Yrjö Kivimies
Yrjö Armas Kivimies (alk. Uuno Armas Mattila; 8. joulukuuta 1899 Joensuu – 18. maaliskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kriitikko, kolumnisti ja kääntäjä, jonka tunnetuin teos oli 1937 ilmestynyt "Pidot Tornissa".
Kivimiehen vanhemmat olivat urakoitsija Enok Mattila ja Maria Paavola ja puoliso vuodesta 1949 Kaarina Saarnivaara. Päästyään ylioppilaaksi hän osallistui 1919 vapaaehtoisena Viron vapaussotaan, ja näistä kokemuksistaan hän kirjoitti 1921 esikoisteoksensa "Sotureita". Kivimies opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa, mutta ryhtyi sitten vapaaksi toimittajaksi. Toimittajanuransa aikana hän kirjoitti kolumneja noin 50 eri nimimerkillä lehtiin "Uusi Suomi", "Suomen Kuvalehti", "Kuva" ja "Seura".
1930-luvulla Kivimies työskenteli jyväskyläläisessä Gummeruksen kustannusliikkeessä. Vuonna 1937 hän kokosi joukon nuoremman polven suomalaisia älymystön edustajia keskustelemaan silloin ajankohtaisista aiheista, kuten suomalaisen kansanluonteen myytistä, naapuruussuhteista ja erilaisten kansojen yhteiselosta helsinkiläisen Hotelli Tornin kabinettiin. Näiden keskustelujen pohjalta Kivimies julkaisi samana vuonna kirjan Pidot Tornissa, jossa keskustelijat esiintyivät salanimillä. Kivimies itse esiintyi kirjassa nimellä "konservatiivi". Muita keskustelijoita olivat Martti Haavio (dosentti), Tatu Vaaskivi (kirjailija), Lauri Viljanen (esteetikko), Niilo Mäki (filosofi), Helvi Hämäläinen (pikku rouva), Esko Aaltonen (lehtimies), Sakari Pälsi (suuri tuntematon), Kustaa Vilkuna (kansatieteilijä), Lauri Hakulinen (kielimies), Kaarlo Marjanen (kriitikko), Olavi Paavolainen (kulttuurimatkailija), Jussi Teljo (pessimisti), Matti Kurjensaari (radikaali) ja Urho Kekkonen (ministeri). Pitojen keskusteluissa tuotiin esille uusia ajatuksia, mutta keskusteluissa näkyi myös kansalliskiihko sekä epäluuloinen suhtautuminen vasemmistolaisiin ajatuksiin ja suuriin kansanjoukkoihin. "Pidot Tornissa" -kirjan perinteitä jatkoivat myöhemmin Eino S. Repo kirjallaan "Toiset pidot Tornissa" (1954) ja Erno Paasilinna kirjoillaan "Pidot Aulangolla" (1963) ja "Pidot Suomessa" (1972).
Sodan jälkeen Kivimies toimi "Suomalainen Suomi" -lehden toimittajana 1946–1948. Hän sai Turun yliopiston filosofian kunniatohtorin arvon 1960.
Kivimies suomensi 1920-luvulta alkaen muun muassa Rudyard Kiplingin, Mark Twainin, Edgar Allan Poen, Edgar Wallacen ja Honoré de Balzacin teoksia. Vuonna 1926 hän matkusti Tahko Pihkalan kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he muun muassa ajoivat ostamallan Nash-merkkisellä autolla 4 500 mailin matkan Chicagosta Iowa Cityyn ja sieltä Fort Benningin ja Augustan kautta New Yorkiin. Matkakokemuksista Kivimies kirjoitti suositun kirjan "”Tahkon” mukana jenkkien maassa" vuonna 1928.
Kivimies kirjoitti 1930-luvulla elokuvakäsikirjoituksia, joita hänen ystävänsä elokuvaohjaaja Teuvo Tulio ohjasi elokuviksi. "Taistelu Heikkilän talosta" (1936) pohjautui Johannes Linnankosken novelliin ja "Nuorena nukkunut" (1937) taas F. E. Sillanpään samannimiseen romaaniin. Jälkimmäisestä Kivimies jätti pois kaikki Sillanpään romaanissa olleet viittaukset Suomen sisällissotaan sillä aihe oli vielä 1930-luvun lopulla hyvin arka.
Kivimies julkaisi myös synonyymisanakirjan "Synonyymisanasto" (1946) ja fraasisanakirjan "Näinkin voi sanoa" (1964). 1950-luvulla hän tuli tunnetuksi uusien modernististen kirjallisuusvirtauksien vastustajana.