hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Romany Malco
Romany Romanic Malco, Jr. (s. 18. marraskuuta 1968 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä.
Malcon vanhemmat ovat trinidadilaisia, ja hän itse on sukunsa ensimmäinen Yhdysvalloissa syntynyt jäsen. Hän aloitti rap-harrastuksen 7-vuotiaana nimellä Kid Nice. Teini-ikäisenä hän liittyi R.M.G.-nimiseen rapryhmään, joka siirryttyään Los Angelesiin vaihtoi nimensä College Boyziksi. Se sai hitin singlellään "Victim of the Ghetto".
Myöhemmin Malco toimi tuottajana muiden muassa Paula Abdulille ja CeCe Penistonille. Lisäksi hän työskenteli elokuvien soundtrackien parissa. John Leguizamo pyysi Malcoa yrittämään näyttelemistä, kun tämä oli työstämässä soundtrackia Leguizamon elokuvaan "Kiusanhenki" ("The Pest", 1997).
Malco on nyttemmin menestynyt näyttelijänurallaan; hänellä on Conrad Shepardin rooli televisiosarjassa "Weeds". Lisäksi hän esitti erästä päähenkilö Andyn ystävistä komediassa "40 v. ja neitsyt" (2005). Malcon esittämä Jay kuuluu kolmikkoon, joka Andyn kanssa pokeria pelatessaan keksii tämän olevan neitsyt ja pyrkivät järjestämään Andylle sukupuolisuhteen.
Malcon muihin rooleihin lukeutuu osa TV-elokuvassa "Too Legit: MC Hammer – tositarina" (2001).
Tiedotus- ja suhdetoiminta
Tiedotus- ja suhdetoiminta (PR, public relations) on yksi markkinointiviestinnän muoto, jolla pyritään kehittämään yhteistyötä yrityksen ja sen sidosryhmien välillä. Tiedotus- ja suhdetoiminta voidaan jakaa ulkoiseen tiedottamiseen ja sisäiseen tiedottamiseen. Ulkoisessa tiedottamisessa hoidetaan suhteita yrityksen ulkopuolisiin sidosryhmiin.
Sisäisellä suhdetoiminnalla panostetaan yrityksen sisäisiin sidosryhmiin ja sen tavoitteena voi olla myönteisen yrityskuvan luominen, henkilöiden sitouttaminen yritykseen, ilmapiirin parantaminen yrityksessä jne.
Santa Justa Klan
Santa Justa Klan (SJK) on vuonna 2005 perustettu espanjalainen yhtye, jonka musiikki on hip hop -vaikutteista poppia. Siihen kuuluvat "Serranon perhe" -televisiosarjan näyttelijät Natalia Sánchez (Teté), Víctor Elías (Guille), Andrés de la Cruz (Boliche) ja Adrián Rodríguez (DVD). Yhtye teki ensiesiintymisensä sarjan vuonna 2005 esitetyllä neljännellä tuotantokaudella kappaleellaan ”A toda mecha”, ja ensimmäiset varsinaiset konsertit seurasivat myöhemmin kesällä 2005. Bändi on kuitenkin jo lopettanut. Yhtyeen jäsenet esiintyvät mediassa usein roolinimillään.
Santa Justa Klan on julkaissut albumit "S.J.K." (2005) ja "D.P.M." (2006), joista ensimmäinen myi platinaa Espanjassa. Albumit tuotti myös "Serranon perheen" tuotantoyhtiönä toiminut Globomedia ja julkaisi Espanjassa DRO. Sarjan suursuosion myötä albumit julkaistiin Suomessa Warnerin kautta.Albumista julkaistiin myös bonuskappaleita ja DVD:n sisältävä erikoispainos.
Johan Matthias Sundwall
Johan Matthias Sundwall (myös "Johann", "Mathias", "Sundvall") (27. toukokuuta 1793 Turku – 6. syyskuuta 1843 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja professori.
Sundwall toimi Turun akatemian teoreettisen filosofian dosenttina vuodesta 1818 ja teoreettisen ja käytännöllisen filosofian apulaisena vuodesta 1825. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1829. Samana vuonna hän toimi myös Turun lukion filosofian ja luonnonhistorian lehtorina.
Sundwallista tuli Aleksanterin yliopiston teologisen siveysopin professori vuonna 1833. Samaan aikaan hän toimi Maskun kirkkoherrana vuodesta 1833 ja Janakkalan kirkkoherrana vuodesta 1834. Hän oli Turun tuomiokapitulin jäsen vuosina 1829–1833.
Sundwallin puoliso oli Johanna Vilhelmina Aejmelaeus (k. 1877), ja heidän poikansa oli valtiopäivämies, seminaarinjohtaja Fredrik Sundwall.
Johannes Ihmeidentekijä
Pyhä Johannes Ihmeidentekijä (, oik. , 4. kesäkuuta 1896 Adamovka, Harkovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 2. heinäkuuta 1966 Seattle, Yhdysvallat) oli venäläinen emigrantti, asketisti ja ortodoksinen kirkonmies, joka toimi Venäjän ortodoksisen ulkomaalaiskirkon arkkipiispana Shanghaissa, Länsi-Euroopassa ja San Franciscossa. Johannes tunnettiin ihmeidentekijänä; Venäjän ulkomaalaiskirkko kanonisoi hänet pyhimykseksi vuonna 1994 ja Moskovan patriarkaatti vuonna 2008 ("Shanghain ja San Franciscon Pyhä Johannes Ihmeidentekijä").
Myynninedistäminen
Myynninedistäminen () on yksi yrityksen markkinoinnin tukitoimista. Se tarkoittaa kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoitus on kannustaa markkinoivan yrityksen myyjiä ja jälleenmyyjiä myymään yrityksen tuotteita tai palveluita tuloksellisemmin ja vaikuttaa myös asiakkaiden ostohalua lisäävästi. Koska tähän voi liittyä myös muun muassa koulutusta, mainontaa ja suhdetoimintaa, on myynninedistämistä usein vaikea erottaa omaksi kokonaisuudekseen yrityksen markkinointikeinojen valikoimassa.
Myynninedistämisellä tarkoitetaan useimmin toimenpiteitä, joiden tarkoitus on lisätä myyntiä lyhyellä tähtäyksellä. Yleisimmin myynninedistämiseksi kutsutaan tilapäisiä erikoistoimenpiteitä, kuten myyntikilpailuja tai asiakaskilpailuja, ilmaisnäytteitä tai myyjille tai asiakkaille suunnattuja tapahtumia tai osallistumisia alan messuille.
Myyntihenkilöstöön kohdistettu myynninedistäminen voi tähdätä seuraaviin tavoitteisiin:
Tuotteen loppukäyttäjiin kohdistetun myynninedistämisen tavoitteita voivat olla:
Myyntihenkilöstöön ja jakelutiehen painottuvaa myynninedistämistoimintaa sanotaan "työntöstrategiaksi" () ja loppukäyttäjiin kohdistuviin toimenpiteisiin painottuvaa toimintaa "vetostrategiaksi" (). Nämä strategiat eivät sulje toisiaan pois, vaan niitä voidaan käyttää myös yhdessä.
Nexus (virolainen yhtye)
Nexus oli vuosina 2003–2006 soittanut virolainen tyttöbändi, joka nousi nopeasti yhdeksi suurimmista popyhtyeistä Virossa. Nexusuksen kokoonpanoon kuuluivat Janne Saar, Merlyn Uusküla ja Helen Randmäe.
Uusküla aloitti laulamisen kuorossa. Vuonna 2001 Uusküla voitti yleisön suosikkitittelin "Kaks takti ette" -laulukilpailussa, jossa hän oli nuorin esiintyvä artisti. Randmäe on panostanut enemmän tanssimiseen. Laulamisessa häntä ovat opastaneet virolaiset muusikot Lea Liitmaa ja Kelli Uustani. Saar aloitti laulamisen Viron televisiokanavan ETV:n musiikkipainotteisessa lastenohjelmassa "Laulustuudio". Saar opiskeli myös Nõmmen musiikkikoulussa viulunsoittoa ja otti osaa "Kaks takti ette" -laulukilpailuun.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia "Nii kuum" ja "Nexus 2" koostuvat pitkälti dance pop -kappaleista. Kolmas albumi "Nii head tüdrukud ei tee" poikkeaa edeltäjistään rock-vivahteillaan. Vuonna 2005 kesäkuussa Nexus keikkaili yhdessä Toe Tag -ja Terminaator -nimisten virolaisten yhtyeiden kanssa. Vuoden 2006 elokuussa Nexus kertoi lopettavansa toimintansa. Viimeisen keikan yhtye soitti 9. syyskuuta 2006 Tarttossa.
Karl Sederholm
Karl Sederholm (6. kesäkuuta 1789 Tuusula – 27. kesäkuuta 1867 Nefedjevo, Tulan kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen pappi ja uskonnonfilosofi.
Sederholmin vanhemmat olivat tilanomistaja, kuninkaallinen sihteeri Karl Albrekt Sederholm ja Ulrika Dorotea Olander. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1807. Sederholm suoritti pedagogian tutkinnon 1808 ja vuonna 1825 hän väitteli tohtoriksi Königsbergissä.
Sederholm vihittiin papiksi Etelä-Venäjälle saksankieliseen evankeliseen yhteisöön vuonna 1811. Hänet erotettiin 1820 pappisvirasta "harhaoppisena", koska hän vastusti valtaväestön harjoittamaa käännytystoimintaa. Myöhemmin hän toimi Moskovassa ja lähialueilla koulun rehtorina, uskonnonopettajana, saarnaajana ja pastorina. Viimeksi Sederholm asui poikansa luona Tulan kuvernmentissa.
Sederholm julkaisi useita tutkielmia erityisesti uskonnonfilosofian alalta pyrkien sovittamaan uskonnon ja filosofian yhteen. Sen lisäksi hän kirjoitti oppikirjoja ja runoja sekä käänsi kirjoja.
Sederholmin puoliso oli Henriette Johanna Christine Fürstenau (k. 1867). Hän oli filosofi Carl Robert Sederholmin (1818–1903) setä.
Syvään päähän
Syvään päähän on Eppu Normaalin 14. studioalbumi. Albumista on julkaistu cd-painoksen lisäksi myös digipack- ja vinyylipainokset. Albumilta julkaistiin single ”Jokainen hetki historian”. Levyn kannen on maalannut ”ankkataiteilija” Kaj Stenvall. Koko albumi, lukuun ottamatta rumpuja, on äänitetty Tajukankaalla eli Pantse Syrjän omassa studiossa. Kaikki albumin raidat on säveltänyt Pantse ja sanoittanut Martti Syrjä.
Juha Torvinen soittaa kahdella albumiraidalla kitaraansa Rolling Stones -kitaristi Ron Woodin plektralla. Aku Syrjän toinen rumpukapula on Charlie Wattsin kapula, jonka Aku sai ystävänsä kautta mukaan viimeisiin nauhoituksiin.
"Syvään päähän" ylitti kultalevyrajan julkaisupäivänään. Levyä myytiin ensimmäisen myyntipäivän aikana lähes 20 000 kappaletta. Albumin myynti ylitti myös syyskuussa platinalevyyn oikeuttavan 30 000 kappaleen rajan. Albumia on tähän mennessä myyty lähes 40 000 kappaletta.
Clarence Houser
Clarence (Bud) Houser (25. syyskuuta 1901 – 1. lokakuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kiekonheiton ja kuulantyönnön olympiavoittaja.
Bud Houser on yhä viimeisin mies, joka on voittanut olympiakultaa sekä kiekonheitossa että kuulantyönnössä - naisista samaan ovat myöhemmin yltäneet Micheline Ostermeyer ja Tamara Press.
Pariisin 1924 olympialaisissa Houser voitti kuulantyönnön tuloksella 14,995, jonka hän työnsi jo alkukilpailussa. Kiekonheiton voittotuloksen 46,155 Houser heitti myös alkukilpailussa, ja loppukilpailussa kuudesta heittäjästä vain yksi paransi tulostaan mutta hänkään ei sijoitustaan. Suomen Vilho Niittymaa hävisi Houserille 1,205 metriä ja sai hopeaa.
Amsterdamin 1928 olympiakisoissa Houser heitti kiekkoa alkukilpailussa kahden pahasti epäonnistuneen heiton jälkeen tulokseen 47,32, joka säilyi voittotuloksena. Suomen Antero Kivi jäi loppukilpailussa hänen tuloksestaan 9 cm:n päähän ja sai hopeaa.
180-senttinen ja 83-kiloinen Houser käytti kiekonheitossa aaltotyyliä, joka muutaman vuoden kuluttua väistyi edistyneemmän ruuvityylin tieltä. Hän heitti vuonna 1926 maailmanennätyksen 48,20, joka pysyi voimassa vajaat kolme vuotta.
Axel Adolf Laurell
Axel Adolf Laurell (9. huhtikuuta 1801 – 14. huhtikuuta 1852 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja teologian professori.
Laurell toimi Turun akatemian teoreettisen filosofian dosenttina vuodesta 1826 ja uudestaan vuonna 1830, ja välillä Haminan kadettikoulun alkeiskoulun opettajana vuosina 1828–30. Hän toimi Helsingfors lyceumin esimiehenä vuosina 1831–1839. Hänestä tuli Helsingin yliopiston dogmatiikan ja siveysopin professori vuonna 1836.
Samanaikaisesti Laurell oli myös Halikon (1829–1832, ei astunut virkaan), Siuntion (1836), Inkoon (1839) ja Janakkalan (1843) kirkkoherrana. Laurellin puoliso oli Josefina Fredrika von Kothen (k. 1905).
Filosofisesti Laurell oli suuntautunut Hegeliin ja Schleiermacheriin. Laurell perusti filosofisia ja pedagogisia artikkeleita julkaisseen "Väktaren"-lehden.
Carmen McRae
Carmen Mercedes McRae (8. huhtikuuta 1920, Harlem, New York – 10. marraskuuta 1994 Beverly Hills) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja yksi 1900-luvun merkittävimmistä naisvokalisteista. Hänen musiikissaan ilmenee ironiaa ja huumoria naiselta miehelle ja muulle maailmalle, rakkausrunoja ja aggressiivisiakin purkauksia. Hänen tunnetuin laulunsa on tulkinta Dave Brubeckin kappaleesta ”Take Five”.
McRaen äiti oli intialainen ja ennen McRaen syntymää kuollut isä costaricalainen. McRae alkoi opiskella pianon soittoa lapsena ja teini-ikäisenä hän pääsi jazzpianisti Teddy Wilsonin oppitunneille. Hän aloitti levyttämisen ja laulamisen saatuaan suosiota Mintons Playhouse jazzklubilla, joka siihen aikaan oli Harlemin suosituin.
Elämänsä aikana McRae oli naimisissa kolmesti: rumpaleiden Kenny Clarken ja Kenny Dennisin kanssa sekä basisti Ike Isaacsin kanssa. McRae oli ketjupolttaja ja käytti myös marihuanaa.
McRae esiintyi Pori Jazz -festivaaleilla vuosina 1980 ja 1986.
John Anderson (yleisurheilija)
John Anderson (4. heinäkuuta 1907 – 11. heinäkuuta 1948) oli yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.
John Anderson voitti kiekonheiton olympiakultaa Los Angelesin 1932 kisoissa. Alkukilpailussa hänen heittonsa kantoivat 47,87, 48,86, jolla hän siirtyi johtoon, ja 49,39. Loppukilpailun ensimmäisellä kierroksella hän heitti lopullisen voittotuloksensa 49,49, sitten 48,72 ja viimeisellä heitollaan 47,98. Loppukilpailussa ranskalainen Jules Noël heitti hyvin lähelle hänen merkkiään, mutta toimitsijat katselivat juuri silloin seiväshypyn loppuratkaisuja ja heiltä jäi ranskalaisen heitto näkemättä ja mittaamatta.
Kenneth Carpenter
Kenneth (Ken) Carpenter (19. huhtikuuta 1913 – 15. maaliskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.
Ken Carpenter voitti kiekonheiton olympiakultaa Berliinin 1936 kisoissa. Alkukilpailun kolmen kierroksen jälkeen hän oli kolmantena tuloksella 48,98. Loppukilpailussa hänen ensimmäinen heittonsa oli yliastuttu mutta toinen kantoi lopulliseen voittotulokseen 50,48. Viimeisen heiton pituus oli 47,28. Eurooppalaiset heittäjät olivat kilpailun suosikkeja, mutta Yhdysvallat otti kaksoisvoiton, kun Gordon Dunn heitti alkukilpailussa hopeamitalille riittävän tuloksen 49,36.
Anastasija Kapatšinskaja
Anastasija Aleksandrovna Kapatšinskaja (, s. 21. marraskuuta 1979) on venäläinen pikajuoksija.
Kapatšinskaja kilpaili ensimmäisissä arvokisoissaan Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001, joissa hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 23,61. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 400 metrin juoksun välierissä ajalla 51,68, mutta oli voittamassa MM-pronssia Venäjän joukkueessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Hän voitti Venäjän hallimestaruuden 200 metrillä 2001. Seuraavana vuonna hän juoksi Münchenin EM-kisoissa 400 metrillä viidenneksi ja oli mukana voittamassa pitkässä viestissä EM-hopeaa.
Kapatšinskaja voitti vuonna 2003 Venäjän sisäratojen mestaruuden 200 metrillä ja samalla matkalla hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ajalla 22,80. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 200 metrin Euroopan cupin sekä MM-kultaa Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa ajalla 22,38. Alun perin hän juoksi maaliin toisena, mutta alkuperäinen voittaja Kelli White hylättiin myöhemmin doping-käryn seurauksena. Kapatšinskaja oli samoissa kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Kauden lopussa hän sijoittui 200 metrillä toiseksi.
Kapatšinskaja voitti 2004 Venäjän sisäratojen mestaruuden 200 metrillä. Hän voitti samana vuonna kultaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa samalla matkalla, mutta kärähti kisojen yhteydessä dopingista, jolloin menetti kultamitalinsa ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Vuonna 2008 Kapatšinskaja voitti Venäjän mestaruuden 200 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2008 Kapatšinskaja sijoittui alun perin 400 metrillä viidenneksi ja pitkässä viestissä toiseksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin vuonna 2016 kun hänen Pekingissä antamansa dopingnäyte tutkittiin uudestaan ja siinä oli merkkejä dopingista.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 400 metrillä seitsemäs ja juoksi 4 × 400 metrin viestissä avausosuuden Venäjän pronssijoukkueessa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ajalla 22,47 ja juoksi avausosuuden Venäjän kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä.
Kapatšinskaja voitti 400 metrin Venäjän mestaruuden 2011 ennätyksellään 49,35. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli samalla matkalla kolmas ajalla 50,24. Pitkässä viestissä hän juoksi ankkuriosuuden kolmanneksi sijoittuneessa Venäjän joukkueessa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän juoksi alkuerissä Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa ja sai hopeaa kun toisella kokoonpanolla loppukilpailussa juossut joukkue sijoittui toiseksi.
Setouchmax
Setouchmax tarkoittaa suurinta laivaa, joka pystyy käyttämään Seton sisämeren satamia. Tämä meri sijaitsee Honshūn ja Shikokun saarten välissä. Tämän saaristomeren, japaniksi "Seto naikai", tärkeimmät satamat ovat Kōbe, Okayama, Takamatsu, Tokushima, Matsuyama ja Hiroshima. Setouchi on etelä-japanilainen teollisuusalue, johon kuuluu osia Okayaman, Hiroshiman, Yamaguchin, Kagawan ja Ehimen prefektuureista. Setouchi ei ole hallinnollinen eikä poliittinen kokonaisuus.
Setouchmaxiksi kutsutun laivan pituuden tulee olla alle 300 metriä ja syväyksen pienemmän kuin 16,10 metriä. Tällaisen laivan kantavuus on noin 205 000 tonnia. Nämä hyvin suuret irtolastialukset (VLBC, "very large bulk carrier") eivät voi käyttää Suezin eivätkä Panaman kanavaa, joten niistä käytetään myös nimitystä "capesize".
Help (yhtye)
Help oli suomalainen vuosina 1968–1969 toiminut Eero Raittisen säestysyhtye, joka hajosi kun Eero lähti Kirkan ja Anki Lindqvistin Rock and Roll Circus -kesäshow’hun 1969, jossa oli jo oma taustayhtye.
Ammunta kesäolympialaisissa 1908
Lontoon kesäolympialaisissa 1908 ammunnassa kilpailtiin yhdeksässä henkilökohtaisessa lajissa ja kuudessa joukkuelajissa.
Samppalinnan maauimala
Samppalinnan maauimala on Turussa Samppalinnanpuistossa sijaitseva, arkkitehti Abel Sandelinin suunnittelema maauimala. Maauimala valmistui vuonna 1955 ja vihittiin käyttöön vuonna 1956.
Maauimalan rakennussuunnitelmat laadittiin Turun kaupungin talorakennusosastolla, jota johti kaupunginarkkitehti A. S. Sandelin. Maauimalan rakennustyöt alkoivat vuonna 1953 louhintatöillä, harjannostajaisia vietettiin 29.11.1954 ja maauimala avattiin yleisölle juhannukseksi 22.6.1955. Tällöin olivat valmiina 50 metriä pitkä ja 3675 kuutiota käsittävä kaarevalinjainen pääallas, 800 istumapaikkaa käsittävä katsomo alapuolisine pukuhuoneineen ja valvomoineen, hyppytornit (toisen tasot 5m, 7,5m ja 10m ja toisen 3m sekä hyppylauta 1m ), auringonottotasot (2000 seisomapaikkaa) sekä kioskirakennus. Myös ylärinteeseen sijoitettu lastenallas kuului alkuperäiseen suunnitelmaan, mutta se valmistui vasta pari vuotta myöhemmin, vuonna 1957. Maauimalan rakennustöistä vastasi kaupungin rakennusosasto ja työpäällikkönä toimi E. Lönkä.
Maauimalassa on kaksi allasta: 50 metrin pituinen suuri allas ja lasten allas. Suuremman altaan reunalla on hyppytorni, jonka hyppylavat sijaitsevat 5, 7,5 ja 10 metrin korkeuksilla.
Samppalinnan maauimala suunniteltiin alun perin vuoden 1952 Helsingin olympialaisten uimalajien suorituspaikaksi. Uimalajit kisattiin kuitenkin muualla ja Turkuun rakennettiin vuonna 1952 maauimalan sijasta nykyisin Veritas Stadionina tunnettu jalkapallostadion.
Kesällä 1969 Samppalinnan maauimala houkutteli 225 000 kävijää ja 41 vuotta myöhemmin kesällä 2010 yhä noin 150 000 kävijää. Normaalikesinä kävijöitä on nykyisin noin 110 000–120 000.
Johan Henrik Avellan
Johan Henrik Avellan (18. joulukuuta 1773, Viapori – 3. syyskuuta 1832, Helsinki) oli suomalainen filosofi ja Turun akatemian professori.
Avellan toimi Turun akatemian käytännöllisen filosofian dosenttina vuodesta 1804, luonnonoikeuden ja historian apulaisena vuodesta 1809 ja filosofian apulaisena vuodesta 1810. Hänet nimitettiin historian professoriksi vuonna 1812, samalla hän toimi käytännöllisen filosofian vt. professorina vuosina 1811–12 ja 1824–27. Hämäläis-Osakunnan inspehtorina Avellan toimi vuosina 1821–1832.
Avellan toimi akatemian rehtorina vuosina 1822–23. Hän perusti yksityisen poikakoulun Helsinkiin vuonna 1829. Hänen isänsä oli Rymättylän kirkkoherra, FM Karl Avellan. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Kristina Eleonora Almqvist (k. 1821) ja toinen puoliso Agnes Charlotta Sofia Wrede (k. 1846). Kamarineuvos, tullinhoitaja ja kirjailija Herman Avellan (1820-1912) oli Avellanin poika ensimmäisestä avioliitosta. Avellanin tytär ensimmäisestä avioliitosta, Ida Matilda (Turku 24.10. 1817 - Helsinki 13.6. 1859) avioitui eversti, valtiomies Berndt Adolf Carl Gregori Aminoffin kanssa Turussa 13. kesäkuuta 1841.
Filosofina Avellan oli hegeliläinen. Hän oli erikoistunut kasvatusfilosofiaan ja kirjoitti myös mm. estetiikasta.
Fun Factory
Fun Factory on saksalainen elektronista musiikkia esittävä vuonna 1992 perustettu yhtye. Yhtyeen keulakuvana on hampurilainen hip hop-artisti Toni Cottura. Fun Factoryn suosio oli suurimmillaan 1990-luvulla.
Yhtyeen esittämiä kappaleita ovat muun muassa "Take Your Chance", "Pain" ja "I Wanna B With You".
Elokuussa 2016 yhtye julkaisi uuden studioalbumin "Back To The Factory".
Shelby
Shelby-automerkki on kilpa-ajaja Carroll Shelbyn perustama yhdysvaltalainen yhtiö.
Alun perin Shelby perusti yhtiönsä kilpaillakseen autokilpailuissa. Hän valmisti mm. Le Mans -kisaa varten "Shelby Daytona" -kilpureita. 
Shelbyn seuraava saavutus oli brittiläisen AC-automerkin koriin rakennettu Shelby Cobra. Erikoisen autosta teki sen pieni koko ja suuri moottori ja tehokkuus. Moottorina toimi Fordin 427-kuutiotuumainen (n. 7000 cm³) isolohko-V8.
Shelbyn ehkä tunnetuimpia malleja oli Fordin kanssa yhteistyössä valmistetut "Shelby Mustang"it. Ferrarin kieltäydyttyä Fordin ostotarjouksesta, yhtiö värväsi Shelbyn rakentamaan heille muskeliauton, jolla saisi "italialaisen itkemään" lainaten Fordin mainotekstiä. Shelbylle toimitettiin tavallisia Fastback korisia Mustangeja jotka hän kotitallissaan viritti ja maalasi tutuilla väreillä.(Valkoinen ja siniset raidat) Nämä raidat ovat USA:n kilpaväritys jollaiset nähtiin ensi kertaa LeMans radoilla Cunninghamien kisatessa 24 tunnin kisassa. Mustangia sai ensimmäisinä vuosina vain yhtenä versiona (GT-350), mutta myöhemmin mallistoon lisättiin suurempitehoisempi versio (GT-500)
Tunnetuimpia Shelby GT 500-omistaja oli varmasti Jim Morrison, jolla oli levy-yhtiöltä lahjoituksena saama vuoden 1967 yksilö, Nightmist Blue-värinen "Blue Lady", kuten Morrison autonsa nimesi. Nykyään Morrisonin Shelby on havitelluimpia vanhoja GT-500:sia, auton olinpaikasta ei kuitenkaan ole varmuutta.
Shelby Mustangeista tuli menestyneitä ja nykypäivänä harvinaisia keräilykappaleita. Autoja valmistettiin vuosina 1965-1970.
Shelby Mustangeja valmistettiin myös Euroopassa nimellä "Shelby Europa Mustang". Autot ovat harvinaisia, varsinkin avomallit jotka molemmat löytyvät nykyään Suomesta. Myös yksi Shelby GT-250 valmistettiin koekäyttöä varten. Mutta se ei koskaan päässyt tuotantoon vaarallisuutensa, vakuutusyhtiöiden ja alkavan bensakriisin takia.
Nykypäivänä Shelby on palannut jälleen Ford Mustang-mallistoon. Vanhaan ulkonäköön perustuva retromuotoiltu auto kulkee nykyään nimellä Ford Mustang Shelby GT-500, jota on saatavana myös Suomessa. "Top Gear" testasi tuotantokaudella 9 Shelbyn todellisen voimantuoton, ja tulos oli 447 bhp. Mallistoon ollaan myös lisäämässä KR ("king of the road") mallia, joka tulisi olemaan tehokkain Mustang koskaan.
Leonel Marshall
Leonel Marshall (s. 25. syyskuuta 1979 L' Avana, Kuuba) on kuubalainen ammattilentopalloilija.
Marshall aloitti lentopallouransa L` Avanassa Kuubassa. Hänellä huomattiin suuria lahjoja nopeasti, etenkin ponnistusvoimassa. Hän nousi suureksi lahjakkuudeksi, ja siirtyi tämän jälkeen jo hyvin nuorena pelaamaan ulkomaille, koska Kuubassa ei ole sarjoja aikuisille pelaajille. Kesällä 1998, 18-vuotiaana, hän siirtyi Italian A2-liigassa pelaavaan Porto Livornoon. Vuonna 2001 Marshall suoritti muutamien muiden kuubalaisten maajoukkuepelaajien kanssa "joukkopaon" Kuuban miesten lentopallomaajoukkueesta, jossa ei tämän jälkeen ole nähty muun muassa Marshallia eikä Angel Dennistä.
Germund Fredrik Aminoff
Germund Fredrik Aminoff (25. heinäkuuta 1796, Rantasalmi – 21. toukokuuta 1876, Helsinki) oli suomalainen filosofi ja filosofian professori.
Aminoffin vanhemmat olivat majuri Germund Fredrik Aminoff ja Helena Katarina Rehbinder. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1812 sekä Uppsalassa 1817 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1824 ja filosofian tohtoriksi Uppsalassa 1827.
Aminoff toimi Uppsalan Suomalaisen osakunnan kuraattorina vuosina 1818–1824. Hän toimi Aleksanterin yliopiston filosofian dosenttina vuonna 1831 ja filosofian apulaisena samasta vuodesta. Aminoff nimitettiin professoriksi vuonna 1838. Hän toimi teoreettisen ja käytännöllisen filosofian vt. professorina vuodesta 1848, vakinaisena 1849–1852. Filosofina Aminoff oli hegeliläinen.
Aminoff toimi Helsingfors lyceumin esimiehenä vuosina 1841–1845 ja painotarkastuskomitean jäsenenä vuosina 1847–1865. Aminoffin puoliso oli Beata Sofia von Essen (1809-1890). Heillä oli seitsemän lasta joista tunnetuin lienee valtioneuvos Torsten Johan Aminoff (1847–1936), yksi muista oli metsänhoitaja Adolf Otto Aminoff (1840-1888).
Museo dei trasporti Ogliari
Museo dei trasporti Ogliari (suom. "Ogliarin liikennemuseo") on Rancossa Varesen maakunnassa Pohjois-Italiassa sijaitseva museo. Museon on harrastuksekseen perustanut vuonna 1954 Francesco Ogliari, jonka talon pihalla museo sijaitsee. Museoon on aina ollut vapaa pääsy aukioloaikoina, mutta poistuessa voi antaa vapaaehtoisen lahjoituksen museon ylläpitämiseksi. Museo on auki kesäkaudella.
Museossa on sekalainen valikoima liikennevälineitä 1700-luvulta 1900-luvun jälkipuoliskolle. Liikennevälineet on laitettu esille ulkoilmaan, ja niihin on puvustettu mallinukkeja aikakaudelle sopiviin vaatteisiin. Museosta löytyy erikoisuuksia, mm. Giuseppe Verdin ja paavin omat junanvaunut sekä maan alle rakennettu kokonainen milanolainen metroasema junineen.
Ammunta kesäolympialaisissa 1932
Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 ammunnassa kilpailtiin kahdessa lajissa.
Kesäuniversiadit 2007
XXIV kesäuniversiadit järjestettiin Bangkokissa Thaimaassa 8. elokuuta–18. elokuuta. Kilpailuihin osallistui noin 170 maata ja yhteensä noin 10 000 urheilijaa kilpaili kaikkiaan 15 lajissa.
Peithon Agenorin poika
Peithon Agenorin poika (Kuoli 312 eaa.) oli makedonialainen sotilas jonka Aleksanteri Suuri oli Induksen alajuoksun alueen satraappina 325 eaa.-316 eaa.
Peithon mainitaan ensimmäisen kerran lähteissä jalkaväen osaston ("taxis") komentajana vuonna 325 eaa. malli-heimoa vastaan käydyissä taisteluissa. Peithon kunnostautui taisteluissa niin että Aleksanteri Suuri nimitti hänet satraapiksi sille alueelle joka jäi Induksen ja Akesineksen (nykyinen Chenab) yhtymäkohdan eteläpuolelle. Aleksanterin vielä ollessa Intiassa Peithon kukisti kapinaan nousseen kuningas Musikanoksen. Myöhemmin paikalliset nousivat kapinaan ja Peithonin oli peräännyttävä Induksen yläjuoksulle Poroksen ja Taksileen luokse.
Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen diadokit päättivät että Peithon saisi jatkaa tehtävässään. Vuonna 317 eaa. eräs toinen Peithon, Meedian satraappi, yritti saada Aleksanterin valtakunnan itäosat hallintaansa. Muut satraapit liittoutuivat häntä vastaan. Poros lähti länteen, mukanaan osa joukoistaan. Vuonna 315 eaa. valtakunnan uusi mahtimies Antigonos I nimitti Peithonin Babyloniain satraapiksi. Pian tämän jälkeen Chandragupta Maurya valtasi Induslaakson.
Kolmannessa diadokkisodassa Peithon taisteli Antigononksen pojan Demetrioksen kanssa Ptolemaios I:ä vastaan. Peithon kaatui Gazan taistelussa. Ptolemaioksen liittolainen Seleukos valtasi Babylonian vuonna 311 eaa.
Mario Gómez
Mario Gómez García (s. 10. heinäkuuta 1985 Riedlingen, Baden-Württembergin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, Hän pelaa VfB Stuttgartia Saksassa Pelipaikaltaan Gómez on hyökkääjä.
Mario "Super Mario" Gómez edusti vuosina 2004–2009 VfB Stuttgartia tehden 121 Bundesliigaottelussa 63 maalia. Bundesliigakauden 2008–2009 jälkeen sinetöityi Gómezin siirtyminen saksalaisjätti FC Bayern Müncheniin, kun kauden viimeisessä ottelussa varmistui ettei VfB Stuttgart voita Saksan mestaruutta. Gómezista tuli kautta aikojen kallein Saksan liigassa siirtynyt pelaaja 30 miljoonan euron siirtokorvauksella, jonka Bayern maksoi Gómezista Stuttgartille. Gómez ei onnistunut ensimmäisellä kaudella Bayernissa mutta on sen jälkeen hieman parantanut otteitaan. Aikaisemmin ennätyssumma oli maksettu Owen Hargreavesista joka siirtyi Manchester Unitediin Bayern Münchenistä kesällä 2007.
Kesällä 2010 siirtoikkunan viime hetkillä Gómez oli siirtymässä Liverpooliin. Siirto kuitenkin peruuntui aivan viime hetkellä kun siirtoikkuna meni kiinni.
Maajoukkuetasolla Gómez, jonka isä on espanjalainen ja äiti saksalainen, on edustanut Saksaa. Hän debytoi joukkueessa 7. helmikuuta 2007 Sveitsiä vastaan tehden heti myös maalin. Gómez on yleensä maajoukkueessa ollut tehoton ja hänellä on ollut ennätyspitkä 14 kuukauden maaliton kausi.
EM-kisoissa 2012 Gómez oli Saksan paras maalitekijä kolmella osumallaan. Gómez oli Joachim Löwin ykkösvaihtoehto kärkeen, vaikka joukkueessa mukana oli myös Saksan maajoukkuehistorian paras maalintekijä Miroslav Klose. Portugalia vastaan Gómez puski tyylikkäästi pallon Rui Patrícion selän taaksen, kun pelikellossa oli 72 minuuttia. Maali jäi ottelun ainoaksi. Myös Hollantia vastaan Saksa oli Gómezin maalien varassa, kun hän viimeisteli ensimmäisen jakson aikana kahdesti ja Saksa voitti lopulta 2–1-luvuin. Tanskaa vastaan Gómez jatkoi Saksan avauskokoonpanossa ja syötti Lukas Podolskin tekemän 1–0-maalin. Puolivälierään Kreikkaa vastaan Saksa lähti rajusti muuttuneella hyökkäyksellä ja Gómez aloitti ottelun penkiltä, tullen 80 minuutin kohdalla kentälle. Välieräotteluun Italiaa vastaan Gómez palasi avaukseen, mutta Löw vaihtoi hänet Kloseen ottelun puoliajalla.
MM-kisojen 2018 päätyttyä Gómez on pelannut 78 maaottelua ja tehnyt niissä 31 maalia.
Ammunta kesäolympialaisissa 1936
Berliinin kesäolympialaisissa 1936 kilpailtiin ammunnassa kolmessa eri lajissa.
Cartoceto di Pergolan kullatut pronssiesineet
Cartoceto di Pergolan kullatut pronssiesineet ovat ainoa vielä jäljellä oleva roomalaisajan ratsastusaiheinen kullattujen pronssiesineiden löytö. Alun perin siihen kuului kaksi hevosta ja kaksi ritaria, joista vain toinen on säilynyt, sekä kaksi seisovaa naista.
Kesäkuussa 1946 löydettiin Italiasta Santa Lucia di Calemellosta läheltä Cartoceto di Pergolaa satoja pieniä kullattuja pronssipalasia. Löydön tekijänä pidetään Giovanni Vernareccia, joka oli tuolloin Fossombronen arkeologinen johtaja. Hän on myös kuvannut löytöä muistelmissaan. Vernarecci ja Nereo Alfieri, joka oli "Soprintendenza alle Antichità delle Marchen" alueellinen johtaja. Restaurointi valmistui useassa vaiheessa vuosien 1949 ja 1988 välillä. Yhteensä 318 palasta koottiin neljä patsasta.
Esineet löydettiin läheltä Via Flaminian ja Via Saria Gallican välistä risteystä. Paikka on etäällä keskuksista, mikä on johtanut arvailuihin siitä, että asetelma siirrettiin alkuperäiseltä paikaltaan odottamaan uudelleensijoittamista joskus myöhäisantiikin aikana. Tai kenties bysanttilaisella ajalla sillä on myös esitetty teorioita siitä, että kyseessä on damnatio memoriae.
Esineiden alkuperäinen sijainti on epävarma. Yleisimmin hyväksytty teoria on, että asetelma oli jalustalla jossakin julkisella paikalla (todennäköisesti löytöpaikan lähellä sijainneen roomalaisen kaupungin foorumilla. Todennäköisimpiä vaihtoehtoja ovat "Forum Spronii" Fossombronessa, joka oli lähin kaupunki; "Sentinum" Sassoferratossa, josta on löydetty useita suuria patsaita; tai Suasa, sillä siellä on tehty useita vastaavankaltaisia löytöjä).
Lapinorvokki
Lapinorvokki ("Viola biflora") on kukka, joka kuuluu orvokkeihin. Se muistuttaa rakenteeltaan metsä- ja aho-orvokkia. Kukat ovat keltaisia ja niiden muoto muistuttaa keto-orvokin kukkia. Kukkavarsi on pysty, hento ja haaraton, 7–15 cm pitkä.
Suomessa lapinorvokkia kasvaa vain aivan pohjoisessa, esimerkiksi Inarin seudulla. Skandinavian niemimaan pohjoisosien lisäksi lajia esiintyy kuitenkin myös Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa ja Siperiassa. Tunturien rinteillä koivumetsissä laji kasvaa korkeaksi ja isokukkaiseksi, kun taas puurajan yläpuolella se on todella matala, harvalehtinen ja pienikukkainen.
Kukkula
Kukkula on maankohouma, joka ei erotu merkittävästi muusta maastosta. Kukkula ei vaikeuta asutusta ja useita kaupunkeja onkin rakennettu kukkuloiden lähistölle, kuten esimerkiksi Rooma ja Turku. Merkitykseltään lähelle kukkulaa suomen kielessä tulevat nimitykset kunnas ja kankare, jotka suomalaisen maantieteilijän J. G. Granön teoksessaan "Puhdas maantiede" (1930) esittämässä luokittelussa on määritelty niin, että kunnas on alle 10 metriä korkea, ja kankare on korkeudeltaan 10–20 metriä. Näitä korkeampi on mäki, joka on korkeudeltaan 20–50 metriä.
Andrés de la Cruz
Andrés de la Cruz Torres (s. 20. kesäkuuta 1986 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen merkittävimpiä roolejaan on Boliche () televisiosarjassa "Serranon perhe".
Andrés on ollut näyttelijä kymmenenvuotiaasta asti, ja on todella iloinen siitä. Hänellä on pikkusisko nimeltä Gema. Andrés rakastaa pop-musiikkia, jalkapalloa ja matkustamista. Hänen lempikaupunkinsa on Berliini.
De la Cruz on myös ollut osa yhtyettä nimeltä Santa Justa Klan (SJK), johon kuuluivat samassa sarjassa näytelleet Natalia Sánchez (Teté), Víctor Elías (Guille) ja Adrián Rodríguez (David). Yhtye on kuitenkin jo lopettanut.
Santa Justa Klan -yhtye lopetettiin kahden suositun albumin jälkeen.Tämä henkilö on ollut yksi suosituimmista henkilöistä Serranon Perheessä.
Cloris Leachman
Cloris Leachman (s. 30. huhtikuuta 1926, Des Moines, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on palkittu uransa aikana Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja kahdeksalla Emmyllä. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.
Leachman oli kolmesta siskoksesta vanhin. Hän opiskeli Northwestern Universityssä ja kilpaili vuonna 1946 Miss Americassa; pian tämän jälkeen hän aloitti uransa näyttelijänä. Hän pääsi stipendin turvin opiskelemaan New Yorkin The Actors Studioon Elia Kazanin johdolla.
Leachmanin ensimmäinen elokuva oli Robert Aldrichin "Kohtalokas tapaaminen" eli "Kiss Me Deadly" vuonna 1955. Hän keskittyi kuitenkin yhä enemmän rooleihin televisiossa. Hän on myöhemmällä urallaan tunnetuksi myös ääninäyttelijänä muun muassa elokuvissa "My Little Pony: The Movie" (1986), "Rautajätti" (1999), "" (1986). Tunnettuihin televisiorooleihin on kuulunut isoäiti Idan osa sarjassa "Veljemme on nero".
Leachman on nähty kolmessa Mel Brooksin elokuvassa: "Frankenstein Juniorissa" (1974), "Korkeuskammossa" (1977) ja "Mielettömässä maailmanhistoriassa" (1981). Hänestä tuli 14. toukokuuta 2006 Drake Universityn kunniatohtori. Hän on jatkanut uraansa menestyksellä 2000-luvun puolelle, ja esiintyi mm. elokuvissa "Spanglish – käännöskukkasia", "Luunmurskaajat" ja "Scary Movie 4". Vuonna 2006 hänen huhuttiin palaavan vanhaan roolinsa "Frankenstein Juniorin" Broadway-tuotannossa. Heinäkuussa 2007 roolin ilmoitettiin kuitenkin siirtyneen Andrea Martinille.
2010-luvulla Leachman on jatkanut menestyksekkäästi näyttelemistä elokuvissa ja televisiossa, ja hänen ehkä tunnetuin viimeaikaisin roolinsa on Maw Maw komediasarjassa "Isän tyttö".
Leachman oli naimisissa George Englundin kanssa vuosina 1953–1979. Heillä on viisi yhteistä lasta, neljä poikaa ja yksi tytär. Pojista Bryan menehtyi yliannostukseen vuonna 1986; elossa ovat George Jr., Adam, Dinah ja Morgan.
George Jr. oli Sharon Stonen toinen aviomies. Leachmanilla on useita lapsenlapsia. Hän on Kalifornian Brentwoodin pitkäaikainen asukas.
Leachman on vasenkätinen ja kasvissyöjä. Marlon Brando, jonka hän oli tavannut opiskellessaan 1950-luvulla Actors Studiolla, oli hänen ystävänsä.
Kupittaan maauimala
Kupittaan maauimala on Turussa, Kupittaanpuistossa sijaitseva maauimala. Maauimala avattiin vuonna 1912.
Kupittaan maauimalassa on kolme allasta: iso allas, syväallas ja lastenallas. Uimalassa oli 56 metrin pituinen vesiliukumäki, joka purettiin keväällä 2010. Nykyään siellä on noin 15-metrinen liukumäki aivan maauimalan reunassa.
Dalia Itzik
Dalia Itzik (‎, s. 20. lokakuuta 1952 Jerusalem, Israel) on israelilainen poliitikko ja entinen knessetin puhemies. Hänet valittiin ensimmäisen kerran knessetiin 1992 Työväenpuolueesta, josta hän siirtyi Kadima-puolueeseen 2006. Hän on ollut ministeri kolmessa hallituksessa
25. tammikuuta 2007 hänestä tuli virkaatekevä presidentti Moshe Katsavin pyydettyä virkavapaata kolmeksi kuukaudeksi ja uudestaan heinäkuussa Katsavin erottua tehtävistään ja samalla Israelin ensimmäinen naispresidentti, jossa virassa hän oli Shimon Peresin valintaan asti.
Lea Massari
Lea Massari (s. Anna Maria Massetani, 30. kesäkuuta 1933) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi Roomassa ja opiskeli arkkitehtuuria Sveitsissä.
Massarin tunnetuimpia rooleja ovat olleet Annan osa Michelangelo Antonionin elokuvassa "Seikkailu" ("L'avventura", 1960) sekä äidin osa Louis Mallen "Rakkaassa sydämessä" ("Le souffle au cœur", 1971).
Massari oli vuonna 1975 tuomari Cannesin elokuvajuhlilla. Hän otti 1950-luvulla käyttöön nimen Lea edesmenneen sulhonsa Leon mukaan.
T-60
T-60 oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodanaikainen kevyt panssarivaunu. Vaunua valmistettiin vuosina 1941–1943 kuutisen tuhatta kappaletta.
T-60 on amfibisen T-40-vaunun jatkokehitelmä.
25. heinäkuuta 1941 Moskovan tehdas numero 37 määrättiin lopettamaan T-40:n valmistus ja alkamaan valmistaa T-50-vaunua. T-50 oli kuitenkin kehittynyt ja sen valmistus, etenkin kahdeksannopeuksisen planetaarisen vaihteiston valmistus oli mahdotonta tehtaalle, joka hädin tuskin pystyi T-40:n valmistukseen.
T-60 suunniteltiin heinäkuussa 1941 tehtaan suunnitteluosastolla Nikolai A. Astrovin johdolla vain 15 päivässä. Panssarointia vahvistettiin eikä vaunu enää kellunut veden pinnalla. Runko, voimansiirto, moottori, sähköjärjestelmät ja aseet perustuivat T-40:ssa hyvin toimiviin. Aseistukseksi tuli 12,7 mm raskas konekivääri DŠK ja yksi 7,62 mm DT-konekivääri.
Prototyyppi esiteltiin panssarivaunujen valmistuksesta vastanneelle kansankomissaari Vjatšeslav Malyševille, joka ehdotti vaunun varustamista 20 mm automaattitykillä. Toinen prototyyppi esiteltiin myös ylipäällikkö Stalinille ja valtion puolustuskomitea määräsi vaunun sarjavalmistukseen ja tehtaan 37, Puna-armeijan telakan Stalingradissa, Gorkin autotehtaan (GAZ) ja Harkovan traktoritehtaan (HTZ) valmistamaan 10 000 vaunua. Pääinsinööri Astrov ajoi henkilökohtaisesti mallikappaleen Moskovasta Gorkiin. GAZin suunnittelija yksikertaistivat rakennetta oman tehtaansa valmistusmahdollisuuksiin. Valmistuksen kuluessa panssarointia vahvistettiin 25 millimetristä 35 millimetriin ja vielä myöhemmin NII-48:n ehdotuksesta runkoon ja torniin lisättiin 10 mm lisälevyt. Jatkokehitelmänä syntyi T-70, jonka jälkeen T-60:n runkojen valmistus suunnattiin itseliikkuviin tykinalustoihin ja ilmatorjuntavaunuihin.
T-60-vaunuja käytettiin ensimmäisen kerran taistelussa Poltavassa syyskuussa 1941. Suuri määrä vaunuja ehti jo Moskovan taisteluun.
Luettelo Ranskan puolueista
Ranskan poliittiset puolueet sisältää luettelon Ranskan nykyisistä poliittisista puolueista, sekä valtakunnallisista, alueellisista että paikallisista. Puolueet voidaan jaotella kolmeen ryhmään. Ensinnä tulevat kansanedustuslaitoksessa edustettuina olevat puolueet, sitten lähinnä valtakunnalliset puolueet ja poliittiset liikkeet, joilla ei kuitenkaan ole parlamentaarista edustusta. Kolmas ryhmä ovat alueelliset ja paikalliset puolueet sekä alueellista autonomiaa tai itsenäisyyttä ajavat liikkeet.
Kansallisia parlamenttipuolueita ovat ne puolueet, joilla on edustus Manner-Ranskan alueelta tasavallan kansallisessa senaatissa tai kansalliskokouksessa. Alueellisia kansallisia puolueita ovat lähinnä ne, jotka toimivat merentakaisissa departementeissa ja joilla on myös enemmän ja vähemmän kiinteä suhde Manner-Ranskan johonkin puolueeseen.
Nämä puolueet ovat kansan ja äänestäjien tahdon mukaisesti edustettuina joko Ranskan kansalliskokouksessa tai senaatissa:
Senaatissa on myös kolme ulkomailla asuvien ranskalaisten puoluetta. Kansalliskokouksessa ei ole erillistä kiintiötä ulkomailla asuvilla kuten senaatissa.
Forti FG03
Forti FG03 oli George Rytonin suunnittelema Formula 1 -auto, jota Forti-talli käytti kaudella 1996. Autoa ajoivat italialaiset Luca Badoer ja Andrea Montermini.
FG03 suunniteltiin korvaamaan hidas ja kilpailukyvytön "B" versio FG01 autosta. FG03 oli suuri edistysaskel Fortin mittakaavassa, mutta se tuli liian myöhään. Autossa oli keskitytty parantamaan aerodynamiikkaa luotettavuutta. Talli oli jo kuitenkin ajautunut taloudellisiin ongelmiin, ja uusi auto selviytyi maaliin vain kerran. Saksan GP:ssa talli vetäytyi Formuloista lopullisesti.
Forti sijoittui valmistajien MM-sarjassa viimeiseksi, eikä saavuttanut yhtään pistettä.
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Lumihome
Lumihome ("Monographella nivalis") on yksi tärkeimmistä syysviljojen ja nurmikasvien taudeista Suomessa. Lumihome on myös haitta metsänhoidolle, sillä se tuhoaa varttuvia taimia lumen sisällä.
Michèle Morgan
Michèle Morgan (synt. Simone Renée Roussel; 29. helmikuuta 1920 Neuilly-sur-Seine – 20. joulukuuta 2016) oli ranskalainen näyttelijä.
Morgan muutti lapsuudenkodistaan 15-vuotiaana ja sai opetusta René Simonilta. Hän sai vuonna 1946 roolistaan "Pastoraalisinfoniassa" Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon. Hän esiintyi myös englanninkielisissä elokuvissa kuten Michael Curtizin "Pirunsaaren vangit" (Passage to Marseille, 1944) yhdessä Humphrey Bogartin ja Claude Rainsin kanssa. Hän sai oman tähtensä Hollywood Walk of Fameen.
Morgan oli vuosina 1942–1948 naimisissa näyttelijä William Marshallin kanssa, ja parilla oli näyttelijäpoika Michael ”Mike” Marshall. Avioeron jälkeen Morgan meni vuonna 1950 uusiin naimisiin ranskalaisen näyttelijä Henri Vidalin kanssa. Henri Vidal kuoli vuonna 1959, William Marshall 1994 ja Mike-poika 2005. Vuonna 1960 Morgan solmi kolmannen avioliittonsa Gérard Ouryn kanssa. Avioliitto kesti 46 vuotta aina Ouryn kuolemaan asti 2006.
Ranskan hallitus teki Michèle Morganista vuonna 1969 Kunnialegioonan jäsenen. Hänelle myönnettiin vuonna 1992 kunnia-César ja 1996 Kultaisen leijonan kunniapalkinto.
Ittō-ryū
Ittō-ryū -kenjutsukoulun perusti Itō Ittōsai Kagehisa (, 1560 - 1653?).
"Ono-ha Ittō-ryū"n perustaja oli Ono Jirouemon Tadadatsune aikaisella Edo kaudella, 1630. Ono-ha Ittō-ryū kenjutsua harjoitellaan (ōdachi, kodachi, habiki) aseilla. Nykyinen perinteen edustaja/päämestari: Sasamori Takemi, 14. päämestari. Koulu sijaitsee Tokiossa
"Nakanishi-ha Ittō-ryū"n perusti "Nakanishi Chuta Tanesada" opiskeltuaan "Ono-ha Ittō-ryū"tä jonka pohjalta hän kehitti oman ("Nakanishi-ha") ryūhasa. 
Monet nimekkäät miekkamiehet ovat harjoitelleet ("Nakanishi-ha") "Ittō-ryū"tä ja perustaneet oman miekkailukoulukuntansa "Nakanishi-ha Ittō-ryū"hun perustuen."Hokushin Ittō-ryū" perustaja oli Chiba Shusaku Narimasa ()( 1794 "Kese"n kylässä (nykyisin osa "Kesennuma"n kaupunkia joka sijaitsee Miyagin prefektuurissa, Japani - 1856)
"Itsushin Ittō-ryū" perustaja oli Kotoda Kan Kaiuzaemon Toshinao
"Tadanari-ha Ittō-ryū" perustaja oli Ito Tenzen Tadanari
"Mizoguchi-ha Ittō-ryū" perustaja oli Mizoguchi Shingozaemon Masakatsu
"Kogen Ittō-ryū" perustaja oli Itsumi Yoshitoshi
Ittō Shōden Muto-ryū perusti Yamaoka Tetsutaro Takayuki joka tunnetaan paremmin nimellä Yamaoka Tesshu. Tesshu harjoitteli sekä "Ono-ha Ittō-ryū" että "Nakanishi-ha Ittō-ryū"tä, ja hänellä oli molemmissa täysi perimys eli Menkyo kaidenn.
Urnesin sauvakirkko
Urnesin sauvakirkko on sauvakirkko Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Kirkon rakentamisajankohta on ajoitettu suunnilleen vuoden 1130 jälkeinen aika ja siten kirkko onkin yksi vanhimmista sauvakirkoista. Kirkon arkkitehtuuri yhdistää kahta eri tyyliä: eläinornamenteilla koristeltua viikinkityyliä ("urnes-tyyli") ja kristillistä sauvakirkkoarkkitehtuuria. Samalla paikalla on mahdollisesti sijainnut jo aikaisemmin yksi tai kaksi kirkkoa 1000-luvulla, jolta ajalta olisivat peräisin kirkon vanhimmat osat. Unescon maailmanperintöluetteloon kirkko lisättiin vuonna 1979.
Kirkon alttarilla on kaksi Ranskan Limogesissa valmistettua metallista ja emalista kynttilänjalkaa 1100-luvulta.
Keith-Lee Castle
Keith-Lee Castle (s.16. heinäkuuta 1959) on englantilainen näyttelijä.
Castle on vieraillut useissa, useimmiten brittiläisissä, televisiosarjoissa. Sen lisäksi hän on näytellyt sivuosia muutamissa elokuvissa, kuten "Seed Of Chucky" (2004), ja "Kaislikossa suhisee" (1996). Hän näyttelee usein vampyyria tai ns. "pahis"-roolia.
Nuoremmat katsojat tuntevat Castlen parhaiten luultavasti hänen roolistaan CBBC:n lastensarjassa "Teinidracula" (2006-2008), jossa hän näyttelee kuuluisaa Kreivi Draculaa. Silti hän on vielä varsin tuntematon näyttelijä.
Pável Pardo
Pável Pardo Segura (s. 26. heinäkuuta 1976 Guadalajara, Jalisco, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija, joka pelasi Euroopassa Saksan Bundesliigassa VfB Stuttgartin joukkueessa.
Pardo pelasi Meksikon maajoukkueessa 146 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia vuosina 1996–2009. Heinäkuun 2018 loppuun mennessä vain kolme meksikolaista on pelannut maaotteluita häntä enemmän. Saksan MM-kilpailuissa 2006 Pardo pelasi avauskokoonpanossa kaikissa Meksikon neljästä ottelusta.
Legion of Super Heroes
Legion of Super Heroes on Warner Bros. Animationin tuottama animaatiosarja, joka perustuu sarjakuvaryhmään Superlegioona. Sarja kertoo nuoren Teräsmiehen seikkailuista 3000-luvulla, kun hän taistelee muiden tulevaisuuden sankareiden kanssa.
Sarjaa on esitetty myös muissa maissa kuten Britanniassa maaliskuusta 2007 lähtien ja Kanadassa sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi syyskuussa 2007.
Tarina alkaa kun Superlegioonan teinisankarit palaavat ajassa taaksepäin 2000-luvulle värvätäkseen Teräsmiehen ryhmäänsä. Valitettavasti he menevät liian kauas ajassa taaksepäin, jolloin Teräsmies oli nuorempi ja juuri lähdössä Metropolisiin. Sankarit vievät hänet takaisin tulevaisuuteen, jossa nuori Teräsmies auttaa Superlegioonaa taistelemaan pahuutta vastaan.
Sarjan toinen tuotantokausi uudistettiin niin tekijöiden kuin tarinan tiimoilta. Kaikki hahmot ovat vanhempia ja Superlegioona saa uuden päävastuksen nimeltä Imperiex. He myös saavat apuunsa muun muassa toisen Teräsmiehen 4000-luvulta, joka on alkuperäisen sankarin klooni. Myös sarjan logo uudistettiin hieman. Toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2007 ja se oli samalla sarjan viimeinen tuotantokausi.
Anne Jeffreys
Anne Jeffreys (s. Anne Carmichael, 26. tammikuuta 1923 Goldsboro, Pohjois-Carolina – 27. syyskuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Jeffreys opiskeli laulua ja suunnitteli uraa sopraanolaulajana. Hän aloitti näyttelijänuransa rooleilla musikaaleissa ja esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan 1940-luvun alussa. Hän kuitenkin menestyi ennen kaikkea musikaaleissa; hänellä oli päärooleja muiden muassa "Street Scenessä" (1947), "Kiss Me, Katessa" (1948) ja "Three Wishes for Jamiessa" (1952).
Jeffreysin ensimmäinen avioliitto Joseph Serenan kanssa päättyi avioeroon 1949. Hän oli vuodesta 1951 naimisissa näyttelijä Robert Sterlingin kanssa, ja pari esiintyi 1950-luvulla yhdessä televisiosarjassa "Topper". Jeffreysille ja Sterlingille syntyi kolme lasta: Jeffrey, Dana ja Tyler. Sterling kuoli 30. toukokuuta 2006.
Tehtyään ”osittaisen vetäytymisen” 1960-luvulla Jeffreys esiintyi useiden suosittujen televisiosarjojen (mm. "L.A. Law", "Murhasta tuli totta", "General Hospital") jaksoissa. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden työstään sarjassa "The Delphi Bureau" vuonna 1972. Hän esiintyi 1980-luvun puolivälissä lyhytikäiseksi jääneessä yhdysvaltalaisessa "Finder of Lost Loves" -sarjassa.
Anne Jeffreysillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
FC Korsholm
FC Korsholm on mustasaarelainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1998. Toiminta-ajatuksena seuraa perustettaessa oli koota Mustasaaren nuoret ja lupaavat pelaajat samaan seuraan ja tarjota heille mahdollisuus kehittyä jalkapalloilijoina ja yksilöinä oman kunnan seurassa.
Korsholm aloitti pelit kaudella 1998 Kakkosesta, josta se peri Hoppetin paikan. Se pelasi sarjassa kaudet 1998–2001, 2004–2006 ja 2010, ja kaudet 2002–2003 pykälää korkeammalla Ykkösessä.
Brenda Joyce
Brenda Joyce (s. Betty Leabo, 25. helmikuuta 1917 – 4. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Excelsior Springsissä, Missourissa.
Vaikka Joyce esiintyi lukuisissa 1940-luvun B-elokuvissa, hänet muistetaan ennen kaikkea Tarzanin Janena. Hän esiintyi tässä roolissa kuitenkin ainoastaan viidessä elokuvassa – neljässä ensimmäisessä vastanäyttelijänä toimi Johnny Weissmuller ja viimeisessä Lex Barker.
Brenda Joyce vietti pääosin hiljaiseloa jätettyään Hollywoodin vuonna 1949. Hänet nähtiin kuitenkin vierailijana kahdessa "Mister Rogers' Neighborhood" -sarjan jaksossa vuonna 1971. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1941 Owen Ward, mutta liitto päättyi avioeroon 1949. Liitosta ehti kuitenkin syntyä kolme lasta: Pamela Ann, Timothy Owen ja Beth Victoria.