Shakki Suomessa
Tämä artikkeli käsittelee shakkia Suomessa ja siihen liittyviä asioita, kuten järjestö- ja kerhotoimintaa sekä kirjallisuutta.
Shakkia on alettu pelata nykyisen Suomen alueella jo keskiajalla. Silloin shakki oli ylempien luokkien rälssin ja papiston suosima ajanviete. Pelinä shakki ilmensi keskiajan ihannetta järjestäytyneestä ja hierarkkisesta yhteiskunnasta. Keskiaikaisia shakkinappuloita on löytynyt muun muassa Turusta ja Hämeen linnasta, mistä on myös pelilaudan kappale.
Suomessa shakkia on pelattu yli 150 vuotta ja kansainvälisiä kontakteja shakkiseuroilla on ollut heti alusta lähtien. Pietarissa vierailevat huippupelaajat poikkesivat silloin tällöin matkansa varrella myös Turussa, Helsingissä ja Viipurissa, antaen simultaaniesityksiä ja tuoden uusia virikkeitä.
Vanhin yhtäjaksoisesti toiminut suomalainen shakkikerho on Helsingin Shakkiklubi (HSK perustettu 1886), jonka perustajajäsenet olivat käynnistämässä koko maan shakkitoimintaa. Muita vanhimpia suomalaisia kerhoja ovat olleet Åbo Schackklubb - Turun Shakkiklubi (1903), Vasa Schackklub (1906), Viipurin Shakkiklubi (1908), Akateeminen Shakkiklubi (1911, yliopiston rehtori vahvisti säännöt) ja Arbetets Vänners Schackklubb (1912).
Tidskrift för schack oli ensimmäinen suomessa ilmestynyt shakkilehti. Sitä julkaistiin vuoden 1890 ajan, 10 numeroa, yht. 100 sivua. Toimittajana oli Helsingin Shakkiklubin aktiivinen puuhamies, kieli- ja itsenäisyysmies, kirjailija ja professori Johannes Öhquist (1861-1949). Häntä pidetään myös Suomen tehtäväshakin uranuurtajana.
Suomen itsenäistymisen jälkeen Helsingin ja Turun shakkiklubit ryhtyivät puuhaamaan kansallista liittoa sekä yleistä turnausta, jossa saataisiin selville maan paras pelaaja. Suomen Shakkiliiton perustaminen ja "1. yleissuomalainen turnaus" toteutui kesäkuussa 1922 Helsingissä. Turnauksen voitti 51-vuotias Anatol Tschepurnoff Viipurin Shakkiklubista ja hän piti mestaruutta yhtäjaksoisesti vuoteen 1931, jolloin mestaruuden voitti nuoren polven edustaja ja ajankohtaisen teorian tuntija, 21-vuotias Eero Böök, sittemmin ensimmäinen kansainvälinen mestarimme ja ansiokas shakkikommentaattori.
Suomen shakkitoiminnasta vastasi aluksi Suomen Shakkiliitto (SSL, perustettu 1922). 1920- ja 1930-luvuilla shakkielämä laajeni voimakkaasti ja kansainvälistyi. Työväen Shakkiliitto (TShL) perustettiin 1934 ja tehtäväshakille antautuneiden Suomen Tehtäväniekat 1935. Shakkiolympialaiset 1952 järjestettiin Helsingissä. Nykyinen Kirjeshakkiliitto perustettiin 1961, Eino Heilimon toimiessa ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1968.
Suomen Shakkiliitto ja Työväen Shakkiliitto perustivat aluksi sotien jälkeen 1946 Yhteistoimikunnan (YTK), minkä tarkoitus oli yhdistää shakkitoiminta Suomessa. Vuonna 1948 perustettiin, Suomen Keskusshakkiliitto, joka lähinnä vastasi siitä alkaen Suomen mestaruuskilpailuista ja edustuspelaajien valinnasta. Liitot kuitenkin jatkoivat muun muassa omien mestaruuskilpailujen järjestämistä – "porvarillinen" SSL ja työväen TShL. 1981 shakki tunnustettiin Suomessa urheiluksi.
1993 SSL ja TShL pääsivät yhteisymmärrykseen ja 28. marraskuuta 1993 koolle kutsutussa kerhojen kokouksessa "Suomen Keskusshakkiliitosta" tuli uutena seurojen omistamana lajiliittona kansallinen kattojärjestö. Äänestyksessä uuden liiton puheenjohtajuudesta SSL:n Harri Hurme voitti TShL:n Markku Kososen. Suomen Shakkiliitto lopetti toimintansa vuoden 1994 lopussa, mutta TShL jatkoi toimintaansa edelleen. 1992 ilmestyi Pekka Palamaan kirjoittama "Suomen Shakkiliiton 70-vuotishistoriikki.
Vuonna 2011 Keskusshakkiliitto vaihtoi nimensä Suomen Shakkiliitoksi (SSL).
Suomen Shakkiliitto vastaa Suomen Shakin julkaisemisesta. Ensimmäisen kerran 1924 Ilmari Rahmin päätoimittamana ilmestynyt lehti ilmestyy nykyään 12 numerona vuosittain ja kuuluu etuna A-lisenssin haltijoille. Lehden päätoimittaja on Marko Tauriainen.
SSL edustaa Suomea FIDE:ssä. Kansainvälisellä tasolla kuusi suomalaista on yltänyt lähishakissa suurmestareiksi: Heikki Westerinen (v:sta 1975), Yrjö Rantanen (1981), Eero Böök (1984), Jouni Yrjölä (1990), Heikki Kallio (2001) ja Tomi Nybäck (2003). Naisten suurmestarin arvon on saanut Niina Koskela (2006). Kaikkiaan on FIDE jakanut Suomeen vajaat kuutisenkymmentä shakkiarvonimeä.
Kirjeshakissa suomalaiset olivat saaneet 2012 syksyyn mennessä 14 suur- 15 seniori- ja 40 kansainvälisen mestarin arvoa. Vuonna 2011 Pertti Lehikoinen voitti ensimmäisenä suomalaisena maailmanmestaruuden. XX MM-turnauksen voittanut Lehikoinen oli myös ensimmäinen suomalainen maailmanmestari shakissa ylipäätään.
Tehtäväshakissa ratkaisemisen joukkuemaailmanmestaruuskilpailuja eli "tehtäväolympialaisia" on järjestetty vuodesta 1976. Suomen joukkue oli 2012 mennessä voittanut kisat seitsemän kertaa ja vienyt ohessa neljä henkilökohtaista mestaruutta. Henkilökohtaisina saavutuksina voi mainita kolme ratkaisemisen suurmestarin arvonimen saanutta ihmistä: Pauli Perkonoja (1979), Kari Valtonen (1983) ja Jorma Paavilainen (1999). Heistä menestynein on Perkonoja.
Suomen Shakkiliitto (SSL), vuoteen 2011 saakka "Suomen Keskusshakkiliitto", on Suomen shakinpelaajien lajiliitto, joka muun muassa järjestää vuosittain SM-turnaukset ja laskee kotimaan vahvuusluvut. Suomessa shakki on vuodesta 1983 asti ollut virallisesti urheilua, minkä takia shakkiliitot ja -kerhot kuuluvat valtion ja kuntien urheilutoimen alaisuuteen.
Suomen Shakkiliiton varsinaisia jäseniä ovat shakkikerhot ja niiden lisäksi jäseniä ovat myös Suomen Kirjeshakkiliitto, Suomen Tehtäväniekat ja Työväen Shakkiliitto.
Suomen shakkitoiminnasta vastaa SLU:n lajiliittoihin kuuluva Suomen Shakkiliitto (SSL, perustettu 1948), joka muun muassa järjestää vuosittain SM-turnaukset ja laskee kotimaan vahvuusluvut. Vahvuuslukuja käytetään pelaajaparien valitsemiseksi joko tasaselojärjestelmällä, jonka tarkoituksena on saada pelipariksi mahdollisimman tasaväkisen parin tai kuten yleisemmin kilpailujärjestelmällä, jonka tarkoituksena on löytää kilpailijoiden parhuusjärjestys.
Suomessa shakki on vuodesta 1983 asti ollut virallisesti urheilua, minkä takia shakkiliitot ja -kerhot kuuluvat valtion ja kuntien urheilutoimen alaisuuteen. Kotimaisten turnausten kilpailukalenterista, tulospalvelusta, selolaskennasta ja Suomen Shakin julkaisemisesta vastaa Suomen Shakkiliitto (SSL).
Kansallisia kilpailukalentereita ylläpitävät Suomen Shakkiliitto , ShakkiNet sekä Helsingin Shakkiliitto ja jotkin shakkikerhot.
Tutkimusten mukaan shakin harjoittelu parantaa keskittymiskykyä sekä ongelmien ratkaisukykyjä ja on muun muassa näiden kautta hyödyllistä muutenkin, ainakin lapsille. Ja kaikenlaisen ajatteluharjoittelun on todettu vähentävän riskiä dementiaan, joten myös eläkeläisille tämä on hyvä harrastus. Opetussuunnitelmaan shakki on nostettu ainakin Venäjällä, Ranskan Korsikassa, Islannissa ja Turkissa.
Opettelu yleensä aloitetaan perheessä ja tämän jälkeen mennään koulujen shakkikerhoihin. Leirejä ja päiväleirejä organisoidaan ainakin Espoossa ja Salossa.
Pääkaupunkiseudulla lapsen ensimmäiset kilpailut ovat yleensä joko koulussa tai Shakkiareenalla. Shakkiareenalla kisoja vedetään nimellä Nappulaturnaukset.
Muualtakin Suomea löytyy kisoja. Kilpailukalentereita löytyy useastakin paikkaa vähän eri sisällöillä, mutta selkein niistä on Koulushakin kilpailukalenteri. Vastustajien tasoa voi katosa valtakunnalliselta Selo-listalta.
Koulushakille on omat verkkosivut ja Facebookista löytyy Shakkiliiton sivu, jossa kerrotaan myös lasten ja nuorten tapahtumat. Harrastusta aloittaville soveltuu myös ilmainen "Shakki!"-lehti.
Seurajoukkueiden SM-kilpailujen lisäksi Suomen mestaruudesta pelataan vuosittain myös koulujoukkueet. Maaliskuussa 2012 pelatuissa kisoissa kilpaili neljässä sarjassa yhteensä 37 nelihenkistä joukkuetta. Vuonna 2012 Helsingin seudun koulujoukkueiden kisoissa oli mukana 47 joukkuetta. Jatkokoulujen sarjoissa viime vuosina ovat menestyneet Ressun lukio (Helsinki) ja Matematiikkalukio (Maunulan yhteiskoulu, Helsinki). Ylä- ja alakoulujen sarjoissa Englantilainen koulu (Helsinki) sekä Suomalais-venäläinen koulu (Helsinki).
Koulushakille on omat SSL:n ylläpitämät verkkosivut.
SSL laskee kotimaan ja FIDE kansainväliset vahvuusluvut eli ELO-luvut. Kansainvälisiä vahvuuslukuja sanotaan ELO-luvuiksi ja kotimaan vahvuuslukuja SELO-luvuiksi ("Suomen elo"). Pikashakille ja kirjeshakille on erilliset vahvuuslukulistat PELO ja KELO. Kansallisen KELO-listan ylläpito loppui 2007 SKL:n siirryttyä käyttämään kansainvälisiä ICCF -lukuja. Näiden lisäksi SSL ylläpitää niin sanottua edustusvalintalistaa, josta Suomen edustajat valitaan kansainvälisiin edustustehtäviin.
Tehtäväshakin tarpeisiin on pikaratkaisemisen vahvuusluku RELO ja kansainvälisille laadinnan arvonimille ovat perustana FIDE-albumipisteet.
SELO- ja PELO-listat sekä edustusvalintalista löytyvät Suomen Shakkiliiton SSL:n verkkosivulta, Suomalaisten kirjeshakinpelaajien luvut Kansainvälisen kirjeshakkiliiton ICCF:n sivuilta ja RELO:t Suomen Tehtäväniekkojen (ST) sivuilta.
Shakin suomalaiset arvonimet myönnetään korkeimman saavutetun kansallisen vahvuusluvun perusteella ja ovat elinikäisiä. Poikkeuksena kirjeshakki, jossa 2008 uudistuksessa Suomen Kirjeshakkiliitto luopui kansallisen vahvuuslukulistan ylläpidosta, ja pelaajan luokka sidottiin hänen kunkinhetkiseen kansainväliseen vahvuuslukuunsa.
YHTEENSÄ 342