hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tomi Rumpunen
Tomi Rumpunen (s. 11. huhtikuuta 1987) on suomalainenltoisen polven maajoukkuelentopalloilija. Rumpunen on pelannut lentopalloliigassa niin kasvattajaseuransa Loimun riveissä kuin myös edustanut lukuisia muita eri seuroja, kuten Kokkolan Tiikereitä, jonka riveissä hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 2013. Rumpunen on pelannut ulkomailla vakituisesti vuodesta 2015 alkaen. Ensiksi Romanian pääsarjassa, sitten Saksan Bundesliigassa ja seuraavaksi kaudelal 2016-2017 Ranskan Pro B -liigassa. Saksan Bundesliigaa sarjaporrasta alemmalla tasolla hän pelasi kauden 2011-2012.
Rumpunen valittiin miesten lentopallomaajoukkueeseen ensimmäisen kerran kauden 2014-15 päätteeksi. Hän pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun 14.5.2015 Irania vastaan. Rumpunen voitti SM-kultaa Kokkolan Tiikereissä kaudella 2012-13 ja toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2011-12 hän oli nostamassa saksalaisseura Wuppertal Titansia Saksan II Bundesliigasta maan pääsarjaan. Kaudella 2016-2017 Rumpunen voitti Durenin riveissä Saksan Bundesliigan pronssia.
Tomi Rumpunen on toisen polven lentopalloilija. Hänen Kai-isänsä pelasi aikoinaan menestyksekkään uran Raision Loimun riveissä ja keräsi tukun A-maaotteluita alleen. Rumpunen teki liigadebyyttinsä 17-vuotiaana Loimun paidassa kaudella 2003-04. Sittemmin Rumpunen on pelannut Loimun lisäksi Salon Piivolleyn, Hurrikaani Loimaan ja Kokkolan Tiikereiden riveissä lentopalloliigassa. Kaudella 2014-15 hän pelasi jälleen Loimun riveissä. Väliin mahtuu yksi kausi Saksan II Bundesliigassa Wuppertal Titansin riveissä. Rumpunen on toiminut useissa pelaamissaan joukkueissa kapteenina. Esimerkiksi Tiikereiden kapteeni hän oli kaudet 2012-2014.
Rumpunen palasi ulkomaan kentille kaudella 2015-16 esiintyen Romanian pääsarjassa C.S. Tricolorul LMV Ploeistin joukkueessa.
Luis Felipe
Luis Felipe (s. 1961) on kuubalainen jengijohtaja, joka on vankilassa Yhdysvalloissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1980.
Vuonna 1981 Felipe ampui humalatilassa tyttöystävänsä Bronxissa. Felipe jäi kiinni vasta vuonna 1984 Chicagossa ja tuomittiin 9 vuodeksi vankeuteen toisen asteen taposta.
Vuonna 1986 Felipe perusti New Yorkin vankilassa pahamaineisen "Latin Kings" -katujengin. Felipe pääsi ehdonalaiseen vuonna 1989, mutta joutui takaisin vankilaan vuonna 1991. Hänet tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankeuteen varastetun tavaran hallussapidosta.
King Blood -lempinimellä tunnettu Felipe organisoi New Yorkin vankilasta käsin kolme murhaa ja neljä murhan yritystä.
Vuonna 1997 Felipe tuomittiin elinkautiseen vankeuteen sekä lisäksi 45 vuoden vankeuteen. Tuomion lukenut tuomari John S. Martin Jr. lisäsi tuomioon lauselman, jonka mukaan Felipe joutuu kärsimään rangaistuksensa eristyssellissä ("solitary confinement") eikä hän saa tavata ketään muuta kuin asianajajaansa Lawrence K. Freitelliä ja lähisukulaisiaan, joita Felipellä ei ole.
Tällä hetkellä Felipe on vangittuna huippuvalvotussa ADX Florence -vankilassa Coloradossa.
Charlotte Drake Cardeza
Charlotte Wardle Cardeza (o.s. Drake; 10. huhtikuuta 1854 – 2. elokuuta 1939) oli yhdysvaltalainen miljonääri ja yksi Titanicilta pelastuneista.
Charlotte Wardle Drake syntyi vuonna 1854 rikkaaseen amerikkalaisperheeseen, jolla oli sukujuuria Isossa-Britanniassa. Hänen isänsä oli tekstiilitehtailija Thomas Drake, joka valmisti muun muassa farkkuja ja omisti tehtaansa lisäksi useita kiinteistöjä ja sijoituksia pankissa. Kuollessaan vuonna 1890 Thomas Drake jätti Charlottelle suuren omaisuuden, jonka avulla hän mm. harrasti runsaasti matkustelua myöhempinä vuosinaan. Vuonna 1874 Charlotte meni naimisiin menestyvän lakimies James Cardezan kanssa ja he saivat yhden pojan, Thomasin. Cardezat kuitenkin erosivat vuonna 1900 ja tämän jälkeen rouva Cardeza ryhtyi matkustelemaan ympäri maailmaa ostamallaan jahdillaan "Eleanorilla". Hän kiersi maailman kahdesti poikansa Thomasin kanssa ja lisäksi äiti ja poika harrastivat safareita Afrikassa.
Vuoden 1912 alkukeväästä Charlotte Cardeza poikineen olivat safarilla Afrikassa ja päättivät palata kotiin Germantowniin upouudella Titanicilla. He nousivat laivaan Cherbourgista ja heillä oli käytössään aluksen kallein ja ylellisin hytti, B-51, 53 ja 55. Charlotte Cardezalla oli myös mukanaan enemmän matkatavaroita kuin kenelläkään muulla matkustajalla: 14 matka-arkkua sekä useita matkalaukkuja, jotka sisälsivät yhteensä seitsemänkymmentä leninkiä, kymmenen turkista ja yhdeksänkymmentäyksi paria käsineitä. Titanicin törmättyä jäävuoreen ja alettua upota, rouva Cardeza halusi omakätisesti pakata ja lukita kaikki matka-arkkunsa ennen kuin siirtyi poikansa ja palvelijoidensa Annie Wardin ja Gustave Lessneurin kanssa pelastusveneeseen nro 3.
Charlotte Drake Cardeza oli yksi Titanicin rikkaimmista matkustajista ja yllätyksettömästi hänelle maksettiin kaikkein suurimmat vahingonkorvaukset omaisuuden menetyksestä ja henkisestä kärsimyksestä. Palattuaan Germantowniin rouva Cardeza asettui huvilaansa, jossa hän kuoli erittäin sairaana elokuussa 1939. Hänen poikansa Thomas kuoli vuonna 1951.
J. G. Ballard
James Graham Ballard (15. marraskuuta 1930 Shanghai, Kiina – 19. huhtikuuta 2009 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Ballard oli tieteiskirjallisuuden uuden aallon huomattava edustaja 1960- ja 1970-luvulla. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat kiistelty autokolarifetisismiä kuvaava "Crash" ja osittain omaelämäkerrallinen romaani "Auringon valtakunta", jotka on sovitettu myös elokuviksi.
Monet J. G. Ballardin kertomuksista ovat kolkkoihin moderneihin ympäristöihin sijoittuvia dystopioita, jotka kuvaavat teknisen ja yhteiskunnallisen kehityksen psykologisia vaikutuksia. Ballard itse korosti kirjojensa olevan yleisen tieteiskirjallisuuden sijasta kuvauksia tulevaisuuden psykologiasta, ja olevansa unien – joskus myös painajaisten arkkitehti. Ballard oli edelläkävijä muun muassa ekokatastrofien kuvauksessa. Hänen katastrofiromaaneissaan tuho yhdistyy päähenkilöiden sisäiseen kehitykseen.
Ballardin isä oli kemisti Manchesterissa päämajaansa pitäneessä tekstiilialan yrityksessä. Hänestä tuli yrityksen Shanghain tytäryhtiön China Printing and Finishing Companyn toimitusjohtaja, minkä myötä hän muutti vaimoineen Shanghain kansainväliseen siirtokuntaan, jossa oli itsehallinto ja vallitsevana amerikkalainen kulttuuri. J. G. Ballard syntyi ja kasvoi täällä.
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset internoivat 12-vuotiaan Ballardin sekä hänen pikkusiskonsa ja vanhempansa liki kolmen vuoden ajaksi. Fiktionalisoitu "Auringon valtakunta" sijoittui tähän ympäristöön.
Ballard muutti vuonna 1946 Britanniaan. Hän opiskeli vuodesta 1949 alkaen antropologiaa, psykologiaa ja patologiaa King's Collegessa Cambridgen yliopistossa kuitenkaan valmistumatta, koska koki ettei lääketieteeltä jäisi aikaa kirjoittamiseen. Ballard vaihtoi 1952 Lontoon yliopistoon ja ryhtyi opiskelemaan englanninkielistä kirjallisuutta, mutta sai potkut vuoden päästä. Ballard teki seuraavaksi pätkätöitä copywriterina mainostoimistossa ja myi tietosanakirjoja. Samalla hän kirjoitti lyhyttä fiktiota, mutta ei saanut niille julkaisijaa.
Ballard liittyi 1953 RAF:ään ja ollessaan komennuksella lentäjäkoulutuksessa Moose Jawn tukikohdassa Kanadassa hän tutustui tieteiskirjallisuuteen lukemistaan amerikkalaisista lehdistä ja kirjoitti ensimmäisen oman tieteistarinansa. Hän erosi RAF:stä kahden vuoden palveluksen jälkeen ja palasi Britanniaan 1954.
Ballard meni naimisiin 1955 Helen Mary Matthewsin kanssa. Perhe muutti 1960 Lontoon liepeille Sheppertoniin, Surreyyn. Vuonna 1962 Ballard ryhtyi ammattikirjailijaksi. Kahta vuotta myöhemmin hänen vaimonsa kuoli yllättäen keuhkokuumeeseen. Kirjailija jäi ajalle epätyypillisesti koti-isäksi kasvattamaan kolmea pientä lastaan. Ballard kuoli huhtikuussa 2009. Hänen agenttinsa Margaret Hanburyn mukaan kirjailija oli sairastanut jo vuosia eturauhassyöpää.
Eduardo da Silva
Eduardo Alves da Silva (s. 25. helmikuuta 1983 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialaissyntyinen ja sittemmin Kroatian kansalaisuuden saanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänen seuransa on ukrainalainen Šah’tar Donetsk.
Eduardo aloitti uransa paikallisessa riodejaneirolaiseurassa "CBF Nova Kennedyssä". Vuonna 1998, 15 vuoden iässä, hän siirtyi Kroatiaan, maan suurimpaan jalkapalloseuraan Dinamo Zagrebiin. Oltuaan vuodet 1999–2000 lainasopimuksella Brasiliassa Bangu Atlético Clubessa pääsi hän ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Dinamossa kentälle vain kerran ja meni vielä lainalle toiseksi korkeimman sarjatason Inter Zaprešićiin yhdeksi kaudeksi.
Lopullisen läpimurtonsa Dinamossa Eduardo teki kaudella 2003–2004. 24:ssä liigaottelussa hän teki yhdeksän maalia, ja hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi. Hyvät otteet sarjassa jatkuivat, ja kaudella 2005–2006 hän voitti sarjan maalikuninkuuden 20 maalillaan, ja sai toistamiseen parhaan pelaajan palkinnon. Hyvät otteet Dinamon paidassa jatkuivat myös eurokentillä. Kaudella 2006–2007 Eduardon maalintekotahti sen kuin kiihtyi, ja hän teki sarjan uuden maalintekoennätyksen: 34 maalia 32 ottelussa. Merkillepantavimpia hetkiä kaudella oli erityisesti hänen tekemänsä hattutemppu Kroatian kuumatunteisessa derby-kamppailussa Hajduk Splitiä vastaan. Dinamon paidassa hän voitti kaksi liigamestaruutta (2006, 2007), kaksi cup-mestaruutta (2004, 2007) sekä kolmesti Kroatian supercupin (2003, 2004, 2006). Heinäkuun alussa 2007 Eduardo siirtyi englantilaisseura Arsenaliin.
Eduardo on ollut Kroatian kansalainen vuodesta 2002 lähtien. Hän lukeutuu Kroatian maajoukkueen vakiomiehistöön.
Helmikuussa 2008 Eduardon jalka murtui sarjaottelussa Birminghamin Martin Taylorin taklaamana. Loukkaantumisen seurauksena Eduardo oli sivussa koko loppukauden ja myös kesän EM-kisat. Kaudella 2008–2009 Eduardo pelasi puolitehoisena muutaman ottelun. Näistä ikimuistoisin oli 16. helmikuuta 2009 pelattu FA Cupin ottelu Cardiff City FC:tä vastaan, Eduardon ensimmäinen ottelu 358 päivän loukkaantumisen jälkeen, jossa kroatialainen viimeisteli kaksi maalia ja Arsenal voitti 4–0.
Eduardo siirtyi kesällä 2010 nelivuotisella sopimuksella ukrainalaiseen Šah’tar Donetskiin.
Renju
Renju on japanilaisperäinen lautapeli, go-mokun kehittyneempi versio. Se on sukua ristinollalle. Renjua pelataan mustilla ja valkoisilla nappuloilla 15x15 ruudun go-laudalla. Sen aloituksessa on lisäsääntöjä, joilla kompensoidaan aloittavan pelaajan etua go-mokussa.
Mustilla nappuloilla pelaava pelaaja voittaa, jos hän saa viisi mustaa nappulaa riviin – suoraan tai vinoon. Valkoinen voi voittaa kahdella tavallaTämän jälkeen pelaajat laittavat nappuloita vuorotellen.
Musta ei saa pelata nappulaansa siten että syntyy
Vuodesta 1989 lähtien on järjestetty Renjun maailmanmestaruuskisat joka toinen vuosi.
Maailmanmestaruuskisojen historiaa:
Zamość
Zamość on kaupunki Puolan kaakkoisosassa Lublinin voivodikunnassa lähellä Ukrainan rajaa. Kaupungin pinta-ala on 30,34 neliökilometriä ja väkiluku 66 519 asukasta (2009). Kaupunki on perustettu vuonna 1580. Kaupungin historiallinen keskusta on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 1992 lähtien.
Sicko – aivan sairasta
Sicko – aivan sairasta (tai "SiCKO") on ohjaaja Michael Mooren dokumenttielokuva, joka kuvaa kriittisesti Yhdysvaltain terveydenhuoltojärjestelmää. Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 19. toukokuuta 2007. Yhdysvalloissa se tuli teattereihin 29. kesäkuuta 2007. Suomen ensi-ilta oli 26. lokakuuta 2007.
Yhdysvalloissa ei ole julkista terveydenhuoltoa, vaan lääkärinapua saa työnantajan tai itse kustannetulla sairausvakuutuksella. Noin 50 miljoonaa yhdysvaltalaista, joista lapsia yhdeksän miljoonaa, on ilman vakuutusta. Elokuva vertailee Yhdysvaltain järjestelmää Kanadan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Kuuban ja Ranskan verovaroin kustannettuun julkiseen terveydenhuoltoon, joissa hoito ei maksa potilaalle mitään (paitsi verot), sekä tapansa mukaan esittelee erilaisia anekdootteja yhdysvaltalaisesta järjestelmästä.
Erityisesti "Sicko" arvostelee Yhdysvaltain hallitusta, rahanahneuden pyörittämää terveydenhuoltoa, sairausvakuutusyhtiöitä ja lääkebisnestä. Osansa saa myös muun muassa senaattori Hillary Rodham Clinton, joka ajoi aikoinaan yleistä terveydenhuoltoa, mutta on nykyisin yksi lääketeollisuuden suurimpia rahansaajia.
Eräässä kohdassa Moore lastaa veneeseen joukon kroonisesti sairaita newyorkilaisia syyskuun 11. päivän iskujen pelastushenkilökunnan jäseniä, jotka kärsivät erilaisista pelastustyöstä aiheutuneista oireista, ja ajaa Yhdysvaltain Guantanamo Bayn tukikohtaan Kuubassa, jossa vankileirillä pidetyillä on kattava ilmainen terveydenhuolto. Yhdysvaltalaisia ei kuitenkaan päästetä Guantanamo Bayhin, mutta potilaat saavat ilmaisen lääkärinhoidon ja lääkkeet kuubalaisessa sairaalassa.
Koska Kuuba on Yhdysvaltain taloussaarrossa, yhdysvaltalainen ei saa matkustaa sinne tai tuoda sieltä mitään. Kymmenen päivää ennen Cannesin filmifestivaalien alkua Moore sai ilmoituksen olevansa rikostutkinnan kohteena. Rangaistuksena olisi voinut olla "Sickon" takavarikoiminen, minkä vuoksi Moore piilotti kopion elokuvasta Kanadaan.
Mazda3
Mazda3 on Mazdan vuodesta 2003 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli. Keväällä 2004 Mazda esitteli Geneven autonäyttelyssä MX Sportif-konseptiauton. Auto oli esimakua uudesta Mazda3-mallista (Pohjois-Amerikassa Mazda Axela), joka esiteltiin myöhemmin saman vuoden syyskuussa Frankfurtin autonäyttelyssä. Mazda3 korvasi aiemman 323-mallin, joka oli yksi eniten myydyimmistä japanilaisautoista (yht. 1,9 miljoonaa kpl vuosien 1978–2004 aikana). Suomessa myynti alkoi marraskuussa 2004. Kuten mallinimestä voi päätellä, kyseessä oli täysin uusi auto vanhaan 323:een verrattuna. Myös moottorit olivat kaikki uusia.
Auton tuotanto alkoi Mazdan Hofun tehtaalla kesäkuun lopulla 2003. Kolme vuotta ja kaksi kuukautta myöhemmin autoja oli valmistettu yli miljoona kappaletta. Mazda3 on Mazdan historiassa saavuttanut nopeimmin miljoonan kappaleen rajapyykin.
Mazda3 on tehty yhteiselle Ford C1 -pohjalevylle Ford C-Maxin, toisen sukupolven Focuksen, Volvo S40:n ja V50:n kanssa. Pohjalevyn lisäksi autojen jousituksessa ja akselistorakenteessa on paljon samoja piirteitä. Ensimmäisen sukupolven Mazda3:a myytiin 4-ovisena sedan ja 5-ovisena hatchback-mallina. Farmari- tai tilamallia ei valmistettu, vaan ne korvasi Mazda5.
Tuulilasin toimittajat valitsivat auton vuonna 2004 Vuoden autoksi. Vuoden autoksi 2004 Mazda3 on valittu myös muun muassa Kanadassa, Kroatiassa, Turkissa, Tšekissä ja Tanskassa. Samana vuonna se sijoittui toiseksi Vuoden Auto Euroopassa -kilpailussa jääden jälkeen vain Fiat Pandalle.
Vuonna 2006 Mazda esitteli Geneven autonäyttelyssä myös malliston huipulle MPS-sarjaan (Mazda Performance Series) kuuluvan Mazda3 MPS:n. Mallissa käytetään Mazda6 MPS:stä tuttua 2,3-litraista turbomoottoria. Isoveljestään poiketen malli kuitenkin esiteltiin vain etuvetoisena. Markkinoille auto tuli alkuvuodesta 2007. Kesäkuussa 2006 mallisto sai kasvojenkohotuksen sekä ulkonäköön että sisustukseen. Voimansiirtoon tuli vaihtoehdoksi myös neliveto.
Täysin uusi malli Mazda3:sta esiteltiin 2008 vuoden marraskuussa Los Angelesin autonäyttelyssä ja se saapui Suomen markkinoille vuoden 2009 keväällä. Uudessa mallissa pyrittiin panostamaan muun muassa taloudellisuuteen ja äänettömyyteen. Moottorit ovat Mazdan omaa tuotantoa. Jotain yhtäläisyyksiä on kuitenkin nähtävissä Fordin bensiinimoottoreiden kanssa, koska Mazda on valmistanut sekä kehittänyt Fordin yleisimmät EcoBoost-moottorit. Dieselmoottorit eivät ole PSA Peugeot Citroënin ja Fordin yhteistyötä vaikka niin usein oletetaankin. Ainoastaan 1.6-moottori on yhteistyössä tehty.
Bensiinimoottorit ovat poikittain asennettuja nelisylinterisiä 16-venttiilisiä moottoreita, kahdella kannen yläpuolisella nokka-akselilla (DOHC). Manuaalivaihteisto on 5-vaihteinen ja 1,6-litraisen mallin yhteydessä on saatavilla myös 4-vaihteinen Activematic-automaattivaihteisto.
Varustetasoja on kolme: Classic, Elegance ja GT.
Citroën C4
Citroën C4 on Citroënin vuodesta 2004 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Citroën Xsaran. Auton myynti Euroopassa päättyi vuonna 2018, jolloin sen paikan mallistossa otti crossover-malli C4 Cactus, mutta Kiinan markkinoille sitä valmistetaan edelleen. C4:ään perustuva tila-automalli on nimeltään Citroën C4 Picasso.
Ensimmäisen sukupolven C4 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2004. Korimalleina olivat kolmiovinen coupé ja viisiovinen hatchback. Perusrakenne on sama kuin esimerkiksi Peugeot 307:ssä.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä C4 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2006 esiteltiin Kiinan markkinoille pidempiakselivälinen neliovinen sedan-malli C-Triomphe. Se tuli myyntiin Etelä-Amerikassa ja muutamissa Euroopan maissa markkina-alueesta riippuen joko C4 Pallas- tai C4 Sedan -nimisenä.
Kiinassa C-Triomphen rinnalle esiteltiin vuonna 2009 C-Quatrè, jonka akseliväli on samanpituinen kuin viisiovisessa hatchbackissa. Se koki vuonna 2012 kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkonäköä muokattiin vastaamaan toisen sukupolven C4:ää, ja pysyi mallistossa vuoteen 2016 saakka.
Ensimmäisen sukupolven C4:n erikoisuuksiin kuului kiinteä ohjauspyörän keskiö: vain ratin kehä liikkui. Sen myötä kuljettajan turvatyyny voitiin muotoilla paremmin kuin tavallisissa autoissa, joissa se on pyöreä ollakseen teholtaan samanlainen riippumatta ohjauspyörän asennosta törmäystilanteessa.
C4 koki vuonna 2008 kasvojenkohotuksen, jossa se sai muun muassa uuden etupuskurin ja -säleikön.
Toisen sukupolven C4 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2010. Se perustuu edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, mistä johtuen akseliväli pysyi samanpituisena, vaikka auto kasvoikin hieman ulkomitoiltaan. Kolmiovinen korimalli ei enää kuulunut mallistoon.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä C4 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2012 esiteltiin sedan-korinen C4 L, jota alettiin valmistaa Venäjällä ja Kiinassa. Sen akseliväli on 10 senttimetriä hatchbackia pidempi. Seuraavana vuonna mallin valmistus alkoi C4 Lounge -nimisenä Argentiinassa.
Kiinassa edellisestä sukupolvesta mallistoon jäänyt C-Quatré korvautui vuonna 2016 uudella mallilla, jossa edeltäjänsä tavoin akseliväli on samanpituinen kuin hatchbackissa.
Vuonna 2015 C4 koki pienen kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet LED-päiväajovalot ja myös uudistuksia takavaloihin. Ohjaamossa uutuutena oli seitsentuumainen kosketusnäyttö, jonka sai valinnaisena. C4 Lounge koki perusteellisemman kasvojenkohotuksen vuonna 2017.
Suzuki SX4 WRC
Suzuki SX4 WRC on Suzukin ensimmäinen WRC-luokan ralliauto, se esiteltiin vuoden 2007 Geneven autonäyttelyssä ja sillä ajetaan jo vuoden 2008 WRC-ralleissa, autosta ei ole vielä paljon tietoa saatavilla.
Autossa on mekaaninen etu- ja takatasauspyörästö, elektroninen keskitasauspyörästö ja viisivaihteinen sekventiaalivaihteisto. Kytkin on hiilikuituinen kolmilevykytkin. Etu- ja takajousitus on toteutettu erillisjousituksena McPherson-joustintuin.
Moottori on nelisylinterinen turboahdettu DOHC -moottori.
Nissan Sentra B16
Nissan Sentra B16 on Yhdysvalloissa myytävän Sentra-mallisarjan 6. sukupolvi. Vuosimallin 2007 Sentra esiteltiin Detroitissa tammikuussa 2006. Myyntiin malli tuli saman vuoden lokakuussa.
Auto on kaikilta mitoiltaan edeltäjäänsä suurempi. Se on kehitetty yhteistyössä Renault'n kanssa ja perustuu samalle C-pohjalevylle kuin Renault Mégane II. Edeltäjänsä tapaan mallin valmistus tapahtuu Meksikossa, Nissanin Aguascalientesin tehtaalla. Vakiovarustukseen kuuluu mm. sähköikkunat ja keskuslukitus, ilmastointi, CD-stereojärjestelmä 6-kaiuttimella.
Moottorina käytetään Nissanin MR20DE-moottoria. Sentra oli ensimmäinen Pohjois-Amerikan markkinoilla ollut auto, jossa tätä moottoria käytettiin. Vaihteisto on joko 6-vaihteinen manuaali tai Nissanin portaaton Xtronic-vaihteisto.Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2006 esiteltiin SE-R ja SE-R Spev V -erikoismallit. Markkinoille autot tulevat maaliskuussa 2007. Ulkoisesti mallit eivät kovin merkittävästi poikkea perusmallista. Molemmissa malleissa 17" aluvanteet ja suurikokoiset jarrulevyt. Varustukseen kuuluu myös mm. ABS, EBD ja ESP. Tavallisessa SE-R-mallissa on CVT-vaihteisto, mutta Spec V:ssä se on korvattu 6-portaisella tiheävälitteisellä manuaalivaihteistolla. Spec V -malli eroaa myös jousituksen, jarrujensa, renkaidensa ja korirakenteensa osalta SE-R:stä.
Harakkamylly
Harakkamylly on tuulimylly, jota käännettäessä ei käänny koko tuulimyllyn rakennus ja myllyn jauhatuskoneisto, vaan ainaostaan voimansiirron myllylle sisältävä tuulimyllyn yläosa. Nykyiset tuulivoimalat jatkavat harakkamyllyn toimintaperiaatetta, koska niissä on kiinteä torni ja vain laitteen yläosaa käännetään tuulen mukaan.
Suomessa ehkä harakkamyllyä yleisempi tuulimyllytyyppi oli varvasmylly, jossa tuulen suuntaan käännettiin koko myllyrakennus. Varvasmyllyä sanottiin myös konttimyllyksi.
Jimmy Hernandez
Jimmy Hernandez (2. huhtikuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2011-12 Hurrikaani Loimaan riveissä, Lentopallon Mestaruusliigassa. Alkujaan Hernandez on kuubalainen, mutta sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2006.
Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä.
Hernandezin ura lähti käyntiin entisessä kotimaassaan Kuuban pääkaupungissa, Havannassa, joka on myös Karibian suurin kaupunki. Suomeen hän siirtyi lopulta kaudella 2002. Suurin syy Suomeen tulo oli lentopalloliigan puuttuminen täysin Kuubasta.
Jimmy Hernandez päästettiin poikkeuksellisesti pelaamaan Kuuban ulkopuolelle, koska hänen 186-senttisen vartensa ei katsottu riittävän maajoukkuetasolle. Ensin hän kokeili pelaamista Espanjassa. Suomeen hänet sai maassa asunut kuubalainen manageri.
Suomessa ensimmäiseksi seuraksi tuli menestyksekäs Raision Loimu, joka oli nähnyt Hernandezin otteita videolta muutaman kerran. Hernandez ihastutti heti Suomeen tultuaan, ja hän nousikin yhdeksi Loimun tärkeimmistä pelaajista nopeasti. Suomen Cupin voitto kaudella 2004, sekä Suomen Cupin hopea kaudella 2005 olivat Hernandezin Loimun aikaisia kohokohtia.
Hernandez valittiin kauden 2006 päätteeksi Loimun fanikatsojien äänestyksellä joukkueen parhaaksi pelaajaksi. Hernandez ei kuitenkaan jatkanut kauden jälkeen Loimussa vaan haki uusia haasteitaan urallaan, kun teki sopimuksen Mutalan Riennon kanssa kauden jälkeen. Joensuussa Hernandez otti toistaiseksi uransa suurimman harppauksen ylöspäin. Hän oli Riennon joukkueen kantava lenkki läpi 2007-2008 kauden, ja taisteli pistepörssin voitosta ainoana yleispelaajana koko liigassa. Lopulta Hernandez sijoittui kolmannelle sijalle pistepörssissä, mutta voitti ylivoimaisesti Ilta-Sanomien järjestämän IS-tähtikisan 39. tähdellään. Myös muissa SM-liigan tilastoissa hän oli myös kymmenen parhaan pelaajan joukossa. Lentopalloliigan televisioinnista vastaava Urheilukanava valitsi Hernandezin myös omaan All Stars -joukkueeseensa runkosarjan päätteeksi 2008.
Kauden jälkeen Hernandezilla oli mahdollisuus lähteä ulkomaille pelaamaan, mutta hän pysyi Riennossa ja jatkaa näin uraansa SM-liigakentillä. Pohjois-Karjalassa ilmestyvä sanomalehti Karjalaisen yleisöäänestyksessä maakunnan parhaimmaksi urheilijaksi Hernandez myös menestyi. Yleisö äänesti hänet maakunnan kolmanneksi parhaimmaksi urheilijaksi vuodelta 2008. Hän hävisi kakkossijan vain vaivaisella yhdellä äänellä.
Suomen lentopallomaajoukkueeseen Hernandez on myös nykyään kuuluva. Tie maajoukkueeseen on auennut kansalaisuuden saatua. Hernandez oli jo kaudella 2006 miesten maajoukkueen leiriryhmässä, mutta paikkaa ei vielä auennut maaotteluihin osittain kansalaisuuskiistan takia. Mauro Berruto valitsi Hernandezin kuitenkin 2008 kauden päätteeksi jälleen A-maajoukkueen leiriryhmään.2002-2006 Raision Loimu
2006-2009 Mutalan Riento
2000-2011 Raision Loimu
2011- Hurrikaani Loimaa
Nissan GT-R
Nissan GT-R on Nissanin kaksiovinen urheiluauto. GTR Concept -malli esiteltiin ensimmäisen kerran jo vuonna 2001. Lähellä tuotantoversiota oleva konseptimalli esiteltiin Tokion autonäyttelyssä vuonna 2005 GT-R Proto -nimellä. Auton valmistus aloitettiin vuonna 2007, Pohjois-Amerikan markkinoille se tuli kesällä 2008 ja Eurooppaan maaliskuussa 2009.
Auton kattolinja on varsin erikoinen laskeutuen kohti perää. A-pilari on siis huomattavasti C-pilaria korkeampi. GT-R:n kaikissa versioissa on Nissanin tuplaturbolla varustettu VR38DETT V6-moottori, joka kehittää mallista riippuen noin 480 - 550 hevosvoimaa. Myös GTR V-Spec- ja EVO-versioissa käytetään samaa VR38DETT-moottoria, joka on kehitetty yhteistyössä Cosworthin kanssa. Vuoden 2013 GT-R mallistossa huipputeho on 550hv. Autosta tulee myyntiin vuoden 2014 aikana ensin japanissa mutta myöhemmin myös euroopassa tehokkaampi Nismo versio jonka huipputeho on 591hv. Kyseisellä autolla parannettiin vuonna 2013 Nürburgringillä Nissan GT-R:n kierrosaikaa ja GT-R nousi sen myötä sijalle 4. tuotantoautojen rataennätyksissä .
Japanissa GT-R:ssä, kuten kaikissa maahan rekisteröidyissä autoissa on 180 kilometrin tuntinopeusrajoitin. Se kuitenkin kytkeytyy pois päältä, kun auton sisäinen GPS-yksikkö havaitsee auton olevan radalla. Näin auton kaikkia tehoja pystyy käyttämään radalla ajettaessa. Nopeusrajoitinta ei ole euroopassa myytävissä GT-R:issä. Nissan GT-R:n huippunopeus on valmistajan mukaan 315 km/h ja kiihtyvyys 0 - 100km/h tapahtuu 2.7 sekunnissa. Japanissa 40 000 punnalla myynnissä olevan GT-R:n vuoden 2013 malli ajoi Nürburgringin nopeammin kuin mm. Porsche 911 Turbo ja oli vuonna 2012 9. nopein katulaillinen urheiluauto, joka on ajanut radalla.
Nissan GT-R koeajo - Tuulilasin koeajo
[http://www.nissan.fi/?cid=ps-122_49829#vehicles/sports-cars/gt-r/pricing-and-specifications/discover/specifications/engine-transmission [1]]
[http://tekniikanmaailma.fi/uutiset/lisaa-nissanin-nismo-malleja [2]]
http://tekniikanmaailma.fi/uutiset/nissan-gt-r-nismo-on-yksi-tokion-uutuuksista
Audi R8
Audi R8 on Audin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2006 esittelemä superauto, jossa on käytetty Audin ja Lamborghinin huipputekniikkaa. Kyseessä on Audin ensimmäinen keskimoottorinen automalli. Myyntiin auto tuli syyskuussa 2006 ja ensimmäiset autot valmistuivat vuoden 2007 alussa. Toimitukset asiakkaille alkoivat keväällä 2007. Vuonna 2013 autolle tehtiin kasvojenkohotus, ja toinen myös vuonna 2015.
Audi R8:n konseptiversio "Le Mans quattro" esiteltiin keväällä 2003 Geneven autonäyttelyssä sekä samana syksynä Frankfurtissa. Marraskuussa 2005 Audi ilmoitti virallisesti, että tuotantoversio esitellään ja sen nimeksi tulee R8. Auto on perinyt nimensä viisinkertaiselta Le Mans -voittajalta, Audi R8 LMP:ltä.
Tuotantoversio on muodoiltaan hyvin paljon konseptiauton näköinen. Auto perustuu tekniikaltaan Lamborghini Gallardoon. Keskimoottorisille autoille tyypilliseen tapaan kuljettaja istuu varsin edessä suhteessa auton pituuteen. Auton etuosassa on Audille tyypillinen yksikehyksinen jäähdyttäjänsäleikkö ja takapäätä hallitsee kaksi suurta diffuusorin aukkoa. Takana on myös automaattisesti säätyvä spoileri.
Valmistus tapahtuu Neckarsulmin tehtaalla yhteistyössä Quattro GmbH:n kanssa. Laadun tarkastamiseksi autoja ei valmisteta 15 kappaletta enempää päivässä. Hintaluokaltaan auton sijoittuu Lamborghini Gallardon alapuolelle.
Auto on ollut alusta alkaen hyvä myyntimenestys. Esimerkiksi Ison-Britannian 400 kappaleen kiintiö myytiin useita kuukausia ennen markkinoilletuloa loppuun ja jonotuslistallekin otettiin 50 asiakasta.
Auton painojakauma on 44/56. Voimansiirtovaihtoehtoja ensimmäisessä R8:ssa on kaksi: 6-portainen manuaali tai R-Tronic -sekventaalivaihteisto. Uudemmassa mallissa on vain kaksoiskytkintekniikalla toteutettu automaattivaihteisto. Auto on takavetoinen, mutta jos takarenkaat menettävät pidon, voimaa siirtyy eturenkaille tarvittava määrä. Lisävarusteena saa myös riisutun ohjaamon, jossa ei ole elektroniikkaa, pudottaen painoa 70 kiloa.
Auto on ensimmäinen sarjavalmisteinen auto, johon voi valita pelkästään LED-tekniikalla toimivat ajovalot (saatavana vuoden 2007 lopusta alkaen). Autossa on yhteensä 210 LED-valoa (ajovaloissa 24 ja jarruvaloissa 186). Samoin läpinäkyvän moottoripeiton alla oleva moottori on valaistu LEDeillä. Auton lisävarustelistalta voi valita myös LED-valaistun sisustuksen. Vuodesta 2015 alkaen autoon on saanut myös puoliksi lasertekniikalla toteutetut ajovalot.
Moottorivaihtoehtona oli aluksi 420-hevosvoimainen RS4:ssa käytetty V8. Tällä moottorilla auton tehopainosuhde on vain 3,71 kg/hv. Moottorin vääntöalue on varsin laaja, 90 % väännöstä on tarjolla 3 500–7 600 välisellä kierrosalueella. Rajoitin on asetettu 8 200 kierrokseen minuutissa.
Myöhemmin esiteltiin 525-hevosvoimainen 5,2 litrainen V10. 5,2 litran moottorilla varustetussa autossa huippunopeus on 316 km/h ja kiihtyvyys 0–100 km/h 3,6 sekuntia.
Maserati Shamal
Maserati Shamal on pieni 2-ovinen coupe, jonka Maserati esitteli joulukuussa 1989. Shamalin on muotoillut Marcello Gandini, joka on kuuluisa Lamborghini Countach luomuksestaan. Nimi Shamal tarkoittaa lämmintä tuulta, joka puhaltaa Mesopotamian alueella Irakissa.
Etumoottorinen Shamal käyttää 3,2 litraista twinturbo V8-moottoria joka tuottaa tehoa n. 325 hv. Autossa on 6-vaihteinen Getrag manuaalivaihteisto ja elektroninen aktiivisesti toimiva Ranger jousitusjärjestelmä, joka säätelee joka pyörää tienpinnan mukaan. Shamalin huippunopeus on 270 km/h.
Viimeinen valmistusvuosi oli 1996. Autoa valmistettiin vain 369 kpl.
Lancia Stratos
Lancia Stratos HF on Lancian valmistama urheiluauto, jota rakennettiin vuosien 1972 ja 1974 välillä. Se tunnetaan parhaiten ralliautona 1970-luvulta, jolloin se voitti Rallin MM-sarjan valmistajien mestaruuden vuosina 1974, 1975 ja 1976.
Auton suunnittelusta vastasi Marcello Gandini, joka sai ideansa luomastaan prototyypistä Torinon autonäyttelyssä vuonna 1970. Auton nimen on väitetty juontuvan suunnittelijoiden ajatelleen auton näyttäneen joltain, joka on tullut stratosfääristä. Stratoksen futuristinen ja radikaalinen muotoilu johti Gandinin prototyypin, sekä tuulitunnelissa tehtyjen testien myötä, jossa pyrittiin saavuttamaan mahdollisimman pieni ilmanvastus.
Fiatin omistuksessa ollut Lancia hyötyi emoyhtiöstään moottorien suhteen. Fiatilla oli 1970-luvulla suuri omistusosuus Ferrarista ja Lancian projektiin Fiat konsernista tullut Pierre Ugo Gobatto oli aikaisemmin työskennellyt Fiatin edustajana Ferrarilla. Hän huomasi Ferrari Dino 246 olevan lähellä tuotannon loppua, jonka myötä Ferrarilta jäisi käyttämättömiä moottoreita.
Suunnitteluun tuli mukaan Gianpaolo Dallara, joka yhdessä Gandinin kanssa loi alkuperäisestä prototyypistä toteuttamiskelpoisen urheiluauton. Ensimmäisen prototyyppi Stratoksesta oli määrä esitellä Torinossa marraskuussa 1971, mutta autoa ei saatu vielä valmiiksi. Lopulta auto esiteltiin vuoden 1972 Torinon autonäyttelyssä, johon oli otettu Ferrari Dinosta peräisin oleva 2,4 litrainen V6-moottori.
Lancia Thesis
Lancia Thesis oli vuonna 2001 esitelty luksusluokan sedan-tyyppinen henkilöauto, joka perustui Lancian Dialogos-prototyyppiin. Thesiksen muotoilu on herättänyt melko paljon arvostelua. Auton valmistus lopetettiin 2009, eikä sille toistaiseksi ole luvassa seuraajaa. Italialaisissa luksusluokan sedaneissa sen yläpuolelle sijoittui vain Maserati Quattroporte.
Thesiksessä on vakiovarusteena Xenon -valot, ABS/EBD jarrut, MSR, ASR, ESP, elektroniset Skyhook -iskunvaimentimet, sekä turvatyynyt kaikille matkustajille jokapuolella. Lisäksi Thesiksessä on automaattinen elektroninen EPB -käsijarru, joka aktivoituu heti, kun moottori sammutetaan tai kuljettajan ovi avataan, jos auto on liikkeellä, järjestelmä estää kaiken mahdollisen liikkumisen antamalla kaikille jarruille täyden jarrutusvoiman.
Lisävarusteena saatava aurinkokenno kattoikkuna pyörittää tuulettimia jotka mahdollistavat ilman vaihtumisen autossa sen ollessa pysäköitynä aurinkoon, jolloin lämpötila autossa laskee.
Thesis Business on vakiovarustelutaso, siinä on automaattinen kaksialue ilmastointi, nahkapäällysteinen ratti, vakionopeudensäädin, Lancia Code -järjestelmä, sähköikkunat turvasensorilla edessä ja takana, tummennetut takalasit, sadetunnistin, CONNECT -järjestelmä, soittimen, puhelimen ja CONNECTin säätimet ratissa, puhelin ja isofix sovitteet lastenistuimelle. Lisävarusteena on saatavana myös Bosen valmistama Hi-Fi järjestelmä CD vaihtajalla, aurinkokenno kattoikkuna ja pysäköintitutka eteen ja taakse.
Thesis Executive varustelutasoon kuuluu nahkapäällysteinen ratti ja vaihdekepin nuppi, edessä ja takana sähköikkunat turvasensorilla, käsinoja edessä, kaksialue ilmastointi, vakionopeudensäädin, Alcantara -sisustus, Lancia Code -järjestelmä, sadetunnistin, CONNECT -järjestelmä, soittimen, puhelimen ja CONNECTin säätimet ratissa, puhelin, isofix sovitukset lastenistuimille, 16" kevytmetallivanteet ja tummennetut takalasit. Lisävarusteena on saatavana myös Bosen valmistama Hi-Fi järjestelmä CD vaihtajalla, aurinkokenno kattoikkuna, pysäköintitutka eteen ja taakse, tuuletetut, lämmitettävät ja muotoutuvat istuimet eteen ja taakse ja avaimeton järjestelmä.
Thesis Emblema on Thesiksen paras varustelutaso, siinä on kaikki Business ja Executive versioiden perusvarusteet, lisäksi Bosen Hi-Fi järjestelmä ja lämmitettävät istuimet jotka ovat muissa varustelutasoisa lisävarusteita. Lisävarusteena Emblemaan saa kaikki muiden varustelutasojen lisävarusteet ja TV:n. CONNECT -järjestelmässä on sisäänrakennettu puhelin ja GPS -järjestelmä.
Lancia Montecarlo
Lancia Montecarlo on 1970-luvulla myyty pieni keskimoottorinen 2-ovinen urheiluauto. Yhdysvalloissa myyty versio tunnetaan nimellä Lancia Scorpion.
Auto perustuu suurelta osin Beta-sarjan tekniikkaan. Auto perustuu Abarth 030 -malliin ja kehitystyön aikana se tunnettiin nimellä X1/8. Myöhemmin nimeksi vaihdettiin X1/20. Siitä suunniteltiin seuraajaa Fiatin X1/9-mallille. X1/9:ään verrattuna Montecarlossa on tehokkaampi moottori ja suuremmat sisätilat.
Auton suunnittelusta ja valmistamisesta vastasi Pininfarina Torinossa, Italiassa. Ensimmäisen sarjan (S1) autoa valmistettiin vuodesta 1975 vuoteen 1979. Tällöin esiteltiin toinen sarja (S2). Montecarlon tuotanto loppui vuoden 1981 aikana.
Yhdysvalloissa myytiin Lancia Scorpionia vuosina 1976 ja 1977. Nimenmuutokseen oli syynä Chevroletin jo käyttämä Montecarlo-nimi. Yhdysvaltojen lainsäädännön vuoksi autoon tehtiin jonkun verran muutoksia. Päästövaatimusten vuoksi 2,0-litrainen moottori vaihdettiin pienempään 1,8-litraiseen. Törmäystestien vuoksi auton puskurit jouduttiin uusimaan ja lisäksi valot vaihdettiin. Kaikki valmistetut Scorpiot olivat avomalleja. Yhteensä Scorpiota valmistettiin vain 1 801 kappaletta.
Matti Palonen
Matti Palonen on suomalainen lentopalloilija, joka on kotoisin Kotkasta. Hän on pelannut Lentopallon SM-liigassa joensuulaisen Pohjois-Karjalan Liiga-Riennon riveissä. Aikaisempia seuroja ovat olleet Ylöjärven pallo, Tampereen Isku-Volley, Korson Veto ja Oulun Etta.
Kotkasta kotoisin oleva Palonen aloitti lentopallon vasta 11-vuotiaana. Matin vanhemmat Risto ja Tuula olivat kotkalaisen lentopalloilun takana kulta-ajoilla. Nuorena Palonen harrasti monipuolisesti urheilua. Hän pelasi jalkapalloa ja harrasti hiihtoa sekä yleisurheilua. Lento- ja koripallon pariin hän hakeutui vasta 11-vuotiaana. Lentopallosta tuli hänelle 15-vuotiaana päälaji kun Matti valittiin nuorten maajoukkueleirille.
16-vuotiaana Palonen lähti Tampereelle Varalan urheilulukioon, jossa silloin toimi valtakunnallinen poikien maajoukkueen valmennuskeskus. Varalassa Palonen pystyi harjoittelemaan ikäluokkansa parhaiden kanssa sekä tavoitteellisesti joka päivä. Pian Varalassa oltuaan Matti solmi sopimuksen SM-liigaan, Tampereen Isku-Volleyn kanssa jossa Matti vietti kolme vuotta suorittamalla lukion samalla. Neljän lukiovuoden jälkeen Palosen oli aika mennä armeijaan Lahteen. Armeijassa Lahdessa oltuaan hän pelasi vuoden Korson Vedossa, jonka jälkeen Palonen suuntasi Pohjoiseen, Ouluun pelaamaan. Oulun Ettassa hän vietti kolme vuotta johon sisältyi myös polven kuntouttaminen.
Kolme vuotta Oulussa oltuaan Matti otti jäähdyttelyvuoden Ylöjärven Pallon riveissä, joka pelasi 1-sarjaa. Vuoden jälkeen kuitenkin Palonen teki sopimuksen SM-liigaan, Mutalan Rientoon. Kausi 2008 oli Matille jo 9. kausi korkeimmalla sarjatasolla Suomessa.
Palonen pelaa kesäisin myös rantalentopalloa tosissaan. Parhaimpia saavutuksia Palosella on miesten SM-hopea, A-ikäisten SM-kulta sekä hopea yhdessä Pekka Sairasen kanssa. Lisäksi opiskelijoiden MM-kisoissa hän oli parinsa kanssa 7. sijalla.
Toni Wahlström
Toni Petri Wahlström (s. 26. elokuuta 1966 Lahti) on suomalainen näyttelijä.
Hän esitti "Isänmaan toivot" -sarjassa Antti Koskelaa. Toni Wahlström on näytellyt myös elokuvissa, kuten "Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies". Elokuva- ja tv-roolien lisäksi Wahlström on näytellyt teattereissa, esimerkiksi Helsingin Kaupunginteatterin näytelmässä "Housut pois!"
Wahlström on opiskellut Teatterikorkeakoulussa vuosina 1988–1992. Sen jälkeen hän oli kiinnitettynä Oulun kaupunginteatterissa vuosina 1992–1995. Vuodesta 1995 hän on toiminut freelancer-näyttelijänä ja esiintynyt muun muassa UIT:ssä, Komediateatteri Arenassa. Savonlinnan Oopperajuhlilla 2004–2005 hänen roolinsa oli "Koirien Kalevalan" Lemminkäinen.
Tuomas Korhonen
Tuomas Korhonen (s. 1976) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut Mutalan Riennossa yli 20 vuoden ajan.
Mutalan Riennon kasvatti sekä nykyisen edustusjoukkueen tärkeä lenkki Korhonen on ammatiltaan luokanopettaja. Joensuussa koko ikänsä pelannut Korhonen on jo monta vuotta ollut yksi SM-liigan parhaista liberoista.
Manfred Höberl
Manfred Höberl (s. 12. toukokuuta 1964 Graz, Itävalta) on entinen itävaltalainen voimanostaja, joka tuli tunnetuksi niin maailman isoimmasta hauiksestaan kuin osallistumisistaan Maailman vahvin mies -kilpailuihin 1990-luvun alkuvuosina. Hänen virallisilla kotisivuillaan on hänen pituudekseen ilmoitettu 196 cm ja painokseen kilpailukunnossa noin 160 kg. Hänen hauislihaksensa ympärysmitaksi on parhaimmillaan mitattu noin 65 cm. Hänen kilpailu-uransa päättyi vuonna 1995 sattuneeseen rajuun auto-onnettomuuteen sekä pari vuotta myöhemmin tapahtuneeseen hauislihaksen repeämiseen.
Manfred Höberl on kirjoittanut kirjan "10 minuutin käsitreeni" yhdessä John Littlen kanssa.
Jani Säisä
Jani Säisä on suomalainen entinen lentopalloilija ja nykyinen lentopallovalmentaja. Kaudella 2014–15 hän valmensi Liiga-Rientoa.
Mutalan Riennon lisäksi Säisä on pelannut korkeimmalla sarjatasolla Suomessa Muuramen Lentopallossa sekä Pielaveden Sammossa.
Kaudella 2005 Säisä nousi suureen rooliin SM-liigan finaalisarjassa, kun Sammon ykköshakkuri ja Latvian maajoukkuehakkuri Salvis Cielavs loukkaantui kesken finaalisarjan. Sammon kakkoshakkurina läpi kauden pelannut Säisä nostettiin ykköshakkuriksi. Sarjan uskottiin ratkenneen lopullisesti, sillä olihan Cielavs Sammon riveissä suurimmilla tehoilla pelannut pelaaja. Säisä kuitenkin löysi huippuvireen, ja nostatti Sammon hakkuripelin taas Cielavsin tasoiseksi. Sampo voitti lopulta toisen Suomen mestaruuden peräkkäin Säisän onnistuessa loistavasti.
Seuraavalla kaudella Säisä vaihtoi Muuramen Lentopalloon, jossa hän oli ykköshakkuri. Muurame säilytti sarjapaikkansa. Kaudella 2006–2007 Säisä pelasi Mutalan Riennossa vaihtelevilla tehoilla. Myös kaudella 2007-2008 hän jatkoi Joensuussa yksivuotisella sopimuksella. Säisä pelasi Ko-Iskussa kaudella 2008–2009.
Vuodesta 2011 alkaen Säisä valmensi Puijo Wolleyta kaksi vuotta. Vuonna 2013 hän siirtyi Liiga-Riennon päävalmentajaksi.
Rantalentopalloa Säisä on pelannut tosissaan vuodesta 1997 lähtien, jolloin hän voitti lajissa A-poikien SM-kultaa. Vuodesta 2000 lähtien hän on kiertänyt aikuisten SM-kiertuetta vaihtelevilla tuloksilla. Säisä on pelannut beach volleyta muun muassa veljensä Tatu Säisän kanssa kesällä 2006 ja tämän hetken kirkkaan beach volley -tähden Lauri Hakalan kanssa vuonna 2001. Kesällä 2007 Säisä pelasi beach volleyta 22-vuotiaan Vammalan Lentopallossa, SM-liigassa pelaavan Ville Heiskasen kanssa.
Taivalvaaran rautatieasema
Taivalvaaran rautatieasema oli rautatieliikennepaikka rataosalla Kontiomäki–Taivalkoski. Liikennepaikka sijaitsi Taivalkosken kunnassa Iijoen länsirannalla. Virallisesti liikennepaikka luokiteltiin pysäkiksi. Liikennepaikka toimi Taivalkosken radan alkuperäisenä pääteasemana 1. joulukuuta 1959 alkaen Iijoen rautatiesillan rakennustöiden ajan. Rautatiesillan valmistuttua kahta vuotta myöhemmin rataosan päätepisteeksi tuli Taivalkosken rautatieasema Iijoen pohjoisrannalla, ja samalla Taivalvaara muutettiin seisakkeeksi.
Liikennepaikka sijaitsi 811,680 ratakilometrin päässä Helsingin rautatieasemalta mitattuna Pieksämäen rautatieaseman kautta, ja kolmen kilometrin päässä Taivalkosken rautatieasemalta. Liikennepaikan pohjoispuolella, radan alkuperäisessä päätepisteessä, sijaitsi Taivalniskan seisake, joka oli rataosalla liikennöivien henkilöjunien pääteasema 1. joulukuuta 1961 saakka.
Liikennepaikalla oli pääraiteen lisäksi sivuraide ja kolmioraide, eikä niitä purettu Taivalkosken aseman valmistuessa, sillä Taivalkosken asemalla ei ollut kääntöpöytää eikä kolmioraidetta. Kolmioraidetta käytettiin myöhemminkin vetureiden ja kiskobussien kääntämiseen. Kolmioraide on purettu 1985 mutta paikalla on yhä nähävissä ratapölkkyjä sekä vesiviskuri.
Italian Grand Prix 1993
Italian Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 545. osakilpailu. Se ajettiin 12. syyskuuta Monzan huippunopealla radalla.
Kilpailun viimeisellä kierroksella, maalisuoralla, Minardi-kuljettaja Christian Fittipaldi lähti ohittamaan tallikaveriaan Pierluigi Martinia, kun hän osui Martinin auton takarenkaaseen ja auto pyörähti ilmassa ympäri, putosi maahan oikein päin ja Fittipaldi ajoi maaliin.
Taivalniskan seisake
Taivalniskan seisake () oli rautatieliikennepaikka rataosalla Kontiomäki–Taivalkoski. Liikennepaikka sijaitsi Taivalkosken kunnassa, Iijoen rannalla. Se toimi henkilöliikenteen seisakkeena kahdessa paikassa vuosina 1959–1982.
Ensimmäisen kerran Taivalniska-niminen seisake avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1959. Silloin seisake sijaitsi ratakilometrillä 813,270 Iijoen etelärannalla, 1 610 metrin päässä Taivalvaaran rautatieaseman pohjoispuolella paikassa, joka oli tuolloin Kontiomäeltä Taivalkoskelle rakennetun radan päätepiste. Liikennepaikka oli käytössä 1. joulukuuta 1961 saakka, jolloin Iijoen ylittävä rautatiesilta ja Taivalkosken rautatieasema valmistuivat.
Iijoen rautatiesillan valmistuttua Taivalniskan seisake siirrettiin Iijoen pohjoisrannalle, ratakilometrille 813,662, jossa se oli käytössä aina vuoteen 1982 saakka, jolloin henkilöliikenne Taivalkoskelle päättyi.
Mataram (kaupunki)
Mataram on Nusa Tenggaran provinssin pääkaupunki Lombokin saarella Indonesiassa. Se on ottanut nimensä Jaavan saarella olleiden kuningaskunnan ja mahtavan
sulttaanikunnan mukaan. Mataram, samoin kuin koko Lombok, on suosittu turistikohde, mutta ajoittain uskonnolliset kiistat kehittyvät matkailua häiritseväksi vaaraksi asti.
Incheonin kansainvälinen lentoasema
Incheonin kansainvälinen lentoasema () on Etelä-Korean suurin ja yksi Aasian suurimmista lentoasemista. Se sijaitsee Incheonin kaupunkiin kuuluvalla saarella, noin 50 kilometriä Soulista länteen.
Lentoasema otettiin käyttöön vuonna 2001, jolloin se suurelta osin korvasi kansainvälisessä liikenteessä Gimpon lentoaseman. Incheonin lentoasema on merkittävä matkustaja- ja tavaraliikenteen solmukohta Itä-Aasiassa. Sitä pidetään yhtenä Aasian teknologisesti kehittyneimpänä lentoasemana, ja se on matkustajamääriltään Aasian kuudenneksi vilkkain lentoasema.
Incheonin lentoasema on muun muassa Korean Airin solmukohta. Finnair aloitti kesällä 2008 suorat reittilennot Helsingistä Incheoniin.
Incheonista on paikallisjunayhteys (AREX) Souliin sekä suurnopeusjunayhteydet (KTX) Soulin kautta eteläisen Korean suurimpiin kaupunkeihin.
Marco Apicella
Marco Apicella (s. 7. lokakuuta 1965 Bologna, Italia) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui vain yhteen osakilpailuun, Italian GP:hen Jordan-tallin autolla. Hän joutui kuitenkin keskeyttämään heti ensimmäisellä kierroksella ensimmäisessä mutkassa usean auton kolarissa.
Apicella voitti Formula Nippon -sarjan mestaruuden vuonna 1994. Hän on myös kilpaillut Italian Formula 3000 ja Japanin Super GT -sarjoissa.
Henake Schubak
Henake Schubak (30. elokuuta 1911 Turku – 12. kesäkuuta 1986 Bromarv) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pitkän uran suomenruotsalaisissa teattereissa paitsi näyttelijänä myös ohjaajana ja teatterinjohtajana. Hän työskenteli myös ruotsalaisissa teattereissa ja teki elokuvarooleja sekä Suomessa että Ruotsissa.
Henake Schubakin vanhemmat olivat liikemies Simon Schubak ja Siffre Schubak. Hän oli naimisissa näyttelijä Synnöve Isakssonin kanssa vuodesta 1954. Pariskunnalle syntyi kaksi lasta: Sera (1956) ja Sem (1958).
Schubak suoritti Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun vuosina 1933–1935. Uransa aikana hän näytteli Ruotsalaisen teatterin lisäksi Turun ruotsalaisessa teatterissa sekä ruotsinmaalaisissa teattereissa Riksteatern ja Folkparken. Schubak toimi Wasa Teaterin johtajana vuosina 1953 ja 1954.
Toisen maailmansodan aikana Schubak oli aktiivisesti mukana niin sanotussa sotateatteritoiminnassa. Hän näytteli sekä suomenkielisessä Karhumäen Teatterissa että ruotsinkielisessä Frontteaternissa. Uskonnoltaan juutalainen Schubak ohjasi vuonna 1964 Unga Teaternissa näytelmän "Anne Franks dagbok". Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1966. Vuonna 1976 hänet palkittiin Ruotsalaisen teatterin kultaisella laakeriseppeleellä. Samana vuonna hän jäi eläkkeelle.
Elokuvauransa Schubak aloitti järjestäjänä Nyrki Tapiovaaran elokuvissa. Schubakin merkittävin rooli valkokankailla on Peterin osa elokuvassa "Saariston tyttö". Schubak näytteli sivuosia myös eräissä ruotsalaisissa elokuvissa 1940- ja 1950-luvuilla.
Hanna-Kaisa Siimes
Hanna-Kaisa Siimes (s. 13. syyskuuta 1971) on entinen Vasemmistoliiton helsinkiläinen kaupunginvaltuutettu. Hänet valittiin varavaltuutetuksi vaaleissa 2000 ja varsinaiseksi kaupunginvaltuutetuksi vaaleissa 2004. Hän oli ryhmänsä toinen varapuheenjohtaja. Siimes oli myös sosiaalilautakunnan jäsen ja profiloitunut lasten asioiden ajajana.
Siimes toimi vuodesta 2008 vuoteen 2010 puolueensa Uudenmaan piirijärjestön toiminnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti.
Hanna-Kaisa Siimeksen sisko on Vasemmistoliiton entinen puheenjohtaja Suvi-Anne Siimes.
Mataramin sulttaanikunta
Mataramin sulttaanikunta oli Keski-Jaavan sisäosia hallinnut valtakunta 1500-luvun puolivälistä vuoteen 1755. Se oli Indonesian viimeinen aidosti itsenäinen sulttaanikunta ennen hollantilaisten siirtomaakautta.
Kuuluisin sulttaani oli Agung, joka hallitsi vuosina 1613–1645. Sukarnon kaudella hänet julistettiin Indonesian kansallissankariksi.
Mataramin valtakunnan olemassaolo päättyi vuonna 1755, kun se jaettiin Pakubuwono III:n hallitsemaan Surakartaan sekä Hamengkubuwana I:n hallitsemaan Yogyakartaan.
Kovajärven rautatieasema
Kovajärven rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Suomussalmen kunnassa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1. kesäkuuta 1956, kun valtion rataverkon rataosuus Pesiökylän rautatieasemalta valmistui. Liikennepaikka nimettiin radan itäpuolella sijaitsevan Kovajärven mukaan, ja se sijaitsi 11,3 kilometriä pohjoiseen Pesiökylän asemalta.
Liikennepaikalla ei ollut lainkaan asemarakennusta. Jo seuraavana vuonna avattiin rata Vääkiön rautatieasemalle, ja myöhemmin Kovajärven liikennepaikka muuttui käytännössä seisakkeeksi. Henkilöliikenne lakkautettiin 15. heinäkuuta 1982, ja liikennepaikka lakkautettiin 29. toukokuuta 1983.
Liikennepaikalla on edelleen nähtävillä sivuraiteiden pohjat sekä niiden vanhoja ratapölkkyjä. Liikennepaikalla on myös vielä vuonna 2005 ollut pieni seisakekoju tai vastaava, mutta se on purettu tai palanut.
M/S Aknoul
M/S Aknoul () on marokkolaisen Compagnie Marocaine de Navigationin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Aluksen rakentaminen on aloitettu vuonna 1993 Mačvanska Mitrovicassa, Jugoslaviassa ja loppuun työt on saatettu norjalaisella Fosen Mekaniske Verksted -telakalla. Kuollutta painoa "Aknoulilla" on 5 300 tonnia ja sen jääluokitus on 1A1. Alus on rekisteröity Marokon lipun alle ja sen kotisatama on Casablanca. Aknoul liikennöi nykyään reitillä Casablanca–Marseille.
Aknoulin sisaraluksia ovat M/S Birka Shipper, M/S Birka Exporter, M/S Birka Transporter, M/S Amber ja M/S Ahtela.
Vuonna 1993 Compagnie Marocaine de Navigation (COMANAV) hankki aluksen omistukseensa. Saman vuoden aikana alus aloitti liikennöinnin nykyisellä reitillään, Casablancan ja eteläranskalaisen Marseillen kaupungin välillä.
Lokakuussa 2003 22 hengen ryhmä nuoria marokkolaisia, pääasiassa Casablancasta, saapui salaa Marokosta Marseilleen Aknoulilla. Ryhmä oli piilotellut ilman ruokaa ja juomaa neljä päivää kestäneen matkan ajan. Kun Aknoul saapui Marseillen satamaan, yritti ryhmä paeta alukselta, mutta turhaan. Kaksi ryhmän jäsentä jopa hyppäsi mereen, mutta heidätkin saatiin kiinni. Ranska käännytti ryhmän takaisin Marokkoon samalla aluksella.