hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tridacna gigas
Tridacna gigas on suurin jättiläissimpukkalaji. Niitä pidetään joskus suurissa meriakvaarioissa, mutta ne eivät kestä kovin hyvin kuljetusta, ja kasvavat niin suuriksi ja lisäksi nopeasti (jopa sentin kuukaudessa), että harvassa kotiakvaariossa on niille tilaa.
"Tridacna gigas" kasvaa halkaisijaltaan jopa puolitoistametriseksi ja painaa 200 kiloa. Muiden jättiläissimpukoiden tavoin sillä on voimakkaasti poimullinen kaksiosainen kuori. Sen välistä työntyy esille hyllyvä lihasmassa eli "vaippa", jonka keskellä törröttää putkimainen suuosa. Kun simpukka haluaa sulkea kuorensa, se ruiskuttaa vettä ulos tämän suuaukon kautta. Vaippa on väriltään kullanruskea, keltainen tai vihreä, ja siinä on suuria sinisiä, vihreitä tai violetteja läiskiä. Kuoren saranapuolella on aukko, josta työntyy ulos lihaksikas jalka, jonka avulla simpukka tarrautuu merenpohjaan. Simpukan vanhentuessa sen jalka surkastuu pois, ja eläin pysyy paikallaan suuren massansa avulla.
Jättiläissimpukoiden elimistössä elää symbioottisia "Zooxanthellae"-leviä. Simpukan vaipan pinnassa näkyvät tummemmat läikät ovat läpinäkyviä kohtia, jotka toimivat linsseinä ja ohjaavat valoa syvemmälle vaippaan levien käyttöön.
"Tridacna gigas" elää Indopasifisen merialueen koralliriutoilla Etelä-Kiinanmereltä Australian pohjoisrannikolle ja Nikobaareilta Fidžille. Se pysyy yleensä alle 20 metrin syvyydessä, laguuneissa tai riuttojen tasanteilla.
Jättiläissimpukat ovat hermafrodiitteja: ne syntyvät koiraina, mutta osa toimii myöhemmin naaraana. Kun kutuaika tulee, ne laskevat veteen signaalikemikaaleja, minkä jälkeen osa simpukoista laskee mätimunia, osa siittiöitä.
Symbioottiset levät tuottavat suuren osan aikuisen simpukan tarvitsemasta ravinnosta. Se hankkii ravintoa myös suodattamalla vettä suuaukkonsa avulla. Alle kymmensenttiset yksilöt elävät pääosin suodattamansa planktonin varassa; akvaariossa niitä on ruokittava säännöllisesti.
Elokuvissa ja sarjakuvissa sukeltajat jäävät loukkuun sulkeutuvaan jättiläissimpukkaan; todellisuudessa sulkeutumisliike on niin hidas ettei vaaraa ole. Sen sijaan moni on hämmästynyt suuren simpukan painoa koettaessaan nostaa sitä vedestä.
IUCN on luokitellut tämän simpukan vaarantuneeksi jo vuonna 1996. Se on saattanut kuolla sukupuuttoon Fidžiä, Guamia, Vanuatua ja Taiwania ympäröivillä merialueilla. Sukupuuton syyksi arvellaan liiallista keräämistä ruoaksi ja akvaarioihin. Tridacna gigasin kauppaa säädellään nykyisin CITES-sopimuksella. Kaikki akvaarioihin myytävät yksilöt tulevat kasvattamoista.
Masters of War
Masters of War on Mountainin studioalbumi, joka julkaistiin 24. heinäkuuta 2007. Yhtye versioi albumilla Bob Dylanin kappaleita.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Bob Dylan.
Luettelo suomalaisista sotavankileireistä 1941–1945
Suomalaiset sotavankileirit vuosina 1941–1945 on luettelo jatkosodan ja Lapin sodan aikana perustetuista sotavankien järjestelyleireistä, yksittäisistä leireistä ja muista sotavankiyhtymistä. Suomalaisten sotavankileirien lisäksi Pohjois-Suomessa ja Neuvostoliitolta vallatuilla alueilla toimi kymmeniä saksalaisten ylläpitämiä sotavankileirejä.
Timokratia
Timokratia on valtiomuoto, jossa valta jakautuu omaisuuden määrän perusteella. Sana tulee kreikan sanoista "timē / τιμή", joka tarkoittaa kunniaa, sekä "-kratia", joka tarkoittaa valtaa. 500-luvulla eaa. Ateena on toiminut timokratian perustein. Timokratia on sukua plutokratialle, joka tarkoittaa rahavaltaa.
Timokratia ja politeia ovat lähellä toisiaan. Näihin verrattuna rahvaanvaltaa tarkoittava demokratia oli antiikissa halventava käsite.
Breitenfeldin toinen taistelu
Breitenfeldin toinen taistelu (tunnettu myös nimellä "Leipzigin taistelu") oli Leipzigin lähellä Breitenfeldissä kolmikymmenvuotisen sodan aikana 23. lokakuuta 1642 käyty taistelu, jossa vastakkain olivat Ruotsin ja Saksalais-roomalaisen keisarikunnan armeijat. Taistelu päättyi ruotsalaisten voittoon.
JugiStyle
JugiStyle on suomalainen sketsisarja. Sarjan pääesiintyjinä ja käsikirjoittajina toimivat Jukka Rasila ja Kari Hietalahti. Sarjan kolmantena käsikirjoittajana ja ohjaajana toimi Petteri Summanen. Sarjan on tuottanut StoryOf... Oy. Ohjelmaa esitettiin Subilla sunnuntai-iltaisin ja uusittiin lauantaisin. Kokonaisia jaksoja saattoi katsoa myös Sub:n netti-tv:stä.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi päättyi 15. maaliskuuta 2009. Ohjelman tilannut Sub ei käyttänyt optiotaan toisesta tuotantokaudesta. Ohjelmaa katsoi keskimäärin 130 000 suomalaista viikoittain.
Gulielmus Cobben
Gulielmus (Guillaume) Cobben (alk. Willem Petrus Bartholomaeus Cobben; 29. kesäkuuta 1897 Sittard, Alankomaat – 27. tammikuuta 1985 Sittard, Alankomaat) oli roomalaiskatolinen pappi ja piispa, joka oli Helsingin roomalaiskatolisen hiippakunnan ensimmäinen piispa.
Cobben vihittiin papiksi vuonna 1924. Terijoen roomalaiskatolisen seurakunnan kappalaisena hän toimi 1924–1925, Viipurin 1925–1926 ja sitten Turussa kirkkoherrana 1926–1934. Cobben osoitettiin apostolisen vikaarin tehtäviin Suomeen vuonna 1933. Vuonna 1934 hänet vihittiin Amathus in Palaestinan titulaaripiispaksi. Cobben oli Suomen apostolinen vikaari vuodesta 1934 ja Helsingin piispa hänestä tuli, kun Helsingin roomalaiskatolinen hiippakunta perustettiin vuonna 1955. Tässä virassa hän pysyi vuoteen 1967 saakka, kun hän erosi ja tuli nimitetyksi Tamagristan titulaaripiispaksi. Tämän piispanistuimen hän jätti vuonna 1976.
Ernest Kinoy
Ernest Kinoy (s. 1. huhtikuuta 1925 – 10. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiokäsikirjoittaja. Hän kirjoitti muun muassa alkuperäiskäsikirjoituksia ja sovituksia radiosarjoihin, kuten "Dimension X" ja sen seuraajaan "X Minus Oneen". Hänet palkittiin kolmesti Emmy-palkinnolla televisiokäsikirjoituksistaan.
Mikael Buckx
Mikael Buckx (6. elokuuta 1881 – 22. syyskuuta 1946) oli roomalaiskatolinen pappi ja piispa. Buckx vihittiin papiksi vuonna 1906. Vuonna 1921 hänet nimettiin Suomen apostoliseksi administraattoriksi. Noin kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1923 hänet vihittiin Dolichen titulaaripiispaksi ja asetettiin Suomen apostoliseksi vikaariksi. Tätä tehtävää hän hoiti vuoteen 1933 asti, jolloin hän erosi tehtävästään.
Sytokromi P450
Sytokromi P450 (CYP, P450, CYP450) on ryhmä hemiä sisältäviä sytokromientsyymejä, joita esiintyy erittäin laajalti eliökunnassa. CYP-entsyymeille on tunnusomaista kyky oksidatiiviseen metaboliaan. CYP-entsyymejä on ihmisen elimistössä käytännössä kaikkialla, mutta erityisen paljon niitä on maksassa. CYP-entsyymit ovat keskeisiä vierasaineiden kuten lääkeaineiden metaboliassa.
CYP-entsyymit ovat tyypillisesti hyvin epäspesifejä; yhdenlainen CYP-entsyymi pystyy siis muokkaamaan useita erilaisia yhdisteitä. CYP-entsyymit toimivat osana P450-järjestelmiä, joiden komponentteina on CYP-entsyymien lisäksi molekulaarinen happi ja elektroneja siirtävä NADPH-sytokromi P450-reduktaasi.
CYP-entsyymejä on löydetty nisäkkäiden lisäksi suurimmalta osalta muitakin eliöitä, kuten hyönteisiltä, kasveilta, sieniltä, prokaryooteilta ja arkeilta. Eliökunnasta tunnetaan tuhansia P450-entsyymien alamuotoja, jotka on jaoteltu perheisiin ja edelleen alaperheisiin. P450-entsyymien kehitys alkoi todennäköisesti yli kolme miljardia vuotta sitten, ja varhaisimpien muotojen tehtävänä saattoi olla rasvahappojen ja kolesterolin metabolia solukalvojen rakenneosiksi. Nykyään P450-entsyymit ovat tärkeä osa elimistön vierasainemetaboliajärjestelmää.
Nea Kontio
Nea Kontio (s. 1953) on suomalainen uskonnonopettaja ja poliitikko.
Kontio oli vihreiden edustaja Lahden kaupunginvaltuustossa vuodet 1985–2000. Hän on ollut perustamassa Lahden Vihreitä.
Vuodesta 1984 Kontio on taistellut Lahden Karjusaaren lehmuslehdon suojelemiseksi. Vuonna 2003 hän oli mukana yhdessä muiden luonnonsuojelijoiden kanssa maalaamassa puita ja kiviä punamultamaalilla Villikarju-luonnonsuojeluryhmän järjestämässä tempauksessa. Kontio tuomittiin Lahden käräjäoikeudessa vahingonteosta sakkoihin. Hänet määrättiin maksamaan vahingonkorvauksia yksityisille maanomistajille ja Lahden kaupungille. Sakkorangaistusta korotti se, että hän jatkoi maalaamista vielä toisenakin päivänä.
Lahden Vihreät erotti Kontion jäsenyydestä alkuvuodesta 2004. Kunnallisvaaleissa 2004 Kontio valittiin Lahden kaupunginvaltuustoon Vaihtoehtoväen listoilta. Hän muodosti oman, yhden jäsenen valtuustoryhmänsä, kun Lahden vihreistä irronneessa Wellamo-valtuustoryhmässä olleet vihreät eivät ottaneet häntä kunnallisvaalilistalle. Asia koski pääasiassa Lahden alueelle suunniteltua logistiikkakeskusta. Vaaleissa 2008 Kontio oli vaihtoehtoväen ehdokas, mutta putosi valtuustosta.
Ammatiltaan Kontio on uskonnonopettaja ja pappi. Kontio oli töissä Lahden yhteiskoulussa ja erosi virastaan, koska ei pitänyt koulun työhengestä. Myöhemmin hän on moittinut koulua ja kritisoinut siitä Etelä-Suomen Sanomien yleisön osastolla. Kirjoituksissaan hän on esimerkiksi väittänyt koulun suosivan tyttöoppilaita, jotka omistautuvat täysin koulutyölle ja saavat täydellisiä numeroita ja uskaltavat protestoida opettajien tahtoa vain kehittämällä itselleen syömishäiriön.
Bambi (palkinto)
Bambi on saksalaisen Hubert Burda Media -kustannusyhtiön jakama media-alan palkinto.
Bambi jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1948, ja ensimmäisinä palkinnon saivat Jean Marais ja Marika Rökk. Palkinnon nimi tuli siitä, että Rökkin tytär kutsui sitä ”Bambiksi”, luultavasti Felix Saltenin ""-kirjan mukaan. Alkuaan patsas oli posliinia, mutta vuodesta 1958 lähtien se on valettu kultaan. Palkinto voidaan myöntää samalle henkilölle useamman kerran. Palkintoluokkia on 19.
Johan Lilius
Johan Lilius (17. tammikuuta 1724 Längelmäki – 1803) oli hovioikeudenneuvos ja Aurora-seuran perustajia. Hänen vanhempansa olivat kirkkoherra Henrik Lilius ja Hedvig Margareta Wanochius.
Lilius oli vaikuttajana Suomen kirjallisuuden kasvuun osallistumalla muun muassa Aurora-seuran julkaiseman lehden Åbo Tidningar toimittamiseen kirjoittamalla siihen kahdeksan artikkelia. Hän oli Turun Soitannollisen Seuran jäsen, kuten myös hänen veljenpoikansa Gustaf Adolf Lilius.
Bruno Loerzer
Bruno Loerzer (22. tammikuuta 1891 Berliini, Saksa – 22. elokuuta 1960 Hampuri, Länsi-Saksa) oli Saksan ilmavoimien kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Loerzer oli myös yksi johtavista ensimmäisen maailmansodan hävittäjä-ässistä 44 ilmavoitolla.
Loerzer värväytyi jalkaväkeen 1911. Hän siirtyi vastaperustettujen ilmailujoukkojen lentokoulutukseen kesällä 1914. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän lensi tarkkailukonetta, jonka tarkkailijana toimi Hermann Göring. Kesäkuussa 1915 Loerzer siirtyi taistelulentokoulutukseen, josta hän pääsi kenttälentoyksikköön elokuussa. Hän haavoittui vaikeasti huhtikuussa 1916 ja vietti loppuvuoden sairaalassa. Tammikuussa 1917 hänet nimitettiin hävittäjälaivue 26:n komentajaksi. Siihen mennessä hän oli ansainnut kaksi pudotusta. Lokakuussa 1917 Loerzerin tilillä oli jo 20 voitettua ilmataistelua. Loerzerin alaisuudessa palveli hänen veljensä Fritz, joka saavutti sodan aikana 11 ilmavoittoa.
Loerzer palkittiin Pour le Meritellä helmikuussa 1918. Samassa yhteydessä hänet nimitettiin Jagdgeschwader 3:n komentajaksi. Lentoyksikkö teki tuhojaan BMW:n moottoreilla varustetuilla Fokker D.VII -koneillaan ja Loerzer saavutti viimeisen eli 44. ilmavoittonsa syyskuussa 1918. Hänet ylennettiin kapteeniksi hiukan ennen akselivaltojen antautumista marraskuussa 1918.
Sodan jälkeen Loerzer toimi kommunistien kapinoita tukahduttaneissa vapaajoukoissa (Freikorps). Hän lensi Baltian alueella tukien "Eiserne Division"-vapaajoukkoa. Hän erosi armeijasta maaliskuussa 1920 pysyen mukana siviili-ilmailussa.
Vuonna 1930 Loerzerista tuli Saksan lentokoneen omistajien liiton puheenjohtaja. Adolf Hitlerin ja kansallissosialistisen puolueen valtaantulon myötä vanha sotakaveri Göring nimitti Loerzerin tuli Saksan ilmailu-urheiluyhdistyksen puheenjohtajaksi ja natsi-Saksan ilmailu-urheilujohtajaksi.
Luftwaffe perustettiin uudelleen virallisesti 1935. Loerzer toimi komentajana eri yksiköissä ja hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1938.
Sodan alussa Loerzer komensi 2. lentodivisioonaa ja Puolan offensiivin jälkeen II lentoarmeijakuntaa, joka osallistui Ranskan valtaukseen kevät-kesällä 1940. Ranskassa käytettiin Loerzerin ja Heinz Guderianin yhdessä kehittämää maavoimia tukevaa pommitustaktiikkaa, jossa pienet osastot pommittivat vihollisen maajoukkoja jatkuvana tasaisena virtana, sen sijaan että suuri osasto olisi hyökännyt kerran tai kahdesti päivän aikana. Guderian ja Loerzer olivat kokeilleet taktiikkaa jo Mlawassa puolalaisia vastaan 3. syyskuuta 1939.
Loerzer johti II lentoarmeijakuntaa taistelussa Britanniasta 1940–1941. Yksikkö osallistui operaatio Barbarossaan itärintamalla 1941, kunnes se siirrettiin Välimerelle joulukuussa 1941. Helmikuussa 1943 Loerzer ylennettiin kenraalieverstiksi ja siirrettiin ilmailuministeriöön. Joulukuussa 1944 hänet siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin, eikä hän saanut enää uusia tehtäviä sodan aikana.
Arturo García
Arturo García Muñoz eli Arzu (s. 17. maaliskuuta 1981 Dos Hermanas, Sevilla, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä thaimaalaista BEC Tero Sasanaa. Hän on pelipaikaltaan joko puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Arzu on Real Betisin junioriakatemian kasvatti. Hän pelasi kauden 1999–2000 Betisin kakkosjoukkueessa ja teki kaksi maalia 19 ottelussa. Kaudella 2000–2001 hän debytoi Betisin edustusjoukkueessa, joka pelasi silloin Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Arzu lainattiin kaudeksi 2001–2002 Córdobaan.
Ensimmäisenä kautenaan pääsarjassa Arzu pelasi yhteensä 25 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Yksi maaleista syntyi kauden avausottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan, ottelu päättyi Betisin 4–2-voittoon. Kausien 2003–2005 aikana Arzu pelasi yhteensä 60 liigaottelua. Kauden 2004–2005 päätteksi Betis sijoittui pääsarjassa neljänneksi.
Kaudella 2005–2006 Arzu pääsi pelaamaan Mestarien liigan sekä UEFA Cupin otteluita. Hän teki myös näissä otteluissa yhden maalin Liverpoolin verkkoon, mutta ottelu päättyi kuitenkin Betisin 1–2-kotitappioon. 13. toukokuuta 2006 viimeisellä pääsarjakierroksella Arzu teki tärkeän tasoitusmaalin Atlético Madridia vastaan, ja tällä maalilla Betis vältti putoamisen pääsarjasta.
Ulrich Grauert
Ulrich Grauert (6. maaliskuuta 1889 Berliini, Saksa – 15. toukokuuta 1941 Saint-Omer, Ranska) oli natsi-Saksan ilmavoimien Luftwaffen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.
Kadettikoulua käynyt Grauert liittyi vänrikiksi Saksan keisarilliseen armeijan tykistöön vuonna 1909. Ensimmäisen maailmansodan alun hän palveli tykistössä, kunnes siirtyi ilmavoimiin maaliskuussa 1915. Hän lensi aluksi tarkkailijana, kunnes siirtyi taistelulentäjäksi joulukuussa 1915. Hän yleni kapteeniksi 1917 ja ehti toimia sodan viimeisenä vuonna myös tykistönupseerina.
Saksan ilmavoimat lakkautettiin itsenäisenä haarana Versailles’n rauhansopimuksen nojalla 1920. Weimarin tasavallan aikana Grauert siirtyi jälleen tykistöön toimien muun muassa komentajana eri yksiköissä sekä esikuntaupseerina.
Adolf Hitlerin johtaman kansallissosialistisen puolueen noustessa valtaan vuonna 1933 everstiluutnantin arvoinen Grauert työskenteli sotaministeriössä ilmapuolustustehtävissä. Hänet siirrettiin pian uuteen ilmailuministeriöön osastopäälliköksi.
Toisen maailmansodan syttyessä Grauert johti 1. ilmadivisioonan Puolan offensiivin kääntyessä nopeasti voittoisaksi Grauert ylennettiin kenraaliksi ("General der Flieger") lokakuussa 1939. Hän osallistui Ranskan taisteluun ja sitä seuranneeseen taisteluun Britanniasta I lentoarmeijakunnan komentajana. Ranskan antauduttua heinäkuussa 1940 hyvin ammattitaitoinen Grauert palkittiin kenraalieverstin arvolla ja rautaristin ritariristillä.
Luftwaffe menetti yhden pätevimmistä komentajistaan, kun Kuninkaallisten ilmavoimien hävittäjäkone ampui alas Grauertia kuljettaneen Junker Ju 52 -koneen Englannin kanaalin rannikolla lähellä Saint-Omeria.
Lilius &amp; Hertzberg
Lilius & Hertzberg oli 1898 perustettu kirjankustantamo ja kirjapaino, jonka perustajina olivat kapteeni Kasimir Lilius ja Weilin & Göösin apulaisjohtaja Hugo Hertzberg. Kirjapainossa painettiin mm. Viron tasavallan ensimmäiset joukkovelkakirjat jotka toimivat maan ensimmäisinä maksuvälineinä.
Kustantamon punatiilinen talo oli Helsingissä entisellä Hallituskadulla (nykyinen Yliopistokatu), vastapäätä Helsingin yliopiston Porthanian rakennusta.
Sotaveromerkki
Sotaveromerkki on postimerkkilaji, joka kiinnitetään postilähetykseen tavallisen postimerkin lisäksi. Se on samankaltainen kuin postiveromerkki, mutta siitä saatavat tulot käytetään sotakulujen maksamiseen. Kuten muidenkin postiverojen maksaminen sotaveromerkkien käyttäminen on ollut pakollista tiettyinä aikoina.
Ensi kerran sotaveromerkit otettiin käyttöön Espanjassa 1874 kolmannen karlistisodan aikana. Useita muitakin merkkejä julkaistiin vuonna 1879. Ne olivat peruspainatukseltaan samanlaisia kuin sinä vuonna julkaistut tavalliset postimerkit, mutta niissä oli lisäteksti "Impuesto de Guerra" tai "Impto de Guerra". Ensimmäisen maailmansodan aikana brittiläiset territoriot tuottivat sotaveromerkkejä päällepainamalla tavallisiin postimerkkeihin sanat "WAR" (sota) tai "WAR TAX" (sotavero).
Kanada meni askeleen pidemmälle ja alkoi 1915 muunnella amiraaleja esittävän postimerkkisarjansa painolevyjä. Aluksi merkkeihin lisättiin teksti "WAR TAX" ja vuonna 1916 teksti "1 T C", joka tarkoitti että merkistä kannettiin siihen merkityn postimaksun lisäksi yhden sentin suuruinen vero. Tällaisten merkkien käyttö postilähetyksissä oli välttämätöntä, eikä suinkaan vapaaehtoista.
Paistetut vihreät tomaatit
Paistetut vihreät tomaatit ("Fried Green Tomatoes") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka perustuu Fannie Flaggin romaaniin "Fried Green Tomatoes at the Whistle Stop Cafe". Elokuvan on ohjannut Jon Avnet.
1920-luvun etelävaltioissa elävä Evelyn Couch (Bates) on ikääntyvä nainen, jonka avioelämä on ikävystyttävää ja elämä muutenkin tarkoituksetonta. Hän vierailee miehensä kanssa vanhusten hoitokodissa, jossa miehen täti ajaa Evelynin ulos huoneesta. Evelyn alkaa jutella elämäniloisen vanhan Ninnyn (Tandy) kanssa. Evelyn lumoutuu Ninnyn tarinoista ja alkaa käydä ahkerasti häntä tapaamassa."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä luonnehtii elokuvaa lämminhenkiseksi tunnelmoinniksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Anne-Marie Snellman
Anne-Marie Snellman (o.s. Frostell; 23. huhtikuuta 1897 Helsinki – 17. marraskuuta 1976 Karjaa) oli suomalainen toimittaja ja kirjeenvaihtaja, joka tuli tunnetuksi 1950-luvulla seurustelustaan pääministeri ja myöhemmin presidentti Urho Kekkosen kanssa.
Snellman oli valmistunut ekonomiksi Svenska Handelshögskolanin diplomikirjeenvaihtajalinjalta vuonna 1917 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1930-luvun puolivälissä. Hän oli ensin naimisissa Björn Damsténin kanssa ja heille syntyi yksi lapsi, mutta tämä liitto päättyi eroon. Oleskeltuaan parin vuoden ajan Italiassa hän meni naimisiin Suomen Rooman lähestystön sotilasasiamiehenä 1930-luvulla toimineen eversti Gustaf Snellmanin kanssa, joka kuoli syyskuussa 1944 Kannaksen taisteluissa saamiinsa haavoihin. Ann-Marie Snellman avusti 1930-luvulla Italian Helsingin-lähetystöä lehdistökatsauksilla ja toimitti sodan aikana vuoteen 1943 jatkuneita Italiaan suunnattuja radion uutislähetyksiä. Hän toimi 1940-luvun lopulla ja 1950-luvulla amerikkalaisen uutistoimiston Associated Pressin (AP) kirjeenvaihtajana Helsingissä.
Kekkonen ja Snellman tutustuivat vuonna 1948. Heidän suhteensa tuli julkisuuteen, kun Helsingin Sanomat kertoi 29. joulukuuta 1950 Snellmanin kuuluneen kahdeksi viikoksi Italiaan matkustaneen pääministeri Kekkosen matkaseurueeseen. Snellman puhui suomen ja ruotsin lisäksi italiaa, venäjää, englantia ja ranskaa, ja hän toimi lehden mukaan Kekkosen tulkkina. Kekkosen suhdetta alettiin nyt käsitellä muidenkin lehtien juorupalstoilla, ja tapaus johti myös Helsingin Sanomien omistajan Eljas Erkon ja Kekkosen välien rikkoontumiseen, sillä Kekkonen uskoi Erkon olleen itse laatimassa tätä uutista.
Kekkosen ja Snellmanin seurustelu jatkui aina 1960-luvun alkuun, siihen saakka kunnes Kekkonen 1963 Jugoslavian-matkansa aikana tutustui Suomen silloisen Moskovan-suurlähettilään Jaakko Hallaman puolisoon Anita Hallamaan.
Presidentti Kekkonen myönsi Snellmanille Suomen Leijonan komentajamerkin vuonna 1974.
Hans Krebs
Hans Krebs voi tarkoittaa:
Joseph Alanen
Otto Joseph Alanen (myös "Joseph-Alanen", 2. marraskuuta 1885 Tampere – 16. toukokuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen jugend-tyylisuuntaa edustanut taidemaalari. Hänen maalauksensa olivat pääasiassa Kalevala-aiheisia ja edustivat muinaissuomalaista koristetyyliä.
Joseph Alanen oli tamperelaisen työnjohtajan poika. Hän valmistui 1905 sähköteknikoksi Tampereen teollisuuskoulusta. Alanen opiskeli Kaarlo Vuoren yksityisoppilaana piirustusta, maalausta ja anatomiaa ja jatkoi taideopintoja Tukholmassa, Hän opiskeli myös Berliinissä ja Dresdenissä vuosina 1906–1910. Siellä hänen opettajinaan olivat muun muassa Hans Dahl ja Lovis Corinth (1858–1925). Suomeen palattuaan hän toimi Tampereen käsityöseminaarin piirustuksen ja väriopin opettajana ja oli myös tamperelaisen Aamulehden taidearvostelijana 1912–1916.
Joseph Alanen kuoli espanjantautiin vain 34-vuotiaana Helsingissä.
Ensimmäisen näyttelynsä Alanen piti Palanderin talon ateljeessa vuonna 1910. Seuraava Kalevala-aiheinen näyttely oli Helsingissä. Myöhemmin hän piti omia taidenäyttelyitä mm. Helsingissä Strindbergillä.
Vuonna 1918 hän vuokrasi Helsingin Siltasaaresta taiteilija Ateljeen yhdessä kuvanveistäjä Aarre Aaltosen ja säveltäjä J. A. A. Pohjanmiehen kanssa.
Alanen keskittyi maalauksissaan pitkälti Kalevalaan, jota hän lähestyi jugend-tyylistä käsin. Alasella oli muihin suomalaisiin Kalevalan kuvaajiin verrattuna aivan oma muotokielensä. Hän tulkitsi Kalevalaa vahvasti vertauskuvallisena runoelmana. Hänen tyylinsä mukaili tekstiilitaidetta, ja temperatekniikan ansiosta hänen maalauksensa olivat usein freskomaisia. Alanen uudisti Kalevala-taiteen muotokieltä, mutta hänen jugend-tyylinsä oli jo hieman vanhanaikaista teoksia maalatessaan. Hän kuitenkin jatkoi kuolemaansa saakka Kalevala-aiheiden maalaamista. Alanen maalasi yli sata Kalevala-aiheista teosta.
Alanen maalasi myös joitakin julkisia monumentaaliteoksia, joiden aiheet olivat Suomen historiasta. Tampereen kaupungille hän maalasi "Elinan-surma"-triptyykin ja Tampereen työväenteatteriin teoksen "Hämeen valloitus". Kansallis-Osake-Pankin Tampereen-konttoriin (myöhempi Osuuspankintalo) hän teki seinämaalaukset "Ilmarinen kyntää kyisen pellon" (vuoteen 1912 mennessä) ja "Elonkorjuu" (1917). Niistä ensimmäinen, joka oli lähinnä jäljitelmä Akseli Gallen-Kallelan tunnetusta maalauksesta, tuhottiin pankin väliseinän purkamisen yhteydessä vuonna 1962–1963.
Joseph Alanen teki myös isänmaallishenkisiä postikorttisarjoja ja mm. puuleikkausina toteutetun "Aktivisti-sarjan". Siinä esiteltiin sisällissodan valkoisen puolen kuuluisia aktivisteja. Alasen oikeistolaisuus ilmeni myös virolaistaustaisen sotapäällikkö Hans Kalmin ihailuna. Kun Kalm perusti 1919 Pohjan pojat -rykmentin Viron vapaustaistelua varten, Alanen suunnitteli rykmentille lipun ja käsivarsimerkin. Myös suojeluskuntamerkin perusversio sekä toistakymmentä suojeluskuntalippua ovat Alasen suunnittelemia.
TTR
World Snowboard Tour (WST) (entinen TTR) on Terje Håkonsenin, Drew Stevensonin ja Reto Lammin vuonna 2002 perustama lumilautailun maailmankiertue. Kilpailukiertueella on rankingjärjestelmä, joka yhdistää yli 180 itsenäistä eri tasoista lumilautailutapahtumaa. Kaiken tasoiset lumilautailijat kilpailevat kiertueen eri osakilpailuissa keräten rankingpisteitä, joiden perusteella kauden päätteeksi jaetaan "WST World Snowboard Champion" – titteli.
Swatch World Snowboard Tour on voittoa tuottamaton organisaatio, jonka tavoitteena on kehittää lumilautailua huippu-urheilulajina ja säilyttää kilpailujen korkealaatuinen taso. WST tekee töitä sen eteen että laji säilyttää perinteisen hauskuutensa ja lajin luovat piirteet huolimatta siitä että kilpaillaan pisteistä freestyle kiertueella.
WST-kilpailuja järjestävät ympäri maailmaa yksittäiset kisajärjestäjät. Kilpailuja on eriarvoisia asteikolla 1–6 tähteä. Yksi kiertue kestää noin 10 kuukautta ja huipentuu finaaliin, johon pääsevät eniten pisteitä keränneet laskijat sekä suurempien kisojen voittajat.
Kaudella 2012-2013
WST-kisoissa on neljä lajia:
Fredrik Wilhelm Grönqvist
Fredrik Wilhelm Grönqvist (5. maaliskuuta 1838 Helsinki – 21. huhtikuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen liikemies, joka rakennutti 1880-luvulla Helsingin keskustaan Pohjois-Esplanadin varrelle arkkitehti Theodor Höijerin suunnittelemat Grönqvistin talon ja Hotelli Kämpin. Grönqvist toimi myös rakennusaineteollisuuden suuryrittäjänä.
Grönqvistin vanhemmat olivat puuseppämestari Anders Johan Grönqvist ja Agneta Forsström. Jäätyään orvoksi 10-vuotiaana hän joutui lopettamaan koulunkäynnin ja ryhtymään satulasepän oppilaaksi. Grönqvist omisti vuosina 1861–1880 ajokalutehtaan Helsingissä ja ryhtyi sitten rakentamaan kiinteistöjä Helsingin keskustaan. Näitä olivat muun muassa 1882–1883 rakennettu Grönqvistin talo Pohjois-Esplanadi 25–27:ssa ja saman kadun varrelle 1886 valmistunut Hotelli Kämp. Grönqvist osti 1886 Helsingin Hietaniemessä toimineen Sanduddin tapettitehtaan ja oli sen toimitusjohtajana 1886–1912. Hän oli perustamassa 1887 Helsingin Asfaltti Oy:tä joka valmisti asfaltin ohella sementtivalutöitä, parkettia ja keinomarmoria. Grönqvist oli tämän yrityksen toimitusjohtajana 1903–1908. Hän omisti vuosina 1907–1912 Jokelan tiilitehtaan Tuusulassa.
Grönqvist osti myös hienon Rauhanlinna-huvilan Helsingin Kaivopuistosta ja vuonna 1904 Raalan kartanon Nurmijärveltä mutta ei asettunut asumaan kumpaankaan vaan myi sijoituksensa muutaman vuoden kuluttua eteenpäin.
Grönqvist oli mukana Helsingin kunnallispolitiikassa kaupunginvaltuuston jäsenenä 1877–1879 ja 1881–1895 sekä rahatoimikamarin jäsenenä 1880–1889. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1885.
Tuomiopiiri
Tuomiopiiri on se maantieteellinen alue, jossa tuomioistuimella on oikeus käyttää tuomiovaltaa. Suomessa käräjäoikeuden tuomiopiiri käsittää yhden tai useamman kunnan alueen. Joissakin tietyissä asioissa voidaan säädöksellä määrätä jonkin käräjäoikeuden tuomiopiiriksi useammankin käräjäoikeuden alue, jolloin tiettyjen asioiden käsittely saadaan keskitetyksi vain joihinkin käräjäoikeuksiin. Hovioikeuden tuomiopiiriin kuuluu usean käräjäoikeuden alue, hallinto-oikeuden tuomiopiiriin yhden tai useamman maakunnan alue ja korkeimman oikeuden tuomiopiirinä on koko Suomi. Aiemmin raastuvanoikeuden tuomiopiirinä oli jonkin kaupungin alue ja kihlakunnanoikeuden alueena käräjäkunta, joka muodostui yhdestä tai useammasta kunnasta tai kunnan osasta.
Siitä missä tuomiopiirissä jokin oikeudenkäyntiasia ratkaistaan on määrätty lainsäädännössä. Riita-asia käsitellään siinä tuomiopiirissä, johon vastaajan kotipaikka kuuluu. Rikosasian käsittelypaikkana on se tuomioistuin, jonka tuomiopiirissä rikos on tehty.
Ruth Benedict
Ruth Benedict (oik. Ruth Fulton; 5. kesäkuuta 1887 – 17. syyskuuta 1948) oli yhdysvaltalainen antropologi. Hän oli merkittävä sosiaaliantropologian pioneeri ja feministinen pioneeri yhteiskuntatieteissä.
Benedict syntyi New Yorkissa ja valmistui Vassar Collegesta vuonna 1909. Vuonna 1919 hän meni opiskelemaan Columbian yliopistoon, jossa hän opiskeli Franz Boasin oppilaana, ja valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1923. Margaret Mead, jonka kanssa Benedictillä epäillään olleen romanttinen suhde, ja Marvin Opler opiskelivat samassa paikassa ja samaan aikaan Benedictin kanssa.
Benedictin opettajaa ja mentoria Franz Boasia on kutsuttu yhdysvaltalaisen antropologian isäksi, ja hänen opetuksensa ja näkökulmansa ovat selvästi nähtävissä Benedictin töissä. Boasin kiihkeä egalitarismi vaikutti Benedictiin, joka jatkoi sitä tutkimuksissaan ja kirjoituksissaan.
Benedictin keskeiset teokset "Kulttuurin muodot" sekä "Krysanteemi ja miekka" ovat menestyksekkäimpiä ja myydyimpiä antropologian kirjoja. Ne levittivät käsitystä, jonka mukaan kulttuurin merkitys persoonallisuuden kehittymiseen on suuri.
Benedict oli rasismin ja uskonnollisen kiihkoilun suorapuheinen vastustaja. Suvaitsevaisuus korostui kaikessa hänen työssään. Benedict oli kiinnostunut dynamiikasta yksilön ja yhteiskunnan välillä, persoonallisuuden kehittymisestä ja kulttuurin tavoista määrittää persoonallisuutta.
Ruth Benedictin teos "Kulttuurin muodot" on yksi myydyimpiä ja merkittävimpiä antropologian teoksia. Teos tiivistää kirjoittajan käsitykset kulttuurista perinpohjaisesti ja teoreettisesti. Benedict uskoi opettajansa Franz Boasin tavoin kulttuurin olevan ihmisten valinnan tulos. Kirja koostuu seuraavalla tavalla: Ensimmäiset kappaleet selittävät ”kulttuuristen muotojen teorian” huolellisesti. Kolme etnografista kappaletta kuvaavat Zuni-, Dobu- ja Kwakiutl-intiaanien yhteisöjä selvittäen eri yhteisöjen ”kansanluonnetta”.
Benedictin mukaan kulttuurit rakentuvat sen mukaan, mitä ihmisyhteisöt kulttuurilaitoksissaan arvostavat ja millaisia sosiaalisia merkityksiä asioille annetaan: nuoruuden korostus, puberteetti, sota, avioliitto, taide. Muut kulttuurin osat muotoutuvat palvelemaan tätä tiettyä ja tietyllä tavalla arvossa pidettyä asiaa. Kulttuurin muotojen tuntemus on sosiaaliselle ajattelulle välttämätöntä ja ajattelu muotoutuu kulttuurin eri muotojen toteutuessa. Benedictin teoreettinen lähestymistapa on kulttuurisissa teorioissa ja vertailuissa. Benedict teki itse kenttätöitä ja Kulttuurin muodot - teoksessa olevat etnografiset esimerkit ovat myös hänen kenttätyötään. Pääpaino ei antropologille epätyypilliseen tapaan ole kuitenkaan etnografioissa ja vertailussa, vaan kulttuurisissa teorioissa. Benedict tutki pienimuotoisia yhteisöjä ja laajensi ymmärrystä suurempien yhteiskuntien ongelmiin soveltaen tutkimustuloksia siellä. Benedictin mukaan ihmiset sitoo yhteen kulttuuri: Yhteiset ideat, tavat, käytänteet ja standardit. Edellä mainittujen tutkiminen on hänen mukaan tie kulttuurin ymmärtämiseen.
Monimuotoinen punavihoittuma
Monimuotoinen punavihoittuma, joka tunnetaan yleisesti lääketieteessä paremmin nimellä erythema multiforme on ihosairaus, jolle ovat tyypillisiä pyöreät, ihosta koholla olevat kutiavat, punoittavat tai punarenkaiset kokardimaiset muutokset. Taudin vakavassa muodossa muutoksia on myös limakalvoilla. Taudin vakava muoto tunnetaan nimellä Stevens-Johnsonin syndrooma, jota muistuttaa suuresti Lyellin syndrooma.
Punavihoittuman diagnoosi hahmottuu kliinisen taudinkuvan perusteella, ja se varmistetaan koepalan avulla.
Varsinkin taudin lievä muoto on suhteellisen yleinen. Sitä hoidetaan paikallisesti vesisuihkein, miedoilla kortisonivoiteilla ja varsinkin kutinaa lievittävillä antihistamiineilla. Tauti paranee usein ilman lisäkortisonia itsestäänkin, mutta joskus se voi kestää pitkään eikä hoito tehoa hyvin. Taudin aiheuttaja jää usein tuntemattomaksi, eikä sen syntymekanismia ole täysin selvitetty. Taudin syntyyn näkyy usein liittyvän immunoglobuliini IgM. Taustatekijöistä tiedetään muun muassa infektiot, kuten herpes simplex -virus. Usein kyseessä on lääkeaineihottuma, syynä esimerkiksi sulfa tai antibiootti. Myös epäillyn lääkeaineen nauttiminen on lopetettava.
Stevens-Johnsonin syndrooma on hoidettava sairaalassa. Se on hengenvaarallinen ja saattaa vaatia tehohoidon yksikköä. Siellä annetaan korikosteroideja suun kautta tai laskimoon, ja siellä on valmiudet hengityksen turvaamiseen, vaikkapa nopeaan hengitysteiden avaamiseen.
Erythema multiformen ihomuutokset aiheutuvat CLA positiivisten, sytotoksisten T-solujen ryhmittäytymisestä ihomuutoksen keskellä. Muutoksen reunoilla on CD4+ -auttaja-T- ja Langerhanin soluja. Sytotoksiset T-solut reagoivat lääkkeeseen tai mikrobiin ja todennäköisesti ristireagoivat basaalisolukerroksen ja mukoosan antigeenien kanssa aiheuttaen kudostuhoa.
Histologisessa kuvassa nähdään iholeesioiden kohdalla pinnallista perivaskulaarista lymfosyytti-infiltraattia, jonka aiheuttamana dermis on ödeeminen. Lymfosyytit kerääntyvät nauhana dermoepidermaaliseen junktioon ja tuhoavat basaalisen epidermaalisen solukerroksen soluja. Ajan saatossa muutoskohta nekrotisoituu ja rakkuloituu. Vakavissa tautimuodoissa nähdään toksista epidermaalista nekroosia, jossa nekroosi ulottuu koko epidermiksen paksuudelle.
Kansainvälisessä ICD-10-tautiluokituksessa sairaus on koodilla L 51.
Golden Globe 2009
Golden Globe 2009 oli järjestyksessään 66. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2008 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa 11. tammikuuta 2009.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Tommi Martikainen
Tommi Martikainen (s. 13. tammikuuta 1982) on suomalainen maantiekilpapyöräilijä.
Martikainen otti tähän asti merkittävimmän kansainvälisen voittonsa 31. toukokuuta 2008 Tour du Maroc -ajon kolmannella etapilla, jossa hän ajoi yksin karkuun muilta kilpailijoilta.
Martikainen voitti aika-ajon Suomen mestaruuden vuonna 2005 sekä sai SM-pronssia maantieajosta vuosina 2006 ja 2016.
Martikainen edustaa Suomessa porilaista Koiviston Iskua.
Quake Live
Quake Live (entiseltä nimeltään Quake Zero) on id Softwaren kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkistettiin ensimmäistä kertaa vuonna 2007. Kyseessä on selaimella pelattava ilmainen versio Quake III Goldista (Quake 3 Arena ja Team Arena samassa), jota rahoitetaan pelissä olevilla mainoksilla. Peli alkoi suljetulla beta-testillä jo vuonna 2008, mutta avautui kaikille vasta 24. helmikuuta, 2009.
Quakecon 2008:n keynotepuheessa, John Carmack kertoi ettei Quake Livessä tule olemaan tukea pelimodifikaatioille mutta sitä tullaan päivittämään jatkuvasti ja saattaa tulla sisältämään id:n hyväksymiä pelaajien tekemiä karttoja.
Ticket to Ride (täsmennyssivu)
Ticket to Ride voi tarkoittaa seuraavia:
Alexandra Ripley
Alexandra Ripley (8. tammikuuta 1934 – 10. tammikuuta 2004) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi Tuulen viemää-kirjalle Scarlett-jatko-osan vuonna 1991.
3-fosfoglyseriinihappo
3-fosfoglyseriinihappo (CHOP) ja sen anionimuoto 3-fosfoglyseraatti ovat biologisesti tärkeitä molekyylejä. 3-fosfoglyseriinihappo esiintyy välituotteena muun muassa glykolyysissä.
Glykolyysissä fosfoglyseraattikinaasientsyymi katalysoi 1,3-bisfosfoglyseraatin muuntumista 3-fosfoglyseriinihapoksi. Samalla vapautuu ATP-molekyyli. 3-fosfoglyseriinihappo muuttuu edelleen 2-fosfoglyseriinihapoksi fosfoglyseraattimutaasientsyymin avulla. Entsyymi siirtää fosfaattiryhmän kolmannesta hiilestä toiseen.
3-fosfoglyseriinihappo on erään aminohapon seriinin esiaste. 3-fosfoglyseraattidehydrogenaasientsyymi katalysoi synteesin ensimmäistä vaihetta, jossa substraattina on 3-fosfoglyseriinihappo. Kolmivaiheisen synteesin lopputuotteina ovat fosfoseriini ja seriini.
Raksilan harjoitusjäähalli
Raksilan harjoitusjäähalli ("Raksila 2") on vuonna 2008 avattu harjoitushalli, joka sijaitsee Raksilan urheilukeskuksessa, Oulun jäähalliin ja pesäpallostadionin välissä. Halli otettiin käyttöön 6. helmikuuta 2008.
Moran Norris
Torrance Moran Norris (s. 16. kesäkuuta 1978 Houston, Teksas) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelattuaan yliopistotasolla Kansasissa hän sai NFL-varauksensa vuonna 2001. Hänen ammattilaisseuroinaan ovat olleet New Orleans Saints, Houston Texans, San Francisco 49ers ja Detroit Lions.
Luettelo sukupuuttoon metsästetyistä eläimistä
Luettelo sukupuuttoon metsästetyistä eläimistä käsittää kaikki varmuudella ihmisen metsästämällä sukupuuttoon hävittämät eläinlajit. Luettelossa on myös lajeja, joiden sukupuuton tarkkaa syytä ei tunneta, mutta joiden häviämiseen metsästys on ratkaisevasti vaikuttanut. Niistä lajeista, joilla ei ole virallista suomenkielistä nimeä, on käytetty englanninkielistä nimeä.
Li (kiinalainen kosmologia)
Li（理 lǐ）on kiinalaisen kosmologian käsite, jota erityisesti uuskungfutselaiset käyttivät ja kehittivät. Se tarkoittaa periaatetta, jonka mukaan qi (氣 energia, elämänenergia) järjestäytyy muodoiksi. "Li" voidaan kääntää sanoilla periaate, laki, luonnonlaki ja kaava tai kaavio. Lin ja qin liitto tuottaa taijin.
"Qi" ja "li" olivat keskeiset käsitteet Zhu Xin filosofiassa, kun hän pyrki yhdistämään buddhalaisen ja kungfutselaisen maailmankatsomuksen. Vaikka buddhismissa on litä vastaava käsite, Zhu Xin mielestä se on läsnä jo Yijingissä eli Muutosten kirjassa. Hänen koulunsa tunnetaan "lin koulukuntana".
Mukaillen Kongfuzin ja Mengzin näkemystä ihmisen synnynnäisestä hyvyydestä Zhu Xi esitti, että lin (luonnon periaatteiden) ymmärtäminen auttoi elämään esimerkillistä elämää. Tässä mielessä li muistuttaa daolaisuuden keskeistä käsitettä, daoa.
Wang Yangming, filosofi, joka vastusti Zhu Xin ajatuksia, oli sitä mieltä, että li ei löydy ympäröivästä maailmasta vaan ihmisestä itsestään.
Maailmankansalaisuus
Maailmankansalaisuus (myös kosmopoliittisuus, kosmopolitanismi ja globaali kansalaisuus) on tunne olemisesta koko maailman eikä vain jonkin kansallisvaltion kansalainen. Maailmankansalainen tuntee olevansa kotonaan kansainvälisessä ympäristössä. Rotu, uskonto ja tausta eivät merkitse maailmankansalaiselle kovin paljoa.
Pirjo Kauppinen
Pirjo Helena Kauppinen (1961 – 5. maaliskuuta 2018) oli suomalainen toimittaja ja televisiojuontaja, joka tuli tunnetuksi "Ei koskaan sunnuntaisin"- ja "Divaani"-ohjelmista. Ennen televisiouraansa Kauppinen työskenteli muun muassa "Jaana"-lehden toimittajana sekä Radio Ykkösen päätoimittajana. Hänet tunnettiin myös lempinimellä ja nimimerkillä ”Kaustinen”.
Kauppinen neliraajahalvaantui vuonna 1998 kaaduttuaan kotinsa kierreportaissa. Hän palasi työelämään reilun vuoden kuluttua, ja alkoi juontamaan "Naisten makasiini" -nimistä ohjelmaa (myöhemmin "Helmi"). Vuonna 2002 Kauppinen valittiin vuoden positiivisimmaksi suomalaiseksi.
Kauppinen oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi aikuista lasta. Kauppisen omaelämäkerta "Elämän polte" ilmestyi vuonna 2003.
Jim Thomas
Jim Thomas on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, joka elää Kaliforniassa. Veljensä John Thomasin kanssa hän on käsikirjoittanut seuraavat elokuvat: "Predator – saalistaja" (1987), "Predator 2" (1990), "Ratkaisun hetket" (1996), "Wild Wild West" (1999) ja "Operaatio Mars" (2000). Lisäksi Thomas opettaa matematiikkaa Metuchen High Schoolissa.
John Thomas (käsikirjoittaja)
John Thomas on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja Kaliforniasta. Yhdessä veljensä Jim Thomasin kanssa hän on käsikirjoittanut seuraavia elokuvia: "Predator – saalistaja" (1987), "Predator 2" (1990), "Ratkaisun hetket" (1996), "Wild Wild West" (1999) ja "Operaatio Mars" (2000).
Merida (polkupyörävalmistaja)
Merida Industry co., ltd. on taiwanilainen polkupyörävalmistaja.
Yhtiö on perustettu 1972, ja sen kaupallinen toiminta alkoi kesällä 1973, jolloin sillä oli 57 työntekijää.
Merida on tukenut useita huippupyöräilijöitä etenkin maastopyöräilyssä. Heitä ovat mm. Gunn-Rita Dahle Flesjå, Jose Antonio Hermida ja Ralph Näf, sekä maastopyöräilyjoukkueista Multivan Merida biking teamia. Lisäksi Merida on tukenut myös maantiepyöräilyjoukkueita, kuten puolalainen CCC-Polsat-Polkowice sekä virolainen Kalev Sport.
Sedevakantismi
Sedevakantismi tai sedevacantismi (latinan sanoista "sedes" ’istuin’ ja "vacans" ’vapaa’) on yhteisnimike ajatussuunnille, jotka katsovat, että roomalaiskatolisen kirkon Pyhä istuin on tyhjänä ja että kirkko näin ollen on ilman paavia. Sedevakantismin juuret juontavat Vatikaanin 2. konsiiliin ja sitä seuranneisiin tapahtumiin, sillä se katsoo kirkon silloin jättäneen puhtaan opin ja tradition.
Klassisen sedevakantismin kannattajat katsovat, että koska kirkosta on tullut hereettinen, ei sillä voi myöskään olla oikeutta vihkiä paaveja itselleen. Näin ollen nykyajan hereettiset paavit (Johannes XXIII:sta tai Paavali VI:sta lähtien) eivät ole oikeita paaveja. Ennen kaikkea sedevakantismit vastustavat Vatikaanin 2. konsiilin avoimuutta ekumenialle ja uskonnonvapaudelle, sekä konsiilia seuranneita jumalanpalvelusuudistuksia.
Sedevakantisteja löytyy niin roomalaiskatolisen kirkon sisä- kuin myös ulkopuolelta. Jotkut sedevakantistit ovat perustaneet omia kirkkojaan ja nimennyt niille omat paavinsa. Yleisesti näitä "paaveja" pidetään kuitenkin vastapaaveina.
Tunnettuja sedevakantisteja ovat muun muassa Hutton Gibson ja Lucian Pulvermacher.
Bill Duke
William Henry "Bill" Duke (s. 26. helmikuuta 1943 Poughkeepsie, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan mm. elokuvista "A Rage In Harlem" (1991), "Hoodlum" (1997) ja "Deacons For Defense" (2003). Hän on ohjannut myös minisarjan "Miracle's Boys" (2005). Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa "Miami Vice", "Karen Sisco", "Fastlane", "Charlien enkelit" ja "Kojak". Bill Duke on afrikkalaista alkuperää oleva amerikkalainen.
John Gray (elokuvaohjaaja)
John Gray on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on syntyisin New Yorkista. Hänen tuotantonsa koostuu pääosin TV-elokuvista ja TV-sarjoista.
Myllymäki (Kankaanpää)
Myllymäki on Kankaanpään kaupunginosa, joka sijaitsee Kankaanpään kaupungin keskustan eteläpuolella. Myllymäessä on paljon kerrostaloja ja rivitaloja, omakotialue levittäytyy laajalle "veljesten kaduille" ja näiden vastapäätä luonnonkauniille alueille. Kaupunginosassa sijaitsee myös Myllymäen liikekeskus, jossa toimii palkittu grillikioski, K-market Matkahuollon toimipisteineen ja kodinkonekorjaamo. Baari löytyy liikekeskuksen vieressä olevasta rakennuksesta.
Kaupungin palvelujen ja liikkeiden levittäytyminen Myllymäen toiseen päähän (Alko, Lidl, S-market, Halpa-Halli, autohuollot ja katsastusasema, kodinkone- ja elektroniikkamyymälä) kohottaa alueen asumismukavuutta ja toimivuutta ennestään.
Peabody-palkinto
George Foster Peabody -palkinnot, tavallisemmin Peabody-palkinnot, jaetaan saavutuksista sähköisen viestinnän alalla. Palkinto on nimetty yhdysvaltalaisen liikemiehen ja hyväntekeväisyyden harrastajan George Foster Peabodyn mukaan, ja sen voivat saada sekä tuotantoyhtiöt että yksittäiset henkilöt. Palkinnoista vastaa Georgian yliopistoon kuuluva Grady College of Journalism and Mass Communication, ja valinnat tekee 16-henkinen asiantuntijaraati.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1941, tuolloin ainoastaan radion alalta. Televisio-ohjelmia alettiin palkita vuonna 1948. Myöhempinä vuosina mukaan on tullut uusia kategorioita, kuten www-julkaisut. Teatterilevitykseen tarkoitetut elokuvat on rajattu palkinnon ulkopuolelle.
Orajärvi (Pello)
Orajärvi on kylä Pellon kunnassa. Kylä sijaitsee vaaramaisemien keskellä noin 16 kilometrin päässä Pellon kirkonkylästä pohjoiseen samannimisen järven rannalla Torniosta Kolariin ja edelleen Kilpisjärvelle johtavan valtatien 21 Kolarintien varrella. Järvi on noin kolme kilometriä pitkä ja noin kilometrin levyinen. Järven luoteispäästä alkaa Orankijoki, jota pitkin vedet laskevat Naamijokeen ja edelleen Tornionjokeen. Kylän asutus on keskittynyt järven lännen puoleiselle sivulle. Etelästä tultaessa kylä alkaa Kiimavaaralta ja kylän asutus sijoittuu pääosin, vanhan valtatien, Orajärventien molemmin puolin sekä Kolarintien varteen. Lisäksi Orajärven kylän asutusta on levittäytynyt pienten yksityisteiden varsille Orajärven läheisyydessä.
Orajärvellä on asukkaita n. 150. Kylällä toimi aikanaan peruskoulu, joka nyt on lakkautettu. Entinen koulukiinteistö on kyläseuran ja kyläläisten omistuksessa ja aktiivisessa käytössä kylätalona. Kylätalolla on myös kansalaisopiston toimintaa.
Orajärvi oli, ennen kuin asutus levisi sinne, pellolaisten verotalojen nautinta-aluetta. Järven ympäristössä oli laajat metsästysmaat ja kalastukseen soveltuvia järviä. Järvien ja jokien rannoilla oli luonnonniittyjä. Uudisasutus syntyi Orajärvelle suhteellisen myöhään. Tornionjoen jokivarren asutus oli noussut jo ylös pohjoiseen, ja Ylitornion ja Pellon isoille järville oli uudisasutus myös jo levinnyt ennen kuin Orajärvelle perustettiin 1783 ensimmäinen uudistalo. Pysyvä asutus syntyi, tosin vasta useiden talonpitoa yrittäneiden jälkeen, vuoden 1833 tienoilla, jolloin uudistaloon asettuneen isännän ja hänen jälkeläistensä voidaan katsoa aloittaneen kylän pysyvän asutuksen.
Hittirähinä 1
Hittirähinä 1 on Martti Servo ja Napander -yhtyeen vuonna 2008 julkaisema kokoelmalevy. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 22, ja pysyi listalla yhteensä 17 viikkoa.
Warner Music Canada
Warner Music Canada on kanadalainen Warner Music Groupin alainen Kanadassa toimiva yritys ja sen omistaa Edgar Bronfman Jr.. Sen nimi on vaihtunut useasti ja yhtiö sai tämän nimen vuonna 1990.
Avatkaa ovi!
Avatkaa ovi! on Martti Servo ja Napander -yhtyeen vuonna 2002 julkaistu konserttialbumi. Albumin äänitys on tehty heinäkuussa 2001 ravintola Semifinalissa Helsingissä ja ravintola Dynamossa Turussa.
Karbonaattikovuus
Karbonaattikovuus (KH) on liuoksen ominaisuus, joka kertoo, paljonko siinä on karbonaatti- (CO) ja bikarbonaatti- (HCO) ioneita. Karbonaattikovuus ilmaistaan joko milligrammoina litrassa (mg/l) tai saksalaisina kovuusasteina (°dH).
Yksi kovuusaste vastaa noin pitoisuutta 17,8575 mg/litra.
Akvaarioveden karbonaattikovuutta seurataan, sillä karbonaatit toimivat pH:n puskureina estäen haitallisia veden happamuuden heilahteluja.
Veden kovuus on eri asia: kokonaiskovuudella tarkoitetaan liuenneiden kalsium- ja magnesiumsuolojen määrää. Kaivovesi on yleensä kovaa kalkkikivialueilla. Kalkkikivi taas sisältää kalsiumkarbonaattia, joka veteen liuenneena nostaa sekä kokonaiskovuutta että karbonaattikovuutta.
Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Sen otti käyttöön Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan hallitus 2. maaliskuuta 1937. Vaakunassa on tyypilliset kommunismin symbolit; sirppi ja vasara, punainen tähti ja auringonnousu. Vaakunan keskellä on öljynporaustorni ja öljyputki ja vaakunan sivuilla vehnän tähkät ja puuvillaa. Vaakunan sivuilla lukee neuvostotasavaltojen yhteinen tunnuslause "Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!" (, "Ähli ýurtlaryň proletarlary, birleşiň!") ja (). Itsenäistyttyään Turkmenistan poisti neuvostoaikaisen vaakunan käytöstä vuonna 1992.
Turkmenistanin sosialistisen neuvostotasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1924 sillä ei aluksi ollut minkäänlaista tunnusta. Ensimmäisen version suunnitteli Andrei Karelin 1926 ja sitä muutettiin hiukan vuonna 1927. Siinä oli vehnäseppeleiden ympäröimässä sinisessä kentässä neljään osaan jaettu kuvio, jonka keskellä oli perinteinen Turkmenistanissa käytetty mattokuvio. Kentissä oli ylhäältä vasemmalta lueteltuna:
Alhaalla on kuvattu nouseva aurinko sekä alasin, sirppi ja vasara. Vehnälyhteitä kiertävässä nauhassa lukee Neuvostoliiton motto venäjäksi ja turkmeeniksi.
Vuonna 1937 otettiin käyttöön uusi vaakuna. Vuonna 1940 turkmeeninkielinen motto muutettiin kyrillisille kirjaimille. 1977 lisättiin vielä yläreunaan lyhenne "TSSR".
Süper Star
”Süper Star” on Sibel Tüzünin esittämä kappale, joka edusti Turkkia Eurovision laulukilpailuissa 2006. Kappale sijoittui semifinaalissa 8. sijalle ja finaalissa 11. sijalle.
Cornerstones 1967–1970 (albumi)
Cornerstones 1967-1970 on yhdysvaltalaisen kitaristin Jimi Hendrixin kokoelma-albumi vuodelta 1990. Albumi sisältää kappaleita levyiltä "Are You Experienced", "Electric Ladyland" ja "First Rays of the New Rising Sun".
Ihmislepakko
Ihmislepakko () on kuvitteellinen sarjakuvahahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa sarjakuvissa. Ihmislepakko on yksi Batmanin vihollisista ja DC Comicsin superroistoista, mutta on toisinaan sarjakuvissa esiintynyt myös sankarillisena hahmona. Ihmislepakon loivat piirtäjä-käsikirjoittaja Frank Robbins ja piirtäjä Neal Adams, ja se teki ensiesiintymisensä vuoden 1970 kesäkuussa "Detective Comics" -lehden numerossa 400.
Ihmislepakko on todellisuudessa tohtori Robert Kirkland ”Kirk” Langstrom, joka on erikoistunut lepakkojen tutkimiseen. Hän kehittää yhdisteen, jonka avulla ihminen voi saada lepakkojen saalistuksessa käyttämän kyvyn suunnistaa kaikuluotauksen avulla. Koska Langstrom on itse kuuroutumassa, hän päättää testata kehittämäänsä yhdistettä itseensä. Yhdiste antaa Langstromille kyvyn kaikuluotaamiseen, mutta sivuvaikutuksena hän muuttuu ihmisen kokoiseksi jättiläislepakoksi. Lepakoksi muuttumisen ja sen mukanaan tuomien yliluonnollisten voimien ohella yhdiste vaikuttaa hänen älykkyyteensä ja muistiinsa.