hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
ISO 3166
ISO 3166 on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää kansainvälisesti käytettävät koodit valtioille ja eräille muille alueille. Standardi koostuu kolmesta osasta, joista ensimmäinen käsittelee maakoodeja, toinen valtioiden osa-alueiden koodeja ja kolmas vanhentuneiden koodien korvaamista.
ISO 3166-1 sisältää valtioiden ja niihin verrattavien alueiden kaksikirjaimiset, kolmikirjaimiset ja numeeriset koodit. Kaksikirjaimisia koodeja käytetään muun muassa Internetin maakohtaisissa ylätason verkkotunnuksissa (eli niin sanotuissa domain-nimissä). Esimerkiksi suomalaisten varattavissa on .fi-loppuisia osoitteita.Valtio tai alue saa standardiin koodin, jos se on listattuna Yhdistyneiden kansakuntien julkaisussa "United Nations Terminology Bulletin Country Names" 
tai YK:n tilastotoimiston julkaisussa "Country and Region Codes for Statistical Use". 
Tullakseen listatuksi julkaisussa "Country Names" valtion pitää olla YK:n jäsen, jonkin YK:n erityisjärjestön jäsen tai osallistua Kansainvälisen tuomioistuimen toimintaan tuomioistuimen perussäännön mukaisesti.
ISO 3166-2 sisältää valtioiden ensimmäisen aluehallintotason osa-alueiden koodit. Niiden alkuosana on kaksikirjaiminen ISO 3166-1 -maakoodi, jota seuraa yhdysviiva ja kirjaimista tai numeroista koostuva aluetunnus.
ISO 3166-3 käsittelee käytöstä poistettujen ja toisessa merkityksessä uudelleen käyttöön otettujen kaksikirjaimisten ISO 3166-1 -maakoodien korvaamista silloin, kun niiden aiemmin tarkoittamaan alueeseen joudutaan nykyisin viittaamaan.
Capcom
Capcom on japanilainen videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittynyt yritys. Yhtiön päämaja sijaitsee Japanin Osakassa.
Vuonna 1979 on perustettu I.R.M Corporation tarkoituksena myydä "elektronisia pelilaitteita" kun taas "Capcom" perustetaan vuonna 1983 tarkoituksena myydä ohjelmia: perustamispäivä on toisinaan merkitty aikaisemman yhtiön perustamispäiväksi.
Yhtiön tunnetuimpiin pelisarjoihin lukeutuvat:
Näiden ohella Capcom on tehnyt lukuisia muita pelejä, kuten roolipelisarja "Breath of Fire", toimintapelit "Lost Planet" ja "Viewtiful Joe", rooli- ja toimintapeli "Chaos Legion", japanilaisiin myytteihin perustuva toimintapeli "Okami" sekä urheilupeli "Gold Medal Challenge".
Vuonna 2008 "Street Fighter II" oli Capcomin eniten myynyt peli.
Capcom on pitänyt lukuisia vanhoja pelisarjojaan hengissä, joidenkin mielestä jopa väkisin. Varsinkin "Mega Man" -pelit ovat kärsineet tästä, mutta jo aiemmin "Street Fighter 2" ehdittiin leimata Capcomin rahastusvälineeksi sen lukuisten päivitystä muistuttavien uusioversioiden takia.
Tuoreempia kritiikin aiheita edustaa Capcomin toimintatapa liittyen maksulliseen lisäsisältöön. Esimerkiksi pelissä "Street Fighter X Tekken" on useita pelihahmoja jotka löytyvät jo pelilevyn sisältä valmiina, mutta ne eivät ole käytettävissä ennen maksua.
Muu kritiikki liittyy pelien julkaisemiseen tai perumiseen. "Mega Man" -pelisarjan faniyhteisöt katsoivat tuomitsevasti pelin "Mega Man Legends 3" kehitystyön perumisen yllättäen. Toinen esimerkki on "Ace Attorney" -pelisarjaan kuuluvan pelin "Gyakuten Kenji 2":n julkaisematta jättäminen Japanin ulkopuolella.
Capcom on ollut mukana myös elokuva-alalla, vaikka yhtiöllä ei ole varsinaista televisio- tai elokuvahaaraa. 1990-luvun taitteessa Capcom kehitti lukuisia Disney-hahmoihin pohjautuvia pelejä Nintendon ja Segan konsoleille. Capcomin pelien pohjalta tehdyistä elokuvista länsimaissa tunnetuimmat ovat "Street Fighter" (Columbia-Tristar (1994) sekä "Resident Evil" -elokuvasarja. Suurinta mainetta Capcom-elokuvat ovat ansainneet Japanissa, jossa laaja ja suosittu OVA-formaatti (Original Video Adapation) on ollut joillekin yhtiöille suoranainen kultakaivos. Erityisesti "Street Fighter" ja "Mega Man" -sarjojen pohjalta on tehty anime-elokuvia ja -sarjoja. Uusin Capcom-elokuva on "Gyakuten Saiban", joka perustuu "" -peliin.
Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori
Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori on ydinreaktori, jossa jäähdytysaineena käytetään nestemäistä metallia, yleensä natriumia, lyijyä tai elohopeaa. Natrium on näistä yleisin, mutta pulmallinen suuren kemiallisen reaktiivisuutensa vuoksi. Myös natriumin ja kaliumin eutektista seosta (NaK) on käytetty. Natrium myös tulee reaktorissa radioaktiiviseksi. Sen hyvänä puolena on korkea kiuhumispiste, joka mahdollistaa reaktorin toiminnan normaalissa paineessa. Natriumilla ja muilla nestemäisillä metalleilla on myös hyvä lämpökapasiteetti, mikä mahdollistaa kompaktit reaktorit.
Nestemäisellä metallilla jäähdytetyt reaktorit otettiin ensimmäisenä käyttöön ydinsukellusveneissä. Myös hyötöreaktorit jäähdytetään yleensä nestemäisellä metallilla.
Flyygeli
Flyygeli on piano, jonka kielet ja soittokoneisto ovat vaakasuorassa. Flyygelissä vasarat lyövät kieliin alakautta. Pystypianosta sen erottaa kielten asennon lisäksi myös muoto ( tarkoittaa siipeä) ja taffelipianosta muun muassa suurempi koko. Flyygelin päällä on avattava kansi, jonka asennolla voidaan säätää sointivoimaa. Kansi paljastaa avautuessaan kielet ja soittokoneiston.
Flyygeli on suuremman kokonsa ja kehittyneemmän soittokoneistonsa vuoksi monipuolisempi ja hienostuneempi kuin tavallinen pystypiano. Siinä on fortessa eli voimakkaissa äänissä vahvempi, ja hiljaisissa sävyissä pehmeämpi ääni. Siksi sitä pidetään parempana konserttisoittimena. Kalliit ja kookkaat flyygelit eivät ole kovinkaan yleisiä kotisoittimina, mutta kotikäyttöön ja pienempiin tiloihin valmistetaan myös pienoisflyygeleitä.
Tunnetuimpia flyygelivalmistajia ovat Steinway & Sons, J. Becker, Bösendorfer, C. Bechstein, Blüthner, Grotrian-Steinweg, Schimmel ja Yamaha. Muita valmistajia ovat esimerkiksi August Förster, Fazioli, Kawai, Samick ja Broadwood.
Victor II
Victor II (n. 1018 – 28. heinäkuuta 1057) oli paavina 13. huhtikuuta 1055 – 28. heinäkuuta 1057. Hänen oikea nimensä oli Gebhard ja hän oli syntyperältään Calwin, Tollensteinin ja Hirschnergin kreivi sekä sukua keisari Henrik III:lle. Hänen isänsä oli schwabenilainen paroni, kreivi Harwig von Calw. Victor vihittiin paaviksi Roomassa 13. huhtikuuta 1055, ja hän oli Hildebrandin uudistusajan paaveja.
Regensburgin piispan Gebhardin, keisari Henrik III:n sedän, painostuksesta hänet nimitettiin 24-vuotiaana Eichstättin piispaksi. Asemassaan hän ajoi Henrikin etuja, ja hän nousi pian keisarin lähimpien neuvonantajien joukkoon. Henrik asetti hänet paaviehdokkaaksi Mainzissa syyskuussa 1054. Tätä olivat vaatineet Hildebrandin (myöhemmin paavi Gregorius VII) johtamat roomalaiset lähettiläät, joilla todennäköisesti oli tarkoituksena riistää keisarilta yksi tämän pätevimmistä kannattajista.
Kesäkuussa 1055 Victor tapasi keisarin Firenzessä, jossa pidetyssä kirkolliskokouksessa vahvistettiin Leo IX:n tuomio kirkonmiesten avioliittoja, simoniaa ja kirkon omaisuuden katoamista kohtaan. Seuraavan vuonna hänet kutsuttiin keisarin luokse, ja hän oli Henrikin kanssa tämän kuollessa 5. lokakuuta 1056. Henrikin alaikäisen lapsen Henrik IV:n huoltajana ja keisarinna Agnes de Poitoun neuvonantajana Victorilla oli paljon valtaa, jota hän käytti rauhan ylläpitämiseksi keisarikunnassa ja paavin aseman vahvistamiseksi paronien pyrkimyksiä vastaan. Hän kuoli Arezzossa pian Italiaan paluunsa jälkeen 28. heinäkuuta 1057. Hänen seuraajansa oli Stefanus X.
Victorin läheiset kannattajat halusivat kuljettaa hänen ruumiinsa haudattavaksi Eichstättiin, mutta ennen kuin he pääsivät kaupunkiin muutamat Ravennan asukkaat ottivat ruumiin haltuunsa ja hautasivat sen Santa Maria Rotondan kirkkoon, joka on myös Teoderik Suuren hautapaikka.
Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu
Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu (Aalto ARTS; , ) on yksi kuudesta Aalto-yliopiston korkeakoulusta. Se antaa opetusta arkkitehtuurin, muotoilun, audiovisuaalisen viestinnän, taidekasvatuksen ja taiteen aloilla. Alallaan Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu on Pohjoismaiden suurin.
Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa opiskelee noin 1 900 opiskelijaa, joista 19 prosenttia on ulkomaalaisia.
QS World University Rankings asetetti Aalto-yliopiston vuonna 2018 maailmanlaajuisesti sijalle 9 taide-ja muotoiluyliopistojen joukossa. Amerikkalainen aikakauslehti BusinessWeek sijoitti lokakuussa 2007 tekemässään vertailussa Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun maailman 60 parhaan luovan johtamisen koulutusta antavan oppilaitoksen luetteloon. Tulos perustui lehden haastatteleman 22 kansainvälisen panelistin arvioihin. Arvion pohjana oli valmistuneiden menestyminen yrityselämässä ja yritysten johtotasolla.
Aalto-yliopiston taideteollinen korkeakoulu (TaiK) ja Aalto-yliopiston insinööritieteiden korkeakouluun kuuluva arkkitehtuurin laitos yhdistyivät vuoden 2012 alussa. Uuden korkeakoulun nimeksi tuli "Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu". Nimi ja varsinkin sen ensimmäinen suunniteltu englanninkielinen käännös ("Aalto University School of Arts and Creativity") herättivät huomattavaa vastustusta.
Entisen Taideteollisen korkeakoulun opetus järjestetään vuokratuissa tiloissa Hämeentiellä Arabiassa ja Taiteiden talossa Otaniemessä sekä Porin kampuksella. Arkkitehtiosasto sijaitsee osana entisen Teknillisen korkeakoulun päärakennusta Otaniemessä. Taiteiden ja suunnittelun korkeakoululle suunnitellaan rakennettavaksi uusi oma rakennus Otaniemeen, jonka arvioitiin vuonna 2012 valmistuvan vuonna 2015. Otaniemessä sijaitseva Arkkitehtiosasto joutui siirtymään vuosiksi 2012–2015 väistötiloihin Otakaari 1:n peruskorjauksen takia.
Korkeakoulussa on viisi laitosta.
Vuoteen 2010 saakka korkeakoulussa oli kuusi osastoa. Vuonna 2010 niiden määrä väheni nykyiseen, kun uudet median ja taiteen laitokset perustettiin. Taiteen laitos muodostettiin kuvataidekasvatuksen osastosta ja osasta visuaalisen kulttuurin osastoa, median laitos puolestaan yhdistämällä osa visuaalisen kulttuurin osastoa ja Medialaboratorio. Samalla osasto-nimestä korkeakoulun yksikkönä luovuttiin, ja siirryttiin laitos-nimeen, jotta Aalto-yliopiston rakenne olisi yhdenmukainen. Vuoden 2012 alussa Porin taiteen ja median laitos sulautui osaksi taiteen laitosta.
La Espero
La Espero (”Toivo”) on esperanton kehittäjän L. L. Zamenhofin kirjoittama runo, jota pidetään usein esperanton hymninä. Runo on esperantonkielinen ja sitä lauletaan usein Félicien Menu de Ménilin säveltämän musiikin tahdissa.
Åbo Underrättelser
Åbo Underrättelser on ruotsinkielinen sanomalehti, jonka levikkialuetta on koko Varsinais-Suomi, erityisesti Turku, Parainen Kaarina ja Kemiönsaari.
Lehti jaetaan useamman kerran vuodessa peittojakeluna kaikkiin kaksikielisiin talouksiin Varsinais-Suomessa ja kaikkiin talouksiin Turun saaristossa.
Åbo Underrättelserin ensimmäinen numero ilmestyi 3. tammikuuta 1824, ja se on siten Suomen vanhin yhä ilmestyvä sanomalehti. Lehden perustaja ja ensimmäinen päätoimittaja oli Christian Ludvig Hjelt. Nykyään lehteä julkaisee Förlags Ab Sydvästkusten.
Hufvudstadsbladet
Hufvudstadsbladet, lyh. HBL, on Suomen laajalevikkisin ruotsinkielinen sanomalehti. Helsingissä julkaistavassa lehdessä käsitellään koko maan asioita. Lehden päätoimittajana oli elokuuhun 2011 saakka Hannu Olkinuora. Häntä seurasi tehtävässä Ylestä siirtynyt Jens Berg, joka aloitti lokakuussa 2011. Lehti ilmestyy päivittäin, ja sen painettu levikki on noin 27 000. Vuodesta 2004 lähtien lehti on ollut tabloid-kokoinen. Lehden nimessä oleva sana "hufvud" kirjoitetaan yhä aiemman ruotsin oikeinkirjoitussäännöstön mukaan; nykyruotsin mukainen muoto olisi "huvud".
"Hufvudstadsbladetin" perusti August Schauman vuonna 1864, ja lehden ensimmäinen numero ilmestyi 5. joulukuuta samana vuonna.
Aluksi lehti ilmestyi vain kuudesti viikossa, eikä sitä myyty irtonumerona. "Hufvudstadsbladetista" tuli jo 1800-luvun lopussa Suomen suurin päivälehti. Vuonna 1885 "Hufvudstadsbladet" myytiin Arthur R. Frenckellille, joka 1888 perusti oman kirjapainon. Vuonna 1896 se taas hankki haltuunsa Suomen ensimmäisen rotaatiopainon. Oma kirjapainoyhtiö "Hufvudstadsbladets Förlags- och Tryckeri Ab" perustettiin 1920.
Vuonna 1921 lehden osti Amos Anderson. Hän toimi lehden päätoimittajana vuosina 1922–45 ja hallituksen puheenjohtaja aina kuolemaansa asti vuoteen 1961. Amos Anderson määräsi omaisuutensa testamentissaan Konstsamfundet-säätiölle, joka on Andersonin poismenon jälkeen ollut "Hufvudstadsbladetin" pääomistaja.
"Hufvudstadsbladet" julkaisee myös kuuluisaa palstaa "Reuters ruta", jossa sen Kielitoimiston ruotsinkielisellä osastolla työskennellyt kirjoittaja Mikael Reuter kertoo ajankohtaisista suomenruotsin kielenhuoltoa koskevista asioista.
Panu Höglund
Panu Petteri Höglund (s. 17. marraskuuta 1966 Kalvola) on suomalainen verkkokirjoittaja ja suomentaja. Hän kirjoitti blogia Plaza-portaaliin 2006–2013.
Panu Höglund on kasvanut Varkaudessa ja opiskellut kemiaa Åbo Akademissa ennen siirtymistään kielten opiskelijaksi. Hän on kääntänyt neljä Einar Kárasonin romaania islannista suomeksi.
Höglund on osallistunut iirinkielisyysliikkeen toimintaan. Iirin kieltä Höglund on opiskellut National University of Irelandissa University College Galwayssa vuosina 1998–1999. Hän osallistui vuosina 2003–2004 Stádas-kampanjaan aloittamalla sitä tukevan verkkovetoomuksen Suomessa. Vuonna 2009 Michael Eversonin Evertype-kustantamo julkaisi hänen iirinkielisen proosaniteensä "Sciorrfhocail".
Pyhäjärvi Ul
Pyhäjärvi Ul oli Uudellamaalla sijainnut Suomen kunta. Nykyisin alue on osa Karkkilan kaupunkia. Kunnan nimen lopussa ollut tunnus Ul tarkoittaa Uudenmaan lääniä, sillä Suomessa oli ennen myös kaksi muuta Pyhäjärvi-nimistä kuntaa: Pyhäjärvi Ol. Oulun läänissä sekä Pyhäjärvi Vpl Viipurin läänissä.
Pyhäjärven naapurikuntia olivat Karkkila, Vihti, Loppi, Tammela ja Pusula..
Pyhäjärven alue kuului 1300-luvulla Janakkalan ja Lohjan seurakuntien raja-alueeseen. Vuonna 1507 Pyhäjärven alue tuli kuulumaan Lohjan seurakunnasta erotettuun Vihdin seurakuntaan.
Pyhäjärvestä tuli Vihdin seurakunnan kappeliseurakunta vuonna 1654. Paikkakunta tunnettiin alkujaan Pahajärvenä. Nimi vakiintui Pyhäjärveksi 1600-luvun lopulla tai 1700-luvulla.
Pyhäjärvestä päätettiin muodostaa itsenäinen seurakunta keisarillisen senaatin päätöksellä vuonna 1861, mutta ero toteutui vasta 1869. Vuoden 1865 kunnallisasetuksen perusteella Pyhäjärvi aloitti toimintansa kuntana vuonna 1868.
Pyhäjärven keskustasta muodostettiin Karkkilan kauppala vuonna 1932. Pyhäjärven kunta liitettiin Karkkilan kauppalaan vuonna 1969. Kunta ja kauppala olivat tähän asti kuuluneet Pyhäjärven seurakuntaan, jonka nimi vaihtui kuntaliitoksen yhteydessä Karkkilan seurakunnaksi. Kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1977. Vaskijärvi, Ahmoo, Tuorila, Karkkila, Vattola, Haavisto, Vuotinainen, Järvenpää, Siikala ja Nyhkälä.
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Uudenmaan läänin Pyhäjärven taajamat olivat Ahmo (488 asukasta) ja Tuorila (395 asukasta). Kumpikin taajama sijaitsi osittain Karkkilan puolella, ja vastaavasti osa Karkkilan Nahkion ja Vattolan taajamista ulottui Pyhäjärven puolelle.
Vapaapaini
Vapaapaini on kansainvälisen painiliiton Filan alainen olympialaji. Maailmalla vapaapaini on olympialaisissa kilpailtavista painimuodoista kreikkalais-roomalaista painia suurempi laji. Esimerkiksi Yhdysvalloissa, Iranissa, Turkissa ja entisissä Neuvostoliiton maissa on jokaisessa miljoonia vapaapainin harrastajia.
Pistelasku ja säännöt ovat samat kuin kreikkalais-roomalaisessa eli ranskalaisessa painissa paitsi sallittuja myös otteet jaloista ja jaloilla. Lisäksi vapaapainissa clinch-ote tapahtuu vasta jos kumpikaan painijoista ei ole suorittanut pisteitä ennen 2 minuutin pituisen erän loppua.
Clinch-ote tapahtuu niin että tuomari valitsee arpomalla ottelijan joka saa ottaa kahdella kädellä otteen vastustajan polven ympäriltä. Vastustajan jalka pitää olla tässä tilanteessa painimaton keskiympyrä sisällä. Jos otteen ottanut painija ei suorita pistettä 30 sekunnin sisällä niin toinen painija saa pisteen ja voittaa erän.Naispaini on naisten harjoittamaa painia. Lajin kattojärjestö on kansainvälinen painiliitto UWW. Naispainin säännöt muistuttavat sääntöjä miesten vapaapainissa, kuitenkin kokonelson-ote on kielletty parterre- sekä pystyasennossa. Kansainvälisellä tasolla aikuiset painivat kahdeksassa painoluokassa, jotka ovat 48 kg, 53 kg, 55 kg, 58 kg, 60 kg, 63 kg, 69 kg ja 75 kg. Olympialaisissa painitaan kuudessa painoluokassa: 48 kg, 53 kg, 58 kg, 63 kg, 69 kg ja 75 kg.
Naispaini oli ensimmäisen kerran olympialaisten ohjelmassa 2004 Ateenan kisoissa, jolloin painittiin neljässä painoluokassa. Ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin vuonna 1987 Norjan Lorenskogissa.
Suomalaisista naispainijoista Tiina Ylinen ja Sarianne Savola ovat voittaneet EM-pronssia. Petra Olli saavutti nuorten olympiapronssia alle 46-kiloisten tyttöjen sarjassa Singaporessa 2010.
Yhdysvalloissa harrastetaan kouluissa folk-style painia, joka on hyvin samantapaista kuin kansainvälinen olympiakisojen vapaapaini. Koulupainia on kuitenkin tehty vieläkin riskittömämmäksi. Siinä on kielletty muun muassa laajakaariset heitot. Lisäksi suurimmat erot pistelaskussa ovat siltatilanne ja alta vastustajan otteesta irrottautuminen. Siltatilanteessa tulee pisteitä sen mukaan, kuinka kauan ottelija pitää vastustajaa siltatilanteessa. Mattopainissa alla olevaa hyvitetään, jos hän vapautuu otteesta ja pääsee ylös.
Vaskijärvi (kylä)
Vaskijärvi on Karkkilan kaupungissa sijaitseva kylä. Vaskijärvi on Karkkilan kaupungin vanhin kylä, joka sijaitsee muinaisen Meritien varrella Lopen rajan tuntumassa. Kylän vanhoja kantatiloja ovat: Penttilä ja Heikkilä (R:no 1), Manni (R:no 2), Ali- ja Yli-Klemola (R:no 3) ja Paanu (R:no 4). Uudistiloja ovat: Hongisto (R:no 5), Lähteenoja (R:no 6) ja Lempistönmaa (R:no 7).
Vaskijärvelle perustettiin tammikuussa 2005 kyläyhdistys, jonka nimeksi Pohjanpirtillä, Karkkilassa, pidetty kyläkokous valitsi Vaskijärveläiset ry. Ehdolla oli lukuisia nimiä. Valittua nimeä ehdotti Marja Ohra-aho. Vaskijärveläiset ry:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Risto Mansikkamäki. Kyläyhdistyksen jäseneksi voivat hakeutua kaikki kylän kehittämisestä ja yhteistoiminnan edistämisestä kiinnostuneet henkilöt. Kannatusjäseneksi voi liittyä myös yritys tai yhdistys. Vaskijärveläiset ry toteuttaa kyläsuunnitelmaa, joka on luettavissa heidän internetsivulta.
Muita Vaskijärvellä toimivia yhdistyksiä: Vaskijärven Hirvimiehet ry, Vaskijärven Martat ry ja Vaskijärven Vastus ry. Lisäksi toimii Vaskijärven osakaskunta.
Turun Sanomat
Turun Sanomat on vuonna 1904 perustettu suomalainen poliittisesti sitoutumaton sanomalehti, jonka levikkialuetta on Varsinais-Suomi. Lehteä julkaisee TS-Yhtymä. "Turun Sanomat" on Suomen kolmanneksi suurin seitsenpäiväinen päivälehti. Levikki oli vuonna 2018 54 985 kappaletta ja vuonna 2013 94 185. Lukijoita lehdellä oli vuoden 2012 lopulla arviolta 224 000. Lehden vastaavana päätoimittaja on Kari Vainio. Lehden tunnuslause on "Pienistä iloista suuriin uutisiin". Sen logossa on teksti "Turun Sanomat" kirjoitettuna fraktuuralla.
Lehden perusti asianajaja Antti Mikkola, joka toimi myös "Turun Sanomien" ensimmäisenä päätoimittajana. "Turun Sanomien" ensimmäinen lehti julkaistiin sunnuntaina 1. tammikuuta 1905. Lehden alkutaipaleella kilpailu oli kovaa, koska Turussa julkaistiin tuolloin kolmea muutakin suomenkielistä sanomalehteä. Sadantuhannen kappaleen levikin lehti saavutti vuonna 1968. "Turun Sanomat" irtautui poliittisista kytkennöistä ja julistautui riippumattomaksi vuonna 1961. Siihen asti lehti oli ollut Suomen Kansanpuolueen (ja sen edeltäjän, Kansallisen Edistyspuolueen) äänenkannattaja korostaen erityisesti liberaaleja arvoja.
"Turun Sanomat" otti ensimmäisenä lehtenä Suomessa käyttöön tietokoneladonnan IBM System/360 -koneella vuonna 1964.
Lehden paino sijaitsee Artukaisissa. Lehteä julkaisee Ketosen suvun omistama TS-Yhtymä. "Turun Sanomissa" on joka viikko eri kategorioihin ja asioihin liittyviä teemasivuja sekä liitteitä. Lehden nettisivut on yksi Varsinais-Suomen tavoittavimmista verkkomedioista.Vuoden 2012 presidentinvaaleissa "Turun Sanomat" omistava TS-yhtymä Oy tuki kokoomuksen Sauli Niinistön kampanjaa 5 000 eurolla.
Münster
Münster on kaupunki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltion pohjoisosassa. Sitä pidetään Westfalenin alueen kulttuurikeskuksena. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 289 576 asukasta.
Kaupungin nimi tulee latinan luostaria tarkoittavasta sanasta "monasterium", joka viittaa Kaarle Suuren vuonna 793 perustamaan Münsterin hiippakuntaan. Keskiajalla Münster oli yksi hansaliiton johtavia jäseniä. Vuonna 1534 anabaptistit kapinoivat Münsterin kapinassa osana reformaatiota ja perustivat valtion, joka otti käyttöön yhteisomistuksen ja moniavioisuuden. Kapinaa kesti 16 kuukautta, ennen kuin kaupunki vallattiin takaisin ja kapinalliset kidutettiin kuoliaiksi.
Kolmikymmenvuotisen sodan päättänyt Westfalenin rauha solmittiin Münsterissä 1648 ja kaupunki määrättiin katolilaiseksi. Vuonna 1802 Preussi valloitti kaupungin Napoleonin sotien aikana ja siitä tuli Preussin Westfalenin provinssin pääkaupunki vuonna 1815.
Toisessa maailmansodassa Münster tuhottiin lähes kokonaan pommituksissa, mutta se rakennettiin sodan jälkeen vanhaa jäljentämällä.
Neuss
Neuss on kaupunki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se sijaitsee Reinin rannalla vastapäätä Düsseldorfia. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 150 568 asukasta,
Neussin perustivat roomalaiset vuonna 16 eaa. etuvartioksi ("castellum") Rein- ja Erftjokien yhtymäkohtaan. Se tunnettiin nimellä "Novaesium". Se on Augsburgin ("Augusta Vindelicorum") ja Trierin ("Augusta Treverorum") ohella yksi Saksan kolmesta vanhimmasta roomalaisasutuksesta.
Keskiajalla Neuss kasvoi hyötyessään sijainnistaan Reinin ylityspaikalla. 900-luvulla sinne sijoitettiin Pyhän Quirinuksen jäänteet, joita palvomaan tehtiin pyhiinvaelluksia Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ulkopuoleltakin. Ensimmäinen maininta Neussista kaupunkina on vuodelta 1138.
Vuosina 1474–1475 Burgundin herttua Kaarle Rohkea piiritti kaupunkia lähes vuoden. Kaupungin kestettyä piirityksen keisari Fredrik III antoi sille palkkioksi oikeuden lyödä rahaa ja kantaa keisarillista vaakunaa – kotkaa ja kruunua. Lisäksi hän teki kaupungista Hansaliiton jäsenen, vaikka muut jäsenet eivät sitä koskaan hyväksyneet.
Ranskan Ludvig XIV:n ajan sodat johtivat Neussin taloudelliseen perikatoon ja sen merkitys kauppapaikkana väheni. Taloudellinen nousu alkoi uudelleen vasta 1800-luvulla. Vuosina 1794–1814 Neuss oli osa Ranskaa Napoleonin valtakaudella. Vuonna 1815 se liitettiin Preussiin ja järjestettiin piiriksi, johon kuuluivat Neussin, Dormagenin, Nettesheimin, Nievenheimin, Rommerskirchenin ja Zonsin kunnat. Neussin kaupungissa oli tällöin 6 333 asukasta.
Vuonna 1975 Neussin ja Grevenbroichin piirit yhdistyvät Rhein-Kreis Neussiksi.
Neuss on merkittävä rautateiden ristysasema. Sen satamaan pääsevät jokialukset ja pienet valtamerilaivat. Kaupungissa on konepaja-, paperi-, metalli- ja elintarviketeollisuutta ja siellä käydään viljakauppaa.
Paderborn
Paderborn on kaupunki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Nimensä se on saanut pieneltä Paderjoelta. Kaupungissa on noin 144 000 asukasta, joista 8 % on paikallisen yliopiston opiskelijoita ja 10 000 brittiarmeijan joukkoja.
Paderborn on entisen Nixdorfin tietotekniikkayhtiön pääkonttorin sijaintipaikka. Siemens osti yhtiön 1990-luvun alussa. Kaupungissa on nykyisin maailman suurin tietokonemuseo. Paderborn on myös perinteisen "Paderborner Pilsener" -oluen kotipaikka. Warsteiner osti panimon 1980-luvun lopulla, mutta olutta tehdään edelleen entisellä nimellä.
Muinainen saksien elämänpuu "Irminsul" kasvoi legendan mukaan Eresburgin linnan lähellä Paderbornissa, mutta Kaarle Suuri tuhosi sen 772.
Kaupungin jalkapalloseura SC Paderborn 07 pelaa Kakkosbundesliigassa. Paikallinen baseball-joukkue "Paderborn Untouchables" on yksi Saksan menestyksekkäimpiä. Koripallojoukkue Paderborn Baskets pelaa korkeimmalla tasolla eli Basketball-Bundesligassa.
Leverkusen
Leverkusen on kaupunki Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Reinin varrella Kölnin ja Düsseldorfin välissä. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 158 984 asukasta,
Sen suomalainen ystävyyskaupunki on Oulu.
Leverkusen syntyi Reinin–Ruhrin alueen taloudellisen kasvun myötä. Se oli maaseutua 1800-luvulle asti. Kaupunki perustettiin vuonna 1930 yhdistämällä joukko kyliä: Wiesdorf, Opladen, Schlebusch, Steinbüchel, Rheindorf ja Bergisch-Neukirchen.
Apteekkari Carl Leverkus perusti 1860 pieneen jo 1100-luvulta tunnettuun Wiesdorfin kylään väritehtaan. Bayer osti tehtaan 1891. Yhtiö muutti pääkonttorinsa Wiesdorfiin 1912, ja kylästä tuli Saksan kemianteollisuuden keskus. Kun kylistä koottiin kaupunki, se sai nimensä Carl Leverkusin mukaan.
Leverkusen tunnetaan menestyksekkäästä jalkapallojoukkueestaan Bayer 04 Leverkusen.
Mikael I
Mikael I Rhangabes (nimi myös muodossa "Mikael Rangabenos") (, k. 11. tammikuuta 844) oli Bysantin keisari vuosina 811–813.
Mikael oli aatelinen, joka meni naimisiin keisari Nikeforos I:n tyttären Procopian kanssa. Hänestä tehtiin keisari Nikeforoksen poikaa Staurakiosta vastustaneessa kapinassa.
Mikael sai tukensa kirkon ortodoksisilta ja vainosi ikonoklasteja. Hän antoi bulgaarien hävittää Makedoniaa ja Traakiaa ennen kuin lähti vuonna 813 sotimaan heitä vastaan. Hänet kukistettiin Bersinikiassa, minkä jälkeen Leo Armenialainen julistettiin keisariksi. Mikael karkotettiin Proten saarelle, jossa hän eli munkkina kuolemaansa saakka.
Leo V
Leo V (775–820), lisänimeltään Armenialainen, oli Bysantin keisari vuosina 813–820.
Leo kunnostautui kenraalina keisarien Nikeforos ja Mikael I aikana. Hän taisteli menestyksekkäästi arabeja vastaan vuonna 812, ja seuraavana vuonna Mikael I kutsui hänet mukaan sotaretkelle bulgareja vastaan. Leo käytti sotilaiden tyytymättömyyttä hyväkseen ja jätti Mikaelin pinteeseen Adrianoplen taistelussa. Taistelun jälkeen Leo johti kapinaa Mikaelia vastaan, ja hänet julistettiin keisariksi. Myöhemmin Leo löi bulgarialaiset useaan otteeseen.
Leosta tuli epäsuosittu, koska hän sorti paulikaaneja ja ikonofilejä. Lopulta hänen ystävänsä Mikael Psellos yritti kapinaa, mutta hänet vangittiin. Mikaelin kannattajat salamurhasivat Leon, ja Mikael julistettiin keisariksi.
Aragonia
Aragonia (espanjaksi ja aragoniaksi "Aragón", katalaaniksi "Aragó") on yksi Espanjan 17 itsehallintoalueesta.
Aragonian rajanaapurit ovat pohjoisessa Ranska, idässä Katalonia, etelässä Valencia ja lännessä Kastilia-La Mancha, La Rioja ja Navarra. Aragoniaan kuuluvat Zaragozan, Huescan ja Teruelin maakunnat. Ne on edelleen jaettu 33 piiriin ("comarca").
Itsehallintoalueen johtajana on toiminut Javier Lambán Montañés heinäkuusta 2015 alkaen.
Aragonia koostuu kolmesta hyvin erilaisesta maantieteellisestä osasta. pohjoisosaa hallitsevat Pyreneet, etelärajalla on Iberian vuoret ja niiden välissä Ebron laakso. Monte Perdido (3 355 m) on osa Ordesa y Monte Perdidon kansallispuistoa.
Aragonia koostuu kolmesta maakunnasta:Maakunnat jakaantuvat kaikkiaan 731 kuntaan.
Espanjan lisäksi Aragoniassa puhutaan aragonian kieltä joillain alueilla Pyreneiden laaksoissa ja katalaania Katalonian rajaseuduilla. Espanjan kielen Aragoniassa puhuttavaa murretta kutsutaan aragonianespanjaksi.
Aragonia oli Ranskan läänitysmaa ("Jaca"), itse julistettu kuningaskunta, joka yhdistettiin Pamplonan kuningaskuntaan (myöhemmin Navarra) 925. Aragonian kuningaskunta perustettiin uudelleen 1035 ja se kesti vuoteen 1707. Aragonian kuninkaat hallitsivat myös Kataloniaa, ja myöhemmin Baleaareja, Valenciaa, Sisiliaa, Napolia ja Sardiniaa.
Aragonian kuninkaat käyttivät myös Valencian ja Mallorcan kuninkaan, Barcelonan kreivin, Montpellier’n lääninherran, sekä Ateenan ja Neopatrian herttuan arvonimiä. Arvonimet vaihtelivat sitä mukaa kun alueita valloitettiin, menetettiin tai jaettiin jälkeläisille.
Kastilia ja Aragonia yhdistyivät 1479 avioliiton kautta personaaliunioniin ja Espanja luotiin tosiasiallisesti 1516 ja virallisesti 1707.
Cantabria
Cantabria () on yksi Espanjan 17 itsehallintoalueesta ja yksi Espanjan 50 maakunnasta. Se on jaettu edelleen seitsemään piiriin. Cantabrian rajanaapurit ovat Baskimaa (Biskajan maakunta), etelässä Kastilia ja León (León, Palencia ja Burgos), lännessä Asturia ja pohjoisessa Atlantin Biskajanlahti.
Cantabria on saanut nimensä ennen roomalaisia alueella eläneeltä kelttiläiseltä cantabri-kansalta. Ennen itsehallintojärjestelmän käyttöönottoa Cantabria tunnettiin Santanderin maakuntana.
Cantabria jakaa vuoristossa sijaitsevan Picos de Europan kansallispuiston Asturian ja Leónin maakuntien kanssa. Vuoristo kohoaa jopa 2 500 metrin korkeuteen. Atlantin rannikon läheisyyden vuoksi sademäärät kohoavat jopa 1 200 millimetriin vuodessa ja ilmasto on viileämpi kuin muualla Espanjassa.
Itsehallintoalueen ainoa virallinen kieli on espanja. Alueella puhutaan kuitenkin yhä jonkin verran hyvin uhanalaista seudun alkuperäiskieltä kantabrian murretta, jota huolimatta sen läheisestä sukulaisuussuhteesta espanjaan ei kuitenkaan pidetä nykyään espanjan vaan asturia-leónin kielen murteena.
Cantabria on jaettu kymmeneen piirikuntatasoiseen "comarca"-nimiseen alueeseen, jotka jakaantuvat vielä kaikkiaan 102 kuntaan, joista kullakin on oma kaupungin- tai kunnanvaltuustonsa.
Cantabrian työvoimasta 5,8 prosenttia työskentelee alkutuotannon, 30,3 prosenttia jalostuksen ja 63,8 prosenttia palvelusektorilla. Maaliskuussa 2007 Cantabrian työttömyysprosentti oli 8,11 prosenttia, kun se koko Espanjassa oli 9,44.
Perinteinen kantabrialainen urheilulaji on paikallinen keilailupeli, josta harjoitetaan eri alueilla neljää erityylistä muotoa. Rannikolla suosittu laji on soutu, jota on perinteisesti harjoitettu kalastusveneillä. Suurin jalkapalloseura on Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa pelaava Racing Santander. Menestynein koripalloseura on Cantabria Lobos ("sudet").
Kalmarin unioni
Kalmarin unioni oli personaaliunioni Pohjoismaissa vuosina 1397–1523. Unioniin kuuluivat aikoinaan Tanskan, Norjan ja Ruotsin valtakunnat. Näiden valtakuntien alueisiin kuuluivat myös suuri osa Suomesta, Islanti ja Färsaaret, pieni osa Pohjois-Saksaa ja aina 1470-luvulle asti sittemmin Skotlannille siirtyneitä saaria, kuten Shetlanti ja Orkneysaaret. Teoriassa myös Grönlanti oli unionin aluetta. Unionin jäsenvaltakunnat säilyttivät erilliset lakinsa ja valtaneuvostonsa, mutta niillä oli yhteinen kuningas.
Unioni syntyi, kun Tanskan ja Norjan kuningatar Margareeta I valittiin vuonna 1389 Ruotsin hallitsijaksi. Kalmarin unionin katsotaan kuitenkin varsinaisesti alkaneen Eerik XIII Pommerilaisen kruunajaisista 1397, jolloin kuningatar Margareeta I laaditutti unionikirjeen. Kirjeen sitovuudesta on kuitenkin kiistelty, sillä siitä puuttuvat monien osanottajien sinetit. Vaikka Eerik XIII Pommerilainen kruunattiin kuninkaaksi, käytti Margareeta I todellisuudessa valtaa kuolemaansa asti.
Unionin päätökset tehtiin etupäässä Tanskassa. Unioni aiheutti lopulta ristiriitoja, sillä Ruotsi oli politiikassaan kiinnostunut idästä, nykyisen Venäjän suunnasta (Novgorod, Moskovan Venäjä, joka syntyi 1500-luvulla), kun taas Tanskan intressit suuntautuivat enemmän etelää kohti (Hansaliitto).
Kalmarin unioni pysyi koossa vuoteen 1412 asti, jolloin kuningatar Margareeta I kuoli. Tämän jälkeen osa ruotsalaisista kapinoi uutta unionikuningasta vastaan. Unioni palautettiin lopulta, mutta tämän jälkeenkin 1400-luvun historiaa leimasivat Ruotsissa esiintyneet jatkuvat pyrkimykset irrottautua unionista pysyvästi. Tämä johti väkivaltaisuuksiin sekä Ruotsin sisällä että Tanskan ja Ruotsin välillä.
Vuonna 1520 Tanskan kuningas Kristian II hyökkäsi Ruotsiin ja valloitti samalla Tukholman. Kruunajaisjuhlissaan uusi kuningas teloitutti korkea-arvoisia ruotsalaisia. Tapahtumaa kutsutaan Tukholman verilöylyksi. Pian tämän jälkeen Kalmarin unioni hajosi lopullisesti ja Ruotsin kuninkaaksi nousi Kustaa Vaasa. Norja kuitenkin pysyi Tanskan yhteydessä vielä tämän jälkeen vuoteen 1814 saakka.
1800-luvun keskivaiheilla esiintynyt skandinavistinen aate sai innoitusta Kalmarin unionin muistosta.
Uutta Kalmarin unionia ehdotettiin Ruotsissa vuonna 2009, kun ruotsalainen historiantutkija Gunnar Wetterberg ehdotti Pohjolan liittovaltion perustamista. "Dagens Nyheter" -lehteen kirjoittamassaan mielipidekirjoituksessa Wetterberg perustelee liittovaltiota monilla synergiaeduilla. Uudessa valtiossa olisi 25 miljoonaa asukasta, ja se olisi maailman kymmenenneksi suurin talousmahti; se jättäisi jälkeensä muun muassa Venäjän ja Brasilian. Suomessa lahtelainen apulaispoliisipäällikkö Aimo Ojanen esitti Kalmarin unionin henkiinherättämistä vuonna 2006 kirjassaan "Eilispäivää ei ole". Unionin pääkaupungiksi hän esitti Maarianhaminaa.
SPC700
Sony SPC700 on Super Nintendo Entertainment Systemissa (SNES) käytetty 8-bittinen äänipiiri. Mainittu piiri on osana SNESin äänimoduulia. SPC700-piiri oli erittäin edistynyt aikaisekseen (1991) ja sitä voidaankin luonnehtia tietyin tavoin nykyisien wavetable-synteesiin perustuvien äänikorttien kilpailijaksi.
SPC700:n ja sen kumppanina toimivan 16-bittisen S-DSP:n kehitti ja valmisti Sony. Super Nintendo Entertainment Systemin sisällä SPC700 sijaitsee S-DSP:n yläpuolella, äänimoduulin vasemmalla laidalla. Piiri on kytketty piirilevylle juotettuun 64 kilotavun muistiin ja käy 2,048 MHz:n nopeudella. Se koostuu kuudesta sisäisestä rekisteristä ja voi suorittaa 256 operaatiokoodia. SPC700:n ääninäytteet ovat digitaalisesti pakatussa muodossa.
SPC700:n kumppani, S-DSP toimii samankaltaisesti kuin modernit wavetable-äänikortit, kuten Sound Blaster Audigy. Se pystyy suoltamaan ulos 8 samanaikaista ADPCM-ääntä millä tahansa korkeudella ja voimakkuudella. SPC700:lle ja S-DSP:lle voidaan kehittää soitto-ohjelmistoa siinä missä tavallisille PC- tai Macintosh-koneillekin. Emulointiin liittyvä ääniformaatin tiedostonimi .SPC tulee tämän piirin nimestä.
Kalle Väisälä
Kalle Väisälä (vuoteen 1906 Veisell; 19. elokuuta 1893 Utra, Kontiolahti – 16. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko. Hän toimi professorina Turun yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa, Helsingin yliopiston dosenttina sekä Munkkiniemen yhteiskoulun matematiikan opettajana. Hän oli myös koulumatematiikan uudistaja ja suomalaisuusmies sekä esperanton harrastaja.
Kalle Väisälä syntyi Kontiolahdella. Hänen vanhempansa olivat konttoristi Johannes Veisell ja Emma Brigitta Jääskelä. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi (1911) Väisälä opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa. Sen lisäksi hän opiskeli Göttingenissä 1914 ja 1920 sekä Tukholmassa 1916–1917.
Filosofian kandidaatiksi Väisälä valmistui 1914. Sen jälkeen hän valmistui lisensiaatiksi 1916 ja maisteriksi 1917. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1917 Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa aiheena olivat viidennen asteen yhtälöt. Valmistumisen jälkeen Väisälä toimi 1917–1922 Helsingin yliopiston matematiikan dosenttina. Sitten hän työskenteli 1919–1922 Tarton yliopiston matematiikan professorina.
Väisälä nimitettiin 1922 Turun yliopiston matematiikan professoriksi. Hän toimi virassa vakinaisesti vuoteen 1938 asti. Vuosina 1934–1938 hän oli myös Turun yliopiston vararehtori. Vuonna 1939 Väisälä siirtyi matematiikan professoriksi Teknilliseen korkeakouluun. Hän hoiti TKK:n professuurin ohella Turun yliopiston professuuria sivutoimenaan vuoteen 1949 asti. Hän oli sen ohella myös toistamiseen Helsingin yliopiston dosenttina 1939–1957.
Väisälän kirjoittama kirja "Vektorianalyysi" on ollut erittäin käytetty matematiikan oppikirja Suomen korkeakouluissa. Hän laati myös oppikouluissa ja lukioissa käytettyjä algebran ja geometrian oppikirjoja. Työllään hän uudisti käytössä ollutta oppikirjallisuutta ja sitä kautta matematiikan opetusta kouluissa. Väisälä kirjoitti oppikirjoja myös yliopistoon. Hänen teoksensa "Lukuteorian ja korkeamman algebran alkeet" oli pitkään käytössä yliopisto-opetuksessa.
Kalle Väisälä oli vuodesta 1923 aviossa Eeva Lyydia Kukkolan kanssa. Pariskunnalla oli kuusi lasta. Isänsä tavoin matemaatikkona vaikuttanut Kalle Väisälän poika Jussi on Helsingin yliopiston matematiikan emeritusprofessori.
Kalle Väisälän veljistä Vilho oli meteorologi ja Vaisala Oyj:n perustaja, kun taas Yrjö oli geodeetti ja tähtitieteilijä. Väisälän palkinto on Väisälän rahaston jakama 15 000 euron suuruinen rahapalkinto, joka jaetaan Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän edustamille tieteenaloille.
Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltiot
Yhdistyneisiin kansakuntiin on liittynyt tähän mennessä (heinäkuu 2011) 193 jäsenvaltiota.
Kiinan tasavalta oli yksi viidestä YK:n perustajajäsenestä 1945. Kiinan sisällissodan jälkeen 1949 Guomindangin hallitsema tasavalta pakeni Taiwanin saarelle ja kommunistipuolue julisti Kiinan kansantasavallan perustetuksi.
Kiinan tasavalta jatkoi edustusta YK:ssa huolimatta sen huomattavan pienestä maa-alueesta ja väestöstä verrattuna mantereella sijaitsevaan Kiinan kansantasavaltaan. Lopulta YK:n päätös 2758 yleiskokouksessa 25. lokakuuta 1971 erotti Kiinan tasavallan kaikista YK:n elimistä ja Kiinan kansantasavalta sai sen paikan myös . Kiinan tasavalta on yrittänyt useita kertoja päästä uudelleen YK:n jäseneksi — ei koko Kiinan, vaan ainoastaan Taiwanin 23 miljoonan asukkaan edustajana — mutta sitä ei ole hyväksytty.
Arabiliitto
Arabiliitto ( "al-Jāmiʻa al-ʻArabiyya") tai Arabivaltioiden liitto ( "JāmiArabiyya") on arabimaiden järjestö.
Arabiliitto pyrkii lähentämään jäsenmaiden välisiä suhteita, koordinoinaan niiden talous-, kulttuuri ja turvallisuuspolitiikkaa sekä säilyttämään jäsentensä itsenäisyyden ja suvereniteetin. Poliittisesti järjestön tehtävä on arabimaailman etujen ja kansallisten tavoitteiden puolustaminen yhteisten toimintasuunnitelmien toteutuksen kautta niin alueellisesti kuin kansainvälisestikin. Järjestö myös sovittelee jäsenmaiden välisiä kiistoja rauhanomaisesti.
Arabiliitto koostuu neuvostosta, sihteeristöstä sekä 11 erikoistuneesta eri alojen ministerivaliokunnasta (informaatio, sisäiset asiat, oikeus, asuminen, liikenne, sosiaaliasiat, nuoriso ja urheilu, terveys, ympäristö, tietoliikenne ja sähkö). Järjestö toimii YK:n puitteissa, jossa järjestön pääsihteeri on tarkkailijana. Sillä on pysyvät YK-lähetystöt New Yorkissa ja Genevessä sekä Afrikan unionin lähetystö Addis Abebassa.
Arabiliiton perustivat Kairossa 22. maaliskuuta 1945 Egypti, Irak, Jemen, Jordania, Libanon, Saudi-Arabia ja Syyria. Liiton päämaja siirrettiin vuonna 1979 Kairosta Tunisiin vastalauseena Camp Davidin rauhansopimukselle. Egyptin sallittiin palata täysjäseneksi vuonna 1989 ja päämaja palautettiin Kairoon 1990. Vuonna 2011 Arabiliitto tuki YK:n päätöslauselmaa, joka valtuutti Libyan johtaja Gaddafin vastaiset toimet, ja se erotti Syyrian jäsenyydestään maan opposition vainojen johdosta. Järjestö on myös esimerkiksi tukenut Palestiinan pyrkimyksiä saada YK:n tunnustus sekä pyrkinyt saamaan Israel vetäytymään kiistanalaisilta alueilta.
Epoksi
Epoksi on kertamuovi, joka kovettuu kovettajan avulla. IG Farben keksi materiaalin Saksassa vuonna 1939.
Epoksimuovien käyttökohteita ovat maalit, liimat ja rakennuspinnoitteet, sähkötarvikkeet, elektroniikka, autojen ja veneiden osat sekä urheiluvälineet.
Epoksikemian historia alkoi luultavasti vuonna 1909, kun venäläinen kemisti Nikolai Priležajev keksi, että olefiinit reagoivat peroksibentsoehapon kanssa muodostaen epoksideja. 1930-luvun puolivälissä saksalainen Paul Schlack haki patenttia korkean molekyylipainon omaavien polyamiinien valmistustavalle, jossa amiinit reagoivat useampaa kuin yhtä epoksidiryhmää sisältävien epoksidiyhdisteiden kanssa. Patenttia kuvailtiin epoksidiyhdistereaktioksi, jossa epikloorihydriini reagoi bisfenoli-A:n kanssa.
Nykyisen epoksikemian keksivät samanaikaisesti sveitsiläinen Pierre Castan ja yhdysvaltalainen Sylvan Owen Greenlee. Molemmat kemistit hakivat useita patentteja 1930-luvun lopulla. Sveitsiläinen kemianteollisuusyritys Ciba toi ensimmäiset epoksihartsityypit markkinoille vuonna 1946.
Suutarila
Suutarila () on Helsingin 40. kaupunginosa, joka sijaitsee Koillis-Helsingissä Keravanjoen varressa. Kiinteistöjaotuksen mukaiseen kaupunginosaan kuuluvat osa-alueina Siltamäki (noin 6 400 asukasta), Tapulikaupunki (8 500 as.) ja Töyrynummi (4 700 as.). Yhteensä alueella on noin 19 700 asukasta ja 3 300 työpaikkaa.
Suutarila tarkoittaa myös kaupungin peruspiiriä, johon kuuluvat ainoastaan Siltamäki ja Töyrynummi. Peruspiirin asukasluku vuoden 2008 alussa oli 11 151 ja työpaikkojen määrä 1 930 (31.12.2005).
Suutarilan kaupunginosan naapurialueita Helsingissä ovat Tapaninkylä ja Suurmetsä, ja Vantaan puolella Tikkurila pohjoisessa ja Tammisto sekä Veromies lännessä.
Suutarila eli Skomakarböle kuuluu Tikkurilan ohella Helsingin pitäjän keskusseudun keskiaikaisiin kyläkuntiin. Kylän nimi ei näytä olleen alkuaikoina täysin vakiintunut; asiakirjoissa esiintyvät vaihdellen Skommarböleby (vuosina 1540–1543), Bölleby (1544), Bölet (1545) ja Skomarby (1552). Suomenkielisenä käännösnimenä on 1900-luvun alussa tullut käyttöön Suutarinkylä, ja vuonna 1959 kaupunginosan nimeksi vahvistettiin Suutarila.
Isonjaon päättyessä vuonna 1769 kylässä oli neljä taloa. Talojen maista ositettiin asuntotontteja 1900-luvun alusta lähtien. Alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa, jolloin se oli luonteeltaan vielä varsin maaseutumaista. Kaupunginosaan vahvistettiin väliaikainen rakennuskaava ja ensimmäiset kadunnimet vuonna 1952. Suutarilan lopullinen kaavoitus alkoi 1960-luvulla. Suutarinkylän vanhojen talonpoikaistalojen nimet on säilytetty kadunnimissä Halvarilanpolku (Halvars), Hannukselantie ja -polku (Hannusas), Penttiläntie ja -polku (Bengts) ja Pikkaraistie (Kortmans).
Lokatiivi
Lokatiivi on yleismerkityksinen olosija eli paikallissijoihin kuuluva sijaintia ilmoittava sijamuoto (). Suomen kielessä ei ole lokatiivia, vaan sen asemesta käytetään eriytyneempiä olosijoja inessiiviä ("sisäolento"), adessiivia ("ulko-olento") ja essiiviä ("olento"), joista viimeinen on kehittynyt lokatiivista.
Niissä uralilaisissa kielissä, joissa paikallissijasarjoja on useita, kuten suomessa ja unkarissa, lokatiiviksi nimitetään sitä olosijaa, joka kuuluu niin sanottujen yleisten paikallissijojen sarjaan. Suomessa tätä lokatiivia ei elävänä sijamuotona enää ole olemassa, vaan se jatkaa elämäänsä hieman toisessa tehtävässä essiivinä. Vanha lokatiivinen merkitys näkyy vielä sellaisissa adverbeissa kuin "kaukana", "kotona", "luona", "läsnä", "mukana", "siinä", "takana" ja "ulkona".
Unkarissa lokatiivin pääte on "-t/-tt", jota edeltää tarvittaessa sidevokaali "-o/-e/-ö". Sijamuoto on nykykielessä harvinainen: se esiintyy lähinnä joidenkin paikannimien yhteydessä, ja silloinkin se voidaan korvata inessiivillä tai superessiivillä:
Monissa indoeurooppalaisissa kielissä lokatiivi tunnetaan. Esimerkkejä slaavilaisesta ukrainan kielestä: Ukrainassa, kuten monissa muissakin indoeurooppalaisissa kielissä, lokatiivi ei ilmaise sijaintia yksinään, vaan sitä käytetään vain prepositioiden kanssa. Siksi tätä sijaa voidaan nimittää myös prepositionaaliksi.
Kustaa Aadolf (Ruotsin perintöprinssi)
Kustaa Aadolf (Gustaf Adolf Oscar Fredrik Artur Edmund; 22. huhtikuuta 1906 Tukholma, Ruotsi – 26. tammikuuta 1947 Kööpenhamina, Tanska) oli Ruotsin perintöprinssi, Västerbottenin herttua ja Ruotsin nykyisen kuninkaan Kaarle XVI Kustaan isä.
Hänen vanhempansa olivat Ruotsin kruununprinssi Kustaa Aadolf (myöhemmin kuningas Kustaa VI Aadolf), kuningas Kustaa V:n poika, ja tämän vaimo Margareta. Hän meni naimisiin 19. lokakuuta 1932 prinsessa Sibyllan kanssa, joka oli Kustaa Aadolfin tavoin kuningatar Viktorian lapsenlapsenlapsi; Sibylla ja Kustaa Aadolf olivat siis pikkuserkuksia. Heille syntyi neljä tytärtä, Margaretha (s. 1934), Birgitta (s. 1937), Désirée (s. 1938) ja Christina (s. 1943) sekä poika Carl Gustaf (s. 1946).
Perintöprinssi Kustaa Aadolfin suhtautumista natsi-Saksaan ja natseihin on joskus väitetty myönteiseksi. Perintöprinssi oli naimisissa saksalaisen Saksi-Koburg-Gothan prinsessan Sibyllan kanssa. Hänen isänsä prinssi
Charles Edward oli Saksan kansallissosialistinen työväenpuolueen jäsen toimissa lukuisissa natsi-Saksan tehtävissä mm. Saksan Punaisen Ristin puheenjohtajana. Asia herätti mm. maaliskuussa 2006 paljon keskustelua ja sai jopa Ruotsin hovin kiistämään väitteet. Hovin edustajan mukaan Kustaa Aadolf hoiti natsi-Saksassa ainoastaan diplomaattisia asioita.
Kustaa Aadolf ilmaisi tukensa Suomelle jatkosodassa ja olisi jopa halunnut osallistua vapaaehtoisena talvisotaan, mutta suunnitelma kaatui Ruotsin kuninkaan vastustukseen. Välirauhan aikana syyskuussa 1940 perintöprinssi Kustaa Aadolf oli kunniavieraana aikansa merkittävässä urheilutapahtumassa yleisurheilun kolmimaaottelussa Suomi-Ruotsi-Saksa. Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikaan syksyllä 1941 Kustaa Aadolf vieraili Suomessa Mikkelin päämajassa ja teki edelleen kiertomatkan rintamalle Itä-Karjalaan mm. Pitkärantaan ja Kontupohjaan. Toisen kerran Jatkosodan aikana hän vieraili Suomessa keväällä 1942.
Kustaa Aadolf kuoli lento-onnettomuudessa Kööpenhaminassa 26. tammikuuta vuonna 1947. Prinssi ja kaksi seuralaista olivat palaamassa Tukholmaan metsästysretkeltä ja Hollannin vierailulta, missä hän oli ollut tapaamassa kruununprinsessa Julianaa ja prinssi Bernhardia.
KLM:n Douglas DC-3 -lentokone PH-TCR Amsterdamista Tukholmaan teki välilaskun Kööpenhaminan lentokentälle. Välilaskun jälkeen se nousi ja oli yltänyt 50 metriin, kun kone putosi nokalleen maahan ja räjähti. Kaikki 16 matkustajaa ja 6 miehistön jäsentä saivat surmansa. Syynä oli paikalleen unohtunut korkeusvakaajan lukitussokka.
Kustaa Aadolfin kuoleman aikaan prinssi Carl Gustaf, tuleva kuningas Kaarle XVI Kustaa, oli vuoden ikäinen. Kustaa Aadolf oli kuollessaan toisena kruununperimysjärjestyksessä heti isänsä kruununprinssi Kustaa Aadolfin jälkeen.
Bab
Bab (myös kirjoitusmuodossa Báb) syntyjään Sayyid Ali Muhammad Shirazi (), (20. lokakuuta 1819, Šīrāz – 9. heinäkuuta 1850, Tabriz) oli persialainen uskonnollisen liikkeen baabilaisuuden perustaja ja johtohenkilö. Hän nousi 1800-luvun alussa syntyneen šaikhilaisuuden johtoon vuonna 1844. Seuraavina vuosina Bab kehitti šaikhilaisuutta radikaalimman ja šiialaisuuden valtavirran vastaisen liikkeen. Bab vangittiin vuonna 1848 ja hänet teloitettiin 1850.
Bab kirjoitti monia kirjoja, joista tärkeimmät olivat hänen ensimmäinen kirjansa "Qayyum al-asma’" sekä vuonna 1847 ilmestynyt "Bayan". Hänen kuolemansa jälkeen Baha’ullah perusti baabilaisuuden pohjalta bahai-uskonnon.
Loglan
Loglan on keinotekoinen kieli, joka on suunniteltu kielitieteelliseen tutkimukseen, erityisesti Sapirin–Whorfin hypoteesin toteamiseen. Kielen loi James Cooke Brown vuoden 1955 alussa päämääränään luoda logiikkaa ja laskelmointia niin voimakkaasti ilmaiseva kieli, että sitä opiskelevat ihmiset ajattelisivat olevan parempi jos hypoteesi pitäisi paikkansa.
Brownin tarkoitus oli, että kieli olisi kulttuurillisesti mahdollisimman neutraali, sekä loogisesti ja kielitieteellisesti vahva, sisältäen kaikki tunnetun kielen ilmaisukeinot. Kielen kielioppi perustuu predikatiiviseen logiikkaan, joka myös tekee siitä erityisesti ihmisten ja tietokoneiden väliseen kommunikointiin sopivan.
Brown perusti Loglan-instituutin kehittämään kieltä ja sen muita sovelluksia. Hän piti kieltä aina tutkimusprojektina, joka ei ollut koskaan valmis. Vaikka hän julkisti monta asiakirjaa sen suunnittelusta, hän ei koskaan julkaissut sitä vapaasti julkisuuteen. Tämän takia joukko hänen seuraajiaan muodostivat myöhemmin "The Logical Language Groupin" ("Loogisten kielten ryhmä") luodakseen Lojban-kielen samojen perusajatusten mukaan, mutta tarkoituksena tehdä siitä vapaasti käytettävä ja rohkaista sen käyttöön oikeana kielenä.
Phetchabun (provinssi)
Phetchabun () on yksi Thaimaan provinsseista. Sen naapuriprovinsseja ovat Loeo, Khon Kaen, Chaiyaphum, Lopburi, Nakhon Sawan, Phichit ja Phitsanulok. Provinssin pinta-ala on 12 668,4 neliökilometriä ja siellä on arviolta 913 600 asukasta (vuonna 2017).