hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Leo Sachs
Leo Sachs (14. lokakuuta 1924 – 12. joulukuuta 2013) oli vuonna 1980 lääketieteen Wolfin palkinnolla palkittu tutkija. Hän syntyi Leipzigissä, muutti vuonna 1933 Englantiin ja asui vuodesta 1952 Israelissa.
Sachsille myönnettiin Wolfin lisäksi Israel-palkinto vuonna 1972 ja Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian ulkomaalaisjäsenyys vuonna 1995.
Piin päivä
Piin päivä () ja piin likiarvon päivä () ovat epävirallisia matemaattisen vakion π (pii) kunniaksi juhlittavia vuosipäiviä. Piin päivää juhlitaan 14. maaliskuuta (3/14 yhdysvaltalaisessa järjestelmässä), koska piin arvo on noin 3,14. Maaliskuun neljästoista sattuu myös olemaan Albert Einsteinin syntymäpäivä.
Ensimmäistä piin päivää juhlittiin San Franciscon tiedekeskus Exploratoriumissa vuonna 1988, jolloin museon henkilökuntaa ja vieraita marssi ympyrää ja söi sen jälkeen piirakoita (engl. "pie", ääntyy kuten "pi"). Piin päivän keksijä, "Prince of Pi", on Larry Shaw, Exploratoriumin eläkkeellä oleva työntekijä, joka kuitenkin auttaa yhä juhlavalmisteluissa.
Piin likiarvon päivää taas voidaan juhlia esimerkiksi seuraavina päivinä:
David Landes
David Saul Landes (29. huhtikuuta 1924 New York – 17. elokuuta 2013 Haverford, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen taloushistorioitsija. Hän toimi Harvardin yliopiston taloustieteen ja George Washingtonin yliopiston historian professorina.
Landes valmistui City College of New Yorkista ja Harvardin yliopistosta. Hän sai jälkimmäisestä tohtorinarvonsa vuonna 1953. Hänen keskeisten julkaisujensa joukkoon lukeutui "The Wealth and Poverty of Nations" (1998). Hän kävi kiistaa Stephen Marglinin kanssa sosialistisen ja uusklassisen analyysin vastakkaisista näkemyksistä. Kiistan ollessa kuumimmillaan kumpikin kirjoitti elämään jääneen artikkelin omasta näkökulmastaan. Marglinin artikkeli on nimeltään "What do bosses do?" (1974, 1975) ja Landesin "What do bosses really do?" (1986).
Landes toimi Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1983.
Philip Pearlstein
Philip Pearlstein (s. 24. toukokuuta 1924) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyylisuuntauksenaan on moderni realismi.
Pearlstein syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa, ja opiskeli Carnegie Institute of Technologyssä sekä New Yorkin yliopistolla. Hänen töitään on näytillä useissa huomattavissa yhdysvaltalaisissa kokoelmissa, kuten Art Institute of Chicagossa, Metropolitan Museum of Artissa ja Museum of Modern Artissa, eivätkä ne ole jääneet täysin tuntemattomiksi kansainväliselläkään tasolla.
Pearlstein on ollut Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsenenä vuodesta 1982. Useissa hänen teoksissaan on keskeisessä osassa alaston ihmiskeho; toinen hänen vanhemmistaan oli kirurgi.
Leonard Pennario
Leonard Pennario (9. heinäkuuta 1924 – 27. kesäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen pianisti. Hän syntyi Buffalossa, New Yorkin osavaltiossa, mutta asui suurimman osan elämästään Los Angelesissa.
Pennario esitti Edvard Griegin pianokonserton jo 12-vuotiaana. Hän levytti enimmäkseen romantiikan ja sitä myöhemmän ajan säveltäjien tuotantoa; näiden joukkoon lukeutuvat muiden muassa George Gershwin, Sergei Rahmaninov, Miklós Rózsa, Louis Moreau Gottschalk ja Sergei Prokofjev.
Grammy-palkittu Pennario jatkoi esiintymis- ja levytysuraansa 1990-luvun loppupuolelle saakka. Hänen ammattiuransa kesti näin ollen kaikkiaan yli kuuden vuosikymmenen ajan. Hänelle myönnetiin paikka "Buffalo Music Hall of Famesta" vuonna 2007.
Roland Petit
Roland Petit (13. tammikuuta 1924 – 10. heinäkuuta 2011) oli ranskalainen tanssija ja koreografi. Hän meni vuonna 1954 naimisiin Zizi Jeanmairen kanssa, joka on tulkinnut useita hänen koreografioitaan. Hänen muistelmateoksensa "J'ai dansé sur les flots" julkaistiin vuonna 1993.
Joy Page
Joy(ce) Ann Page, alun perin Paige (9. marraskuuta 1924 – 18. huhtikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Annina Brandel elokuvassa "Casablanca" (1942). Hänellä on äitinsä puolelta venäjänjuutalaisia sukujuuria.
Pagen isä oli mykkäelokuvanäyttelijä Don Alvarado ja äiti Ann Boyar. Tyttärensä ollessa 5-vuotias vanhemmat erosivat, ja vuonna 1936 äiti meni uusiin naimisiin Warner Bros. -johtaja Jack Warnerin kanssa.
"Casablancaan" sisältyy ainoa esiintyminen, jonka Page teki Warner Bros.ille. Hän kuitenkin jatkoi uraansa muissa elokuvissa ja esiintyi myös televisiossa. Hän oli vuosina 1945–1970 naimisissa William T. Orrin kanssa, ja parille syntyi kolme lasta.
Norman Painting
Norman George Painting OBE (23. huhtikuuta 1924 – 29. lokakuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi vuodesta 1950 kuolemaansa saakka Phil Archerin roolissa radion saippusarjassa "The Archers".
Painting on valmistunut Birminghamin yliopistosta ja Oxfordin Christ Churchista.
Leslie Phillips
Leslie Samuel Phillips (s. 20. huhtikuuta 1924 Lontoo) on englantilainen näyttelijä.
Phillips teki ensimmäiset esiintymisensä elokuvissa jo 1930-luvulla. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa "Carry On" -komediaelokuvasarjasta ja vuoden 1961 elokuvasta "Leijonan kidassa". Esimerkkejä Phillipsin myöhemmältä uralta ovat esiintymiset "Tomb Raiderissa" (2001) ja "Venuksessa" (2006). "Venuksesta" hän sai parhaan miessivuosan Bafta-palkintoehdokkuuden.
Phillipsin omaelämäkerta "Hello" julkaistiin vuonna 2006. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimi (CBE).
Phillips on ollut naimisissa kolmesti: Ensimmäinen liitto Penelope Bartleyn kanssa päättyi eroon vuonna 1965. Toisen liittonsa hän solmi näyttelijä Angela Scoularin kanssa 1982. Scoular kuoli vuonna 2011, ja joulukuussa 2013 Phillips avioitui kolmannen kerran. Liitostaan Bartleyn kanssa hänellä on neljä lasta.
Ajatuskoe
Ajatuskoe on mielessä suoritettu koe, jota voidaan käyttää teorioiden havainnollistamiseen tai testaamiseen. Ajatuskokeessa voidaan kuvitella tilanne, joka olisi mahdotonta tai hyvin hankalaa saada aikaan tosimaailmassa, esimerkiksi matkustaminen nopeudella, joka olisi hyvin lähellä valonnopeutta. Ajatuskokeet eivät kuitenkaan ole empiirisiä kokeita, koska ne eivät perustu havaintoihin ja fyysisiin koejärjestelyihin, vaan ne hyödyntävät apriorista menetelmää.
Ajatuskokeita on käytetty monilla aloilla, kuten fysiikassa, matematiikassa, filosofiassa ja oikeustieteessä. Filosofiassa niitä on käytetty jo esisokraattisena aikana, ja oikeuden alalla antiikin Roomassa. Fysiikassa ajatuskokeita käytti jo mm. Galileo Galilei.
Matt Dallas
Matthew Joseph Dallas (s. 21. lokakuuta 1982 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi sarjasta "Kyle XY", jossa hän näyttelee päähenkilöä Kyleä. Ennen näyttelijän uraansa Dallas teki myös mallin töitä.
Kevin McHale
Kevin Edward McHale (s. 19. joulukuuta 1957 Hibbing, Minnesota) on yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän voitti NBA:ssa pelaajana kolme mestaruutta ja toimi peliuransa jälkeen NBA:ssa valmentajana.
McHale syntyi Minnesotassa. Hänen isänsä oli taustaltaan irlantilainen ja äitinsä kroatialainen. Hän kärsi pahasta oikean jalan luunmurtumasta kesken aktiiviuransa vuonna 1987.
McHale pelasi NBA-joukkue Boston Celticsissa vuosina 1980–1993. Hän voitti seuran paidassa kolme NBA-mestaruutta. Kevin McHalen viimeinen NBA-kausi oli 1992–1993. Hänet valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1999.
Peliuransa jälkeen hän on muun muassa toiminut Minnesota Timberwolvesin päävalmentajana kausina 2004–2005 ja 2008–2009. Vuosina 2011–2015 McHale valmensi Houston Rocketsia.
McHale vieraili kahdesti "Cheers"-televisiosarjassa vuosina 1990 ja 1991.
Alli Häjänen
Alli Häjänen-Piironen (9. syyskuuta 1909 Jalasjärvi – 18. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Lauri Kokkosen näytelmässä "Ruskie neitsyt", joka kantaesitettiin Porin Teatterissa keväällä 1972. Häjäsen tärkein elokuvarooli oli Isumummu Pekka Parikan "Pohjanmaassa" (1988). "Naapurilähiö"-televisiosarjassa (1969–1976) Häjänen esitti palvelijatar Hinniä.
Häjänen kävi 6/9 luokkaa tyttökoulua sekä opiskeli kieliä ja kävi teatterialan kursseja. Hän toimi pankkivirkailijana 1929–1943 ja näytteli Kemin teatterissa 1935–1943, Turun työväen teatterissa 1943–1946, Tampereen Työväen Teatterissa 1946–1949, Vaasan teatterissa 1949–1952, Radioteatterissa 1952–1953 ja Porin teatterissa 1953–1974.
Häjänen toimi eteläpohjalaismurteen asiantuntijana elokuvan "Härmästä poikia kymmenen" (1950) tuotannossa.
Häjäsen puoliso oli näyttelijä Jussi Piironen vuosina 1956–1970.
Häjänen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.
Who Are You
Who Are You on brittiläisen rockyhtye The Whon elokuussa 1978 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Levyn sävellykset ovat suhteellisen kokeilevia, ja erityisesti syntetisaattori on levyllä tärkeässä osassa. 
Albumi on viimeinen, jolla soittaa The Whon alkuperäinen rumpali Keith Moon. Hän kuoli noin kaksi viikkoa levyn julkaisun jälkeen syyskuussa 1978.
Levyn nimikappale ”Who Are You” julkaistiin singlenä, ja kappaleesta tuli hitti sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Nykyisin kappaletta pidetään yhtenä suurimmista The Who -klassikoista. Se on tullut tutuksi myös yhdysvaltalaisesta tv-sarjasta "C.S.I.".A-puoli
B-puoli
Nelly Landry
Nelly Adamson Landry (28. joulukuuta 1916 Brugge – 22. helmikuuta 2010) oli Belgiassa syntynyt, Ranskan kansalaisuuden saanut tennispelaaja. Hän voitti Ranskan avoimen mestaruuden naisten kaksinpelissä vuonna 1948. Lisäksi hän hävisi kaksi kertaa kaksinpelin loppuottelussa Ranskassa, vuonna 1938 maannaiselleen Simone Mathieulle, ja vuonna 1949 yhdysvaltalaiselle Margaret Osborne duPontille.
Töyhtötinamit
Töyhtötinamit ("Eudromia") on tinamien suku. Siihen kuuluu kaksi lajia, jotka kumpikin esiintyvät Etelä-Amerikassa:
Jahangir Khan
Jahangir Khan (s. 10. joulukuuta 1963) on pakistanilainen entinen squashinpelaaja.
Khanista tuli 17-vuotiaana vuonna 1981 kaikkien aikojen nuorin squashin maailmanmestari. Hän oli pitkään lyömätön, ja voittoputken katkaisi vasta Ross Norman Toulousen MM-kilpailuissa 1986.
Khan ennätti uransa aikana voittaa maailmanmestaruuden kuudesti ja Britannian avoimet kymmeneen otteeseen. Hän vetäytyi peliuraltaan vuonna 1993 mutta nousi vuonna 2002 Maailman squashliiton johtajaksi. Myös Khanin isä Roshan Khan oli squash-mestari. Toinen maailmankuulu pakistanilainen squashinpelaaja Jansher Khan ei ole hänen lähisukulaisensa.
Pasi Kauha
Pasi Kauha (s. 22. marraskuuta 1969) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Kauhan kasvattajaseura on Forssan Koripojat. Hän pelasi 14 nuorten maaottelua. Koripoikien lisäksi Kauha edusti SM-sarjassa Uudenkaupungin Korihaita, Tampereen Pyrintöä sekä Namika Lahtea. Hän keräsi uransa aikana 829 pallonriistoa runkosarjassa, joka sijoittuu Korisliigan kaikkien aikojen tilastossa toiselle sijalle Gerald Lee Sr.:n jälkeen. Kauhalla on nimissään muun muassa Pyrinnön seuraennätys riistoissa (10) vuodesta 1996 lähtien.
Kauden 2007–08 päätteeksi Kauhalla oli tilillään 499 runkosarjaottelua, minkä vuoksi hän halusi pelata vielä yhden ottelun Korisliigassa. Tämän takia hän teki Forssan Koripoikien kanssa ottelukohtaisen sopimuksen, jolloin hän sai 500 peliä täyteen. Kauha pelasi pääsarjatasolla 500 runkosarjaottelua ja 31 pudotuspeliottelua. Hänet palkittiin vuonna 2001 SM-sarjan parhaana kuudentena pelaajana.
NHL:n varaustilaisuus 2003
NHL:n varaustilaisuus 2003 oli NHL:n 41. vuotuinen . Se järjestettiin 21. ja 22. heinäkuuta Gaylord Entertainment Centerillä Nashvillessä. Ensimmäinen varaus oli maalivahtilupaus Marc-Andre Fleury, jonka varasi Pittsburgh Penguins.
Monet ammattilaiset ovat sanoneet, että kyseinen varaustilaisuus on yksi kovatasoisimpia varaustilaisuuksia NHL:n historian aikana. Fleury, Staal, Horton ja Žerdev - neljä ensimmäistä varausta, pelasivat heti suurimman osan seuraavasta kaudesta NHL:ssä. Milan Michálek myös osallistui San Jose Sharksin harjoitusleirille, mutta loukkaantuminen esti pelaamisen seuraavalla kaudella. Myös toisen kierroksen varaus Patrice Bergeron sai huomattavasti peliaikaa Boston Bruinsissa. Kaikki kymmenen ensimmäistä varausta pelasivat ainakin yhdeksän ottelua kaudella . Harvinaisesti kaikki ensimmäisellä varauskierroksella valitut pelaajat ovat pelanneet vähintään yhden NHL ottelun.
Ellen Barkin
Ellen Rona Barkin (s. 16. huhtikuuta 1954 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa 1980-luvun vaihteessa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa "Svengijengi vauhdissa jälleen" ("Diner", 1982), "Kantrin kaipuu" ("Tender Mercies", 1983), "Down by Law" (1986), "Likaiset lahjukset" ("The Big Easy", 1987), "Siesta" (1987), "Rakkauden meri" ("Sea of Love", 1989) ja "Ocean’s Thirteen" (2007). Tämän lisäksi hän on näytellyt lukuisissa televisioelokuvissa ja voittanut Emmy-palkinnon televisioelokuvasta "Before Women Had Wings" (1997). Sen lisäksi hän on luonut uraa teatterissa.
Ellen Barkin on ollut kaksi kertaa naimisissa, mutta kummatkin avioliitot ovat päättyneet eroon. Ensimmäisestä avioliitosta näyttelijä Gabriel Byrnen kanssa hänellä on kaksi lasta.
Lapuan keskuskenttä
Lapuan keskusurheilukenttä on yleisurheilu- ja jalkapallokenttä Lapualla. Se sijaitsee Lapuan urheilukeskusalueella, ja sen vieressä sijaitsevat Lapuan pesäpallostadion, uimahalli, urheilutalo ja jäähalli. Keskuskenttää ympäröivät juoksuradat ja pelialustana on luonnonnurmi. Kentällä on katettu pääkatsomo johon mahtuu noin 750 katsojaa. Takasuoralla on 700 katsojan maavallikatsomo sekä etusuoralla katsomon molemmin puolin kaksi pientä maavallikatsomoa. Lisäksi tarvittaessa on saatavilla tilapäisiä katsomoita ympäri kenttää.
Kentällä järjestetään Suomen Palloliiton alaisia liiton ja piirisarjan jalkapallo-otteluita ja myös erilaisia turnauksia sekä jalkapallon maaotteluita. Lisäksi kentällä järjestetään yleisurheilukisoja sekä eri liittojen mestaruuskilpailuja ja muita tilaisuuksia.
Kentän yleisöennätys jalkapallossa on vuodelta 1974, jolloin Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen ottelua Puolaa vastaan oli seuraamassa 3 400 katsojaa. Viimeksi kentällä on pelattu maaottelu vuonna 2007, kun naisten U21-joukkue kohtasi Lapualla Saksan PM-turnauksen ottelussa.
Luultavasti suurin keskuskentällä järjestettu tapahtuma on ollut vuoden 1995 Kalevan kisat. Tuolloin tapahtumaa oli seuraamassa yhteensä 24 000 katsojaa. Vuosina 2008 ja 2009 Lapualla järjestettiin myös yleisurheilun Eliittikisat.
Dániel Gyurta
Dániel Gyurta (s. 4. toukokuuta 1989) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja.
Budapestissa syntynyt Gyurta on jo nuorena onnistunut luomaan huomattavan kilpailu-uran. Hän voitti 15-vuotiaana hopeaa 200 metrin rintauinnissa Ateenan 2004 kesäolympialaisissa ajalla 2.10.80. Hän ui rauhallisesti ensimmäiset sata metriä ja kiristi sen jälkeen tahtia; toisin menettelivät hänen kilpakumppaninsa, kultamitalisti Kosuke Kitajima ja pronssimitalisti Brendan Hansen.
Gyurta voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa lyhyen radan EM-kilpailuissa Helsingissä 2006 ajalla 2.06,58 ja Debrecenissä 2007 uudella Euroopan ennätyksellä 2.05,49. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.07,64. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.00,67 ja sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 56,72. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti 200 metrin rintauinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden kisaennätyksellä 2.08,95. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 200 metrin rintauinnissa. Hän voitti saman matkan pitkien ratojen maailmanmestaruuden Shanghissa 2011 ajalla 2.08,41. Hän voitti 200 metrin rintauinnin myös saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa.
Gyurta voitti Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.08,60. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lontoon olympialaisissa hän voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa maailmanennätysajalla 2.07,28. Hän voitti samana vuonna 200 metrin rintauinnin lyhyiden ratojen maailmanmestaruuden Istanbulissa ajalla 2.01,35. Hän voitti 200 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden jälleen Barcelonassa 2013 ajalla 2.07,23. Saman vuoden Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 57,08 ja 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.00,72. Berliinin EM-kilpailuissa 2014 hän sai pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän voitti samana vuonna 200 metrin rintauinnin lyhyen radan maailmanmestaruuden Dohassa ajalla 2.01,49. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 200 metrin rintauinnissa kolmas. Saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai 200 metrin rintauinnissa hopeaa.
Rion olympialaisten aikana Dániel Gyurta valittiin ueheilijakomissioon ja sen myötä Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi 8 vuoden ajanjaksolle 2017-2024.
Kimmo Muurinen
Kimmo Muurinen (s. 23. helmikuuta 1981 Vantaa) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Muurinen teki sopimuksen Honkaan kauden 2013–2014 helmikuussa pidettyään alkukauden taukoa koripalloilusta. Tätä ennen hän oli edustanut Suomessa Nilan Bisonsia, Torpan Poikia, Espoon Honkaa, Pussihukkia sekä Panttereita. Lisäksi Muurinen pelasi urallaan ammattilaisena Saksan ja Italian pääsarjoissa. Suomen koripallomaajoukkueeseen Muurinen kuului vuosina 2000–2014 osallistuen kolmeasti arvokisojen lopputurnaukseen.
Muurinen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä, ja pituutta hänellä oli 202 cm. Hänen kasvattajaseura oli Pantterit. Hän pelasi myös Yhdysvalloissa Arkansas Little Rock -yliopiston joukkueessa. Hänet palkittiin vuonna 2001 SM-sarjan vuoden tulokkaana. Muurinen saavutti Suomen mestaruuden Hongan riveissä vuosina 2007 ja 2008 ja Nilan Bisonsissa vuonna 2013.
Vuonna 2009 Muurinen siirtyi ulkomaille NSB Napoliin. Joulutauon jälkeen Napolin avainpelaajat lähtivät joukkueesta ja pian tämän jälkeen Muurinen siirtyi Scafatiin. Kesällä 2010 Muurinen siirtyi Skyliners Frankfurtin joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi joukkueen avausviisikossa ja teki 6,7 pistettä Bundesliigassa. Kaudeksi 2011–2012 Muurinen palasi Suomeen Torpan Poikien joukkueeseen.
Muurinen on ollut naimisissa kilpauransa päättäneen koripalloilija Jenni Muurisen (o.s. Laaksonen) kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Kosketussuojaus
Kosketussuojaus tarkoittaa ihmisen suojausta sähköiskulta normaalitilanteessa. Tämä tunnetaan myös vanhemmalta nimeltään "perussuojaus".
Luettelo televisiosarjan Cow &amp; Chicken jaksoista
Luettelo Cow & Chicken -piirrossarjan jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.
Kōsuke Kitajima
Kōsuke Kitajima (; s. 22. syyskuuta 1982) on japanilainen rintauintiin erikoistunut kilpauimari. Hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin rintauinnista vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Kitajima uusi kultansa sekä sadan että 200 metrin rintauinnissa.
Kitajimalla on ollut myös olympialaisten ulkopuolista menestystä: hän voitti vuoden 2003 MM-kilpailussa Barcelonassa kaksi kultamitalia ja vuoden 2007 MM-kilpailussa Melbournessa yhden. Hän on pitänyt aiemmin hallussaan 100 ja 200 metrin rintauinnin maailmanennätyksiä.
Rottatouille
Rottatouille ("Ratatouille") on Disneyn ja Pixarin tuottama animaatioelokuva vuodelta 2007. Se voitti parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2008.
Elokuvan alkuperäinen nimi on sanaleikki ranskalaisesta kasvisruoasta ratatouille ja englannin kielen rottaa tarkoittavasta sanasta rat. Elokuvan tapahtumapaikkoihin on saatu ideoita pariisilaisesta ravintolasta La Tour d'Argent.
Vuonna 2016 "Rottatouille" äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Elokuva kertoo Pariisissa asuvasta Rémy-nimisestä rotasta, joka haluaisi olla kokki. Rémy haluaa kokiksi vaikka hänen perheensä sitä vastustaa ja hän tietää, ettei ravintolamaailmassa rotta ole kovin toivottu vieras. Rémy joutuu seikkailuun ennen kuin hän pääsee laittamaan keitoksiaan Pariisin ravintolamaailman huipulla. Rotat joutuvat aina välillä hankaluuksiin ruoanhimonsa (ja ruoanlaittohimonsa) takia. Hankaluuksista kuitenkin selvitään kekseliäisyydellä ja pienillä huijauksilla.
Suomenkielisen version ohjasi Carla Rindell, ja käänsi Marko Hartama.
Kaupungin valot (albumi)
Kaupungin valot on suomalaisen Problems?-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982.
Tupakkatauon jälkeen
Tupakkatauon jälkeen on suomalaisen Problems? -yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1986.
Kaikki kappaleet sovittanut Problems.
Carl Sanders
Carl Edward Sanders, Sr. (15. toukokuuta 1925 – 16. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Sanders syntyi Augustassa, Georgiassa, ja opiskeli Georgian yliopistossa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani ja koulutukseltaan lakimies.
Sanders sai paikan Georgian edustajainhuoneesta vuonna 1954 ja senaatissa 1956. Hän toimi kahden vuoden ajan osavaltiollisen senaatin puheenjohtajana "pro tempore" ja osavaltionsa kuvernöörinä vuosina 1963–1967 voitettuaan Marvin Griffinin vuoden 1962 vaalissa.
Silloisen lain johdosta Sanders ei voinut asettua suoraan uudelleen ehdolle vuonna 1966, ja hän hävisi vuoden 1970 vaalin Jimmy Carteria vastaan. Hän jatkoi sen jälkeen lakiuraansa.
Anssi Kinnaslampi
Anssi Sakari Kinnaslampi (s. 23. helmikuuta 1982 Kotka) on suomalainen pääsarjaurasa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi urallaan 27 nuorten ja 28 aikuisten maaottelua. Hänen veljensä Jussi Kinnaslampi sekä isänsä Juha Kinnaslampi ovat pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.
Kinnaslampi on KTP:n kasvatti ja hän debytoi pääsarjassa 16-vuotiaana kaudella 1998–1999. Kaudella 2001–2002 Kinnaslampi valittiin SM-koriksen vuoden puolustuspelaajaksi. Pisteiden valossa kausi oli hänen uransa paras, sillä hän teki 14,9 pistettä ottelua kohden. Hän edusti kasvattajaseuraansa vuoteen 2003 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Kouvoihin. Kinnaslampi voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2003–2004, jolloin hänet valittiin myös SM-koriksen finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kahden kauden jälkeen Kinnaslampi palasi KTP:n joukkueeseen kaudeksi 2005–2006, mutta siirtyi yhden kauden jälkeen Joensuun Katajaan. Hän saavutti SM-pronssia kaudella 2006–2007 sekä SM-hopeaa kaudella 2008–2009. Saman kauden jälkeen hän ilmoitti lopettavan uransa pitkään vaivaneen polvensa takia.
Marko Mäkilaakso
Marko Mäkilaakso (tunnetaan ulkomailla myös nimellä Mark Hillvalley, s. 23. helmikuuta 1978 Hämeenlinna) on suomalainen musiikkivideo- ja elokuvaohjaaja. Mäkilaakso on ohjannut musiikkivideoita muun muassa Uniklubille, Mighty 44:lle, Tiktakille, Antti Tuiskulle, Indicalle ja Robinille. Mäkilaakson ohjaama Uniklubin musiikkivideo "Huomenna" voitti Parhaan kotimaisen musiikkivideon Emman vuonna 2005, ja Mäkilaakson ohjaama Indican musiikkivideo "Vuorien taa" oli Muuvi-ehdokkaana vuonna 2005 parhaasta musiikkivideosta.
Mäkilaakso on myös ohjannut lyhytelokuvat "Sotilas" ja "World between us", televisiosarjan "Loman tarpeessa" sekä useita mainoksia ja dokumentteja Suomessa ja Yhdysvalloissa.
Teemu Virta on Mäkilaakson manageri. Mäkilaakson ensimmäisen kokopitkän elokuvan, "War of the Deadin", Suomen ensi-ilta oli vuoden 2012 keväällä.
Mäkilaakson toisen kokopitkän toimintaelokuvan, "in" (televisioesityksessä "Yeti"), tuotti yhdysvaltalainen kaapeli- ja satelliittitelevisiokanava Syfy.
Kesällä 2013 Mäkilaakso ohjasi Timo Parvelan käsikirjoittaman pitkän lastenkomediaelokuvan "Ella ja kaverit 2 – Paterock". Se sai ensi-iltansa 27. joulukuuta 2013.
Tammikuussa 2014 Mäkilaakso, Tero Kaukomaa ja Teemu Virta tiedottivat perustaneensa genre-elokuvien tuotantoyhtiön, Roger! Picturesin. Mäkilaakso on ohjausvastuussa. Yhtiön tuolloin suunnittelemiin elokuviin lukeutuivat viikinkiaiheinen "Viking – Rise of the Warrior" sekä supersankarielokuva "Night of the Witch" yhteistyössä Lloyd Kaufmanin kanssa.
Mäkilaakson oli tarkoitus ohjata The Asylumille "Mega Shark" -sarjan tieteiselokuva "Mega Shark vs. Kolossus" vuonna 2014, mutta hiukan ennen kuvausten alkua hän luopui pestistään – hänen mielestään tuotantoyhtiöllä ei ollut elokuvan tekemisessä sydän mukana. Sen sijaan Mäkilaakso ohjasi seuraavana elokuvanaan vuoden 1989 samannimiseen videopeliin perustuvan toimintaelokuvan "It Came from the Desert", joka sai Suomessa ensi-iltansa Night Visions -festivaaleilla vuonna 2017 ja pääsi teatterilevitykseen syyskuussa 2018.
Kosketusjännitesuojaus
Kosketusjännitesuojaus tarkoittaa sähkölaitteen käyttäjän suojaamista sähköiskulta vikatilanteessa. Suojaustapoja on viisi. Katso Suojausluokat
Suojaus perustuu maadoitukseen, josta seuraa vikatilanteessa oikosulku, sekä sen seuraamaan sulakkeen palamiseen ja virran katkeamiseen. Laitteen rungon tullessa jännitteiseksi virta kulkee suojajohtimen kautta maahan ja sulake palaa. Suojauksen toimivuuden ehtona on, että suojamaadoituspiiri on ehjä, ja että vaihe- ja suojajohtimien resistanssi on niin pieni, että sulake (tai johdonsuoja) katkaisee virran kiinteissä asennuksissa 5 sekunnissa, ja pistotulppaliitäntäisissä 0,4 sekunnissa. Lisäsuojana voidaan käyttää vikavirtasuojakytkintä.
Laitteessa on lisäeristys tai vahvistettu eristys. Toisen eristyksen pettäessä laitteen runko ei tule jännitteiseksi.
Suojaus perustuu pieneen jännitteeseen (50VAC ja 120VDC), jolloin sähköisku ei aiheuta vaaraa. Pieni jännite saadaan aikaan pienoisjännitemuuntajalla. PELV-järjestelmä on maadoitettu pienoisjännitteinen laite, ja SELV on maasta erotettu.
Suojaus perustuu suojaerotusmuuntajaan, joka erottaa ensiöpiirin galvaanisesti toisiopiiristä. Tällöin sähköisku ei ole mahdollinen. Suojaerotusta käytetään korjattaessa tai koestettaessa sähkölaitetta. Korkean hintansa takia sitä ei kuitenkaan käytetä laajemmin.
Suojaus perustuu eristykseen ja kotelointiin sekä maapotentiaalin puuttumiseen. Vikatilanteessa ei voi saada sähköiskua, koska tilassa käytetyt materiaalit ovat eristäviä eikä maapotentiaalia ole. Juuri tämän takia 0-luokan pistorasiaa ei saa asentaa neljää metriä lähemmäksi I-luokan pistorasiaa. Tällöin maapotentiaali on olemassa ja sähköisku vikatilanteessa on mahdollinen. Tätä suojausta ei enää käytetä uusissa asennuksissa.
Ed Jovanovski
Edward "Ed" Jovanovski (s. 26. kesäkuuta 1976 Windsor, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Jovanovski aloitti jääkiekon vasta 14-vuotiaana, ja oli OHL:n tähtipelaajistoa vähäisestä kokemuksestaan huolimatta. Hänet valittiin tulokaskaudellaan OHL:n tulokkaiden All Stars -joukkueeseen, ja samana vuonna Florida Panthers varasi hänet .
Jovanovski aloitti ammattilaisuransa heti kaudella 1995–1996 ja vakiinnutti paikkaansa Panthersin kokoonpanossa. Keskinkertaisten näyttöjensä vuoksi hänet myytiin vuonna 1998 Vancouver Canucksiin, jossa hänestä kehittyi yksi liigan parhaista puolustajista. Kaupassa Vancouveriin siirtyivät Jovanovskin ohella Dave Gagner, Kevin Weekes, Mike Brown ja ehdollinen varausvuoro. Panthers sai puolestaan Pavel Buren, Brett Hedicanin, Brad Ferencen ja ehdollisen varausvuoron. Canucksin kanssa solmitun sopimuksen päätyttyä vuonna 2006 hän siirtyi vapaana pelaajana Phoenix Coyotesiin.
Jovanovski pelasi Arizonassa viisi vuotta. Heinäkuussa 2011 hän teki neljän vuoden ja 16,5 miljoonan dollarin sopimuksen Florida Panthersin kanssa, jossa hän aloitti NHL-uransa vuonna 1995. Jovanovski pelasi Floridassa kuitenkin vain yhden täyden ja kaksi tynkää kautta. Hän lopetti uransa keväällä 2014.
Jovanovskin vanhemmat ovat makedonialaisia, jotka ovat muuttaneet Jugoslaviasta Kanadaan.
Diivaillen
Diivaillen on suomalaisen Problems? -yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991.
A-puoli
B-puoli
Kaikki sovitukset Problems?.
Honkamäki
Honkamäki on asuinalue Siilinjärvellä. Honkamäki sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. Alueen asuinrakennukset ovat omakoti- ja rivitaloja.
Honkamäki rajoittuu etelässä Leppäkaarteeseen, lännessä Päivärinteeseen, pohjoisessa Tynnöriseen ja idässä alkavaan maaseutualueeseen.
Alueen pääkatu on Leppäkaarteesta alkava Honkamäentie. Katu kulkee Honkamäen ja Tynnörisen läpi ja päättyy Kantatie 75:een.
Martta Kinnunen
Martta Kinnunen-Piippo (25. heinäkuuta 1908 Leppävirta – 6. joulukuuta 1986) oli suomalainen näyttelijä.
Kinnunen-Piippo palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.
Kermān (provinssi)
Kermān () on yksi Iranin 31 provinssista. Se on Iranin toiseksi suurin provinssi 180 726 neliökilometrin pinta-alallaan (11,10 % Iranin maapinta-alasta). Provinssin pääkaupunki on Kerman.
Väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 1 622 958 (1986), 2 004 328 (1996), 2 652 413 (2006) ja 2 938 988 (2011). Väestöosuus 3,91 prosenttia Iranin väestöstä (2011). Asukkaista 1 689 842 kirjattiin kaupunkilaisiksi.
Pääkaupunki Kermanin lisäksi provinssista löytyy muitakin historiallisia kohteita. Bamin vanha kaupunki kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Provinssi on maanjäristysaltista seutua. Vuonna 2003 järistys turmeli pahoin Bamin kaupunkia. Joulukuussa 2010 alueella havaittiin taas suurehko maanjäristys.
Paikallishallintoa varten provinssi oli alkuvuonna 2013 jaettu yhteensä 23 aliprovinssiin eli šahrestaniin.
Lisa Leslie
Lisa Leslie (s. 7. heinäkuuta 1972 Gardena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi WNBA-liigassa Los Angeles Sparksissa vuosina 1997–2009 ja voitti neljä olympiakultaa Yhdysvaltain maajoukkueessa.
High schoolin jälkeen Leslie opiskeli ja pelasi Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän voitti kultaa vuoden kesäolympialaisissa 1996 Atlantassa, Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008.
Leslie valittiin kahdeksan kertaa WNBA:n tähdistökentälliseen ja kolme kertaa WNBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 2015 Leslie valittiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen.
30. heinäkuuta 2002 Leslie teki WNBA:n historian ensimmäisen donkkauksen (tässä tapauksessa yhden käden sellaisen).
Koripallouran ohella Leslie on työskennellyt näyttelijänä ja mallina. Marraskuussa 2005 hän avioitui Michael Lockwoodin kanssa. Pari sai tyttären kesäkuussa 2007.
Joentaus
Joentaus on asuinalue Siilinjärvellä. Alue sijaitsee noin kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. Alue koostuu pääasiassa omakotitaloista.
Joentauksen omakotitaloista suurin osa sijaitsee Siilinlahden, sekä Siilinjoen tuntumassa. Alueen lounaiskulmassa Siilinjoki laskee Siilinlahteen.
Joentauksen länsipuolella sijaitsevat Saharan urheilualue, Mäntyrannan kesäteatteri, Siilinlahden uimaranta ja Siilinlahden koulu.
Joentauksen pohjoispuolella sijaitsee Päivärinne ja itäpuolella Leppäkaarre.
Alfred Neuland
Alfred Karl Neuland (10. lokakuuta 1895 Valga – 16. marraskuuta 1966 Tallinna) oli virolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Neuland oli Viron ensimmäinen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa painonnoston alle 67,5 kilon sarjassa Antwerpenissa 1920 tuloksella 257,5 kiloa. Belgian Louis Williquet sijoittui hopealle 17,5 kiloa heikommalla tuloksella. Neulandin eri nostomuotojen tulokset olivat 72,5 kiloa yhden käden tempauksessa, 75 kiloa yhden käden työnnössä ja 110 kiloa kahden käden työnnössä.
Pariisin 1924 olympialaisissa Neuland sai hopeaa alle 75 kilon sarjassa. Hän hävisi Italian Carlo Galimbertille 37,5 kiloa yhteistuloksellaan 455 kiloa. Neulandin tulokset viidessä eri nostomuodossa olivat maailmanennätys 82,5 kiloa yhden käden tempauksessa, 90 kiloa yhden käden työnnössä, 77,5 kiloa kahden käden punnerruksessa, 90 kiloa kahden käden tempauksessa ja 115 kiloa kahden käden työnnössä.
Neuland voitti maailmanmestaruuden Tallinnassa 1922. Hän teki urallaan 12 maailmanennätystä.
Siilinjoki
Siilinjoki on joki Siilinjärven kunnassa. Joki kulkee pohjois-etelä-suunnassa noin kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. Joki alkaa Pieni-Sulkava järvestä ja laskee Siilinlahteen.
Joki on vajaa kaksi kilometriä pitkä. Noin puolessa välissä joki alittaa Kantatie 75:n. Näillä paikkeilla joen varrella on myös komea vanha mylly.
Joen varrella Siilinjärven asuinalueista ovat Ahmo, Siilinpää ja Joentaus.
Cesare Rubini
Cesare Rubini (2. marraskuuta 1923 Trieste – 8. helmikuuta 2011 Milano) oli italialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja vesipalloilija.
Rubini oli jo varhain kiinnostunut kahdesta aivan erilaisesta palloilulajista. Hän aloitti vuonna 1941 koripallouransa Olimpia Milanon joukkueessa. Vesipalloilijana hän voitti olympiakultaa Lontoossa 1948 ja -pronssia Helsingissä 1952 sekä kaksi mitalia Euroopan mestaruuskilpailuissa.
Koripallourallaan Rubini voitti viisi Italian-mestaruutta vuosina 1950–1954. Vuodesta 1956 lähtien hän keskittyi vain koripallon valmentamiseen. Valmennusurallaan hän voitti kymmenen Italian-mestaruutta sekä seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1966. Italian koripallomaajoukkueessa Rubin pelasi 84 ottelua.
Rubini valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1994 ja International Swimming Hall of Fameen vuonna 2000.
Hän kuoli Alzheimerin tautiin 87-vuotiaana.
Earl Wild
Earl Wild (26. marraskuuta 1915 – 23. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen pianisti. Hän syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa, ja tuli tunnetuksi paitsi esiintyvänä taiteilijana, myös säveltäjänä ja varsinkin transkriptioiden tekijänä.
Wild teki ensimmäisen levytyksensä RCA Recordsille vuonna 1939 ja palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain laivaston muusikkona. Hän levytti myöhemmän uransa aikan muun muassa EMI:lle. Hänelle myönnettiin vuonna 1997 Grammy-palkinto.
Marraskuussa 2005 90-vuotispäiväänsä viettänyt Earl Wild oli viimeisinä vuosinaankin aktiivinen muusikko. Hän oli arvostettu opettaja ja piti mestarikursseja eri puolilla maailmaa.
Lauri Kyöstilä
Lauri Viljo Kustaanpoika Kyöstilä (7. toukokuuta 1896 Helsinki – 23. syyskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen laulaja-näyttelijä ja SF:n järjestäjä.
Kyöstilä kilpaili ennen laulaja- ja elokuvauraansa uimahyppääjänä. Hän voitti vuonna 1919 Suomen-mestaruuden kerroshypyissä. Lisäksi hän osallistui vuosien 1920 ja 1924 kesäolympialaisiin. Hänen mittansa olivat tuolloin 169 cm ja 68 kg.
Nuoruudestaan alkaen Kyöstilä vaikutti Suomen Kansallisoopperan laulukuorossa. Hän esiintyi talvi- ja jatkosodan aikana eri viihdetilaisuuksissa ja sodanaikaisissa lyhytfilmeissä. Hän toimi järjestäjänä kaikkiaan 13 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1938–1948. Samoihin aikoihin hän näytteli noin 35 elokuvassa, ensimmäisen kerran elokuvassa "Helsingin kuuluisin liikemies" (1934). Hänellä oli kuitenkin lähinnä vain pikkurooleja esimerkiksi elokuvissa "Tee työ ja opi pelaamaan" (1936), "Anja tule kotiin" (1944), "Jos oisi valtaa..." (1941) ja "Helmikuun manifesti" (1939), jossa Kyöstilä pääsi hyödyntämään uintitaitojaan esittämällä Viaporin linnasta uimalla pakenevaa vankia.
Monet elokuvat, joissa Kyöstilä oli mukana, olivat Suomen Filmiteollisuuden ja Fenno-Filmin tuotantoa. Lauri Kyöstilä toimi myös Jaakko Solan kanssa käsikirjoittajana elokuvassa "Jos oisi valtaa..." (1941).
Lyhyen elokuvauransa jälkeen Kyöstilä siirtyi 1940-luvun loppupuolella jälleen musiikin pariin. Hänet nähtiin kuitenkin vielä Edvin Laineen ohjaamassa Pohjantähti-elokuvassa "Akseli ja Elina" (1970), jota kuvattaessa Kyöstilä oli 74-vuotias. Tämä jäi Kyöstilän viimeiseksi filmirooliksi (ellei oteta huomioon vuonna 1973 tehtyä tv-elokuvaa "Pohjantähti", johon koottiin kahden edellisen Pohjantähti-elokuvan filmimateriaalia).
Kyöstilä kuoli 88 vuoden iässä vaikeaan sairauteen.
Eduard Pütsep
Eduard Pütsep (21. lokakuuta 1898 Orava, Viro – 22. elokuuta 1960 Kuusamo, Suomi) oli virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Pütsep oli Viron ensimmäinen painin olympiavoittaja. Antwerpenin 1920 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti kultaa kääpiösarjassa (alle 58-kiloiset). Sarjan muut mitalit menivät suomalaisille, Anselm Ahlforsille ja Väinö Ikoselle. Amsterdamin 1928 olympialaisissa Pütsep sijoittui kuudenneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Pütsep sijoittui neljänneksi 1921 ja sai hopeaa 1922. Euroopan mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 1927.
Vuonna 1924 Pütsep toimi lavastajana ja esitti pääosan Viron ensimmäisessä komediaelokuvassa. Painiuransa jälkeen hän toimi valmentajana kotimaansa lisäksi Latviassa ja Suomessa.
Hesione
Hesione oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinsessa, kuningas Laomedonin tytär ja Priamoksen sisar. Hänestä tuli Salamiin kuninkaan Telamonin toinen vaimo. Hänellä ei kuitenkaan ollut asemaa laillisena puolisona avioliitossa; hänen poikaansa tästä suhteesta nimitetään aviottomaksi lapseksi.
Ennen Troijan sotaa Poseidon ja Apollon, jotka olivat uhmanneet Zeusta, lähetettiin rangaistukseksi palvelemaan kuningas Laomedonia. Vuoden kuluttua töiden valmistuttua Laomedon ei kuitenkaan maksanut näiden ansaitsemaa palkkaa, jolloin Poseidon lähetti rangaistukseksi petoksesta merihirviön piinaamaan Troijaa.
Laomedon päätti oraakkelin neuvosta uhrata tyttärensä Hesionen Poseidonille toivoen siten lepyttävänsä tämän. Herakles saapui kuitenkin paikalle ja tarjoutui pelastamaan Hesionen, jos Laomedon antaisi palkkioksi jumalaista syntyperää olevat tammat. Saatuaan lupauksen tästä Herakles surmasi pedon ja siten pelasti Hesionen. Laomedon rikkoi kuitenkin tämänkin lupauksensa, ja Herakles joutui palaamaan takaisin tyhjin käsin uhaten kuitenkin Troijaa sodalla. Diodoros Sisilialaisen mukaan Herakles olisi kuitenkin saanut tammat muiden runsaiden lahjojen kera, mutta jättänyt nämä Laomedonin huostaan odottamaan, että hän saisi haettua ne myöhemmin. Samaten Hesione olisi valinnut lähtevänsä mieluummin Herakleen mukaan pelätessään, että paikalle ilmestyisi uudelleen merihirviö, ja kaupunkilaiset jälleen vaatisivat hänen uhraamistaan.
Herakles palasikin myöhemmin – yhdessä Oikleen ja Telamonin kanssa – ja alkoi piirittää Troijaa, tappoi Laomedonin ja tämän pojat Priamosta lukuun ottamatta. Hesionen Herakles antoi palkintona Telamonille. Telamon vei Hesionen mukanaan, ja tämä synnytti hänelle pojan, Teukroksen, joka myöhemmin liikkui yhdessä velipuolensa Aiasin kanssa.
Priamoksen kohtalosta tässä yhteydessä on olemassa kaksi erilaista versiota. Ensimmäisen mukaan Herakles lupasi annettuaan Hesionen Telamonille tämän saada valita kenet tahansa muista vangeista mukaansa. Kun Hesione valitsi Podarkeen (Priamos), Herkules sanoi tämän täytyvän ensin tulla orjaksi, josta voidaan maksaa lunnaat. Niin Hesione osti veljensä kultaisella huivillaan. Tästä alkaen Podarkesta alettiin kutsua Priamokseksi (, ”ostaa”). Toisen lähteen mukaan Priamos ei olisikaan ollut Troijassa koko hyökkäyksen aikana, vaan sotaretkellä Fryygiassa, jonne hänen isänsä oli hänet lähettänyt johtamaan armeijaa. Palattuaan ja todettuaan asioiden tolan hän lähetti Antenorin Kreikkaan vaatimaan Hesionen vapauttamista, mutta tämä vaatimus torjuttiin useaan kertaan ja Antenor ajettiin pois. Tapahtuma toimi motiivina Priamokselle hyväksyä myöhemmin Helenan sieppaus.
Voldemar Väli
Voldemar Väli (10. tammikuuta 1903 Kuressaare – 13. lokakuuta 1997 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Väli voitti kreikkalais-roomalaisen painin höyhensarjan kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Pronssia hän otti Berliinin 1936 olympialaisten kevyessä sarjassa.
Euroopan mestaruuskilpailuissa Väli voitti kultaa 1926 ja 1927 sekä hopeaa 1930 ja 1931. Viron mestaruuden hän voitti 19 kertaa vuosina 1922–1942.
Vuonna 1944 Väli muutti Ruotsiin, jossa hän 94-vuotiaana kuoli vuonna 1997.
László Tisza
László Tisza (7. heinäkuuta 1907 – 15. huhtikuuta 2009) oli unkarilainen fyysikko, jonka erikoisaloja olivat kvanttimekaniikka ja termodynamiikka. Hänen tunnetuimmat tutkimuksensa liittyvät heliumiin supranesteanä.
Tisza syntyi Budapestissa ja opiskeli Budapestin yliopiston lisäksi Göttingenissä ja Leipzigissä. Hän väitteli vuonna 1932, työskenteli Harkovassa ja Collège de Francessa, ja muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alla vuonna 1941.
Tisza opetti Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) yli 30 vuoden ajan, myös jäätyään muodollisesti eläkkeelle vuonna 1973. Hänen kollegansa ja entiset opiskelijansa julkaisivat hänen 75-vuotisjuhlansa kunniaksi kokoelman "Physics as Natural Philosophy: Essays in Honor of László Tisza" vuonna 1982.
Tisza oli Yhdysvaltain taiteiden ja tieteiden akatemian jäsenenä vuodesta 1950.
Osvald Käpp
Osvald Käpp (17. helmikuuta 1905 Tallinna – 22. joulukuuta 1995 New York, Yhdysvallat) oli virolainen painija ja olympiavoittaja.
Käpp edusti Viroa arvokisoissa sekä kreikkalais-roomalaisen tyylin painijana että vapaapainijana. Olympiakultamitalin hän saavutti Amsterdamin 1928 olympialaisten vapaapainin kevyessä sarjassa (alle 66-kiloiset). Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisessa painissa neljänneksi ja vapaapainissa kuudenneksi.
Euroopan mestaruuskilpailuissa Käpp saavutti hopeaa 1926 ja pronssia 1927 – molemmat kreikkalais-roomalaisella tyylillä. Vuonna 1929 hän muutti Yhdysvaltoihin ja voitti Pohjois-Amerikan mestaruuden 1929, 1930 ja 1931.
Pasi Jaakkonen
Pasi Jaakkonen (s. 1967) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän työskentelee Ilta-Sanomien uutisosastolla ja on kirjoittanut runsaasti sotahistoriasta.
Vuosina 2006–2007 Jaakkonen kirjoitti Huhtiniemen joukkohautojen arvoituksesta Ilta-Sanomiin ja on julkaissut huhua käsittelevän kirjan. Hän toimitti talvisotaa sekä jatkosodan hyökkäysvaihetta käsittelevää päivittäissarjaa 2009-2010 sekä 2011, kun sodista tuli kuluneeksi 70 vuotta.
Vuonna 2005 Jaakkonen sai Ilta-Sanomien journalistipalkinnon. Palkintoperusteena olivat hänen artikkelinsa Aasian tsunamikatastrofista, Copterlinen helikopteriturmasta ja Suomesta karkotetuista georgialaisnaisista.
Johannes Kotkas
Johannes Kotkas (3. helmikuuta 1915 Kodijärve – 8. toukokuuta 1998 Tallinna) oli virolainen, myös Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Kotkas aloitti painiuransa 1934 ja voitti vuosina 1938 ja 1939 Euroopan mestaruuden edustaen Viroa. Toisen maailmansodan jälkeen hän jatkoi painiuraansa Neuvostoliiton edustajana ja voitti Euroopan mestaruuden 1947. Olympiakultaa hän voitti raskaassa sarjassa Helsingin 1952 olympialaisissa selätettyään kaikki neljä vastustajaansa, mihin hän käytti aikaa yhteensä 13 minuuttia ja 36 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa 1953 Kotkas sai hopeaa, edellään Ruotsin Bertil Antonsson.
Moukarinheitossa Kotkas voitti Neuvostoliiton mestaruuden 1943 ja heitti samana vuonna Neuvostoliiton ennätyksen 53,88. Viron mestaruuden hän voitti 1950.
Kaitanokkakuovi
Kaitanokkakuovi ("Numenius tenuirostris") on äärimmäisen uhanalainen kahlaajalaji. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot vuonna 1817.
Linnun pituus on 36–41 senttimetriä, siipien kärkiväli 80–92 senttimetriä ja paino noin 250–360 grammaa. Se vastaa kooltaan pikkukuovia, mutta muistuttaa ulkomuodoltaan enemmän isokuovia. Kaitanokkakuovin nokka on kapeampi ja hennompi kuin isokuovilla. Sukupuolet ovat keskenään samanväriset, naaras on koirasta hiukan suurempi.
Pesinee erittäin harvinaisena Siperian länsiosissa Ob-joen laaksossa ja yläjuoksulla Taran kaupungin tienoilla. Lajin kanta on äärimmäisen uhanalainen. 1990-luvulla kannan suuruudeksi arvioitiin 50–270 yksilöä ja havainnot olivat vähenemään päin. Taantumisen syyt ovat tuntemattomat, mutta metsästys lajin muuttoalueilla Itä- ja Keski-Euroopassa on ollut voimakasta. Myös soiden ja kosteikkojen kuivatukset peltomaiksi ovat vähentäneet lajille sopivia pesimäalueita.
Kaitanokkakuovi on muuttolintu, joka talvehtii Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.
Pesimäaikana taigan suot. Talvehtimisalueilla laji viihtyy suola-altailla ja kosteikoilla, mielellään isokuovien seurassa.
Pesä on maassa ja munia on tavallisesti neljä.
Tonkii ravinnokseen pieniä selkärangattomia mudasta pitkällä käyrällä nokallaan.
Laskennan malli
Laskennan malli on tietokoneen tai ohjelmointikielen matemaattinen malli ja siten formaali perusta algoritmeille.
Tunnetuimmat laskennan mallit ovat kaksi historiallisesti ensimmäistä. Alan Turing julkaisi Turingin koneen, tietokoneen matemaattisen mallin, vuonna 1936. Samaan aikaan Alonzo Church kehitti lambda-kalkyylin, jota nykyään pidetään funktio-ohjelmointikielen matemaattisena mallina. Myöhemmin mallien huomattiin olevan ekvivalentit eli niille kirjoitetut ohjelmat voidaan kääntää toisikseen. Turingin kone ja sen kanssa ekvivalentit eli Turing-täydelliset mallit voivat laskea kaikki ne ongelmat, joita ylipäätään osataan laskea.
Myös Turingin konetta heikompia laskennan malleja käytetään. Äärellinen automaatti eli tilakone on yksinkertaisen tilasta toiseen siirtyvän koneen malli. Sillä on ekvivalenssisuhde säännöllisten kielten kanssa. Malliin ei sisälly muistia, joten sitä voidaan käyttää hyväksi silloin, kun muisti on rajallinen.
Eva Zeisel
Eva Zeisel (alk. "Éva Amália" o.s. "Striker"; 13. marraskuuta 1906 Budapest, Unkari – 30. joulukuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli unkarilaissyntyinen teollinen suunnittelija. Hänet tunnetaan varsinkin työstään keramiikan parissa.
Zeiselin alkuperäinen haave oli ura taidemaalarina. Hän menestyi kuitenkin sittemmin omalla alallaan hyvin, ja hänen työtään on ollut julkisesti näytteillä muun muassa British Museumissa.
Zeisel oli korkeasti koulutettua unkarinjuutalaista sukua. Hänen äitinsä oli historioitsija ja ensimmäinen Budapestin yliopistosta filosofian tohtoriksi väitellyt nainen. Samoin veljet sosiologi, taloustieteilijä Karl Polanyi ja fysikaalinen kemisti, tieteen historioitsija Michael Polanyi ovat tunnettuja omilla aloillaan.
Eva Zeisel opiskeli taidemaalariksi mutta sai käytännön työn kautta koulutuksen keraamikoksi ja työskenteli saksalaisille tehtaille. 1932 hän siirtyi viideksi vuodeksi Neuvostoliittoon. Hänet pidätettiin 1937 ja vangittiin lähes puoleksitoista vuodeksi syytettynä osallistumisesta salajuoneen Stalinin murhaamiseksi. Syksyllä 1937 hänet karkotettiin Itävaltaan, jonka Saksa pian miehitti. Siellä hän tapasi jälleen tulevan puolisonsa Hans Zeiselin. Hän pakeni maasta viimeisellä mahdollisella junalla. Hän siirtyi ensin Englantiin ja sieltä 1938 Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi menestyksekkäästi keraamikonuraansa. Hän piti 1970–1980-luvulla parinkymmenen vuoden tauon, ja sen jälkeen hänen uransa koki uuden nousun.
Arthur Koestler käytti Zeiselin vankilakokemuksia aiheena teoksessaan "Pimeää keskellä päivää" (1940, suom. 1958).
Loivaa voimaa
Loivaa voimaa on suomalaisen laulajan Harri Marstion 9. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.
Chris Mason
Christopher "Chris" Mason (s. 20. huhtikuuta 1976 Red Deer, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Mason on voittanut urallaan maailmanmestaruuden.
Mason pelasi juniorivuotensa WHL-seura Prince George Cougarsissa. Kohtalaisen menestyksen ansiosta New Jersey Devils varasi hänet sijalla 122 vuonna 1995. Devils myi oikeutensa Masonista Mighty Ducks of Anaheimille, jonka farmijoukkueessa Mason pelasi. Anaheimista Mason kaupattiin Nashvilleen, jossa sai tyytyä kolmosmaalivahdin rooliin Mike Dunhamin ja Tomáš Vokounin jälkeen. Kaudella Mason pelasi NHL-debyyttinsä, muttei pelannut yhtäkään kokonaista ottelua. Suurimman osan ajasta hän vietti AHL-seura Milwaukee Admiralsissa, ja vasta kaudella hän pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-ottelun.
Sopimuksen päätyttyä Mason siirtyi Florida Panthersin lyhyellä sopimuksella, muttei saanut yhtään peliaikaa. Vapaana agenttina hän siirtyi takaisin Nashvilleen, jossa hänestä tuli kakkosmaalivahti Dunhamin lähdettyä joukkueesta. aikana Mason pelasi Vålerenga Ishockeyissa GET-liigassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. NHL jatkui jälleen ja Masonille alkoi tulla vähän enemmän peliaikaa. Vokounin sairastuttua lantion laskimontukkotulehdukseen, tuli Masonista ykkösmaalivahti. Masonin suoritusten ansiosta toipunut Vokoun myytiin pois, ja Mason jäi joukkueen ykkösmaalivahdiksi.
Masonista tuli lokakuussa 2001 AHL:ssä kuudes maalivahti, joka on tehnyt maalin. Huhtikuussa 2006 hänestä tuli NHL:n yhdeksäs maalin tehnyt maalivahti. Maali tosin merkattiin hänelle Geoff Sandersonin tehdessä oman maalin.
Kauden Mason aloitti vielä Nashvillen ykkösmaalivahtina, mutta tulokas Dan Ellis pelasi loistavasti kakkosvahtina ja lopulta syrjäytti Masonin. Kauden päätteeksi Nashville myi tarpeettomaksi jääneen Masonin St. Louis Bluesiin vaihdossa NHL:n varaustilaisuuden neljännen kierroksen vuoroon.
St. Louisissa Mason ja Manny Legacé jakoivat alkuun kaudella torjuntavastuun. Legacén torjuminen kuitenkin ontui, ja Masonista tuli joukkueen selvä ykkösmaalivahti. St. Louisissa Mason pelasi kaksi kautta. Kesällä 2010 hän teki kahden vuoden sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Mason pelasi Thrashersissa ja joukkueen korvanneessa Winnipeg Jetsissä kaksi kautta, minkä jälkeen hän pelasi kauden 2012–2013 Nashville Predatorsissa.