hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Matias Loppi
Matias Loppi (s. 22. maaliskuuta 1980) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka siirtyi syyskuussa 2012 Italian kakkossarjassa pelaavaan SV Kalterniin. Pelipaikaltaan Loppi on keskushyökkääjä.
Loppi aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000 siirtyessään HIFK:hon, jossa hän ei kuitenkaan tehnyt lainkaan tehoja. Sen jälkeen Loppi on edustanut SaiPaa, KJT:ta, Piteåta, SV Kalternia, Kiekko-Vantaata ja Pelicansia. Loppi oli yksi Pelicansin luottopelaajia. Hän teki kaudella 2005–2006 tehot 7+14, ja kaudella 2006–2007 tehot 16+25. Loppi siirtyi takaisin kasvattajaseuransa HIFK:n riveihin kaudeksi 2008–2009 kaksivuotisella sopimuksella. Ennen kauden 2009–2010 alkua Lopin sopimus HIFK:n kanssa purettiin ja Loppi siirtyi Saksaan, DEL-liigan Hamburg Freezers-seuraan. Kaudeksi 2010–2011 Loppi siirtyi Pelicansiin. Tammikuussa 2011 Loppi siirtyi Hämeenlinnan Pallokerhoon loppukauden mittaisella vuokrasopimuksella.
Loppi pelasi Pelicansissa kauden 2011–2012. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Mestis-joukkue KooKoohon, mutta hänen sopimuksensa mahdollisti ulkomaille siirron ennen marraskuun maaottelutaukoa. Loppi pelasi KooKoossa lopulta vain kaksi ottelua ja siirtyi sen jälkeen Italian kakkossarjan SV Kalterniin.
Luettelo 1960-luvun miehitetyistä avaruuslennoista
Tämä on luettelo 1960-luvun miehitetyistä avaruuslennoista.
Serafim Seppälä
Serafim Seppälä eli munkki Serafim (s. 12. lokakuuta 1970) on ortodoksinen pappismunkki, filosofian tohtori ja kirjailija. Hänet vihki papiksi 15.8.2012 Helsingin metropoliitta Ambrosius.
Serafimin teos "Tie ylösnousemukseen", joka käsitteli pääsiäistä edeltävää suurta paastoa, voitti ilmestymisvuonnaan 2006 pidetyn Kaikkien aikojen ortodoksinen kirja -äänestyksen. Lisäksi hän on kääntänyt suomeksi useiden idän kirkkoisien, muun muassa Johannes Krysostomoksen ja Iisak Niniveläisen tuotantoa.
Munkki Serafimin kirja "Vapaus" käsittelee vapauden käsitettä ja olemusta yhtäältä länsimaisen filosofian, toisaalta idän kirkon teologisen opetuksen valossa. "Vapaus" valittiin vuonna 2007 vuoden kristilliseksi kirjaksi. Kirja myi nopeasti viisi painosta ja on yksi Suomen eniten myytyjä ortodoksisia kirjoja.
Serafim Seppälä toimii systemaattisen teologian ja patristiikan professorina Itä-Suomen yliopistossa. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa islamilainen ja idän kirkon mystiikka, varhaiskristillinen opetus Neitsyt Mariasta, Jerusalemin idea juutalaisuudessa, islamissa ja kristinuskossa, kristillisten apokryfikirjojen teologia, Efraim Syyrialaisen runous, itäsyyrialainen 600–700-luvun mystiikka, klassinen juutalainen raamatuntulkinta, kaunokirjallisuuden teologia, armenialaisten kansanmurhan perintö sekä itäisen kristikunnan estetiikka, erityisesti idän kirkkoisien kauneuskäsitys ja armenialainen kuvataide.
Olena Hovorova
Olena Ivanivna Hovorova (, s. 18. syyskuuta 1973 Izmajil, Odessan alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen ukrainalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka.
Hovorova voitti Ukrainan kolmiloikkamestaruuden ulkoradoilla vuosina 2002, 2003 ja 2004. Universiadeissa hän saavutti kultaa kolmiloikasta vuosina 1997 ja 1999.
Arvokisoista Hovorova saavutti kaksi mitalia: MM-pronssia Ateenasta 1997 ja olympiapronssin Sydneystä 2000. Hän voitti myös junioreiden MM-pronssia vuonna 1992.
Liettua olympialaisissa
Liettua osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Pariisin kesäolympialaisissa 1924. Liettua oli mukana myös vuoden 1928 talvi- ja kesäkisoissa, mutta 1930-luvun kisoihin maa ei osallistunut. Toisen maailmansodan jälkeen liettualaisurheilijat edustivat Neuvostoliittoa vuosina 1952–1988. Itsenäisenä maana Liettua palasi olympialaisiin Barcelonan 1992 kesäkisoissa, joissa se voitti ensimmäisen kultamitalinsa. Talviolympialaisissa maa ei ole menestynyt.
Liettuan menestyksekkäin urheilumuoto olympialaisissa on yleisurheilusta, mistä se on saavuttanut eniten mitaleita. Yleisurheilulajeista sen menestyksekkäin laji on kiekonheitto. Maan ensimmäinen olympiavoittaja oli kiekonheiton Barcelonassa 1992 voittanut Romas Ubartas. Virgilijus Alekna voitti kiekonheiton olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004. Maan muut olympiavoittajat ovat Sydneyssä kultaa naisten trap-ammunnassa voittanut ampuja Daina Gudzinevičiūtė, sekä Lontoossa 2012 100 metrin rintauinnin voittanut Rūta Meilutytė ja nykyaikaisen viisiottelun Laura Asadauskaitė.
Neuvostoliiton joukkueessa kuusikymmentä liettualaista urheilijaa voitti olympiamitalin vuosina 1952–1988. Varsinkin Neuvostoliiton koripallojoukkueessa liettualaiset olivat merkittävässä roolissa – vuoden 1988 kultamitalijoukkueessa oli neljä liettualaista pelaajaa.
Motobu Chōki
Choki Motobu (本部 朝基, Motobu Chōki, 1870–1944) oli Okinawalla Akahiran kylässä syntynyt tunnettu karaten harjoittaja. Hänen isänsä Motobu Choshin oli Okinawan kuninkaan Sho Shitsun (1629–1688) kuudennen pojan jälkeläinen.
Choki Motobu oli nuorin kolmesta pojasta, joten häntä ei koskaan perehdytetty sukunsa "Te"-tyylisuuntaan. Hän oli kuitenkin kiinnostunut kamppailutaidosta, ja vietti nuoruutensa harjoitellen omillaan, lyöden "makiwaraa" ja nostaen raskaita kiviä voimiensa kasvattamiseen. Motobu sai myös lisänimen "Motobu no Saru" (Motobu-apina) ketteryytensä vuoksi.
Elämänsä aikana Motobu oli monen kuuluisan karatekan opissa, muun muassa Anko Itosu (1841–1915), Sokon Matsumura (1809–1899) ja Kosaku Matsumora (1829–1898) opettivat häntä. Monet Motobun opettajista eivät katsoneet hyvällä silmällä Motobun harrastusta kokeilla taistelutaitojaan katutappeluissa.
Yleisen uskomuksen mukaan Motobu osasi vain yhden katan, Naihanchin, jota hän kutsui "karaten perusluonteeksi". Hän kuitenkin on kommentoinut katoja Rohai, Passai ja Chinto. Joidenkin lähteiden mukaan Motobu harjoitti myös Kusankua, Sanchinia ja Ueseishia. Nähtävästi hän kehitti myös oman katansa nimeltä Shiro Kuma (Valkea Karhu), jota hän ei nähtävästi välittänyt edelleen.
Motobu eli karatea opettaen Japanissa vuoteen 1941, jolloin hän palasi takaisin Okinawalle, missä hän kuoli kolme vuotta myöhemmin.
Sahelinkultavarpunen
Sahelinkultavarpunen ("Passer luteus") on Sahelin alueella elävä pieni varpunen. Alkujaan lajin tieteellinen nimi oli "Fringilla lutea".
Linnun pituus on noin 13 cm, siipien kärkiväli 18,5–20 cm ja paino 11–16 g. Varpusta selvästi pienempi laji, jonka koiraalla on keltainen pää ja vartalo sekä kastanjanruskea selkä. Naaras ja nuori lintu ovat vaaleanruskeita. Kaikissa puvuissa erottuu siivellä 2 vaaleaa siipijuovaa. Laji on suosittu häkkilintu.
Esiintyy meko kapealla vyöhykkeellä Afrikassa Saharan eteläpuolella Sahelin alueella Atlantin rannikolta Punaisellemerelle ja Arabian niemimaan lounaisosassa. Vaelluslintu, joka siirtyilee joskus pitkiäkin matkoja ravinnon perässä. Pesinnän ulkopuolella laji liikkuu 10–100 yksilön parvissa. Parvet yöpyvät tiheissä pensaikoissa, puissa ja sokeriruokoviljelmillä. Yöpymisparvet ovat suurimmillaan kuivana kautena, jolloin Nigerissä arvioitiin yli miljoonan yksilön yöpyneen noin 800 hehtaarin alueella. Lajin elinalueen koko on noin 250 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Tasankojen ja laaksojen kuivat pensaikot ja metsänreunat. Välttää vuoristoa ja ihmisasutusta.
Pesintä ajoittuu sadekausien ja siementen kypsymisen mukaan. Pesii paikoin suurina tuhansien parien yhdyskuntina akasioissa. Tiheimmin asutulla alueella Nigerissä laskettiin noin 57 000 pesää neliökilometrillä. Senegalissa yhdyskuntien väliseksi etäisyydeksi laskettiin keskimäärin 85 km. Pesien väli puussa on muutamia metrejä eikä parin reviiri ole sen suurempi. Ne etsivät ruokansa yhteisiltä ruokailualueilta. Laji on yksiavioinen. Suurikokoinen pesä on keskimäärin 2,5 m korkealla piikkisessä pensaassa tai puussa. Se on pyöreä ja kudottu useiden oksien varaan sadoista piikkisistä oksanpätkistä ja vuorattu höyhenillä, kuiduilla tai siemenhahtuvilla. Kulkuaukko on pesän yläosassa. Koiras tekee pääosan rakennustöistä. Naaras munii 3–5, tavallisimmin 4, munaa. Muna painaa 1,7 g. Haudonta-aika on 10–12 päivää, molemmat puolisot hautovat, vain naaras öisin. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja molemmat emot ruokkivat niitä. Pesimättömiä tai pesinnässään epäonnistuneita naaraita voi osallistua ruokkimiseen. Poikaset ovat lentokykyisiä 2 viikon ikäisinä.
Pääravintona ovat siemenet, poikasille tarjotaan myös hyönteisiä.
01011001
01011001 on Arjen Anthony Lucassenin Ayreon-projektin seitsemäs studioalbumi.
Oulun Koulun Kohinaa
Oulun Koulun Kohinaa on keväisin julkaistava Oulun kaupungin ala-asteiden oppilaiden juttuja ja kuvia sisältävä lehti. Suurin osa lehden myynnistä saaduista tuloista jaetaan stipendeinä oppilaille.
Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran keväällä 1957, Oulun kaupungin kansakoulujen opettajista kootun valiokunnan toimittamana. Tarkoituksena oli jakaa tietoa kaupungin asukkaille kouluasioista sekä oppilaiden että opettajien näkökulmasta. Valiokunnan puheenjohtajana toimi Martti Niemelä. Toinen lehden perustamiseen vaikuttanut henkilö oli Veikko Kerola, joka perusteli julkaisua Helsingissä ilmestyvällä vastaavalla Kevätpörriäinen-lehdellä. Oulun opettajien ammattiyhdistys, jolle Niemelä esitti tämän ajatuksen, hylkäsi kuitenkin sen. Kun lehti muutamaa vuotta myöhemmin vakiinnutti asemansa, Oulun opettajien ammattiyhdistys otti sen julkaistavakseen.
Opettajavaliokunta julkaisi ensimmäisen lehden, päätoimittaja oli opettaja Sirkka-Liisa Hanski. Lehden nimeksi kaavailtiin Potnapekkaa, josta tuli paljon myöhemmin Oulussa kesäisin liikennöivän katujunan nimi. Oulun Koulun Kohinaa –nimen katsottiin kuitenkin kuvaavan hyvin koulujen, koululaisten ja opettajien elämää.
Lehden ensimmäinen numero oli mustavalkoinen. Kuvituksesta vastasi opettaja Pertti Visapää ja toimituskunnassa olivat opettajat Lea Alatulkkila, Tyyne Huittinen, Pirkko Kerhola, Julia Korolainen, Aili Kukkonen, Aura Lampi, Eljas Niskanen, Selma Saari ja Maire Tirronen
Oulun Koulun Kohinaa on sisältänyt lehden perustamisen yhteydessä sovitun linjan mukaisesti myös asiatietoa koulusta. Vuonna 1958 lehdessä kerrotaan mm. Hintan vastavalmistuneesta kansakoulusta, vuonna 1960 Nokelan koulusta ja 1961 Korvensuoran koulusta. Kansanedustaja, toimitusjohtaja Otto Karhin kirjoitus ”Kiintopiste elämään” julkaistiin vuonna 1959. Viisi vuotta myöhemmin eli 1964 lehdessä taas oli FL Lea-Hannele Nisosen laaja kirjoitus ”Yhtenäiskoulu – tulevaisuuden koulu” ja 1967 FL Erkki Viljasen juttu ”Peruskoulu syntyy”.
Lehden pääosan ovat kuitenkin aina muodostaneet oppilaiden omat kirjoitukset ja piirustukset. Oppilaiden tekstit päätettiin ensimmäisestä numerosta lähtien julkaista sellaisenaan, ts. ilman kieliasukorjauksia. Esimerkki ensimmäisen numeron jutusta on Koskelan koulun V-luokan oppilaan Pentti Sotkasiiran teksti ”Mieliharrastukseni”, jossa hän kertoo valokuvauksesta. 1970-luvulla lehdessä julkaistiin paljon lyhyitä juttuja, vitsejä ja piirustuksia. Esimerkiksi sopii hyvin seuraava vuonna 1977 julkaistu 2B-luokan Ruut Remeksen juttu: ”Tasapaksu. Meidän opettaja on kauhean kiva. Hän on ihan tasapaksu eikä hänestä puutu mitään”. Myöhemmin lehteä ovat leimanneet juttujen ryhmittely koulujen mukaan, moniväriset kuvat ja myös ilmoittajien mainokset.
Vuosi 1971 oli ainoa, jolloin lehteä ei ilmestynyt. Lehdestä on olemassa myös verkkoversio VerkkoKohina vuodesta 1998 lähtien. Vuosien 1957-1997 lehdistä VerkkoKohinan sivulle on talletettu kansikuvat.
Lehden päätoimittajina ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Joulupukki ja noitarumpu
Joulupukki ja noitarumpu (, ) on vuonna 1996 valmistunut suomalais-unkarilaisena yhteistyönä tehty 51-minuuttinen animaatioelokuva, joka perustuu Mauri Kunnaksen vuonna 1995 julkaistuun samannimiseen lastenkirjaan. Elokuva on äänitetty suomeksi, englanniksi (britti) ja ruotsiksi. Se on esitetty yleensä lähes joka jouluaatto Yle TV2:lla. Ensimmäisen kerran se näytettiin jouluna 1996, ja se oli tehty televisioelokuvaksi suoraan TV-levitykseen. "Joulupukki ja noitarumpu" on myyty yli neljäänkymmeneen maahan.
Animaation suunnittelussa olivat mukana Mauri Kunnaksen ohella myös muun muassa hänen vaimonsa Tarja Kunnas, kuvittaja Sami Toivonen ja sarjakuvapiirtäjä Kari Korhonen. Animaation toteutti alihankintana Unkarin Pécsissä toimiva animaatiostudio Funny Films, jossa työhön osallistui 50 henkilöä.
Lukiessaan joululahjatoiveita Joulupukki saa erikoisen kirjeen, ja kaikki olettavat sen sisältävän joululahjatoiveen Vekara-nimiseltä pojalta. Joulupukki ei saa viestissä olevasta kuvasta selvää, joten hän päättää käydä yhdessä Nooran ja Villen kanssa näyttämässä kuvaa mestaritontuille. Samaan aikaan kylässä tapahtuu kummia, kun Joulupukkia vainoavat erilaiset oudot onnettomuudet. Paljastuu, että onnettomuuksien takana on shamaani. Shamaani kertoo elokuvan lopussa olevansa itse Vekara-lapsi ja kertoo, että kuva esittää häntä itseään tontun vaatteissa, koska hän halusi pienenä olla tonttu. Hänen kirjeensä oli kuitenkin jäänyt jakamatta, ja hän alkoi kantaa kaunaa Joulupukille, kun tämä ei vastannut hänen kirjeeseensä. Pukki ottaa kuitenkin Vekaran tontuksi, ja kaikki kääntyy parhain päin.
Suomenkieliset ääninäyttelijät:
Elokuvan tunnuskappaleen "Joulupukin töissä" esitti J. Karjalainen Electric Sauna -yhtyeensä kanssa.
Luettelo 1970-luvun miehitetyistä avaruuslennoista
Tämä on luettelo 1970-luvun miehitetyistä avaruuslennoista.
M/T Stream
M/T Stream () on 134,5 metriä pitkä kemikaali/öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 1976 Ankerlökken Verft Glommen A/S:n telakalla Fredrikstadissa, Norjassa. Kuollutta painoa "Streamilla" on 9 722 tonnia. Alus on rekisteröity Panaman lipun alle.
Vuonna 1976 alus kastettiin nimellä "Joaker". Myöhemmin nimeksi vaihtui "Lotos". Vuonna 1983 alus nimettiin "Ek-Cloudiksi".
20. syyskuuta 1998 kello 14.00 alus lähti Göteborgin satamasta määränpäänään Tukholma. Noin kolme tuntia myöhemmin samasta satamasta lähti myös rahtialus M/S "Stena Freighter" kohti Travemündea. "Ek-Cloudilla" oli lastina 9 284 tonnia raakaöljyä, ja miehistöä siellä oli päällikkö mukaan lukien 12 sekä viisi muuta jäsentä. Alukset eivät olleet ottaneet radiokontaktia toisiinsa, ja ne törmäsivät toisiinsa sakeassa sumussa 21. syyskuuta. Törmäyspaikka sijaitsi Tanskassa, Jyllannin niemimaan ja Själlannin välisessä Samsø Bæltin salmessa. Törmäyksessä "Stena Freighterilla" oli vauhtia 17 solmua. Vaurioiden tarkistuksen jälkeen laivat jatkoivat matkaa kohti määränpäitään. "Ek-Cloud" menetti törmäyksessä muun muassa pelastusveneen.
Nykyisin alus on nimeltään "Stream".
Ampumahiihdon maailmancup 2007–2008
Ampumahiihdon maailmancup 2007–2008 oli historian 31. ampumahiihdon maailmancup -kausi miehillä ja 26. kausi naisilla. Se käynnistyi 29. marraskuuta 2007 Suomessa Kontiolahdessa ja päättyi 16. maaliskuuta maailmancupin finaaleihin Oslon Holmenkollenilla.
Alan Ruck
Alan Ruck (s. 1. heinäkuuta 1956 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Cameron Frye -roolistaan elokuvassa Vaihdetaan vapaalle, Ferris ("Ferris Bueller's Day Off") vuonna 1986 (Ruck oli 29-vuotias, kun hän esitti 17-vuotiasta Cameronia). Hänet voidaan muistaa myös yhdysvaltalaisen ABC-televisiokanavan tilannekomediasta Spin City (1996–2002).
Vuonna 2005 hän esitti Leo Bloomia Broadway-musikaalissa The Producers. Hänellä on pieni rooli M. Night Shyamalanan ohjaamassa elokuvassa The Happening.
Ruck syntyi Clevelandissa, Ohiossa. Hän kävi Parma Senior -nimisen lukion Parmassa, Ohiossa ja kävi Illinoisissa yliopiston. He asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän oli naimisissa Claudia Stefanyn kanssa vuoteen 2005 asti, jonka aikana hän sai kaksi lasta, Emman ja Samin.
Kultakekonokka
Kultakekonokka ("Suthora verreauxi") eli aiemmalta nimeltään kultanokkatimali on aasialainen varpuslintu. Laji on nimetty Jules Verreauxin kunniaksi.
Pitkäpyrstöinen pieni kerttu, jonka höyhenpuku on pääosin ruskea, vatsapuoli valkoinen ja kurkku musta.
Kultakekonokka elää Kaakkois-Aasiassa: Etelä-Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa, Vietnamissa ja Taiwanilla. Lajin elinalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.
Trooppiset ja subtrooppiset kosteat vuoristometsät.
Pääasiassa hyönteiset ja muut oksistossa elävät selkärangattomat.
Leopold Auer
Leopold (von) Auer (; 7. kesäkuuta 1845 Veszprém, Unkari – 15. heinäkuuta 1930) oli unkarilainen viulisti, opettaja, kapellimestari ja säveltäjä.
Leopold Auer syntyi juutalaisperheseen. Hän opiskeli viulunsoittoa paikallisen kapellimestarin johdolla. Auer jatkoi opintoja Budapestissa ja sitten Wienissä. Venäjällä hän soitti ensimmäisenä viulistina Pietarin Keisarillisen teatterin orkesterissa sekä Mariinskin baletissa. Vuonna 1918 Auer muutti Yhdysvaltoihin. Hän soitti Carnegie Hallissa 23. maaliskuuta, 1918 ja esiintyi Bostonissa, Chicagossa ja Philadelphiassa. Auer liittyi esittävien taiteiden kouluun Juilliard Schooliin 1926 New Yorkissa.
Auer oli Pietarin konservatorion professori ja aikansa huomattavimpia viulunsoitonopettajia. Hänen oppilaitaan olivat monet kuuluisat viulistit, kuten Mischa Elman, Efrem Zimbalist, Jascha Heifetz ja Georges Boulanger.
Latvia olympialaisissa
Latvia osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Chamonix'n 1924 talviolympialaisissa. Vuosina 1952–1988 latvialaisurheilijat edustivat Neuvostoliittoa. Latvia palasi itsenäisenä valtiona olympialaisiin Albertvillen 1992 talvikisoissa.
Keskikylä (Tyrnävä)
Keskikylä on kylä Tyrnävän kunnassa. Se sijaitsee kirkonkylän ja Kolmikannan kylän välillä. Pitkänomainen, nauhamainen jokivarsikylä on kasvannut enemmän Tyrnävänjoen länsipuolelle Keskikyläntien varteen.
Parma (täsmennyssivu)
Parma voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Italiassa:
Yhdysvalloissa:
Muualla:
Bonded by Blood
Bonded by Blood on thrash metal -yhtye Exoduksen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Tällä albumilla lauloi vuonna 2002 kuollut laulaja Paul Baloff. "Bonded by Bloodia" on kutsuttu Bay Area thrash metalin klassikkojulkaisuksi. Vuoden 1998 uusintapainoksen bonuskappaleet
Eugene Levy
Eugene Levy (s. 17. joulukuuta 1946 Hamilton, Ontario, Kanada) on kanadanjuutalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa kanadalaisen Second City Television -kanavan sarjoissa, "Greg the Bunny" -sarjassa sekä elokuvissa "Villi tusina 2" ja "The Man". Lisäksi hän on ainoa näyttelijä, joka on näytellyt jokaisessa "American Pie" -elokuvassa.
Levylle on myönnetty useita palkintoja, muun muassa kaksi Emmyä 1980-luvulla. Hän voitti vuonna 2004 Christopher Guestin ja Michael McKeanin kanssa Grammy-palkinnon parhaasta laulusta elokuvaan "Hei me folkataan".
Levy on ollut vuodesta 1977 lähtien naimisissa Deborah Divinen kanssa ja heillä on kaksi lasta. Maaliskuussa 2006 ilmoitettiin hänen saamastaan tähdestä Canada’s Walk of Famella.
Thomas Eriksson
Thomas Eriksson (s. 16. lokakuuta 1959) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä ja maailmanmestari.
Eriksson voitti 30 kilometrin maailmanmestaruuden Oslon MM-kilpailuissa 1982 ennen Lars-Erik Erikseniä ja Bill Kochia. Seefeldin MM-kisoissa 1985 hän hiihti kolmannen osuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka sai pronssia. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Erik Östlund, Thomas Wassberg ja Gunde Svan. Erikssonin viimeinen arvokisamitali oli viestihopea Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991. Avausosuuden hiihtäneen Erikssonin lisäksi joukkueeseen kuuluivat Christer Majbäck, Svan ja Torgny Mogren.
Eriksson sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdenneksitoista. Lahden MM-hiihdoissa 1989 hän oli 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa viides ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa kahdeksas. Val di Fiemmen perinteisellä 10 kilometrillä hän sijoittui seitsemänneksi.
Maailmancupin osakilpailuissa Eriksson sijoittui neljä kertaa kolmen parhaan joukkoon; kaikki perinteisen hiihtotavan kilpailuissa. Hän oli toinen Falunin 30 kilometrillä maaliskuussa 1986, voitti Davosin 30 kilometriä joulukuussa 1987, oli kolmas Oslon 50 kilometrillä maaliskuussa 1987 sekä kolmas Davosin 15 kilometrillä joulukuussa 1990.
Tomi Tukiainen
Tomi Tukiainen (s. 1972) on suomalainen ralliautoilija. Hän voitti Suomen-mestaruuden pienessä N-ryhmässä vuonna 1999 ja pienessä A-ryhmässä vuonna 2001. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 2002. Hän on kuulunut AKK:n valmennusryhmään. Viimeisin saavutus on Sm rallisprint suomenmestaruus vuodelta 2018
Tukiainen on ajanut/ajaa kilpaa useilla eri autoilla, muun muassa VW Golf 17, Opel Kadett E GSI, Opel Astra F GSI, VW Golf KitCar, Mitsubishi Lancer Evo5,Mitsubishi Galant,Citroen C2 R2,VW Golf GTi 17 historic,Ford Fiesta S2000,Skoda Fabia R5
Christopher Guest
Christopher Haden-Guest, Haden-Guestin 5. paroni (s. 5. helmikuuta 1948 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja, jolla on peritty brittiläinen päärinarvo. Hänen tunnettuja töitään ovat "Hei me rokataan!" ("This Is Spinal Tap", 1984), "Ensimmäinen leffa" (1989), "Waiting for Guffman" (1996), "Hei me folkataan" ("A Mighty Wind", 2003) ja "Mrs Henderson esittää" (2005). Hänet on palkittu Emmylla ja Grammylla.
Mark Dziadulewicz
Mark Dziadulewicz (s. 29. tammikuuta 1960 Carshalton, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Dziadulewicz tuli Suomeen 19-vuotiaana ja pelasi vuosina 1979–1992 pääsarjatasolla kaikkiaan 204 ottelua, joissa teki 58 maalia. Pelaajana hän edusti urallaan pääsarjatasolla (Mestaruussarja ja myöhemmin Veikkausliiga) Kuopion Pallotovereita, Valkeakosken Hakaa, Oulun Työväen Palloilijoita, Tampereen Ilvestä ja FC Oulua. Hän on saavuttanut kaksi Suomen cup-mestaruutta; ensimmäisen Valkeakosken Hakan riveissä 1982 ja toisen Tampereen Ilveksen riveissä 1990.
Peliuransa jälkeen Dziadulewicz on toiminut valmennustehtävissä Oulun talenttiakatemiassa ja Tervareiden junioreissa. Kaudella 2007 hän toimi AC Oulussa Harri Kampmanin apuvalmentajana. Jipon päävalmentajaksi hän siirtyi joulukuussa 2007. Dziadulewiczin johdolla Jippo vajosi Ykkösen putoamiskamppailuun. Kaudella 2009 seura sijoittui kymmenenneksi kahden pisteen erolla putoamisviivaan ja 2010 pykälää alemmaksi kolmen pisteen erolla putoamisviivaan. Kauden 2010 jälkeen Dziadulewicz sai tehdä tilaa Jippoon palanneelle Jarmo Korhoselle. Viimeksi hän toimi Kolmosessa pelaavan Joensuun Palloseuran apuvalmentajana.
Hänen poikansa Josey Dziadulewicz pelaa jalkapalloa oululaisessa Tervareissa.
Unkarin Grand Prix 2004
Unkarin Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. elokuuta 2004 Hungaroringilla Unkarissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kahdestoista.
Ylä-Tuuloman tekojärvi
Ylä-Tuuloman tekojärvi () on Kuolan niemimaalla Murmanskin alueella sijaitseva noin 745 neliökilometrin laajuinen tekojärvi. Järven pituus on 85 km, suurin leveys 20 km, keskisyvyys 15 m. Sen säännöstelystä johtuva pinnankorkeuden vaihteluväli on 6 m. Säännöstelyaltaan ylin vedenkorkeus merenpinnasta on 80 m. Tärkeimmät tekoaltaaseen Suomen puolelta laskevat joet ovat Lutto ja Nuorttijoki.
Tekojärvi on syntynyt entisen Nuorttijärven paikalle Tuulomajoen niskalle perustetun Ylä-Tuuloman voimalaitoksen padon rakentamisen yhteydessä 1964-1965. Pato on 1 400 metrin pituinen ja pääasiassa maa-aineksista rakennettu. Voimalan rakensi Imatran Voima. Nuorttijärven pintaa nostettiin 32 metrillä. Tekoaltaan itäpäähän voimalaitoksen yhteyteen rakennettiin Ylä-Tuuloman eli Verhnetulomskin taajama.
Vanhoissa kartoissa esiintyvä Ristikentän kirkonkylä ja laajoja metsäalueita jäi tekoaltaan pohjaan.
Bonnie Hunt
Bonnie Lynn Hunt (s. 22. syyskuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esitti alun alkaen improvisoitua komediaa ja liittyi vuonna 1986 kuuluisaan The Second City -ryhmään Chicagossa.
Hunt on nyttemmin tullut tunnetuksi useista televisio-ohjelmista, ja vuonna 2008 on suunniteltu aloitettavan uusi sarja "The Bonnie Hunt Show". Hän on tehnyt usein yhteistyötä David Lettermanin kanssa.
Vuonna 2002 aloitettiin sarja "Life with Bonnie", josta näyttelijä sai yhden Emmy- ja kaksi Golden Globe -ehdokkuutta.
Hunt on tehnyt työtä myös elokuvien parissa. Hän on näytellyt sellaisissa elokuvissa kuin "Beethovenissa" (1992), "Beethovenin toisessa" (1993), "Vihreä maili" (1995), "Jumanji" (1995) ja "Villissä tusinassa" (2003). Ohjaajana ja käsikirjoittajana hän on näyttänyt kykynsä elokuvassa "Palaa luokseni" (2000), jossa hän myös näytteli Megan Daytonin roolissa.
Lars Erik Eriksen
Lars Erik Eriksen (s. 29. joulukuuta 1954 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, moninkertainen olympia- ja MM-mitalisti.
Eriksen hiihti avausosuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia Lahden MM-kilpailuissa 1978. Hänen lisäkseen joukkueeseen kuuluivat Ove Aunli, Ivar Formo ja Oddvar Brå. Samoissa kisoissa hän oli lisäksi viides 50 kilometrillä.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Eriksen hiihti avausosuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa; muut viestinviejät olivat Per Knut Aaland, Aunli ja Brå. Eriksen oli lisäksi 50 kilometrillä neljäs hävittyään pronssimitalisti Aleksandr Zavjaloville vain 1,51 sekuntia.
Oslon MM-kilpailuissa 1982 Eriksen hiihti jälleen ensimmäisen osuuden Norjan viestijoukkueessa, joka jakoi maailmanmestaruuden Neuvostoliiton kanssa. Hänen lisäkseen joukkueessa hiihtivät Aunli, Pål Gunnar Mikkelsplass ja Brå. 30 kilometrin kilpailussa Eriksen saavutti hopeaa Thomas Erikssonin jälkeen sekä 50 kilometrillä pronssia Thomas Wassbergin ja Juri Burlakovin jälkeen.
Sarajevon olympialaisissa 1984 Eriksen oli kuudes 30 kilometrillä ja yhdestoista 50 kilometrillä.
Maailmancupissa Eriksen voitti 15 kilometrin kilpailun Lahdessa maaliskuussa 1984. Hän oli lisäksi toinen 30 kilometrillä Sarajevossa helmikuussa 1983.
Nokianvirran koulu
Nokianvirran koulu on Nokialla sijaitseva yläkoulu, jossa on vuosittain 500–700 oppilasta. Koulussa on musiikki- ja kuvataideluokat. Sekä liikuntapainotteinen luokka. Koulun rehtori on Harri Yli-Valkama.
The Best of Sweet
The Best of Sweet on Sweet-yhtyeen vuonna 1993 julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää materiaalia vuosilta 1972-1980.
Sosiaaliupseeri
Sosiaaliupseeri on henkilöstöalan esikuntaupseeri. Sosiaaliupseerin tehtäviin kuuluu muun muassa sotilaiden psykososiaalisen taistelukyvyn varmistaminen, sosiaalialan asiantuntijatehtävät sodan ajan organisaatiossa ja yhteystehtävät sosiaalialan siviiliorganisaatioon.
Tomasz Sikora
Tomasz Wacław Sikora (s. 21. joulukuuta 1973 Wodzisław Śląski, Puola) on puolalainen ampumahiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Sikora voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden Anterselvassa 1995 kukistettuaan Jon Åge Tyldumin 34,6 sekunnilla – molemmat selviytyivät kilpailusta ilman sakkominuutteja. Brezno-Osrblien MM-kilpailuissa 1997 hän kuului joukkuekilpailun pronssia voittaneeseen Puolan nelikkoon. Oberhofin MM-kisoissa 2004 Sikora saavutti normaalimatkalla hopeaa ammuttuaan ainoan ohilaukauksensa ensimmäisellä makuupaikalla. Raphaël Poirée, joka sai myös yhden sakkominuutín, oli lähes minuutin nopeampi.
Torinon olympialaisissa 2006 Sikora oli lähellä kultamitalia yhteislähtökilpailussa Ole Einar Bjørndalenin ammuttua viimeisellä pystypaikalla kaksi ohilaukausta. Hän ampui kuitenkin kilpailun ainoan ohilaukauksensa – ja sai hopeaa vain 6,3 sekuntia Michael Greisille hävinneenä.
Sikora on voittanut kuusi Euroopan-mestaruutta, viisi EM-hopeaa ja kaksi pronssia. Maailmancupissa hän on voittanut viisi osakilpailua: MM-kultakisan 16. helmikuuta 1995 Anterselvassa, yhteislähdön 19. maaliskuuta 2006 Kontiolahdella, sprinttikilpailun 5. tammikuuta 2008 Oberhofissa, yhteislähtökisan Hanti-Mansijskissa 9. maaliskuuta 2008 sekä ensimmäisen takaa-ajonsa 7. joulukuuta 2008 Östersundissa. Lisäksi hän on sijoittunut yhdeksän kertaa toiseksi ja yhdeksän kertaa kolmanneksi (13.2.2011 mennessä).
Sikoran nykyinen seura on NKS Dynamit Chorzów.
Asko Autio
Asko Antero Autio (s. 21. huhtikuuta 1953 Ylivieska) on entinen suomalainen maastohiihtäjä.
Autio voitti Davosin kansainvälisten kilpailujen 15 kilometriä vuonna 1978. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän oli yhdeksäs 50 kilometrin hiihdossa. Autio voitti vuonna 1981 Suomen mestaruuden sekä 30 että 50 kilometrillä. Oslon MM-kilpailuissa 1982 Autio sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi ja voitti seuraavana vuonna Holmenkollenin kisojen 50 kilometrin kilpailun sekä sijoittui Salpausselän kisoissa 15 kilometrillä kolmanneksi ja 50 kilometrillä samoin kolmanneksi.
Autio oli yksi ennakkosuosikeista Sarajevon olympialaisissa 1984, mutta hän joutui nilkkakipujen vuoksi palaamaan kisakaupungista Suomeen jo ennen kilpailua. Hän hiihti Salpausselän kisoissa 1985 15 kilometrillä kolmanneksi. Hän lopetti uransa keväällä 1985.
Lentopallon maailmanliiga 2008
Vuoden 2008 Lentopallon maailmanliigassa pelasi 16 joukkuetta, jotka jaettiin neljään eri lohkoon. Liigaa pelataan maailmassa joka maanosassa, ja se on yksi maailman laajuisemmista kilpailuista. Maailmanliiga alkoi 13. kesäkuuta ja päättyi 20. heinäkuuta alkulohkojen osalta. Uusi joukkue vuoden 2008 maailmanliigassa oli hallitseva Euroopan mestari Espanja, joka sai paikkansa, kun Argentiina ei pystynyt järjestämään tv-sopimuksiaan kuntoon määräajassa. Kanada myös luopui paikastaan A-lohkossa, ja sen tilalle liigaan nousi Venezuela.
Ottelumalliin oli tulossa muutoksia vuoden 2008 maailmanliigaan, mutta lopulta päädyttiin vanhaan hyväksi tottuun malliin. Jokainen joukkue siis pelasi 12. ottelua alkolohkossaan, ja lohkojen voittajat etenivät suoraan lopputurnaukseen Brasiliaan. Muilla oli oikeus hakea paikkaa villillä kortilla Brasiliaan.
Suomi osallistui vuonna 2008 maailmanliigaan nyt neljännen kerran. Ensimmäisen kerran Suomi oli mukana Maailmanliigassa vuonna 1993. Vuonna 2006 Suomi oli jälleen mukana, ja kaudella 2007 Suomi taisteli sijoituksekseen 7. sijan. Suomi haki villiä kortti lopputurnaukseen, mutta Ranska vei pidemmän korren.
Vuoden 2008 maailmanliigassa Suomen kanssa pelasivat C-lohkossa hallitseva Euroopan mestari Espanja, MM-rankingin nelonen Bulgaria, ja MM-rankingin kolmas Yhdysvallat. Joukkueista Yhdysvallat ja Bulgaria olivat jo selvinneet kesäolympialaisiin 2008, Pekingiin. Espanja sen sijaan hävisi tiukasti Euroopan karsintojen finaalissa Serbialle ja putosi näin finaaleista. Suomen sijoitus on maailmanrankingissa 22. sija. Suomi pelasi kotiottelunsa Espoossa ja Tampereella. Yhdysvallat Suomi kohtasi Espoossa 13.–14. kesäkuuta, Bulgarian Suomi kohtasi Tampereella 4.–5. heinäkuuta. Hallitseva Euroopan mestari Espanja saapui Suomeen, Tampereelle pelaamaan 18.–19. heinäkuuta.
Kuuden joukkueen finaaliturnaus oli aiempien tietojen mukaan tarkoitus pelata Italiassa, mutta Lausannessa maailmanliigan kokouksessa päätettiin lopulta Brasilian kisäisännyydestä.
Maailmanliigan kuuden joukkueen finaaliturnaus pelattiin 23.–27. heinäkuuta Rio de Janeirossa. Mukaan pääsivät isäntämaan lisäksi neljän lohkon voittajat (Brasilian lohkon kakkonen Serbia pääsi mukaan Brasilian voittaessa lohkon) ja Japani villillä kortilla.
La Libertad
La Libertad on yksi Perun 24 alueesta. Se sijaitsee Pohjois-Perussa Tyynen valtameren rannikolla. Pohjoisessa naapurialueena on Lambayeque, etelässä Ancashin alue ja Huánucon alue sekä idässä San Martín ja Cajamarca. La Libertadin alueen pääkaupunki on Trujillo.
Alueen pinta-ala on 25 569 neliökilometriä. Asukkaita on noin 1,6 miljoonaa. Alue on kuivaa autiomaata, mutta laaksot ovat hedelmällisiä. Merenrannikko on kalaisa Humboldtinvirran eli Perunvirran ansiosta.
Powerball
PowerBall on Nanosecondin valmistama käsilihaksia vahvistava harjoitusväline, jonka toimintaidea pohjautuu gyroskooppiin. 300 gramman painoista voimapalloa pyöritetään ranneliikkeellä, jolloin pallo luo sitä suuremman vastavoiman, mitä nopeammin sitä pyörittää. Vastavoima voi olla jopa 15 kg.
PowerBall soveltuu muusikoille, useiden urheilulajien harrastajille (kuten golf, mailapelit, pallopelit ja motocross) sekä myös fysioterapiaan, pyöritettäessä pienellä kierrosnopeudella se hoitaa käden lihaksia.
Pallossa on erikoisuutena digitaalinen nopeusmittari, joka näyttää mm. kierrosnopeuden (RPM). Maailmanennätys on tällä hetkellä 16 732 RPM. Suomen ennätys on tällä hetkellä 15 707 RPM. Pallosta on olemassa myös kaksi erilaista metallista 350 Hz -mallia, jotka on valmistettu teräksestä. Toinen malli on kiiltävän krominen, jonka pyörittäminen on huomattavasti raskaampaa ja maailmanennätysnopeus kyseisellä pallolla on 14 091 RPM, kun taas kultapinnotteinen on kevyempi pyörittää ja sillä on päästy 20 082 RPM kierrosnopeuteen.
Ketokatkero
Ketokatkero ("Gentianella campestris") on Euroopassa tavattava, suuresti harvinaistunut niittyjen katkerokasvi. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja se on luonnonsuojeluasetuksessa määritelty uhanalaiseksi, erityisesti suojeltavaksi lajiksi.
Kaksivuotinen ketokatkero kasvaa 10–30 cm korkeaksi. Varsi on pystyhaarainen ja sen tyvellä on kuihtunut tai tuore lehtiruusuke. Aluslehdet ovat tylppiä, ylemmät lehdet tavallisesti suippoja. Kukka on sinivioletti. Kukan verhiö on syvään neliliuskainen, ja liuskat ovat pareittain hyvin erikokoisia ja osaksi toisiaan peittäviä. Teriö on väljänieluinen ja sen suu on ripsiliuskainen.
Suomessa ketokatkerosta tavataan kahta eri kausimuunnosta, syysketokatkeroa (var. "campestris") ja kesäketokatkeroa (var. "suecica"). Toisinaan muunnokset luokitellaan myös omiksi alalajeikseen. Muunnokset poikkeavat toisistaan varren nivelvälien, lehtien ja kukinta-ajan perusteella. Syysketokatkerolla varren nivelvälejä on 4–7 ja välit ovat hieman varsilehtiä pidempiä. Keskimmäiset varsilehdet ovat suikeita tai puikeita sekä suippoja. Muunnos kukkii elo-syyskuussa. Kesäketokatkerolla nivelvälejä on 3–5 ja välit ovat huomattavasti varsilehtiä pitempiä. Keskimmäiset varsilehdet ovat kapean vastapuikeita, tylppiä ja kielimäisiä. Muunnos kukkii kesä-heinäkuussa. Kesäkatkeron arvellaan syntyneen sopeutumana kasvupaikkojen niittämiseen.
Ketokatkerosta tunnetaan vielä kolmaskin muunnos, vuoriketokatkero (var. "islandica"). Nivelvälejä tällä muunnoksella on 6–9 ja ne ovat hyvin lyhyet. Kukat ovat useimmiten valkoiset.
Muista Suomessa tavattavista ketokatkerolajeista ketokatkero erottuu parhaiten kukkansa perusteella. Ketokatkeron teriö on neljäliuskainen, kun muilla lajeilla teriö on useimmiten viisiliuskainen. Ketokatkero saattaa risteytyä sitä läheisesti muistuttavan horkkakatkeron ("G. amarella") kanssa.
Ketokatkeroa kasvaa kaikissa Pohjoismaissa, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa, Ranskassa, Italiassa, Saksassa sekä Alppien alueella. Suomessa ketokatkeron vanha levinneisyysalue painottui Kotka–Kokkola-linjan eteläpuolelle. Pohjoisimmat havainnot lajista ovat Tornion seudulta. Laji on kuitenkin suuresti harvinaistunut koko maassa ja kasvupaikkoja on nykyään vain siellä täältä entisellä levinnäisyysalueella. Muunnoksien levinneisyys on Suomessa huonosti tunnettu, mutta syysketokatkero näyttäisi olevan vallitseva Manner-Suomessa ja kesäketokatkero Ahvenanmaalla.
Ketokatkero kasvaa kedoilla, laitumilla ja rantaniityillä. Kasvupaikat ovat lähes poikkeuksetta karjan laiduntamia alueita. Perinteisen laidunnuksen loppumista seuraava kasvupaikkojen umpeenkasvu on hävittänyt tehokkaasti aikaisemmin menestyneitä ketokatkeropopulaatioita.
Ketokatkeron ollessa aikaisemmin yleinen sitä on ainakin Ruotsissa käytetty humalan sijasta oluenpanossa sekä myös rohtona. Kasvista saatua uutetta nautittiin vilustumista vastaan.
Simon Biwott
Simon Biwott (s. 3. maaliskuuta 1970 Eldoret) on aktiiviuransa päättänyt kenialainen kestävyysjuoksija, joka voitti hopeaa maratonilla vuoden 2001 MM-kilpailuissa Edmontonissa.
Biwott aloitti kilpailemisen 27-vuotiaana ja lopetti uransa alkuvuodesta 2005. Hän osallistui uransa aikana 15 maratonille ja voitti niistä viisi: Rotterdamin maratonin (2002), Cancúnin maratonin (1998), Berliinin ja Milanon maratonit (2000) ja Pariisin maratonin (2001).
Anemokset
Anemokset (, , "tuulet") olivat kreikkalaisessa mytologiassa tuulen jumalia, jotka kukin liitettiin johonkin pääilmansuunnista. Niissä henkilöityi kyseistä suunnasta puhaltava tuuli. Samalla kukin niistä liitettiin tähän tuuleen liittyvään vuodenaikaan ja sen mukanaan tuomiin sääoloihin. Välistä anemoksia kuvattiin vain tuulen henkäyksiksi, mutta varsinaisina henkilöityminä heitä kuvattiin kahtena erilaisena hahmona: siivekkäinä miehinä tai tuulispäisinä hevosina, joita pidettiin Aioloksen talleissa. Anemoksien vanhemmiksi nimetään Astraios ja Eos.
Tuulien neljä pääjumaluutta olivat pohjoistuuli Boreas (), joka toi mukanaan kylmän talvisen tuulen, etelätuuli Notos (), joka toi mukanaan loppukesästä ja syksyllä myrskyt, ja länsituuli Zefyros (), joka toi mukanaan leudon sään keväällä ja alkukesästä; itätuuli Euros () ei liittynyt mihinkään kreikkalaisten vuodenaikaan, ja se onkin näistä ainoa, jota ei mainita Hesiodoksen "Jumalten synnyssä". Näiden lisäksi vähäisempiä tuulten jumaluuksia olivat "Kaikias" koillistuulelle (), "Apeliotes" kaakkoistuulelle (), "Skiron" luoteistuulelle () ja "Lips" lounaistuulelle (). Nämä kahdeksan tuulen jumaluudet on kuvattu Tuulien tornissa, joka pystytettiin Ateenaan 100-luvulla eaa.
Concordia (varustamo)
Rederi AB Concordia on yksi ruotsalaisen Concordia Maritime -varustamon kolmesta tytäryhtiöstä. Muut tytäryhtiöt ovat Concordia Maritime AG ja Concordia Maritime Chartering. Concordia Maritime taas on osa Stena-konsernia. Rederi AB Concordian kotipaikka on Göteborg. Vuonna 2006 Concordia Maritime omisti kaikki yhtiön 3 000 osaketta.
Italian Grand Prix 2004
Italian Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. syyskuuta 2004 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Rubens Barrichello, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Ferrari otti kilpailussa kaksoisvoiton Michael Schumacherin kakkostilalla.
Erwin Stresemann
Erwin Stresemann (22. marraskuuta 1889 Dresden – 20. marraskuuta 1972 Berliini) oli saksalainen eläintieteilijä.
Erwin Stresemann oli apteekkari Richard Stresemannin ja tämän vaimon Marien poika. Hän opiskeli vuodesta 1908 alkaen luonnontieteitä, erityisesti eläintiedettä, Jenassa, Freiburgissa ja Münchenissä. Hänet promovoitiin filosofian tohtoriksi 1920 Münchenin yliopistossa.
1921 hän sai assistentin viran Berliinin eläinmuseossa ja 1924 alkaen museon lintutieteellisen osaston johtajana. 1930 hän sai professorin arvon ja 1946–1959 hän oli "Zoologischen Museum der Humboldt-Universität Berlin"in johtaja. Hänen työnsä oli esimerkkinä monille nuoremmille tiedemiehille, muun muassa Ernst Mayrille ja Bernhard Renschille.
Stresemann oli Saksan lintutieteellisen yhdistyksen ("Deutschen Ornithologen-Gesellschaft") pääsihteeri, puheenjohtaja ja kunniapuheenjohtaja. Hän oli "Journal für Ornithologie"n päätoimittaja 1922–1945. Stresemann oli eräs 20. vuosisadan kaikkein merkittävimpiä lintutieteilijöitä.
Stresemannin tieteellinen tuotanto oli hyvin laaja. Hän kuvaili ja nimesi lukuisia lintuja, muun muassa pikkuvarpusen alalajin "kansuensis" 1932. Hänen kunniakseen on nimetty useita lintulajeja: valkoposkikotinga ("Zaratornis stresemanni"), isosukastapakulo ("Merulaxis stresemanni"), raitavatsakipuaja ("Hylexetastes stresemanni"), bougainvillenmesikko ("Stresemannia bougainvillei"), etiopiannaakka ("Zavattariornis stresemanni") ja malaitanrilli ("Zosterops stresemanni").
Solution 7
Solution 7 on Northerin ensimmäinen EP. Se on julkaistu vuonna 2005.
Antonio Machado
Antonio Cipriano José Maria y Francisco de Santa Ana Machado y Ruiz (26. heinäkuuta 1875 Sevilla – 22. helmikuuta 1939 Collioure) oli espanjalainen runoilija. Hän kuului "Generación del 98:n" johtohahmoihin.
Machadon vanhempi veli oli kansainvälisellä tasolla vähemmälle huomiolle jäänyt runoilija Manuel Machado. Perhe muutti vuonna 1883 Sevillasta Madridiin, jossa molemmat veljet aloittivat opintonsa Institución Libre de Enseñanzassa.
Vuonna 1899 Machado lähti kielenkääntäjäksi Ranskaan. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa "Soledades" ilmestyi vuonna 1903.
Machado työskenteli ranskanopettajana Soriassa, jossa hän tapasi Leonor Izquierdon, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1909. Pari muutti Pariisiin, mutta palasi Espanjaan vaimon sairastuttua tuberkuloosiin, johon tämä menehtyi 1. elokuuta 1912.
Machado asui Baezassa, Andalusiassa vuoteen 1919 ja työskenteli sen jälkeen vuoteen 1931 ranskanopettajana Segoviassa. Hän pakeni Madridista Espanjan sisällissodan puhjettua, mutta kuoli pian Colliouressa.
Chromium
Chromium on avoimen lähdekoodin verkkoselainprojekti, jolle Google Chrome pohjautuu. Chromium-selain on enimmäkseen identtinen Chrome-selaimen kanssa; Chromeen verrattuna merkittävimpiä Chromiumista puuttuvia lisäyksiä ovat Googlen brändäys, automaattinen päivitystoiminto, ohjelmistolisenssin hyväksymisvaatimus, käytön seuranta, sisäänrakennettu PDF-katselin ja Adobe Flash Playerin sisällyttäminen. Chromium käyttää WebKit-johdanteista Blink-selainmoottoria.
Chromium-projektin nimi tulee alkuaine kromin englanninkielisestä nimestä. Projektin dokumentaatiossa Chromium-nimeä kehotetaan käyttämään ainoastaan projektista puhuttaessa; tuotteesta kehotetaan käyttämään nimeä Chrome. Esimerkiksi monet Linux-jakelut ovat kuitenkin julkaisseet Chromium-projektin lähdekoodista rakennetun selaimen Chromium-nimellä.
Osa Chromiumista perustuu Safarin ja Firefoxin tekniikkaan, mutta muun muassa sen JavaScript-moottori V8 on tekijöiden omaa käsialaa. Chromiumissa kaikille välilehdille ja lisäosille on varattu oma prosessi. Niinpä yhden välilehden tai lisäosan (esimerkiksi Flashin) kaatuminen ei kaada koko selainohjelmaa. Lisäksi kaikki sivut suoritetaan hiekkalaatikossa, joten ne eivät voi vaikuttaa tietokoneen muihin prosesseihin, eivätkä näin myöskään toisiin sivuihin. Googlen mukaan nämä ominaisuudet parantavat selaimen suorituskykyä ja tietoturvaa.
Oletuksena Chromium tukee Vorbis-, Theora- ja WebM-koodekkeja HTML5:n audio- ja video-elementteinä. Tammikuussa 2011 Chromen tuotejohtaja Mike Jazayeri ilmoitti, etteivät Chrome ja Chromium enää tue H.264-videoformaattia HTML5-soittimessaan. Esimerkiksi Linux-jakelut voivat tukea muitakin koodekkeja omissa muokatuissa Chromium-versioissaan.
Googlen tuottama osa Chromiumista julkaistaan BSD-lisenssillä ja muut osat ovat toisten suvaitsevaisten avoimen lähdekoodin lisenssien alaisuudessa. Joitain näistä ovat MIT-lisenssi, MS-PL ja MPL/GPL/LGPL-kolmoislisenssi. Tämän lisäksi kehittäjät ovat huomanneet, etteivät jotkut tiedostot ole vapaasti lisensoituja. Kesäkuussa 2011 ongelma oli vielä selvittämättä.
The Very Best of Sweet
The Very Best of Sweet on brittiläisen Sweet-yhtyeen tammikuussa 2005 julkaistu kokoelma-albumi.
Frankenthal
Frankenthal on kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se sijaitsee Wormsin ja Ludwigshafenin kaupunkien välissä ja kuuluu noin 2,4 miljoonan asukkaan Rein-Neckarin metropolialueeseen. Vuoden 2006 lopussa Frankenthalin asukasluku oli 46 938. Sen pinta-ala on 43,76 neliökilometriä ja asukastiheys 1073 as./km².
Varhaisin tunnettu maininta Frankenthalista on peräisin vuodelta 772, jolloin se tunnettiin nimellä "Franconodal". Vuoden 1119 tienoilla kaupungin alueelle rakennettiin augustiiniluostari, josta on nykyisin jäljellä rauniot.
1500-luvun toisella puoliskolla Frankenthaliin asettui Alankomaista saapuneita uskonvainottuja. Frankenthalille myönnettiin viralliset kaupunginoikeudet vuonna 1577. Vuoden 1689 syyskuussa Pfalzin kruununperimyssodassa ranskalaiset joukot sytyttivät kaupungin tuleen tuhoten sen lähes täydellisesti.
Vuonna 1797 ranskalaiset miehittivät kaupungin Ranskan vallankumoussotien aikana. Vuonna 1816 kaupungin hallinta siirtyi Baijerille. Vuonna 1938 kaupungin vuonna 1884 rakennettu synagoga poltettiin maan tasalle niin kutsuttuna kristalliyönä. Vuonna 1943 toisessa maailmansodassa ilmapommitukset tuhosivat kaupungin keskustan suurimmilta osin.
Horkkakatkero
Horkkakatkero ("Gentianella amarella") on matalakasvuinen, Euraasiassa tavattava ketokatkeroihin kuuluva niittykasvi. Suomessa se on nykyään hyvin harvinainen ja on erityisesti suojeltu laji. Se on rauhoitettu Ahvenanmaan maakunnassa ja myös Ruotsissa.
Kaksivuotinen horkkakatkero kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pystyhaarainen. Varren tyvellä on kuihtunut tai tuore lehtiruusuke. Aluslehdet ovat vastapuikeita ja kielimäisiä, ylemmät lehdet ovat tylppiä ja suippoja. Kukan verhiö on viisiliuskainen. Liuskat ovat samankokoisia, kapeita ja teriöntorvea lyhyempiä. Kukan teriö on sinipunainen ja nielu ripsikiehkurainen. Horkkakatkero kukkii kesä-syyskuussa.
Suomessa tavataan horkkakatkeron kahta kausimuunnosta, syyshorkkakatkeroa (var. "amarella") ja kesähorkkakatkeroa (var. "lingulata"). Syyshorkkakatkerolla varren nivelvälejä on 5–8 ja välit ovat lyhyehköjä, vain vähän lehtiä pidempiä. Ylimmät ja keskimmäiset varsilehdet ovat kapeanpuikeita ja suippoja. Kesähorkkakatkerolla nivelvälejä on 3–5 ja välit ovat huomattavasti lehtiä pitempiä. Ylimmät ja keskimmäiset varsilehdet ovat tylppiä ja kielimäisiä. Syyshorkkakatkeron kukinta-aika on elo-syyskuussa, kesähorkkakatkeron kesä-heinäkuussa. Toisinaan muunnoksia on pidetty alalajeina.
Etelä- ja Keski-Suomessa esiintyvistä "Gentianella"-lajeista horkkakatkero, ketokatkero ("G. campestris") ja rantakatkero ("G. uliginosa") muistuttavat suuresti toisiaan.
Horkkakatkeroa tavataan Britteinsaarilta ja Ranskasta läpi Keski-Euroopan Fennoskandiaan ja Venäjälle, jossa levinneisyysalue jatkuu Länsi-Siperiaan asti. Lajin muita alalajeja tavataan myös Itä-Siperiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa horkkakatkero ei ole koskaan ollut yleinen. Vahvimmat esiintymisalueet ovat olleet toisaalta Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa ja läntisellä Uudellamaalla, toisaalta Itä- ja Pohjois-Suomessa Kuusamon korkeudelle saakka. Nykyisin sitä kasvaa Suomessa enää noin kolmessakymmenessä paikassa. Lajia tavataan muun muassa Kuusamossa ja Varsinais-Suomen rannikolla ja saaristossa.
Horkkakatkero kasvaa kalkkipitoisilla kedoilla ja laitumilla. Se menestyi laitumilla, sillä karja vältti sen syömistä ja piti muun kasvillisuuden matalana. Toisaalta eläinten poikkipuremat versot haaroivat runsaasti ja tuottivat enemmän kukkia ja siemeniä. Perinteisen laidunnuksen ja maanviljelyksen on johtanutkin lajin nopeaan harvinaistumiseen.
Suomessa horkkakatkero on nykyään hyvin harvinainen ja se on erityisesti suojeltu laji. Se on päätetty rauhoittaa Ahvenanmaalla. Suomen viimeisimmässä uhanalaisuusarvioinnissa horkkakatkero on katsottu erittäin uhanalaiseksi. Laji on rauhoitettu myös Ruotsissa. Sen suojeluun liittyviä IUCN:n määritelmän mukaan kategorioihin Ia, II ja III kuuluvia alueita on myös Puolassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Horkkakatkero on ainakin Ruotsissa käytetty humalan ("Humulus lupulus") sijaan juomissa. Sen juuresta tehdyllä uutteella on antiseptisiä ja tulehdusta lievittäviä ominaisuuksia, ja sillä on hoidettu kuumetta, kuukautiskipuja, vatsavaivoja ja yleistä heikkoutta.
Edward Gibson
Edward George Gibson (s. 8. marraskuuta 1936) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän syntyi Buffalossa, New Yorkissa, ja sai insinöörikoulutuksen. Hän on naimisissa Julie Anne Volkin kanssa ja heillä on neljä lasta.
Gibson valittiin NASA:n töihin vuonna 1965, ja hän osallistui Skylab 4 -lennolle 1973–1974.
Gibson erosi NASA:sta joulukuussa 1974 ja tuli vuonna 1997 valituksi U.S. Astronaut Hall of Fameen.
Kiinan Grand Prix 2004
Kiinan Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. syyskuuta 2004 ensimmäisen kerran Shanghain radalla Kiinassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Rubens Barrichello, jolle voitto oli kauden toinen. Toinen oli BAR-tallin Jenson Button ja kolmas McLarenin Kimi Räikkönen.
Robert Michael White
Robert Michael White (6. heinäkuuta 1924 – 17. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen koelentäjä. Hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin toisen maailmansodan aikana heinäkuussa 1944 ja palveli myöhemmin Vietnamin sodassa.
White osallistui North American X-15 -ohjelmaan, jossa hän rikkoi useita ilmailuaiheisia ennätyksiä. Hän ylitti ensimmäisenä ihmisenä lentokoneella Mach 4:n, 5:n ja 6:n nopeudet. 17. heinäkuuta 1962 White lensi X-15:n 314 750 jalan (59 mailia eli 96 km) ennätyskorkeuteen eli lensi ensimmäisenä ihmisenä lentokoneella avaruuteen. Tästä saavutuksesta hän sai "astronautin siivet", avaruuslentäjän lentomerkin, ollen ensimmäinen "siivekäs astronautti", yksi harvoista joka on lentänyt avaruuteen ilman perinteistä avaruusalusta.
White vetäytyi koelentäjäohjelmasta lokakuussa 1963 ja jäi helmikuussa 1981 eläkkeelle ilmavoimista kenraalimajurina. Hänelle myönnettiin vuonna 1992 paikka Aerospace Walk of Honorissa ja 15. heinäkuuta 2006 National Aviation Hall of Famessa.