässä teiden risteyksestä, ja linnuntietä mitattuna noin 12,5 kilometrin päässä Vikajärven kylältä.
Liikennepaikalla ei ollut lainkaan laituria, ratapihaa eikä asemarakennusta.
Rautatie ylittää pohjoisen napapiirin noin 6,5 kilometriä entiseltä Vian seisakkeelta Rovaniemen suuntaan.
Rautatievirasto kielsi matkustajajunien pysähtymisen Vian seisakkeella asemainfrastruktuurin puutteiden vuoksi 5. joulukuuta 2007 alkaen. Ratahallintokeskus lakkautti liikennepaikan 30. kesäkuuta 2008.
The Wizard’s Diary – Volume 1
The Wizard’s Diary – Volume 1 on Ken Hensleyn vuonna 2005 julkaisema albumi, jossa hän soitti uusiksi suosikkikappaleitaan Uriah Heep -ajoiltaan. Osalla kappaleista on mukana yhtye The Presidential Symphony Orchestra.
Cold Autumn Sunday
Cold Autumn Sunday on Ken Hensleyn vuonna 2005 julkaisema albumi, jossa hän soitti uusiksi suosikkikappaleitaan ensimmäisiltä soololevyiltään. Mukana on myös uusi kappale "Romance".
Kuluksen rautatieasema
Kuluksen rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Rovaniemen kaupungissa rataosalla Laurila–Kelloselkä. Liikennepaikka sijaitsi Olkkajärven kaakkoispuolella, noin 23,1 ratakilometrin päässä Rovaniemen rautatieasemalta ja noin 61,6 ratakilometrin päässä Kemijärven rautatieasemalta.
Alun perin liikennepaikalla oli sivuraiteet pääraiteen molemmin puolin. Näistä pääraiteen pohjoispuolella sijaitsi puolipitkä niin sanottu "napero", joka alkoi asemarakennuksen itäpuolelta ja päättyi ratapihan itäpäähän. Raidetta käytettiin alun perin kuormausraiteena. Pääraiteen eteläpuolella oli täyspitkä, noin 600 metrin mittainen raide, jota voitiin tarvittaessa tavaran kuormauksen lisäksi käyttää junien kohtaamisiin. Nykyisin ratapiha on purettu. Liikennepaikalta johdettiin myös 1,5 kilometrin pituinen satamarata, joka purettiin 1946.
Asemarakennus on rataosalle tyypillinen Lapin sodan jälkeen rakennettu lautavuorattu talo, joka on todennäköisesti Jarl Ungernin suunnittelema. Nykyisin rakennus on yksityisomistuksessa. Asemalle ei ollut alun perin tieyhteyttä, mutta se on rakennettu paikalle 2000-luvulla.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 15. joulukuuta 1932. Miehitys lopetettiin jo 1970 ja tavaraliikenne 1976. Henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiin 31. toukokuuta 1992, ja itse liikennepaikka lakkautettiin 9. tammikuuta 2005.
Rautatie ylittää pohjoisen napapiirin vajaat yhdeksän kilometriä Kuluksen asemalta Kemijärven suuntaan.
Cilly Aussem
Cilly Aussem (4. tammikuuta 1909 Köln – 22. maaliskuuta 1963 Portofino, Italia) oli saksalainen naistennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin voitosta 1931. Aussem ylsi saavutukseen ensimmäisenä saksalaisena naisena. Loppuottelussa hän kukisti maannaisensa Hilde Krahwinkel Sperlingin 6–2, 7–5.
Aussem voitti naisten kaksinpelimestaruuden myös Ranskan mestaruuskilpailuissa ja Saksan mestaruuskisoissa 1931. Hänen valmentajansa ja sekanelinpelipartnerinsa oli Bill Tilden. He voittivat yhdessä Ranskan mestaruuskilpailujen sekanelinpelin 1930. Vuosina 1930–1931 Aussem oli maailmanlistan kakkospelaaja Helen Wills Moodyn jälkeen.
Aussemin tavaramerkki oli hänen voimakas kämmenlyöntinsä.
Elements – Anthology 1968 to 2005
Elements – Anthology 1968 to 2005 on Ken Hensleyn vuonna 2006 julkaisema kokoelma-albumi, joka sisältää kappaleita hänen pitkältä uraltaan.
Ryūkyūlaiset
Ryūkyūlaiset (okinawaksi ウチナンチュ, "uchinanchu"; ) ovat Japanissa Ryūkyū-saarilla Taiwanin ja Kyūshūn välissä elävä alkuperäiskansa. Ryūkyūlaiset puhuvat (japanin lisäksi) japanilaisiin kieliin kuuluvia ryūkyū-kieliä, joista suurin on okinawan kieli noin miljoonalla puhujalla. Ryūkyūlaisten kulttuuri on lähellä Japanin kulttuuria, mutta Kiinan kulttuuri on vaikuttanut siihen historiallisesti enemmän ja ryūkyūlaisilla on japanilaisista eroavat poliittiset ja uskonnolliset perinteet.
Okinawalla sijainnut Ryūkyū-kuningaskunta yhdisti saaret saman vallan alle 1300-luvun paikkeilla, ja näin syntynyt valtio muodosti kauppayhteyksiä Kiinaan ja muualle Aasiaan. Kuningaskunnasta tuli Kiinan vasallivaltio, jota kuitenkin hallitsi paikallinen kuningas, joka hallitsi "Shurista" eli nykyisestä Nahasta käsin. Kuninkaan hallitessa arkipäiväisiä asioita hänen siskonsa vastasi uskonnollisista menoista. Sukupuolijako näkyi yleisemminkin miesten johtaessa politiikkaa ja naisten johtaessa uskontoa. Uskontoa harjoittaneet naiset, joita kuninkaan sisko johti, tunnettiin nimellä "kaminchu".
Satsuman han hyökkäsi Okinawalle vuonna 1609, mutta satsumalaiset sallivat paikallisen kuninkaan säilyttää asemansa ja kuningaskunnan suhteet Kiinaan. Satsuma han pääsi näin osallistumaan Ryūkyūn kautta kulkeneeseen kauppaan, vaikka Tokugawa-shōgunaatti samaan aikaan sulki Japanin rajat ulkopuolisilta. Japanilaisvaikutus ei kuitenkaan ollut saarilla tämän jälkeenkään kovin suurta, kun taas kiinalaisvaikutus näkyi voimakkaammin. Paikalliset esimerkiksi harjoittivat kungfutselaisuutta, kiinalaisia kauppa- ja naimatapoja, sekä pukeutuivat kiinalaisittain.
Ryūkyū liitettiin Japaniin vasta vuonna 1879. Tuolloin myös saarten nimi vaihdettiin Okinawaksi. Vaikka saaret liitettiinkin kiinteäksi osaksi Japania, siitä tuli japanilaisessa mielikuvassa takapajuinen, luonnonvaraton raja-alue, jonka asukkaat puhuivat outoa kieltä. Nykyajan ilmentymät kuten sähkö ja lennätinyhteydet tulivat paikalle varsin hitaasti muuhun Japaniin verrattuna. Kehitys johti kuitenkin siihen, että japanilaiset tavat kuten kieli ja pukeutumistyyli yleistyivät ryūkyūlaisten keskuudessa. Näihin aikoihin paikallisia alkoi myös muuttaa saarten ulkopuolelle Japanin pääsaarille ja muualle maailmaan.
Toinen maailmansota osoittautui tuhoisaksi ryūkyūlaisille. Saarten väestöstä arviolta yksi kolmas- tai neljäsosa kuoli sodan aikana. Okinawan taistelu oli yksi Tyynenmeren suurimmista ja Yhdysvaltojen joukkojen tulivoima muutti suuren osan Okinawan saarta erämaaksi. Sodan jälkeen Okinawan miehittivät Yhdysvaltojen joukot. Miehitys ei ollut ongelmaton ja Yhdysvaltojen vastaisia asenteita herätti etenkin maan takavarikointi armeijan tukikohtia varten. Korvauksia maasta maksettiin vasta, kun takavarikot herättivät mielenosoituksia 1950-luvulla. Yhdysvallat hallitsi Okinawaa Japanista erillisenä alueena aina vuoteen 1972 saakka, jolloin saaret liitettiin taas Japaniin. Amerikkalaisten tukikohdat kuitenkin jäivät saarille ja niistä on koitunut edelleen ongelmia paikallisille. Huomiota herätti, kun amerikkalaiset sotilaat raiskasivat 12-vuotiaan koululaisen vuonna 1995.
Dorrit von Fieandt
Dorrit Margareta von Fieandt (o.s. Flinkenberg; s. 5. marraskuuta 1927 Helsinki) on suomalainen keramiikkataiteilija, joka on saavuttanut maailmanmainetta eritoten Arabian tehtaiden koristemaalarina.
Von Fieandt haki 16-vuotiaana salaa vanhemmiltaan Ateneumin piirustuskouluun ja opiskeli sitten Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1944–1949 ensin tekstiiliosastolla, sitten keramiikkaosastolla ja jonkin verran myös graafisella osastolla. Hänen opettajiaan olivat muiden muassa Arttu Brummer, Elsa Elenius ja Rafael Blomstedt sekä Birger Kaipiainen. 1948 syksyllä hän opiskeli Kunstfagskolenissa Oslossa. Lisäksi hän opiskeli 1950-luvun lopulla Vapaassa taidekoulussa, jossa häntä opettivat Sam Vanni, Torger Enckell ja Unto Pusa. Hän työskenteli omassa ateljeessaan vuosina 1949–1954 ja 1965–1986.
Vuosina 1986–1998 hän työskenteli vierailevana taiteilijana Arabian tehtaiden taideosastolla, jossa hänellä oli oma työhuone. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Arabian esineiden kuvioaiheet "Palermo, Poetic, China Tea" sekä "Hubertus".
Von Fieandt on osallistunut useisiin eri puolilla Eurooppaa ja maailmaa pidettyihin yhteisnäyttelyihin. Samoin hänellä on ollut parikymmentä yksityisnäyttelyä Suomen lisäksi Saksassa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Dorrit von Fieandtin töitä on sekä suomalaisissa kokoelmissa että kokoelmissa Ruotsissa.
Vuonna 1993 Tasavallan presidentti myönsi Dorrit von Fieandtille Pro Finlandia -mitalin.
Von Fieandt on julkaissut myös kolme romaania vuosina 2000–2003: "Bröllop 1925", "Minns du 30-talet, Theresa?" ja "Krigsvinter på Larssäter".
Dorrit von Fieandtin puoliso on vuodesta 1950 ollut diplomaatti, varatuomari Berndt Johan von Fieandt. Heillä on kolme lasta.
Inside the Mystery
Inside the Mystery on Ken Hensleyn vuonna 2006 julkaisema kokoelma, joka sisältää albumit "The Last Dance" ja "Cold Autumn Sunday".
Kaikki kappaleet kirjoittanut Hensley, ellei toisin mainittu.
Terho Sakki
Terho Sakki () oli suomalainen kuvanveistäjä.
Sakki syntyi Viipurin maalaiskunnassa ja päätyi evakkoon Kytäjälle. Hän opiskeli ensin viilariksi, mutta siirtyi sitten mainososastolle töihin ja kävi Taideteollisuuskeskuskoulun iltalinjaa. Sakki jatkoi opintojaan vielä Suomen Taideakatemian koulussa, josta hän valmistui 1957. Edellisenä vuonna Sakki oli ostanut Tyko Sallisen ja Jalmari Ruokokosken taiteilijatalot Humalan ja Krapulan ja työskenteli ja asui niissä perheineen. Sakki palkittiin Pro Finlandia -mitalilla 1971, professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1982. Sakki on haudattu Humalan ja Krapulan pihapiiriin.
Veistostensa materiaaleina Sakki käytti romuterästä, graniittia ja pronssia. Hän teki useita julkisia monumentteja, mutta hänet tunnetaan myös mitalien suunnittelijana. Tyyliltään Sakki liikkuu abstraktin rajamailla. Teosten muotokieli perustuu usein luonnonmuotoihin, mutta käsittely on vapaata. Halkaistut muodot ja reliefinomaisuus ovat Sakille tunnusomaisia.
Kibō
Kibō (; ; eli "JEM") on Kansainvälisen avaruusaseman japanilainen moduuli. Se laukaistiin kiertoradalle vuoden 2008 ja 2009 aikana kolmella erillisellä avaruussukkulalennolla.
Kibō on suurin Kansainvälisen avaruusaseman moduuleista. Ohjelman alussa se oli pienin, mutta muut avaruusasemaan osallistujat pienensivät omia moduulejaan, kun taas Kibōn mitat säilyivät muuttumattomina.
Kibō koostuu neljästä pääosasta.
Pressurized Module eli PM on Kibōn paineistettu ydinosa, joka on tarkoittu avaruuslentäjiä varten. Moduulin päässä olevasta ilmalukosta ei voi lähteä avaruuskävelylle, vaan se on tarkoitettu EF:n hyötykuorman sisään siirtämiseen. Se on sylinterin muotoinen, 11,2 metriä pitkä ja 4,4 metriä halkaisijaltaan. Siinä on kymmenen hyötykuormatelinettä (ISPR).
Exposed Facility eli EF on PM:n ulkopuolella sijaitseva 5,0 m leveä, 3,8 m korkea ja 5,2 m pitkä koealusta. Sille asennetaan mittalaitteita, jotka ovat avaruuden tyhjiössä ja säteilyssä. Näihin kuuluu mm. Suomessa Oxford International-yhtiössä JAXAlle toteutettu MAXI-röntgeninstrumentti.
Experiment Logistics Module on kaksiosainen varasto- ja kuljetusmoduuli.
Experiment Logistics Module Pressurized Section eli ELM-PS on paineistettu PS:ään yhteydessä oleva varastotila.
ELM-PS laukaistiin Endeavourin lennolla STS-123 11. maaliskuuta 2008 ja asennettiin väliaikaisesti Harmony-moduuliin. Se siirrettiin lopulliselle paikalleen PS:n päälle lennolla STS-124.
Experiment Logistics Module Pressurized Section eli ELM-ES on paineistamaton EF:ään kiinnitettävä osa. Siihen voidaan kiinnittää kolme hyötykuormaa ja kuljettaa sitä niiden kanssa avaruussukkuloilla.
Remote Manipulator System eli JEMRMS on PM:n ilmalukon päälle kiinnitetty kaksiosainen robottikäsi, joka palvelee EF:ää ja ELM-ES:ää. Sekä "käsivarressa", Main Arm (MA), että "kämmenessä", Small Fine Arm (SFA), on kuusi niveltä.
Aseman laukaisusta vastaava NASA laukaisi moduulit avaruusasemalle kolmella lennolla seuraavasti:
Juha Junno
Juha Seppo Junno (s. 16. marraskuuta 1958 Haapavesi) on urheilujohtaja. Hän toimi pitkään jääkiekkoseura Oulun Kärppien toimitusjohtajana. Hän toimi tehtävässään syksystä 1996 vuoteen 2017.Aiemmin hän on toiminut SM-liigajoukkue KalPan junioripäällikkönä vuosina 1985–1986, apuvalmentajana 1986–1988, päävalmentajana 1988–1993 ja toimitusjohtajana 1993–1996 sekä Jääkiekkoliiton aluevalmentajana Savo-Karjalassa vuosina 1982–1985. Junno oli päävalmentaja, kun KalPa voitti SM-hopeaa vuonna 1991.
Koulutukseltaan Junno on luokanopettaja. Hän suoritti luokanopettajantutkinnon Raumalla vuonna 1980. Hän on naimisissa. Hänellä on vaimonsa Anna-Kaisa Junnon kanssa kaksi tytärtä.
Junnon pelinumero (10) jäädytettiin Haapaveden jäähallin kattoon 13. tammikuuta 2018.
Britt Ekland
Britt Ekland (oik. Britt-Marie Eklund, s. 6. lokakuuta 1942) on ruotsalaissyntyinen näyttelijä. Hän on asunut jo pitkään Britanniassa.
Ekland oli Peter Sellersin toinen vaimo. Ekland ja Sellers ehtivät olla naimisissa neljä vuotta (1964–1968), ja heillä on yhteinen tytär, Victoria Sellers. Avioliitto päättyi varsin riitaisissa merkeissä.
Britt Eklandin tunnetuin roolisuoritus lienee Bond-seikkailussa "007 ja kultainen ase". Vuonna 2004 valmistuneessa Peter Sellersin elämäkertaelokuvassa "Peter Sellersin elämä" Eklandia näyttelee Charlize Theron.
The Life and Death of Peter Sellers
The Life and Death of Peter Sellers (televisioesityksessä käytetty nimeä "Peter Sellersin elämä") on vuonna 2004 valmistunut näyttelijä Peter Sellersistä kertova elämäkertaelokuva. Elokuva perustuu Roger Lewisin samannimiseen kirjaan. Elokuvan on ohjannut Stephen Hopkins ja pääosassa Sellersiä näyttelee Geoffrey Rush. Muissa rooleissa Miriam Margolyes on Peterin äiti Peg Sellers, Emily Watson hänen ensimmäinen vaimonsa Anne Howe, Charlize Theron on hänen toinen vaimonsa Britt Ekland, John Lithgow on Blake Edwards, Stephen Fry on Maurice Woodruff ja Stanley Tucci on Stanley Kubrick.
Elokuvassa Sellersiä kuvaillaan omalaatuiseksi neroksi, jolla ei ollut omaa minää. Sellers jäi usein roolihahmojensa vangiksi ja hänen sanotaan olleen "ikuinen lapsi" joka haki jatkuvasti hyväksyntää läheisten keskuudessa. Vaikka Sellers tarjosi huumoria ja naurunaihetta koomikonurallaan sadoille miljoonille ihmisille, oli hänen siviilielämänsä varsin synkkää ja pirstaloitunutta, eikä vähiten epäonnistuneiden avioliittojen ja näyttelijän itsekkyyden vuoksi.
Elokuva käy melko perusteellisesti läpi Sellersin elämän aina koomikonuran alkuvaiheilta, eli "The Goon Show" -nimisestä radio-ohjelmasta aina hänen viimeiseen menestyselokuvaansa, "Tervetuloa Mr. Chance!", saakka. Rush naamioidaan useasti myös tunnetuiksi Sellersin näyttelemiksi hahmoiksi, joita ovat muun muassa Tohtori Outolempi ja "Vaaleanpunainen pantteri" -elokuvista tuttu komisario Jacques Clouseau. Läpi käydään myös useita tuttuja Sellersin tähdittämiä elokuvia ja niiden hauskoja, vakavia ja osittain tragikoomisiakin kuvausvaiheita.
Rush sai roolistaan koomikko Peter Sellersinä vuonna 2005 sekä Emmy- että Golden Globe -palkinnon parhaasta miespääosasta.
Saksan 12. panssaridivisioona
Saksan 12. panssaridivisioona () oli Saksan armeijan panssariyhtymä toisessa maailmansodassa.
Divisioona muodostettiin lokakuussa 1940, kun 2. motorisoitu jalkaväkidivisioona muutettiin panssaridivisioonaksi. Divisioona oli valmis tammikuussa 1941.
Heinäkuussa 1941 divisioona siirrettiin itärintamalle, jossa se osallistui Minskin piiritykseen ja hyökkäsi kohti Smolenskia. Myöhemmin divisioona siirrettiin pohjoiselle rintamalle, jossa se kärsi raskaita tappioita venäläisten talvihyökkäyksessä. Levon jälkeen divisioona osallistui taisteluihin Leningradin eteläpuolelle ja marraskuussa 1942 se siirrettiin Roslavlin lähelle keskiselle lohkolle. Kesän 1943 divisioona taisteli useissa suurissa taisteluissa otti osaa muun muassa Kurskin taisteluun ja syksyllä se taisteli puolustustaisteluissa Dneprillä. Helmikuussa 1944 divisioona siirrettiin osaksi epätoivoista puolustusta Leningradin alueelle. Divisioona vetäytyi yhdessä muiden saksalaisten kanssa, kunnes syyskuussa 1944 se joutui osaksi Kuurinmaan mottia. Divisioona taisteli toukokuuhun 1945 asti, jolloin se lopulta antautui neuvostoliittolaisille.
USS Akron
USS Akron (ZRS-4) oli toinen Yhdysvaltain laivaston kolmesta Yhdysvalloissa rakennetusta jäykkärunkoisesta ilmalaivasta. Sen rakennutti Goodyear-Zeppelin yhtiö Akronissa, Ohiossa ja se otettiin palveluskäyttöön 27. lokakuuta 1931. Sitä käytettiin yhdessä sisaraluksensa USS Maconin (ZRS-5) kanssa jäykkärunkoisten ilmalaivojen teknisen ja operationaalisen laivastokäytön tutkimiseen.
Akron joutui 4. huhtikuuta 1933 ankaraan myrskyyn New Jerseyn rannikolla ja pian keskiyön jälkeen se syöksyi pyrstö edellä mereen. Vain kolme aluksen 76:sta miehistön jäsenestä selvisi onnettomuudesta hengissä. Miehistölle ei ollut aluksessa pelastusliivejä, eikä täytettäviä kumilauttoja, joka osaltaan selittää uhrien suuren määrän.
Akron oli 239 metriä pitkä. Akron käytti lentämiseen Yhdysvalloissa riittoisaa heliumia, jota säiliöön mahtui noin 184 000 kuutiometriä. Eurooppalaiset ilmalaivat käyttivät lentämiseen vetyä; helium on painavampaa mutta sen etuna on palamattomuus. Akronin toimintamatka oli täydessä 70 000 litran bensiinilastissa 16 900 kilometriä. Liikkumiseen Akron käytti kahdeksaa bensiinikäyttöistä 420 kW:n moottoria.Naval Historical Center: USS Akron (ZRS-4), Airship 1931-1933
Paul-Anders Simma
Paul-Anders Simma (s. 27. syyskuuta 1959 Kaaresuvanto) on suomensaamelainen elokuvaohjaaja.
Kun norjalaisen Nils Gaupin "Tiennäyttäjä" (1987) oli ensimmäinen saamelainen pitkä elokuva, Simman elokuva "Sagojogan ministeri" (1997) oli toinen. Tämän jälkeen saamenkielisiä pitkiä elokuvia ei ole valmistunut. Sagojogan ministeri on veijarikomedia vankikarkurista, joka saapuu pieneen lappalaiseen Norjan, Suomen ja Ruotsin risteyspisteessä sijaitsevaan kylään. Häntä erehdytään luulemaan Suomen hallituksen ministeriksi. Mies käyttää erehdystä hyväkseen saavuttaakseen luottamusta kyläläisten keskuudesta.
Simma on opiskellut elokuvan tekoa Tukholman "Dramatiska institutetissa". Hänen saamelaispojan ensimmäisestä tansseissa käynnistä kertova lyhytelokuvansa "Let’s Dance" (1992) voitti Risto Jarva -palkinnon Tampereen lyhytelokuvajuhlilla 1992. Tämän lisäksi Simma on tehnyt muun muassa dokumenttielokuvan "Antakaa meille luurankomme" (1999), joka kertoo saamelaisaktivisti Nils Sombystä, joka yritti saada esi-isiensä luurangot takaisin kotiseudulle. Elokuva voitti pääpalkinnon dokumenttielokuvien sarjassa Lyypekin pohjoismaisten elokuvien päivillä vuonna 1999.
Ekhidna
Ekhidna (, "ekhis" ja tarkoittaa "naaraskyytä"), jota kutsuttiin myös kaikkien hirviöiden äidiksi, oli kaikkein vanhimmassa kreikkalaisessa mytologiassa esiintynyt hirviö, joka oli vyötäröstä ylöspäin nainen, mutta siitä alaspäin käärme. Hesiodos kuvailee hänen olleen puoliksi nymfi, jolla on kauniit kasvot ja kiiluvat silmät, ja puoliksi valtava, kauhistuttava käärme. Hän oli Forkyksen ja Keton tytär.
Hänen miehensä oli titaani Gaian ja Tartaroksen poika Tyfon, ja heistä polveutui useita muita hirviöitä, kuten Orthos, Kerberos, Khimaira, Lernan hydra ja Nemean leijona. Myös Ladon, hesperidien puutarhaa vartioinut lohikäärme, mainitaan useimmissa lähteissä hänen lapsekseen.
Ekhidnan surmasi sen nukkuessa Argos, satasilmäinen jättiläinen. Tosin varhaisissa tarinoissa Ekhidna rinnastetaan samaksi käärmeeksi, joka oli asetettu Delfoin oraakkelin vartijaksi, kunnes Apollon surmasi sen nuolillaan ottaen pyhäkön haltuunsa.
Ekhidna esiintyi 90-luvulla televisiosarjassa Hercules, jossa hänet kuvattiin liskomaisena hirviönä, jolla oli useita lonkeroita.
CB Milton
CB Milton (oikealta nimeltään Clarence Becker Milton, s. 11. huhtikuuta 1968) on saksalainen elektronista musiikkia esittävä laulaja, joka vaikutti erityisesti 1990-luvun puolivälissä. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan on muun muassa ""It's a Loving Thing"" sekä ""Send Me an Angel"".
Hän on syntynyt Surinamessa.
T-Spoon
T-Spoon on hollantilainen vuonna 1991 perustettu eurodancea tekevä yhtye. Yhtyeen yksi tunnettu kappale on muun muassa aikanaan Janis Joplinin kappale "Mercedes Benz", josta he tekivät oman version.
101 (yhtye)
101 eli Yxnollaykkönen oli vuosina 1994–1997 toiminut suomalainen eurodancea esittänyt yhtye. Nimi 101 on otettu yhtyeen keikkabussin rekisterinumerosta. Yhtye teki läpimurron vuonna 1995 kappaleillaan "Aamuyö" sekä "Sommartider", joka on cover Gyllene Tiderin kappaleesta. 101 katosi julkisuudesta kahden albumin jälkeen, joista jälkimmäinen ilmestyi vuonna 1997.
Vuonna 1994 julkaistu K-Telin kokoelma "Dance 2 Dance 2" -kokoelma sisältää "Sut tulen aina muistamaan" -kappaleen englanninkielinen version "101 feat. Sam D - I Will Always Love You".
Yhtyeen jäsen Eva on kotoisin Ruotsin kautta Kokkolasta, Marko H. Kouvolasta ja Jiipee Järvenpäästä.
101 teki paluun keikkalavoille vuonna 2015.
Albumit
Singlet
Siilinjärven rautatieasema
Siilinjärven rautatieasema () on rautatieasema Siilinjärvellä Savon radan varrella. Siilinjärven aseman pohjoispuolella haarautuu rataosa Viinijärvelle.
Asema avattiin Kuopion ja Iisalmen välisen rataosuuden yhteydessä 1902.
Asemalla pysähtyvät kaikki Kuopio–Iisalmi-välin pikajunat ja InterCity-junat sekä yksi Kajaanista Helsinkiin kulkeva Pendolino-juna.
Siilinjärven aseman kautta kulkee runsaasti tavaraliikennettä, Viinijärven radalta tulee muun muassa Kemiran kemikaalikuljetuksia. Tämän lisäksi siilinjärveläinen Lujabetoni Oy tuottaa Siilinjärvellä betonisia ratapölkkyjä, jotka kuljetetaan käyttökohteeseensa Siilinjärven asemalta käsin. Ratapihalla on merkittävä rooli Viinijärven radan tavaraliikenteessä.
Siilinjärven ratapihalla on käytössä jo melko iäkäs WSSB GsII 63 -tyyppinen releasetinlaite. Päivisin liikenteenohjaustoiminnot hoitaa paikallinen junasuorittaja. Junasuorittaja myös kauko-ohjaa työaikanaan Kemiran Siemens DrS -releasetinlaitetta. Yöaikaan molemmat releasetinlaitteet ohjataan Pieksämäen liikenteenohjauskeskuksesta käsin.
Sekä Siilinjärven että Kemiran releasetinlaitteet tullaan korvaamaan tietokoneasetinlaitteilla vuosina 2010–2011. Kokonaan Pieksämäen liikenteenohjauskeskuksesta ohjattavat uudet asetinlaitteet on määrä ottaa käyttöön loppuvuodesta 2011. Näiden vaatimat kaapelointityöt on jo aloitettu. Hankkeen kokonaiskustannukset ovat noin viisi miljoonaa euroa.
Lapinlahden rautatieasema
Lapinlahden rautatieasema on rautatieasema Lapinlahdella Savon radan varrella. Asema avattiin Kuopio–Iisalmi-radan yhteydessä 1902. Asemalla pysähtyvät Kuopion ja Iisalmen väliset Pendolino, Intercity- ja pikajunat. Lapinlahdella on myös tavaraliikennettä puutavaran lastaamisen muodossa.
Lapinlahden rautatieasema on tunnettu Juhani Ahon romaanista "Rautatie". Se tosin ilmestyi jo vuosia ennen kuin rata ulottui Lapinlahdelle, vuonna 1884.
Suonenjoen rautatieasema
Suonenjoen rautatieasema on rautatieasema Suonenjoella rataosalla Kouvola–Iisalmi. Asema avattiin kaupalliselle liikenteelle Kouvolan–Kuopion rautatien valmistuessa vuonna 1889. Asema on rakennettu Oulun radan pienen aseman piirustusten mukaisesti.
Asemalla pysähtyvät Intercity-junat ja Pendolinot. Savon radan pikajunaliikenne lakkautettiin kesäkuussa 2017.
Haukivuoren rautatieasema
Haukivuoren rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Savon radalla Mikkelin Haukivuorella.
Asema avattiin liikenteelle vuonna 1889 ja se sijoitettiin lähelle Kyyveden rantaa, noin kuuden kilometrin päähän Haukivuoren kirkolta. Samana vuonna valmistunut asemarakennus on rakennettu Oulun radan aseman tyyppipiirustusten mukaan, ja sitä on laajennettu vuonna 1925. Aseman läheisyyteen vuonna 1901 perustetulle sahalle johdettiin 1920-luvulla sivuraide, jolla on vielä nykyäänkin ajoittaista tavaraliikennettä.
Miehitys Haukivuoren asemalla lopetettiin vuonna 1989, ja asemarakennus on nykyään yksityisomistuksessa. Aseman vesitorni purettiin 1970-luvulla.
Paikallisten asukkaiden vastustuksesta huolimatta henkilöliikenteen pysähdykset Haukivuorella lakkautettiin aikataulukauden vaihtuessa 11. elokuuta 2014. Osa asemalla pysähtyneistä junavuoroista kuului liikenne- ja viestintäministeriön velvoiteliikenteeseen, mutta ministeriön mukaan kustannukset olivat liian suuret matkustajamääriin nähden. Nykyisin liikennepaikka toimii junakohtauspaikkana. Lähimmät henkilöliikenteen asemat ovat Mikkeli ja Pieksämäki.
Mäntyharjun rautatieasema
Mäntyharjun rautatieasema () on rautatieasema Mäntyharjulla Savon radan varrella. Asema avattiin Kouvola–Kuopio-radan yhteydessä 1889. Asemalla pysähtyvät Kouvolan ja Kuopion väliset Pendolino-, Intercity- ja pikajunat. Pohjoiseen (Kuopioon) liikennöidään raiteelta 1 ja etelään (Kouvolaan) raiteelta 2.
1990-luvun lopussa asemalla suoritettiin remontti, jonka yhteydessä mm. laituri korotettiin. Mäntyharjun kunta osti käytöstä poistetut asemarakennukset kesällä 2016 ja aikoo kunnostaa ne kesän 2017 aikana.
Kyseessä on esimerkiksi Hartolan ja Joutsan keskustaajamien lähin rautatieasema noin 60 kilometrin etäisyydellään molempiin.
Laiturin toisessa päässä on laituripolku ja toisessa portaikko sillalle.
Selkokielinen englanninkielinen Wikipedia
Selkokielinen englanninkielinen Wikipedia on englanninkielinen wikipedia, joka on kirjoitettu selkokielellä englanniksi. Se on tarkoitettu lapsille, englannin kielen opiskelijoille, ihmisille joilla on vaikeuksia lukemisessa tai vain tahtovat aiheesta perusasiat eivätkä syvällisemmin aiheesta. Artikkelien tarkoitus on auttaa erityisesti koulutehtävissä tai vain tarjota hauskuutta oppia uusia asioita. Selkokielisen englanninkielisen Wikipedian tarkoituksena on myös olla pohjana käännöksille muille kielille. Selkokielisessä englanninkielisessä Wikipediassa oli tammikuussa 2009 54 161 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 siellä oli 87 703 artikkelia. Nykyään artikkelimäärä on noin .
Artikkelit käyttävät yksinkertaisempaa sanastoa sekä kielioppia kuin englanninkielinen Wikipedia.
Artikkeleissa käytetään noin 800–1 000 eri sanaa, jotka ovat englannin kielen yleisintä perussanastoa. Kielioppi on yksinkertaista, esimerkiksi lauseet ovat lyhyempiä. Artikkelit ovat myös tiiviitä ja lyhyitä, normaalisti noin 500–2 000 sanaa pitkiä, korkeintaan 3 000 sanaa. Artikkelit, jotka tarvitsevat monimutkaisempia tai harvinaisempia sanoja, sisältävät sanan selityksen selkokielellä.
Perunavelli
Perunavelli on yksinkertainen perunasta valmistettu sosekeitto, joka on päijäthämäläinen perinneruoka.
Chinasat
Chinasat on kiinalaisen China Satellite Communication Corporationin (ChinaSatcom) operoima tietoliikennesatelliitti. Yhtiöllä on vuonna 2007 käytössään kymmenen satelliittia.
Zhongxing 6B (ZX 6B) eli Chinasat 6B laukaistiin heinäkuun alussa 2007 Kiinasta. Satelliitti on ranskalaisen Alcatel Alenia Space -yhtiön rakentama ja on nk. Spacebus-4000C2-satelliitti. Sen pääasiallinen tehtävä on televisio-ohjelmien välitys Kiinaan 38:lla C-kaistan lähettimellä. Se painaa 4600 kg ja tuottaa 8,7 W sähkötehoa. Sen paikka on 115,5 astetta itäistä pituutta GEO-radalla. Käyttöikä on 15 vuotta. Laukaisu tehtiin Pitkä Marssi 3B-kantoraketilla.
Chinasat 9 laukaistiin 9. kesäkuuta 2008. Sen on rakentanut ranskalainen Thales Alenia Space.
International Organisation of Journalists
International Organization of Journalists (IOJ) oli Neuvostoliiton ohjauksessa toiminut kansainvälinen toimittajapeitejärjestö, jonka johdossa oli neljätoista vuotta 1976–1990 Tampereen yliopiston tiedotusopin laitoksen johtaja, professori Kaarle Nordenstreng. Järjestön Euroopan-asioista vastaavana sihteerinä Prahassa toimi vuosina 1987–1991 Leena Paukku, joka sitä ennen oli Journalisti-lehden päätoimittaja.
Järjestö perustettiin 1946, ja alkujaan siihen kuului myös länsimaiden toimittajajärjestöjä, mutta ne alkoivat vähitellen erota siitä, ja 1952 perustettiin Kansainvälinen journalistiliitto (International Federation of Journalists, IFJ). Suomen sanomalehtimiesliitto erosi IOJ:stä 1949, mutta oli siinä niin sanottu liitännäisjäsen 1981–1991.
SKDL:n lehtiväen järjestö Yleinen lehtimiesliitto kuului IOJ:hin vuosikymmenet ainoana suomalaisjärjestönä.
IOJ ei puuttunut sosialistimaissa tapahtuneisiin toimittajien uhkailuihin ja pahoinpitelyihin eikä siihen, miten 2 000 toimittajaa erotettiin Prahan kevään seurauksena ja he joutuivat tehdastöihin tai muihin tehtäviin.
IOJ:n kaltaisten peitejärjestöjen verkostojen kautta Neuvostoliitto pyrki vaikuttamaan mielipiteisiin. Kansan Uutiset siteerasi APN:n väitettä, että HI-virus olisikin Yhdysvaltojen biologiseen sodankäyntiin kehittämä. Toinen levitetty väite oli, että yhdysvaltalaiset sairaalat ostaisivat sisäelimiä kehitysmaista.
G (elokuva)
G (myös G – som i gemenskap) on vuonna 1983 valmistunut Staffan Hildebrandin ohjaama ruotsalainen elokuva.
Elokuva käsittelee kolmea nuorta poikaa Kim, Robban ja Alexander, jotka ovat juuri lopettaneet koulun. Näillä kolmella pojalla on kaikilla erilaisia ongelmia, joiden kanssa he elokuvan edetessä taistelevat. Kim on rakastunut Miaan, mutta ei ole uskaltanut avautua hänelle. Robban joutuu helposti päihteiden kanssa ongelmiin. Hänen äitinsä ei tiedä huumeista mitään, mutta heillä on jatkuvasti riitaa Robbanin myöhäisistä yötapaamisista ja epäilyttävistä kavereista. Alexander on laulajana eräässä yhtyeessä.
Elokuvan soundtrackillä on kappaleita muun muassa artisteilta Eva Dahlgren, Nasa ja Barn, jolla on keskeinen rooli elokuvassa.
Cold Creek Manor
Cold Creek Manor, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Cold Creek Manor – menneisyyden salaisuus, on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut kauhutrilleri. Elokuvan ohjasi Mike Figgis ja pääosissa olivat Dennis Quaid ja Sharon Stone.
Elokuva kertoo Tilsonin perheestä, joka muuttaa kauniille ja suurelle maatilalle New Yorkista. Alku näyttää lupaavalta ja kaikki näyttävät viihtyvän uudessa asuinpaikassa. Pian paikalle tupsahtaa Dale, talon entinen asukas. Perheen isä Cooper palkkaa hänet kunnostusapuun ja Dale viettää aikaa talossa. Perheen äiti Leah tuntuu tuntevan Dalen jollain tavalla. Asia vaivaa Cooperia, joka alkaa jo epäillä Dalen menneisyyttä.
Panic Room
Panic Room on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut jännityselokuva. Elokuvan ohjasi David Fincher, ja sen pääosissa ovat Jodie Foster, Kristen Stewart ja Forest Whitaker.
Elokuva kertoo Meg Altmanista joka muuttaa tyttärensä Sarahin kanssa suureen taloon Manhattanilla. Suuressa talossa kumpaakin kiinnostaa erityisesti turvahuone () joka on talon parhaiten suojattu huone. Heti ensimmäisenä yönä taloon murtaudutaan ja Meg ja Sarah pakenevat turvahuoneeseen. Rikolliset ovat edellisen omistajan rahojen perässä, jotka on piilotettu jonnekin taloon. Rikollisilla ei ole aikomustakaan lähteä talosta, ja he yrittävät päästä turvahuoneeseen. Kaiken lisäksi kaikki puhelinlinjat on katkaistu, matkapuhelin väärässä huoneessa, Sarahilla on diabetes, eikä huoneessa ole hiilihydraattipitoista syötävää. Sarahin verensokeri laskee liian alas ja hänelle tulee hypoglykemia. Hän tarvitsee glucagonpistoksen selvitäkseen.
Toronto Sun
Toronto Sun on Kanadan Torontossa julkaistava englanninkielinen päivittäinen sanomalehti. Sanomalehteä julkaistaan tabloid-muodossa. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 1. marraskuuta vuonna 1971.
Toronto Sunia pidetään vuonna 1971 lakkautetun Toronto Telegram -sanomalehden seuraajana. Lehden omistaa Postmedia-yhtiö, joka osti Toronto Sunin ja muut Sun Median englanninkieliset julkaisut Québecorilta keväällä 2015.
Lehti on tunnettu konservatiivispopulistisesta linjastaan ja päivittäisestä Sunshine Girlistä. Vuonna 2016 sen päivittäinen levikki oli noin 119 000 kappaletta, ja vuonna 2015 viikkolevikki oli noin 849 000.
La Presse
La Presse on Kanadan Montréalissa julkaistava ranskankielinen päivittäinen sanomalehti. Broadsheet-koossa julkaistava sanomalehti perustettiin vuonna 1884. La Presse -sanomalehden omistaa Power Corporation of Canada -konserni tytäryhtiönsä Gesca Limitéen välityksellä.
Lehteä luonehditaan liberaaliksi ja hieman vasemmistolaiseksi. Se on kannattanut esimerkiksi samaa sukupuolta olevien avioliitto-oikeutta, Irakia vastaan käydyn sodan protesteja ja Kanadassa järjestettyä opiskelijamielenosoitusta. Lehden ulkoasu, formaatti ja kirjoittajakunta on uudistunut päätoimittaja Guy Crevierin (2001-) aikana, mikä on lisäänyt levikkiä ja etenkin nuorempien lukijoiden määrää.
Levikiltään La Presse on noussut Kanadan suurimmaksi ranskankieliseksi sanomalehdeksi ohi toisen laajalevikkeisen ranskankielisen sanomalehden, tyyliltään sensaatiohakuisemman Le Journal de Montréalin kanssa. Vuonna 2015 La Pressen viikkolevikki oli noin 1,74 miljoonaa kappaletta.
Tauno Kaukonen
Tauno Kalevi Kaukonen (11. elokuuta 1929 Tampere – 8. elokuuta 1983 Tampere) oli suomalainen kirjailija. Hänen pääteoksensa ovat romaanit "Klaani", "Ken surmais suuren linnun" ja "Veräjättömän tarina". "Klaanin" tarina on tunnettu myös Mika Kaurismäen elokuvana sekä Anssi Tikanmäen elokuvasävelmänä.
Kaukosen lapsuusajalle oli kuvaavaa paikkakunnalta toiselle muutto. Kaukoselle tutuiksi tulivat niin Viipuri kuin Jyväskyläkin. Nuoruutensa Kaukonen vietti pääosin Tampereella, johon hän vakiintui lopullisesti 1952. Ennen kirjailijan uraansa Kaukonen toimi mm. maanviljelijänä, maalarina ja rakennusmiehenä. Useita vuosia hiottu ja moneen kertaan uudelleen kirjoitettu esikoinen, tiiliskiviromaani Klaani julkaistiin 1963. Kaikki kolme Kaukosen teosta ovat keskenään hyvin erityyppisiä aihealueeltaan, ympäristöltään ja kirjoitustyyliltään. Romaanista Klaani muodostui kuitenkin kirjailijan pääteos.
Kirja sai yksinomaan kiittäviä ja ylistäviä arvosteluja ja nousi julkaistujen kirjakauppaindeksien mukaan jopa 1964 vuonna myydyimpien kirjojen kakkossijalle.. Jo 1960-luvulla elokuvaohjaaja Aito Mäkinen teki elokuvasopimuksen Tauno Kaukosen kanssa Klaanin filmatisoinnista. Elokuvaa ei kuitenkaan koskaan tehty näyttelijälakon takia. Vuonna 1983 Mika Kaurismäki teki Klaanista oman elokuvaversionsa. Elokuvan ensi-ilta oli kuitenkin vasta 1984. Tauno Kaukonen ei ehtinyt itse nähdä kyseistä elokuvaa, sillä hän kuoli 1983. Klaanista on otettu uusintapainos LIKEn kustantamana 2006 ja vuonna 2013 CrimeTime kustansi Klaanin e-kirjana.
Tauno Kaukonen oli näkyvä jäsen Pirkkalaiskirjailijoiden yhdistyksessä. Hän veti Tampereella lukuisia kynäilypiirejä. Tauno Kaukosen tuotantoon kuuluu myös näytelmiä, kuunnelmia sekä novelleja.
Fysiikan lait
Fysiikan lait tai luonnonlait ovat luonnossa vallitsevasta säännönmukaisuudesta käytetty nimitys. Tieteelliset lait ovat tieteen vallitsevia hypoteeseja siitä, mitä luonnonlait ovat. Ne tieteelliset lait, jotka ovat tosia, ovat luonnonlakeja.
Eräitä fysiikan tunnetuimmista laeista ovat Isaac Newtonin lait, jotka ovat nykyisin osa klassista mekaniikkaa, sekä termodynamiikan neljä peruslakia.
Luonnonlait ovat luonteeltaan erilaisia kuin lait oikeudenkäytössä tai uskonnoissa, koska ne eivät määrää, miten asioiden tulisi olla, vaan ainoastaan kuvaavat, miten ne ovat. Luonnonlakeja ei tule sekoittaa ajatukseen luonnollisesta laista, joka on etiikan alan käsite.
Fysiikan lakien yleisiksi ominaisuuksiksi on ehdotettu muun muassa seuraavia (Richard Feynman, "Fysiikan lain luonne"):Fysiikan lakeihin kuuluvat muun muassa:
Luonnon lait
Luonnon lait ("Forces of Nature") on Bronwen Hughesin ohjaama romanttinen komediaelokuva vuodelta 1999. Pääosissa näyttelevät Sandra Bullock ja Ben Affleck. Tarina kertoo newyorkilaismiehestä, jonka lento morsiamensa luo Georgiaan tyssää äkkirysäyksellä, mutta yllättävistä käänteistä huolimatta hän pyrkii perille hinnalla millä hyvänsä.
Dorothy Round Little
Dorothy Edith Round Little (13. heinäkuuta 1908 Dudley, Worcestershire – 12. marraskuuta 1982 Kidderminster) oli brittiläinen naistennispelaaja.
Helen Wills Moodyn kilpailijana tunnettu Little voitti kaksinpelin Wimbledonissa 1934 ja 1937, kun Moody ei osallistunut. Hän voitti mestaruuden myös 1935 Australian mestaruuskisoissa, joissa Moody ei koskaan pelannut.
Vihdin lukio
Vihdin lukio syntyi, kun kaksi Vihdissä sijainnutta lukiota, Nummelan lukio ja Vihdin yhteiskoulun lukio, yhdistyivät vuonna 2007. Lukio sijaitsee Nummelassa (Nummelanharjulla) entisen Nummelan lukion tiloissa ja sen yhteyteen rakennetussa lisärakennuksessa. Nykyisin lukiossa opiskelee noin 500 opiskelijaa ja se on mitoitettu noin 650:lle opiskelijalle. Opettajia on reilu 30.
Vihdin lukio on yleissivistävä lukio, kuten edeltäjänsäkin, eli siellä ei painoteta mitään erityistä oppiainetta.
Massakulttuuri
Massakulttuuri on 1900-luvun populaarikulttuurin kansalle teollisesti tuotettua viihdettä. Tällaisiksi mielletään esimerkiksi 1900-luvun alkupuolella yleistynyt elokuva, radion tarjoamat viihdemahdollisuudet sekä erilaiset menot ja huvit, kuten huvipuistot, rantalomat tai kansanteatterit.
Massakulttuuri syntyi populaarikulttuurin pohjalle 1900-luvun alkuvuosikymmenillä. Se sai alkunsa teollistumisen voimakkaan kasvun seurauksena, kun maaseudulta kaupunkeihin muuttaneiden tehdastyöläisten palkkataso nousi ja työpäivä lyheni. Tehdastyön säännöllisyyden vuoksi kansalle jäi enemmän vapaa-aikaa ja varakkuutta, jonka saattoi panostaa lomailuun. Tavallisen kansan viihdyttämisestä alkoi kehkeytyä suurin talousala ikinä. Palvelujen ja hyödykkeiden tarjonta suuremmille massoille aikaansai kasvua teollisella sektorilla, jolloin työläisten varallisuus kasvoi entisestään ja syntyi kehä.
Myöhemmillä 1900-luvun vuosikymmenillä massakulttuurille tunnusomaiseksi tuli etenkin matkailu ja turismi. 50-luvulla suosittuja olivat etenkin ryhmämatkat, joiden uranuurtajana toimi Thomas Cookin matkatoimisto. Ryhmämatkailu alensi matkakustannuksia ja toi nopean ja helpon lentomatkailun lähelle kansaa. Suomessa Kalevi Keihäsen Keihäsmatkat lennätti vuodesta 1965 suomalaismatkailijoita ulkomaille.
Nattari
Nattari on osa-alue Kangasalla. Nattarin alueen rakennuskanta koostuu lähinnä kerrostaloista. Nattarissa asuu runsaasti lapsiperheitä. Nattaria sivuaa etelässä Tampereelta tuleva Kangasalantie, joka oli 1980-luvun lopulle saakka osa valtatie 12:a; nykyisessä tienumeroinnissa se on seututie 339.
Nattari on ympärysmitaltaan suurin piirtein 7 kilometriä. Nattaria rajaa ja ympäröi Tampereen raja, Vehmainen, Kiveliö, Holvasti ja Lemponen. Nattari on lähellä Kaukajärveä ja Liuttua.
Alueen palveluja ovat muun muassa kirjasto, terveysasema, päivittäistavarakauppa ja pankki.
Hedelmäsuola
Hedelmäsuola on luontaistuote, joka auttaa muun muassa närästyksen poistossa. Sen teho perustuu antasidivaikutukseen, eli se vähentää mahan happamuutta yksinkertaisesti neutraloimalla ja sitomalla happoa. Suomessa tunnettuja hedelmäsuolavalmisteita ovat muun muassa Samarin ja Collett.
Tärkeimmät aineet ovat natriumbikarbonaatti, sitruunahappo, natriumkarbonaatti.
Renault Sport Spider
Renault Spider on urheiluauto, jossa on takaveto ja Renault'n moottori kuljettajan selän takana. Auton idea syntyi kun Renault halusi kasvattaa urheilullista imagoaan. Auto esiteltiin konseptina Geneven autonäyttelyssä vuonna 1995 ja se tuli myyntiin saman vuoden lopulla. Autoa valmistettiin vain puolentoista vuoden ajan, josta johtuen se on hyvin harvinainen ja kallis myös käytettynä.
Auton kori on alumiinia joten se on kevyt ja kestävä, vaihdelaatikko ja moottori ovat yksi yhtenäinen yksikkö joka on sijoitettu poikittain konehuoneeseen.
Kone on Clio Williamsista tuttu 2,0-litrainen ja 150-hevosvoimainen rivinelonen.
Ford Thunderbird (1958)
Ford Thunderbird -henkilöautomallin toinen, nelipaikkainen sukupolvi syntyi, kun alkuperäisen Thunderbirdin myyntimäärän katsottiin olevan edelleen liian pieni kaksipaikkaisuuden takia. Nelipaikkainen auto suunniteltiin itsekantavalla korirakenteella, jotta saatiin mahdollisimman suuret sisätilat ulkomitoiltaan pieneen autoon. Autot rakennettiin uudessa Lincoln-merkille suunnitellussa tehtaassa Michiganin Wixomissa, koska myös uudet Lincoln-mallit hyödynsivät uutta itsekantavaa korirakennetta. Thunderbirdia valmistettiin ensimmäisenä mallivuonna 37 892 kappaletta, joka oli puolet enemmän kuin edellisen version vuotuinen tuotantomäärä, vaikka uuden version ensimmäinen tuotantovuosi oli vain yhdeksän kuukauden mittainen.
Auto on muotoilultaan hyvin erikoinen ja särmikäs ja sen lempinimi englanninkielisissä maissa onkin "Squarebird" eli vapaasti suomentaen särmälintu. Se on noin 230 millimetriä matalampi kuin saman aikakauden muut amerikkalaiset henkilöautot, ja maavaraakin on vain 147 millimetriä. Auton kardaaniakseli jouduttiin matalan maavaran takia sijoittamaan melko ylös, ja kardaanitunneli näkyy auton sisällä suurena, koko auton mittaisena keskikonsolina. Se on yksi tämän mallin tunnetuista muotoilupiirteistä.
Vakiovaihteistona vuoden 1958 Thunderbirdissä oli kolmivaihteinen manuaali, mutta lisävarusteena saatavissa olivat myös ylivaihteella varustettu versio sekä "Cruise-O-Matic", kolmiportainen kaksialueinen automaattivaihteisto, joka oli auton ostajien keskuudessa ylivoimaisesti suosituin valinta.
Edessä on erillisjousitus kierrejousin ja epätavallisen pitkin A-varsin. Takana on jäykkä akseli kierrejousin tuettuna. Jarruina edessä ja takana on rumpujarrut.
Vuonna 1959 keulan, perän ja sivujen koristelua muutettiin, saataville tuli myös nahkasisustus. Takajousitusta uudistettiin ja kierrejousien tilalle tuli lehtijouset, uudeksi moottorivaihtoehdoksi tuli seitsemän litran V8, joka kuului Lincolnin moottorivalikoimiin. Samalla myyntiluvut taas lähes kaksinkertaistuivat, ja autoa valmistettiin jopa 67 456 kappaletta, joista 10 261 kappaletta avomallia.
Vuonna 1960 tehtiin jälleen myyntiennätys: 92 842 myytyä Thunderbirdiä, joista 11 860 avomallia. Tähän vuosimalliin oli tarjolla kattoluukku, joka tunnettiin nimellä "Golde Top".
Ford Thunderbird (1955)
Ensimmäisen sukupolven Ford Thunderbirdiä valmistettiin vuosina 1955–1957. Nämä ensimmäisten tuotantovuosien Thunderbirdit olivat kaksipaikkaisia, ja vasta vuonna 1958 esitelty toinen sukupolvi kasvoi nelipaikkaiseksi.
Fordin autosuunnittelijat olivat vuosia harkinneet kaksipaikkaista automallia mallistoonsa, mutta ajatusta ei ollut toteutettu urheiluautojen vähäisen kysynnän vuoksi. Vuonna 1953 Fordin pahin kilpailija General Motors avasi kaksipaikkaisten autojen markkinat tuomalla myyntiin Chevrolet Corvetten. Fordin vastaus oli vuotta myöhemmin esitelty Thunderbird, joka nimettiin Pohjois-Amerikan lounaisrannikon intiaanien vaurauden ja sateen jumalan mukaan. Thunderbird ei ollut teknisesti yhtä edistyksellinen kuin lasikuitukorinen Corvette, mutta se oli helposti räätälöitävissä lukuisten lisävarusteiden ansiosta. Muotoilu oli haluttu pitää yksinkertaisena ja konstailemattomana. Thunderbird sai hyvän vastaanoton, ja autoa myytiin 24 kappaletta yhtä myytyä Corvettea kohden.
Thunderbirdissä oli edessä erilliset kierrejouset, takana puolestaan oli lehtijousitus. Moottori oli 4,8-litrainen OHV V8, jossa oli tehoa 193 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli kolmivaihteinen manuaalivaihteisto, jonka sai halutessaan myös ylivaihteella varustettuna. Lisävarusteena sai kolmiportaisen "Ford-O-Matic"-automaattivaihteiston.
Vakiona Thunderbirdissä oli irrotettava lasikuitukatto, mutta optiona oli tilattavissa myös kangaskatto. Lisävarustelistalta oli valittavissa muun muassa ohjaustehostin, sähköikkunat, radio, sähkösäätöiset istuimet, jarrutehostin ja sähkötoiminen katto.
Vuonna 1956 Thunderbirdiä uudistettiin kevyesti. Tavaratilan kokoa kasvatattiin siirtämällä varapyörä erilliseen takaluukun kanteen asennettuun koteloon. Ohjaamon ilmanvaihdon parantamiseksi etupyörien taakse tuli tuuletusaukot. Maksuttomana lisävarusteena sai nyt myös pienen pyöreän ikkunan lasikuitukattoon. Suurempi 5,1-litrainen V8-moottori tuli tarjolle pienemmän rinnalle.
Seuraavat uudistukset tulivat vuonna 1957. Etupuskuri ja -säleikkö muotoiltiin uudelleen ja pyrstöevien kokoa suurennettiin. Takavalot olivat uudet ja aiempaa suuremmat. Varapyörä siirtyi takaisin tavaratilaan, jota oli muutettu siten, että varapyörä mahtuisi sinne paremmin. 5,1 litran moottorista valmistettiin myös McCulloch-ahtimilla varustettuja 300- ja 340-hevosvoimaisia versioita.
Ford Thunderbird (1961)
Ford Thunderbird mk3 eli uusi luodin muotoinen Thunderbird tuli myyntiin vuonna 1961, autoa myytiin hyvin paljon, ensimmäisenä vuonna jopa 73 051 kappaletta joista 10 516 avomallia. Auto pääsi julkisuuteen mm. Indy 500 kilpailun turva-autona, sekä presidentti John F. Kennedyn paraatissa.
Vuonna 1962 esiteltiin Thunderbird Sports Roadster, jossa on tonneau tyylinen peite takapenkkien päälle, joka tekee autosta kaksipaikkaisen. Autossa on myös Kelsey-Hayesin pinnavanteet ja erikoisvarustelu. Auton kallis hinta ja epäkäytännöllisyys vähensivät myyntilukuja, mutta mm. Elvis Presley omisti tällaisen auton. Vuoden tuotanto oli 78 011 kappaletta, joista 9 884 avomallia. Samana vuonna tuli myös landau -malli, jossa on vinyylikatto ja S-palkit takapilareissa. Tämä malli on ensimmäinen vinyylikattoinen malli, josta alkoi 20-vuotinen vinyylikattoisten thunderbirdien kausi.
Vuonna 1963 myyntiluku väheni 63 313 myytyyn autoon ja myyntiin tuli rajoitettu erä Principality of Monaco mallia, jossa on erityinen kilpi jossa on omistajan nimi sekä auton sarjanumero, tätä mallia valmistettiin vain 2000 kappaletta. Kaikissa erikoismalleissa on erikoinen valkoinen nahkasisustus sekä roosan värinen Landau tyylinen vinyylikatto. Samana vuonna valmistettiin vain 5 913 avoautoa ja 455 Sports Roadsteria, joten mallin suosio alkoi hiipua.
Ford Thunderbird (1964)
Ford Thunderbird mk4 oli edeltäjäänsä perinteisemmin muotoiltu ja auton sporttisesta imagosta oli tullut ainoastaan imago, nimittäin perusmoottorilla varustetulla T-birdillä kestää kiihtyä 0-100 km/h 11 sekuntia auton suuresta massasta johtuen. Ensimmäisen vuoden myynti oli erinomainen, 92 465 myytyä autoa.
Lisävarusteita olivat tonneau-katto ja pinnavanteet, jotka sisältyivät edellisessä mallissa Sports Roadster -pakettiin.
Autossa on hyvin löysä jousitus, mutta saatavana on lisävarusteena jäykempi sporttijousitus. Vaikka Buick Rivieraa ja Pontiac Grand Prixiä pidettiin ajettavuudeltaan parempina, Thunderbird johti edelleen tämän luokan markkinoita.
Vuonna 1965 vakiovarusteeksi tuli levyjarrut joka renkaaseen ja sekventiaalivilkut jotka vilkuttavat takavalojen osia yksi kerrallaan keskeltä reunaanpäin. Myynti putosi kilpailista (johon vaikutti myös Fordin oma Ford Mustang) johtuen 74 972 kappaleeseen.
Vuonna 1966 lisävarusteeksi tuli isompi 7.0 -litran V8 -moottori sekä uusi Town Hardtop -malli. Landau mallin korvasi uusi Town Landau, jossa on yhdistetty Town Hardtopia ja Landauta. Mallia myytiin 69 176 kappaletta.
Ford Thunderbird (1967)
Ford Thunderbird mk5 muutti koko Thunderbird -malliston suunnan, vuonna 1964 esitelti Ford Mustang kilpaili liikaa Thunderbirdin kanssa, joten Thunderbirdistä oli tehtävä kalliimpi ja ylellisempi malli ja Mustang jätettiin alempaan segmenttiin halvaksi urheiluautoksi. Malli onkin lähempänä Lincoln malleja ja aiemmasta itsekantavasta korirakenteesta luovuttiin ja auto rakennettiin perinteisemmälle erillisrunko rakenteelle. Rungon ja korin välissä on kumityynyt tärinöiden ja metelin ehkäisemiseksi. Samalla avomalli poistettiin mallistosta huonosti myyvänä mallina ja autosta tuli neliovinen, takaovet ovat edestäpäin aukeavat "kaappariovet" kuten vuoden 1960 Lincoln Continentalissa.
Vuoden 1968 Lincoln Continental Mark III perustui Thunderbirdin koriin, kuten tästä eteenpäin 90-luvulle asti. Myös Mercury Cougareissa käytettiin samoja osia.
Ford Thunderbird (1972)
Ford Thunderbird mk6 oli suurin koskaan valmistettu Thunderbird-malli. Auton massa on 2 250 kg. Suuren moottorin takia myös polttoaineenkulutus oli suurta. Vuoden 1973 öljykriisi vaikeutti autojen myyntiä, joten mallia jouduttiin pienentämään seuraavaa sukupolvea varten ja kuudennen sukupolven T-bird jäi viimeiseksi suureksi.
Captain Hollywood Project
Captain Hollywood Project (myöhemmin Captain Hollywood) on vuonna 1991 perustettu saksalainen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ""Flying High"", ""Only With You"" ja ""Find Another Way"".
Yhtyeen jäsenet ovat Tony Dawson-Harrison, Thorsten Adler, Michael Eisele ja Thomas Keil.