hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aittokylä (Oulu)
Aittokylä on Aittokoski-nimisen koskipaikan ympärille muodostunut kylä Sanginjoen varrella Vepsän kaupunginosassa Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla, noin viisi kilometriä etelään Vepsänkylältä ja linnuntietä pitkin noin 14 kilometrin päässä Ylikiimingin taajamasta eteläkaakkoon. Kylään johtaa paikallistie 18697 Vepsänkylältä. Kylä sijaitsi aiemmin Muhoksen kunnanrajojen sisällä olevassa pienessä entisen Ylikiimingin kuntaan kuuluneessa eksklaavissa.
Charlottenlundin linna
Charlottenlundin linna () sijaitsee Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan pohjoispuolella Gentoften kunnassa, metsäalueella, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä Gyldenlund. Linna on nimetty kuningas Kristian VI:n siskon Charlotte Amalien mukaan.
Linna rakennettiin alun perin vuosina 1731–1733, arkkitehti Johan Cornelius Kriegerin piirustusten pohjalta. Sitä ei kuitenkaan rakennettu täysin tyhjästä, vaan laajennettiin ja uudistettiin samalla paikalla jo sijainnutta vanhempaa rakennusta, Gyldenlundia.
Vuosina 1880–1881 barokki-tyyliä edustanut linna koki suurin muodonmuutoksen, kun siihen lisättiin kaksi erkkeri-ikkunaa, kaksi poikittaista siipeä sekä kupoli. Muodonmuutoksen suunnitteli tanskalainen arkkitehti Ferdinand Meldahl, ja muutoksen myötä tyylisuunta vaihtui barokista ranskalaiseen renessanssiin.
Tanskan kuninkaallinen perhe lakkasi käyttämästä linnaa vuonna 1935. Linna on täysin Tanskan valtion omistuksessa.
Tanskan kuninkaallinen taideakatemia
Tanskan kuninkaallinen taideakatemia () on Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa sijaitseva kansainvälinen taidekorkeakoulu. Se on yksi Tanskan 20:stä valtiollisesta taidekorkeakoulusta. Taideakatemia jakaantuu neljään instituutioon: kuvataidekouluun, arkkitehtikouluun, konservaattorikouluun sekä kuninkaalliseen kaunotaiteiden akatemiaan.
Kuninkaallinen taideakatemia perustettiin vuonna 1754. Alkuperäinen nimi oli "Det Kongelige Danske Skildre-, Billedhugger- og Bygnings-Academie i Kiøbenhavn". Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1968 lähtien.
Akatemia perustettiin 31. maaliskuuta 1754. Se oli syntymäpäivälahja Tanska-Norjan kuninkaalle Fredrik V:lle hänen 31. syntymäpäivänään. Kuningas Fredrik V halusi Tanskassa olevan paljon taitavia taiteilijoita. Akatemian perustuspäivä ei ole täysin tarkka, sillä se perustettiin jo kuusi vuotta aikaisemmin ja siirrettiin Charlottenborgiin heinäkuussa 1754. Sen perustamista juhlittiin tosin vasta kuninkaan syntymäpäivänä.
Akatemialla on ollut useita nimiä vuosien mittaan. Nykyisen nimensä, Tanskan kuninkaallinen taideakatemia, se sai vuonna 1968. Akatemia sijaitsee sen alkuperäisessä rakennuksessa Charlottenborgin palatsissa Kungens Nytorvilla Kööpenhaminassa.
Akatemiassa opetetaan eri taiteenaloja ja niiden historiaa. Siellä on 2000 oppilasta vuoden 2015 tiedon mukaan.
https://kunstakademiet.dk/en/schools-visual-arts/history-schools-visual-arts/art-academy-born
Haihtuva muisti
Haihtuva muisti () tarkoittaa tietokonemuistia, joka menettää sisältönsä virtakatkoksessa. Tällaisia ovat yleensä tietokoneiden keskusmuistit.
Rakenteellisesti yleisimpiä haihtuvia muisteja ovat dynaamiset RAM-muistit eli DRAM-muistit. Näissä muisteissa tieto on talletettu kondensaattoreihin, joita pitää virkistää säännöllisesti tiedon säilyttämiseksi ja aina lukuoperaation jälkeen. Ensimmäisten DRAM-muistien virkistämisestä huolehti suoritin, mutta nykyisissä muisteissa virkistäminen on rakennettu muistiin. DRAM-muisti vie suhteellisen vähän piipinta-alaa mikropiirillä, joten muisti on edullista.
Suorittimissa käytetään nopeana välimuistina staattista RAM-muistia (SRAM), jossa muistitieto talletetaan kiikkuun. Toteutustavan takia SRAM ei tarvitse virkistämistä, ja se voidaan suojata sähkökatkosta vastaan esimerkiksi paristovarmennuksen avulla. Muisti
kuluttaa sähköä käytännössä vain muuttaessaan tilaansa, minkä takia yksi paristo voi riittää pariksikymmeneksi vuodeksi. SRAM vie mikropiiriltä enemmän piipinta-alaa kuin DRAM, mikä tekee siitä DRAMia kalliimman tuottaa.
Varhaisissa tietokoneissa on käytetty elektroniputkia, Williams–Kilburn putkia (ks. Manchester Mark I), ferriittirengasmuistia ja muita menetelmiä ennen puolijohdemuistin yleistymistä. Näistä ferriittirengasmuisti ei ole haihtuva vaan säilyttää tilansa virrattomanakin.
Kərki
Kərki on Azerbaidžanin kylä ja eksklaavi Armeniassa, sillä armenialainen Araratin maakunta ympäröi sitä joka puolelta. Pinta-alaa Kərkilla on 7 neliökilometriä. Eksklaavi kuuluu Sədərəkin piirikuntaan, joka taas on osa Nahitševanin autonomista tasavaltaa. Kərki sijaitsee Nahitševanin rajalta noin viiden kilometrin päässä.
Armenia on kontrolloinut Kərkia vuoden 1992 Vuoristo-Karabahin sodasta lähtien. Pohjois-Armenian Etelä-Armeniaan yhdistävä tie kulkee Kərkin läpi. Nykyisin Kərkissa pääasiassa asuukin armenialaisia. Armenian hallitus on nimennyt alueen kuningas Tigranin mukaan uudelleen Tigranašeniksi.
Kərki on kuivien heinämaiden ympäröimä vihreä kylä suuren vuoren juurella. Kylästä on mahdollista nähdä Armenian ja Turkin rajalla sijaitsevalle Ararat-vuorelle.
Nahitševanin ja Armenian välinen raja on suljettu sopimattoman konfliktin vuoksi. Kərkiin on helppo saapua Armenian pääkaupungista Jerevanista. Azerbaidžanin pääkaupungista Bakusta on matkaa Kərkiin 470 kilometriä.
Domestikaatio
Domestikaatio tarkoittaa eläinten kesyttämistä kotieläimiksi, ja monesti myös kasvien ottamista viljelyyn ja puutarhakasveiksi.
Koira kesytettiin ehkä jääkauden loppuvaiheessa noin 15 000 eaa., ja se lienee kesytetty monta eri kertaa monessa eri paikassa. Uusimpien teorioiden mukaan koira kesyyntyi sudesta kun se alkoi syödä jätteitä ihmisten jättämistä kasoista. Vasta noin 10 000–8000 eaa. alettiin kesyttää maatalouden kotieläimiä Lähi-idässä ja muualla Aasiassa. Hevonen kesytettiin mahdollisesti jo 4000 eaa., mutta täysin varmasti 2000 eaa. Ukrainan aroilla. Viljan viljely alkoi joskus 11 000–8500 eaa. Lähi-idässä.
Domestikaatiota tapahtuu nykyäänkin. Domestikoiduille lajeille tyypillistä on monipuolinen ruokavalio jolloin niitä on helppo ruokkia, niiden tulee kasvaa täysikokoiseksi suhteellisen nopeasti (teurastuskuntoon tai käyttöeläimeksi), lisääntymisen tulee onnistua vankeudessa, eläimillä tulee olla sopuisa mielenlaatu eivätkä ne saa panikoitua helposti esimerkiksi kosketuksesta ja niiden on sopeuduttava muuntautuvaan sosiaaliseen hierarkiaan eli laumaan.
Marie Jules César Lelorgne de Savigny
Marie Jules César Lelorgne de Savigny (5. huhtikuuta 1777 Provins, Ranska – 5. lokakuuta 1851 Galés, Ranska) oli ranskalainen eläintieteilijä.
Lelorgne de Savigny osallistui eläintieteilijänä Napoleon Bonaparten sotaretkelle Egyptiin 1798–1802. Egyptissä hän tutki erityisesti selkärangattomia eläimiä. Jo ennen Egyptin-retkeä hän oli käynyt Kiinassa.
Hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsen ja myös Amsterdamin, Edinburghin ja Oxfordin akatemioiden jäsen.
Lelorgne de Savigny kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa keisarikotkan. Hän nimesi uudelleen kalasääsken, jolle Linné jo oli aiemmin antanut nimen "Falco haliaeetus" 1758. Savigny sijoitti sääksen aivan omaan sukuunsa, jolle hän antoi kreikkalaisen taruston mukaan sukunimeksi "Pandion".
Hurrikaani Allen
Hurrikaani Allen oli vuoden 1980 ensimmäinen nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella, ja yksi siihenastisen historian voimakkaimmista trooppisista hirmumyrskyistä. Ilmanpaine sen keskuksessa oli alimmillaan 899 hPa, mikä oli Karibianmeren hurrikaanien ennätys. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Myrsky aiheutti sitä ennen tuhoja Barbadoksella, Saint Lucialla, Guadeloupessa, Haitilla, Jamaikalla, Kuubassa, Caymansaarilla ja Yhdysvalloissa. Se surmasi yli 200 henkeä Karibialla ja kymmeniä Yhdysvalloissa. Sen tieltä evakuoitiin 300 000 henkeä Teksasissa. Koska myrsky iski lähinnä harvaanasutuille alueille, se aiheutti vain noin miljardin (sen ajan) dollarin aineelliset vahingot.
Tall Abu Huraira
Tall Abu Huraira oli kivikautinen maanviljelykylä Pohjois-Syyriassa, pohjoisen Levantin ja itäisen Mesopotamian rajalla. Kylän vanhemmassa kerrostumassa asui 200-300 metsästäjä-keräilijää paikoillaan. Kylä hylättiin joksikin aikaa, ja sitten kylä kasvoi valtavaksi esikeraamisen ajan keskukseksi.
Tall Abu Huraira (Tell Abu Hureyra) oli epipaleoliittinen ja esikeraaminen neoliittinen maanviljelykylä Pohjois-Eufratin varrella. Noin 13 000-11 000 eaa. vallitsi Lähi-idässä sateinen kausi joka johti väestön asettumiseen paikoilleen muun muassa Hurairaan. Sateisuus mahdollisti runsasravintoiset ympäristöt. Hurairan lähellä kasvoi luultavasti joenuomissa tammea mistä saatiin syötäviä terhoja, villivehnää, kahta villiruislajia sekä läheisellä aavikolla liikkui gaselleja. Gasellit olivat tärkein liharavinnon lähde.
Kylä Huraira 1 perustettiin ehkä noin 11 500 eaa.. Tällöin siellä asui noin 100-300 tyypillistä monipuolista ravintoa syöviä metsästäjä-keräilijää. Ilmasto oli kostea ja suosi ravinnon keruuta luonnosta viljelyn sijaan. Huraira oli Natufin kulttuurin tyyppinen epipaleoliittinen asuinpaikka. Silloin siellä oli pieni määrä ajalle tyypillisiä pyöreitä majoja. Gaselleja metsästettiin vuosivaelluksilla. Pienempiä eläimiä, kuten jäniksiä, kettuja ja lintuja, ympäri vuoden.
Noin 11 000 eaa. ilmasto viileni nuorempaan dryaskauteen. Lähi-idän ilmasto kuivui. Tämä suosi maanviljelyä. Noin 11 000 eaa. tammenterhoja kasvavat metsät katosivat. Villivilja, höyhenheinä ja asphodelus-kasvin siemenet tulivat tammenterhojen tilalle. Noin 10 600 eaa. villit viljalajit hävisivät Hurairasta ja syötiin mm. apiloita ja mailaisia pistaasisatojenkin pienettyä.
Huraira 1:stä onkin löydetty noin viljellyn tyyppistä ruista noin ajalta 10 700 eaa. Samalta ajalta on merkkejä rikkaruoho lajeista, joiden tiedetään kasvavan mieluummin kastellussa maassa. Tällöin Hurairassa olisi viljelty maata jo noin 1 000 vuotta aiemmin kuin muualla Lähi-idässä. Nuoremman dryaskauden aikana Hurairassa asui noin 100-300 ihmistä, ja väki kasvoi samaan aikaan kuin monien muiden kiinteiden asuinpaikkojen väki väheni tai paikkoja jopa hylättiin. Noin 10 000 eaa. paikka hylättiin. Luultavasti väki muutti riistan perässä toisille seuduille ilmaston muututtua riistalle, viljelyllä ja syötäville villikasveille laajoilla alueilla.
Noin 9 400 eaa. paikka asutettiin uudelleen, ja tämän Huraira 2 -ajan löydöissä näkyy selviä jatkuvan viljelyn merkkejä. Huraira 1 oli tehty suorakulmaisista savitiilitaloista ja kujat olivat kapeita. Noin 500 vuoden kuluttua paikalla asui noin 20 kertaa enemmän ihmisiä kuin aiemmin, eli 4 000-6 000 ihmistä, mikä kertoo maanviljelyn nostaneen väkilukua rajusti. Noin 9 000 eaa. alkoi äkkiä vuohien ja lampaiden paimennus.
The Rose that Grew from Concrete
The Rose That Grew from Concrete on albumi joka perustuu Tupac Shakurin runoihin. Albumi ilmestyi 17. lokakuuta 2000. Tällä albumilla on mukana paljon julkisuuden henkilöitä, jotka tulkitsevat Tupacin runoja ja kirjoituksia, ollen näin hengeltään paljolti perinteinen ns. puhuttu albumi.
Herb Gardiner
Herbert Martin Gardiner (8. toukokuuta 1891 Winnipeg, Manitoba, Kanada – 11. tammikuuta 1972) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Gardiner pelasi Montreal Canadiensissa ja Chicago Blackhawksissa National Hockey League -liigassa. Hän ehti edustaa myös WCHL:n Calgary Tigers -seuraa.
Finanssipolitiikka
Finanssipolitiikka ("engl. fiscal policy") on valtion harjoittamaa talouspolitiikkaa julkisen kulutuksen, julkisten investointien ja niiden rahoituksen osalta. Suomessa finassipolitiikkaa johtaa valtioneuvosto.
Finanssipolitiikka ja rahapolitiikka ovat yhteiskunnan kattavan talouden eli makrotalouden välineitä, joiden avulla maan hallitus pyrkii ohjaamaan talouden kehitystä, teoriassa lähinnä elvyttämään taloutta taantumissa ja hillitsemään taloutta huippusuhdanteissa tasaisemman kehityksen aikaansaamiseksi. Finanssipolitiikan keinona on julkisen vallan tulojen ja menojen säätely, jolla säädellään kokonaiskysyntää.
Elvyttävä finanssipolitiikka tarkoittaa julkisen talouden ylijäämän pienentämistä tai alijäämän, lainanoton kasvattamista. Se on käytännössä verojen alentamista ja/tai julkisten menojen kasvattamista (kuten julkisen sektorin investoinnit, kulutus ja tulonsiirrot). Julkisen sektorin kulutus sisältää esimerkiksi työvoiman koulutuksen ja työvoimasta eli ihmisistä huolen pitämisen sosiaalipalveluilla ja terveydenhuollolla.
Elvyttävän talouspolitiikan eräänlaisena vastakohtana kurjistava finanssipolitiikka (engl. "Fiscal Austerity") pyrkii rajoittamaan julkista kulutusta ja investointeja. Kurjistava talouspolitiikka ei välttämättä hyödynnä maan julkisen talouden liikkumavaraa, joka määrittelee kyvyn toteuttaa elvyttävää talouspolitiikkaa turvallisesti ja vastuullisesti.
Yleisesti voidaan maailmanlaajuisesti sanoa vasemmistopuolueiden kannattavan elvyttävää talouspolitiikkaa, ja oikeistopuolueiden kurjistavaa.
Nu-Mixx Klazzics
Nu-Mixx Klazzics on remix-albumi Tupac Shakurilta. Albumi ilmestyi 7. lokakuuta 2003 ja sen julkaisi Death Row Records. Albumi sisältää lukuisia kappaleita All Eyez on Me albumilta, uusilla taustoilla ja artistivierailijoilla. Albumilta ei julkaistu ollenkaan singleä ja musiikkivideota. Albumi on myynnyt tähän mennessä noin 75,000 kappaletta.
Jugulator
Jugulator on heavy metal -yhtye Judas Priestin 13. studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1997, seitsemän vuotta edellisen studioalbumin "Painkillerin" jälkeen. Pitkäaikaisen laulajan Rob Halfordin korvannut Tim 'Ripper' Owens esiintyy yhtyeen kokoonpanossa ensimmäistä kertaa.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Tipton/Downing.
Reunanylityslause
Reunanylityslause on topologiaan liittyvä seuraava tulos: Olkoon formula_1 topologinen avaruus, osajoukko formula_2 yhtenäinen ja formula_3. Jos formula_4 kohtaa sekä formula_5:n että formula_6:n, niin formula_4 kohtaa myös formula_5:n reunan formula_9.
Merkitään formula_10 ja formula_11. Jos formula_12, niin formula_13. Sisäpisteen ja ulkopisteen määritelmästä seuraa formula_14 ja oletuksista seuraa formula_15. Nyt formula_16. Koska joukot formula_17 ja formula_18 ovat erillisiä, epätyhjiä ja formula_19:ssä avoimia, niin formula_20 on epäyhtenäinen. Tämä on ristiriita oletusten kanssa, joten täytyy päteä formula_21.
Jarmo (arkeologia)
Jarmo ("Qal'at Jarmo") on varhainen maanviljelykylä noin vuodelta 7 000 eaa. Kurdistanissa, Irakissa.
Kylä oli Zagrosvuorten rinteillä Kirkukista itään.
Paikkaa pidettiin pitkään vanhimpana tunnettuna maanviljelykylänä.
Ennen Jarmon löytymistä ajateltiin, että maanviljely olisi alkanut 
Egyptin ja Kaksoisvirtainmaan jokilaaksoissa. Jarmo sijaitsee 
tammivyöhykkeellä 800 metrin korkeudessa. Siellä harjoitettiin varhaista sadeviljelyä.
Luettelo fysiikan osa-alueista
Luettelo fysiikan osa-alueista ja merkittävästi fysiikan menetelmiä käyttävistä aloista aakkosjärjestyksessä.
Väinö Samuli Lahtinen
Väinö Samuli Lahtinen (12. joulukuuta 1889 Hämeenkyrö – 31. elokuuta 1965 Helsinki) oli puuseppämestari. Hänen vanhempansa olivat suutari Taavetti Vihtori Lahtinen ja Emma Vilhelmiina Adamintytär. Puoliso Martta Lydia o.s. Malminen (s. 13. marraskuuta 1890, Suodenniemi - k. 25. syyskuuta 1976 Helsingissä).
Tampereen käsityökoulusta 1909 valmistunut puuseppä Väinö Lahtinen muutti Helsinkiin vuonna 1911 tarkoituksenaan perustaa oma puusepänliike. Tässä hän onnistui ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja ryhtyi tuottamaan arkkitehtien piirustusten mukaisia uniikkikalusteita. Lahtinen käytti kalusteissaan useita, tarkkaan valittuja puulajeja ja hallitsi vaativan intarsiatyön.
Vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon sisustukseen tilattiin aikansa tunnettujen suunnittelijoiden ja taiteilijoiden töitä. Eino Kaurialta tilattiin lukuisien muiden töiden ohella suunnitelma Eduskunnan vieraskirjan kansioksi. Kauria suunnitteli kansiossa käytettäväksi koivua hankalimmissa muodoissaan: visaa ja tuohta. Visakoivuisiin kansiin tehtiin tuohinauhasta upotus ja kannet yhdistettiin visakoivuisin saranoin. Tuohiseen kanteen hopeaseppä pakotti hopealangasta Suomen kartan silloisine lääninrajoineen.
Kansio osallistui Pariisissa 1937 järjestettyyn käsityöalan maailmannäyttelyyn, jossa sen tekijäkolmikolle myönnettiin kultainen mitali sarjassaan.
Nukkalisäke
Nukkalisäkkeet eli villukset ovat ohutsuolen sisäpinnan limakalvon pieniä, sormimaisia lisäkkeitä. Nukkalisäkkeiden sisällä kulkee imusuonia ja hiussuonia. Niiden pinta koostuu pääosin enterosyyteiksi kutsutuista epiteelisoluista, joiden välissä on harvassa limaa erittäviä pikarisoluja. Enterosyyttien ulkopinnalla on pieniä ulokkeita, joita nimitetään mikrovilluksiksi.
Nukkalisäkkeet ovat noin 0,5–1,5 millimetrin korkuisia.
Ravintoaineet imeytyvät suolistosta nukkalisäkkeiden kautta verenkiertoon. Nukkalisäkkeet lisäävät ohutsuolen imeytymispinta-alan noin 30-kertaiseksi. Nukkalisäkkeiden välissä sijaitsee Lieberkühnin kryptiksi kutsuttuja ohutsuolen rauhasia, jotka erittävät ruoansulatusentsyymejä.
Neoliittinen Anatolia
Neoliittinen kausi Anatoliassa on kulttuurin aikakausi, joka alkoi neoliittisen kauden määritelmän mukaan maanviljelyn levitessä Anatoliaan eli nykyisen Turkin alueelle noin 8000 eaa. alkaen. Eteläiseen Anatoliaan syntyi monia maanviljelyyn ja karjanhoitoon perustuvia kyliä, joissa oli savitiilistä rakennettuja taloja. Anatoliasta vietiin jo neoliittisella ajalla obsidiaania työkalujen raaka-aineeksi muualle Lähi-itään.
Arkeologien tuntemia neoliittisen Anatolian löytöpaikkoja ovat muun muassa Göbekli Tepe, Nevali Cori, Catal Höyük, Hacilar, Can Hasan ja Cayönu. Anatoliasta ei ole löytynyt varsinaisia linnoituksia neoliittiselta kaudelta, mutta talot rakennettiin vieri viereen jolloin ne muodostivat helposti puolustettavan rakenteen. Niissä ei ollut ovea, vaan sisään käytiin tikkailla katon kautta.
Hacilar
Hacilar oli kylä nuoremmalla kivikaudella Turkissa. Paikka on 25 kilometriä Burdurista lounaaseen.
Läntisen Etelä-Turkin Hacilar oli asuttu jo vuonna 7040 eaa.
Arkeologisten löytöjen perusteella paikka on hylätty ja asutettu uudelleen useampia kertoja. Se oli tuolle ajalle tyypillinen maatalouskylä. Hacilar on tunnettu parhaiten laadukkaasta keramiikastaan. Keramiikka on lähinnä saviastioita ja äitijumalatarpatsaita. Hacilarin kylässä noin 6000 eaa. oli pari temppeliä, jotka olivat normaalin talon kokoista.
Hacilar linnoitetiin kylän viimeisessä vaiheessa noin 5400-5000 eaa. kivisellä muurilla, joka sulki sisäänsä noin 70x35 m alan.
Kylä löydettiin uudestaan vuonna 1956.
Hacilarin talot olivat tasakattoisia, umpinaisia tai sisäpihan ympärille rakennettuja neliömäisiä taloja. Rakennusaineena olivat mutatiilet ja puu. Keittiö, olohuone, viljavarastot jne. olivat erikseen.
Altti Kuusamo
Altti Kyösti Olavi Kuusamo (s. 15. kesäkuuta 1951 Kitee) oli Turun yliopiston taidehistorian professori vv. 2004-2017. Altti Kuusamon tieteellisen tuotannon pääalueet ovat kuvataiteen tutkimuksen metodologia ja taideteoriat, nykytaiteen tutkimus, renessanssin tutkimus, taiteiden välisten suhteiden tutkimus, visuaalinen semiotiikka, arkipäivän kuvakulttuurin tutkimus, havaitsemisen ja kuvataidekritiikin tutkimus.
Altti Kuusamo valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1996 Helsingin yliopistosta. Hän on toiminut taidehistorian dosenttina vuodesta 2001 Helsingin yliopistossa ja mediatieteen dosenttina vuodesta 2002 Lapin yliopistossa. Kuusamo on ollut lisäksi tuntiopettajana ja pitänyt luentoja ja seminaareja kaikissa tärkeimmissä kuvataidetta opettavissa oppilaitoksissa Suomessa ja sen lisäksi mm. Oslossa ja Tallinnassa.
Kuusamo on ollut vastaväittäjänä taidehistorian, taideteollisen muotoilun, teoreettisen filosofian, tiedotusopin ja musiikkitieteen (semiotiikan) aloilla Helsingin, Tampereen ja Jyväskylän yliopistoissa, Taideteollisessa korkeakoulussa ja Eesti Kunstiakadeemiassa. Hän on pitänyt tieteellisiä esitelmiä ja luentoja kongresseissa ja symposiumeissa kotimaassa ja ulkomailla taidehistorian, taiteiden tutkimuksen ja semiotiikan aloilta. Kuusamo on viettänyt tutkimuskausia Roomassa (Institutum Romanum Finlandae) 1980-luvulta alkaen.
Kuusamo on julkaissut kuvataidekritiikkiä ja muita yleistajuisia kirjoituksia (esseitä, kolumneja, artikkeleita) taiteen ja kulttuurin alueilta lukuisissa aikakausi- ja sanomalehdissä, näyttelyluetteloissa ynnä muissa julkaisuissa 1980-luvulta alkaen. "Synteesi"-lehden toimitussihteerinä Altti Kuusamo on toiminut 1985 alkaen, toimitusneuvoston jäsenenä vuodesta 1986. Lisäksi hän on ollut toimitusneuvoston jäsen "Acta Semiotica Fennica"- ja "Estonian journal for Art History": Kunstiteaduslikke Uurimusi -lehdissä.
Altti Kuusamo on ollut Suomen semiotiikan seuran hallituksen jäsen 1989 lähtien; International Association of Art Critics (AICA), hallituksen jäsen 1991–1996 ja 2000–2001; AICA-Finlandin puheenjohtaja 1991–1997; International Association for Semiotic Studies (IASS), toimeenpanevan komitean jäsen 1999 alkaen.
Lisäksi Altti Kuusamo on esiintynyt radio- ja TV-ohjelmissa, taidemuseoissa ja muissa taiteen, tieteen ja kulttuurin alan instituutioissa ja tapahtumissa kotimaassa ja ulkomailla.
Not of This Earth
Not of This Earth on kitaristi Joe Satrianin ensimmäinen albumi. Levy julkaistiin vuonna 1986.
Ragnar Hare
Ragnar Hare oli vuonna 1981 Pietarsaaressa perustettu suomalainen rock-yhtye, joka voitti Rock SM -kilpailun vuonna 1983 ja lopetti toimintansa vuonna 1989.
Perustajajäsenet olivat kitaristi Johan Granlund ja laulaja Peter Emas. Ragnar Hare herätti alkuaikoina huomiota lavaesiintymisillään joihin kuului olennaisena osana lapsena auto-onnettomuudessa ollut -- ja sen takia sekä halvaantumisesta että afasiasta kärsinyt -- tanssija Anders "Andy" Sundqvist. Yhtye voitti Rock SM -kilpailun vuonna 1983, päihittäen muun muassa kolmanneksi sijoittuneen Clifters-yhtyeen, sekä Talouskukkaro -nimellä esiintyneen Neljä Ruusua. Kitaristi Zazza Nygård liittyi yhtyeeseen juuri ennen Rock SM -kilpailua. Rikki Ström tuli basisti Lasse Strömbergin tilalle heti kilpailun jälkeen. Kilpailun jälkeen Johanna Kustannus julkaisi yhtyeen singlen "Bit".
Vuonna 1984 Ruotsin EMI:n ollessa kiinnostuneita levysopimuksen solmimisesta, rumpali Mikael "Micki" Sundkvist luopui muusikon urasta kokonaan ja ryhtyi ortodoksipapiksi. Hänen tilalleen rumpuihin tuli Petri Peltomaa. Samaan aikaan kosketinsoittaja Tumba Haldin siirtyi reggae-yhtyeeseen Dreadline. Haldinin tilalle pestattiin Tia Nybäck. Yhtye palasi yleiseen tietoisuuteen EP:llä "Barn Till Himlen" vuonna 1986.
Yhtye vaihtoi loppuaikanaan laulukielensä englanniksi, kansainvälisiä markkinoita huomiolla pitäen, mutta tämäkään ei tuottanut toivottua tulosta. Viimeinen julkaisu, vuonna 1987 taltioitu esiintyminen "live...tavastia...helsinki", on laulettu englanniksi. Yhtye lopetti toimintansa 80-luvun lopulla. Viimeinen keikka soitettiin 1988, mutta yhtye ilmoitti hajonneensa vasta vuonna 1989.
Bifurkaatiojärvi
Bifurkaatiojärvi on järvi, josta vedet laskevat kahteen eri suuntaan. Siellä, missä on bifurkaatiojärviä, vedenjakaja ei ole yksiselitteisesti määriteltävissä. Järvibifurkaatioiden ohella on olemassa myös jokibifurkaatioita, kun joen virtaus haarautuu kahtaalle.
Tunnetuimpia ja samalla suurimpiin kuuluvia bifurkaatiojärviä Suomessa ovat Lummenne Keski-Suomen Kuhmoisissa ja Vesijako Päijät-Hämeen Padasjoella. Näistä kummastakin toinen laskujoki johtaa Päijänteeseen ja edelleen Kymijokea pitkin Suomenlahteen, toinen taas Hauhon reittiin ja lopulta Pyhäjärven ja Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen. Vesijaon ja Lummenen muodostamaan järvisysteemiin kuuluu kolmantena järvenä Vehkajärvi, johon sen yläpuolinen bifurkaatiojärvi Lummene laskee, ja joka puolestaan laskee bifurkaatiojärvi Vesijakoon.
Huomattavia ja suuria bifurkaatiojärviä ovat myös Karvianjoen vesistöön kuuluvat Isojärvi ja Inhottu Satakunnassa. Näillä kummallakin on kaksi lasku-uomaa, joista vedet lopulta päätyvät Selkämereen kolmena eri jokihaarana: Merikarvianjokena, Pohjajokena ja Eteläjokena. Aiemmin Karvianjoen vesistössä oli myös kolmas bifurkaatiojärvi, Torajärvi Noormarkussa sekä jokibifurkaatio Karvianjoesta Kynäsjärven yläpuolelta Leväsjokeen mutta vesistöjärjestelyjen myötä nämä bifurkaatiot ovat hävinneet.
Bifurkaatiojärvenä mainitaan ainakin vanhemmissa lähteissä myös Suomen, Ruotsin ja Norjan rajalla sijaitseva Koltajärvi. Sillä on pääasiallinen lasku-uoma Norjanmereen laskevan Singalanjoen kautta, mutta toinen pienempi lasku-uoma on mainittu olevan myös Kuohkimajärveen Suomen puolelle ja täältä edelleen Kilpisjärven kautta Tornionjoen vesistöön. Myös nykyisessä Suomen vesistöaluejaossa Koltajärvi on merkitty jakautumaan Tornionjoen vesistön ja Singalanjoen vesistön valuma-alueiden kesken.
Ennen myös Sotkamon Kalliojärvi Maanselällä oli bifurkaatiojärvi. Silloin vedet laskivat siitä sekä Oulujoen vesistön kautta Pohjanlahteen että Pielisen ja Vuoksen vesistön kautta Laatokkaan. Nykyisin vedet laskevat sieltä ainoastaan Oulujoen suuntaan.
Bifurkaatiovaiheita on geologisen historian aikana sisältynyt myös monien muitten, suurtenkin järvien kehityshistoriaan. Eräs tällainen on Ähtärinjärvi, joka muodosti bifurkaation 1700 vuoden ajan 3200–1500 vuotta sitten.
Domrémy-la-Pucelle
Domrémy-la-Pucelle on Ranskan kunta Grand Estin hallintoalueella Vosgesin departementissa Meusejoen varrella. Kunnassa on arviolta 126 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8,99 neliökilometriä.
Kylä on Jeanne d'Arcin syntymäpaikka, alkuperäiseltä nimeltään Domrémy. Se nimettiin uudelleen Domrémy-la-Pucelleksi Jeannen lempinimen, ”la pucelle d'Orléans” (”Orléansin neitsyt”), mukaan.
Reaaliaikaisuus
Reaaliaikaisuus voi tarkoittaa joko järjestelmän tilan olevan jatkuvasti ajan tasalla (tosiaikajärjestelmä) tai tapahtumiin reagointia oikea-aikaisesti.
Tosiaikainen järjestelmä voi olla esimerkiksi pankin tilijärjestelmä, jossa millä hetkellä tahansa voidaan tietää kunkin tilin sen hetkinen saldo. Myös varastojärjestelmä voi olla tässä mielessä tosiaikainen, eli milloin tahansa on kysyttävissä, miten paljon mitäkin tavaraa on varastossa, miten suuri on minkin tarvaran kysyntä ja milloin sitä pitää tilata lisää. Vaikka näissä järjestelmissä pyritään siihen, että tilanne vastaa koko ajan todellisuutta, pienet heitot tietojen päivittämisessä eivät tee järjestelmää käyttökelvottomaksi.
Teknisesti puhutaan reaaliaikaisuudesta silloin, kun jollekin tehtävälle on asetettu ensimmäinen ja viimeinen sallittu toteutumisaika. Tämä aika lasketaan tyypillisesti jostain tapahtumista, joka voi olla esimerkiksi viesti toiselta ohjelmalta tai tietokoneelta, oheislaitteen aiheuttama keskeytys, signaali, käyttäjän tekemä toimintapyyntö tai saavutettu kellonaika.
Usein reaaliaikaisuus ymmärretään niin, että reaktio tehdään niin pian kuin mahdollista, mutta on huomattava, että on tilanteita, joissa on odotettava, ennen kuin vaste saadaan antaa. Teknisesti tällaiset tilanteet pyritään muuttamaan "mahdollisimman nopeasti" -muotoon esimerkiksi kellon avulla. Aikaa, joka kuluu tapahtumasta vasteen antamiseen kutsutaan vasteajaksi. Reaaliaikajärjestelmille on tyypillistä, että tämä vasteaika tai itse asiassa sen vaihteluväli voidaan laskea etukäteen, sillä mikään järjestelmä ei ole niin tarkka, että vasteaika olisi vakio.
Reaaliaikaisuus voidaan jakaa kovaan ja pehmeään reaaliaikaan. Kova reaaliaika tarkoittaa, että annetut aikarajat (ensimmäinen ja viimeinen sallittu ajanhetki) ovat ehdottomia. Jos vaste tulee nopeammin tai hitaammin, järjestelmän katsotaan toimivan virheellisesti. Kovaa reaaliaikaa voisi kuvata myös niin, että jos vastetta ei saada tuotettua aikarajojen sisällä, sitä ei kannata tuottaa lainkaan. Pehmeissä reaaliaikajärjestelmissä aikarajojen noudattaminen on toivottavaa, mutta niiden rikkominen ei ole toimintavirhe, vaan myöhästynytkin toiminta tulee tehdä loppuun. Esimerkiksi rahan siirto tililtä toiselle on tehtävä, vaikka se tulisikin vastaanottajan tilille vasta eräpäivän jälkeen.
Nuolikoski
Nuolikoski on asutusalue ja koski Tuupanjoessa Valtimolla n. 5 km:n päässä kirkonkylän pohjoispuolella, valtatie 6:n varrella. Se sijaitsee Kajaanintien risteyksessä Koppelon tien alussa. Vähän idempänä kulkee Joensuu-Kontiomäki-rata, jolla oli Nuolikosken seisake. Henkilöliikenne radalla loppui 1993. Sodan jälkeen Nuolikosken asutusalueelle perustettiin karjalaisille siirtolaisille 11 tilaa. Seudulla on luode-kaakko -suuntaisia harjumuodostumia ja harjulampi. Nuolikoski Tuupanjoessa puhkaisee harjun. Kosken alla on suvanto. Valtatie 6 ylittää kosken.
Nuolikoski on myös esimerkki uiton takia peratusta ja rännitetystä koskesta on Se on perattu myös kauan aikaa uittojen jälkeenkin 1980-luvulla. Tällaisen perkauksen jäljiltä paljastuu aina kuiville kaloja ja Nuolikoskellakin löytyi mm. kirjolohia ja kivennuoliaisia, jotka olivat menettäneet piilonsa. Nuolikoskella on kasvatettu myös kirjolohia kosken alapuolisen suvannon viereisessä pikkulammessa. Tulvien aikaan niitä pääsi joskus myös jokeen nousevan veden mukana.
Fatima Zahra
Fatima bint Muhammad, tunnetaan paremmin nimellä Fatima Zahra (, noin 605–632) oli profeetta Muhammadin tytär Muhammadin ensimmäisen vaimon Khadija bint Khuwailid al-Kubran kanssa.
Fatiman syntymä- ja kuolinaika vaihtelee eri lähteissä. Useat sunnilähteet ilmoittavat hänen syntyneen samana vuonna kuin Kaaba rakennettiin uudelleen (viisi vuotta "ennen" kuin Muhammad sai ilmestyksensä), kun taas suurin osa šiialähteistä mainitsee ajaksi viisi vuotta ilmestyksien "jälkeen". Jotkin lähteet kertovat hänen syntyneen ilmestysten vuonna. Fatima on syntynyt vuosien 606 ja 614 välillä jKr.
Fatima meni naimisiin Alin, isänsä serkun, kanssa vuonna 624. Hänen ikänsä avioliiton solmimisen aikaan on ristiriitainen, mutta tunnetuimmat lähteet ilmoittavat iäksi 9, 13 ja 18.
Sama ristiriitaisuus koskee Fatiman kuolemaa ja hautapaikkaa. Šiiat uskovat, että hänet on pesty ja haudattu salaisesti yöllä tuntemattomaan hautaan Jannat al-Baqissa.
Fatimalla oli kaksi poikaa ja kaksi tytärtä:
Muslimit pitävät Fatima Zahraa mahtavimpana naisena, joka on koskaan elänyt, kaikkien naisten johtajana Paratiisissa, ja naisten perikuvana. Hän oli ensimmäisen muslimi-imaamin ensimmäinen vaimo, toisen ja kolmannen äiti, sekä kaikkien imaamien esiäiti; Fatimidi-dynastia on nimetty hänen mukaansa.
Häntä kutsutaan myös nimellä al-Zahra’, Valon Nainen. Khamsa, amuletti, jonka uskotaan pitävän paholainen loitolla ja käytetään laajalti Maghrebissa, kuvaa Fatiman kättä.
Muslimeille hän on rakastava ja harras tytär, äiti ja vaimo, vilpitön muslimi ja esimerkki naisille. Uskotaan, että hän oli erittäin läheinen Muhammadin kanssa ja hänen eronsa muihin naisiin mainitaan monissa Muhammadin haditheissa: "”Fatima on osa lihaani: kuka ikinä suututtaakin hänet, suututtaa minut.”"
Sekä šiiat että sunnit kunnioittavat häntä osana Ahl al-Baitia.
Sunni-linkit:
Šiia-linkit:
Albula (joki)
Albula (saks. Albula, retorom. Alvra) on 39,9 kilometrin pituinen Hinterrheinin sivujoki ja Reinin alkujoki Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Albula yhdistyy Hinterrheiniin Thusisissa. Joki saa alkunsa Albulan Alpeilta Albulasolan länsipuolelta. Albulajoen suurimmat sivujoet ovat Landwasser, joka saa alkunsa Davosin alueelta, sekä Gelgia, jonka alkulähteet ovat St. Moritzin länsipuolella.
Joen mukaan on nimetty mm. sen halkaisema laakso, hallintoalue, 2 312 metriä korkea sola (saks. Albulapass, retorom. Pass d'Alvra) sekä rautatie.
Albulajoen vesistössä on useita vesivoimaloita. Suurimmat vesivoimalat ovat "Albula-Landwasser Kraftwerke AG":n (ALK) omistama Filisurin 65 megawatin sekä Zürichin kaupungin sähkölaitoksen () omistama Tinizongin 63 megawatin vesivoimala.
Tatu Ylönen
Tatu Ylönen (s. 1968) on Secure Shell -salausprotokollan kehittäjä. Lisäksi hänet tunnetaan SSH Communications Securityn perustajana sekä suuromistajana. Ylönen toimii perustamansa yhtiön hallituksen jäsenenä ja on toiminut kausittain myös yhtiön toimitusjohtajana.
Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1992. Ylönen jatkoi opintojaan tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994.
Jo opiskeluaikana Ylönen perusti New Generation Software -yhtiön, joka on nykyään osa Novo Groupia.
Ylönen kehitti Secure Shell -protokollan vuonna 1995 omaan käyttöönsä, mutta vielä samana vuonna hän perusti SSH Communications Securityn. Muutaman vuoden päästä yhtiön asiakkaaksi tuli Sun Microsystems, minkä jälkeen yhtiön maine levisi.
Kolmas yhä toimiva Ylösen yritys on 1994 perustettu Applied Computing Research (ACR) Ltd.
Uudempia hänen omistamiaan yrityksiä on Clausal Computing. Toukokuun 2012 alussa tehdyn ostotarjouksen toteuttamisen jälkeen Ylönen omistaa suoraan ja Clausal Computingin ja Tectian tytäryhtiö SSH Managementin Investmentin kautta välillisesti 60,86 prosenttia Tectiasta.
Ylönen on monien IETF-standardien (RFC) kirjoittaja. Secure shell on nykyisin Internetin perusprotokollia.
Tatu Ylönen sai Suomalainen insinöörityö -palkinnon vuonna 2000. Vuonna 1992 hänen lopputyönsä voitti Tietojenkäsittelytieteiden Seuran Pro Gradu -palkinnon .
Björnstorpin linna
Björnstorpin linna () on linna Lundin kunnassa, Skånen maakunnassa, Ruotsissa. Se edustaa romanttista rokokoo-tyyliä. Linna rakennettiin vuonna 1752, ja sitä uudistettiin 1860- ja 1870-luvuilla. Nykyinen ulkoasu on ruotsalaisen arkkitehti Helgo Zettervallin käsialaa.
Maanselkä (vedenjakaja)
Maanselkä on eri vesistöalueita erottava korkeahko vedenjakaja-alue. Tavallisimmin Maanselällä tarkoitetaan Pohjois-Suomen kautta kulkevaa vedenjakajaa, joka erottaa toisistaan Itämereen ja Jäämereen laskevat vesistöt. Tämä Maanselkä jatkuu Suomessa myös Kuusamon ja Kainuun alueella, jossa se erottaa Jäämeren lahteen, Vienanmereen laskevat vesistöt Oulujoen ja Pielisen valuma-alueeseen kuuluvista vesistöistä.
Koillis-Suomessa nimitystä "maanselkä" käytetään myös vedenjakajista yleensä. Niinpä maanseläksi voidaan kutsua myös esimerkiksi Vuoksen ja Oulujoen vesistöt erottavaa maanselkää Kainuun ja Pohjois-Karjalan välillä. Siellä on myös samanniminen Maanselän kylä. Pielisen ja Pohjois-Savon vesistöjä erottava pohjois-eteläsuuntainen vedenjakaja-alue on myös maanselkä.
Helgo Zettervall
Helgo Zettervall (s. 21. marraskuuta 1831 - k. 17. maaliskuuta 1907) oli ruotsalainen arkkitehti ja Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian professori.
Zettervall tunnetaan varsinkin ruotsalaisten kirkkorakennusten rajujen uudistamistöiden suunnittelijana. Hänen kädenjälkensä on nähtävissä muun muassa Lundin tuomiokirkossa, Skaran tuomiokirkossa, Uppsalan tuomiokirkossa ja Kalmarin linnassa.
Ruotsin kuninkaallinen taideakatemia
Ruotsin kuninkaallinen taideakatemia (, "FrKA", usein myös "Konstakademien") on yksi Ruotsin kuninkaallisista akatemioista. Se sijaitsee Tukholmassa. Akatemian perusti kuningas Kustaa III vuonna 1773. Akatemiaa edelsi vuonna 1735 perustettu Kuninkaallinen Piirustusakatemia.
Taideakatemia on itsenäinen järjestö, jonka tehtävänä on tukea maalaustaidetta, kuvanveistoa, arkkitehtuuria ja muita kuvataiteita. Taideakatemiassa on myös koulutettu linnoitusupseereita. Vuonna 1978 akatemiasta irrotettiin omaksi instituutiokseen Kuninkaallinen taidekorkeakoulu ("Kungliga konstghögskolan"). Taidekorkeakoulu on Ruotsin kulttuuriministeriön valvonnassa.
Ensimmäiset naiset tulivat kouluun ylimääräisinä opiskelijoina vuonna 1847.
Taideakatemia on toiminut vuodesta 1775 Tukholman Norrmalmilla samassa talossa. Rakennus tunnettiin alun perin Sparren palatsina, koska sen rakennutti ylikuvernööri Axel Sparre vuosina 1671–1672. Talon on suunnitellut Nicodemus Tessin vanhempi. Se jouduttiin rakentamaan uudelleen vuonna 1751 tapahtuneen tulipalon jälkeen. Talon omistanut valaja Gerhard Meyer lahjoitti sen 1775 taideakatemialle. Rakennusta muutettiin 1841–1847 Fredrik Blomin ja 1893–1897 Erik Lallerstedtin suunnitelmien mukaan. Viimeisimpien muutosten jälkeen rakennus sai nykyisen uusrenessanssityylisen ilmeensä.
Taideakatemiassa opiskelleelle saatettiin myöntää agré (ranskan sanasta "agréer" ’valtuuttaa, hyväksyä’) vuoteen 1887 asti. Se oli taideakatemian jäsenyyttä arvossa seuraava arvonimi. Agrén myöntäminen tarkoitti, että opiskelija oli valmistunut taiteilijaksi ja sai mahdollisuuden opiskella ulkomailla akatemian tuella. Suomesta lähteneille agré myönnettiin ainakin Erik Cainbergille, R. W. Ekmanille ja Aleksander Lauréukselle.
Ruotsin kuninkaallinen ooppera
Ruotsin kuninkaallinen ooppera () on oopperan kansallisnäyttämö Ruotsissa. Sen perusti kuningas Kustaa III, ja sen ensimmäinen esitys pidettiin 18. tammikuuta 1773. Oopperatalo sijaitsee Tukholman keskustassa Norrmalmilla, Norrströmin pohjoisrannalla ja Gustav Adolfs torgin itälaidalla. Kuninkaallisen oopperan esityksistä noin 60 prosenttia on varsinaista oopperaa, kun loput 40 prosenttia on balettia.
Carl Fredrik Adelcrantzin piirtämä alkuperäinen, niin sanottu kustavilainen oopperatalo rakennettiin 1777–1782. Se purettiin kuitenkin vuonna 1892, koska suurten oopperoiden esittämiseen tarvittiin väljemmät tilat. Arkkitehti Axel Anderberg oli voittanut suunnittelukilpailun uudesta oopperatalosta 1887 ja vanhan oopperatalon paikalle rakennettu uusi rakennus valmistui 1898. Uusbarokkia edustava oopperatalo avattiin virallisesti 19. syyskuuta 1898 Adolf Fredrik Lindbladin oopperalla "Frondörerna".
Anderberg käytti rakennuksen esikuvina Euroopan suuria oopperataloja, erityisesti Pariisin oopperaa. Rakennuksen julkisivut sisältävät viittauksia myös Adelcrantzin ja Tessinin tyyliin. Oopperatalossa on kaikkiaan 1000 huonetta. Rakennuksen yhteydessä toimii perinteikäs ravintola Operakällaren sekä vuonna 1905 avattu Operabaren. Niiden tilat rakennettiin uusiksi 1955–1961. Tässä yhteydessä rakennusbudjetin moninkertainen ylittyminen aiheutti pienen skandaalin, jonka seurauksena Ruotsin valtiovarainministeriö rajoitti valtion varojen käyttöä julkisiin rakennushankkeisiin.
Maavoimien esikunta
Maavoimien esikunta (lyhenne MAAVE) on Suomen puolustusvoimien maavoimien puolustushaaraa vuoden 2008 alusta johtava esikunta, joka jatkaa pääesikunnan maavoimaesikuntaan liittyviä toimintoja Mikkelin Karkialammelle sijoitettuna. Se on ilmavoimien ja merivoimien esikuntien tapaan itsenäinen puolustushaaraesikunta. Maavoimien esikunnan henkilövahvuudeksi määriteltiin 242 henkilöä aloitusvaiheessa vuonna 2008. Vuonna 2013 esikunnan vahvuuteen kuuluu noin 270 henkilöä.
Maavoimien esikunnan perustaminen Mikkeliin kuuluu valtionhallinnon hajasijoitusohjelmaan, ja muita mahdollisia sijoituspaikkoja olisivat voineet olla Oulu tai Hämeenlinna. Oulussa ei kuitenkaan olisi ollut maavoimien esikunnalle valmiina riittävän suojattua infrastruktuuria, toisin kuin Hämeenlinnassa ja Mikkelissäkin, jossa vuoden 2006 loppuun toimi Savon Prikaati. Puolustusvoimien organisaatiouudistukseen saakka Karkialammilla toimi myös Itäisen maanpuolustusalueen esikunta.
Maavoimien komentajana elokuusta 2017 lukien toimii kenraalimajuri Petri Hulkko.
1. tammikuuta 2008 aloittaneen yhtenäisten maavoimien 1. komentaja oli kenraaliluutnantti Ilkka Aspara, jonka valtioneuvosto nimitti kenraalin virkaan 1. tammikuuta 2008 - 30. kesäkuuta 2011 väliseksi ajaksi. Kenraalimajuri Aspara oli puolustusvoimien silloisen läntisen maanpuolustusalueen komentaja, joka nimitettiin Pääesikunnan maavoimapäällikön tehtävään vuoden 2007 alusta, mistä hän siirtyi Mikkeliin 2008 maavoimien komentajaksi. Operaatiopäällikkönä vuodesta 2018 on toiminut prikaatikenraali (2018) Rami Saari.
Esikunnan esikuntapäällikkönä toimineet:Esikuntapäällikön alaisuudessa toimivat henkilöstö-, operaatio- ja huoltopäällikkö, jotka ovat esikunnan kuuden osaston osastopäälliköiden esimiehiä. Itäisen maanpuolustusalueen esikunnassa toimi vuosina 2006–2007 Maavoimien Esikunnan rungon perustamistehtävän päällikkönä prikaatikenraali Mika Peltonen.Näistä henkilöstöosasto on henkilöstöpäällikön, operatiivinen, suunnittelu- ja johtamisjärjestelmäosasto operaatiopäällikön sekä huolto- ja materiaaliosasto huoltopäällikön alainen. Kanslia toimii suoraan esikuntapäällikön alaisuudessa. Myös maavoimien ilmailutoiminnan päällikkö (1.3.2016 alkaen everstiluutnantti Jaro Kesänen) palvelee Maavoimien esikunnassa.
Suunnitteluosaston alaisuudessa palvelevat myös aselajien tarkastajat, joita ovat mm.Huolto-osaston johtajana toimiiVapaaehtoisen maanpuolustuksen tarkastaja on prikaatikenraali Jukka Sonninen (1.11.2015 alkaen).
Ko. tehtävät ovat aikaisemmin olleet sijoitettuna Pääesikuntaan.
Kinder-yllätysmuna
Kinder-yllätysmuna (myös Kinder-muna tai joskus pelkkä Kinder) on italialaisen Ferreron Kinder-tuoteperheeseen kuuluva suklaamuna, jossa on pieni lelu sisällä. Jotkut leluista ovat koottavia. Kinder-yllätysmunia on valmistettu vuodesta 1972 lähtien. Vaikka sana "Kinder" (’lapset’) on saksaa, Kinder-yllätysmunia valmistettiin alun perin Italiassa. Nykyään Kinder-suklaata myydään myös patukoina.
Kinder-yllätysmunia ei suositella alle kolmivuotiaille, sillä lapsi saattaa tukehtua lelujen pieniin osiin. Maailmanlaajuisesti ainakin seitsemän lasta on kuollut tukehduttuaan Kinder-leluun, ja kolmen Britanniassa kuolleen lapsen vanhemmat ovat kampanjoineet Kinder-yllätysmunien kieltämisen puolesta. Yhdysvalloissa Kinder-yllätysmunien ja muiden vastaavien tuotteiden myynti ja maahantuonti ei ole sallittua, sillä syötävien tuotteiden sisällä ei saa olla syömäkelvottomia osia. Vuonna 2018 Yhdysvalloissa saa myydä "Kinder Joy" -karkkia, jossa yllätyslelu ja karkkiosa ovat erillään.
Kindereissä on päällä foliota, ja munan päällimmäinen kerros on maitosuklaata ja sisäkerros vaaleampaa, maitoa sisältävää massaa, jonka usein mainitaan olevan valkosuklaata.
Tuoteselosteen mukaan aine ei kuitenkaan ole valkosuklaata.
Frank Ferrer
Frank Ferrer (s. 25. maaliskuuta 1966 on yhdysvaltalainen muusikko. Hän tuli Guns N’ Rosesin rumpaliksi lokakuussa 2006 oltuaan Bryan ”Brain” Mantian sijaisena jo monissa edellisen kesän kiertueen konserteissa. Hän soittaa myös osuuksia Guns N’ Rosesin albumilla "Chinese Democracy" (2008). Ferrerin piti alun perin vain tuurata Mantiaa tämän isyysloman ajan, mutta on jäänyt yhtyeeseen pysyvästi. Ferrer soittaa myös yhtyeessä The Psychedelic Furs ja on aiemmin kuulunut yhtyeeseen Love Spit Love. Ferrer soittaa yhdysvaltalaisilla Pork Percussionin rummuilla.
Late Goodbye
”Late Goodbye” on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen kappale, jota käytettiin teemamusiikkina Remedy Entertainmentin vuonna 2003 julkaistussa videopelissä "". Kappale on mukana myös Poets of the Fallin esikoisalbumilla "Signs of Life" (2005). ”Late Goodbye” on julkaistu lisäksi singlenä. Kappale perustuu "Max Paynen" käsikirjoittajan Sami Järven runoon.
Karkialampi
Karkialampi on Mikkelin kaupungissa Karkialammen kaupunginosassa sijaitseva lampi. Se sijaitsee Jyväskylästä Mikkeliin johtavan valtatie 13:n pohjoispuolella, Karkialammentien itäpuolella ja Marssitien eteläpuolella. Karkialampi on pinta-alaltaan 3,8 hehtaaria ja se on pinnaltaan alin Siekkilänjokeen laskevista lammista. Sen länsipuolella on Keskilampi. Läntisimpänä kolmesta valtatien pohjoispuolella olevasta lammesta on Palolampi.
Lampi on runsaasti humuspitoinen, minkä vuoksi näkyvyys on vedessä alle metrin. Havaitusta limalevästä ("Gonyostomum semen") huolimatta se on monenlaiseen virkistyskäyttöön sopiva.
Midsommarkransen
Midsommarkransen (lempinimi "Kransen") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Aspuddenin, Liljeholmenin, Västbergan ja Hägerstensåsenin kaupunginosat. Midsommarkransenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926.
Midsommarkransenin vanhat talot rakennutti vuosina 1910–1912 Tellusborgs fastighets AB -niminen yritys sosiaalisesta asuntotuotannosta kiinnostuneen pankkiiri Olof Aschbergin aloitteesta. Tarkoituksena oli luoda uudenaikainen asuinalue, jossa olisi halpoja ja hyviä asuntoja työläisille. Nämä talot ovat kolmikerroksisia ja käsittävät enimmäkseen yksiöitä. Alueen asemakaavan suunnitteli arkkitehti Per Olof Hallman. Ericsson rakennutti 1930–1940-luvuilla kaupunginosaan suuren tehdasalueensa, jonka tiloissa toimii nykyään taidekoulu Konstfack. Ericssonin tehtaiden yhteyteen rakennettiin 1940-luvulla asuinalue, joka tunnetaan nimellä LM-staden. Lisäksi entisen tehdasalueen läheisyyteen on rakennettu 2000-luvulla opiskelija-asuntoja.
Midsommarkransenissa asuu noin 8 080 ihmistä, ja se on pinta-alaltaan 0,98 neliökilometrin suuruinen. Kaupunginosaan avattiin Tukholman metron asema 5. huhtikuuta 1964. Se kuuluu metron punaiseen linjaan, ja oli valmistuttuaan Tukholman 54. metroasema. Asema sijaitsee noin 17 metriä maanpinnan alapuolella.
Södermalm (kaupunginosa-alue)
Södermalm on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee Tukholman sisäkaupungissa ("innerstaden") ja siellä on yli 114 000 asukasta. Kaupunginosa-alueeseen kuuluvat seuraavat kaupunginosat: Gamla stan, Riddarholmen, Långholmen, Reimersholme, Södermalm ja Södra Hammarbyhamnen.
Kaupunginosa-alue Södermalm syntyi 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Katarina-Sofian ja Maria-Gamla stanin kaupunginosa-alueet yhdistyivät.
Hägersten-Liljeholmen
Hägersten-Liljeholmen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee kunnan eteläosassa ("Söderort") ja siellä asuu 65 400 henkeä (vuonna 2007). Kaupunginosa-alue jakaantuu Aspuddenin, Axelsbergin, Fruängenin, Gröndalin, Hägerstenin, Hägerstensåsenin, Liljeholmenin, Midsommarkransenin, Mälarhöjdenin, Västbergan, Västertorpin, ja Årstadalin kaupunginosiin.
Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alue muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Hägerstenin ja Liljeholmenin kaupunginosa-alueet yhdistettiin.
Enskede-Årsta-Vantör
Enskede-Årsta-Vantör on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosa-alueista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa ("Söderort") ja siellä on noin 85 000 asukasta. Kaupunginosa-alue jakaantuu edelleen seuraaviin kaupunginosiin: Bandhagen, Dalen, Enskedefältet, Enskede Gård, Gamla Enskede, Hagsätra, Högdalen, Johanneshov, Rågsved, Stureby, Årsta, Örby ja Östberga.
Enskede-Årsta-Vantör muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Enskede-Årstan ja Vantörin kaupunginosa-alueet yhdistyivät toisiinsa.
Rinkeby-Kista
Rinkeby-Kista on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosa-alueista. Se sijaitsee Tukholman länsiosassa ("västerort"). Rinkeby-Kistassa on yli 45 000 asukasta. Kaupunginosa-alue jakaantuu edelleen seuraaviin kaupunginosiin: Rinkeby, Akalla, Husby, Kista ja Hansta.
Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alue muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Rinkebyn ja Kistan kaupunginosa-alueet yhdistyivät toisiinsa.
Aspudden
Aspudden (lempinimeltään "Aspside") on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Gröndalin, Midsommarkransenin, Hägerstenin ja Liljeholmenin kaupunginosat. Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926.
Aspuddenissa asuu noin 7 900 ihmistä, ja se on pinta-alaltaan 1,17 neliökilometrin suuruinen. Kaupunginosa sai nykyisen nimensä vuonna 1934. Nimi on juontaa juurensa alueella sijainneesta samannimisestä torpasta. Kun Aspudden vuonna 1926 muodostettiin, se tunnettiin nimellä Vinterviken.
Aarno Aitamurto
Aarno Kari Antero Aitamurto (30. heinäkuuta 1936 Muhos – 22. lokakuuta 2008 Mäntyharju) oli suomalainen juristi, ammattiyhdistysjohtaja ja kommunistipoliitikko. Hän toimi Suomen Rakennustyöläisten Liiton puheenjohtajana (1970–1987), Suomen kommunistisen puolueen (SKP) pääsihteerinä (1984–1985) ja Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön (SAK) toisena puheenjohtajana (1987–1991) sekä hallituksen varapuheenjohtajana (1991–1996).
Aitamurto suoritti ylioppilastutkinnon Oulun Lyseossa 1957 ja valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi 1962 sekä sai varatuomarin arvon 1965. Hän kuului opiskeluaikanaan Akateemiseen Sosialistiseuraan (ASS). Aitamurto liittyi vuonna 1961 SKP:hen ja aloitti Rakennustyöläisten liitossa juristina 1964. Vuonna 1970 hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi Erkki Salomaan tilalle. Aitamurto lukeutui SKP:n uudistajiin ja hänen valintaansa vastustivat poliittisessa toimikunnassa puolueopposition Oiva Lehto, Markus Kainulainen ja Erkki Tuominen.
Aitamurto nousi SKP:n keskuskomiteaan 1972, poliittiseen toimikuntaan 1981, pääsihteeriksi 1984 ja varapuheenjohtajaksi 1985. Aitamurron lyhyen puoluesihteerikauden aikana taistolaisina tunnettu oppositio erotettiin puolueesta. Puolueen puheenjohtajaksi valittu Arvo Aalto oli pyytänyt Aitamurron auttamaan operaatiossa ja tämä toteutti sääntömuutokset, jotka mahdollistivat kokonaisten piirijärjestöjen erottamisen puolueesta. Kiisteltyä erottamispäätöstä puitiin myöhemmin vuosia eri oikeusasteissa.
Aitamurto osallistui vuosien varrella asiantuntijana useiden Tupo-sopimusten suunnitteluun. 1990-luvulla hän oli Vasemmistoliiton edustajana SAK:n johdossa ja otti kriittisen kannan Suomen EU-jäsenyyteen. Aitamurto jäi eläkkeelle vuonna 1996 toimittuaan edeltäneet viisi vuotta SAK:n hallituksen varapuheenjohtajana.