Öylätti
Öylätti (, "eteen kannettu") tai hostia (, uhri, lahja) oli alkujaan leipä, jonka kristityt toivat yhteisiin aterioihin, agape-aterioihin tai ehtoollisiin. Nykyisissä jumalanpalveluksissa tätä "leivän esiinkantoa" voi esiintyä jumalanpalveluksessa edelleen sen offertorio-osassa, jossa kerätään myös kolehti. (Luterilaisessa messussa uhrivirsi.) Myöhemmin öylätillä on tarkoitettu happamattomasta vehnätaikinasta tehtyä ehtoollisleipää. Lännen kirkko siirtyi happamattoman leivän käyttöön 700-luvulla, ja ehtoollisleivän laatu oli yksi idän ja lännen kirkkoja erottavista perinteistä, sillä itäiset riitukset käyttävät hiivaa leivässä. Happamaton leipä viittaa juutalaisen happamattoman leivän juhlaan ja pääsiäis- eli seder-aterian Matsa-leipään. Se kuvaa symbolisesti myös taivaasta laskeutunutta mannaa.
Öylätti on pieni, noin yhden tuuman läpimitaltaan oleva ympyrämäinen pieni leipä. Se voi olla myös suuri, enimmillään jopa kuusi tuumaa. Suuret öylätit murretaan ehtoollisenvieton aikana, mutta pienempiäkin voidaan murtaa, mikäli öylätit eivät näytä riittävän ehtoollisvieraille. Ehtoollisella voidaan käyttää myös yhtä suurta ja joukkoa pienempiä öylättejä, mikä on yleistä erityisesti korkeakirkollisten pappien keskuudessa. Suurta öylättiä nimitetään myös "papin leiväksi", koska tridentiinisessä messussa pappi söi ison leivän ja muut saivat pieniä öylättejä.
Leivässä on yleensä painettu jokin kristillinen kuvio. Suomessa yleisimmissä öyläteissä, jotka ovat Helsingin Diakonissalaitoksen tekemiä, on ristiinnaulitun Kristuksen kuva eli krusifiksi. Suurissa leivissä on yleensä risti ja joskus urat murtamista varten. Joskus niissä näkyy myös kalan kuvia tai muita kristillisiä symboleja.
Suomessa öylättejä valmistaa vain Helsingin Diakonissalaitos. Jumalanpalveluksessa käytettävän leivän ei tarvitse olla jonkin tietyn yrityksen valmistamaa. Se voidaan myös tehdä itse, ja se voi olla myös kohotettua. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon edellisessä Jumalanpalveluksen oppaassa oli resepti ehtoollisleivän tekemistä varten.
Roomalaiskatolisen kirkon opetuksen mukaan, kun öylätti siunataan eli konsekroidaan eukaristian aikana lukemalla asetussanat sen yli, se muuttuu, niin ettei se ole enää leipää vaan Kristuksen ruumis. Luterilainen opetus on perinteisesti opettanut leivän muuttumisesta, että leipä muuttuu Kristuksen ruumiiksi, mutta pysyy edelleen leipänä. Luterilaisessakin kontekstissa konsekraatio tapahtuu asetussanojen lukemisen yhteydessä. Ortodoksisessa ja yleisesti itäisessä kristinuskossa varsinaisen muuttumisen katsotaan tapahtuvan epikleesirukouksen eli Pyhän Hengen avuksihuutamisen vaikutuksesta.
Luterilaisessa katsantokannassa öylätti on siis edelleen leipää, mutta myös Kristuksen ruumis, mikä on usein johtanut puheeseen konsubstantiaatiosta. Kristuksen ruumiista roomalaiskatoliset eivät käytä enää nimitystä öylätti, koska se ei ole enää leipää, koska tapahtuu transsubstantiaatio, leivän olemuksen muuttuminen Kristuksen ruumiiksi. Sanaa hostia voidaan kuitenkin käyttää myös konsekroidusta öylätistä. Itäisessä kristinuskossa voidaan puhua myös transsubstantiaatiosta, mutta yleensä asiaa pidetään salaisuutena. Yhteistä sekä roomalaiskatolisille, ortodokseille että luterilaisille on se, että pyhitettyjen aineiden katsotaan olevan Kristuksen ruumis. Muut protestantit kuin luterilaiset eivät yleensä katso leivän olevan Kristuksen ruumis muuten kuin symbolisesti.
Kummassakin edellä mainitussa kirkossa, jossa öylättejä käytetään, pyhitetty hostia jaetaan ehtoollisen jakamisessa (kommuunio), jolloin pappi sanoo vaihtelevia jakosanoja. Vaihtoehtoja ovat mm.: "Kristuksen ruumis" (r.kat. Novus Ordo), " on ainoa suomalainen öylättejä valmistava yritys.