hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bislama
Bislama on Vanuatulla käytettävä englantiin perustuva kreolikieli. Bislama kehittyi 1800-luvun loppupuolella.
Bislamaa puhuu äidinkielenään 10 000 Vanuatulla asuvaa ihmistä. Suurin osa Vanuatun väestöstä kuitenkin ymmärtää sitä, ja kieltä käytetäänkin lingua francana eri kieliryhmien välillä. Bislamalla on puhujia myös Uudessa-Kaledoniassa. Se on melko samankaltainen Papua-Uudella-Guinealla käytettävän tok pisinin ja Salomonsaarilla käytettävän pijinin kanssa.
Vanuatun kansallislaulu "Yumi, Yumi, Yumi" on laulettu bislamaksi.
Kielen nimen "bislama" uskotaan olevan väännös ilmauksista "Beche-de-Mer" ja "Beach-la-Mar", joilla viitataan ruuaksi käytettyihin merimakkaroihin (rans. "bêche-de-mer") .
Kaikki bislaman äänteet löytyvät englannista, mutta tietyt englannin kielen äänteet, esim. [θ] ja [ð] eivät löydy bislamasta.
Konsonantteja on 18. Äänne [ŋ] kirjoitetaan ⟨ng⟩ ja [ʧ] puolestaan ⟨j⟩.
Bislamassa on vain viisi vokaalia, ja ne kaikki ovat oraalisia.
Ranskalaisissa lainasanoissa, joissa on nasaalivokaaleja, merkitään bislamassa yksinkertaisesti äng-äänteellä: esim. kroisantti (rans. "croissant") on bislamaksi "kwasong" [kwa.ˈsoŋ].
Sekä konsonanttien että vokaalien kohdalla on runsaasti allofoniaa riippuen puhujien kotikielestä. Esim. Malakulan saarella ⟨b⟩ ääntyy usein [ᵐb] .
Persoonapronomineissa bislama erottelee yksikön ja monikon lisäksi myös kaksikon (duaali) ja kolmikon (triaali). Ensimmäisten persoonien, paitsi luonnollisesti yks. 1., kohdalla tehdään ero inklusiivin ja ekslusiivin välillä: jos puhuja lukee kuulijansa mukaan "meihin", käytetään inklusiivista muotoa.
Lukusanat ovat käytännössä englantia, joka on sovitettu bislamaan.
1: wan, 2: tu, 3: tri, 4: foa, 5: faev, 6: siks, 7: seven, 8: eit, 9: naen, 10: ten
Bislamassa murteet perustuvat usein puhujien omiin kotikieliin, sillä Vanuatulla puhutaan hieman yli sataa kieltä. Karkea jako tehdään usein kaupunki- ja saaristovariantin välille, jossa mm. kaupunkilaisten sanastossa on enemmän vaikutteita englannista ja ranskasta.
Vanuatun viralliset kielet ovat bislaman lisäksi englanti ja ranska. Suurin osa lapsista käy koulunsa englanniksi tai ranskaksi, ja näiden kieliryhmien välit ovat perinteisesti olleet kylmät. Bislaman käyttöä opetuskielenä hidastaa myös mm. lukutaitoisten vähäinen määrä ja 1982 parlamentti päätti ettei bislamaa opeteta kouluissa . Toisaalta bislamassa on yhä vähemmän variaatiota, joten kielen standardointia ei enää niinkään hidasta kielen variaatio, vaan harhaluulo siitä, ettei yleispäteviä sääntöjä voida luoda. 2000-luvun alussa bislaman asemaa on alettu parantaa sopimalla yhteisistä kielen normeista .
Bislama on kuitenkin Vanuatun virallisista kielistä kaikkein puhutuin, sillä se toimii yhteisenä kielenä eri kieliryhmien välillä. Sillä on myös tärkeä merkitys yhteisen vanuatualaisen identiteetin luomisessa .
Mediaa kulutetaan bislamaksi kovin vähän, sillä suurin osa lukutaitoisista tekee sitä englanniksi tai ranskaksi. Australian yleisradioyhtiö ABC julkaisee kuitenkin säännöllisen uutislähetyksen (Wantok), joka tulee bislaman lisäksi myös tok-pisiniksi ja pijiniksi.
Buharan sosialistinen kansantasavalta
Buharan sosialistinen kansantasavalta oli lyhytikäinen valtio Keski-Aasiassa, nykyisten Uzbekistanin, Turkmenistanin ja Tadžikistanin valtioiden alueilla. Sen pääkaupunkina oli Buhara. Kansantasavallan johdossa oli Faizullah Hojaev.
Buharan sosialistinen kansantasavalta käsitti Buharan kaanikunnan alueen. Kaanikunnan viimeinen emiiri syöstiin vallasta 6. syyskuuta 1920 ja samana päivänä kaanikunnasta muodostettiin nimellisesti itsenäinen Neuvostoliiton suojeluksen alainen Buharan sosialistinen kansantasavalta.
Buharan sosialistisen kansantasavallan nimi muutettiin 19. syyskuuta 1924 muotoon Buharan sosialistinen neuvostotasavalta. Pian tämän jälkeen, 19. marraskuuta 1924, Buharan SNT lakkautettiin ja sen alue jaettiin samoihin aikoihin perustettujen Uzbekistanin SNT:n ja Turkmenistanin SNT:n sekä aluksi Uzbekistanin SNT:aan kuuluneen Tadžikistanin ASNT:n kesken. Tämä jako oli osa Neuvostoliiton Keski-Aasian uudelleenjakoa kansallisuusrajojen mukaan.
The Jimi Hendrix Experience
The Jimi Hendrix Experience oli yhdysvaltalais-brittiläinen yhtye, joka perustettiin Westminsterissä, Lontoossa syyskuussa 1966. Yhtye koostui laulaja-lauluntekijästä ja kitararistista Jimi Hendrixistä, basistista Noel Reddingistä sekä rumpalista Mitch Mitchellistä. The Jimi Hendrix Experience oli aktiivinen kesäkuuhun 1969 asti. Tänä aikana he julkaisivat kolme studioalbumia ja heistä tuli yksi suosituimmista rockmusiikin esityksistä. Huhtikuussa 1970 Hendrix, Mitchell ja basisti Billy Cox esiintyivät ja äänittivät musiikkia kunnes Hendrix kuoli 18. syyskuuta 1970.
The Jeff Beck Group
The Jeff Beck Group on kitaristi Jeff Beckin vuonna 1967 perustama rockyhtye, jonka ensimmäinen kokoonpano usein luetaan heavy metalin pioneereihin. Laulajana tässä kokoonpanossa toimi Rod Stewart, basistina Ron Wood, kosketinsoittajana (piano) Nicky Hopkins ja rumpalina Mick Waller. Yhtye antoi vaikutteita monille 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun aloittaville muusikoille ja erityisesti kitaristeille. Tyyliltään The Jeff Beck Groupin ensimmäistä kokoonpanoa voi karkeasti verrata alkuaikojen Led Zeppeliniin.
Yhtye julkaisi vain kaksi albumia. Tämän jälkeen Stewart ja Wood liittyivät yhtyeeseen nimeltä The Faces. Beck jatkoi The Jeff Beck Groupia toisella kokoonpanolla vuonna 1971, mutta tämäkin yhtye hajosi jo vuotta myöhemmin.
The Jeff Beck Groupin oli määrä esiintyä Woodstockin festivaaleilla vuonna 1969, mutta konsertti peruttiin. On sanottu, että peruutuksen myötä The Jeff Beck Group menetti parhaan tilaisuutensa nousta maailmansuosioon. Yhtyeen toinen kokoonpano esiintyi Turun Ruisrockissa vuonna 1971.
Astrahanin kaanikunta
Astrahanin kaanikunta oli valtio Itä-Euroopassa Volgan suun ja alajuoksun ympärillä Kaspianmeren rannalla Aasian rajan tuntumassa. Kaanikunta oli olemassa 1400- ja 1500-luvuilla. Nykyisin alue kuuluu pääasiassa Kazakstaniin sekä Venäjään kuuluviin Astrahanin alueeseen ja Kalmukiaan.
Suurin osa Astrahanin kaanikunnan väestöstä oli maanviljelyä harjoittavia Astrahanin tataareja ja paimentolaisia nogaita. Kaanikunnan pääkaupunki oli Xacitarxan, joka sijaitsi nykyisen Astrahanin kaupungin lähellä.
Volgan alajuoksun ympäristö oli useiden turkkilais-tataarilaisten kansojen asuttama viimeistään 400-luvulta jaa. Mongolit valtasivat alueen 1200-luvulla. Mongolivaltakunta jakaantui kuitenkin pian pienempiin valtakuntiin. Itäinen Eurooppa tuli kuulumaan Kultaisen ordan valtakuntaan. Sisällissota jakoi Kultaisen ordan 1400-luvulla. Kaani Qasim perusti itsenäinen Astrahanin kaanikunnan noin vuonna 1466. Kaanikunnan sijainti Volgan suun ympärillä ja tärkeän kauppareitin varrella toi sille hyvinvointia. Mutta myös naapurivaltioiden ja –kansojen kiinnostuksen sen alueeseen. Tämä johtikin useisiin sotiin. Suurta vahinkoa Astrahanille toi Krimin kaanikunnan kaani Mengli Giray.
Venäjän tsaari Iivana IV Julma valtasi Astrahanin pohjoisen naapurin Kazanin kaanikunnan 1552 ja lähetti sotilaitaan myös Astrahaniin. Vuonna 1554 Venäjä nosti Astrahanissa valtaan kaani Derviş Alin, joka hallitsi Venäjän vasallina. Derviş Ali kuitenkin liittoutui Krimin kaanikunnan kanssa ajakseen Venäjän pois alueelta. Niinpä Venäjän armeija hyökkäsi uudelleen Astrahaniin 1557. Nyt kaanikunta vallattiin ja liitettiin suoraan Venäjän alaisuuteen. Kaani Derviş Ali onnistui kuitenkin pakenemaan Azovin linnaan. Astrahanin kaanikunnan nogaiväestö karkotettiin Kazakstaniin ja Dagestaniin. Heitä myös pakeni Krimin kaanikunnan ja Osmanien valtakunnan alueille Asovanmeren ympäristöön. Tataariväestö sai jäädä alueelle, mutta heihinkin kohdistettiin sortotoimenpiteitä.
Kapingamarangin kieli
Kapingamarangi on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan Mikronesian liittovaltiossa. Sillä on noin 3 000 puhujaa, joista 1000 asuu Kapingamarangin atollilla ja 2000 Ponapessa. Kapingamarangin läheisin sukulaiskieli on nukuoro. Uusi Testamentti julkaistiin kapingamarangiksi vuonna 2000.
Kapingamarangissa on 10 konsonanttia /p k t m n ŋ s r h v/. ŋ tarkoittaa äng-äännettä.
Kapingamarangissa ovat tapahtuneet täysin samat äänteenmuutokset kuin läheisessä nukuoron kielessä: *f > h, h > 0 (hävinnyt), l > r, w > v ja ' > 0. ' tarkoittaa kielestä hävinnyttä glottaaliklusiilia.
Tim Bogert
Tim Bogert (s. 27. elokuuta 1944 Ridgefield, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rock-muusikko. 1960-luvulla Bogert soitti bassokitaraa raskaan rockin uranuurtajiin kuuluneessa Vanilla Fudge -yhtyeessä. 1970-luvun alussa hän työskenteli hard rock -yhtyeissä Cactus ja Beck, Bogert, Appice. Viimeksi mainitussa soittivat myös kitaristi Jeff Beck ja Vanilla Fudgen rumpali Carmine Appice.
Carmine Appice
Carmine Appice (s. 15. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen rock-muusikko, jonka pääinstrumentti on rummut.
Appice sai mainetta 1960-luvun lopulla heavy metalin edelläkävijöihin lasketun Vanilla Fudge -yhtyeen rumpalina. Vanilla Fudgen hajottua hän jatkoi yhdessä samassa yhtyeessä soittaneen basisti Tim Bogertin kanssa Cactus-nimisessä hard rock -yhtyeessä sekä kitarataituri Jeff Beckin johtamassa kokoonpanossa Beck, Bogert, Appice. Carmine Appice on soittanut rumpuja myös glam metal -yhtye King Kobran riveissä. Hänen veljensä Vinny Appice on myös rumpali.
Cacophony
Cacophony oli kitaristien Jason Beckerin ja Marty Friedmanin yhteinen sooloprojekti. Yhtye tuli tunnetuksi teknisesti vaikeasta musiikistaan, joka on vaikuttanut suuresti moneen nykypäivän kitaristiin.
Yhtye perustettiin vuonna 1986 Yhdysvalloissa ja ensilevy julkaistiin 1987. Yhtye teki myös toisen albumin ja kumpikin kitaristi omat soololevynsä, jonka jälkeen Becker siirtyi David Lee Rothin bändiin ja Friedman päätyi Megadethin kitaristiksi.
Osmonsolmu
Osmonsolmu on etenkin partiolaisilla huivissa usein nähtävä narusta tai nahkasuirusta punottu solmu, sekä kuvallinen symboli, joka muistuttaa tätä solmua. Partiolaiset käyttävät toisinaan osmonsolmua huivinsa kiinnittämiseen solmun asemasta.
Toinen osmonsolmun tapainen solmu on josefiinansolmu, joka tunnetaan huivikoristeena myös nimellä "Gilwell-punos" eli vogli, joka usein virheellisesti sekoitetaan osmonsolmuun. Eron näkee solmun ”polvien” määrästä. Osmonsolmussa polvia on 5 ja josefiinansolmussa, jota käyttävät Suomessa partiojohtajien peruskurssin suorittaneet partiolaiset, polvia on 4.
Sekä osmonsolmuja että nahkaisia vogleja myydään Partiokaupoissa. Joidenkin partiolippukuntien ja -piirien perinteiden mukaan etenkin josefiinansolmut eli Partiojohtajien perukurssine käyneen tunnus tehdään itse. Osmonsolmuja on saatavilla partion ikäkausien väreissä: etenkin seikkailijoiden oranssia ja tarpojien violettia näkee paljon.
Ennen vuotta 2008 narusta punottu osmonsolmu oli usein sininen, joskin lippukunta sai halutessaan käyttää myös muun väristä narua, esim. mikäli sininen ei sointunut huivin väriin.
Mintut
Mintut ("Mentha") ovat luonnonvaraisia ja monivuotisia yrttejä. Maailmassa on arviolta 1200 erilaista minttua. Tärkeimmät niistä ovat kuitenkin viherminttu ("Mentha spicata", ) ja piparminttu ("Mentha" × "piperita", ), joista jälkimmäinen on vesimintun ("Mentha aquatica") ja vihermintun suvullisesti steriili risteytys.
Minttuja voidaan lisätä sekä siemenistä että kasvullisesti maavarsista. Poikkeuksen tuottaa suvullisesti steriili piparminttu, joka voi lisääntyä vain maarönsyjen avulla. Minttu viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla. Maan tulee olla voimakas ja kosteutta säilyttävä.
Piparminttua ja viherminttua käytetään paljon makeis- ja lääketeollisuudessa. Näiden minttujen tärkein aromaattinen aine on mentoli, jota voi varsin helposti valmistaa kemiallisestikin. Mintuissa on kuitenkin muitakin aromaattisia ainesosia, minkä vuoksi niiden käyttöä suositaan edelleen.
Suomessa minttua on perinteisesti totuttu käyttämään lammasruokiin. Minttua käytetään myös teeksi, salaattien ja jälkiruokien mausteeksi..
Kansainvälisesti minttua käytetään myös suosittuun kuubalaiseen cocktail-juomaan, Mojitoon.
Platina huomauttaa, että mintun ominaisuus tappaa vatsan loisia on erittäin hyödyllinen, ja erityisen tehokas se on vesikauhuisen koiran puremaan.
Tarinan mukaan Zeuksen tytär Persefone oli mustasukkainen Areelle erään Minthe-nimisen nymfin vuoksi ja muutti kilpailijansa yrtiksi, koska kilpakosija oli taitava lemmen nostattaja. Legendan pohjalta arveltiin, että yrtillä olisi samoja vaikutuksia, ja siksipä kreikkalaisilta sotilailta kiellettiinkin mintun käyttö tyystin. Oltiin varmoja, että sotilaat eivät olisi lemmenhuumassa kyenneet taistelemaan.
Conception (yhtye)
Conception on norjalainen progressiivinen heavy metal -yhtye.
Conception perustettiin vuonna 1989 Norjassa. Yhtyeen tyyli oli aluksi thrash metalia mutta muuttui ensialbumiin mennessä melodisemmaksi. Ensimmäinen julkaisu onkin lähempänä yhtyeen alkujuuria kuin muut levyt. Seuraava levy osoitti, että yhtye on kehittymässä yhdeksi progressiivisen metallin omaperäisimmistä ja parhaista yhtyeistä. Yhtyeen kolmas levy edusti samaa linjaa, mutta neljäs ja viimeinen albumi jakoi jyrkästi fanien mielipiteet. Pian julkaisun jälkeen yhtye hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Yhtyeen jäsenistä basisti Amlien ja kitaristi Østby jatkoivat soolourilla, Khan oli aikeissa lopettaa mutta päätyi lopulta Kamelotin laulajaksi.
Tore Østby soitti Royal Huntista eronneen laulaja D. C. Cooperin soololevyllä ja tämän Etelä-Amerikan kiertueella. Lisäksi hän julkaisi yhdessä Jornin kanssa levyn "Burn the Sun" Ark-nimikkeen alla.
Conception kokoontui uudelleen yhteen v. 2018 ja julkaisi syksyllä singlen ja EP:n.
Tukholman vanhakaupunki
Tukholman vanhakaupunki (, myös "Staden mellan broarna", "siltojenvälinen kaupunki", virallinen nimi vuoteen 1980 asti) on Tukholman vanhin kaupunginosa. Se sijaitsee suurimmaksi osaksi Stadsholmenin saarella, mutta käsittää myös Riddarholmenin ja Helgeandsholmenin. Se on myös osa Södermalmin kaupunginosa-aluetta.
Kaupunki on peräisin 1200-luvulta, jolloin Birger-jaarli rakennutti linnoituksen Mälarenin "lukoksi". Kaupunki levisi linnoituksen ympärille ja vanha kaupunki käsittikin monen vuosisadan ajan koko Tukholman kaupungin.
Keskiajalla kaupunkia ympäröivät muurit, jotka olivat nykyisten Västerlånggatanin ja Österlånggatanin sisäpuolella. Keskellä vanhaa kaupunkia oleva Stortorget on kuuluisa siellä vuonna 1520 tapahtuneesta Tukholman verilöylystä.
Vanhaa kaupunkia sivuavan Centralbron-sillan kupeessa on Gamla stanin metroasema.
Detty Kurnia
Detty Kurnia (1960 Bandung – 20. huhtikuuta 2010 Bandung) oli indonesialainen pop Sunda -laulaja. Hän aloitti laulamisen nuorena ja julkaisi ensimmäisen äänitteensä 11-vuotiaana. Hän teki levytyssopimuksen japanilaisen Wave Recordsin kanssa vuonna 1991 ja levytti samana vuonna suosituimman albuminsa "Dari Sundan". "Dari Sundan" kappale ”Dar Der Dor” julkaistiin myös kokoelmalevyllä "The Rough Guide to the Music of Indonesia".
Detty Kurnia kuoli rintasyöpään 49-vuotiaana.
Swazin kieli
Swazi eli swati on nigeriläis-kongolainen kieli, jota puhutaan Swazimaassa, Etelä-Afrikan tasavallassa ja hieman Mosambikissa. Kielellä on noin 2 324 200 puhujaa, joista 980 000 asuu Swazimaassa.
Swati on virallinen kieli Swazimaassa ja Etelä-Afrikan tasavallassa. Mosambikissa sitä äidinkielenään puhuvia on ainoastaan hieman yli 700.
Swazi
Swazi tarkoittaa seuraavia asioita:Aihepiiriin liittyy läheisesti myös
Ryytisalvia
Ryytisalvia ("Salvia officinalis") on monivuotinen siemenkasvi, joka kasvaa luonnostaan Välimeren alueella. Sitä on jalostettu niin pitkään, että satoja muunnoksia on kehittynyt. Lehdet voivat olla esimerkiksi vihreitä, violetteja, keltaisia, harmaita tai näiden sekoituksia. Koristeelliset lajit eivät sovi mausteeksi niin hyvin kuin tavallinen harmahtava lajike.
Salvia tulee latinan sanasta pelastaa, ja se viittaa kasvin lääkinnällisiin ominaisuuksiin. Perinteisesti ryytisalviaa on totuttu käyttämään mausteena hyvin rasvaisissa porsasruuissa vähentämään rasvaisuuden makua (esimerkiksi hernekeitto). Platinuksen mukaan ryytisalvia rauhoittaa myrkkykäärmeen puremat. Salvian uskottiin myös auttavan hammaskiilteeseen.
Kasvin eteerisestä öljystä 35–60 % on myrkyllistä tujonia, minkä vuoksi salvian pitkäaikainen ja runsas käyttö voi aiheuttaa hermoston ja ruoansulatuksen toiminnan häiriöitä. Ryytisalvian yhdisteet ovat täysin erilaisia kuin päihteenä käytetyn "Salvia divinorumin".
Kasvi kasvaa noin 70 senttimetriä pitkäksi. Se kukkii kesäkuun ja syyskuun välisenä aikana.
Matti Hautamäki
Matti Antero Hautamäki (s. 14. heinäkuuta 1981 Oulu) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hautamäki edusti Puijon Hiihtoseuraa. Nykyisin hän toimii veturinkuljettajana.
Hautamäki voitti Val di Fiemmen MM-hiihdoissa 2003 joukkuekilpailussa maailmanmestaruuden ja suurmäessä hopeaa. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän voitti hopeaa joukkuemäessä ja pronssia suurmäessä. Torinon talviolympialaisissa Hautamäki voitti hopeaa sekä normaalimäessä että joukkuekilpailussa. Hän piti hallussaan mäkihypyn Suomen ennätystä (235,5 m), jonka Janne Happonen rikkoi Vikersundin lentomäessä 13. helmikuuta 2011.
Hautamäki on ollut maailmancupissa kahdesti kolmas (2001–2002 ja 2004–2005) sekä voittanut 16 osakilpailua. Kauden 2004–2005 kuuden osakilpailun voittoputki on ennätys yhdessä Janne Ahosen, Thomas Morgensternin ja Gregor Schlierenzauerin kanssa.
Hautamäki lopetti urheilu-uransa kauden 2012 jälkeen. Hänen viimeiseksi kilpailukseen maailmancupissa jäi Planicassa hypätty joukkuekilpailu.
Matti Hautamäen veli Jussi Hautamäki on myös uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Roberto Baggio
Roberto Baggio (s. 18. helmikuuta 1967 Caldogno, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija.
Baggiota pidetään yhtenä sukupolvensa parhaista pelaajista maailmassa ja yhtenä kaikkien aikojen parhaista italialaispelaajista. Hänet valittiin Fifan vuoden pelaajaksi ja Kultaisen pallon saajaksi vuonna 1993. Kolme vuotta aiemmin Baggio oli siirtynyt Juventukseen maailmanennätyksen rikkoneella kahdeksan miljoonan punnan siirtosummalla.
Baggio oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi yleensä niin sanottuna piilokärkenä. Baggio tunnettiin erityisesti pelinäkemyksestään ja teknisistä taidoistaan. Lisäksi muun muassa poninhäntäinen hiustyyli ja buddhalaisuus tekivät hänestä mieleenpainuvan persoonan.
Baggio muistetaan parhaiten 1994 MM-kilpailuista. Hän johdatti Italian turnauksessa loppuotteluun pudotuspelivaiheen viidellä maalillaan.
Baggio edusti seuratasolla vuosina 1982–2004 Vicenzaa, Fiorentinaa, Juventusta, Milania, Bolognaa, Interiä ja Bresciaa. Hänen merkittävimmät saavutuksensa olivat UEFA Cupin voitto Juventuksen riveissä vuonna 1993 sekä Italian-mestaruus Juventuksen riveissä vuonna 1995 ja Milanin riveissä vuonna 1996. Baggio teki urallaan kaikkiaan 205 maalia Italian pääsarjassa. Hän on Serie A:n kaikkien aikojen maalintekijöiden listalla viidentenä.
Italian maajoukkueessa Baggio pelasi vuosina 1988–2004 56 ottelua ja teki niissä 27 maalia. Hän edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 1990, 1994 ja 1998. Baggio on yhdeksällä maalillaan Italian paras maalintekijä MM-kilpailuissa Paolo Rossin ja Christian Vierin ohella. Hän on lisäksi ainoa kolmissa eri MM-kilpailuissa maalin tehnyt italialainen.
Baggio saavutti Italian riveissä pronssia 1990 MM-kilpailuissa. Hänet muistetaan turnauksesta erityisesti soolomaalistaan ottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Baggio nousi Italian hopeajoukkueen avainpelaajaksi 1994 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin turnauksen toiseksi parhaaksi pelaajaksi. Baggio teki Italian molemmat maalit neljännesvälieräottelussa Nigeriaa vastaan, voittomaalin puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan ja molemmat maalit välieräottelussa Bulgariaa vastaan. Loppuottelun rangaistuspotkukilpailussa Brasiliaa vastaan hän potkaisi ratkaisevan laukauksen yli maalin.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaiset
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi Baggion FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Lumiraja
Lumiraja on se korkeus, jonka yläpuolella on pysyvä lumipeite ja jäätiköitä maan yllä. Sen kohdalla lumen kertymä on yhtä suuri kun lumen sulaminen ja sublimoituminen. Lumirajan korkeus riippuu muun muassa lämpötilasta ja aurinkoisuudesta: varjonpuoleisilla rinteillä se voi olla kilometrin alempana kuin auringonpaisteisilla.
Ilmaston muuttuminen vaikuttaa lumirajan korkeuteen. Jääkaudella lumiraja aleni satoja metrejä, jopa kilometrin. Ilmaston lämpeneminen nostaa lumirajaa arviolta 150 m jokaista keskilämpötilan nousun astetta kohti.
Esimerkkejä lumirajan korkeudesta maapallon eri osissa:
Yhteenveto lumirajan korkeudesta leveysasteiden mukaan.
Pohjannaula
Pohjannaula, taivaannaula, taivaannapa eli naulatähti viittaa pohjantähtenä tunnettuun tähteen ja taivaankannen lakikohtaan muinaissuomalaisten maailmankuvassa. Pohjannaula eli pohjantähti on suomalaisessa mytologiassa taivaan tukipilarin kiinnike, jonka ympäri taivaankansi kiertää. Pohjantähti todellakin näyttää pysyvän paikoillaan, muiden tähtien kiertäessä sitä. Pohjannaula on ilmeisesti isketty taivaankanteen sekä maailmanpylvääseen, sitä tukevaan tukipilariin.
Suomalaisilla pohjannaulan on oletettu liittyneen sampo-taruihin.
Saamelaisilta tunnetaan historiallisia mainintoja maailmanpylvään maallisista malleista pohjannauloineen; puisia pylväitä, joiden päähän on isketty naula. Naula saattoi olla iskettynä myös paaluun kaiverretun jumalankuvan päähän. On myös kerrottu lappalaisten pitäneen tällaisia paaluja maailmanpylväinä, ja ne ovat olleet seitoja ja uhripaikkoja.
Eräs saamelaisten pohjantähden nimitys on "batte navlle", "patanaula", toinen on "boahenavlle", "pohjannaula". Tämä tukee oletusta, että saamelaiset ovat pitäneet taivaankantta padan muotoisena, ja pohjantähteä ikään kuin padan pohjassa olevana naulana. "Patanaula" on myös ollut oikea esine, jolla saamelaiset ovat joskus paikanneet metallisia, ja siten arvokkaita patojaan.
Tutkijat ovat perinteisesti olettaneet saamelaisten pohjannaulan ja siihen liittyvien uskomusten olevan skandinaavikielisiltä kansoilta lainattu, mutta tämä vaikuttaa kyseenalaiselta, sillä pohjannaula esiintyy monien muidenkin pohjoisten kansojen, myös muiden suomalais-ugrilaisten kielten puhujien myyteissä.
Norrbotten (täsmennyssivu)
Norrbotten voi tarkoittaa seuraavia:
Länsipohja
Länsipohja (myös Länsi-Pohja, ruotsiksi Västerbotten) on maantieteellinen käsite, joka voi esiintyä seuraavissa yhteyksissä Suomessa ja Ruotsissa:
Suomessa:
Ruotsissa:
Ruotsissa Norrbottenin läänissä asuviin suomalaisiin liittyvät myös:
Pariisin yliopisto
Pariisin yliopiston () historia ulottuu aina 1100-luvulle, jolloin se kasvoi Notre Damen katedraalin yhteyteen. Nykyään se jakautuu kolmeentoista itsenäiseen yliopistoon (Université Paris I–XIII). Pariisin yliopisto tunnetaan myös Sorbonnen yliopiston nimellä, sillä tämän niminen oli Robert de Sorbonin vuonna 1257 köyhille teologian opiskelijoille perustama laitos. Nykyisistä Pariisin yliopistoista kolme käyttää Sorbonnea nimessään. Varsinaisesti nimi Sorbonne tarkoittaa Pariisin 5. kaupunginosassa sijaitsevaa yliopiston rakennuskompleksia.
Sorbonnen yliopistoon liittyi collegiumeja, joita perustettiin kansallisuuksien mukaan eri maista saapuville opiskelijoille lähinnä asuinsijoiksi. Niinpä esimerkiksi ruotsalaisille oli kolme collegiumia: "Collegium Upsaliense", "Collegium Scarense" ja "Collegium Lincopense" Uppsalan, Skaran ja Linköpingin mukaan.
Alkuperäinen Pariisin yliopisto lakkautettiin Ranskan vallan­kumouksen aikana vuonna 1793. Sen tilalle perustettiin erillisinä toimineet oikeustieteellinen, lääketieteellinen ja teknillinen korkeakoulu sekä normaalikouluja. Yli sata vuotta myöhemmin, 1896, perustettiin uusi Pariisin yliopisto yhdistämällä siihen saakka erillisinä toimineet oikeustieteellinen, lääketieteellinen, humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta.
Vuonna 1970 Pariisin yliopisto organisoitiin uudelleen erillisiksi yksiköiksi. Historiallinen Sorbonnen rakennusryhmä Latinalaiskorttelissa jaettiin useiden Pariisin yliopistojen käyttöön. Nykyään siellä on kaikkien kolmentoista yliopiston toimistot.
Sorbonnen yliopistossa ovat opiskelleet monet kuuluisat tutkijat, esimerkiksi Marie ja Pierre Curie. Yliopistossa on ollut jo keskiajalta lähtien myös suomalaisia opiskelijoita ja opettajia, kuten Jacobus Petri Röd ja hänen oppilaansa Turun piispa Olavi Maununpoika 1400-luvulla.
Haapamäki–Seinäjoki-rata
Haapamäki–Seinäjoki-rata on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka johtaa Haapamäeltä Ähtärin ja Alavuden kautta Seinäjoelle.
Rataosuudella on 8 henkilöliikenteen nykykäytössä olevaa asemaa. VR liikennöi osuudella taajamajunia.
Rataosuus Tampere–Haapamäki–Seinäjoki valmistui vuonna 1882. Se oli valmistuessaan osa Helsingistä Pohjanmaalle johtavaa päärataa. Liikenne oli vilkasta vuoteen 1971 asti, jolloin valmistui Tampere–Parkano–Seinäjoki-oikorata.
Rataosuudella sijaitsivat aikanaan mm. Albergin sekä Kuoraksen (nyk. Koura) vekselit.
Rata on yksiraiteinen ja sähköistämätön. Haapamäeltä on yhteys Jyväskylään sekä Oriveden kautta Tampereelle. Yhteys Parkanon kautta Poriin on lakkautettu, joskin rata on suurimmaksi osaksi edelleen olemassa. Seinäjoelta on yhteys edelleen Tampereelle, Kaskisiin, Vaasaan ja Kokkolan kautta Ouluun.
Nykyisin rataosan liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta. Junien kohtaamiset ovat nykyisin mahdollisia vain Alavuden, Ähtärin ja Pihlajaveden rautatieasemilla.
Haapamäki–Seinäjoki-radalla on sekä VR:n henkilö- että tavaraliikennettä. Henkilöliikenne hoidetaan taajamajunilla, jotka kulkevat reitillä Jyväskylä-Seinäjoki. Päivittäisiä junavuoroja on kumpaankin suuntaan kolme. Henkilöliikenteen asemat ovat Haapamäki, Pihlajavesi, Myllymäki, Eläinpuisto-Zoo, Ähtäri, Tuuri, Alavus ja Seinäjoki.
Vuonna 2010 suunniteltiin, että nykyisten liikennepaikkojen lisäksi otettaisiin käyttöön myös Kouran sekä Sydänmaan liikennepaikat, mikäli kyliin tulee uutta asutusta. LVM oli suunnitellut, että radalla tehtäisiin 2020-luvulla parannustöitä; radan nopeustasoa nostettaisiin ja kiskot vaihdettaisiin.
Syyskuussa 2015 LVM kuitenkin ilmoitti säästötoimista, joka tarkoitti Haapamäki-Seinäjoki-radan lakkautamista matkustaliikenteeltä 27.3.2016 . Ilmoitus herätti suurta vastustusta ja Adressit.com verkkosivustolle perustetun adressin on jo allekirjoittanut (18.9.2015) yli 5000 henkilöä. Junaliikenne jatkui kuitenkin velvoiteliikenteenä toistaiseksi.
Heron Aleksandrialainen
Heron Aleksandrialainen (, n. 10–70) oli antiikin kreikkalainen keksijä, mekaanikko ja matemaatikko. Hänet tunnetaan etenkin nerokkaista mekaniikkaa, hydrauliikkaa ja pneumatiikkaa hyödyntävistä keksinnöistään, joiden tarkoitus oli pikemminkin hämmästyttää kuin tehdä mitään hyödyllistä. Eräs näistä laitteista oli "eolipiili", jota pidetään ensimmäisenä, alkeellisena höyrykoneena. Matematiikan alalla Heron tunnetaan etenkin Heronin kaavan keksijänä.
Muutamia Heronin keksintöjä:
Musée de Cluny
Musée de Cluny, virallisesti Musée National du Moyen Âge, on keskiaikaisen taiteen museo Pariisissa. Se sijaitsee Latinalaiskorttelissa Boulevard Saint-Michelin ja Boulevard Saint-Germainin risteyksessä.
Rakennus on rakennettu 1400-luvun lopun ja 1500-luvun alun aikana. Rakennuksen tyyli yhdistää goottilaista ja renessanssityyliä. Rakennuksen osti vuonna 1843 Alexandre du Sommerard, joka muutti Hôtel de Cluny -rakennuksen museoksi keskiaikaisten esineidensä kokoelmalle. Museossa on esillä laaja kokoelma tekstiilitaidetta.
Agitprop
Agitprop (venäjäksi отдел агитации и пропаганды; latinisaatio "otdel agitatsi i propagandy") eli agitaation ja propagandan toimisto oli osa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskus- ja aluekomiteoita. Se perustettiin 1920-luvulla ja sen vastuulla oli kaiken virallisen tiedon sisällön tarkistaminen, koulujen poliittisen koulutuksen valvonta, joukkotiedotuksen valvonta ja yleisen mielipiteen kääntäminen puolueen ohjelman puolelle. Jokaisessa kommunistipuolueen osastossa tasavaltatasolta paikallispuoluetasolle oli agitprop-osasto. Paikallistasolla koulutetut puhujat, agitaattorit, olivat yhteysväylänä puolueen ja kansan välillä.
Laajemmassa merkityksessä propagandaa oli myös muun muassa tiedon jakaminen puolueen päätöksistä ja käytännön neuvot uusista maanviljelystavoista. Sittemmin sanan käyttö on laajentunut tarkoittamaan ylipäänsä yleensä vasemmistolaisen agitaation ja propagandan harjoittamista, eritoten kulttuurin piirissä.
Kaarle II (Romania)
Kaarle II, (15. lokakuuta 1893 – 4. huhtikuuta 1953) hallitsi Romanian kuninkaana 1930–1940.
Kaarlen vanhemmat olivat kuningas Ferdinand ja kuningatar Marie, Ison-Britannian kuningatar Viktorian toisen pojan, prinssi Alfredin tytär. Kaarle II:sta tuli kruununprinssi, kun kuningas Kaarle I kuoli lokakuussa 1914 ja Ferdinand nousi Romanian kuninkaaksi.
Kaarle tunnettiin enemmänkin aiheuttamistaan skandaaleista kuin johtajankyvyistään. Hän nai Odessassa, Ukrainassa kenraalin tyttären Joanna Marie Valentina ”Zizi” Lambrinon (1898–1953) lain vastaisesti. He saivat pojan: Mircea Gregor Carol Lambrinon. Avioliitto mitätöitiin kuninkaallisella asetuksella 1919. Seuraavaksi hän nai Ateenassa kuningas Konstantin I:n tyttären, Kreikan ja Tanskan prinsessa Helenan 10. maaliskuuta 1921. Avioliitto ajautui pian kriisiin kuninkaan pidettyä yllä suhdetta Elena Wolffiin (”Magda Lupescu”, 1895–1977), juutalaisen apteekkarin tyttäreen, joka oli kaiken lisäksi eronnut. Skandaalin seurauksena Kaarle lähti maanpakoon joulukuussa 1925. Hänet poistettiin kruununperimysjärjestyksestä ja isänsä testamentista tammikuussa 1926. Hänen kuningatar Helenan kanssa saamansa poika Mikael (s. 1921) kruunattiin kuninkaaksi heinäkuussa 1927. Kaarle ja Helena erosivat 1928. Kaarlella oli lisäksi avioton poika rakastajattarensa Maria Martinin kanssa.
Kaarle kuitenkin palasi odottamatta maahan 7. kesäkuuta 1930, ja seuraavana päivänä hänet julistettiin kuninkaaksi.
Seuraavan vuosikymmenen aikana Kaarle II haki vaikutusvaltaa Romanian politiikassa manipuloimalla kilpailevia agraari- ja liberaalipuolueita ja juutalaisvastaisia ryhmiä. Hän ihaili Mussolinin autokraattista johtoa Italiassa ja horjutti Romanian demokratian jo epävakaita perustuksia. Viimein 27. helmikuuta 1938 uusi perustuslaki luovutti kuninkaalle korkeimman vallan maassa. Kaarle II loi Romaniaan Italian mallin mukaisen korporatiivisen diktatuurin ja perusti joulukuussa 1938 kansallisen uudelleensyntymisen rintaman ("Frontul Renașterii Naționale"), jota itse johti.
Kesällä 1940 Romania pakotettiin luovuttamaan ensin Bessarabia ja Pohjois-Bukovina Neuvostoliitolle (28. kesäkuuta) Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti ja myöhemmin vielä Pohjois-Transilvania Unkarille (30. elokuuta). Kaarle II nimitti kenraali Ion Antonescun pääministeriksi 4. syyskuuta 1940. Antonescu pakotti välittömästi kuninkaan luopumaan kruunusta, ja Kaarlen poika Mikael I kruunattiin jälleen kuninkaaksi 6. syyskuuta. Kaarle pakeni maasta ja asettui viimein asumaan Portugaliin. Hän nai Lupescun heinäkuussa 1947 Rio de Janeirossa.
Kaarle vietti loppuelämänsä maanpaossa ja kuoli Portugalin Estorilissa 1953. Hänen jäännöksenä palautettiin Romaniaan 2003, ja hänet haudattiin uudelleen Curtea de Argeşin luostariin, jossa useimmat Romanian kuninkaat lepäävät.
Kaarle II
Kaarle II on seuraavien henkilöiden nimi:
Parc Astérix
Parc Astérix on ranskalainen huvipuisto, joka perustuu Albert Uderzon ja René Goscinnyn luomiin Asterix-sarjakuviin. Se sijaitsee Plaillyssä noin 35 kilometriä Pariisista pohjoiseen.
Parc Astérix avattiin vuonna 1989 ja siitä tuli nopeasti Ranskan suosituin teemapuisto, kunnes sen syrjäytti vuonna 1992 avattu Euro Disneyland. Puisto on yhä suosittu ja se on laajentunut kattamaan myös Rooman valtakunnan ja antiikin Kreikan. Puistossa on lisäksi teatteri ja delfinaario.
Bumerangi
Bumerangi on Australian alkuasukkaiden perinteinen heittoase. Bumerangi on puinen, keskeltä mutkalla oleva levy.
Oikein heitetty tavallinen bumerangi palaa heittäjälleen; joitain bumerangeja ei tosin valmistettukaan palaaviksi ja joitain käytettiin vain kädessä pidettävinä aseina. Bumerangi palaa, jos lennon lakipiste on edes jonkin verran heittokohtaa ylempänä. Bumerangin pyörimisliikkeen ansiosta levyn päät toimivat helikopterin lapojen tapaan antaen tehokkaampaa nostetta, joka palaamisvaiheessa hidastaa putoamista. Tehokas käyttö aseena vaatii erittäin paljon harjoittelua, jotta suhteellisen kevyeen bumerangiin saadaan riittävästi liike-energiaa. Suoraan ilmasta bumerangin saaminen takaisin on melko yksinkertaista, mutta asekäytössä bumerangin lentorata muuttuu sen osuessa kohteeseensa, mikä mutkistaa optimaalisen lentoradan hahmottamista.
Australiassa harrastetaan myös bumeranginheittoa urheilulajina.
Nuohous
Nuohous on palonehkäisytoimintaa, joka sisältää erilaisia ilmanvaihdon ja lämmityslaitteiden puhdistustoimenpiteitä, joissa niistä poistetaan käytössä kertynyt noki ja muu roska. Säännöllinen tulisijojen nuohous lisää paloturvallisuutta ehkäisemällä nokipaloja. Nuohoustyön yhteydessä tarkkaillaan henkilö- ja paloturvallisuuteen vaikuttavia asioita. Puhtaassa tulisijassa hyötysuhde on hyvä ja palaminen puhtaampaa.
Pelastustoimilaissa velvoitetaan kiinteistön omistajia nuohouttamaan tulisijat ja hormit säännöllisesti, ja mainitaan että nuohouksesta kieltäytyminen on pelastusrikkomus. Säännöllinen tulisijojen tarkkailu on tärkeää palo- ja henkilöturvallisuuden kannalta. Yleisimmin nuohous suoritetaan kerran vuodessa. Siihen kuuluu muun muassa tulisijojen ja hormien savukanavien harjaus sekä noen poisto kanavista ja piipusta. Tuhkalle ja noelle tulee kiinteistössä olla kannellinen metallista valmistettu tuhka-astia.
Nuohoustyön suorittajalta vaaditaan nuohoojan ammattitutkinto. Nuohooja huolehtii työllään kiinteistöjen paloturvallisuudesta, sisäilman puhtaudesta, energian säästöstä sekä ympäristön puhtaudesta.
Nuohous jakaantuu kahteen päätoimialaan:
Eräs nuohouksen toimenpiteistä on noenpoltto tai pikeentymienpoltto, jonka tarkoituksena on puhdistaa savupiippu tai -hormi seinämiin kertyneistä pikeentymistä, joita ei voida mekaanisesti poistaa. Kyseessä on vaativa ja riskialtis työ, jonka tekee nuohousalan ammattilainen nähdessään sen olevan tarpeellista. Noenpoltossa on huomioitava kiinteistön paloturvallisuus. Ammattitaitoinen nuohooja varmistaa että hormi pysyy auki koko palotapahtuman ajan. Jos hormi tukkeutuu, on mahdollista että se halkeaa paineen ja kuumuuden vaikutuksesta. Noki laajenee palaessaan moninkertaiseksi, joten hormin tukkeutuminen on mahdollista.
Noenpoltossa savuhormi lämmitetään ensin reilulla lämmityksellä mahdollisimman lämpimäksi (parhaiten se onnistuu talviajan runsaan lämmityksen jälkeen). Sen jälkeen nuohooja sytyttää hormiin tulen yleensä piipun yläosasta. Ennen noenpolton aloittamista nuohooja tarkistaa savuhormin kunnon, varaa alkusammutusvälineitä ja ilmoittaa poltosta aluehälytyskeskukseen. Kun pikeytymä on saatu syttymään, annetaan sen palaa itsekseen loppuun asti tarkkaillen tapahtumaa. Noenpoltto kuumentaa voimakkaasti savupiippua ja soveltuu vain ehjälle piipulle.
Itsekseen syttyvä nokipalo on merkki pitkälle pikeentyneestä savupiipusta, joka olisi pitänyt hallitusti polttaa jo aiemmin. Piipun pikeytyminen on seurausta kosteiden tai pihkaisten puiden polttamisesta (mänty, tervaspuu). Myös liian vähäinen palamisilma lisää pikeentymistä.
Nokipalo
Nokipalo on palo, jossa savuhormin sisäpinnalla oleva noki ja karsta / palamaton hiili palaa. Nokipalo aiheutuu, kun epätäydellisen palamisen seurauksena savuhormiin kertyy liiallinen määrä nokea, joka kovan tuulen, lämmön, tai kipinän vaikutuksesta syttyy palamaan. Nokipalolle tyypillistä on kova kuumuus savuhormissa (n. 1 200 °C), minkä takia savuhormi on vaarassa vaurioitua. Nokipalo voi myös kipinöidä ympäristöön.
Nokipalo ilmenee niin, että tulipesä alkaa vetämään tavallista voimakkaammin. Lisäksi savupiipusta saattaa tulla jopa metrin mittaisia liekkejä. Nokipalo voi olla helpompi havaita talon ulkopuolelta kuin sisältä.
Nokipaloille ja muille tulisijoihin ja hormeihin liittyville tulipaloille on tyypillistä, että ne tapahtuvat pääosin asumiseen liittyvissä rakennuksissa: 84 % asuinrakennuksissa, 4 % vapaa-ajan rakennuksissa ja 4 % muissa rakennuksissa. Tilastojen mukaan nokipalolle on tyypillistä, että tulipalo palaa vain savuhormissa (95 %). Vuosittain noin 16 nokipaloa (4–6 %) leviää savuhormien ulkopuolelle ja sytyttää rakennuksen rakenteita tai irtaimistoa palamaan. Nokipalon leviämiseen savuhormin ulkopuolelle vaikuttaa hormin kunto.
Nokipalon voi välttää huolehtimalla savuhormin säännöllisestä nuohouksesta ja polttamalla tulisijoissa vain kuivaa puuta riittävällä ilmamäärällä.
Tulisija
Tulisija on puun polttoon tarkoitettu rakennelma, jota käytetään yleensä ruuanvalmistukseen tai lämmitykseen. 
Suomen lainsäädännössä tulisija on määritelty rakennukseen kuuluvaksi laitteeksi, jossa poltetaan kiinteitä, nestemäisiä tai kaasumaisia aineita.
Nimityksen taustalla on sana "sija", joka tarkoittaa paikkaa tai tilaa.
Kyykäärmeet
Kyykäärmeet (Viperidae) on myrkyllisten käärmeiden heimo, jonka lajeja elää kaikkialla maailmassa. Kyykäärmeillä on yleensä paksu ruumis, solakka häntä ja kolmiomainen pää.
Useimmat kyykäärmeet synnyttävät eläviä poikasia. Alkuperäislajit munivat munia, joissa sikiö on jo täysin kehittyneessä tilassa.
Crotalinae-alaheimon kyillä on myös infrapuna-aistielin.
Kyiden myrkky on aina hemotoksista, mutta osa lajeista erittää sekä hemotoksista että neurotoksista myrkkyä. Vanhan maailman myrkkykäärmeistä kyykäärmeillä on kehittynein myrkkyelin. Kyiden hampaat ovat niin pitkät, että ne eivät normaalisti mahtuisi suljettuun suuhun. Tästä syystä lyhyeksi kehittynyt yläleukaluu taittuu linkkuveitsen tapaan kokoon. Käärmeen purressa hampaat taittuvat salamannopeasti esiin ja iskeytyvät saaliiseen. Myrkky alkaa saman tien vaikuttaa, ensin lamauttaen ja lopulta tappaen saaliseläimen. Vaikka saaliit ehtivätkin juosta pitkähköjäkin matkoja pureman jälkeen, kyy löytää ne yleensä kuolleena seuraamalla hajujälkeä tarkan hajuaistinsa avulla. Käärme nielee saaliinsa pää edellä.
Viperidae-heimo jakautuu kolmeen alaheimoon, joissa on 344 lajia:
Port Louis
Port Louis on Mauritiuksen pääkaupunki. Sen arvioitu asukasluku on 140 430 (2012). Se on maan suurin kaupunki ja tärkein satama Intian valtameren rannalla.
Ranskalaiset perustivat Port Louisin noin vuonna 1735 levähdyspaikaksi Hyväntoivonniemeä kiertäville aluksilleen. Kaupunki nimettiin Ludvig XV:n () mukaan. Nykyisestä väestöstä on suuri osa 1800-luvulla Intiasta muuttaneiden jälkeläisiä.
Port Louisin vanhakaupunki sijaitsee Port-Louisin vuorella. Kaupungissa on myös kiinalainen kaupunginosa, Chinatown. Nähtävyyksiin kuuluvat luonnontieteellisen museon näytteet sukupuuttoon kuolleista linnuista, kuten mauritiuksendodosta, ja postimuseon värikkäät postimerkit.
Port Louisin lentoasemalta on suoria yhteyksiä useisiin Euroopan kaupunkeihin.
Yhdenmuotoisuus
Yhdenmuotoisuus geometrisilla tasokuvioilla tai kappaleilla tarkoittaa lyhyesti sitä, että ne ovat saman muotoisia, mutta koko voi olla eri. Toisin sanoen kaksi kuviota ovat yhdenmuotoiset jos ja vain jos ne voidaan muuntaa toisikseen translaatioiden, rotaatioiden, peilausten ja homotetian avulla.
Yhdenmuotoisten tasokuvioiden niitä sivuja, jotka näiden geometristen operaatioiden seurauksena muuntuvat toisikseen, kutsutaan "vastinsivuiksi". Keskenään yhdenmuotoisilla kuvioilla kaikkien vastinsivujen pituuksien suhde on sama luku. Tätä vastinsivujen pituuksien suhdetta kutsutaan "mittakaavaksi."
Erityisesti monikulmioilla määritellään vastaavasti vastinkulmat.
"Esimerkiksi 1." Ympyrät ovat keskenään aina yhdenmuotoisia.
"Esimerkiksi 2." Monikulmiot ovat keskenään yhdenmuotoisia, jos niiden vastinkulmat ovat ovat yhtä suuria ja vastinsivujen väliset suhteet ovat yhtä suuria.
"Esimerkiksi 3." Yhtenevät kuviot (ks. yhtenevyys) ovat aina myös yhdenmuotoisia. Yhtenevyys voidaan katsoa yhdenmuotoisuuden erityistapaukseksi, jossa mittakaava on tasan yksi.
Palikir
Palikir on ollut Mikronesian liittovaltion pääkaupunki vuodesta 1989 alkaen. Sen asukasluku vuonna 2012 oli noin 7 700.
Kaupunki sijaitsee Pohnpein saarella sisämaassa, saaren luoteisosassa. Läheinen rannikkokaupunki Kolonia on saaren toinen asutuskeskus. Pohnpein kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 9 kilometrin päässä kaupungista koilliseen.
Nessebar
Nessebar () on antiikin ajalta periytyvä kaupunki Mustanmeren rannalla Bulgariassa Burgasin alueella. Kaupunki tunnettiin aiemmin nimellä "Mesembria" ja myöhemmin nimellä "Menebria".
Nykyisin Nessebar on matkailunähtävyys, joka on tullut suosituksi yhdessä useiden lomakohteiden kanssa. Suurin lomakohteista, Sunny Beach, sijaitsee heti Nessebarin pohjoispuolella. Nessebarin väkiluku vuonna 2011 oli 10 531.
Nessebarin kaupungilla on rikas historia. Antiikinaikainen kaupungin osa sijaitsee saarella, joka on yhdistetty mantereeseen keinotekoisella kannaksella.
Historiallisten kohteidensa ansiosta Nessebar valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon 1983.
Roomalainen oikeus
Roomalainen oikeus tarkoittaa oikeusjärjestelmää, joka kehittyi muinaisessa Rooman valtakunnassa.
Tavanomainen oikeus oli roomalaisilla, kuten muillakin kansoilla, sinä varhaisimpana muotona, missä positiivinen oikeus esiintyi. Ensimmäisen kirjoitetun muotonsa se sai jo 450 eaa. kahdentoista taulun laeissa ("leges duodecim tabularum"). Niiden perusteella muodostui Rooman kansalaisille ominainen oikeus "ius civile". Sen rinnalla kehittyi valtion virkamiesten, varsinkin preettorien edikteistä toinen oikeuslähde, "ius honorarium", minkä avulla ankarasti muodollinen "ius civile" saatiin mukautumaan ajan vaatimuksiin. Lainoppineiden vaikutuksesta, varsinkin sitten kun nämä saivat oikeuden keisarin vastuun alaisina antaa eräin edellytyksin vastauksia erioikeuskysymyksiin, roomalainen oikeus kehittyi edelleen ja sai keisari Justinianukselta kodifioidun muodon vuosina 527–565 julkaistussa "Corpus iuris civilis" -nimisessä teoksessa. Teoksen viimeisimmät laitokset julkaistiin Rooman valtakunnan jakauduttua ja Länsi-Rooman pirstaloiduttua Itä-Rooman pääkaupungissa Konstantinopolissa (nyk. Istanbul). Täten on syytä korostaa, että se muoto roomalaisesta oikeudesta, jolle länsimainen oikeusajattelu sittemmin perustui, oli nimenomaan viimeisen vaiheen itäroomalaista oikeutta.
Roomalainen oikeus jäi voimaan niissä germaanivaltioissa, jotka perustettiin Rooman valtakunnan raunioille. Lain tieteellinen käsittely lakkasi kuitenkin 1100-luvulle saakka, jolloin ns. glossaattorit ryhtyivät selittämään roomalaista oikeutta. Roomalaisella oikeudella on ollut sangen suuri merkitys useimpien sivistysmaiden oikeuksille ja varsinkin saksalaiselle oikeudelle. 1400-luvulla alkoivat oikeusoppineet Saksassa yhä enemmän soveltaa tuomioistuimissa roomalaista oikeutta, mistä oli seurauksena, että roomalainen oikeus 1500- ja 1600-luvuilla omaksuttiin Saksassa; vieläpä vuonna 1900 voimaan tullut "Bürgerliches Gesetzbuch", joka lakkautti roomalaisen oikeuden, mitä oli pandektioikeuden nimellä sovellettu, nojautuu huomattavissa kohdin sen periaatteisiin. Myös Suomen oikeusjärjestelmässä, vuoden 1734 laissa ja varsinkin sen kauppakaaren säännöksissä voidaan havaita roomalaisen oikeuden vaikutusta.
Oikeushistoriassa yhtenäisen roomalaisen oikeuden ("ius commune") ajanjakson voidaan katsoa alkaneen yliopistojen perustamisesta säilyttäen vankan asemansa aina Ranskan vallankumoukseen saakka.
Vielä nykyäänkin roomalaisen oikeuden vaikutusta pidetään yhtenä merkittävimmästä Euroopan yhtenäisyyttä edistävistä tekijöistä.
VAX
VAX (Virtual Address eXtension) on Digital Equipment Corporationin menestyneimpiä minitietokonearkkitehtuureja. Se suunniteltiin aluksi pelkäksi 16-bittisen PDP-11:n jatkeeksi, jonka oli tarkoitus tarjota 32-bittinen osoiteavaruus ja virtuaalimuisti, mutta siitä tulikin ennen pitkää täysin itsenäinen arkkitehtuuri.
Ensimmäinen VAX-malli VAX-11/780 esiteltiin 25. lokakuuta 1977. Tietokone oli ensimmäinen yhden MIPSin tietokone (miljoona käskyä sekunnissa).
VAX-sarja lopetettiin vuonna 2000.
VAX-konekieleen kuuluu hyvin paljon erilaisia käskyjä ja osoitusmuotoja, minkä ansiosta sitä on pidetty malliesimerkkinä äärimmilleen viedystä CISC-ajattelusta. VAXin seuraajaksi vuonna 1992 kehitetty Alpha-arkkitehtuuri sen sijaan on miltei sen vastakohta – äärimmilleen viety RISC.
VAX-11/780:tä käytettiin etenkin 1980-luvulla paljon benchmark-testien perustana. Esimerkiksi kone, jonka nopeus on 27 "VAX MIPS", suorittaa ohjelmat noin 27 kertaa niin nopeasti kuin VAX-11/780.
Vuonna 1982 julkaistu VAX-11/730 Nebula oli vastaavankaltainen kuin 750, mutta perustui 4-bittiseen kaupalliseen slice-suorittimeen. Myöhemmin esitelty MicroVAX perustui kahden mikropiirin VLSI-toteutukseen VAX-arkkitehtuurista.
VAXeissa käytettyjä käyttöjärjestelmiä ovat pääasiassa VMS ja UNIX (BSD ja Ultrix). Lisäksi arkkitehtuurille on suunniteltu reaaliaikajärjestelmä VAXELN.
AIX
AIX (Advanced Interactive eXecutive) on UNIX-käyttöjärjestelmä, jota käytetään IBM:n RT/PC- ja RS/6000-sarjan (nykyään IBM Power Systems) koneissa.
Käyttöjärjestelmä kehitettiin alun perin IBM 6150 RT työasemaa varten. 
Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1986. Se perustui aluksi System V:n Release 3:een, mutta myöhemmin siihen otettiin myös BSD-ominaisuuksia.
Käyttöjärjestelmä tukee useita laitteistoalustoja, mm. PowerPC-pohjaisia työasemia ja IBM S/370 suurtietokoneita. Siitä on julkaistu versio myös IBM PS/2 tietokoneelle nimellä AIX PS/2.
IBM pyrki kehittämään "Workplace OS" käyttöjärjestelmää "OSF Research Institute"n kanssa perustuen Carnegie Mellon -yliopiston (CMU) Mach-mikrokerneliin, josta tuli yksi kalleimmista epäonnistumisista ja suunnitelmat AIX:n muuttamisesta mikrokernelille keskeytettiin vuonna 1995.Käyttöjärjestelmä tukee mm. seuraavia tiedostojärjestelmiä:
Xorazmin alue
Xorazmin alue () on hallintoalue Uzbekistanin länsiosassa Kara Kumin aavikon pohjoisreunalla Turkmenistanin rajalla Keski-Aasiassa. Alueen pääkaupunki on Urganch. Alueen pinta-ala on 6 464 neliökilometriä, ja vuonna 2009 siellä oli 1 546 200 asukasta. Xorazmin alue rajoittuu pohjoisessa Karakalpakian tasavaltaan, idässä Buharan alueeseen sekä etelässä ja lännessä Turkmenistaniin.
Amudarja virtaa alueen halki. Alue kuului aikoinaan Hivan kaanikuntaan.
HP-UX
HP-UX on Hewlett-Packardin versio UNIX-käyttöjärjestelmästä. HP-UX perustuu System V järjestelmään. Se toimii 68000-, PA-RISC- ja IA-64 -suoritinarkkitehtuureilla varustetuissa HP:n työasema- ja palvelinkoneissa.
Käyttöjärjestelmän ensimmäinen versio vuonna 1984 tuki HP Integral PC (HP 9807A) kannettavaa UNIX työasemaa. Työasema käytti Motorola 68000 suoritinta ja siinä oli muistia oli 512 kB (laajennettavissa 1.5 MB). Koneessa käyttöjärjestelmän ydin oli sijoitettu 256 kB ROM muistiin.
HP Roman-8 on merkistökoodaus jota on käytetty pääasiassa HP-UX:ssa. Merkistö tunnetaan myös: HP Roman 8, HP Roman, hp-roman8, roman8, R8, code page 1051, CP1051 ja ibm-1051.
Versioon 11.11 saakka HP käytti numerointimallia "major.minor". Tämän jälkeen tuli käyttöön malli: 11"i" jota seuraa v("desimaalinumero"). Tämä johti kahdenkertaiseen versionumerointiin ja esimerkiksi "11.20" on myös "11i v1.5".Käyttöjärjestelmässä on tuki mm. seuraaville tiedostojärjestelmile:
Paasilinna
Paasilinna viittaa muun muassa seuraaviin:
Sukunimi on suomennettu nimestä "Gullstén". Tunnettuja suvun jäseniä ovat veljekset:
IRIX
IRIX on SGI:n kehittämä System V:ta noudattava UNIX-käyttöjärjestelmä, joka toimii SGI:n MIPS-arkkitehtuurisissa työasemissa ja palvelimissa. Siinä on erityisen monipuolinen tuki 3D- ja videografiikalle.
SGI on ilmoittanut lopettavansa IRIXin kehittämisen ja tuki päättyi joulukuussa 2013.
Nykyisin SGI toimittaa Red Hat tai SuSE Linux-käyttöjärjestelmän laitteisiin.
Alusta oli merkittävä usean muun ohjelmiston kehitykseen, mm. XFS tiedostojärjestelmä ja IRIS GL sekä OpenGL rajapinta.