hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kokkonevan taistelu
Kokkonevan taistelu käytiin Suomen sodassa 11. heinäkuuta 1808 Ruotsin ja Venäjän keisarikunnan joukkojen kesken Perhossa, Keski-Pohjanmaalla. Edenneitä venäläisiä vastassa olivat everstiluutnantti Otto von Fieandtin komentamat joukot, jotka puolustivat Ruotsin armeijan itäistä sivustaa saarrostukselta.
Ruotsalaiset olivat siirtyneet Perhoon Siikajoen voiton jälkeen. Von Fieandt lähti kesäkuussa 1808 valtaamaan tiedustelutietojen mukaan vain sadan sotilaan suuruisen joukon puolustamia varastoja Perhossa. Von Fieandtilla oli noin kaksinkertainen joukko venäläisiin verrattuna ja Perhon talonpoikien tuella alue vallattiin 8. kesäkuuta 1808. Tämän jälkeen taistelut jatkuivat Karstulassa ja Perhossa.
Kokkonevan taistelu käytiin Perhon Kokkonevalla.
Fieandt oli järjestänyt joukkonsa noin kahden kilometrin pituiseen linjaan. Linjan oikeassa reunassa oli puolikas pataljoona Turunläänin jalkaväkirykmentistä, vasenta sivustaa suojasi pataljoona Savon rykmentistä.
Kenraalimajuri Jankovits antoi venäläisille hyökkäyskäskyn aamuseitsemältä. Hyökkäys kohdistui Fieandtin joukkojen oikeaan sivustaan. Samalla Jankovits oli lähettänyt kolme jääkärikomppaniaa sekä musketööripataljoonan koukkaamaan Fieandtin vasempaan sivustaan.
Venäläisten koukkausyritys saatiin pysäytettyä tarkan tykistötulen sekä vastahyökkäyksen avulla. Venäläiset lähettivät kaksi pataljoonaa koukkaamaan Fieandin selustaan, samaan aikaan suomalaisten vasemmalle sivustalle ilmestyi lisää venäläisten reservejä. Fieandtia huoletti enemmän koukkaavat venäläiset kuin vasemmalle sivustalle annettu paine. Tästä syystä hän antoi perääntymiskäskyn klo 15.30 Kokkonevan luoteispuolelle kohti Ukskoskea.
Taistelussa von Fieandtin joukoista kaatui 25 ja haavoittui 143. Venäläisten tappiot olivat heidän oman ilmoituksensa mukaan arvioilta kaksinkertaiset. Taistelun jälkeen ruotsalaisjoukot perääntyivät Veteliin, minne sen vahvistukseksi komennettiin eversti Odert Reinhold von Essenin komentama osasto.
Seuraava merkittävä taistelu käytiin 21. elokuuta Karstulassa, missä Ruotsin armeijan suomalaisjoukot kärsivät noin 500 sotilaan tappiot kaatuneina ja haavoittuneina. Von Fieandt oli sijoittanut käskyn mukaisesti joukkonsa puolustukseen Karstulaan, mutta venäläiset onnistuivat saartamaan joukot.
Kaatuneiden joukossa oli myös Rautalammin komppanian varusmestari, vänrikki Bror Schöneman, jolle on pystytetty muistomerkki hänen kaatumispaikalleen. Muistomerkkiä vaalii Perhon kotiseutuyhdistys.
Äitini merenneito
Äitini merenneito (, kor. 인어공주) on vuonna 2004 valmistunut eteläkorealainen elokuva. Elokuva kertoo nuoresta naisesta, joka riitelee äitinsä kanssa, mutta jokin kuljettaa hänet takaisin aikaan, jossa hän näkee vanhempansa ja jotain todella merkillistä heistä. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jeon Do-yeon, Park Hae-il ja Ko Du-shim.
Matti Tiisala
Kalle Matti Tiisala (1. lokakuuta 1955 Helsinki – 17. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, runoilija, aforistikko ja kustantaja.
Tiisala syntyi lääketieteen lisensiaatti Kaarlo Walter Tiisalan ja Vieno Tellervo Leskisen perheeseen. Hän valmistui lääkäriksi ja toimi lääkärin ammatissa, mutta omistautui sitten kirjailijan työlle ja julkaisi runsaasti omakustanteita.
Tiisalan esikoisteos "Se ei ollut ovi" palkittiin J. H. Erkon palkinnolla ilmestymisvuonnaan 1982. Viisi vuotta myöhemmin Tiisalalle myönnettiin Valtion kirjallisuuspalkinto hänen toisen runokokoelmansa "Uneksin kuun" ilmestyttyä.
Klearkhos
Klearkhos voi tarkoittaa seuraavia kreikkalaisia henkilöitä:
McLaren MP4/7A
McLaren MP4/7A oli Neil Oatleyn suunnittelema auto, jolla McLaren-talli kilpaili Formula 1:ssä kaudella 1992. Auton kilpakuljettajina toimivat brasilialainen Ayrton Senna ja itävaltalainen Gerhard Berger.
McLaren lähti kauteen edellisen kauden MP4/6-autolla ja moottoreilla. MP4/7A:n oli suunniteltu debytoivan kauden neljännessä kilpailussa Espanjan GP:ssa, mutta Williamsin auton ylivoimaisuus pakotti McLarenia aikaistamaan auton debyyttiä kauden kolmanteen kilpailuun Brasiliaan.
MP4/7A oli ensimmäinen McLarenin auto, jossa käytettiin puoliautomaattivaihteistoa. Se oli kehitetty yhdessä TAGn kanssa. Kaasuvaijeri korvattiin sähköisellä järjestelmällä, joka mahdollisti sen että kuljettaja pystyi pitämään kaasupolkimen pohjassa vaihteita vaihdettaessa.
Walesin lippu
Walesin lippu eli Punainen lohikäärme (, ) on Walesissa käytetty kansallislippu. Lipun mittasuhteet ovat 2:3. Lippu koostuu valkoisesta ja vihreästä poikkiraidasta, joiden päällä on punainen lohikäärme. Valkoinen ja vihreä ovat walesiläisen, Englantia vuosina 1485–1603 hallinneen Tudor-suvun värit. Värit viittaavat myös Walesin tunnukseen purjoon. Walesin lippu on Bhutanin lipun ohella ainoa, johon on kuvattu lohikäärme.
Walesin lippu otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1959.
Vaikka Wales on osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippuun ei ole sisällytetty mitään aihetta Walesin lipusta. Yhdistyneen kuningaskunnan lipun käyttöönoton aikaan Wales ei ollut kuningaskunta, vaan se oli jo aiemmin liitetty Englantiin ruhtinaskunnaksi.
Giselle Loren
Giselle Loren, joskus myös Giselle Achecar, on yhdysvaltalainen ääninäyttelijär, joka on työskennellyt erityisesti animaatiosarjoissa ja videopeleissä. Hänet tunnetaan parhaiten ääniroolistaan vampyyrintappaja Buffy Summersina tv-sarjaan "Buffy, vampyyrintappaja" pohjautuvissa peleissä. Loren myös äänitti Buffya "Buffy"–animaatiosarjan pilotissa, mutta ohjelmaa ei koskaan tuotettu sen enempää. Lorenin muihin töihin kuuluvat muun muassa elokuva "Happy Feet" ja televisiosarja "Hämähäkkimies".
Oliver North
Oliver Laurence North (s. 7. lokakuuta 1943 San Antonio, Texas) on yhdysvaltalainen politiikan kommentaattori, televisiojuontaja, sotahistorioitsija, kirjailija ja entinen Yhdysvaltain merijalkaväen everstiluutnantti. Hän tuomittiin Iran-Contra-skandaalin yhteydessä 1980-luvulla, mutta tuomio kumottiin 1991.
Hän valmistui 1968 Yhdysvaltain laivastoakatemiasta ja palveli pitkään Yhdysvaltain merijalkaväessä, jossa sai everstiluutnantin arvon 20 palvelusvuoden jälkeen. Osallistumisestaan Vietnamin sotaan North sai useita korkeita kunniamerkkejä.
North oli osallinen niin sanotussa Iran-Contra-skandaaliissa, jonka aikana hän toimi kansallisen turvallisuusneuvoston jäsenenä.
Vuosina 2001–2016 hän juonsi "War Stories with Oliver North" -ohjelmaa Fox News-kanavalla.
Toukokuussa 2018 North valittiin National Rifle Association -kivääriyhdistyksen puheenjohtajaksi. Sitä ennen hän toimi presidentti Trumpia tukevan uutiskanava Foxin kommentaattorina.
Ofeq
Ofeq (suomeksi Horisontti) on 1990-luvun alkunsa saanut sarja Israelin asevoimien vakoilusatelliitteja.
Ofeq 1 laukaistiin 19. syyskuuta 1988. Satelliitin massa oli 155 kg, perigeum 249 km ja apogeum 1149 km. Satelliitti testasi aurinkokennoja ja tietoliikenneyhteyksiä.
Ofeq 2 laukaistiin 23. huhtikuuta 1990, perigeum 149 km ja apogeum 251 km. Sitä käytettiin myös tietoliikenneyhteyksien testaukseen.
Ofeq 3 laukaistiin 5. huhtikuuta 1995. Se oli ensimmäinen Israelin satelliiti joka kykeni ottamaan tiedustelua varten valokuvia. Satelliin massa oli 225 kg, perigeum 369 km ja se laukaistiin Shavit-kantoraketin uudella versiolla.
Ofeq 4:n laukaisu 22. tammikuuta 1998 epäonnistui. Se ei saavuttanut kiertorataa ja menetettiin.
Ofeq 5 laukaistiin 28. toukokuuta 2002.
Ofeq 6:n laukaisu 6. syyskuuta 2004 epäonnistui. Kantoraketin kolmannen vaiheen toimintavirheen vuoksi satelliitti putosi Välimereen. Israel laukaisee satelliittinsa kohti länttä.
Huhtikuussa 2006 Israel laukaisi toisen vakoilusatelliittisarjan satelliitin, D3 Eros B1:n.
Israel laukaisi sotilaalliisella Shavit-kantoraketilla Ofeq 7-vakoilusatelliitin Palmahimin sotilastukikohdasta Tel Avivin eteläpuolelta 10. kesäkuuta 2007.
Ofeq 8 laukaistaneen vuonna 2010. Sen ja Iranin satlliittien kaavaillut laukaisut kuvataan Spacedaily-nettisivuilla alueellisena kilpavarusteluna.
Ofeq 9 laukaistiin 22. kesäkuuta 2010 onnistuneesti Palmahimin lentotukikohdasta.
Satelliitti on kuvaavaksi satelliitiksi edelleen hyvin pieni, vain 300 kg painava. Se rakensi Israelin valtion omistava puolustusvälinetehdas Israel Aircraft Industries.
Behind Silence and Solitude
Behind Silence and Solitude on All That Remainsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 26. maaliskuuta 2002. Albumi eroaa huomattavasti tyylisuunnaltaan yhtyeen uudemmista albumeista, sillä se on enemmän melodiseen death metalliin kallistuvaa, eikä albumilla kuulla esimerkiksi ollenkaan puhdasta laulua.
Uudenseelanninhaukka
Uudenseelanninhaukka ("Falco novaeseelandiae") on Uuden-Seelannin ainoa endeeminen haukkalaji.
Täysikasvuinen uudenseelanninhaukkakoiras on noin 43 cm pitkä ja painaa noin 300 grammaa, naaras 47 cm ja noin 500 g. Ulkonäöltään se sekoitetaan usein australiansuohaukkaan ("Circus approximans"). Lajista erotetaan kolme eri muotoa, jotka eroavat hieman sekä väreiltään, kooltaan, esiintymiseltään että elinympäristövaatimuksiltaan. Aikuinen vaalean muodon uudenseelanninhaukka muistuttaa väritykseltään nuolihaukkaa. Se on liuskekivenharmaa päältä punertavin poikkijuovin. Alapuoli on valkea mustin pitkittäisjuovin ja kurkku on punertava. Myös lajin "housut" ovat punertavat. Jalat ja nokan vahanahka ovat keltaiset.
Uudenseelanninhaukka elää lähinnä tiheän kasvillisuuden ja jyrkän maaston alueilla Uuden-Seelannin Eteläsaarella sekä Pohjoissaaren eteläosissa. Lajin koko populaatio on kooltaan noin 5 000 yksilöä.
Haukka rauhoitettiin kokonaan vuonna 1970.
Uudenseelanninhaukka on erittäin aggressiivinen ja puolustaa reviiriään väkivaltaisesti. Se voi hyökätä jopa koirien ja ihmisten kimppuun. Haukka on erittäin nopea ja se metsästää saaliinsa lennosta. Saaliina voivat olla muut lentävät linnut tai maassa olevat eläimet. Uhrinsa haukka tappaa nokallaan kuten muutkin jalohaukat ("Falconidae"], eikä kynsillään kuten esimerkiksi kotkat tekevät.
Uudenseelanninhaukan kuva on päässyt Uuden-Seelannin 20 dollarin setelin kääntöpuolelle.Ferguson-Lees, James& Christie, David A. 2005."Raptors of the World"
This Darkened Heart
This Darkened Heart on All That Remainsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2004.
±0
±0 on lappeenrantalaisen Kotiteollisuus-yhtyeen vuonna 2002 ilmestynyt EP. Se sisältää muualla julkaisemattomat kappaleet "±0" ja "Iäisyyskutsu" sekä uudistetut versiot "Kuolleen kukan nimi" -albumilla julkaistuista kappaleista "Meren mutaa" ja "Valtakunta".
"±0" sijoittui parhaimmillaan Suomen singlelistan kolmanneksi ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Joensuu)
Pyhän Nikolaoksen kirkko on Joensuun ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. Se on valmistunut 1887. Kirkko sijaitsee Joensuun keskustassa Kirkkokadun (entisen Nikolainkadun) pohjoispäässä. Kirkkoa ympäröi Ristinpuisto.
Kirkkoa voidaan pitää 1800-luvun ortodoksisen puukirkkoarkkitehtuurin merkkiteoksena koristeineen ja yksityiskohtineen.
G. I. Karpovin suunnitteleman kirkon arvokkain osa lienee ikonostaasi, joka on maalattu Aleksanteri Nevskin lavrassa Pietarissa.
Kirkon kuusi kelloa ovat alkuperäiset. Ne on valettu Pietarissa.
Kirkon 120-vuotisjuhlaa vietettiin 22.–23. syyskuuta 2007.
Huittula
Huittula on kylä ja taajama entisessä Sääksmäen kunnassa, joka kuuluu nykyään Valkeakosken kaupunkiin. Taajamassa oli vuoden 2011 lopussa 332 asukasta.
Huittula on Sääksmäen kunnan entistä keskustaa, jonka lähellä sijaitsee keskiajalta peräisin oleva Sääksmäen kirkko. Kirkon seutu, joka muodostaa historiallisen Sääksmäen ytimen, kuuluu Valtioneuvoston päätöksen mukaisesti valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Huittulassa toimii Rauhalan koulu ja lähellä ovat Rapolan kartano, Rapolanharjun muinainen linnavuori sekä Voipaalan kuvataidekeskus. Linkkimasto Huittulanharjun kupeessa on Huittulan ja Kemmolan kylien välisellä rajalla.
Kylän pääkatu on Huittulantie, joka on osa Yhdystie 3071:tä eli Vanhaa Hämeenlinnantietä.
Huittulassa oli merkittävä taiteilijayhdyskunta kesäisin 1910-luvulla ja itsenäisyyden alkuvuosina. Vakituisesti Huittulassa ovat asuneet ja työskennelleet taiteilijaveljekset Mikko Carlstedt ja Kalle Carlstedt. Heidän luoksensa kerääntyi kesäisin "marraskuulaisia" kuvataiteilijoita. Viljo Kojo kuvaa kylän ja taiteilijaboheemien kesäistä maalaiselämää teoksissaan "Kylä ja kaupunki" (1916), "Aurinko, kuu ja valkoinen hevonen" (1919), "Kiusauksesta kirkkauteen" (1922) ja "Suruttomain seurakunta" (1921).
Kalle Carlstedtin ystävä Joel Lehtonen osti Vanajaveden saaresta Lintukoto-nimisen huvilan 1920-luvun alussa. Myös hän kertoo Huittulasta kirjassaan "Hyvästi Lintukoto". Mikko Carlstedtin kanssa Huittulassa maalasi jopa samoja aiheita useana vuonna Mikko Oinonen, joka suunnitteli asettuvansa kylään vakituisesti asumaan.
Filosofian tohtori Thorsten Renvall rakennutti Lars Sonckin suunnitteleman kansallisromanttisen huvilansa, nykyisen Tervapääskyn, keskeiselle paikalle Huittulaan vuonna 1913.
Suomen naisten lentopallomaajoukkue
Suomen naisten lentopallomaajoukkue on Suomen Lentopalloliiton alaisuudessa toimiva lentopallomaajoukkue. Sen nykyinen päävalmentaja on Tapio Kangasniemi, joka aloitti tehtävässä tammikuussa 2014.
Naisten maajoukkue on esiintynyt MM-kisoissa yhden kerran, vuonna 1978 Neuvostoliitossa. EM-kisoissa Suomi on pelannut kotikisoissaan vuonna 1977 ja Saksassa vuonna 1989. Kummallakin kerralla tuloksena oli 12. sija. Vuoden 2019 EM-kisoihin Suomi selviytyi voittamalla elokuussa 2018 kaikki neljä karsintaotteluaan.
Kesällä 2017 naisten maajoukkue sijoittui MM-karsinnoissa lohkonsa viidenneksi, eikä selviytynyt MM-lopputurnaukseen 2018. Euroopan liigassa joukkue oli mukana 2017 ensimmäistä kertaa ja saavutti siinä hopeaa. Kultaisessa liigassa 2018 Suomi selviytyi lopputurnaukseen, jossa se sijoittui neljänneksi. EM-karsinnoista 2018 joukkue puolestaan selviytyi EM-lopputurnaukseen 2019.
Syksyllä 2017 maajoukkue sijoittui Taiwanin kesäuniversiadeissa viidenneksi, joka on kaikkien aikojen paras palloilujoukkueen sijoitus kisojen suomalaishistoriassa.
MM-kilpailutEM-kilpailutEuroopan liigaEuroopan Kultainen liiga
Maaottelumäärä 26.8.2018 EM-karsintojen jälkeen
Miika Heikkinen
Miika Heikkinen (s. 6. elokuuta 1977) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2013–2014 Tampereen Kisatovereiden joukkueessa ykkössarjassa. Hän on pelannut 161 A-maaottelua ja viisi kautta ulkomailla.
Miika Heikkisen veli Janne Heikkinen on entinen ammattilaislentopalloilija.
Heikkinen aloitti pääsarjauransa Tampereella Kalevan Lentopallossa kaudella 1994–1995. Kauden jälkeen hän siirtyi VaLepaan, jossa pysyi aina kauteen 1997 asti kunnes siirtyi KuPS-Volleyyn. KuPS-Volleyssa Heikkinen voitti ensimmäisellä kaudellaan suomenmestaruuden ja suomen cupin hopeaa. Kaudella 1999–2000 Heikkinen voitti KuPS-Volleyn riveissä SM-hopeaa sekä suomen cupin kultaa. Kaudeksi 2000–2001 Miika Heikkinen siirtyi Salon Piivolleyyn, jossa hän oli vain lopulta yhden kauden kunnes teki sopimuksen Rovaniemen Napapiirin Pallokettujen kanssa.
Rovaniemellä pelatun kauden jälkeen Heikkinen suuntasi kaudeksi 2002–2003 Ranskan Pro A-liigaan Korsikan saarten pääkaupunkiin Ajaccioon.
Ranskasta Heikkinen palasi Suomeen Perungan Poikiin (PerPo) kaudella 2003–2004. Hän pelasi joukkueessa alkukauden, mutta teki maaliskuussa loppukauden kattavan sopimuksen Italian A1-liigassa pelaavan Sempre Volley Padovan kanssa. Kauden päätyttyä Heikkinen palasi kaudeksi 2004–2005 Perungan Poikiin, minkä jälkeen hän lähti jälleen ammattilaispelaajaksi Ranskan Pro A-liigaan Beauvais'n joukkueeseen. Vuoden Pro A-liigassa pelattuaan Heikkinen siirtyi Itävallan pääsarjaan, jossa hän voitti hopeaa kaudella 2006–2007 Hypo Tirol Innsbruckin joukkueessa.
Itävallan kauden jälkeen Heikkinen siirtyi Belgian pääsarjaan. Hän pelasi Belgian päsarjassa kaudella 2007–2008 Volley Team Golden River Menenin joukkueessa.
Belgiassa pelatun kauden jälkeen Heikkinen teki sopimuksen takaisin Suomeen ja pelasi kausilla 2008–2011 Pielaveden Sampossa. Helmikuussa 2011 hän ilmoitti jättävänsä lentopallon ajanpuutteen vuoksi.
Syksyllä 2011 Heikkinen palasi lentopallon pariin ykkössarjan joukkueessa Team Trust Perintä (Puijo Wolley).
Vuosina 1997–2006 Heikkinen pelasi Suomen A-maajoukkueessa 161 ottelua. Keskitorjujan paikkaa pelaava Heikkinen oli mukana maajoukkueessa EM-karsinnoissa, joista Suomi selviytyi Moskovan EM-kisoihin. Kesällä 2006 hän pelasi myös maailmanliigassa, jossa Suomi voitti muun muassa kuudentena rankingissa olevan Argentiinan joukkueen.
Madior N’Diaye
Elhadjy Madior N’Diaye (s. 20. toukokuuta 1983) on senegalilainen jalkapalloilija. Portugalilaista Vitória Setúbalia edustavan N’Diayen pelipaikka on puolustaja.
Kotimaassaan Senegalissa N’Diaye on edustanut AS Douanesia. Nykyisessä seurassaan Vitóriassa hän käyttää Madior-nimeään sukunimen sijaan, sillä joukkuetta edustaa myös hänen maanmiehensä Mamadou N’Diaye.
Sami Saikkonen
Sami Saikkonen (s. 4. marraskuuta 1966 Pori) on suomalainen tanssija-koreografi, jonka työskentely kattaa niin tanssin kuin teatterinkin. Jäätyään eläkkeelle tanssijana hän toimii lennonopettajana ja taitolentäjänä. Sittemmin Saikkonen on tehnyt paluun teatterin lavalle ja jatkaa työtään myös näyttelijänä ja ohjaajana.
Sami Saikkonen tanssi Suomen Kansallisbaletissa 1992–2010. Sitä ennen hän kuului viiden vuoden ajan Helsingin Kaupunginteatterin tanssiryhmään. Kansallisbaletissa hän tanssi pää- ja solistitehtävissä lukuisissa klassisissa baleteissa ja nykytanssiteoksissa ja työskenteli maailman johtavien koreografien, kuten Carolyn Carlsonin, John Neumeierin, Ohad Naharinin, Jiří Kyliánin ja Mats Ekin, kanssa. Tanssijana Saikkonen on esiintynyt HDC:n ja Kansallisbaletin kiertueilla Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa.
Ensimmäisen koreografiansa Saikkonen teki Kansallisbaletin koreografiworkshopiin vuonna 1995. Vuonna 2003 Saikkosen ensimmäisessä omassa illassa Kansallisoopperan Alminsalissa esitettiin teokset ”Image” ja ”Kohtaus miehelle ja naiselle”. Vuonna 2005 Saikkonen teki Kansallisoopperan lasten ja nuorten toiminnan osasto Oop!:lle tanssiteoksen "Pienten joutsenten lampi", ja samana vuonna hän sai teoksesta Uudenmaan taidetoimikunnan taidepalkinnon. Vuonna 2006 Saikkonen valitsi kahdeksan ei koskaan tanssinutta keski-ikäistä miestä tanssimaan ensimmäisen koreografiansa uudelleen. Ylen TV1 taltioi siitä dokumentin "Saikkosen kahdeksan". Dokumentti palkittiin Koura-kunniamaininnalla. Vuonna 2007 Saikkonen teki koreografian Johanna Kurkelalle kappaleeseen ”Olet uneni kaunein” Eurovision laulukilpailujen Suomen-karsintoihin, ja vuonna 2008 hän ohjasi ja käsikirjoitti Kurkelalle musiikkivideon ”Ehkä ensi elämässä”.
Saikkosen näytteli Lahden kaupunginteatterissa 1997–1998 ja Koko-teatterissa 2001–2003 sekä musikaalin että vakavamman draaman pääosia. 2000-luvun taitteessa Saikkonen näytteli televisiosarjoissa "Ihmeidentekijät", "Parhaat vuodet" ja "Salatut elämät". Vuosina 2007, 2009 ja 2011 hän toimi "Talent Suomi" -kykyjenetsintäkilpailun yhtenä tuomarina.
Saikkonen on myös ohjannut nuoria teatterin- ja tanssinharrastajia, ja hän toimi Loiste-tapahtuman taiteellisena johtajana vuonna 2004. Teatteriohjaajana Saikkonen debytoi ohjaamalla "Ihan pihalla" -monologinäytelmän Jaakko Saariluomalle Aleksanterin teatteriin 2008. Vuonna 2010 oli vuorossa Aleksanterin teatterin 135-vuotisjuhlakonsertti Faustinen ilta ja Hämeenlinnan kaupungin ulkoilmakonsertti Sibeliusfantasia kirkkopuistossa.
Joulukuussa 2010 Saikkonen aloitti yhdessä nuorten taiteilijoiden kanssa perustamansa Pienen Suomalaisen Balettiseurueen taiteellisena johtajana. Keväällä 2013 Saikkonen toimi tuomarina Yle TV2:n "Pakko tanssia" -ohjelmassa.
Saikkonen ohjasi ja myös näytteli Rocky Horror Show -musikaalissa, joka sai ensi-iltansa marraskuussa 2016 Helsingissä.
Saikkosella on yksi aikuinen poika. Hän on naimisissa näyttelijä Sonja Sorvolan kanssa.
Jani Bäckman
Jani Bäckman (s. 20. maaliskuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja. Juniorina ja ammattilaisuransa alussa Bäckman pelasi pääosin hyökkääjänä.
Kaudella 2007–08 hän pelasi HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä, jonka kapteeniksi hänet valittiin keväällä 2007. Helmikuussa 2008 Bäckman siirtyi FC Honkaan. Kaudella 2009 Bäckman edusti FC Hakaa. Bäckman on edustanut Suomea eri ikäkausijoukkueissa.
Kily González
Cristian Alberto "Kily" González Peret (s. 4. elokuuta 1974 Rosario) on argentiinalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki.
González edusti ammattilaisuransa aikana argentiinalaisia Rosario Centralia (1993–1995, 2006–2009, 2010–2011) ja Boca Juniorsia (1995–1996), espanjalaisia Real Zaragozaa (1996–1999) ja Valenciaa (1999–2003) sekä italialaista Internazionalea (2003–2006).
Argentiinan maajoukkueessa González pelasi 56 A-maaottelua ja teki yhdeksän maalia vuosina 1995–2005. Hän oli mukana Copa Américassa 1999 ja 2004 sekä MM-kisoissa 2002. González pelasi myös Argentiinan kultaa voittaneessa joukkueessa olympialaisissa 2004.
Valencia
Internazionale
Argentiinan maajoukkue
Päivä New Yorkissa
Päivä New Yorkissa ("New York Minute") on vuonna 2004 tehty elokuva, jonka päähenkilöinä esiintyvät Mary-Kate Olsen (Roxanne Ryan) ja Ashley Olsen (Jane Ryan). 
Päivä New Yorkissa on Mary-Kate ja Ashley Olsenin viimeisin ja todennäköisesti myös heidän viimeinen yhteinen elokuvansa.
Roxy ja Jane ovat hyvin erilaiset siskokset: Jane suunnittelee kaiken ennalta ja merkitsee suunnitelmansa kalenteriin, kun taas Roxy ottaa rennommin, pinnaa koulusta ja on kiinnostunut bändistään, jossa hän on rumpalina. Tytöt ovat erkaantuneet toisistaan ja tulevat huonosti toimeen. Jane on menossa New Yorkiin pitämään puhetta, jotta saisi stipendin Oxfordin yliopistoon. Roxy taas haluaa päästä Simple Planin uuden musiikkivideon kuvauksiin. Samalla hän haluaisi antaa Simple Planin managerille oman bändinsä demonauhan. Jane on saanut luvan jäädä pois koulusta ja hän on hoitanut tavalliseen tapaansa kaiken ajoissa valmiiksi. Roxy taas päättää pinnata koulusta eikä ole edes vaivautunut ostamaan junalippua New Yorkiin. Tyttöjä seuraa koulupinnareita etsivä, poliisin urasta haaveileva Lomax ja joukko rikollisia, jotka levittävät piiraattielokuvia ja -musiikkia. Rikollisjoukon muistitikku jolta löytyy piraattimusiikkia miljoonien dollarien edestä, päätyy vahingossa tyttöjen haltuun, jonka jälkeen se joutuu koiran vatsaan ja moneen muuhun paikkaan aiheuttaen tytöille paljon ongelmia. Myös Roxya jahtaava Lomax lisää omat hankaluutensa tyttöjen päivään New Yorkissa. Päivästä tulee täysi kaaos ja mikään ei mene heidän suunnitelmiensa mukaan. Kaikki menee kuitenkin toisin kun siskokset ovat ajatelleet. Heidät kidnapataan, he putoavat viemäriin ja joutuvat monien selkkausten keskelle. Elokuvan lopussa Jane pääsee Oxfordin yliopistoon, Roxy saa levytyssopimuksen ja tytöt tajuavat kuinka paljon ovatkaan kaivanneet toisiaan.
Drosophila
Drosophila on mahlakärpäsiin kuuluva suku, johon lasketaan kuuluvaksi noin 1 500 – 2 000 lajia, joista pelkästään Havaijin saaristossa elää 800. Sukuun kuuluu myös perinöllisyystieteessä paljon tutkittu banaanikärpänen. Suvun lajeista 14 ei ole luokiteltu mihinkään suvun kuuteen sektioon. Suvulle ei ole toistaiseksi annettu virallista suomenkielistä nimeä.
"Drosophilia" on suora latinankielinen lainaus kreikan kielen sanoista "δρόσος", "drósos", aamukaste ja φίλος, "fílos", rakastaminen eli suora käännös on "aamukasteen rakastaja".
"Drosophilia"-suvun lajit ovat saalista monille saalistajille kuten petokärpäsille ja "Vespula" -suvun ampiaisille. Havaijilla juuri kyseisen ampiaissuvun lajien leviäminen on aiheuttanut "Drosophilia"-suvun lajien määrän vähenemisen.
Luettelo televisiosarjan Dark Angel jaksoista
Tämä artikkeli sisältää luettelon Dark Angel -televisiosarjan jaksoista.
Koskisammakko
Koskisammakko ("Leiopelma hochstetteri") on yksi Uuden-Seelannin neljästä primitiivisestä sammakkoeläimestä.
Koskisammakoita elää ainoastaan Pohjoissaaren pohjoisosissa Great Barrier Island mukaan lukien. Se on suurin alkuperäisistä maan sammakoista mutta kasvaa silti vain 48 millimetrin pituiseksi.
Sammakolla on osittain räpylämäiset jalat ja esihistoriallinen häntälihas, vaikkei sillä häntää olekaan. Sammakot eivät elä nuijapää-vaihetta vaan kehittyvät munassa olevan hyytelömäisen massan sisällä joten ne eivät tarvitse kehittyäkseen vettä, jossa uida. Sen sijaan aikuiset sammakot tarvitsevat ehdottomasti kostean elinympäristön sillä ne kuolevat nopeasti kuivissa olosuhteissa.
Koskisammakot ovat tummanruskeita ja niillä on enemmän syyliä kuin muilla Uuden-Seelannin sammakoilla. Niitä on vaikea löytää ja tutkia, sillä niiden suojaväri on hyvä, ne ovat yöeläimiä ja lisäksi ne eivät kurnuta.
Voltaj
Voltaj on romanialainen yhtye, joka soittaa pääasiassa popahtavaa rockia. Yhtyeen nimi Voltaj tarkoittaa jännitettä.
Voltaj perustettiin vuonna 1982. Yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä "Pericol de moarten" vuonna 1996, 14 vuotta yhtyeen perustamisen jälkeen. Albumin nimi tarkoittaa kutakuinkin ’kuolemanvaaraa’. Levylle oli koottu sen ajan yhtyeen suosituimpia hittejä. Heidän sitä seuraava julkaisunsa oli single, "Asta-i viaţa" ("Tällaista on elämä", vapaasti suomennettuna "Sellaista sattuu"). Single julkaistiin helmikuussa 1999 ja pian sen jälkeen media julkisti kappaleen yhdeksi Romanian suurimmaksi hitiksi sinä vuonna. Samoihin aikoihin yhtye alkoi valmistella seuraavaa levyään, joka lopulta tuli ulos heinäkuussa samana vuonna. Levyn nimi oli "Risk Maxim 2" ("Enimmäisriski 2") ja se sisälsi niin Asta-i viatan kuin 11 muutakin kappaletta, joista suosituimpia olivat bändin alkuajoilta peräisin oleva "Arma ta `99", "Ora de germană" ("Saksan kielen oppitunti"), sekä "Lumina" ("Valo"), joka oli myös uudelleentehty versio yhtyeen alkuajoilta olevasta Luminasta. Vuonna 2000 tuli ulos heidän kolmas albuminsa, Bungee. Levyltä hitiksi asti nousi kappale "Albinuţă" ("Pikku mehiläinen"), joka ylsi Romanian top-5 listan joukkoon. Muita suosittuja kappaleita levyltä olivat "Zodiac C" ("Eläinrata C") ja "Un pas în faţă". Loppuvuodesta he myös julkaisivat uuden singlensä, "Iarnan" ("Talvi"). Iarna oli hyvin tarttuva kappale, ja vuoden 2001 puolella kappaleelle tehtyä musiikkivideota soitettiin lähes jokaisella Romanian musiikkikanavalla. Yhtye vaihtoi levy-yhtiötään kesäkuussa 2001, ja sen alla he myös julkaisivat seuraavan kappaleensa 3D:n.
Huhtikuussa 2002 tuli ulos yhtyeen seuraava tuplasingle, "...TU" ("...SINÄ"), jonka oli tarkoitus olla omistettu jokaiselle yhtyeen fanille ja satunnaiselle kuuntelijalle. Sitä seuraava levy julkistettiin jo saman vuoden elokuussa, ja se kantoi nimeä "424". Se sisälsi raidan nimeltä "Scrisoare" ("Kirje"), joka nousi sen levyn suosituimmaksi kappaleeksi. Joulukuussa 2003 yhtye julkaisi ensimmäisen Best of -levynsä sekä tuplasinglen kappaleesta "Noapte bună!" ("Hyvää yötä!"). Single sisälsi niin alkuperäisen version kappaleesta kuin uudelleenmiksattuja ja yhden karaokeversion. Yhtyeen tuorein albumi on vuodelta 2004, "Povestea oricui" ("Jokaisen tarina"). Levyn kappaleista "Eu cu mine" ("Itseni ja minä"), "Şi ce?" ("Entä sitten?"), "Povestea oricui" ("Jokaisen tarina") ja "Patapetine" tehtiin musiikkivideot. Toinen kokoelmalevy julkaistiin vuonna 2005, ja se sisälsi kappaleiden parhaimmistoa yhtyeen alkuajoilta tähän päivään asti.
Voltaj on myös julkaissut yhden kuvakirjan ja DVD:n.
Vuonna 2015 yhtye edustaa Romaniaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "De la capăt".
Călin Goia, solisti
Oliver Sterian, rummut
Gabi Constantin, kitara
Bobby Stoica, kosketinsoittimet
Valeriu Ionescu, basso
Christine Sixteen
Christine Sixteen on hard rock -yhtye Kissin kappale ja single vuonna 1977 julkaistulta "Love Gun" -albumilta. Single julkaistiin samana vuonna kuin albumi ja sen korkein sijoitus oli "Billboard Hot 100" -listalla Yhdysvalloissa 25. ja Kanadassa 22. Kappaleen on kirjoittanut ja laulanut Gene Simmons. Pianoa kappaleessa soittaa tuottaja Eddie Kramer.
Gene Simmons sävelsi kappaleen kosketinsoittimilla. Yhtyeen soolokitaristi Ace Frehley vihasi kappaletta ja piti sitä liian pop-tyylisenä. Paul Stanleyn mukaan Christine Sixteen -nimi oli hänen keksintönsä, mutta Simmons varasti idean ja kirjoitti siitä kappaleen. Stanley oli aikoinaan tehnyt saman tempun Simmonsille ”Black Diamond” -kappaleen kohdalla.
Singlen B-raitana oli Ace Frehleyn ensimmäinen laulama kappale; ”Shock Me”.
Mark Billingham
Mark Billingham on englantilainen rikoskirjailija. Häneltä on suomennettu vain romaani "Vailla elämää" ("Lifeless"), joka oli Billinghamin viides Tom Thorne -dekkari. Suomennos ilmestyi Loki-kirjojen kustantamana vuonna 2006.
Williams FW14
Williams FW14 oli Formula 1 -auto, jota käytti Williams -talli kaudella . Auton suunnittelivat Patrick Head ja Adrian Newey. Kilpakuljettajina olivat britti Nigel Mansell ja italialainen Riccardo Patrese.
Auto oli selvästi muiden tallien autoja kehittyneempi. Siinä oli mm. puoliautomaattinen vaihdelaatikko, aktiivinen jousitus, luistonesto, lukkiutumattomat jarrut ja sen ajan kehittynein aerodynamiikka.
FW14 debytoi Yhdysvaltain GP:ssa 1991. Auto oli tekniikaltaan muita edellä, mutta uudesta tekniikasta ei ollut vielä kokemusta ja luotettavuus oli kateissa alkukaudesta. Mansell ja Patrese saavuttivat seitsemän voittoa, mutta McLaren voitti sekä kuljettajien että valmistajien mestaruuden luotettavamman tekniikan ansiosta.
Kaudelle Williams toi luotettavamman ja vieläkin kehittyneemmän auton (auto sisälsi uutuutena aktiivijousituksen). FW14B hallitsi sarjaa ylivoimaisesti, minkä ansiosta Mansell voitti yhdeksän kilpailua ja Patrese yhden.
Kauden päätteeksi Mansell siirtyi CART -sarjaan ja Patrese siirtyi Benettonille.
Lihavoitu tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Vivian Campbell
Vivian Patrick Campbell (s. 25. elokuuta 1962 Belfast, Pohjois-Irlanti) on irlantilainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Def Leppard -yhtyeen kitaristina. Hän on soittanut Def Leppardissa vuodesta 1992 lähtien. Sen lisäksi hän on soittanut muun muassa Diossa vuosina 1983–1986.
Vivian Campbell aloitti kitaransoiton 12-vuotiaana. Hän liittyi Sweet Savageen ollessaan 15-vuotias. Vuonna 1980 Campbellin ollessa 18-vuotias Sweet Savage julkaisi ensimmäisen singlensä "Lady Marionin". Seuraavana vuonna he julkaisivat neljä singleä "Eye of the Storm", "Ground Zero", "The Raid" ja "Take No Prisoners", joka sisälsi myös kappaleen "Killing Time", josta Metallica myöhemmin teki cover-version albumilleen "Garage Inc.". Myöhemmin Campbell jätti Sweet Savagen ja liittyi Dioon vuonna 1983.
Kun Campbell liittyi Dioon, yhtyeeseen kuuluivat laulaja Ronnie James Dio ja rumpali Vinny Appice. Myös entinen Rainbow- basisti Jimmy Bain liittyi yhtyeeseen ja tällä kokoonpanolla syntyi albumi "Holy Diver", joka sisälsi yhtyeen kuuluisimmat kappaleet "Holy Diver", "Rainbow In The Dark" ja "Don't Talk To Strangers". Ronnie James Dio ja Jimmy Bain soittivat levyllä koskettimia ja koska se olisi ollut keikoilla hankalaa, yhtyeeseen liittyi kosketinsoittajaksi Claude Schnell.
Yhtye palasi levytysstudioon ja tuloksena oli kesällä 1984 julkaistu "The Last in Line", jonka nimikappale on myös hyvin tunnettu. Sen jälkeen yhtye lähti kiertueelle ja julkaisi kiertuevideon "A Special From The Spectrum". Samalla kokoonpanolla julkaistiin vuonna 1985 vielä albumi "Sacred Heart". Albumin jälkeisen kiertueen jälkeen Campbell erosi yhtyeestä ja hänet korvasi Craig Goldy.
Vuonna 1987 Campbell liittyi Whitesnakeen John Sykesin tilalle. Yhtye lähti maailmankiertueelle riveissään kitaristit Campbell ja Adrian Vandenberg, laulaja David Coverdale, rumpali Tommy Aldridge ja basisti Rudy Sarzo. Campbell erotettiin vuosien 1987-1988 kiertueen jälkeen "negatiivisen asenteen" vuoksi.
Campbell liittyi Def Leppardiin vuonna 1992 julkaistun "Adrenalize" albumin jälkeen. Hän liittyi yhtyeeseen kuolleen Steve Clarkin tilalle. Def Leppardiin kuuluivat Campbellin lisäksi laulaja Joe Elliott, kitaristi Phil Collen, basisti Rick Savage ja rumpali Rick Allen. Sama kokoonpano on mukana edelleen. Campbell on tehnyt Def Leppardin kanssa albumit "Retro Active" (1993), "Slang" (1996), "Euphoria" (1999) ja "X" (2002) sekä 1970-luvun rock-klassikoista kootun cover-albumin "Yeah!" (2006) ja vuonna 2008 ilmestyneen albumin "Songs from the Sparkle Lounge".
Def Leppardin ohella Campbell on soittanut yhtyeissä Clock ja Riverdogs. Vuonna 2005 hän julkaisi soololevyn "Two Sides Of If". Sen lisäksi Campbell oli mukana tekemässä Shadow Kingin levyä "Shadow King", vuonna 1991.
Hän sairastaa syöpää, joka on uusiutunut kesäkuussa 2015.
Likaisia enkeleitä, valkoisia sotilaita
Likaisia enkeleitä, valkoisia sotilaita on punkrock-yhtye Loose Prickin kokoelma-CD, joka julkaistiin vuonna 2002. Sen kokosivat Loose Prick ja Epe Helenius. Kokoelman alaotsikkona on "Loose Prickin parhaat levytykset 1979-1982".
Elisabeth Grümmer
Elisabeth Grümmer (31. maaliskuuta 1911 – 6. marraskuuta 1986) oli saksalainen sopraano. Hän syntyi Elsass-Lothringenin alueella.
Grümmer asui vuodesta 1918 Meiningenissa, jossa hän opiskeli teatterialaa. Mentyään naimisiin teatterin orkesterinjohtaja Detlev Grümmerin kanssa ja saatuaan lapsen hän muutti perheineen Aacheniin. Siellä Grümmer tapasi Herbert von Karajanin, jonka kannustuksesta hänen ammattiuransa musiikin alalla sai alkunsa.
Miehen kuoltua toisen maailmansodan pommituksessa Grümmer muutti Berliiniin ja menehtyi Warendorfissa, Westfalenissa 75-vuotiaana. Hän ehti esiintyä uransa aikana suurimmissa Euroopan ja Yhdysvaltain oopperataloissa. Hän lauloi etupäässä saksan kielellä ja levytti oopperamusiikin ohella mm. J. S. Bachia sekä useiden säveltäjien liedejä.
FV107 Scimitar
FV107 Scimitar on brittiläinen tiedustelupanssarivaunu. Se on yksi versio vuonna 1972 käyttöön otetusta CVR(T)-vaunuperheestä. Sen nimi tarkoittaa englannin kielen sapelia. Sen pääase on 30 mm konetykki. Vaunu on alumiinirunkoinen ja sitä on valmistanut Alvis-yhtiö (nykyään sulautettu aseyhtiö BAE Systemsiin).
Alkuaan vaunussa oli 4,2-litrainen, kuusisylinterinen 142 kW:n Jaguar J60 -bensiinimoottori, sama jota käytettiin useissa Jaguar -henkilöautojen malleissa. Nykyään se on korvattu Cumminsin valmistamalla 5,9-litraisella BTA-dieselmoottorilla, tämä myös 142 kW:n tehoisena. Tämä muutos toteutettiin brittiarmeijan vaunuihin niiden käyttöiän pidentämiseksi tähdätyn ohjelman mukaisesti. Vaunun sisarversion FV101 Scorpionin ohella sitä käytettiin ensi kerran taisteluissa Falklandin sodassa.
Vaunua käytetään pääasiassa tiedustelutehtäviin, RAF:n käytössä vaunulla paikannetaan pudotettuja räjähtämättä jääneitä lentopommeja ja löydetyt pommit tuhotaan ampumalla niitä vaunun konetykillä. Vaunussa on kolmen hengen miehistö.
Stephensaartensammakko
Stephensaartensammakko eli ruskoalkusammakko ("Leiopelma hamiltoni") on yksi Uuden-Seelannin neljästä alkeellisesta sammakkoeläimestä.
Stephensaartensammakko elää vain kahdella pienellä alueella Stephen-saarella Marlborough Soundsilla Uuden-Seelannin eteläsaaren pohjoisosissa.
Sammakolla on esihistoriallinen häntälihas, vaikkei sillä häntää olekaan. Sen silmät ovat pyöreät eikä sillä ole ulkoista tärykalvoa. Sammakot eivät elä nuijapäävaihetta, vaan kehittyvät munassa olevan hyytelömäisen massan sisällä, joten ne eivät tarvitse kehittyäkseen vettä, jossa uida. Sen sijaan aikuiset sammakot tarvitsevat ehdottomasti kostean elinympäristön, sillä ne kuolevat nopeasti kuivissa olosuhteissa.
Stephensaartensammakkoja on vaikea löytää harvinaisuutensa vuoksi sekä siksi, että niiden suojaväri on hyvä, ne ovat yöeläimiä ja lisäksi ne eivät kurnuta. Sammakot ovat tavallisimmin tummanruskeita ja niissä on vihreitä ja vaaleanruskeita laikkuja.
Sammakkoja eli vuoteen 1992 asti vain hyvin pienellä alueella. Tämä alue altistui pahoin säätilojen vaihtelulle, sillä alueelta hävisi osittain suojaava kasvipeite. Sammakkojen suojeluksi lähimaastoon tehtiin erillinen elinalue, joka suojattiin petoeläimiä estävin aidoin (erityisesti tuatarat olivat sammakoille vakava uhka).
Toukokuussa 1992 tälle alueelle siirrettiin 12 aikuista sammakkoa ja alue "täytettiin" sammakoille sopivalla riistalla...
Torrensjärvi
Torrensjärvi () on järvi, joka sijaitsee Etelä-Australian osavaltiossa Australiassa 345 kilometriä pohjoiseen Adelaiden kaupungista. Järven pituus on 120 kilometriä, leveys 65 kilometriä ja pinta-ala noin 5 700 neliökilometriä. Se on maailman 26. suurin järvi ja Australian toiseksi suurin järvi. Torrensjärven löysi Edward John Eyre vuonna 1839, joka nimesi sen eversti Robert Torrensin mukaan. Järveä ympäröi Torrensjärven kansallispuisto.
Kans’an Popeda
Kans'an Popeda on suomalaisen Popeda -yhtyeen kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1990. Albumin otsikko on väännös Guns N' Roses -yhtyeen nimestä.
Kaikki kappaleet säveltänyt Costello Hautamäki ja sanoittanut Pate Mustajärvi, ellei toisin mainittu.
Rygar
Rygar on japanilaisen Tecmon kehittämä toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo Entertainment System -alustalle. Peli yhdistää seikkailun ja roolipelin elementtejä.
￼Pelin tarkoituksena on auttaa Rygaria keräämään viiden Indoran jumalan aarteet. Niiden avulla hän pääsee lähemmäs päämääräänsä, joka on Ligarin linnake. Rygarin tavoitteena on palauttaa rauha Argooliin.
Tarina sijoittuu Argoolin maahan miljoonia vuosia maapallon syntymisen jälkeen. Rygar kutsutaan pelastamaan Argoolin asukkaat, koska pahuuden kuningas Ligar on hyökännyt sinne ja varastanut "Rauhan Oven" (Door of Peace).
Antiikin soturi Rygar saapuu auttamaan, koska Argoolin asukkaat alkoivat rukoilla armahdusta. Ihmisten rukoukset kulkivat yli vuorien Algosun maahan asti, jolloin Rygar nousi kuolleista tavoitteenaan palauttaa rauha.
Douglass Houghton
Douglass Houghton (21. syyskuuta 1809 – 13. lokakuuta 1845) oli yhdysvaltalainen geologi ja fyysikko. Pääsääntöisesti hänet tunnetaan Michiganin osavaltion Keweenawin niemimaan tutkimuksesta.
Houghton oli Michiganin ensimmäinen osavaltiongeologi.
Douglass Houghton syntyi kaupungissa nimeltä Troy New Yorkin osavaltiossa. Hänen isänsä oli Jacob Houghton, joka oli asianajaja ja myöhemmin kuntatuomari. Douglasin äidin nimi oli Mary Lydia Douglass. Hän varttui Fredoniassa, New Yorkissa. Douglass Houghton oli pienikokoinen ja luonteeltaan ponteva ja heikkohermoinen, taipuvainen käytännöllisyyteen ja tieteeseen.
Houghton valmistui Rensselaer Polytechnicista vuonna 1829, ja hänestä tuli sinne kemian apulaisprofessori. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Detroitiin, ja Houghton asui Michiganissa lopun ikäänsä.
Donald Regan
Donald Thomas Regan (21. joulukuuta 1918 – 10. kesäkuuta 2003) oli Yhdysvaltain presidentti Ronald Reaganin valtiovarainministeri 1981–1985 ja Valkoisen talon kansliapäällikkö 1985–1987. Regan kannatti Reaganin "Reaganomicsia", joka tarkoitti talouden elvyttämistä veronkevennyksillä. Hän vaihtoi asemaa James Bakerin kanssa 1985. Regan joutui eromaan 1987 oltuaan mukana Iran-Contra-skandaalissa ja riideltyään Nancy Reaganin kanssa.
Regan sai tutkinnon englannista Harvardissa ja meni edelleen opiskelemaan lakia, mikä jäi kesken hänen liittyessään toiseen maailmansotaan merijalkaväessä. Tyynellämerellä hän yleni everstiluutnantiksi. Sodan jälkeen hän meni Merrill Lynchin palvelukseen 1946 ja kohosi sen toimitusjohtajaksi 1971, samana vuonna kun yhtiö meni pörssiin. Hän oli myös Securities Investor Protection Corporationin johdossa ja New Yorkin pörssin johtokunnan varapuhemies.
Regan paljasti muistelmissaan, että Nancy Reagan uskoi astrologiaan ja kysyi näiltä neuvoja, joiden mukaan presidentti valitsi esimerkiksi matkustuspäivänsä.
Anja Silja
Anja Silja (s. 17. huhtikuuta 1940 Berliini) on saksalainen sopraanolaulaja. Hänet tunnetaan hänen monipuolisesta repertoaaristaan, johon kuuluu mm. Richard Wagnerin, Ludwig van Beethovenin, Sergei Prokofjevin, Richard Straussin, Alban Bergin, Hans Werner Henzen sekä Leoš Janáčekin tuotantoa.
Silja aloitti oopperan laulamisen hyvin nuorena ja esitti jo vuonna 1956 Rosinan roolin Gioacchino Rossinin teoksessa "Sevillan parturi". Hän esitti muutaman vuoden kuluttua Yön kuningattaren osan Wolfgang Amadeus Mozartin "Taikahuilussa" Wienin valtionoopperassa ja Aix-en-Provencen juhlilla.
Silja esiintyi vuonna 1960 Bayreuthin juhlilla. Hän rakastui pian oopperaohjaaja Wieland Wagneriin (Richard Wagnerin jälkeläinen), jonka kanssa hän solmi avioliiton. Wagner kuitenkin menehtyi keuhkosyöpään vuonna 1966. Silja aloitti uuden suhteen kapellimestari André Cluytensin kanssa, mutta myös hän kuoli 1967. Myöhemmin hän oli naimisissa kapellimestari Christoph von Dohnányin kanssa ja sai kolme lasta. Suhde kuitenkin päättyi avioeroon.
Lejla Agolli
Lejla Agolli (s. 4. lokakuuta 1950 Korçë) on albanialainen säveltäjä. Hän opiskeli säveltämistä ja orkestraatiota Tiranassa Tish Daijan johdolla.
Agollin tuotantoon kuuluu kaksi kantaattia, kolmiosainen sinfonia, kaksi pianokonserttoa, kaksi viulukonserttoa sekä kamarimusiikkia.
Rita Gorr
Marguerite Geirnaert eli Rita Gorr (18. helmikuuta 1926, Zelzate – 22. tammikuuta 2012) on belgialainen mezzosopraano. Hän opiskeli Ghentissä ja Brysselin konservatoriossa.
Gorr antoi oopperadebyyttinsä Antwerpenin oopperassa. Sen jälkeen hänellä oli kiinnitys Strasbourgin oopperassa vuoteen 1952. Myöhemmin hän tuli tunnetuksi Opéra-Comiquesta ja Grand Opérasta Pariisissa. Bayreuthissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1958.
Gorr jatkoi säännöllistä esiintymistä koko 1990-luvun. Kesällä 2007 hän kuitenkin piti jäähyväisesiintymisensä esittämällä roolin Pjotr Tšaikovskin oopperassa "Patarouva" Antwerpenissä ja Ghentissä. Gorr tuli tunnetuksi mm. Richard Wagnerin tuotannon esittäjänä ja levyttäjänä.
Agní Báltsa
Agní Báltsa (, kansainvälisesti usein Agnes Baltsa, s. 19. marraskuuta 1944, Lefkas) on kreikkalainen mezzosopraano.
Báltsa aloitti lapsena pianonsoiton, mutta omistautui laulamiselle muutettuaan Ateenaan vuonna 1958. Hän valmistui Kreikan kansallisesta konservatoriosta vuonna 1965 ja matkusti sen jälkeen Müncheniin saamaan jatko-opintoja Maria Callasilta.
Báltsan oopperadebyytti tapahtui Frankfurtissa 1968, jolloin hänellä oli rooli Mozartin "Figaron häissä". Vuonna 1970 oli osa Richard Straussin oopperassa "Ruusuritari" Wienin valtionoopperassa.
Báltsasta tuli pian Salzburg-festivaalien vakituinen vieras ja johtavia nykyajan mezzosopraanolaulajia. Hänet muistetaan kenties parhaiten Bizet'n oopperasta "Carmen", jossa hän on usein esittänyt pääosaa yhdessä José Carrerasin kanssa.
Brittiläisen Intian valtameren alueen lippu
Brittiläisen Intian valtameren alueen lippu on Brittiläisellä Intian valtameren alueella 8. marraskuuta 1990 alkaen käytetty lippu, jolloin Elisabet II hyväksyi lipun käyttöön.
Lipun vasemmassa yläkulmassa on Ison-Britannian lippuna käytettävä Union Jack. Union Jack sekä kruunu symboloivat brittiläistä valtiovaltaa, sinivalkoiset aaltoviivat valtamerta ja palmu saaren luonnonkasvillisuutta.
Galilei 2: Seikkailujen saari
Galilei 2: Seikkailujen saari on mediayhtiö Sansibarin kehittämä seikkailupeli, joka julkaistiin vuonna 2000 Windowsille. Peli palkittiin samana vuonna Suomi-palkinnolla.
Pelin päähenkilöinä ovat Galilei-lelukoira, Eveliina-lelunorsu ja Safka-ruokapurkki. Seikkailu alkaa Lelusaaresta, kun Galilei kavereineen huomaa, että Eiku-nalle ei vaan puhu eikä pukahda. He epäilevät Eikun olevan jonkinlaisen lumouksen kourissa ja lähtevät tapaamaan Vuoren juurella asuvaa Tietäjää. Pian käy ilmi, että Velholla on sormensa pelissä.
Pelin tarina perustuu osittain Mikko Kunnaksen luomiin hahmoihin.
Attack of the Killer B’s
Attack of the Killer B’s on thrash metal -yhtye Anthraxin kokoelmalevy, joka sisältää covereita, B-puolia ja harvinaisuuksia. Albumi julkaistiin kesäkuussa 1991.
Romano-tv
Romano-tv (alun perin Manne-tv) oli 13-osainen suomalainen televisiosarja, joka teki pilaa valtaväestön ennakkoluuloista romaneita kohtaan. Sen pääosassa nähtiin Santeri Ahlgrén.
Suomen Romanifoorumi vaati Yleisradiota hyllyttämään ohjelman rasismin vuoksi. Ylen ohjelmapäällikön mukaan sarjaa aiottiin kuitenkin jatkaa, mutta huomio kohdistettiin aiempaa tarkemmin valtaväestön ennakkoluulojen tarkasteluun. Ohjelman nimi muuttui 14. heinäkuuta 2007 alkaen "Romano-tv":ksi. Viimeinen jakso esitettiin 18. elokuuta 2007.
Romano-tv:n käsittely eri oikeusasteissa päättyi vasta keväällä 2011, lähes neljä vuotta ohjelman ensiesityksen jälkeen. Tuolloin Korkein hallinto-oikeus antoi äänin 4-1 päätöksen, jonka mukaan ohjelman ei katsottu tarkoituksellisesti loukanneen romaniväestöä.
Sarjassa ovat esiintyneet myös esimerkiksi Andy McCoy, Mika Nuojua ja Eva Polttila. Se julkaistiin DVD:llä marraskuussa 2007. Kokoelmassa on mukana "kadonnut" 13. jakso, jota ei esitetty televisiossa.
Huhtikuussa 2009 Yle TV1 alkoi esittää "Manne maailmalla" -televisiosarjaa, joka on jatkoa Romano-tv:lle.
Sam Steiger
Sam Steiger (10. maaliskuuta 1929 New York, New York – 26. syyskuuta 2012 Prescott, Arizona) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Steiger sai "Silver Starin" sekä "Purple Heartin" ansioistaan Korean sodassa. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Arizonasta vuosina 1967–1977.
Steiger ei ollut vuonna 1976 ehdolla enää edustajainhuoneeseen, vaan pyrki epäonnistuneesti Yhdysvaltain senaattiin häviten Dennis DeConcinille.
Parta-agama
Parta-agama ("Pogona vitticeps") on agamien heimoon kuuluva australialainen liskolaji. Sen lisäksi "Pogona"-sukuun kuuluu seitsemän muuta lajia, joista tunnetuimmat ovat "P. barbata", "P. brevis", "P. minima," "P. henrylawsoni" ja "P. minor". Laji on kotoisin Australiasta.
Parta-agama on suosittu lemmikkilisko.
Parta-agama kasvaa 30–60 cm:n pituiseksi ja on hyvin voimakasrakenteinen. Parta-agamasta on jalostettu lukuisia eri värimuotoja. Parta-agaman tunnistaa helposti sen piikikkäästä ”parrasta”, josta lisko on saanut myös nimensä. Liskon piikit näyttävät teräviltä, mutta kosketettaessa ne tuntuvat pehmeiltä.
Kaksi parta-agamalajia on sileäposkisia.
Parta-agama on kotoisin Australian itä- ja keskiosista. Laji elää lähinnä aroilla ja puoliaavikoilla ja syö hyönteisiä ja kasveja. Agamat eivät luonnossa ui vapaaehtoisesti.
Parta-agama on suosittu lemmikkilisko sen päiväaktiivisuuden, sosiaalisuuden, helppohoitoisuuden ja helpon kesyyntymisen vuoksi. Parta-agamaa voi kylvettää; kylvettäminen saattaa helpottaa nahanluontia ja ulostamista. Liian usein kylvettäminen voi aiheuttaa liskon ihon haitallista kuivumista.
Terraarion pitäisi olla tilavuudeltaan minimissään 150×50×50 cm, ja siellä tulisi olla vähintään kiipeilypuita. Kuivan alkuperäisen ympäristön vuoksi myös terraarion tulee olla kuiva. Mahdollisia kasveja valitessa tulee ottaa huomioon, että parta-agamat eivät ole turhan nirsoja ruokansa suhteen ja koristekasvi saattaa pian päätyä liskon syömäksi. Poikasille ei saa laittaa terraarioon hiekkaa, koska poikanen voi syödä senkin. Poikasterraarion pohjaksi sopii sanomalehti, laattapohja tai matto. Myöskään aikuisille hiekka ei ole suositeltavaa, koska syötynä se saattaa aiheuttaa suolitukoksen, joka johtaa usein liskon kuolemaan.
Parta-agama syö pieniä selkärangattomia ja kasviksia, mutta kurkku ja sitrushedelmät ovat haitallisia eläimelle. On myöskin huomattu, että mm. pinaatti hankaloittaa parta-agaman kalsiumin imeytymistä. Lemmikkiparta-agamalle vihanneksia voi antaa vähän harvemmin kuin hyönteisiä ja hedelmiä kerran viikossa. Parta-agama kaipaa seuraa, joten se täytyy aika ajoin päästää valvottuna kävelemään sisätiloissa. Kasvattajien suosiossa on ottaa kaksi parta-agamaa. Tällöin niiden tulee olla samanikäisiä ja naaraita, ja ne kannattaa totuttaa toisiinsa nuorena. Vanhemmat parta-agamat voivat syödä poikasia ison kokoeron vuoksi.
Vihollisen kohdatessaan parta-agamat saattavat paljastaa suuren kitansa ja pienet, terävät hampaansa sekä pullistaa piikkisuomujen peittämän kurkkupussinsa pelotteena saalistajia vastaan.