hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
La Nigérienne
La Nigérienne (”Nigeriläinen”) on Nigerin kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä vuonna 1960. Laulun on sanoittanut Maurice Albert Thiriet ja sen ovat säveltäneet Robert Jacquet ja Nicolas Abel François Frionnet.
Auprès du grand Niger puissant
Qui rend la nature plus belle,
Soyons fiers et reconnaissants
De notre liberté nouvelle!
Evitons les vaines querelles
Afin d'épargner notre sang,
Et que les glorieux accents
De notre race soit sans tutelle!
S'élève dans un même élan
Jusqu'à ce ciel éblouissant,
Où veille son âme éternelle
Qui fera le pays plus grand!
CHORUS:
Debout! Niger! Debout!
Que notre œuvre féconde
Rajeunisse le cœur de ce vieux continent!
Et que ce chant s'entende
Aux quatre coins du monde
Comme le cri d'un peuple équitable et vaillant!
Debout! Niger! Debout!
Sur le sol et sur l'onde,
Au son des tam-tams
Dans leur rythme grandissant,
Restons unis toujours,
Et que chacun réponde
A ce noble avenir
Qui nous dit: - En avant!
Nous retrouvons dans nos enfants
Toutes les vertus des Ancêtres :
Pour lutter dans tous les instants
Elles sont notre raison d'être.
Nous affrontons le fauve traître
À peine armés le plus souvent,
Voulant subsister dignement
Sans detruire pour nous repaître.
Dans la steppe où chacun ressent
La soif, dans le Sahel brûlant,
Marchons, sans défaillance, en maîtres
Magnanimes et vigilants.
CHORUS
Ritarihuone
Ritarihuone () on Helsingin Kruununhaassa sijaitseva uusgoottilainen valtiopäivärakennus, joka on Suomen ritaristoa ja aatelia edustavan säätiön Riddarhusets Understödsstiftelse käytössä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti G. T. Chiewitz, ja se valmistui 1862 tontille, jonka ritari- ja aatelisääty oli ostanut vuonna 1857. — Ritarihuoneella tarkoitetaan myös aatelistoa valtiosäätynä tai korporaationa.
Ritarihuoneen ja Aleksanterinkadun välissä sijaitsee pieni "Ritarihuoneenpuistikko."
Ritarihuone toimi vuosina 1863–1906 Suomen säätyvaltiopäivillä aatelissäädyn kokoontumispaikkana. Tilojen puutteen vuoksi siellä kokoontuivat vuosien 1863–1864 ja 1867 valtiopäivillä kaikki muutkin säädyt, 1872 porvaris- ja pappissäädyt ja pappissääty vielä vuosina 1877–1878.
Ritarihuonetta pidetään Suomen tärkeimpänä uusgotiikkaa edustavana rakennuksena. Chiewitzin arkkitehtuurille ominaisesti talo rakennettiin tiilestä peittämättä julkisivuja rappauksella. Ikkunat on sijoitettu venetsialaisen ikkunajaon mukaisesti. Taloon ostettiin Saksasta muun muassa kymmenen kaakeliuunia, parkettilattia ja täysistuntosalin vaakunakilvet. Nykyään Ritarihuoneessa toimii arkisto ja kirjasto, jotka ovat avoinna arkisin.
Ritarihuoneen toimintaa säätelee ritarihuonejärjestys. Ruotsin vuonna 1626 säädetty ritarihuonejärjestys oli voimassa myös Suomen suuriruhtinaskunnassa, kunnes se korvattiin vuonna 1869 omalla ritarihuonejärjestyksellä. Vaikka ritarihuone lakkasi olemasta osa Suomen lainsäädäntökoneistoa vuonna 1906, ritarihuonejärjestys jäi edelleen Suomen lainsäädäntöön, sillä se sääteli ritarihuoneen toimintaa myös muuten kuin valtiopäivien osalta. Säädyt hyväksyivät viimeisillä valtiopäivillä 1906 uuden ritarihuonejärjestyksen, jonka mukaan aatelisto kokoontuisi edelleen joka kolmas vuosi aateliskokoukseen, mutta keisari Nikolai II ei koskaan vahvistanut uutta ritarihuonejärjestystä eikä kutsunut Suomen aatelia koolle. Lopulta valtionhoitaja P. E. Svinhufvud vahvisti 12 vuotta aiemmin valtiopäivillä hyväksytyn ritarihuonejärjestyksen marraskuussa 1918. Vuoden 1918 ritarihuonejärjestys on edelleen voimassa, ja aateliskokoukset ovat kokoontuneet sen mukaisesti vuodesta 1919.
Jorma Nykänen
Jorma Nykänen (18. syyskuuta 1927 – 9. marraskuuta 2014) oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja -valmentaja.
Nykänen oli perustamassa Oulun Kärppiä vuonna 1946. Hän myös valmensi Kärppiä alasarjoissa vuosina 1949–1952 ja 1954–1958.
Nykänen toimi usean vuoden ajan Suomen Jääkiekkoliitossa. Hän oli mukana liittohallituksessa, liittovaltuustossa ja aluetoimikunnan puheenjohtajana. Vuonna 1988 Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Nykäsen Jääkiekkoleijonaksi vaikuttajakategoriassa numerolla 56.
Biladi
Biladi ("Isänmaani") on Palestiinan kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön Palestiinan itsehallintoviranomaisten vuonna 1996 Palestiinan itsenäisyysjulistuksen (vuodelta 1988) 31. artiklan perusteella. Laulun on sanoittanut Ibrahim Hefeth Touqan ja sen ovat säveltäneet Mohammad Salim Flaifel ja Ahmad Salim Flaifel.
Vuodesta 1936 palestiinalaiset käyttivät tunnuslaulunaan hymniä "Mawtini", jonka on sanoittanut Ibrahim Towqan ja säveltänyt libanonilainen Mohammad Flaifel. Laululla on siis samat tekijät kuin "Biladillakin". Lisäksi Mohammad ja Ahmad Salim Flaifel ovat säveltäneet myös Syyrian kansallislaulun. Saddamin kukistumisen jälkeen Mawtini on valitty Irakin kansallislauluksi. Lisäksi on ollut käytössä "Fedajeen-hymni", jonka PLO:n suurin jäsenjärjestö Al-Fatah otti käyttöön vuonna 1972. Halutessaan korostaa olevansa koko Palestiinan kansan edustaja eikä vain yksi puolue muiden joukossa Al-Fatah korvasi puoluetunnuksensa yleispalestiinalaisilla tunnuksilla. Tällöin myös puolueen hymni "Al-Asifa" ("Myrsky") korvattiin yleisemmällä laululla. "Fedajeen-hymnin" sävelsi egyptiläinen Ali Ismaeil ja sen sanoitti Said Al-Muzayyen. Laulu tunnettiin myös nimellä "Palestiinan vallankumouksen hymni".
بلادي يا أرضي يا أرض الجدود
بلادي بلادي بلادي
يا شعبي يا شعب الخلود
بعزمي وناري وبركان ثأري وأشواق دمي لأرضي وداري
صعدت الجبال 
وخضت النضال
قهرت المحال عبرت الحدود
بلادي بلادي
بلادي
يا شعبي يا شعب الخلود
بعزم الرياح ونار السلاح وإصرار شعبي بأرض الكفاح
فلسطين
داري فلسطين ناري فلسطين
ثأري وأرض الصمود
بلادي بلادي 
بلادي
يا شعبي يا شعب الخلود
بحق القسم تحت ظل العلم
بأرضي وشعبي ونار الألم
سأحيا فدائي
وأمضي فدائي وأقضي فدائي
الى أن تعود بلادي
بلادي يا شعب الخلود
My country, my land, land of my ancestors
My country, my country, my country
My people, people of perpetuity
With my determination, my fire and the volcano of my revenge
With the longing in my blood for my land and my home
I have climbed the mountains and fought the wars
I have conquered the impossible, and crossed the frontiers
My country, my country, my country
My people, people of perpetuity
With the resolve of the winds and the fire of the guns
And the determination of my nation in the land of struggle
Palestine is my home, Palestine is my fire, Palestine is my revenge and the land of endurance
My country, my country, my country
My people, people of perpetuity
By the oath under the shade of the flag
By my land and nation, and the fire of pain
I will live as a "fida'i"*, I will remain a "fida'i", I will end as a "fida'i" - until my country returns
My country, people of perpetuity.
Lleyton Hewitt
Lleyton Glynn Hewitt (s. 24. helmikuuta 1981 Adelaide, Australia) on australialainen tennispelaaja. Hän on yksi menestyneimmistä tennispelaajista, entinen tenniksen rankinglistan ykkössijoitettu. Hän on voittanut urallaan kaksi Grand Slam -turnausta, Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2001 ja Wimbledonissa vuonna 2002. Vuonna 2005 hän eteni kotiturnauksensa Australian avointen finaaliin, jossa hän kuitenkin hävisi Marat Safinille. Hewitt on tunnettu erinomaisesta jalkatyöskentelystään, kilpailykyvystään sekä vakaista syötöistään. Hänen valmentajanaan toimii Tony Roche. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuosilta 2001 ja 2002. Hewitt on voittanut urallaan myös kaksi nelinpelin ATP-turnausta.
Hewitt on ollut vuodesta 2005 lähtien naimisissa australialaisen näyttelijä Bec Cartwrightin kanssa. Heillä on kolme lasta. Hewitt on seurustellut myös tennispelaaja Kim Clijstersin kanssa.
Ruusujuuri
Ruusujuuri ("Rhodiola rosea") on viileillä alueilla kasvava maksaruohokasvien ("Crassulaceae") heimoon kuuluva kasvi. Kasvista käytetään myös nimeä pohjanruusujuuri.
Ruusujuurta kasvaa luonnonvaraisena Skandinavian ja Venäjän pohjoisosissa sekä Alpeilla. Se on etupäässä tunturiseudun kosteikkojen liepeillä esiintyvä mehikasvi, joka kasvaa noin 30 senttimetrin korkuiseksi kiehkuraiseksi mättääksi. Kukat ovat kaksikotiset, eli hede- ja emikasvit ovat erikseen.
Ruusujuurta viljellään myös koriste- ja lääkekasvina. Sen juurakko tuoksuu ruusuilta. Sitä käytetään yrttinä muun muassa vähentämään väsymystä ja masennusta ja lisäämään seksuaalista halukkuutta. Se on myös koristekasviksi sopiva ruoho, jonka viljely onnistuu Suomessakin.
Kala-allergia
Kala-allergia on allergia, jossa henkilö on allerginen kalalle. Oireita, voivat ovat muun muassa ripuli, oksentelu, kivut, pahoinvointi, kutina, punotus, ja ihottuma. Hengenahdistus ja kurkun kutina ovat myös hyvin yleisiä. Koko elimistön allerginen reaktio, eli anafylaktinen šokki on myös mahdollinen. Oireiden voimakkuus on hyvinkin yksilöllistä, jotkut eivät voi sietää edes kalan hajua.
Kala-allergeenit ovat voimakkaita, eivätkä ne pilkkoudu kuumennettaessa. Kala-allergia on yleensä pitkäaikainen eikä yleensä häviä iän mukana.
Vierumäki (Heinola)
Vierumäki on kylä/kaupunginosa ja taajama Heinolan kaupungin eteläosassa. Asukkaita Vierumäellä on noin 900–1 000. Vierumäeltä on matkaa Heinolan keskustaan noin 13 kilometriä ja Lahteen 25 kilometriä. Sen lähikyliä ovat Vuolenkoski Iitissä, Myllyoja Heinolassa, Mäkelä Nastolassa) ja Urajärvi Asikkalassa.
Vierumäki valittiin Päijät-Hämeen vuoden kyläksi vuonna 2011.
Vierumäen suuria työnantajia ovat Versowood eli entinen Vierumäen Teollisuus, Suomen urheiluopisto, Weckman Steel, Herrala talot ja Betset-yhtiöt (ent.Mikkelin Betoni).
Vierumäellä on monenlaisia palveluita, esimerkiksi lähikauppa Sale, Vikin baari, kahvila-baari Kelokota, koulu (luokat 1–6), kirjastoauto sekä Suomen urheiluopiston monenlaiset palvelut. 18. huhtikuuta 2013 avattiin Neste Matkakeidas.
Kylän kohdalla on Vierumäen liittymä valtatie 4:n moottoritieosuudella. Liittymässä sijaitsee linja-autojen pikavuoropysäkki.
Seututie 313 kulkee Vierumäeltä Asikkalan Urajärven ja Vesivehmaan kylien kautta Vääksyn taajamaan. Vierumäeltä on noin 16 kilometriä matkaa Vesivehmaan lentoasemalle, jossa matkustajaliikennettä ei ole säännöllisesti tarjolla.
Seututie 363 kulkee Vierumäeltä Jaalan kirkonkylällä sijaitsevaan kantatie 46:n liittymään noin 35 kilometrin matkan.
Vierumäen lähimmät henkilöliikenteen rautatieasemat sijaitsevat Lahdessa noin 23 kilometrin etäisyydellä ja Nastolassa noin 25 kilometrin päässä.
Kamov Ka-52
Kamov Ka-52 venäläinen monitoiminen, ympärivuorokautiseen käyttöön suunniteltu kaksipaikkainen taisteluhelikopteri. NATO kutsuu Ka-50-2 ja Ka-52 helikoptereita nimellä "Hokum" ja "Hokum B".
Kamov Ka-50 oli toinen kahdesta taisteluhelikopterimallista, joka suunniteltiin Neuvostoliiton armeijan käyttöön (toinen on Mil Mi-28). Suunnittelutyö alkoi 1977 ja prototyyppi V.80 lensi 1982.
Helikopterin erikoisuutena on, että siinä on kaksi vastakkaisiin suuntiin pyörivää roottoria, eikä lainkaan pyrstöroottoria. Helikopteri oli myös ensimmäinen jossa oli heittoistuin. Ka-50 oli yksipaikkainen taisteluhelikopteri, jossa käytettiin runsaasti elektroniikkaa lentäjän työmäärän helpottamiseksi. Yli 35 % sen massasta on komposiitteja. Kamov taisteluhelikopterit on suunniteltu myös ilmataisteluihin, eliminoimaan vihollisen helikopterit. Ohjaamo kestää 12,7 mm panssarinläpäisevän luodin osumat ja sirpaleet 23 mm:stä.
Ka-50 valittiin Mi-28:n sijaan 1986, mutta malleja vertailtiin uudelleen 1994 ja molempia valmistetaan pieniä määriä tuotantolinjojen käynnissä pitämiseksi.
Venäjän armeija huolestui yhden lentäjän työmäärästä ja tilasi kopterista kahden lentäjän version, joka pystyisi operoimaan kaikissa sääoloissa ja öisin. Ka-52 on ensimmäinen taisteluhelikopteri, jossa lentäjä ja aseupseeri istuvat rinnakkain. Noin 85 % rungosta on samaa kuin Ka-50:ssa. Ka-52 lensi ensi kerran 1997, mutta sarjatuotanto alkoi vasta 2008. Kopteria käytettiin ensimmäisen kerran Tšetšeniassa.
Helikopteria oli tarkoitus käyttää Venäjän laivaston Ranskasta hankkimilla Mistral-helikopteritukialuksilla.
Aseistuksena on yksi yksiputkinen 30 mm 2A42 -tykki rungon oikealla puolella. Molemmissa siivissä on kaksi ripustinta muille aseille, kuten 80×S-8 80 mm raketit tai 12×Vikhr-M (AT-12) laserohjattuja panssarintorjuntaohjuksia. Muina vaihtoehtoina ilmatorjuntaohjukset ja tykkiaseistus.
Kopterissa on kaksi tutkaa, toinen ilma- ja toinen maakohteita varten ja Samshite -yönäkölaitteisto.
Valmistaja markkinoi aktiivisesti molempia koptereita, Ka-50:tta nimellä "Black Shark" ja Ka-52:tta nimellä "Alligator".
Alkupolku
Alkupolku on Knowledge Adventure Inc.:n kehittämä opetuspelisarja tietokoneelle. Pelien tarkoitus on opettaa lapsille samoja asioita kuin koulussa opetetaan. Opetusapuna käytetään erilaisia eläinhahmoja, hauskoja pikkupelejä sekä lauluja ja loruja. Pelien grafiikka ja vaatimustaso kehittyvät sitä mukaa kun lapsi kasvaa. Siinä missä Naperolassa on suuria, kirkkaita pintoja ja selkeitä ääriviivoja ja pyrkii totuttamaan tietokoneen käyttöön, vaatii Kolmas luokka jo paljonkin pelaajaltaan. Naperolan suositusikä on jo 2-vuotiaasta alkaen. Pelien toimituksesta suomessa vastaa Elävät Kirjat Oy
Asiat, joita peleissä opetetaan, on yleensä sijoitettu vuotta alemmaksi kuin niitä koulussa opetettaisiin. Esimerkiksi Eskari totuttaa käyttämään aakkosia ja lukemaan, ja Ekaluokka opettaa kertotaulun alkeita. Alkupolku Matikka sijoittuu keskiaikaiseen Matematiikkalinnaan, jossa pelaajan täytyy ratkaista jatkuvasti vaativampia matemaattisia ongelmia päästäkseen eteenpäin. Alkupolku Tiedonpuu perustuu kymmeneen aihepiiriin, kuten biologiaan, maantieteeseen, ruokaan tai kulkuneuvoihin. Alkupolku Englanti ja Ruotsi keskittyvät lähinnä kielten sanaston opettamiseen, eivätkä niinkään kielioppiin. Pelaaja joutuu esimerkiksi pukemaan valitsemaansa hahmoa vieraskielisten ohjeiden mukaan.
Kaikissa peleissä on valittavana joko helpompi tai vaikeampi taso ja kaikista löytyy helpompia tai vaikeampia tehtäviä, joita on pakko suorittaa päästäkseen etenemään.Pelisarjaa on uudistettu vuodesta 2000 lähtien ja sen osia on päivitetty. Uudet osat ovat perusnimeltään samannimisiä kuin vanhat, lisäksi niihin on lisätty jokin osaa kuvaava nimi. Uusissa osissa päähahmona seikkailee Frankie-niminen koira.
Josefiinan Alkupolku-sarja ei virallisesti ole Knowledge Adventuren käsialaa, mutta Elävät Kirjat Oy on päättänyt ristiä Josefiina-pelit Alkupolku-sarjaksi antaakseen sarjalle jatkoa.
Battlefield (pelisarja)
Battlefield on Digital Illusions CE:n kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapelisarja, jonka ensimmäinen osa "Battlefield 1942" julkaistiin vuonna 2002. Perinteisistä ensimmäisen persoonan ammuntapeleistä poiketen pelisarja keskittyy ominaisuuksiltaan enemmän suuriin karttoihin, erilaisiin sota-ajoneuvoihin ja tiimityöskentelyyn.
Eero Leväluoma
Eero Kullervo Leväluoma (6. kesäkuuta 1896 Helsinki – 18. marraskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, lavastaja ja ohjaaja.
Leväluoma aloitti uransa Suomi-Filmissä, jossa hän ohjasi dokumenttielokuvan "Finlandia" (1922). Hän perusti yhdessä Kalle Kaarnan, Uuno Eskolan ja Oscar Lindelöfin kanssa vuonna 1927 tuotantoyhtiö Aquilan, joka kuitenkin kaatui sisäisiin erimielisyyksiin; yhtiön ainoaksi elokuvaksi jäi "Ei auta itku markkinoilla" (1927). Vuonna 1942 Leväluoma oli mukana perustamassa Fenno-Filmiä, jossa hän toimi 1942–1947 lavastajana (nimellä Eero Levä), ohjaajana, näyttelijänä ja studiopäällikkönä. Tämän jälkeen Leväluoma toimi elokuvissa enää näyttelijänä. Leväluoma näytteli vuosina 1922–1958 kaikkiaan 55 kotimaisessa elokuvassa.
Leväluoma ja Markus Rautio kiinnitettiin Radioteatterin ensimmäisiksi ohjaajiksi, kun se oli vuonna 1948 perustettu.
Yrjö Norta
Yrjö Norta (vuoteen 1935 Nyberg, 18. maaliskuuta 1904 Turku – 11. marraskuuta 1988 Turku) oli suomalainen elokuvaaja, elokuvaäänittäjä, -leikkaaja, -käsikirjoittaja ja -ohjaaja. Hän käytti myös salanimiä Georg Nyberg ja Ilmari Waltamaa.
Norta perusti 1920-luvun alussa Lennart ja Alvar Hambergin kanssa Turkuun Lahyn-Filmin, jonka nimissä he tekivät kaksi pitkää näytelmäelokuvaa, "Kihlauskylpylän" (1924) ja "Sano se suomeksi" (1931). Jälkimmäinen oli Suomen elokuvahistorian ensimmäinen äänielokuva. Norta toimi vuosina 1934–1942 Suomen Filmiteollisuudessa, ensin äänittäjänä ja sitten Toivo Särkän aisaparina ohjaustyössä. Särkkä antoi hänelle potkut heikosti menestyneen elokuvan "Jos oisi valtaa..." jälkeen, ja jo sovitun "Katariina ja Munkkiniemen kreivi" sai ohjattavakseen Ossi Elstelä. Norta siirtyi Fenno-Filmiin, jonka perustajaosakkaisiin hän kuului. Hän toimi yhtiön tuotantopäällikkönä vuosina 1942–1949.
Jätettyään Fennon Norta teki vielä kaksi elokuvaa: "Kolmas laukaus" (1959) ja Teuvo Tulion kanssa "Sensuelan" (1972) ja sen jälkeen lyhytelokuvia. Norta sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1975. Nortalla on ollut ratkaiseva merkitys äänielokuvan syntyyn, ja hän kehitti äänijärjestelmän, jota Suomen Filmiteollisuus käytti vuoteen 1942 ja jota Norta käytti Fenno-filmissä sinne siirryttyään.
Norta osallistui monien elokuviensa käsikirjoitustyöhön nimimerkillä Ilmari Waltamaa. Hän oli käsikirjoittajana myös Teuvo Tulion viimeiseksi jääneessä elokuvassa "Sensuela" (1972). Lisäksi hän leikkasi, äänitti ja kuvasi monia niin omia kuin muidenkin ohjaajien elokuvia.
Drahomír Kadlec
Drahomír Kadlec (s. 29. marraskuuta 1965 Pribram, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Kadlec aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjan HC Kladnossa kaudella 1985–1986. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Dukla Jihlavassa, kunnes palasi Kladnoon kausiksi 1988–1990. Kaudet 1990–1993 hän pelasi SM-liigassa HIFK:n paidassa. Keväällä 1993 Kadlec siirtyi Saksan 1. Bundesliigaan ESV Kaufbeureniin, vaikka hänellä oli voimassa oleva sopimus seuraavasta kaudesta HIFK:n kanssa. Hän pelasi Kaufbeurenissa yli kolme vuotta, kunnes siirtyi kesken kauden 1996–1997 Tšekkiin HC Zliniin. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi myös Tšekin pääsarjassa HC Chemopetrol Litvinovissa ja HC Slezan Opavassa, kunnes siirtyi syksyllä 1999 Tampereen Tapparaan. Tapparasta hän siirtyi jo viiden pelatun ottelun jälkeen Saksan 2. Bundesliigan EC Bad Tölziin, jossa hän pelasi kevääseen 2003 saakka. Vuodesta 2003 hän on pelannut Italiassa HC Egnassa.
Philadelphia Flyers varasi Kadlecin NHL:ään 1988 varaustilaisuuden 12. kierroksella numerolla 245, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Kadlec edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa, jossa joukkue saavutti olympiapronssia. Hän oli mukana myös vuosien 1987, 1989, 1990, 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa, 1996 maailmancupissa sekä 1993, 1994 ja 1996 MM-kisoissa. Yhteensä hän keräsi MM-esiintymisistään yhden maailmanmestaruuden ja viisi MM-pronssia.
Nykyisin Kadlec valmentaa kotikaupungissaan HBC Alpiq Kladnon katukiekkojoukkuetta maansa pääsarjassa.
Da capo
Da capo [] () on nuottikirjoituksessa käytetty merkintä, joka tarkoittaa sävellyksen tietyn osan toistamista. Se merkitään usein lyhennettynä muodossa ”D.C.”. Da capo -merkinnässä saatetaan erikseen kertoa, mikä osa teoksesta kerrataan, esimerkiksi "Menuet da capo". Da capo -kertausta esitettäessä ei sävellyksen kertausmerkkejä tavallisesti huomioida vaan edetään ilman kertauksia fine- tai pomppa-merkintään saakka.
Da caposta käytetään kahta yleistä muunnelmaa:"Da capo!" -huutoa on aikaisemmin käytetty myös suosionosoituksena esittäjälle, ja se vastaa suurin piirtein samaa kuin nykyään yleisempi "Encore!".
Tuulitunneli
Tuulitunneli on laite, jossa voidaan tutkia esineiden ympärille muodostuvaa virtauskenttää, painetta, vastusta ja esineeseen vaikuttavia voimia.
Laite toimii niin, että mitattava esine, ns. malli, kiinnitetään mittatilaan. Mittatilan läpi puhalletaan tai imetään ilmaa. Malli on usein pienoismalli esimerkiksi autosta tai lentokoneesta. Suurissa ilmailumaissa (NASA Yhdysvalloissa, TsaGI Venäjällä) on niin suuria tuulitunneleita, että niissä voitiin toisen maailmansodan loppuun asti testata kokonaisia lentokoneita. Sen jälkeen vain hävittäjälentokoneen kokoluokan koneet on ollut mahdollista testata kokonaisina.
Alisoonisella tuulitunnelilla tarkoitetaan yleensä tuulitunnelia, jossa Machin luku on alhainen, yleensä alle 0,3 Mach. Virtausnopeus on tällöin yleensä alle 400 km/h. Tuulitunneli voi olla avoin, jossa otetaan korvausilmaa ja mittatilan jälkeen ilma virtaa ulos tunnelista, tai rengasmainen, jolloin sama ilma kiertää tunnelissa. Ilman virtaus aikaansaadaan yleensä sähkömoottorilla pyörivän potkurin avulla.
Suuren nopeuden alisoonisessa tuulitunnelissa Machin luku on 0,4 - 0,75. Transsoonisessa tuulitunnelissa Machin luku on 0,75 - 1,2. Molemmissa ilman kokoonpuristuvuus vaikeuttaa tuulitunnelin toteuttamista. Vaaditaan muun muassa suuremmat moottorit aikaansaamaan riittävä virtausnopeus. Mallin kokemat kuormat kasvavat ja monesti käytetäänkin pienempiä pienoismalleja, jos se oikean Reynoldsin luvun aikaansaamiseksi on mahdollista. Myös tiivistysaaltojen heijastuminen tuulitunnelin seinistä aiheuttaa ongelmia. Mittatilan seinämissä onkin yleensä rajoja, jotka rikkovat tiivistysaallon siten, ettei se heijastu takaisin malliin.
Suuret transsooniset tuulitunnelit kiihdyttävät ilman päästämällä korkeapaineista ilmaa (tai muuta kaasua) korkeapaineisesta säiliöstä. Kaasu voi olla kryogeenisen kylmää.
Ylisoonisessa tuulitunnelissa saadaan aikaan virtausnopeus 1,5 - 5 Mach.
Tuulitunnelit ovat yleensä mittatilan poikkipinta-alaltaan paljon pienempiä kuin alisoonisen alueen tuulitunnelit. Siltikin tunnelin toteuttaminen on vaikeaa: tarvitaan paineastia, josta korkeapaineinen ilma virtaa tuulitunneliin, malliin kohdistuvat voimat ovat suuria ja ilman vähäinenkin kosteus muuttuu nesteeksi virtaavassa, laajenevassa ilmassa. Ilma on joko kuivattava tai lämmitettävä. Tuulitunneli ei ole jatkuvatoiminen, vaan siinä tehtävät kokeet on suunniteltava siten, että niistä saadaan mittaukset tehtyä tyypillisesti muutamassa kymmenessä sekunnissa. Ylisooniset tuulitunneli ovat avoimia eli ne puhaltavat mittatilan jälkeen ilman ulos. Tämä voi merkitä merkittävää meluhaittaa tuulitunnelin lähialueella.
Hypersoonisessa tuulitunnelissa virtausnopeus on 5-50 Mach.
Tuulitunneli toimii paineella kuten ylisooninen tuulitunneli ja on täten hetkellisesti toimiva (tästä nimitykset "Gun Tunnel" ja "Hot Shot Tunnel"). Ilma voi nesteytyä virtauksessa, jonka takia sitä lämmitetään.
Esimerkiksi 5,5 km/s virtausnopeuden aikaansaaminen (vastaten 45 km:n korkeutta) vaatisi 3 GPa paineen ja kaasun lämpötilan tulisi olla 9000 K.
Dal segno
Dal segno [] () on yleinen nuottikirjoituksessa käytetty merkintä. Se esiintyy usein lyhennetyssä muodossaan ”D.S.”. Dal segno -merkinnällä säveltäjä kertoo esittäjälle, että merkistä alkava kappaleen osa tulee kerrata. Dal segnosta on kaksi yleistä variaatiota:
Botniaring
Botniaring on Etelä-Pohjanmaalla, Kurikan Jurvassa sijaitseva moottorirata. Botniaring on yksi Suomen viidestä moottoriurheilukeskuksesta. Rata oli aikaisemmin 2 618 metriä pitkä, mutta sitä on pidennetty 4 014-metriseksi. Laajennuksen myötä radasta tuli Suomen pisin. Radalla ajetaan pääasiassa kansallisia kilpailuja.
Rata on perustettu vuonna 1989. SM-tason ja muita isompia auto- ja moottoripyö­räkilpailuja on vuosittain kymmenkunta, muina aikoina rata-alue on harjoit­telu- ja koulutuskäytössä. Rataravintola on avoinna kesäaikoina.
Botniaringin alueella on ympärivuotiseen käyttöön tarkoitettu, ammattipätevyysdirektiivin mukaiseen ajokoulutukseen soveltuva liukkaankelin ajoharjoittelurata. Ajoharjoittelurata on suunniteltu raskaan liikenteen vaatimusten mukaiseksi, unohtamatta kuitenkaan henkilöautoja. Botniaringin välittömässä yhteydessä toimii PRT Testirata Oy, joka vuokraa liukkaankelin ajokoulutukseen ja ajoneuvojen testaukseen soveltuvia erikoispinnoitettuja ratoja oheispalveluineen. Alueelle on rakennettu myös ajoneuvojen testausta varten virallinen ABS-testirata. Testirataa käyttää ajoneuvo- ja rengasteollisuus ajoneuvojen kehitystyössä.
Moottoriradan pitkäaikaisen vuokralaisen (2000–2013) Botnia Raceway Oy:n vuokrasopimus päättyi kauteen 2013. Kaudesta 2014 radan toimintoja on pyörittänyt Lintuharjun Moottoriurheilualue Oy.
Vaasalaisen Sunrise Cruisers -yhdistyksen ja Kurikan kaupungin suunnitelmissa on rakentaa Botniaringin alueelle myös Suomen pisin kiihdytysrata.
Suomi-Filmi
Suomi-Filmi Oy on vuonna 1919 perustettu suomalainen elokuva-alan yritys. Sen alkuperäinen nimi oli Suomen Filmikuvaamo, mutta nimi vaihdettiin Suomi-Filmi Oy:ksi jo vuonna 1921. Yhtiö on tuottanut kaikkiaan noin 160 pitkää elokuvaa. 1920-luvulla Suomi-Filmi hallitsi elokuvan tekoa, maahantuontia ja teatteritoimintaa lähes yksinvaltiaana.
Vuonna 1929 Yhdysvaltoja koetellut lama vaikutti myös Suomen elinkeinoelämään, ja 1933 Erkki Karu joutui jättämään yhtiön sen runsaiden pankkivelkojen vuoksi. Pankki otti firman tarkkailuun mutta päätti kuitenkin jatkaa sen toimintaa.
Suomi-Filmin pääohjaaja ja tuotantopäällikkö Risto Orko ohjasi "Siltalan pehtoorin" vuonna 1934, ja elokuvan suuren yleisönsuosion ansiosta yhtiön toimintaa voitiin jatkaa. Seuraavana vuonna yhtiöön palkattiin toiseksi ohjaajaksi venäläissyntyinen Valentin Vaala, joka ohjasi yhtiössä vuosina 1935–1963 yhteensä 39 pitkää elokuvaa. Muita Suomi-Filmin kuukausipalkalla
olleita ohjaajia olivat muun muassa Orvo Saarikivi, Ilmari Unho ja Hannu Leminen. Viimeisin yhtiön valmistama elokuva on neuvostoliittolaisten kanssa tehty "Tulitikkuja lainaamassa" vuodelta 1980. Sen jälkeen Suomi-Filmi on toiminut lähinnä laboratorio- ja teatteritoiminnassa. Suomi-Filmin elokuvat ovat saatavissa VHS:llä ja DVD:llä.
Elokuvien levitysoikeudet siirtyivät marraskuussa 2011 Kansalliselle audiovisuaaliselle arkistolle.
Babylon Whores
Babylon Whores on suomalainen vuonna 1994 perustettu deathrock -yhtye. Yhtyeen musiikki kehittynyt alkuaikojen punk-henkisestä rymistyksestä uudempien levyjen moniulotteisempaan metalli-ilmaisuun, jossa päätekijöinä ovat raskaan kitaravallin päällä soivat moniääniset kitaramelodiat ja Ike Vilin syvänkarhea lauluääni. Sanoitusten teemat liikkuvat enimmäkseen dekadenssin, mystiikan ja okkultismin alueella.
Tällä hetkellä yhtye on pitkähköllä tauolla. Yhtye esiintyi 31. maaliskuuta 2007 Babylon Horse -salanimellä Helsingissä yllätyskeikalla.
Studioalbumit
EP:t
Musiikkiboksit
Singlet
Aleksandr Moskalenko
Aleksandr Nikolaevitš Moskalenko (, s. 4. marraskuuta 1969, Krasnodar) on venäläinen trampoliinivoimistelija ja olympiavoittaja. Moskalenko voitti olympiakultaa trampoliinivoimistelussa Sydneyssä 2000 ja hopeaa Ateenassa 2004. Maailmanmestaruuden hän on voittanut vuosina 1990, 1992, 1994 (jonka jälkeen hän lopetti uransa palatakseen vuonna 1997), 1999 ja 2001.
Pisteprosessi
Pisteprosessi on matemaattinen malli, jossa käsiteltävä ilmiö muodostuu pisteittäisistä havainnoista, esimerkiksi maastossa olevien puulajien sijainneista. Pisteprosessien avulla yritetään oppia systeemin tilajärjestyksestä käyttämällä yksittäisten havaintojen tuomaa informaatiota hyväksi. Pisteprosessiteoria on osa yleisempää stokastisen geometrian teoriaa.
"Huom:" Pisteprosessilla voidaan myös tarkoittaa aikaparametrisoitua stokastista prosessia, jolloin satunnaismuuttujan tila-avaruus on spatiaalisen avaruuden (dimensio >1) sijaan esimerkiksi reaaliakseli. Tätä tulkintaa noudatetaan englanninkielisen wikipedian artikkelissa.
Olkoon formula_1 toden­näköisyys­avaruus. Määritellään yksinkertaisten reaalilukujen jonojen joukko formula_2, jossa leikkausominaisuus määrittelee niin sanotun lokaalin äärellisyyden. Olkoon formula_3 tästä joukosta muodostettu sigma-algebra, ja määritellään kuvaus
formula_4.
Kuvaus formula_5 on "pisteprosessi", jos se on formula_6 -mitallinen, ts. jos
formula_7
kaikilla formula_8.
Pisteprosessilla formula_5 on kaksi tulkintaa:
1. formula_10 on satunnainen joukko, eli formula_11 kuuluu satunnaiseen jonoon formula_12.
2. formula_10 on satunnainen laskentamitta, eli kaikille Borel-joukoille formula_14 sisältää formula_15 pistettä prosessista formula_10.
Pisteprosessien yhteydessä määritellään käsitteet "stationaarisuus" ja "isotrooppisuus", joista ensimmäinen kuvaa pisteiden jakauman siirtoriippumattomuutta ja jälkimmäinen kuvaa riippumattomuutta suunnan (kierron) suhteen.
Pisteprosessit voidaan myös laajentaa merkkisiin tapauksiin lisäämällä sijaintitietojen formula_17 rinnalle merkkitieto formula_18, jolloin saadaan uusi prosessi, niin sanottu "merkkinen pisteprosessi" formula_19.
Pisteprosessien tilajärjestyksen tutkimiseen on kehitetty useita eri työkaluja, ja niistä useimmin käytettyjä ovat seuraavat datasta estimoitavat (stationaarisessa tapauksessa):
1. Intensiteetti formula_20, joka kuvaa pisteiden keskimääräistä lukumäärää pinta-alayksikköä kohden.
2. formula_21-funktio, joka kuvaa pisteiden lukumäärän jakautumista formula_22-säteisessä pallossa, kun pallon keskipisteenä on satunnainen prosessin piste.
3. formula_23-funktio, joka kuvaa tyhjän tilan jakautumista prosessissa huomioimalla formula_22-säteiseen palloon osuvat pisteet keskipisteen ollessa satunnaisessa alueen pisteessä.
4. formula_25-funktio, joka on jakauma formula_26:nnen naapurin etäisyydelle.
Jokaisesta em. funktiosta on monia eri versioita, esimerkiksi reunakorjattuja versioita jotka ottavat havaintoalueen rajallisuuden huomioon.
Datan pikaisessa tutkimisessa tulkinta funktioiden antamasta kuvaajasta tehdään vertaamalla kuvaajan muotoa "täydellisen satunnaisuuden" tilaan eli Poisson-prosessin tuottamaan vastaavaan funktion arvoon.
Todennäköisyys
Stoyan, Kendall, Mecke: "Stochastic geometry and its Applications." Wiley 1995
Ad hoc
Ad hoc on latinaa ja tarkoittaa ”tätä (tarkoitusta, tehtävää) varten”. Tieteessä ja filosofiassa ad hoc -hypoteesi tarkoittaa hypoteesia, joka hyväksytään puhtaasti teorian pelastamiseksi vaikeuksilta tai kumoamiselta, ilman mitään itsenäistä perustetta. Yleensä lausumalla tarkoitetaan tiettyä ongelmaa varten räätälöityä ratkaisua. Sillä saatetaan viitata myös improvisoituun ja ennalta valmistelemattomaan ratkaisuun vastakohtana hyvin ja perusteellisesti suunnitellulle ratkaisulle.
Ad hoc on psykologisesti helppo ratkaisu poistaa omalle suosikkinäkemykselle syntyvät ongelmat. Näin ongelmallinen data poistetaan tekemällä erityisiä oletuksia, joiden katsotaan toimivan tilanteen yhteydessä. Jos tällainen pelastava oletus valitaan siksi, että se pelastaa uskomuksen, se on ad hoc.
Teoriaan lisättyä osaa saatetaan joskus vääristä syistä ja paheksuvasti kutsua ad hoc -lisäykseksi väittäen, että se on lisätty teoriaan ulkopuolisena lisäyksenä sen takia, että teoria ei muuten sopisi yhteen tosiasioiden kanssa. Tässä kohden ratkaisevaa on se, onko selityksen käyttö perusteltu. Tämä liittyy todistustaakkaan.
Liike-elämän slangissa termiä käytetään myös yksittäisen kiireellisen tapauksen synonyyminä.
Tietokonemaailmassa ad hoc on langattomien lähiverkkojen (WLAN) välinen yhteystapa, jossa langattomat laitteet liikennöivät keskenään ilman tukiaseman apua.
Emil von Qvanten
Emil von Qvanten (22. elokuuta 1827 Pori – 5. joulukuuta 1903 Sanremo) oli suomalaissyntyinen runoilija.
Von Qvanten julkaisi kahtena vuonna 1845 ja 1849 runokalenterin "Lärkan" ('Leivonen'), johon sisältyy "Suomis sång". Kokoelma "Dikter" ('Runoja') ilmestyi 1851. Salanimellä Peder Särkilax hän julkaisi vuonna 1855 poliittisen pamfletin "Fennomani och skandinavism", jossa hän vaati Suomen erottamista Venäjästä ja asettui kannattamaan ajatusta suomalais-skandinaavisesta liittovaltiosta. Tilanne juontui Krimin sodasta. Von Qvanten oli muuttanut jo 1853 Suomesta Ruotsiin. Siellä hän oli aateloidun sukunsa edustajana valtiopäivillä, ja hän oli kuningas Kaarle XV:n hovikirjastonhoitaja 1864–1872. Hän matkusteli maailmalla ja asettui sitten 1890 Italiaan, missä hän toimi lehtimiehenä. Von Qvanten ei voinut elämänsä loppupuolella enää palata kotimaahansa venäläisvaltaa arvostelleitten kirjoitustensa vuoksi . Kootut runot "Dikter, nya och gamla" ilmestyi 1880. Emil von Qvanten on haudattu sukunsa aikanaan omistaman Mäntsälän Ylikartanon maille.
Von Qvanten kirjoitti sanat "Suomen lauluun" (”Suomi-Sång”) vuonna 1842. Runo on myöhemmin tullut tunnetuksi kuorolauluna Fredrik Paciuksen säveltämällä melodialla.
Von Qvantenin puoliso oli ruotsalainen kirjailija Aurora von Qvanten.
Patrik Augusta
Patrik Augusta (s. 13. marraskuuta 1969 Jihlava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.
Augusta aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjan Dukla Jihlavassa, jossa hän pelasi kaudet 1988–1992. Toronto Maple Leafs varasi hänet NHL:ään 1992 varaustilaisuuden seitsemännellä kierroksella numerolla 149. Augusta siirtyi Pohjois-Amerikkaan heti samana vuonna, mutta pelasi ensimmäisen kauden AHL-joukkue St. John's Maple Leafsissa. Seuraavalla kaudella hän pääsi pelaamaan kaksi NHL-ottelua, mutta kausi 1994–1995 meni taas kokonaan farmissa. Kaudet 1995–1998 hän pelasi IHL-joukkue Long Beach Ice Dogsissa, kunnes teki sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Hän ei seuraavalla kaudella päässyt kuitenkaan pelaamaan kuin kaksi ottelua NHL:ssä, joten hän suuntasi takaisin Eurooppaan Saksan DEL-liigaan. Kaudet 1999–2001 hän pelasi Schwenninger Wild Wingsissä, seuraavat kaksi kautta Krefeld Pinguinessä ja vuodesta 2003 hän on kiekkoillut Hannover Scorpionsissa.
Maajoukkueurallaan Augusta edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa ja saman vuoden MM-kisoissa. Tšekkoslovakia saavutti molemmista turnauksista pronssia.
Adheesio
Adheesio kahden eri aineen välinen vetovoima. Koheesio on vastaavasti saman aineen sisäinen vetovoima.
Adheesio esimerkiksi veden ja juomalasin välillä aiheuttaa kapillaari-ilmiön, jossa vedenpinta nousee lasin pintaa ylöspäin. Pinta nousee niin ylös, että veden ja lasin välinen adheesio on yhtä suuri kuin veden sisäinen koheesio.
Adheesio on tärkeää erityisesti maaleissa ja liimoissa. Materiaalit täytyy valita siten, että maalin ja maalattavan pinnan välinen adheesio on mahdollisimman suuri.
Tyko Reinikka
Tyko Henrik Reinikka (10. joulukuuta 1887 Oulu – 18. tammikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja pankinjohtaja. Reinikka valmistui ylioppilaaksi Oulun Lyseosta 1908. Hän toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1922–1930 ja useissa eri ministerin tehtävissä 1920- ja 30-luvuilla. Toisen maailmansodan aikana vuosina 1943–1944 hän toimi toisena valtiovarainministerinä.
Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä vuonna 1946 hänet tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Hän joutui tavallaan vahingossa syytteeseen; Yrjö Soinin mukaan tämän aiheuttivat ne sotasyyllisyyslain pykälät, jotka mahdollistivat suurlähettiläs Toivo Kivimäen syytteeseen asettamisen. Reinikka voitiin asettaa syytteeseen, sillä hän oli kuulunut Linkomiehen hallituksen ulkoasiainvaliokuntaan ja hänen katsottiin siten olleen vastuussa hallituksen ulkopolitiikasta. Sota-aikana Reinikka tunnettiin kiihkeänä sotapolitiikan ja saksalaissuuntauksen kannattajana. Reinikan saksalaismielisyyden takia esimerkiksi marsalkka Mannerheim kieltäytyi osallistumasta tärkeisiin neuvotteluihin, joissa Reinikka oli läsnä, sillä pelkäsi tämän vuotavan salaisia tietoja Saksan Helsingin lähetystöön.
Reinikka päästettiin ehdonalaiseen vapauteen 21. lokakuuta 1947 istuttuaan rangaistuksestaan vankilassa viisi kuudesosaa.
Presidentti J. K. Paasikivi myönsi hänelle hyvityksenä vuonna 1951 ministerin arvon.
Antti Heikkilä (jääkiekkoilija, 1943)
Antti Heikkilä (s. 30. lokakuuta 1943 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilja ja jääkiekkovaikuttaja. Aktiiviuransa aikana hän pelasi puolustajana.
Heikkilän veljekset Antti ja Lasse ovat olleet tärkeitä vaikuttajia porilaisen kiekkoilun nousussa. Antti Heikkilä pelasi Porin Karhuissa ja Ässissä yhteensä 20 kautta 1961–1981 SM-sarjaa ja -liigaa. Hän voitti kolme Suomen mestaruutta ja yhteensä 6 mitalia. Otteluita Heikkilälle kertyi 561 ja pisteitä 144 + 116 runkosarjassa. Lisäksi hän pelasi 29 pudotuspeliottelua saldolla 10 + 5. Ässät on jäädyttänyt Antti Heikkilän pelinumeron 2.
Antti Heikkilä pääsi pukemaan maajoukkueen pelipaidan 11 A-maaottelussa tehden tehot 1 + 2. Hän edusti Suomea kerran MM-kisoissa, vuonna 1966.
Antti Heikkilä siirtyi Ässien valmentajaksi vuonna 1983. Hän johti Ässien peliä kolmen kauden ajan. Antti Heikkilä on toiminut myös Ässissä toimitusjohtajana ja markkinointipäällikkönä. Lisäksi hän on ollut Suomen Jääkiekkoliiton liittovaltuustossa ja valmennusvaliokunnassa.
Antti Heikkilä on porilaisissa urheilupiireissä erittäin tunnettu, mutta myös joidenkin mielissä vihattu persoona. Hän tuli tunnetuksi Ässien ja FC Jazzin taloussotkuista 1990-luvun lopulta ja 2000-luvun alusta. Monien mielestä hänen rahapolitiikkansa toimitusjohtajana ajoi jalkapalloseura FC Jazzin huonoon tilaan. Pimeästi maksetut palkat ja palkkiot toivat tuomiot porilaisen jalkapalloseuran FC Jazzin kuudelle entiselle johtomiehelle 1994–97 tapahtuneista talousrikoksista. Porin käräjäoikeus tuomitsi heidät perjantaina ehdollisiin vankeusrangaistuksiin, joiden pituudet ovat kuudesta kahdeksaan kuukautta.
Jazzin entinen toiminnanjohtaja Pentti Joensuu ja entiset johtokunnan jäsenet Antti Heikkilä ja Esko Suikkanen saivat kahdeksan kuukautta ehdollista vankeutta törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta. Seuran entisistä puheenjohtajista Ilkka Huttusen tuomioksi tuli 7 kuukautta 15 päivää ja Arto Vitikan tuomioksi 6 kuukautta 15 päivää törkeästä veropetoksesta ja kirjanpitorikoksesta. FC Jazz kuopattiinkin vuonna 2004 Veikkausliigasta putoamisen jälkeen Veroviraston haettua sen konkurssiin. Verovirastolla oli veroja, maksuja ja muita saamisia porilaisseuralta yhteensä 506 436,64 euroa.
Pjotr Krasnov
Pjotr Nikolajevitš Krasnov (; 22. syyskuuta 1869 Pietari — 17. tammikuuta 1947 Moskova) oli venäläinen kenraaliluutnantti ja eräs valkoisen armeijan johtajista Venäjän sisällissodassa.
Krasnov valmistui Pavlovskin sotilaskoulusta vuonna 1888 ja palveli myöhemmin tsaarin henkivartiostossa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Krasnov komensi kasakkaprikaatia ja -divisioonaa ja elo–lokakuussa 1917 kolmatta ratsuväkiarmeijakuntaa.
Lokakuun vallankumouksen puhjettua marraskuun alussa 1917 Aleksandr Kerenski nimitti Krasnovin komentamaan armeijaa, joka oli lähetetty rintamalta Pietariin bolševikkivallankumousta kukistamaan (ns. Kerenskin–Krasnovin kapina). Krasnov kuitenkin lyötiin ja hän joutui vangiksi. Neuvostovallan edustajat päästivät hänet vapaaksi saatuaan häneltä lupauksen, ettei hän jatkaisi taistelua vallankumousta vastaan.
Krasnov pakeni Donin seudulle ja hänet valittiin toukokuussa 1918 Donin kasakoiden atamaaniksi. Saksan tukema Krasnov onnistui karkottamaan neuvostovallan Donin alueelta ja aikoi marssia kohti Moskovaa, mutta kärsi jälleen tappion. Saksan tappion jälkeen Krasnov etsi uusia liittolaisia ympärysvalloista. Tammikuussa 1919 Krasnovin oli pakko tunnustaa inhoamansa kenraali Anton Denikinin johtoasema valkoisessa armeijassa.
Niin sanotun Vapaaehtoisarmeijan johdon kanssa syntyneiden kahnausten vuoksi Krasnov erosi armeijasta 19. helmikuuta 1919 ja siirtyi Saksaan, jossa jatkoi antibolševististä toimintaa. Krasnov oli mukana perustamassa "Venäläisen totuuden veljestöä", joka toimi maan alla Venäjällä. Maanpaossa Krasnov kirjoitti useita Venäjään ja maan lähihistoriaan sijoittuvia romaaneja, mm. vuonna 1922 ilmestyneen "Kaksoiskotkasta punalippuun", joka ilmestyi suomeksi trilogina vuosina 1924-1926.
Toisen maailmansodan aikana Krasnov toimi yhteisyössä Natsi-Saksan kanssa ja organisoi valkoisista emigranteista ja venäläisistä sotavangeista muodostettavia joukkoja. Marraskuussa 1944 hän kuitenkin kieltäytyi liittymästä kenraali Andrei Vlasovin johtamaan Venäjän vapautusarmeijaan. Sodan lopussa Krasnov ja tämän joukot antautuivat Britannian armeijalle Itävallassa. Heille luvattiin, ettei heitä valkoisina emigrantteina luovutettaisi Neuvostoliittoon. 28. toukokuuta 1945 Krasnov kuitenkin luovutettiin Neuvostoliittoon Operaatio Keelhaulin yhteydessä. Hänet tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin yhdessä Andrei Škuron kanssa.
Chileläinen kenraali Miguel Krasnov on Pjotr Krasnovin veljenpoika.
Reijo Hakanen
Reijo Hakanen (s. 20. elokuuta 1943 Kangasala) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.
Hakanen oli yksi lenkki Ilveksen 1960-luvun huippuketjussa, jossa pelasivat myös Jorma Peltonen ja Lasse Oksanen. Hakanen pelasi Ilveksessä kaudet 1961–1974 lukuun ottamatta yhden kauden mittaista Itävallan vierailua AC Klagenfurtissa. Hän oli ensimmäinen suomalainen Keski-Euroopan huippusarjoissa. Kolmen Suomen mestaruuden ja kymmenen mitalin lisäksi Hakasella on Itävallan mestaruus ja kaksi hopeaa Euroopan Cupista. SM-sarjassa Hakanen pelasi yhteensä 274 ottelua saldolla 200+93.
Maajoukkueessa Hakanen pelasi 59 A-maaottelua tehoin 29+12. Hän pelasi Suomen puolesta kolmissa MM-kisoissa.
Pelaajauransa aikana Hakanen toimi ansiotyössä muun muassa huoltoasemayrittäjänä ennen kuin sai työpaikan Forssan Jäähalli Oy:n toimitusjohtajana vuonna 1973. Hän kävi Forssasta käsin pelaamassa Ilveksessä vielä kauden 1973–74 ja lopetti sitten SM-tasolla, mutta pelasi vielä I-divisioonaa Forssan Palloseurassa yhden kauden ja toisen paria vuotta myöhemmin KooKoossa.
Hakasen nuoremmat veljet Markku ja Matti pelasivat myös SM-sarjaa Ilveksessä, Matti myös Ässissä.
Nikolaus Harnoncourt
Nikolaus Harnoncourt (oik. Johann Nicolaus Graf de la Fontaine und d’Harnoncourt-Unverzagt (6. joulukuuta 1929 Berliini, Saksa – 5. maaliskuuta 2016 St. Georgen im Attergau, Itävalta) oli saksalaissyntyinen itävaltalainen kapellimestari, joka tunnettiin erityisesti barokkimusiikin autenttisista tulkinnoista ja myöhemmin romantiikan ajan levytyksistä. Harnoncourt johti useimmin perustamaansa Wienin Concentus Musicus -yhtyettä.
Harnoncourt syntyi Berliinissä, kasvoi Grazissa ja opiskeli Wienissä. Harnoncourt perusti Concentus Musicus Wien -yhtyeen puolisonsa Alice Hoffelnerin kanssa vuonna 1953. Tuolloin hän itse oli vielä sellisti Wienin sinfoniaorkesterissa. Uusi yhtye omistautui periodisoittimien avulla toteutettuihin autenttisiin esityksiin, ja maineeseen se nousi 1970-luvulla. Tuolloin Harnoncourt soitti sekä viola da gambaa että selloa.
Harnoncourt oli 1960-luvulla tärkeimpiä hahmoja periodisoittimien käytön aloittamisessa Bachin h-molli-messun ja "Matteus-passion" levytyksillään. Yhdessä Gustav Leonhardtin kanssa hän levytti Bachin koko kantaattituotannon. Niin ikään Harnoncourtin toinen (2001) levytys "Matteus-passiosta" sai erittäin myönteisen vastaanoton. Noustuaan arvostetuimpien barokkimusiikin tulkitsijoiden joukkoon hän ryhtyi tekemään periodisoittimin levytyksiä myös romantiikan ajan musiikista. 1990-luvun alussa Harnoncourtin johdolla tehty kokonaislevytys Ludwig van Beethovenin sinfonioista on tullut arvostetuksi. Seuraavana oli vuorossa Johannes Brahmsin sinfonioiden kokonaislevytys.
Harnoncourt vieraili Helsingissä vuonna 1983 Zürichin oopperan kanssa. Concentus Musicus Wien esitti Harnoncourtin johdolla ja Schönberg-kuoron kanssa Johann Sebastian Bachin "Johannes-passion" Helsingissä vuonna 2000 kaupungin kulttuuripääkaupunkivuonna.
Jorma Peltonen
Jorma Kalevi Peltonen (11. tammikuuta 1944 Messukylä – 30. huhtikuuta 2010 Tampere) oli suomalainen jääkiekkohyökkääjä.
Peltonen oli yli vuosikymmenen ajan Suomen parhaita keskushyökkääjiä. Hän johti pitkään Ilveksen ykkösketjua laidoilla ensin Lasse Oksanen ja Reijo Hakanen, myöhemmin Hakasen paikalle tuli Pekka Leimu. Peltonen pelasi Ilveksessä kaudet 1962–1975, jonka jälkeen lähti Euroopan kiertueelle ja kiekkoili Sveitsissä EV Zugissa, Italiassa HC Pustertalissa ja uudelleen Sveitsissä HC Vispissä.
Peltonen palasi Suomeen vuonna 1980 ja Jokereihin. Yhden Helsingin kauden jälkeen Peltonen pelasi vielä Lukossa uransa viimeisen kauden. Yhteensä hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 329 ottelua tehoin 240+291. Peltonen voitti kaksi Suomen mestaruutta ja yhteensä kymmenen mitalia. Hän voitti SM-sarjan pistepörssin viidesti.
Suomen jääkiekkomaajoukkuetta Peltonen edusti 188 kertaa ja pisteitä hän teki 43+60. Suomea Peltonen edusti kuusi kertaa maailmanmestaruuskisoissa ja kolmesti olympialaisissa.
Peliuransa päätyttyä Peltonen toimi perustamansa autoliikkeen toimitusjohtajana.
Ilves jäädytti Peltosen pelinumeron 16 ennen 75-vuotisjuhlaotteluaan 23. syyskuuta 2006.
Peltosen poika Jarno Peltonen pelasi myös monta kautta Ilveksessä ja lopetti uransa vuonna 2006 EHC Baselissa, Sveitsissä. Jorman nuorempi poika Jermu Peltonen pelasi maalivahtina Ilveksen junioreissa ja pääsi kerran myös Ilveksen luukkuvahdiksi kaudella 1993–1994. Jermu lopetti jääkiekon Vammalan Palloseurassa, II-divisioonassa kaudella 1995–1996.
Kymrit
Kymrit eli walesilaiset ovat kelttiläisiä Walesin asukkaita. Noin 35 %:lla Walesin asukkaista on kymriläistaustaiset nimet. Vastaava osuus on Englannissa 4,7 % ja Australiassa 3,8 %. Yhdysvalloissa 16,3 miljoonalla ihmisellä on jonkinlaiset kymriläiset sukujuuret.
Kymrien kielelliset esivanhemmat saapuivat Britanniaan todennäköisesti rautakaudella. Roomalaisten hallitessa Britanniaa he tunsivat nykyisen Walesin alueella neljä heimoa nimeltä ordovices, demetae, silure ja deceangli. 300–600-luvuilla Britanniaan saapui Irlannista goideelisia kelttikieliä puhuneita asukkaita, joiden kieli korvasi Skotlannin ja Mansaaren kielet. Goideelisia kieliä puhuneiden muuttoaallot eivät kohdistuneet eteläisempään Englantiin ja kymrit jatkoivat oman britannialaisen kielensä puhumista. Kymrit kuuluvat geneettisesti samaan ryhmään kelttiläisten brittien kanssa, jotka anglosaksit hävittivät nykyisen Englannin alueelta.
Käsitystä kymriläisen identiteetin syntymisen tarkasta ajankohdasta ei ole. Nimitys kymrit mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 633 muodossa "kymry", mutta sillä ei kuitenkaan luultavasti viitattu nykyisiin kymriläisiin vaan Pohjois-Englantiin. Normannivalloituksen aikana Pembrokeshireen Walesin eteläosiin muutti paljon asukkaita ja englanti korvasi siellä kymrin. Kielirajat Pembrokeshiressä ovat vieläkin havaittavissa.
Kukaan ei tiedä tarkasti, kuinka moni walesilainen identifioi itsensä kymriläiseksi. Vuoden 2001 väestönlaskennassa kymriläinen ei ollut valmiina vaihtoehtona, vaan se piti täyttää vastauslomakkeessa erikseen. Tässä väestönlaskennassa 96 % alueen asukkaista ilmoitti etnisyydekseen ”valkoinen britti”. 14 % ilmoitti erikseen etnisyydekseen ”Welsh” eli kymri (useamman etnisyyden valitseminen oli mahdollista). Vuonna 2001 Walesin asukkaista 87 % ilmoittautui kymreiksi tuolloin tehdyn otoskyselyn mukaan.
Kiinnostus walesilaiseen kulttuuriin on kymrien keskuudessa kasvanut, ja kymrin puhujien lukumäärä nousi vuonna 2001 ensimmäistä kertaa sataan vuoteen. Eräät poliittiset liikkeet, kuten Plaid Cymru, ajavat Walesille suurempaa itsehallintoa.
Suurin osa kirkkoon kuuluvista walesilaisista kuuluu joko Walesin anglikaaniseen kirkkoon ("Eglwys yng Nghymru"), katoliseen kirkkoon ("Eglwys Gatholig Rufeinig") tai presbyteerikirkkoon ("Eglwys Bresbyteraidd Cymru"). 10 % walesilaisista käy säännöllisesti kirkossa ja 70 % on kristittyjä. Walesissa on syntynyt uuspakanallinen druidiliike, jota harjoittaa alle 7 000 henkilöä.
Kymrien ja Walesin kansallistunnus on "Y Ddraig Goch" eli punainen lohikäärme, joka esiintyy Walesin lipussa. Tunnusta käytti tarun mukaan kuningas Arthur. Toinen usein käytetty tunnus on Owain Glyndŵrin lippu, jossa on neljä keltaista ja punaista neliötä joissa on kuvattu leijona.
Peter Veselovský
Peter Veselovský (s. 11. marraskuuta 1964) on slovakialainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Veselovský aloitti uransa Tšekkoslovakian pääsarjassa HC Košicessa, jossa hän pelasi kevääseen 1993 saakka, kunnes sarja lakkautettiin Tšekkoslovakian hajoamisen myötä. Hän jatkoi uraansa Kosicessa Slovakian pääsarjassa vielä kauden, kunnes siirtyi Tšekin pääsarjaan HC Plzeniin. Yhden Plzenissä pelatun kauden jälkeen hän palasi kaudeksi 1995–1996 HC Kosiceen. Vuonna 1998 hän siirtyi Ranskaan HC Caeniin, jonka jälkeen hän pelasi kaudet 1999–2001 Unkarissa Dunaferr SE Dunaujvarosissa. Hänet valittiin vuonna 2000 parhaaksi ulkomaalaiseksi Unkarin sarjassa. Uransa viimeisen kauden 2002–2003 hän pelasi vielä Slovakian pääsarjassa, jonka jälkeen lopetti uransa.
Maajoukkueurallaan Veselovský edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa sekä saman vuoden MM-kisoissa. Molemmista kisoista hän saavutti pronssia. Hän pelasi Slovakian maajoukkueessa 16 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Navicore
Navicore Oy oli suomalainen yritys, joka kehitti ja toimitti matkapuhelimissa toimivia satelliittinavigoinnin sovelluksia, lähinnä kartta- ja navigointiohjelmistoja. Heinäkuussa 2007 ruotsalainen Wayfinder osti Navicoren.
Yritys on perustettu vuonna 1998. Sillä oli toimistot Kuopiossa sekä Espoossa. Yhtiön omistajiin kuuluivat Eqvitec Partners, Primet Technology Ventures ja Holtron Ventures.
Navicoren tuotteita myytiin 17 Euroopan maassa. Navicore Oy:lle myönnettiin Vuoden hautomoyritys 2005 -palkinto yrityksen toimiessa kuopiolaisen Teknologiakeskus Teknian yrityshautomossa.
Heinäkuussa 2007 ruotsalainen Wayfinder Systems osti Navicoren ja yrityksen virallinen nimi muutettiin Wayfinder Systems Oy:ksi.
Suomen toimipiste suljettiin 2009, jonka jälkeen Vodafone osti emoyhtiön toiminnot.