Maratonmelonta
Maratonmelonta on melonnan kilpalaji, jossa kilpailijan tarkoituksena on meloa pitkän matkan vesireitillä, jonka olosuhteita ei ole määritelty. Kilpailija voi myös joutua kantamaan kanoottinsa (kajakki tai kanadalaiskanootti) ylipääsemättömän esteen ohi tai vesistön jakajan yli.
Maratonmelonta on perinteinen urheilulaji, jossa on järjestetty maailmanmestaruuskilpailuja kuitenkin vasta vuodesta 1988 lähtien. Maratonmelonta on tätä nykyä levinnyt yli 50 maahan. Miesten ja naisten matkat ovat yleensä noin 25–35 kilometriä ja muissa ikäryhmissä ja sarjoissa noin 20–25 kilometriä.
Maratonmelontakilpailuissa on yleistä "peesata" toisen kilpailijan takana. Peesaamisen tarkoituksena on hyötyä edellä melovan synnyttämästä aallosta, jotta oma energiankulutus olisi mahdollisimman vähäinen. Peesiaallosta putoaminen syö kilpailijan voimia hyvin paljon, koska kilpailijan on erittäin vaikea päästä takaisin aallon päälle. Tämän takia maratonmelonnassa tehdään usein "irtiottoja", joissa vastustajat yritetään jättää taakse. Myös lähtökiihdytys on erittäin tärkeässä asemassa juuri tästä syystä.
"Kanto-osuuksilla" on myös tärkeä asemansa maratonmelontakilpailuissa. Kanootista nouseminen kovassa vauhdissa ja siihen takaisin nouseminen ovat suorituksia, jotka lisäävät kilpailujen vaikeustasoa. Kilpailijan on kanto-osuuksilla myös huolehdittava omasta nestetasapainostaan. Jos kilpailija ei esimerkiksi saa omaa nestepussiaan otettua seurauksena on usein nestehukka. Kanto-osuus ei kuitenkaan ole kilpailuissa pakollinen osuus, mutta tätä käytetään usein lisämausteen saamiseksi kilpailuun.
Kansainvälisen Kanoottiliiton (ICF) hyväksymät alusluokat ovat miehillä kajakkiyksikkö, -kaksikko ja -nelikkö (K-1, K-2 ja K-4) ja kanoottiyksikkö ja -kaksikko (C-1 ja C-2), naisilla K-1 ja K-2 ja "sekapareilla" K-2 ja C-2. Sekapareilla tarkoitetaan alusta, jossa meloo mies ja nainen.
Kaikki rakennusmateriaalit ovat sallittuja sekä kajakeissa että kanadalaiskanooteissa. Manuaaliset vedenpoistopumput ovat sallittuja. Myös sähköpumput sallitaan, jos kilpailun järjestäjät turvallisuussyiden takia niin vaativat. Runkoliukasteiden käyttö on kielletty. Kajakkia saa meloa ainoastaan kaksilapaisella melalla ja kanadalaiskanoottia vain yksilapaisella melalla.
Lähtö tapahtuu yleensä "rinnakkainlähtönä", jolloin saman luokan kanootit yhdessä rinnakkainlähdöllä. Muita mahdollisia lähtötapoja ovat "ruudukkolähtö", "Le Mans -lähtö" ja "liukuva lähtö". Jos yhtäaikainen lähtö ei ole mahdollinen voidaan kilpailijat lähettää myös tasavälein.
Kilpailija, joka aloittaa melomisen lähettäjän sanan "ready" ja lähtölaukauksen välissä, on ottanut "aavistuslähdön". Kilpailija, joka aloittaa melomisen ennen lähtömerkkiä, on ottanut "vilppilähdön". Molemmissa tapauksissa annetaan kilpailijalle varoitus. Toisesta varoituksesta kilpailija saa kahden minuutin aikarangaistuksen ja kolmannesta varoituksesta kilpailija hylätään.
Kilpailija ei saa ottaa apua vastaan vedessä, mutta rannalla olevilta apujoukoilta on mahdollista saada apua ensiapuun, ruoka-, juoma- ja vaatetäydennykseen, vioittuneen varusteen, kuten melan vaihtamiseen sekä korjausapuun. Kanootin/kajakin kaatuessa kilpailija voi kuitenkin ottaa vastaan apua sen tyhjentämisessä ja melonta-asentoon pääsemisessä.
Kilpailu voidaan jakaa osiin, jos etappien lähdöt ovat samana päivänä. Kääntöpaikat melotaan vastapäivään. Kanoottia/kajakkia kilpailijat saavat kantaa vain merkityillä alueilla. Maali merkitään kahdella lipulla.
Suomessa maratonmelonnan keskusjärjestönä toimii Suomen Kanoottiliitto.
Suomessa järjestetään avoimia maratonmelontakilpailuja seuraavissa sarjoissa:
Suomessa järjestetään mestaruuskilpailut seuraavissa sarjoissa:
Lisäksi järjestetään nuorisomestaruuskilpailut (NMK) poikien ja tyttöjen 16 vuotta -sarjalle (K-1, K-2 ja C-1). Nuorisomestaruuskilpailuissa kilpaillaan vähintään 15 kilometrin matkalla. Vain pojat kilpailevat myös yksikkökanooteilla (C-1).