hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hello! Morning
Ohjelman kuudetta alkavaa vuotta juhlistettiin kahden erikoisjakson verran 16. huhtikuuta 2006 ja 23. huhtikuuta 2006. Ohjelmajaksot nauhoitettiin Tokion Tokio DisneylandWalt Disney Worldissa.
Sarjan korvasi samantapainen sarja "HaroMoni@" 1. huhtikuuta 2007.
Ajat Japanin normaaliaikaa (JST):
Ohjelma sisältää vaihtelevan määrän haastatteluja, komiikkaa, kilpailuja ja esityksiä.
Murat Zjazikov
Murat Magometovitš Zjazikov (, s. 10. syyskuuta 1957) on entinen Venäjän federaatioon kuuluvan Ingušian tasavallan presidentti. Zjazikov syntyi 10. syyskuuta 1957 Kirgisian SNT:ssa. Kansallisuudeltaan hän on inguuši.
Zjazikov kuului 1980-luvulla KGB:hen ja sittemmin FSB:hen. Vuonna 2002, juuri ennen presidenttiehdokkuuttaan hän sai kenraalin arvon.
Zjazikovista tuli Ingušian turvallisuusneuvoston jäsen 1990-luvulla ja 23. toukokuuta 2002 hänet valittiin Ingušian presidentiksi.
Venäjän presidentin Vladimir Putin tuki Zjazikovia, koska edeltävä kuvernööri Ruslan Aušev oli läheisissä väleissä rauhattoman Tšetšenian Aslan Mashadovin kanssa.
Zjazikov jäi vaalien ensimmäisellä kierroksella Auševin väen tukeman duuman jäsenen Alihan Amirhanovin taakse, mutta voitti toisella, jonka jälkeen vastustajat syyttivät häntä vaalivilpistä ja Amirhanovin väitti joutuneensa Moskovan ja liittovaltiopiirin presidentin edustajan painostamaksi.
Syksyllä 2004 tasavallan turvallisuustilanne alkoi rapautua. Poliisien ja viranomaisten murhista tuli jatkuvia.
Zjazikov loukkaantui lievästi hänen autosaattuettaan vastaan tehdyssä autopommi-iskussa päätiellä Nazranin kaupungin lähellä 6. huhtikuuta 2004. Hyökkäyksestä syytettiin tšetšeenikapinallisia.
Merkittävin terrori-isku tapahtui 21. kesäkuuta 2004. jolloin kapinalliset surmasivat 79.
Zjazikovia arvosteltiin hänen käyttäytymisestään syyskuun 2004 Beslanin panttivankikriisin yhteydessä. Koulun kaapanneet terroristit halusivat hänet paikalle, mutta Zjazikov kieltäytyi menemästä Beslaniin. Tutkinnan mukaan terroristien leiri oli Ingušiassa.
Zjazikovin appi Magomed Tšahkijev kaapattiin helmikuussa 2006 Nazranissa ja hänestä vaadittiin lunnaita. Hänet vapautettiin toukokuun alussa 2006. Maaliskuussa 2007 Zjazikovin setä Urushan Zjazikov kaapattiin Barsukissa. Hänet vapautettiin vahingoittumattomana puolentoista vuoden vankeuden jälkeen. Kaappaus johti tasavallan sisäministerin erottamiseen.
Ingušetian hallinnon vastustajat syyttivät Zjazikovia kyvyttömyydestä hallita poliittista epävakautta ja korruptiosta. Zjazikov erotti hallituksensa maaliskuussa 2008.
Opposition pääkanavaksi muodostui Ingushetiya.Ru-verkkosivusto, joka suljettiin oikeuden päätöksellä. Sivustolla kerättiin mm. listaa niistä, jotka sanoivat etteivät äänestäneet vuoden 2007 vaaleissa, jossa tasavallan äänestysprosentiksi saatiin 98 % ja Yhtenäistä Venäjää tuki 98,72 %. Poliisi ampui sivuston omistaja Magomed Jevlojevin 31. elokuuta 2008.
Tämän jälkeen 10. syyskuuta Zjazikovin serkku Bekhan Zjazikov salamurhattiin. 26. syyskuuta toinen hänen sukulaisensa, varatalousministeri Arsamak Zjazikov haavoittui autopommista.
Presidentti Dmitri Medvedev vapautti Zjazikovin tehtävästään 30. lokakuuta 2008.
Joseph Edamaraku
Joseph Edamaruku (7. marraskuuta 1934, Kerala – 29. kesäkuuta 2006, New Delhi) oli intialainen journalisti ja rationalistijohtaja. Hän on Sanal Edamarukun, Intian rationalistiyhdistyksen ja Rationalist Internationalin johtajan, isä. Edamaraku kirjoitti 173 kirjaa ja yli 2 000 malayalaminkielistä artikkelia.
Joseph Edamaruku syntyi Keralassa Intian eteläosassa vuonna 1934. Edamarukun kasvatti kristitty perhe, jonka useista kasvateista tuli piispoja ja pappeja. Läheinen kosketus kirkkoon ja raamatun tutkimukseen teki hänestä rationalistin jo teini-ikäisenä. Hänestä tuli rationalistiaktivisti. Hän meni naimisiin hinduperheestä lähtöisin olevan Soleyn kanssa uhmaten kastiavioliittoja. Hän vietti kaksi ajanjaksoa vankilassa vuosina 1970 ja 1975 kansallisen poikkeustilan aikana.
Vuodesta 1977 asti Edamaraku asui New Delhissä ja toimi Kerala Sabdam -ryhmän sanomalehtien johtajana. Edamaruku toimitti sanomalehtiä ja aikakauslehtiä, julkaisi rationalistilehtiä, osallistui useisiin kongresseihin ja vaikutti Keralassa kokonaisen sukupolven ajatteluun. Edamaruku kampanjoi uskontoa ja taikauskoa vastaan. Edamaraku toimi Intian rationalistiyhdistyksen johtajana 1995-2005. Vuonna 1979 American Atheists -järjestö myönsi hänelle kansainvälisen ateistipalkinnon. Hänen omaelämäkertansa voitti parhaan malayaminkielisen omaelämäkerran palkinnon Keralan kirjallisuusakatemialta.
Edamarakun keskeisiä teoksia ovat "Cultural History of Kerala" (1977), "Christ and Krishna never lived" (1981), "Quran – a Critical Study" (1982), "Bhagavad Gita – a Critical Study" (1982), "Rationalist State" (1983) ja "Upanishads – a critical Study" (2004) sekä 36 kirjan sarja maailman uskonnoista (1984–1987).
Kuollessaan 29. kesäkuuta 2006 Edamaruku oli 73-vuotias. Hänen ruumistaan säilytettiin Kerala-talossa New Delhissä, missä tuhannet ihmiset kävivät osoittamassa hänelle kunnioitustaan. Hänen toiveidensa mukaisesti hänen silmänsä lahjoitettiin lääketieteen käyttöön.
Oni (Japani)
Oni () on kirjaimellisesti demonisia piirteitä omaava yōkai japanilaisessa mytologiassa. Yleensä onit ovat väriltään punaisia, mutta niiden väri voi olla suunnilleen mikä hyvänsä. Oni pukeutuu tyypillisesti tiikerin tai yleensäkin eläimen taljaan ja kohottaa rautaisen nuijan valmiina lyöntiin.
Onit on mukautettu sekä shintolaiseen että buddhalaiseen kulttuuriperintöön.
Artur Rodziński
Artur Rodziński (1. tammikuuta 1892, Split – 27. marraskuuta 1958, Boston) oli puolalainen kapellimestari.
Rodziński syntyi Splitissä, joka nykyään sijaitsee Kroatian alueella. Hänen vanhempansa olivat puolalaisia. Hän opiskeli lakia Lvivin yliopistossa. Vuonna 1914 hän siirtyi Wieniin, jossa hän jatkoi lain lukemista ja kirjoittautui myös musiikkiakatemiaan. Hän sai tohtorinarvon 1916.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Rodziński palasi Lviviin, jossa hän debytoi johtamalla Giuseppe Verdin oopperan "Ernani". Vuodesta 1920 alkaen hän työskenteli Varsovan Teatr Wielki -oopperatalossa. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän johti vuosina 1929-1933 Los Angelesin filharmonikkoja, vuosina 1933-1943 hän johti Clevelandin orkesteria, vuosina 1943-1947 New Yorkin filharmonikkoja ja vuosina 1947-1948 Chicagon sinfoniaorkesteria.
Catherine Oxenberg
Catherine Oxenberg (s. 22. syyskuuta 1961 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on syntynyt New Yorkissa mutta varttunut Lontoossa. Oxenbergin äiti on entinen Jugoslavian prinsessa Jelisaveta Karađorđević, joka on Walesin prinssi Charlesin pikkuserkku.
Oxenberg esitti perhetuttuaan prinsessa Dianaa vuonna 1982 valmistuneessa televisioelokuvassa "The Royal Romance of Charles and Diana". Sittemmin hän tuli tunnetuksi saippuasarjasta "Dynastia", jossa hän näytteli Amanda Carringtonia. Tuottaja Aaron Spelling irtisanoi Oxenbergin vuonna 1986, minkä jälkeen Amandan rooliin palkattiin uusi näyttelijä Karen Cellini.
Vuonna 2005 Oxenberg esiintyi tositelevisiosarjassa "Vaimoni on prinsessa", jossa kuvattiin hänen ja näyttelijä Casper Van Dienin uusperhettä. Pari oli naimisissa vuosina 1999–2015. Heillä on kaksi yhteistä lasta: Maya (s. 2001) ja Celeste (s. 2003). Oxenbergilla on lisäksi tytär India (s. 1991).
Oxenbergin ensimmäinen aviopuoliso oli elokuvatuottaja Robert Evans, mutta heidän liittonsa kesti vain 9 päivää.
Suomalainen Aurora Karamzin on eräs Oxenbergin esivanhemmista.
Zagrebin yliopisto
Zagrebin yliopisto () Kroatiassa on entisen Jugoslavian alueen vanhin yliopisto. Sen nykyinen opiskelijamäärä on yli 50 000.
Zagrebin yliopisto perusti 23. syyskuuta 1669 keisari Leopold I. Sitä ylläpitivät jesuiitat vuoteen 1773 saakka. Yliopisto koostuu nykyisellään kolmestakymmenestä tiedekunnasta ja kolmesta akatemiasta. THE-yliopistorankingissa 2017 yliopisto ei sijoittunut 800 parhaan yliopiston joukkoon.
Zagrebin yliopiston tämänhetkisenä rehtorina toimii professori Aleksa Bjeliš.
Vuodesta 1874 lähtien Zagrebin yliopistosta on valmistunut 200 000 kandidaattia, 18 000 maisteria ja 8 000 tohtoria. Yliopiston voidaan sanoa keskittyvän vahvasti akateemiseen perusopetukseen.
Floquet de Neu
Floquet de Neu (1964 Päiväntasaajan Guinea – 2003 Barcelona, Katalonia) oli maailman ainoa tunnettu albiino gorilla. Sen nimi Floquet de Neu on katalaanin kieltä ja tarkoittaa ”pientä lumihiutaletta”, mutta se tunnetaan myös espanjaksi nimellä Copito de Nieve ja englanniksi nimellä Snowflake.
Floquet de Neu syntyi Päiväntasaajan Guineassa vuonna 1964. Se löydettiin vuonna 1966, jolloin se pyydystettiin ja kuljetettiin Barcelonan eläintarhaan. Siellä se asui kolmen mustan naarasgorillan kanssa kuolemaansa asti. Floquet de Neu sai elämänsä aikana 21 jälkeläistä, joista kuusi selvisi aikuisiksi. Yksikään niistä ei kuitenkaan perinyt isänsä albinismia.
Floquet de Neu kuoli eläintarhassa vuonna 2003 ja oli kuollessaan liki 40-vuotias. Se on niin tunnettu eläin maailmalla, että vielä nykyäänkin Barcelonan korttikioskeissa myydään sen kuvalla varustettuja postikortteja. Floquet de Neu onkin Koko-gorillan ja Cheeta-simpanssin ohella yksi maailman tunnetuimmista apinoista. Lisäksi Barcelonan eläintarhassa asuu nykyäänkin Floquet de Neun lapsenlapsia.
Vassijauren rautatieasema
Vassijauren rautatieasema (, ) on rautatieasema Kiirunan kunnassa Ruotsin rataverkolla rataosalla , eli niin kutsutulla "Malmbanan"-radalla. Rautatieasema sijaitsee 1535,1 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta ja 6,8 kilometrin päässä Norjan rajalta. Vassijauren asemalta on matkaa Kiirunan asemalle 122,4 kilometriä. Vassijaure on Ruotsin rataverkon korkeimmalla sijaitseva rautatieasema sekä rataverkon pohjoisin liikennepaikka.
Vassijauren liikennepaikalla pysähtyvät kaikki rataosan henkilöjunat. Aseman lämmin odotustila on avoinna ympäri vuorokauden.
Vassijauren asemarakennus on samassa suuressa tiilirakennuksessa kuin alkuperäinen sähköradan muuttaja-asema, joka rakennettiin radan sähköistyksen myötä vuonna 1915. Muuttajalaitteistolla muutettiin valtakunnan sähköverkosta saatavan sähkön 50 hertsin taajuus sähkövetureille sopivaksi 16 hertsin taajuudelle. Nykyisin asemarakennuksessa on myös rautatietekninen sähkömuseo.
Ruslan Aušev
Ruslan Sultanovitš Aušev (, s. 29. lokakuuta 1954 Volodarskoje, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on ingušialainen poliitikko. Hän toimi Ingušian presidenttinä 1993–2001.
Aušev sai Neuvostoliiton sankarin kultaisen tähden vuonna 1982. Käytyään kolme vuotta Frunzen sotilasakatemiaa hän lähti Afganistaniin johtamaan taistelurykmenttiä. Siellä ollessaan hän haavoittui 16. lokakuuta 1986. Sittemmin hän työskenteli neuvostoparlamentissa sotilasasiain komiteassa. Marraskuussa 1992 hänet nimitettiin johtamaan Ingušian väliaikaishallintoa. Kaksi kuukautta myöhemmin Aušev erosi tehtävästä osallistuakseen Ingušian presidentinvaaliin, jonka ainoa ehdokas hän oli. Aušev valittiin Ingušian ensimmäiseksi presidentiksi 28. helmikuuta 1993 pidetyssä suorassa kansanvaalissa, jossa hän sai 99,99 prosenttia annetuista äänistä. Seuraavissa presidentinvaaleissa, jotka pidettiin 1. maaliskuuta 1998, Aušev valittiin toiselle kaudelle 60 prosentin ääniosuudella. Aušev erosi presidentin virasta 28. helmikuuta 2001.
Aušev oli myös Venäjän federaation neuvoston jäsen joulukuusta 1993 huhtikuuhun 2003 asti, jolloin hän erosi. Aušev toimi neuvottelijana Beslanin koulukaappauksen toisena päivänä ja sai kaapparit vapauttamaan 26 naista ja heidän imetysikäiset vauvansa.
Ritva Holmberg
Ritva Tuulikki Holmberg (o.s. Kupias; 31. toukokuuta 1944 Jyväskylä – 17. heinäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen dramaturgi, ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Holmberg valmistui dramaturgiksi Teatterikoulusta vuonn 1971. Hän toimi Åbo Svenska Teaterin ohjaajana ja taiteellisena johtajana 1974–1977, Teatterikorkeakoulun dramaturgian lehtorina 1980–1983 sekä ohjaajana ja dramaturgina Helsingin Kaupunginteatterissa 1987–1995.
Teatterissa hänen tärkeimpiä töitään oli muun muassa Turun kaupunginteatteriin tehty dramatisointi "Seitsemän veljestä". Ohjaajana hän vieraili Suomessa muun muassa Turun, Oulun, Lahden, Kuopion, Espoon ja Vaasan kaupunginteattereissa, Tampereen Teatterissa, Wasa Teaterissa, Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa sekä Ruotsissa Riksteaternissa ja Uppsalan ja Göteborgin kaupunginteattereissa.
Televisiossa hän toimi muun muassa dramaturgina "Rauta-aika"-sarjassa. Hän kirjoitti yhdessä Eija Vilppaan kanssa 24-osaisen televisiosarjan "Paavo ja Raili."
Holmberg oli naimisissa ohjaaja Kalle Holmbergin kanssa. Heillä on tytär Annina.
Ritva Holmberg on haudattu Valamon luostarin hautausmaalle Heinävedelle. Hän oli miehensä tavoin kääntynyt ortodoksiksi.
Sarajevon yliopisto
Sarajevon yliopisto () on Bosnia ja Hertsegovinan vanhin yliopisto. Se perustettiin pääkaupunki Sarajevoon vuonna 1949. Yliopistossa on 23 tiedekuntaa ja 47 000 opiskelijaa. Nykyisenä rehtorina toimii Hasan Muratović.
Banja Lukan yliopisto
Banja Lukan yliopisto () on yliopisto Banja Lukassa, Bosnia ja Hertsegovinassa. Se on perustettu vuonna 1975 ja koostuu kahdestatoista tiedekunnasta. Se on Bosnia ja Hertsegovinan toisen entiteetin, Serbitasavallan suurin yliopisto.
Banja Lukan yliopiston nykyinen rehtori on Dragoljub Mirjanic.
Mostarin yliopisto
Mostarin yliopisto () on yliopisto Mostarissa, Hertsegovinassa. Se on toiminut vuodesta 1977 lähtien ja on Bosnia ja Hertsegovinan ainoa kroatiankielinen yliopisto.
Mostarin yliopiston yhdeksässä tiedekunnassa ja sairaanhoito-opistossa on yhteensä noin 12 500 opiskelijaa. Nykyinen rehtori on Frano Ljubić.
Allister Sparks
Allister Sparks (10. maaliskuuta 1933 Cathcart, Eastern Cape – 19. syyskuuta 2016 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen lehtimies, kirjailija ja luennoitsija. Hän työskenteli lehtimiesuransa aikana toimittajana "Queenstown Daily Representativessä" ja "Rand Daily Mailissa", jonka päätoimittajana hän myös toimi vuosina 1977–1981.
Päätoimittaja-aikanaan Sparks osallistui muun muassa Steve Bikon kuoleman yksityiskohtien paljastamiseen. Sparks toimi myös The Washington Postin ja brittiläisen the Observerin Etelä-Afrikan-kirjeenvaihtajana. Hän oli ehdokkaana Pulitzer-palkintoon ja nimetty vuoden ulkomaantoimittajaksi.
Nelson Mandela nimitti Sparksin vuonna 1995 Etelä-Afrikan julkisen palvelun viestintäyhtiön, South African Broadcasting Corporationin, johtokuntaan, missä hän myöhemmin toimi myös ajankohtaistoimituksen päätoimittajana. Sparks kirjoitti useita arvostettuja kirjoja Etelä-Afrikan politiikasta, kuten siirtymäajasta apartheidista demokratiaan kertova "Tomorrow is Another Country" ja uuden Etelä-Afrikan haasteista kertova "Beyond the Miracle".
The Rand Daily Mail
The Rand Daily Mail oli englanninkielinen vuonna 1902 perustettu sanomalehti, jota julkaistiin Johannesburgissa, Etelä-Afrikassa. Lehti kampanjoi maan apartheid-järjestelmää vastaan, mutta jouduttiin lopettamaan taloudellisista syistä vuonna 1985. Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi Allister Sparks.
The Rand Daily Mail osallistui keskeisellä tavalla muun muassa Steve Bikon kuoleman yksityiskohtien paljastamiseen ja eteläafrikkalaisten vankiloiden olosuhteiden julkistamiseen.
Oulun musiikkikeskus
Oulun musiikkikeskus sijaitsee Oulussa Karjasillan kaupunginosassa. Keskus muodostuu kahdesta eri kokonaisuudesta, jotka ovat vuonna 1983 valmistunut Madetojan sali ja vuonna 1991 valmistunut Tulindbergin sali opetustiloineen. Musiikkikeskuksessa toimivat Oulu Sinfonia ja Oulun konservatorio.
Musiikkikeskuksen yleissuunnittelusta on vastannut Arkkitehtitoimisto Uki Heikkisen arkkitehti Matti Heikkinen. Akustiikan asiantuntijana on toiminut arkkitehtiprofessori Alpo Halme.
Oululaissäveltäjä Leevi Madetojan mukaan nimetty sali on musiikkikeskuksen pääsali ja Oulun Sinfonian kotisali. Salissa järjestetään vuosittain noin sata konserttia.
Salissa on 816 istumapaikkaa, joista 674 permannolla ja 142 parvella. Salissa on myös 10 m × 8 m kokoinen valkokangas. Kahvioon mahtuu 112 henkeä.
Vuonna 1991 valmistunut Tulindbergin sali on tasalattiainen 220-paikkainen tila, jonka pinta-ala on 281 m². Sali on nimetty säveltäjä Erik Tulindbergin mukaan.
Musiikkikeskukseen on suunniteltu kolmannen, 400–700 kuulijan salin rakentamista. Samassa yhteydessä rakennettaisiin tilat myös Oulun konservatorion pop- ja jazzmusiikin osastolle sekä hallintotiloja, ja rakennuksen nimi muutettaisiin Madetoja-taloksi. Hankkeen kustannusarvio on noin 10 miljoonaa euroa. Rakentamisesta ei kuitenkaan ole tehty päätöstä.
Itä-Kap
Itä-Kap (, , ) on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Sen pääkaupunki on Bisho. Provinssi perustettiin vuonna 1994 yhdistämällä Transkein ja Ciskein nimellisesti itsenäiset bantustanit sekä vanhan Kapmaan provinssin itäiset osat. Alueen suurin väestöryhmä ovat xhosat. Provinssi on useiden kuuluisien eteläafrikkalaisten kuten Nelson Mandelan ja Thabo Mbekin kotiseutu.
Itä-Kapissa on arviolta 6 996 976 asukasta (vuonna 2016) ja provinssin pinta-ala on 168 966 neliökilometriä. Vuoden 2001 tietojen mukaan 83 % väestöstä puhuu kotikielenään xhosaa, 10 % afrikaansia ja 4 % englantia. Etniseltä jakaumaltaan provinssi on 88 % mustia, muista ryhmistä Kapmaan värillisiä on 7 % ja valkoisia 5 %, intialaisia tai aasialaisia on alle prosentti.
Kuivamatala
Kuivamatala on pieni, karu ja asumaton saari Perämerellä Iin kunnassa Vatungin kalasataman eteläpuolella.
Saarella on Vapon tuulivoiman kolme kaikkiaan kahdeksan tuulivoimalaturbiinia käsittävästä tuulivoimapuistosta. Tuulivoimalat on rakennettu vuosina 1995–2000, ja niiden yhteenlaskettu teho on 7 MW. Vanhimman turbiinin teho on 500 kW, kuuden turbiinin teho on 750 kW, ja uusimman 2 MW.
Taimuraz Mamsurov
Taimuraz Dzambekovitš Mamsurov (osseetiksi Мамсыраты Дзамбеджы фырт Таймураз; , s. 13. huhtikuuta 1954 Beslanissa) on Venäjän federaatioon kuuluvan Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan presidentti. Mamsurov valittiin virkaansa 7. heinäkuuta 2005, hänen edeltäjänsä, Aleksandr Dzasohovin, luovuttua virastaan 31. toukokuuta 2005.
Saksankirveli
Saksankirveli ("Myrrhis odorata") on sarjakukkaisiin kuuluva kasvi, jota käytetään mausteena. Se on "Myrrhis"-suvun ainoa laji. Ulkonäöltään se muistuttaa koiranputkea. Saksankirvelin voi taimena sekoittaa maustekirveliin ("Anthriscus cerefolium").
Saksankirveli on lähtöisin Etelä-Euroopasta. Sitä on viljelty Suomessa vanhastaan lääke- ja maustekasvina. Se esiintyy melko harvinaisena mutta vakiintuneena viljelyjäänteenä tai -karkulaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.
Saksankirveli tuoksuu ja maistuu lähinnä anikselta sekä jonkin verran myös lakritsilta. Saksankirvelistä voidaan käyttää mausteena lehtiä, juurta ja siemeniä. Lehdet sopivat vihannekseksi, ja varsinkin juuri on makea. Saksankirveli on yksi Chartreuse-liköörin mausteista, ja sitä on käytetty myös akvaviitin mausteena. Saksankirvelin tuoksun ja maun aiheuttavan haihtuvan öljyn pääainesosa on anetoli CHO).
Sitruunamelissa
Sitruunamelissa ("Melissa officinalis") on sitruunalta tuoksuva pehmeälehtinen yrtti, jota käytetään yrttinä ja lääkekasvina. Sitä voi käyttää sekä pääruokien että jälkiruokien ja varsinkin erilaisten juomien maustamiseen ja koristeluun.
Sitruunamelissa kasvaa villinä Aasiassa, viljeltynä lähes koko Euroopassa. Se on monivuotinen, mutta Suomessa se talvehtii ulkona vain maan eteläisimmissä osissa. Sielläkin sen versot kuolevat pakkasten tullen, mutta maanalaisista osista nousee uusia keväällä. Lisäksi kasvi siementää itse ja leviää sekä kasvullisesti että siemenistä. Sitruunamelissa on myös hyvä mehiläiskasvi. Ulkonäöltään sitruunamelissa muistuttaa pienikokoista valkopeippiä.
Sitruunamelissan haihtuvat öljyt eli eteeriset öljyt koostuvat useista kymmenistä aineista, jotka osittain vaihtelevat kasvupaikan, korjuuhetken ym syiden johdosta. Sitruunamelissan haihtuvat öljyt koostuvat pääosin seuraavista yhdisteistä:
Suomalaisesta sitruunamelissan haihtuvasta öljystä on löytynyt melko runsaasti myös tymolia CHO (CAS-numero 89-83-8) ja karvakrolia CHO (CAS-numero 499-75-2), joita ei ole tyypillisesti tuotu esiin ulkomaisissa analyyseissä.
Lehtien maku on raikas ja sitruunainen ja sopii erityisesti salaatteihin, teehen ja syötäväksi sellaisenaan. Kansanlääkinnässä sitä on käytetty rauhoittavana ja verenpainetta alentavana rohtona.
Johannes III
Johannes III oli paavina 17. heinäkuuta 561 – 13. heinäkuuta 574. Hän oli lähtöisin arvovaltaisesta perheestä, kotoisin Roomasta ja alkuperäiseltä sukunimeltään Catelinus.
Vaikka Johannes III oli paavina melkein kolmetoista vuotta, hänen paavina olostaan tiedetään hyvin vähän. Langobardien hyökkäykset sattuivat samoihin aikoihin ja käytännössä kaikki häntä käsittelevät asiakirjat tuhoutuivat.
Vihanneskrassi
Vihanneskrassi ("Lepidium sativum") on kirpeänmakuinen yrtti. Sitä ei voi säilöä. Siemenet voi kylvää esimerkiksi kostean talouspaperin päälle lautaselle.
Se kasvaa kylvämisestä käyttökokoiseksi vajaassa viikossa. Kasvuaikaa voi antaa enemmänkin, mutta parin viikon jälkeen maku muuttuu kitkerämmäksi. Kasvattajan päätettyä lopettaa kasvattamisen versot leikataan kasvualustasta irti, ja ne voi käyttää.
Käyttötapoja: ruoan maustaminen tai voileivän päälle.
Marcos (jalkapalloilija)
Marcos (oik. Marcos Roberto Silveira Reis Nascimento, s. 8. elokuuta 1973 Oriente, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edusti seuratasolla koko ammattilaisuransa ajan Palmeirasia. Hän on pituudeltaan 193 senttimetriä.
Marcos on pelannut menestyksekkään uran sekä seura- että maajoukkuetasolla. Seurajoukkueessa hänen paras saavutuksensa on toistaiseksi Copa Libertadoresin voitto vuodelta 1999. Brasilian maajoukkueessa Marcos on voittanut kolme arvostetuinta maajoukkueiden kilpailua; maailmanmestaruuden Etelä-Korean ja Japanin kisoissa 2002, maanosaturnauksen (Copa América 1999) ja Maanosaliittojen cupin (2005). MM-kisoissa 2002 hän pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina kaikki Brasilian seitsemän ottelua. Maajoukkueessa vuonna 1999 Espanjaa vastaan debytoinut Marcos pelasi 29 maaottelua. Hän ilmoitti 6. lokakuuta 2006, ettei ole enää maajoukkueen käytettävissä.
Viherminttu
Viherminttu ("Mentha spicata") on huulikukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen pehmeälehtinen mintun tuoksuinen yrtti. Se kasvaa villinä Keski-Euroopassa ja viljeltynä myös pohjoisessa, muun muassa koko Suomessa. Se on maultaan vähemmän ärhäkkä kuin piparminttu, joten se sopii tuoreena ruokien koristeeksi ja mausteeksi. Englantilaiset säilövät minttua lampaanlihan lisäkkeeksi.
Viherminttu on kahden minttulajin eli harmaamintun ("Mentha longifolia") ja omenamintun ("Mentha rotundifolia") risteymä. Vihermintun kähärälehtistä muotoa nimitetään kähärämintuksi ("Mentha spicata" var. "crispa"). Viherminttu voi myös risteytyä muiden minttujen kanssa. Piparminttu ("Mentha" x "piperita") on
vihermintun ja vesimintun ("Mentha aquatica") risteymä.
Vihermintusta valmistetaan tislaamalla viherminttuöljyä.
Jaime Hernandez
Jaime Hernandez (s. 1959) on sarjakuvataiteilija. Hän on piirtänyt veljiensä Gilbertin ja Marion kanssa Rakkautta ja Raketteja -sarjakuvaa (Love and Rockets). Tunnetuimmat hänen luomansa hahmot ovat nuoret meksikolais-amerikkalaiset naiset Margarita "Maggie" Luisa Chascarrillo ja Esperanza "Hopey" Leticia Glass, jotka esiintyvät "Locas"-jatkokertomuksessa.
Andi Deris
Andi Deris (s. 18. elokuuta 1964 Karlsruhe, Saksa) on power metal -yhtye Helloweenin laulaja. Deris tuli yhtyeeseen Michael Kisken tilalle, vuonna 1993 julkaistun Chameleon-albumin jälkeen. Ennen liittymistään Helloweeniin Deris lauloi Pink Cream 69 -nimisessä yhtyeessä kuusi vuotta. Deris on tehnyt myös kaksi soololevyä.
15-vuotiaana Andi Deris aloitti laulamisen ja perusti ensimmäisen bändinsä nimeltä "Paranoid", jonka nimeksi vaihtui kaksi vuotta myöhemmin "Nameles". Rumpalina toimi Ralf Maurer, joka on ollut hänen hyvä ystävänsä kuudennesta luokasta asti ja on soittanut rumpuja myös Derisin soololevyillä.
Vuonna 1984 Deris ja Maurer perustivat bändin nimeltä Kymera, mutta tämä päätti lopettaa ja hän meni yliopistoon. Kosta Zafiriou tuli hänen tilalleen rumpuihin. Kolme vuotta myöhemmin Deris ja Kosta vaihtoivat bändin nimeksi Pink Cream 69, jonka ensimmäisessä kokoonpanossa olivat Andi Deris, Alfred Koffler, Dennis Ward ja Kosta Zafiriou. Bändistä tuli suosittu Euroopassa sen voittaessa Metal Hammerin uuden tulokkaan palkinnon vuonna 1988. Levytyssopimus syntyi silloisen CBS:n kanssa (nykyinen Sony Music). Ensimmäinen albumi Pink Cream 69, joka julkaistiin vuonna 1989, sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä. Bändi keikkaili White Lion nimisen bändin lämmittelijänä ja vuonna 1990 he soittivat ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa. Seuraava levyn "One Size Fits All" julkaisu oli vuonna 1991 ja se nousi joissakin Euroopan maissa levylistojen ensimmäiselle sijalle. Vuonna 1992 Pink Cream 69 keikkaili ensimmäistä kertaa Japanissa ja Suomessa kahdesti Europen lämmittelijänä. Kolmas albumi "Games People Play" julkaistiin 1993.
Vuonna 1994 kolmen Pink Cream 69 -albumin jälkeen Deris joutui kohtaamaan suuren haasteen korvatessaan Michael Kisken Helloweenin laulajana. Kiske oli eronnut Helloweenista kaupallisesti epäonnistuneen Chameleonin jälkeen musiikillisten erimielisyyksien takia. Deris kesti paineet ja suoriutui debyytistään Helloween -laulajana hyvin. Vuonna 1994 julkaistu Master of the Rings herätti Helloweenin jälleen henkiin.
Deris muutti Saksasta yhdeksänkymmentäluvun puolivälin jälkeen perheineen asumaan Teneriffalle Kanariansaarille, mihin hän myös rakensi kotistudionsa. Master of the Ringsin jälkeen Helloween on julkaissut kahdeksan studioalbumia, kaksi livelevyä, yhden coverlevyn ja Deris julkaissut myös kaksi soololevyä. Helloweenin albumit vuoden 2000 The Dark Ridesta lähtien on kokonaisuudessaan tuotettu hänen Mi Sueno -studiolla.
Roque Júnior
Roque Júnior (oik. José Vítor Roque Júnior, s. 30. syyskuuta 1976, Santa Rica do Sapucai, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan 186-senttinen Roque Júnior oli keskuspuolustaja.
Maailman eliittiin italialaisessa AC Milanissa noussut Roque Júnior tunnetaan kovana taklaajana. Uransa aikana hän on Milanin lisäksi edustanut mm. São Joséa, Palmeirasia, Leedsiä ja Sienaa. Seurajoukkueuran parhaita saavutuksia ovat Brasilian cupin voitto ja Copa Mercosurin voitto vuodelta 1998, Copa Libertadoresin voitto 1999 sekä Italian cupin, Mestarien liigan ja UEFA Super Cupin voitot vuodelta 2003.
Brasilian maajoukkueessa Roque Júnior pelasi 48 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän on voittanut "Selecaossa" maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2002 ja Maanosaliittojen Cupin vuonna 2005. MM-kisoissa 2002 hän pelasi kuudessa Brasilian seitsemästä ottelusta, muun muassa loppuottelun kokonaan.
Pink Cream 69
Pink Cream 69 on saksalainen hard rock -yhtye. Sen perustivat Andi Deris, Dennis Ward, Kosta Zafiriou ja Alfred Koffler Karlsruhessa vuonna 1987. Yhtye sai sopimuksen Metal Hammerin tulokkaiden bändikisassa, joka järjestettiin Ludwigsburgissa, vuosi perustamisen jälkeen. Vuonna 1994 Andi Deris jätti yhtyeen liittyäkseen saksalaiseen Helloween-yhtyeeseen. Hänet korvasi brittiläinen David Readman. Vuonna 2003 yhtyeestä tuli viisihenkinen, kun Uwe Reitenauer liittyi siihen.
Robert Metcalfe
Robert Metcalfe (s. 1946, New York) yhdysvaltalainen sovelletun matematiikan tohtori. Hänet tunnetaan nimeään kantavasta Metcalfen laista. Hän on myös toinen Ethernet-verkkotekniikan kehittäjistä ja 3Com-yrityksen perustaja.
Metcalfelle on myönnetty Grace Murray Hopper -palkinto vuonna 1980 ja Yhdysvaltojen kansallinen teknologiamitali vuonna 2005.
Metcalfe muistetaan myös vuoden 1995 ennustuksestaan että internet kaatuu omaan mahdottomuuteensa vuoden sisään. Vuonna 1997 hän söi kuudennessa kansainvälisessä WWW-konferenssissa tehosekoittimessa pilkotun artikkelinsa. Kahdeksannessa kokouksessa hän ennusti uudelleen IT-kuplan romahtavan ennen ennen vuoden 1999 loppua sekä Internetin ”gigaromahtavan” samaan aikaan. Samassa yhteydessä hän ennusti 60-luvun Unix-teknologiaan perustuvan Linuxin sekä kommunistis-utopistisen avoimen lähdekoodin liikkeen häviävän Windows 2000:n julkaisun myötä.
Konemetsä
Konemetsä oli vuodesta 2004 alkaen järjestetty psytrance-painotteinen konemusiikkitapahtuma, jossa musiikki soi taukoamatta viikonlopun yli. Perjantaista sunnuntaihin kestävä tapahtuma järjestettiin vuosittain (2004-2009) heinäkuussa Simalan kylässä, Marttilassa, Lounais-Suomessa. Tapahtumapaikkana oli pellon laidalla sijaitseva metsikkö ja sen lähiympäristö, jossa sijaitsi useita lavoja. Leirintäalueet sijaitsivat metsikön viereisillä pellolla ja autojen pysäköintialue lähialueella. Juhlijoita tapahtumassa vieraili noin 4 000 vuonna 2007. Kävijöiden määrä kasvoi vuosi vuodelta aina vuoteen 2008 saakka. Elektronisen musiikin artisteja Konemetsässä esiintyi useita kymmeniä, joiden tyylisuunnat vaihtelevat laidasta laitaan. Useat artistit nousivat seuraavalle ammatilliselle tasolle Konemetsä keikkansa ansiosta ja ura aukesi kansainväliseksi.
Vuoden 2006 Konemetsässä esiintymislavoja olivat "Main Stage", "Desert Stage", "Chill-out" / "Progressive Stage", "Camp X-Rust" ja "Metsäteknologiakeskus". Esiintyjiä runsaan 36 tunnin aikana oli 60.
Vuonna 2007 tapahtuma pidettiin 6.–7. heinäkuuta, ja esiintymislavoja oli jälleen viisi: "Main Stage", "Desert Stage", "Chill-out", "Camp X-Rust" ja "Urban Audio". Ulkomaisina pääesiintyjinä paikalla nähtiin muun muassa Eat Static ja Koxbox.
Vuoden 2008 tapahtuma järjestettiin 11.–13. heinäkuuta. Pääartisteina olivat alankomaalainen GMS, brittiläinen System 7 ja israelilainen Astrix. Tapahtuma keräsi noin 4 000 kävijää per päivä (noin 10 000 kokonaisuudessaan) ja oli näin suurin tähän mennessä järjestetty Konemetsä-festivaali. Varsinais-Suomen poliisin, tullin, rajavartiolaitoksen ja vankilan viranomaisten yhteisessä tehovalvontaiskussa 102 tapahtuman osallistujaa jäi kiinni huumeiden hallussapidosta. Yksikään hallussapito ei johtanut pidätykseen. Suurin osa niistä oli kannabistuotteita, mutta myös LSD:tä ja ekstaasia takavarikoitiin pieniä määriä.
Tapahtumassa ei juurikaan ollut järjestyshäiriöitä.
Vuonna 2009 Konemetsä laajennettiin nelipäiväiseksi. Se järjestettiin viimeisen kerran 2.-5.7.2009. Pääesiintyjänä oli muun muassa Deadmau5.
Juice Leskinen Slam
Juice Leskinen Slam on yksi lauluntekijä Juice Leskisen tunnetuimmista yhtyeistä. Se oli toiminnassa vuoden 1977 syksystä vuoden 1981 syksyyn. Yhtyeen alkuperäisjäsenet olivat Juice Leskinen, Eero ”Safka” Pekkonen, Pekka ”Petteri” Salminen, Matti A. Takala ja Hannu Tervaharju.
Yhtyeen kokoonpanot kuitenkin muuttuivat. Ensiksi kitaristi Petteri Salminen väsyi keikkailuun ja lähti Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan vuonna 1979, jolloin tilalle tuli Jari Yliaho.
Toinen muutos tapahtui, kun rumpali Matti Takala erosi yhtyeestä vuonna 1980 syynään, että yhtyeen esittämä musiikki oli liian helppoa ja yksinkertaista. Eroamisensa jälkeen Takala alkoi soittaa Catwalk-yhtyeessä ja hänen tilalleen Slamiin tuli rumpaliksi Kari Peltonen.
Kolmas muutos tapahtui, kun Kari Peltonen erosi yhtyeestä keväällä 1981 ja hänen tilalleen tuli silloisen Jukka Törmä & Omuna -yhtyeen rumpali Vesa Sytelä, joka soitti Slamin loppuun saakka.
Neljäs muutos tapahtui, kun Eero Pekkonen ja Jari Yliaho sanoivat olevansa kyllästyneitä Hannu Tervaharjun bassonsoittoon. Leskisellä oli kaksi vaihtoehtoa: joko erottaa hyvä pitkäaikainen ystävänsä Hannu Tervaharju yhtyeestä tai sitten ei, jolloin sekä Eero Pekkonen että Jari Yliaho jättäisivät yhtyeen. Juice Leskisen mielestä oli mahdoton ajatus saada yhtyeeseen sekä uusi kitaristi että urkuri, joten hän erotti keväällä 1981 Tervaharjun, ja Slamissa pianoa soittava Ila Loueranta ryhtyi yhtyeen uudeksi basistiksi. Vaikka yhtye oli tyytyväinen vallitsevaan kokoonpanoon, se päätti silti lopettaa. Kesäksi 1981 oli kuitenkin luvassa monia keikkoja, jotka yhtye sai hoidettua. Yhtye oli kesällä 1981 myös Tuuliajolla-kiertueella, jossa ainakin kahdessa konsertissa, jotka olivat "Saimaa-ilmiö"-elokuvassa, soitti mukana yhtyeen entinen kitaristi Petteri Salminen. Yhtye esiintyy myös Mika Kaurismäen elokuvassa "Valehtelija".
Slamin kanssa Leskinen julkaisi kaikkiaan viisi albumia ja 11 singleä. ”Ilomantsi” tehtiin nimellä Juice Leskinen Slamfonia ja sillä osallistuttiin Suomen euroviisukarsintaan 1981.
Paul Féval vanhempi
Paul Henri Corentin Féval (29. syyskuuta 1816 – 8. maaliskuuta 1887) eli Paul Féval vanhempi oli ranskalainen romaanikirjailija. Féval tunnetaan parhaiten historiallisista romaaneista, mutta hän kirjoitti myös vampyyriromaaneja ja rikoskirjoja.
Paul Féval syntyi Rennesissä, Bretagnessa. Hän valmistui asianajaksi 1836, mutta oli kiinnostuneempi kirjailijantyöstä. Hänen ensimmäiset romaaninsa ilmestyivät Pariisissa jatkokertomuksina. Févalin läpimurtoteos oli 1844 ilmestynyt romaani "Les Mystères de Londres". Aikansa kirjallisuudessa Févalin teokset asettuivat lähelle Alexandre Dumas’n ja Eugène Suen tuotantoa.
Févalin suurin menestysteos "Le Bossu" ilmestyi 1857. Vuonna 1862 hän julkaisi romaanin "Jean Diable", jota on pidetty yhtenä varhaisimmista rikosromaaneista. Samana vuonna Féval perusti rikosromaaninsa mukaan nimetyn lehden. Hän julkaisi vielä useita rikoksia ja rikollisten maailmaa käsitteleviä teoksia.
Féval saavutti suurta suosiota kirjailijana, ja hänet valittiin kirjailijoiden järjestön Société des Gens de Lettren puheenjohtajaksi 1865. Samana vuonna Féval julkaisi ensimmäinen vampyyriromaaninsa "La Vampire", 32 vuotta ennen lajin varmasti tunnetuimman edustajan Bram Stokerin "Draculan" ilmestymistä. Romaani oli mahdollisesti kirjoitettu jo 1856.
Vuosina 1873 ja 1875 Féval yritti liittyä Ranskan akatemiaan, mutta hänen teostensa viihteellisen luonteen ja kirjailijan poliittisten näkemysten vuoksi hakemukset hylättiin. Vuosi 1875 oli Févalin elämän tärkeä käännekohta, sillä hän menetti silloin lähes koko omaisuuteensa Osmanien valtakuntaan liittyneessä talousskandaalissa. Féval koki uskonnollisen herätyksen, jonka vuoksi hän alkoi pitää kirjojaan syntisinä ja olisi halunnut kirjoittaa ne uudelleen. Féval kirjoitti joitakin uskonnollisia romaaneja, jotka eivät saavuttaneet erityistä suosiota.
Vuonna 1882 Féval kärsi jälleen taloudellisen menetyksen, kun hän joutui kavalluksen uhriksi. Féval halvaantui eikä pystynyt enää kirjoittamaan. Kaksi vuotta myöhemmin hän menetti vaimonsa, ja kolme vuotta myöhemmin Féval itsekin menehtyi sairaalassa. Hänen poikansa Paul Féval nuorempi seurasi isänsä jälkiä kirjailijana.
Paul Féval nuorempi
Paul Auguste Jean Nicolas Féval (25. tammikuuta 1860 – 15. maaliskuuta 1933) eli Paul Féval nuorempi oli ranskalainen romaanikirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten historiallisista romaaneista, erityisesti Alexandre Dumas’n "Kolme muskettisoturia" -romaanille kirjoitetuista jatkoteoksista, joista osa on kirjoitettu yhdessä M. Lassezin kanssa.
Févalin muskettisoturisarja koostuu seitsemästä kirjasta, jotka on julkaistu suomeksi myös yhteisniteinä "Salaperäinen ritari" ja "Rautanaamion pako". Kirjat sijoittuvat ajankohtaan, jonka Dumas’n kirjasarja jättää käsittelemättä. Tarinan kehyskertomuksessa kirjailija saa Dumas’lta löytämättä jääneen käsikirjoituksen Athoksen palvelijan Grimandin jälkeläiseltä. Kirjoissa on mukana myös kirjailija Cyrano de Bergerac ystävineen.
Févalin isä Paul Féval vanhempi oli myös romaanikirjailija.
Paul Féval
Paul Féval on seuraavien henkilöiden nimi:
Tuomas Kivisaari
Tuomas Kivisaari (s. 1979) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikkana laitahyökkääjä. Hän on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 86 kilogrammaa (2005).
Kivisaari on voittanut Vaahteraliigassa Helsingin Roostersin riveissä Suomen mestaruudet vuosina 2000, 2002 ja 2004 sekä Porvoon Butchersissa vuonna 2005. Hän palasi Butchersista kaudelle 2006 Roostersiin.
Kivisaari on valittu Vaahteraliigan All Stars -miehistöön vuonna 2001. Hän kuuluu myös Suomen maajoukkueeseen.
BSD-lisenssi
BSD-lisenssi on vapaa ohjelmistolisenssi ja yksi käytetyimmistä avoimen lähdekoodin lisensseistä. Se tunnetaan parhaiten Berkeley Software Distributionin (BSD) lisenssinä.
BSD-lisenssin ehdot ovat yksinkertaiset verrattuna esimerkiksi GNU GPL:ään. Se antaa käyttäjälle miltei public domainia vastaavat oikeudet. Lisenssi sallii koodin muokkaamisen ja uudelleenkäytön myös omisteisissa tuotteissa, kunhan lisenssin teksti säilyy lähdekoodissa. Toisin kuin GPL, BSD-lisenssi ei vaadi lähdekoodin julkaisemista, jos lisensoitua ohjelmaa levittää eteenpäin. BSD-lisensoidun tuotteen voi myös julkaista toisella lisenssillä, jonka ei tarvitse olla BSD-yhteensopiva. Tästä seuraa, että BSD-lisensoidulle koodille kuka tahansa saa käytännössä tehdä aivan mitä haluaa.
Alkuperäinen BSD-lisenssi sai alkunsa Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, kun BSD Unix julkaistiin. Lisenssissä oli pykälä, jonka mukaan lisensoitua koodia sisältävien tuotteiden dokumentaatioissa täytyy ilmoittaa tuotteen sisältävän Kalifornian yliopistossa kehitettyä koodia. Tämä johti siihen, ettei BSD-lisenssi ollut yhteensopiva GNU GPL -lisenssin kanssa, eikä näin ollen GPL- ja BSD-lisensoitua materiaalia saanut yhdistää. Lisäksi tämä aiheutti ketjureaktion, jossa moni koodia muokannut taho julkaisi koodin uudelleen omalla lisenssillään, vaatien nimensä ilmoittamista dokumentaatiossa. Tämän vuoksi jotkut ohjelmistot saattoivat sisältää pitkän listan pakollisia lähdeilmoituksia dokumentaatiossaan.
Nykyään BSD-tyyliset lisenssit eivät sisällä alkuperäisen lisenssin tekijänoikeusilmoitusta pakottavaa pykälää. Siksi lisenssistä käytetään usein myös nimitystä "muokattu BSD-lisenssi". Lisenssin teksti on public domainia, ja nimet "Regents of the University of California", "University of California, Berkeley" ja "Regents" tulisi korvata omalla nimellä.
On olemassa myös muita BSD-tyylisiä lisenssejä. Jotkut ohjelmistot, esimerkiksi NetBSD, käyttävät yhä alkuperäistä Berkeleyn lisenssiä. Toiset taas saattavat poistaa tai lisätä uusia pykäliä lisenssiin.
Monsieur Mosse
Monsieur Mosse, oikealta nimeltään Raimo Urmas Jääskeläinen (26. toukokuuta 1932 Helsingin maalaiskunta – 22. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli maskeeraaja ja parturi-kampaaja. Hänet tunnetaan ensimmäisenä avoimesti homoseksuaalisena julkisuudenhenkilönä Suomessa.
1970-luvulla Monsieur Mosse pyöritti kauneussalonkeja Helsingissä ja Tampereella. Vuonna 1971, jolloin homoseksuaalisuus dekriminalisoitiin Suomessa, Mosse kertoi julkisuudessa seksuaalisesta suuntautumisestaan. Hän oli vakituinen henkilö sensaatiolehti Hymyn sivuilla. Monsieur Mosse julkaisi toimittaja Timo Korpin kirjoittaman muistelmateoksen "Voi pojat, kun tietäisitte!" vuonna 1981. Hän kuoli vuonna 1992 sydänleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.
Taiteilijanimi Mosse juontuu samannimisestä roolihahmosta, jota hän näytteli Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa "Laukaus Kyproksessa". Hän oli elokuvassa myös maskeeraajana.
Talinranta
Talinranta () on läntisen Helsingin osa-alue Munkkivuoren länsipuolella ja Talin eteläpuolella. Etelässä kulkee Turunväylä (ykköstie), joka erottaa Talinrannan Vanhasta Munkkiniemestä. Talinranta kuuluu Munkkiniemen kaupunginosaan ja peruspiiriin.
Talinranta on Ison Huopalahden rannalla sijaitseva merellinen ja varsin nuori kaupunginosa. Siellä ei ole 1990-luvulla rakennettujen asuintalojen ohella paljoa muuta kuin yksi päiväkoti ja alueen eteläosassa sijaitseva Helsingin kaupungin Rakennusviraston käytössä oleva alue (Ulvilankuja 6), jossa sijaitsee muun muassa taimisto. Talinrannan asuinalueen keskellä on Muusantorin nimellä kulkeva aukio. Työpaikkoja Talinrannassa on 41 (31.12.2003).
Ainoa tieyhteys asuinalueelle johtaa idän suunnalta Munkkivuoresta Taiteentekijäntien kautta; lisäksi voi kulkea kevyen liikenteen väyliä pitkin. Merellisyydestään huolimatta Talinrantaan ei veneellä käytännössä pääse, koska matalat Turunväylän alikulut Tarvonsuoralla tukkivat veneilyreitin etelästä.
Talinrannan ympäristön viheralueella luoteeseen mentäessä on Talinhuippu, jossa sijaitsee frisbeegolf-rata ja koirien agilityrata. Siitä voi jatkaa edelleen Espoon puolella Vermoon. Talinrannasta pohjoiseen sijoittuu Talin golfkenttä ja koillispuolelle Talin liikuntapuisto jalkapallo- ja tennishalleineen.
Talinrantaan kulkee bussilinja 18. Bussi on ollut hidas keskustaan asti mentäessä, mutta nykyinen reitti vie nopeammin, koska bussi käy Talinrannassa Munkkivuoren päätepysäkiltä lähdön jälkeen, eikä pidä taukoa Talinranta-Kamppi välillä. Pitäjänmäen juna-asemalle on vajaat kaksi kilometriä. Turunväylän Espoon bussit eivät pysähdy Talinrannan lähellä. Alle kahden kilometrin kävely-etäisyydeltä löytyvät junan lisäksi poikittaislinjat 52 (Munkkiniemi-Munkkivuori-Haaga-Oulunkylä-Arabia) ja Runkolinja 550.
Talinrannan alueella oli vuoteen 1983 jätevedenpuhdistamo. Altaiden kohdalla on nyt opiskelija-asuntoja, ja Muusantorin rakennuksissa on hyödynnetty vanhoja allasrakenteita. Läheinen Talinhuippu on vuosina 1963-1980 käytössä olleen kaatopaikan päällä. Kaatopaikan ja läheisen jätevedenpuhdistamon käyttö on lopetettu vuosia sitten, mutta niiden haitallinen vaikutus näkyy edelleen vesialueen tilassa. Kaatopaikka kunnostetaan sen jälkeen kun Vuosaaren kaatopaikka on kunnostettu vuoteen 2017 mennessä, kaupungin rahatilanteen mukaan.
Ornitopteri
Ornitopteri on lentokone, joka lentää siipiä räpyttelemällä kuten linnut, lepakot tai hyönteiset.
Mekaanisen ornitopterin idea mainittiin tiettävästi ensimmäisen kerran Roger Baconin kirjoituksissa 1200-luvulla]].
Noin vuonna 1490 Leonardo da Vinci tutki lintuja ja suunnitteli havaintojensa pohjalta ornitopterin kaltaisen lentolaitteen.
Vuonna 1781 Karl Friederich Meerweinin otaksutaan rakentaneen ensimmäisen ornitopterin, mutta sen epäillään pikemminkin liitäneen alas korkeasta paikasta kuin lentäneen.
Englantilainen George Cayley hahmotti vuonna 1799 lentämisen teoriaa. Ornitopterin sijaan suunnittelu keskittyi purjelentokoneiden kaltaisten koneiden tutkimiseen.
Ensimmäinen lentoon kyennyt miehittämätön ornitopteri rakennettiin Ranskassa 1870-luvulla. Voimanlähteenä oli kumilenkki.
8. heinäkuuta 2006 professori James DeLaurierin suunnittelema ornitopteri teki ilmailuhistoriaa pysymällä ilmassa 14 sekunnin ajan. Lento oli tiettävästi ensimmäinen miehitetty lento, jossa ornitopteri käytti lentoonlähdössä vain omaa moottoriaan.
Niemenmäki
Niemenmäki () on Munkkiniemen kaupunginosaan ja peruspiiriin kuuluva pieni (pinta-ala 0,27 km²) osa-alue Länsi-Helsingissä, Munkkivuoren itäpuolella.
Pieni Niemenmäki on 1960-luvun alun kerrostaloalue. Lännessä Niemenmäen erottaa Munkkivuoresta jyrkkä mäki. Idässä maasto laskeutuu loivasti Pikku Huopalahteen. Korkeat 7-10-kerroksiset pistetalot ovat mäen päällä, lamellitalot idässä.
Niemenmäen asuntokanta koostuu 1960-luvulla rakennetuista kerrostaloista. Asuintaloista pohjoiseen, Lapinmäentien pohjoispuolella on vuonna 1969 valmistunut, arkkitehti Heikki Castrenin johdolla suunniteltu Pohjolan toimitalo.
Asukkaita Niemenmäessä on 1254 (1. tammikuuta 2014) ja työpaikkoja 1361 (31. joulukuuta 2012).
Niemenmäkeä rajaa lännessä vilkas Huopalahdentie, idässä puisto- ja puutarha-alue sekä Pikku Huopalahti (meri). Puutarha-alue sijaitsee ainakin osin entisen Pikku-Huopalahden kaatopaikan alueella, mutta viljelypalstojen kohdalta maa on vaihdettu puhtaaseen.
Niemenmäen lähistöllä sijaitsevat muun muassa Munkkivuoren ostoskeskus, Pikku Huopalahti (kaupunginosa ja merenlahti), Etelä-Haaga, Talin keilahalli ja liikuntapuisto tenniskeskuksineen.
Bat Out of Hell II: Back Into Hell
Bat Out of Hell II: Back Into Hell on Meat Loafin 1993 julkaistu albumi. Se on jatko-osa 16 vuotta aiemmin julkaistulle "Bat Out of Hellille". Edeltäjän tapaan Jim Steinman kirjoitti albumin laulut ja toimi tällä kertaa myös sen tuottajana.
Albumi oli jättimenestys, jota on myyty maailmanlaajuisesti yli 15 miljoonaa kappaletta. Single "I'd Do Anything for Love (But I Won't Do That)" nousi listaykköseksi 28 maassa, viipyen esimerkiksi Isossa-Britanniassa listan kärkipaikalla seitsemän viikkoa.
Neljä levyn kappaleista oli julkaistu jo vuonna 1981 Jim Steinmanin "Bad for Good" -levyllä, lausuttu esitys "Wasted Youth" nimellä "Love and Death and an American Guitar".
Claude (Grand Theft Auto)
Claude on fiktiivinen hahmo videopelissä "Grand Theft Auto III". Claude esiintyy myös pelissä "" muutamissa välianimaatioissa yhtenä osallistujana laittomiin autokilpailuihin. "Grand Theft Auto Vice Cityssä" on hotellihuoneessa juliste Claudesta, joka pitelee käsissään rynnäkkökivääriä.
Clauden nimeä ei mainita pelin aikana, vaan pelin henkilöt käyttävät hänestä nimityksiä ”Fido” ja ”Kid”. Clauden etunimi mainitaan ensimmäisen kerran vasta pelissä "Grand Theft Auto: San Andreas", vaikka joidenkin väittämien mukaan hänen nimensä on mahdollista löytää "Grand Theft Auto 3":n tiedostoista. Osa pelaajista uskoo Clauden ja "Grand Theft Auto 2":n päähenkilö Claude Speedin olevan sama henkilö heidän monien ulkoisten samankaltaisuuksien vuoksi, mutta Rockstar Games ei ole vahvistanut väittämää todeksi. Pelin Windows-version alkuvideossa tosin näkyy päähenkilön ollessa tietokoneella, että nimi Claude Speed on merkitty palkkamurhattavaksi ja tapetaan gta 2 moviessa.
Pelin aikana Claude ei puhu lainkaan, toisin kuin myöhemmät pelisarjan päähenkilöt.
Clauden kronologinen ensiesiintyminen tapahtuu cameoroolin myötä vuoteen 1992 perustuvassa pelissä "Grand Theft Auto: San Andreas", jossa hän ajaa pelin päähenkilö vastaan ja häviää. Ajokilpailun jälkeen Clauden uusi naisystävä ilmoittaa Carlille heidän aikovan matkustaa Liberty Cityyn, ja palkinnoksi voitostaan Carl saa tyytyä rähjäiseen autokorjaamoon Clauden auton sijaan. Clauden nimi mainitaan Catalinan Carlille soittamien puheluiden aikana.
Lokakuussa 2001 Catalina pettää Clauden ampumalla tätä onnistuneen pankkiryöstön jälkeen ja jättää tämän kuolemaan sekä poliisien pidätettäväksi. Kun Claudea ollaan kuljettamassa vankilaan, kuljetusauto joutuu väijytykseen ja Claude pakenee 8-Ball-nimisen miehen avustuksella. Claude alkaa työskentellä Leonen rikollisperheelle lopulta tuhoten Catalinan ja tämän uuden liittolaisen Miguelin huumelaivan. Kiitokseksi työstään Claude on joutua Leonen rikollisperheen johtajan, Salvatore Leonen järjestämän ansan uhriksi, mutta Salvatoren tytär Maria varoittaa Claudea. Maria esittelee Clauden Yakuzan toiselle johtajalle, Asuka Kasenille, joka käskee Claudea tappamaan Salvatoren.
Onnistuneen salamurhan jälkeen Claude työskentelee Yakuzalle ja pääsee sen johtajan, Kenji Kasenin suosioon. Clauden muina työnantajina toimii korruptoitunut poliisi Ray Machowski ja mediamoguli Donald Love. Myöhemmin Donald Love käskee tappamaan Kenji Kasenin ja lavastamaan Colombian Cartelin syylliseksi tappoon. Kenjin kuoleman jälkeen Asuka janoaa kostoa kolumbialaisille veljensä kuoleman johdosta.
Myöhemmin Asuka tapetaan ja Catalina kidnappaa Marian. Claude kohtaa entisen naisystävänsä, tappaa tämän ja pelastaa Marian.
Seth Putnam
Seth Edward Putnam (15. toukokuuta 1968 – 11. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen grindcore-muusikko, joka perusti Anal Cunt -yhtyeen Massachusettsissa vuonna 1988. Hänet tunnetaan myös useista sivuprojekteistaan, joita ovat muiden muassa Angry Hate, Impaled Northern Moonforest, Satan's Warriors, Shit Scum, Vaginal Jesus ja You're Fired.
Putnam syntyi Bostonissa ja hänellä oli irlantilaisia ja englantilaisia sukujuuria. 1980-luvulla hän soitti bassoa thrash metal -yhtyeessä Executioner. Lokakuussa 2004 Putnam sai sairauskohtauksen ja vaipui kahdeksi kuukaudeksi koomaan nautittuaan crackia, heroiinia, alkoholia ja suuren määrän Ambien-unilääkettä. Lääkärit uskoivat Putnamin joutuvan vegetatiiviseen tilaan loppuelämäkseen, mutta hän toipui. Putnam ei tienannut tuotoksillaan paljoa rahaa.
Vuonna 2006 järjestetyllä Anal Cuntin kiertueella Putnam joutui useimmiten esiintymään tuolilla istuen. Hän vieraili Panteran levyllä "The Great Southern Trendkill".
Kesäkuussa 2011 Putnam kuoli sydänkohtaukseen 43 vuoden iässä.
Narvanlahti
Narvanlahti on Suomenlahden eteläosassa, Viron ja Venäjän välisen rajan kohdalla sijaitseva leveä lahti. Se on Suomenlahden suurimpia lahtia. Pituutta sillä on noin 40 km, suun leveys on noin 90 km ja se on keskimäärin 30 m syvä.
Narvanlahteen laskee Narvanjoki, jonka suussa sijaitsee Narva-Jõesuun kaupunki. Joki on myös Viron ja Venäjän rajajoki. Lahden eteläranta kuuluu Itä-Virumaan maakuntaan. Idässä lahtea rajaa Venäjälle kuuluva, pohjoiseen työntyvä Kurkolanniemi ("Kurgalski poluostrov"). Lahden rannalla sijaitsee myös Sillamäen kaupunki Narva-Jõesuusta länteen.