Kaliningradin eteläinen rautatieasema
Kaliningradin eteläinen rautatieasema eli Kaliningradin matkustajaliikenteen asema () on Venäjän Kaliningradin alueen ja Kaliningradin kaupungin tärkein henkilöliikenteen rautatieasema.
Kaliningradin eteläinen rautatieasema valmistui 19. syyskuuta 1929. Sen rakentaminen kesti 17 vuotta, mikä johtui osin rakennustöiden keskeytymisestä ensimmäisen maailmansodan aikana. Asema rakennettiin alun perin Königsbergin keskusrautatieasemaksi (), ja sen oli tarkoituksena oli korvata Königsbergin eteläinen () ja itäinen () rautatieasema. Asema sijaitsee keskikaupungin lounaispuolella muinaisten linnoitusten alueella. Valmistuessaan se oli Saksan uudenaikaisin rautatieasema kolmilaivaisine halleineen, arkkitehtuuriltaan tiiligotiikkaa myötäilevine odotussaleineen, erillisine matkatavaratunneleineen sekä ravintolapalveluineen. Toisen maailmansodan loppuun asti se oli Preussin itäradan () tärkeä risteysasema sekä kansainvälisessä että Saksan sisäisessä rautatieliikenteessä.
Toisen maailmansodan jälkeen Königsberg siirtyi Neuvostoliiton hallintaan ja kaupungin nimi muuttui Kaliningradiksi. Rautatieliikenne koki samalla suuria muutoksia. Vuosien 1945 ja 1946 aikana ratapihan kiskotus muutettiin leveäraiteiseksi eikä sinne enää voinut liikennöidä lännen suunnasta kapearaiteisempaa rataa vaativilla junilla. Samoihin aikoihin myös kaupungin keskusta siirtyi koilliseen päin Kaliningradin pohjoisen rautatieaseman ympärille, jolloin asema sai nykyisen nimensä Kaliningradin eteläinen rautatieasema. Asemasta käytetään aikatauluissa yleensä nimeä Kaliningrad-Passažirski (Калининград-Пассажирский). Asema toimi jatkossa Moskovan, Pietarin, Harkovan, Homelin ja Anapan suunnasta tulevien junien pääteasemana. Kaksi ratapihan raidetta sähköistettiin ja siitä lähtien asemalta on liikennöity lähijunilla yksiraiteista rataa pitkin pohjoiselle rautatieasemalle ja edelleen Itämeren rannikolla sijaiseviin kaupunkeihin.
Ensimmäinen lännen suunnasta kulkeva juna sitten toisen maailmansodan saapui asemalle Berliinistä 9. elokuuta 1991 turisteille tarkoitettuna erikoisjunana. Junan kulku asemalle oli teknisesti mahdollista siitä syystä, että Puolasta Kaliningradin eteläosissa sijaitsevalle tavara-asemalle johtava kapeampiraiteinen rata eli niin sanottu kansainvälinen raide oli säilytetty sotilaallisista syistä. Rataa jatkettiin edelleen Kaliningradin eteläiselle rautatieasemalle, jotta Berliinistä voitiin jälleen liikennöidä matkustajajunilla Kaliningradiin asti.
Asemarakennus on kunnostettu vuosituhannen vaihteessa.
Liikenteellisesti merkittävintä on muualle Venäjälle suuntautuva liikenne. Nämä junat kulkevat matkallaan Liettuan Kaunasin ja Vilnan asemien kautta. Sitten ne useimmiten jatkavat Valko-Venäjän kautta Venäjälle ja näin tuovat mahdollisuuden matkustaa Kaunasista tai Vilnasta esimerkiksi Minskiin tai Homeliin. Pietarin suuntaan kulkevat junat voivat jatkaa Vilnasta pohjoiseen ja suunnata Latvian itäosien (Daugavpils) kautta määräasemalleen. Etelä-Venäjälle menevät junat ajavat Valko-Venäjän ohella Ukrainan läpi.
Kaliningradista aluksi etelään vievää rataa pitkin liikennöi päivittäin junavuoro Puolan Gdańskiin ja edelleen Gdyniaan. Junassa on myös Berliiniin meneviä vaunuja.