hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Se on siinä
Se on siinä oli suomalainen humoristinen urheilutietokilpailuohjelma, jota lähetettiin Yleisradion TV2-kanavalla sunnuntaisin kello 22:05 alkaen keväästä 2001 kevääseen 2009.
Ohjelmaa juonsi urheiluselostaja Antero Mertaranta, ja vakiokilpailijoina toimivat Risto Kaskilahti ja Jukka Laaksonen. Jokaisessa ohjelmassa oli lisäksi kolmas, vaihtuva kilpailija, joka yleensä oli joku julkisuuden henkilö. Silloin tällöin vieraita saattoi olla myös kaksi, jolloin he vastasivat kysymyksiin yhdessä. Ohjelmassa vieraili myös joitakin ulkomaalaisia entisiä huippu-urheilijoita, kuten pikajuoksija Ben Johnson, koripalloilija Dennis Rodman, jääkiekkoilijat Börje Salming ja Doug Shedden sekä nyrkkeilijä Joe Frazier.
"Se on siinä" on saanut nimensä Mertarannan kuuluisasta lausahduksesta vuoden 1995 jääkiekon MM-kilpailujen selostuksessa. Ohjelma valittiin yleisön Venla-äänestyksessä vuoden parhaaksi viihdeohjelmaksi vuonna 2005.
Ohjelman erääksi tavaramerkiksi nousi ”jäniskevennys”, kuvanauhanpätkä, jossa kesken ampumahiihtokilpailun ladulle juoksee jänis, joka vetää hetken aikaa kilpailijoiden letkaa perässään koirien juoksukilpailuissa käytettävien vauhdittajajänisten – tai kestävyysjuoksun kirittäjien eli ”jänisten” – tapaan. Jäniskevennystä näytettiin ohjelmassa aina silloin tällöin kilpailijoiden sitä pyytäessä. Toinen ohjelman tavaramerkki oli iltasatu, lyhyt perinteisiä eurooppalaisia satuja muistuttava ja ajankohtaisista henkilöistä ja ilmiöistä kertova tarina, jonka juontaja Mertaranta kertoi ohjelman lopuksi.
Ohjelman viimeinen jakso esitettiin sunnuntaina 31. toukokuuta 2009. Jaksossa vakiojäsenet Risto Kaskilahti ja Jukka Laaksonen sekä juontaja Antero Mertaranta muistelivat menneitä ja ohjelmassa nähtiin pätkiä vanhoista jaksoista.
Tähtiryöppygalaksi
Tähtiryöppygalaksi on galaksi, jossa syntyy runsaasti uusia tähtiä, kymmeniä, jopa satoja kertoja nopeammin kuin muissa galakseissa. Tämä ei ole erillinen galaksien tyyppi vaan vaihe minkä tahansa galaksin kehityksessä. Tähtiryöppyvaihe voi kestää kymmenen miljoonaa vuotta tai enemmän, mikä on silti vain murto-osa galaksin elinkaaresta.
Tähtiryöppygalaksit ovat joko spiraaligalakseja tai epäsäännöllisiä galakseja. Myös tavallisissa galakseissa syntyy tähtiä koko ajan, mutta huomattavasti hitaammin kuin tähtiryöppygalakseissa. Wolf-Rayet-galakseissa syntyy runsaasti Wolf-Rayet-tähtiä. Tähtiryöppy voi käyttää kaiken tähtien syntyyn käytettävissä olevan kaasun ja pölyn ja kestää alle galaksin pyörähdysajan. Tähtiryöppyjen sisällä nuoret siniset tähdet kuumentavat ympäröivää kaasua ja räjähtelevät supernovina. Galaksien törmäysten lisäksi tähtien syntyryöppyjä laukaisevat lähigalaksien aiheuttamat häiriöt ja sauvan muodostuminen galaksiin.
Tunnettuja tähtiryöppygalakseja ovat M 82 ja IC 10. M82:n tähtiryöpyn aiheuttaa M81:n läheisyys. Näiden galaksien välillä on kaasusilta.
Tähtiryöppygalakseihin kuuluvat nuoret "siniset kompaktit galaksit" (BCG:t) jollaisia ovat ESO338-IG04 ja Haro11. Nämä galaksit ovat yleensä pienimassaista ja pölyttömiä ja niiden metallipitoisuus on pieni. Kaikesta päätellen ne ovat nuoria galakseja, joissa on nuoria ultraviolettia ja sinistä säteileviä tähtiä, jotka luultavasti kuuluvat näiden galaksien ensimmäiseen tähtisukupolveen. Näissä galakseissa havaitaan merkkejä sulautumisista toisiin galakseihin tai läheistä vuorovaikutusta muihin galakseihin. Metalliköyhin (suhteellisesti nuorin) lienee galaksi IZw18.
Huippukirkkaat infrapunagalaksit (ULIRG) ovat hyvin pölyisiä galakseja. Näissä infrapunaa säteilevä lämmin pöly on nuorten kuumien sinisten tähtien lämmittämää. Säteilyn huippu on noin 100 mikrometrin tienoilla. Esimerkkinä ULIRG:sta on Arp220. Ei osata täsmälleen sanoa, lämmittääkö pölyä tähtien syntyryöppy vai musta aukko, johon syöksyy kuumaa materiaa.
Blasaari
Blasaari on kvasaaria muistuttava aktiivinen galaksi. Blasaareissa galaksiytimestä lähtevä relativistinen suihku suuntautuu suoraan meitä kohti ja kirkastuu siksi äärimmäisen voimakkaasti. Blasaarit jaetaan kahteen tyyppiin:On myös löydetty muutamia kohteita, joiden ominaisuudet ovat näiden väliltä. Blasaarien tyypillisiä erikoispiirteitä ovat suuret kirkkaudet, hyvin nopeat (aikaskaala minuuteista muutamiin päiviin) valonvaihtelut ja suuri valon polarisaatio tavallisiin kvasaareihin verrattuna.
Blasaareja ovat mm. 3C273, BL Lacertae, PKS 2155-304. Hyvin energisiä, nk. TeV-blasaareja ovat Markarian 421 ja Markarian 501.
Blasaarien lähes valon nopeudella liikkuvat iskuaallot näyttävät meistä ylittävän valon nopeuden muutaman parsekin päässä blasaarin ytimestä.
BL Lacertae -kohteet ovat heikkoja, OVV-kvasaarit voimakkaita radiosäteilijöitä. Blasaarin ytimen koko on vain tuhannesosa parsekia eli noin 200 AU.
Ytimessä on musta aukko, johon syöksyvä kaasu on asettunut kiekkomaiseen muotoon, ja säteilee
valoa ja hiukkassäteilyä. Ydintä ympäröi muutaman parsekin säteinen kaasurengas, joka muistuttaa munkkirinkilää. Ytimestä kiekon napojen suunnassa lähtevä kaasusuihku syntyy mustan aukon lähellä olevan kiekon säteilyn ja magneettikentän kohdatessa toisensa.
Suihku ulottuu kymmenien kiloparsekien päähän mustasta aukosta. Kertymäkiekon säteily on yleensä synkrotronisäteilyä ja käänteistä Compton-säteilyä 
tietyillä aallonpituuksilla. Suihkut sinkoutuvat ytimestä pois relativistisella 0,95–0,99 kertaisella valonnopeudella. Koska suihku liikkuu lähes valon nopeudella, sen havaitsemisessa vaikuttavat relativistiset ilmiöt, jotka mm. vahvistavat havaitsijalle suihkun kirkkautta ja pienentävät suihkussa tapahtuvien ilmiöiden aikoja, niin että jotkut asiat näyttävät tapahtuvan yli valonnopeudella.
Jos ytimen suihku havaittaisiin sivusta, se olisi hyvin himmeä. Mitä enemmän suihku suuntautuu Maata kohti, sitä kirkkaampi se on. Poispäin Maasta suuntautuva suihku on yleensä hyvin himmeä. Molemmat suihkut näkyvät yhtä kirkkaina, jos ne kummatkin ovat 90 asteen kulmassa. Meitä kohti suuntautuva suihku näyttää relativististen efektien takia olevan 600 kertaa todellista kirkkaampi.
Sauvaspiraaligalaksi
Sauvaspiraaligalaksi eli sauvakierregalaksi (merkintä SB) on kierteisgalaksi, jonka kierrehaarat lähtevät keskustan läpi kulkevan sauvan päistä eivätkä keskeltä kuten tavallisessa kierteisgalaksissa. Muissa suhteissa sauvaspiraaligalaksi on samanlainen kuin tavallinen kierteisgalaksi. Se myös jaetaan samalla tavalla neljään alatyyppiin (SBa, SBb, SBc ja SBd) sekä viidenteen tyyppiin, epäkeskiseen SBm, jossa ainoa kierrehaara alkaa sauvan päästä.
Sauvaspiraaligalaksin keskustan sauva voi olla muodoltaan leveä laatta tai laatikko mutta myös soukempi sukkula. Sauvan arvellaan syntyneen aineesta, jota on ajautunut galaksin keskustaan sen ulko-osista.
Tykistöohjus
Tykistöohjus on epäsuoraa tulta ampuva tykistöase. Se on taktinen ohjus, jonka kantama on muutamia satoja kilometrejä (165–300 km). Tykistöohjuksen tyypillisiä maaleja ovat tavanomaisen tykistön kantaman ulkopuolelle jäävät vihollisen ryhmitysalueet, kauaskantoinen tykistö, sekä muut tärkeät maalit.
Tykistöohjus eroaa tykistöraketista kahdella tapaa. Ensinnäkin ohjuksen moottori toimii lentoradalla kauemmin kuin raketinheittimessä, jolloin saavutetaan suurempi kantama (raketilla korkeintaan noin 70 km). Toiseksi raketinheittimillä pyritään saamaan aikaan suuri hetkellinen tulivaikutus maalialueelle, jolloin raketteja ammutaan samanaikaisesti jopa kymmeniä. Tykistöraketista poiketen tykistöohjus ohjautuu aktiivisesti maaliinsa, yleensä lentoradan loppuvaiheessa.
Tykistöohjuksen taistelukärki voi olla joko varsin tarkka (osuu alle sadan metrin säteellä) räjähdysainekranaatti tai esimerkiksi 13 itseohjautuvaa panssarinläpäisykranaattia.
Tykistöohjus on yleensä sijoitettu liikuteltavalle tela- tai pyörälavetille, jotta ohjuksen tuliasema ei paljastuisi, ja että ohjuksen ampuminen voisi tapahtua nopeasti.
Epäsäännöllinen galaksi
Epäsäännöllinen galaksi (tyypin I ja Irr galaksi) on galaksi, jonka muoto on epämääräinen. 
Epäsäännöllinen galaksi ei ole kierteisgalaksi, sauvaspiraaligalaksi, elliptinen galaksi tai linssimäinen galaksi eli mikään Hubblen galaksiluokitukseen sopiva galaksi.
Irr I -tyypin galakseissa on jonkinlaista rakennetta.
Nämä voidaan jakaa spiraalimaista rakennetta omaaviin Sm-galakseihin ja jos tätä ei ole, niin Im-tyyppiin.
Irr II -tyypin galakseissa ei ole mitään rakennetta, niiden ulkoasu on täysin satunnainen.
Epäsäännölliset kääpiögalaksit tyyppiä dI tai dIrrs ovat runsaasti kaasua sisältäviä, luultavasti nuoria pieniä galakseja. Näiden tähtien metallipitoisuus on alhainen, ja oletetaan, että nämä galaksit olivat maailmankaikkeuden ensimmäisiä galakseja.
Sininen jättiläinen
Sininen jättiläinen on kuuma, sininen tai sinivalkoinen, nuori massiivinen tähti. Sinisen jättiläisen massa on yli 18 aurinkoa. Spektriluokka on O tai B, absoluuttinen kirkkaus -5 tai -6 tai yli.
Nämä tähdet sijoittuvat HR-kaaviossa vasempaan ylänurkkaan. Sinisten jättiläisten elinikä on kymmeniä - satoja miljoonia vuosia. Sinisiä jättiläisiä ovat muun muassa Regulus ja Saiph.
Suurimpia ja kirkkaimpia tähtiä ovat siniset ylijättiläiset, jotka kuuluvat spektriluokkaan O. Näiden massat ovat aluksi 80 – 200 Auringon massaa, mutta ne menettävät massaansa nopeasti.
Rigel on sininen ylijättiläinen.
Kuuma kupla
Kuuma kupla on Linnunradassa oleva kuuman kaasun alue, jollaisia on galaksimme kiekossa kylmemmän tähtienvälisen kaasun sisässä. Kuplien kaasu on hiukkasten liikkeestä päätellen hyvin kuumaa mutta niin harvaa, ettei se käytännössä lämmitä. Aurinko sijaitsee paikallisessa kuumassa kuplassa eli Silmukka I:ssa.
Kuumat kuplat syntyvät tähtien räjähtäessä supernovina sekä myös nuorten tähtien puhaltaessa voimakasta tähtituulta, joka on käytännössä kuumaa ionisoitunutta kaasua.
Kuplien voidaan ajatella olevan laajentuneita HII-alueita. Miljoonien vuosien kuluessa syntynyt kupla laajenee. Tunnettuja kuplia ovat "Silmukka II", jossa sijaitsee Pohjantähti, "Silmukka III" ja Barnardin silmukka (Sh 2-276), jossa on Rigel. Barnardin silmukka näkyy meille Rigelin ja Orionin vyön suunnassa kaarena esimerkiksi punaisessa valossa tähtitaivaasta otetussa tarkassa kuvassa. Muun muassa Hevosenpääsumu kuuluu Barnardin silmukkaan. Barnardin silmukka kattaa 600 kaariminuuttia eli 10 astetta, ja se sijaitsee 1 600 valovuoden päässä ollen läpimitaltaan 300 valovuotta. Kupla syntyi noin 2 miljoonaa vuotta sitten supernovaräjähdyksessä.
Juurikkaat
Juurikkaat ("Beta") on kasvisuku revonhäntäkasvien ("Amaranthaceae") heimossa ja "Betoideae"-alaheimossa. Aiemmin suku on luokiteltu savikkakasvien ("Chenopodiaceae") heimoon. Tunnetuin laji on juurikas ("Beta vulgaris").Ruokajuurikkaan ("B. vulgaris") alalajeja ja muunnoksia:
Demons &amp; Wizards
Demons & Wizards on Blind Guardian- ja Iced Earth -yhtyeiden voimahahmojen Hansi Kürschin ja Jon Schafferin yhteinen musiikkiprojekti, joka on julkaissut kaksi levyä, yhtyeen nimeä kantavan albumin "Demons & Wizards" vuonna 2000 ja "Touched By The Crimson King" -albumin vuonna 2005. Demons & Wizardsin musiikin kirjoittaa Schaffer, sanoitukset Kürsch. Yhtyeen nimi on lainattu Uriah Heepin vuonna 1972 julkaisemalta samannimiseltä levyltä. Osa "Touched By The Crimson Kingin" sanoituksista kumpuaa kauhukirjailija Stephen Kingin seitsenosaisesta teoksesta "Musta torni".Studioalbumit
FLAC
FLAC (, tiedostopääte flac tai fla) on Xiph.orgin kehittämä häviötön äänenpakkausmenetelmä, joka on patentiton ja lisenssimaksuton. Toisin kuin häviölliset menetelmät, esimerkiksi MP3, AAC ja Ogg Vorbis, FLAC ei kadota tai muuntele lainkaan äänisignaalin informaatiota, joten FLAC-dekooderin muodostama bittivirta on identtinen kopio verrattuna alkuperäiseen. Tuki FLAC-formaatille löytyy monista ohjelmistoista ja audiolaitteistoista.
FLACilla voidaan pakata PCM-äänivirtaa, jonka näytteenottotaajuus on 1–1 048 570 Hz yhden hertsin askelin ja bittisyvyys 4–32 bittiä näytettä kohti. Äänikanavia voi olla yhdestä kahdeksaan. FLAC käyttää omaa metatietojärjestelmäänsä, joka sijaitsee tiedoston alkupuolella.
FLACia käytettäessä äänenpakkaukseen käytettävää bittinopeutta ei voi juuri säätää, ja lopullinen bittinopeus voi olla alkuperäisestä 100 %, jos pakattavana on monipuolista ääntä sisältävä kohta, tai lähes 0 %, kun pakataan täydellistä hiljaisuutta eli pelkkiä nollia sisältäviä näytteitä. Kun yleiskäyttöisellä ZIP-pakkausmenetelmällä saadaan pakattua CD-tasoista PCM-koodattua ääntä 10–20 %, FLAC saavuttaa 30–50 %:n pakkaustehokkuuden.
Adygeian kansallishymni
Adygeian kansallishymnin on sanoittanut Iskak Šumafovitš Mašbaš ja säveltänyt Umar Hatsitsovitš Thabisimov. Se otettiin virallisesti käyttöön 25. maaliskuuta 1992.
АДЫГЭ РЕСПУБЛИКЭМ И ГИМН
Тихэгъэгу кlасэу тигупсэр
Адыгэ чlыгушъ, терэl.
Зы бын-унагъоу лъэпкъыбэр
Щызэгурыlоу щэрэl.
Жъыу:
Шlум факlу, лъыкlуат,
Республикэу тиунэ дах.
Егъэхъу, зыlат,
Республикэу тигугъэ лъаг -
Уилъэнкън хъишъэр фэlуат.
Дунаим ичlыпlэ шlагъор
Нахьыжъмэ тэ къытфыхах,
Ахэмэ ялlыгъэ-шlагъэ
Лlэшlэгъумэ къызэlэпах.
Жъыу:
Хьазабмэ уахэмытыжьэу
Уитыгъэ нэфи ншъхьащыт.
Россием зыкlэ ущыщэу
Ащ гукlи ущышъхьафит.
Жъыу:
Тэ тыщыlэфэ - егъашlэмъ -
Тичlыгоу тыгур щlэщт.
Тиуашъуи, тыгъи бэгъашlэ
Тфэхъоу тикlасэу тиlэщт.
Жъыу:
ГИМН РЕСПУБЛИКИ АДЫГЕЯ
Земля адыгская - милая сердцу страна,
Наша душа - пусть живет, -
Пусть будет согласие всегда
В единой семье народов.
Припев:
Иди к добру, двигайся дальше,
Республика - наш счастливый дом.
Поднимайся расправляй крылья,
Республика - наша высокая мечта.
Умножай славу народов своих.
Одно из прекрасных мест мира
Нашими предками выбрано для нас
Их мужество, их отвага
Века передают друг другу.
Припев:
Все тягости у тебя позади,
И солнце твое над тобой.
Ты - частица России славной,
И сердцем в ней ты свободна.
Припев:
Пока мы живы - вечно
Земля будет в нашем сердце.
И вечны будут для нас
И солнце родное, и небо.
Припев:
Niklas Tarvajärvi
Niklas Henrikki Tarvajärvi (s. 13. maaliskuuta 1983 Tuusula) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Tarvajärvi edustaa alankomaalaista Heerenveense Boysia.
Tarvajärven isoisä oli toimittaja Niilo Tarvajärvi.
Tarvajärven kasvattajaseura on Kuusysi, ja Veikkausliiga-debyyttinsä hän teki Jokereissa kaudella 2003. Ennen siirtymistään ulkomaille hän pelasi myös MyPassa, jossa hän saavutti Suomen cupin voiton kaudella 2004 ja Suomen-mestaruuden kaudella 2005.
Vuodet 2005–2009 Tarvajärvi vietti Alankomaiden Eredivisiessä, jossa hän edusti Heerenveeniä sekä lainasopimuksella De Graafschapia ja Vitesseä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin ja heinäkuussa 2009 edelleen Karlsruheen.
Suomen A-maajoukkueessa Tarvajärvi pelasi ensimmäisen kerran harjoitusottelussa Kuwaitia vastaan vuonna 2005. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa otteluita kertyi 16.
Lahden Reipas
Lahden Reipas on lahtelainen palloilun yleisseura. Se syntyi viime sotien jälkeen 1940-luvulla, kun Viipurin Reipas siirtyi evakkoon Lahteen. Seura pelasi virallisesti Viipurin Reippaan nimellä aina vuoteen 1962 saakka, jolloin seuran palloiluosaston nimeksi vaihtui yksinkertaisesti Reipas. Vuonna 1963 nimi vaihtui jälleen, nyt Lahden Reippaaksi.
Reipas on pelannut monta vuotta pääsarjatasolla menestyen hyvin erityisesti jalkapallossa mutta myös jääpallossa ja jääkiekossa. Jääpallossa Lahden Reipas esiintyi SM-sarjassa viimeksi kaudella 1967, mutta lopetti jääpallotoimintansa seuraavalla kaudella. Vuonna 1975 jalkapallo ja jääkiekkotoiminta erosivat toisistaan. Jalkapallo jatkoi Lahden Reippaan nimellä, kun jääkiekkopuoli vaihtoi nimensä Kiekkoreippaaksi.
Lahoaminen
Lahoamiseksi kutsutaan tapahtumaa, kun bakteerit ja sienet hajottavat kuollutta eliötä hapellisessa ympäristössä. Toisin kuin mätäneminen, lahoaminen ei tuota voimakasta hajua. Lahoaminen luokitellaan hitaaksi palamiseksi, eli aineen reaktioksi hapen kanssa ilman liekkiä.
Lahoamalla hajoavaa ainesta ovat luonnossa tyypillisesti puu sekä lehdistä, neulasista ja muusta kasviaineksesta muodostuva karike.
Puulla lahot voidaan hajoamistavan mukaan jakaa kolmeen lahotyyppiin eli ruskolahoon, valkolahoon ja katkolahoon.
Puun kasvunaikaisina lahottajina toimivat juurikäävät ja mesisienet kuten pohjanmesisieni. Puun pintavaurioihin pesiytyy helposti verinahakkasieni ("Stereum sanguinolentum") alkaen lahottaa puuta. Rakennuksissa lahottajina esiintyviä lahottajasieniä ovat esimerkiksi lattiasieni ("Serpula lacrymans"), kellarisieni ("Coniophora puteana") ja kelokääpä ("Antrodia sinuosa").
Monet eliölajit tarvitsevat lahopuuta elääkseen. Lahoamisen edetessä eri lahottajaeliöt seuraavat toinen toistaan muodostaen ekologisen sukkession ja tämän seurauksena lahoamisen eri vaiheissa lahopuulla elävät eri eliöt. Lahopuilla esiintyvistä lajeista monet ovat metsätalouden tehostuessa harvinaistuneet.
PPŠ-41
PPŠ-41 (ven. ППШ-41 = 7,62 мм пистолет-пулемёт Шпагина образца 1941 года; "7,62 mm Pistolet-pulemjot Špagina obraztsa 1941 goda"; myös PPSh-41) on Georgi Špaginin suunnittelema neuvostoliittolainen konepistooli, josta tuli toisen maailmansodan valmistetuimpia aseita.
PPŠ-41:n edeltäjiä olivat Vasili Degtjarjovin suunnittelemat PPD-34, PPD-34/38 ja PPD-40, jotka muistuttivat läheisesti saksalaista Bergmann MP28:aa.
PPD:t olivat monimutkaisia ja kalliita valmistaa, ja PPŠ suunniteltiin halvaksi massatuotantovaihtoehdoksi: piippua lukuun ottamatta kaikki metalliosat olivat teräslevystä prässättyjä. Sodan loppuun mennessä valmistettiin yli kuusi miljoonaa asetta. Vuodesta 1942 tuli käyttöön nopeammin ja halvemmalla valmistettava 35 patruunan tankolipas; sen ohella oli edelleen käytössä myös 71 patruunan rumpulipas.
Saksalaiset arvostivat sotasaaliiksi saatuja aseita jopa siinä määrin, että suunnittelivat niiden käyttöönottoa 9 mm:n patruunalle muunnettuna. 7,62 × 25 mm:n ja 9 mm:n Parabellum-patruunat olivat niin samanlaisia, että muutokseen tarvittiin vain 9 mm:n piippu ja adapteri MP38/40 32 -patruunan lippaiden käyttämiseksi. Muunnettu ase nimettiin MP41(r):ksi, mutta sitä tai pelkkiä muutososia valmistettiin vain ehkä muutamien tuhansien kappaleiden erä, eikä niitten käytöstä ole kovinkaan paljon tietoja. Lisäksi muutos riisti aseelta sen suurimman valtin eli suuripanosmääräisen rumpulippaan käytön.
Jatkosodan aikana suomalaiset saivat PPŠ-41:tä sotasaaliiksi noin 2 500 kpl. Jatkosodan aikana rintamajoukkojen lisäksi niitä käyttivät kotirintaman joukot. Niiden muuntamista 9 × 19 Parabellum -kaliiperiin suunniteltiin myös Suomessa, mutta tämä hanke ei edennyt muutamaa prototyyppiasetta pitemmälle.
PPŠ-41:n rinnalle tuotantoon tuli vuonna 1942 Aleksei Sudajevin suunnittelema halvempi, taittoperällä varustettu PPS-42-konepistooli, josta hetimmiten kehitettiin edelleen PPS-43.
Friisilä
Friisilä () on Espoon Olarin kaupunginosan pienalue. Pohjoisessa Friisilä ulottuu Puolarintiehen ja Espoon keskuspuistoon, idässä Kuitinmäkeen, etelässä Länsiväylään ja lännessä Finnoonojaan. Friisilässä oli 2 524 asukasta vuodenvaihteessa 2013–2014. Alueen rakennuskanta koostuu pääasiassa erillisistä pientaloista.
Espoon kunnalisista palveluista Friisilän alueella toimivat Puolarmetsän sairaala, Friisilän koulu, Tähtiniityn koulu, Friisilän päiväkoti ja palvelutalo Hopeakuu.
Alueen ensimmäiset asukkaat olivat uudisraivaajia, jotka rakensivat kotinsa Frisans med Kaitansin kartanon maista lohkotuille rintamamiestonteille. Rakentaminen oli luvanvaraista vuosikymmeniä, sillä alueelle vahvistettiin asemakaava vasta vuonna 2000. Suurin osa alueen rakennuskannasta on valmistunut 1950-luvun jälkeen. Alueella toimii omakotiyhdistyksen rinnalla edelleen myös Frisansin tiekunta.
Friisilänaukio on aukio Espoon Olarin Friisilässä. Aukiolla toimivat muun muassa ravintola, eläinkauppa, pyöräliike, elokuvavuokraamo, grillikioski ja kukkakauppa. Friisilänaukio oli ennen tärkeä bussien päätepysäkki,mutta nykyään sinne kulkee vain yksi yölinja,112N Kamppiin. Sen sijaan bussiyhteydet muualta Friisilästä ovat melko hyvät: Holmanmäestä lähtee linja 133 Matinkylän kautta Henttaalle, ja puolarintietä kulkevat linjat 125 Espoonlahdesta Tapiolaan sekä 531 Jorvista Tiistilään.
Special Air Service
Special Air Service (SAS) on Britannian maavoimien erikoisjoukko, jota pidetään monien muiden nykyaikaisten erikoisjoukkojen esikuvana.
SAS perustettiin vuonna 1941 tekemään iskuja syvälle vihollislinjojen taakse sekä mahdollisuuksien mukaan värväämään, kouluttamaan, aseistamaan ja organisoimaan paikallisia sissijoukkoja. Toisen maailmansodan aikana SAS kunnostautui etenkin Pohjois-Afrikassa ja Välimeren alueella. Sodan päätyttyä SAS lakkautettiin, kunnes se perustettiin uudestaan vuonna 1952 Malaijilla käytävää sissisotaa varten. Malaijin konfliktin jälkeen SAS on operoinut muun muassa seuraavissa paikossa: Oman 1958–1959, Borneo 1963–1966, Aden 1964–1964, Pohjois-Irlanti 1969–1994, Oman 1970–1976, Lontoo 1980 (panttivankien vapautus Iranin suurlähetystöstä), Falkland 1982, Persianlahti 1990–1991, Bosnia 1994–1995, Kosovo 1999, Sierra Leone 2000, Irak 2003–2009 ja Afganistan 2001–.
SAS:n tehtävänä on muun muassa tiedustelu, iskuosastotoiminta, epätavanomainen sodankäynti ja terrorisminvastaiset operaatiot. SAS koostuu yhdestä vakinaisesta (22. SAS-rykmentti) ja kahdesta reserviläisjoukkojen rykmentistä (21. SAS ja 23. SAS). Sen riveissä on yhteensä 700 sotilasta, jotka on jaettu neljään taistelukomppaniaan (Boat troop, Air troop, Mobility troop ja Mountain troop). Jokaisessa komppaniassa on neljä 16-miehistä joukkuetta, jotka yleensä suorittavat tehtäviä kahdeksan miehen ryhminä tai nelimiehisinä partioina taktisten vaatimusten mukaan. Taistelukomppanioita tukevat esikuntakomppania, operaatiotutkimusosasto, suunnittelu- ja tiedusteluyksikkö sekä koulutusosasto.
Maiti
Maiti on koiraskalan maitomainen, usein valkoinen siemenneste, joka hedelmöittää naaraskalan mätimunia eli mätiä. Maiti on syömäkelpoista, mutta sitä ei pidetä yhtä herkullisena kuin mätiä. Kuitenkin esimerkiksi talvisen mateen maiti kannattaa korjata talteen muiden syötävien sisäelinten kuten maksan yhteydessä, mikäli maitipussi on säilynyt jokseenkin ehjänä.
Maitikalat ovat säännönmukaisesti mätikaloja pienempiä.
Kaloilla on erilaisia hedelmöitystapoja. Maidinlaskuun liittyy kuitenkin kosiomenoja.
Julkisyhteisö
Julkisyhteisö (julkisoikeudellinen yhteisö, julkisoikeudellinen laitos) on luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden muodostama yhteisö, joka on perustettu lainsäädäntötoimin. Julkisyhteisön tarkoituksesta, toiminnasta ja järjestelystä säädetään lailla tai asetuksella.
Julkisyhteisöt ovat julkishallinnon organisaatioita, eli ne ovat osa Suomen julkishallintoa. Julkisyhteisöt hoitavat julkisia hallinto- tai palvelutehtäviä tai käyttävät julkista valtaa. Julkisyhteisöt eivät voi vapaasti määrätä tarkoitustaan eivätkä yleensä vapaasti valita jäseniään.
Julkinen palvelutehtävä voi olla esimerkiksi hyvinvointipalvelujen ylläpitäminen tai asiantuntijapalveluiden tuottaminen (esimerkkinä metsänhoitoyhdistykset tai Liikenneturva). Julkinen hallintotehtävä voi olla esimerkiksi lupapäätöksiä, rahoituspäätöksiä, tarkastusta tai valvontaa (esimerkkinä riistanhoitopiirit, joilla on valtuudet myöntää pyyntilupia).
Julkisyhteisöä ei pidä sekoittaa viranomaiseen, vaikka viranomainen on myös julkisyhteisö, sillä Suomen perustuslain mukaan merkittävää julkisen vallan käyttöä sisältäviä tehtäviä voidaan antaa vain viranomaiselle. Julkisyhteisöä ei pidä myöskään sekoittaa sellaiseen yksityisoikeudelliseen yhteisöön, joka käyttää julkista valtaa 
(esimerkkinä auton katsastuksia suorittavat osakeyhtiöt) tai jonka toimintaa säätelee laki
(esimerkiksi yhdistysten toimintaa säätelee yhdistyslaki). Julkisyhteisöä ei voi perustaa yksityishenkilö, toisin kuin yksityisoikeudellisen yhteisön.
Euroopan unionin direktiivi määrittelee julkisoikeudelliseksi laitokseksi laitoksen, joka täyttää seuraavat kriteerit: 1. On perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita eikä harjoita teollista tai kaupallista toimintaa. 2. On oikeushenkilö. 3. Rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet.
Suomalaisia julkisyhteisöjä:
Eisenstadt
Eisenstadt on ikivanha 14 339 asukkaan kaupunki Burgenlandin osavaltiossa Itävallassa. Se on viinin- ja hedelmänviljelyn keskus. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Esterházyn linna, jossa työskeli aikoinaan säveltäjä Joseph Haydn. Hänet on haudattu kaupungin kirkkoon.
Eisenstadt on Burgenlandin pääkaupunki. Burgenland siirrettiin vuoden 1921 sopimuksessa Unkarista Itävaltaan ja pääkaupungiksi tuli Eisenstadt 30. huhtikuuta 1925. Sen unkarinkielinen nimi on "Kismarton" ja kroatiaksi se on "Željezno". Kaupungin nimi tarkoittaa "rautakaupunkia", aiemmin myös "rautaista linnaa".
Paikalla on arkeologisten tutkimusten perusteella ollut asutusta jo Hallstatt-kaudella kolmisen tuhatta vuotta sitten. Sen jälkeen siellä on ollut kelttiläistä ja roomalaista asutusta. Kansainvaelluksen aikana saapui germaaniheimoja ja hunneja. Baijerilainen asutus lienee syntynyt vuoden 800 vaiheilla.
Kaupungin nimi Castrum ferrum mainitaan ensi kerran 1118. Unkarinkielinen nimitys Kismarton (Pyhä Martti) mainitaan vuonna 1264. Oikeus kaupankäyntiin on Eisenstadtille annettu vuonna 1388. Itävallan arkkiherttua Albert VI valtasi kaupungin 1445, ja se pysyi Habsburgien hallitsijasuvulla parisataa vuotta. Ottomaanit valtasivat kaupunkiin 1529–1532 pyrkiessään Wieniin.
Esterházyt ryhtyivät hallitsemaan Eisenstadtia vuonna 1648. Heidän aikanaan oli vilkasta rakennustoimintaa, joten kaupunkikuva muuttui melkoisesti. Napoleon Bonaparten ranskalaiset joukot valloittivat kaupungin 1809. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Burgenlandin maakunnan asemasta oli kiistaa, mutta alue jäi Itävaltaan eikä tullut osaksi Unkaria. Toisen maailmansodan aikana kaupunkia pommitettiin. Se oli Puna-armeijan hallussa 1945 - 1955.
Fontainebleau
Fontainebleau on 15 688 asukkaan (2006) kaupunki Ranskassa Île-de-Francen alueella lähellä Pariisia. Sitä ympäröi Fontainebleaun metsä, joka on Ranskan kauneimpia puistoalueita, laajuudeltaan 169 neliökilometriä.
Kaupungissa on myös renessanssilinna, jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 1528. Linnassa on laajoja taidekokoelmia. Se on Unescon maailmanperintöluettelon kohde.
Fontainebleaussa on rautateollisuutta, ja siellä tuotetaan myös brie-juustoa ja Chasselas-pöytäviinejä.
Fontainebleaussa sijaitsee kauppakorkeakoulu INSEAD.
Naton päämaja, Supreme Headquarters Allied Powers Europe, sijaitsi Fontainebleaussa vuoteen 1967 saakka.
Paavi Johanna
Tarinan mukaan Johannes Anglicus oli luonnontieteitä tutkiva munkki, joka saapui Roomaan pyhiinvaellukselle ja opiskelemaan. Tunnettu luonnontieteilijä pääsi pian Vatikaanin sisäpiiriin ja hänet nimitettiin kardinaaliksi. Paavi Leo IV:n kuoltua hänet valittiin yksimielisesti paaviksi.
Paavi Johannes VIII:n sukupuoli paljastui hänen synnyttäessä lapsen kesken kulkueen. Yleisimmän kertomuksen mukaan lapsi oli kuollut ja kansa kivitti Johannan kuoliaaksi, toisen version mukaan hänet erotettiin ja lähetettiin luostariin katumaan ja hänen poikansa olisi edennyt kardinaalipiispaksi.
Johannan paaviuden tarina oli keskiajalta 1600-luvulle asti tunnettu eurooppalaisen kansan keskuudessa, ja sitä pidettiin yleisesti ottaen totuutena. Protestanttisuuden nostaessaan päätään katolinen kirkko kielsi paavi Johannan protestanttisena propagandana.
Nykyään Vatikaani kieltää Johannan kahdella argumentilla. Ensimmäisen mukaan Johannasta ei ole aikalaisten tietoja. Toisen mukaan paavi Leo IV kuoli 855 ja Benedictus III nousi valtaan samana vuonna, eikä tähän väliin mahtuisi Johannan lähes kahden vuoden mittaista kautta.
Johannan esiintymättömyyttä aikakirjoissa on selitetty sillä, että aikalaiskronikoitsijat eivät luultavasti olisi munkkikoulutuksen saatuaan halunneet tunnustaa naispuolista paavia. 
Tiedot Leo IV:n ja Benedictus III:n hallituskausien päivämääristä ovat "liber pontificalisista", jota pidetään epätarkkana. On myös esitetty Leo IV kuolleen 853–854, jolloin hänen ja Benedictus III väliin sopisi Johannes VIII hallituskausi.
Maailmanviiva
Hiukkasen paikka ajanhetkellä formula_1 voidaan ilmaista koordinaateilla formula_2, formula_3 ja formula_4. Eri ajanhetkillä ilmaistuna nämä koordinaatit muodostavat hiukkasen radan. Maailmanviiva on hiukkasen paikka eri ajanhetkillä esitettynä 4-ulotteisessa avaruus-aikadiagrammissa, missä yksi ulottuvuus on aika formula_1 ja kolme muuta ilmaisevat paikkaa. Jos liike tapahtuu vain yhdessä suunnassa formula_6, voidaan maailmanviiva esittää kaksiulotteisessa esityksessä, missä koordinaatteina ovat formula_6 ja formula_1.
Loivimman mahdollisen vapaan hiukkasen maailmanviivan yhtälö on formula_9, joka on ns. valoviiva, missä formula_10 on valonnopeus ja formula_1 on aika.
Lempäälän-Vesilahden Sanomat
Lempäälän-Vesilahden Sanomat on Lempäälän ja Vesilahden alueella ilmestyvä vuonna 1931 perustettu paikallislehti. Sen edeltäjä oli vuonna 1928 perustettu Lempäälän Sanomat. Lehti ilmestyi vuosina 1956–1975 nimellä Lempäälän-Vesilahden-Tottijärven Sanomat. Lehdellä on lukijoita arviolta noin 22 000. Lehden levikki on 7371 kpl.
Paul Stoddart
Paul Stoddart (s. 26. toukokuuta 1955, Melbourne) on australialainen miljonääri.
Jo nuorena hän oli kiinnostunut kilpa-autoilusta. Sittemmin hän toimi charterlentäjänä vieden uhkapelureita Australian mantereelta Tasmaniaan, joka oli ainoa uhkapelin salliva osavaltio.
Stoddart siirtyi Eurooppaan, jossa hankki vuonna 1996 kolmetoista vanhaa kilpa-autoa, joista kymmenen Tyrrelliä, yksi Minardi, yksi Benetton ja yksi Brabham. Hän sai sponsorikseen European Aviation -yhtiön, ja seuraavana vuonna hän alkoi pyörittää omia formulakisojaan nimeltään European Formula Racing. Ajaja Nigel Greensall voitti kisat kahtena vuonna.
Varsinaisten Formula 1 -tallien omistajaksi hän tuli vuonna 2001 ostettuaan Minardin. Stoddartin ura tallipäällikkönä päättyi kauteen 2005, kun hän myi Minardin Red Bullille. Näin Minardista tuli Toro Rosso ja Stoddart vetäytyi F1 varikoilta toistaiseksi.
Vuonna 2007 Paul Stoddart toimi Pohjois-Amerikan Champ Car –sarjassa tallipäällikkönä ostettuaan CTE-HVM tallin, jonka nimesi Minardi Team USA:ksi ja jonka kuljettaja Robert Doornbos voitti kauden aikana kaksi kilpailua.
Votkinsk
Votkinsk (, udmurtiksi "Votka") on kaupunki Kaman sivujoen Votkan varrella Udmurtian itäosassa Venäjällä. Votkinsk muodostaa itsenäisen, suoraan tasavallan alaisen kaupunkipiirikunnan ("gorodskoi okrug"), mutta on myös sitä ympäröivän Votkinskin piirin keskus. Kaupungin asukasluku on 99 022 (2010).
Votkinsk on merkittävä teollisuuskaupunki. Kaupungin suurimpiin teollisuusyrityksiin kuuluu monialainen "Votkinski Zavod" -tehdas (ФГУП «Воткинский завод»), joka perustettiin jo 1759. Sen tuotantoon kuuluvat niin mannertenväliset ohjukset (Topol-M), työstökoneet kuin kodinkoneetkin. Noin 30 km Votkinskista Kamajoella sijaitsee 1000 megawatin tehoinen Votkinskin vesivoimalaitos.
Votkinsk perustettiin vuonna 1759 rautatehtaan työntekijöiden asuinpaikaksi. Kaupunkioikeudet se sai 1935.
Säveltäjä Pjotr Tšaikovski syntyi Votkinskissa vuonna 1840 ja vietti siellä elämänsä ensimmäiset kahdeksan vuotta. Kaupungissa on Tšaikovski-museo, ja läheinen, Votkinskin vesivoimalaitoksen yhteyteen syntynyt uusi kaupunki on nimetty hänen mukaansa Tšaikovskiksi.
Leclerc
AMX-56 Leclerc on ranskalainen taistelupanssarivaunu.
Giat Industries (nyk. Nexter) alkoi kehittää Leclerc-taistelupanssarivaunua 1983. Ensimmäiset kuusi prototyyppiä valmistuivat 1989. Ranskan armeija otti Leclercin käyttöön 1992 ja Yhdistyneitten Arabiemiraattien armeija 1995. Leclerc Mk 2 otettiin käyttöön 1998. Ranskan armeijalla on käytössään 406 Leclerciä, ja lisäksi 20 panssaroitua huoltovaunua. Yhdistyneet Arabiemiraatit on tilannut 390 taisteluvaunua ja 46 evakuointivaunua. Wärtsilä-SACM V8X-moottorin ns. Hyperbar-tekniikka tarkoittaa käytännössä sitä että moottoriin saadaan korkeampi ahtopaine ulkoisella kaasuturbiinilla.
LECLERC Ranska / UAE
Midtown Madness (pelisarja)
Midtown Madness on Angel Studiosin ja Digital Illusions CE:n kehittämä sekä Microsoft Game Studios julkaisema ajopelisarja. Sarjan kaksi ensimmäistä osaa julkaistiin Microsoft Windowsille ja kolmas osa alkuperäiselle Xboxille.
"Midtown Madnessissa" voi suorittaa erilaisia autoilutehtäviä, muun muassa kilpa-ajoa. Pelejä voi kuitenkin pelata suorittamatta mitään tehtävistä. Peleissä on useita automalleja, joilla voi ajaa pitkin eri kaupunkeja. Internetissä on useita sivustoja, joilta voi ladata uusia autoja ja karttoja.
Ensimmäinen "Midtown Madness" julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 1999. Pelin kehitti Angel Studios. Pelin ainoa kaupunki on Chicago.
"Midtown Madness 2" julkaistiin vuonna 2000. Kehittäjä oli edelleen Angel Studios. Peli oli edeltäjäänsä laajempi ja grafiikaltaan paranneltu. Pelattavat kaupungit ovat San Francisco ja Lontoo.
"Midtown Madness 3" julkaistiin vuonna 2003. Kehittäjä oli tällä kertaa Digital Illusions CE. Peli on edeltäjiänsä monipuolisempi sekä grafiikassa että tehtävissä. Pelin kaupungit ovat Washington DC ja Pariisi. Peli on julkaistu Xboxille
Antônio Pizzonia
Antônio Reginaldo Pizzonia Júnior (s. 11. syyskuuta 1980 Manaus, Amazonas, Brasilia) on brasilialainen kilpa-autoilija. Hän syntyi Manausissa keskellä Amazonin sademetsää, ja tästä syystä hänestä käytetään lempinimeä ”Jungle Boy”.
Pizzonia aloitti autourheilijana kilpailemisen jo 11-vuotiaana lähinnä kartingissa, mutta hän on osallistunut myös Formula 3000 -kilpailuihin. Aluksi hän kilpaili kotimaassaan lähinnä São Paulon (Interlagos) ja Rio de Janeiron radoilla. Hän siirtyi Englantiin vuonna 1997. Pizzonia voitti Britannian Formula Renault -sarjan mestaruuden vuonna 1999. Samana vuonna hän sijoittui toiseksi Euroopan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2000 Pizzonia voitti Britannian F3-sarjan mestaruuden.
Pizzonian Formula 1 -ura alkoi vuonna 2003 Jaguarilla, jonne hänet pestattiin Mark Webberin tallitoveriksi. Hän ei saavuttanut juurikaan menestystä, ja hänet korvattiin Justin Wilsonilla. Vuosina 2004 ja 2005 Pizzonia ajoi Williamsilla yhteensä yhdeksän kilpailua korvaten Ralf Schumacheria ja Nick Heidfeldiä. Hän saavutti formulavuosinaan yhteensä kahdeksan pistettä ajamalla neljästi seitsemänneksi.
Kaudella 2007 Pizzonia ajoi GP2-sarjassa FMS -tallissa turkkilaisen Jason Tahincioğlun tallikaverina. Hänet kuitenkin erotettiin tallista kesken kauden vaisujen tuloksien takia. Hänen paikkansa tallissa otti Adam Carroll. Vuosina 2008–2009 ja 2011 Pizzonia kilpaili Superleague Formula- ja Brasilian Stock Car -sarjoissa. Vuonna 2012 Pizzonia ajoi neljä kilpailua Auto GP -sarjassa voittaen niistä kaksi ja sijoittuen sarjan yhdeksänneksi.
Veli Giovanni
Hillari Johannes Viherjuuri eli Veli Giovanni (19. helmikuuta 1889 Helsinki – 21. syyskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen opettaja, toimittaja, kustannusjohtaja ja mainonnan lehtori. Hän oli junailija Richard Grönrothin ja Emma Vähä-Uotilan poika. Perhe suomensi sukunimensä Grönroth Viherjuureksi vuonna 1906 yleisen suomalaisinnostuksen vallassa.
Hillari Viherjuuri oli koulupoikana "Uuden Suomettaren" (myöhemmin "Uusi Suomi") oikaisulukijana. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1911 ja maisteriksi 1913, jolloin hän lähti Moskovaan vuodeksi opiskelemaan venäjää. Suomalaisen Normaalilyseon venäjän ja suomen kielen opettajana hän oli 1914–1918. Sisällissodan jälkeen Viherjuuri oli Otavan reklaamijohtajana.
Hillarin veli Leonard Viherjuuri toimi "Suomen Kuvalehden" päätoimittajana vuodesta 1918. Koska Hillari halusi olla veljensä kanssa hyvissä väleissä, hän humoristisesti otti nimimerkikseen munkkinimeä muistuttavan Veli Giovannin tanskalaisen Jenny Blicher-Clausenin romaanin nimen mukaan. Johanneksen vastine italiaksi on Giovanni.
Viherjuuri toimitti erilaisia pilalehtiä ja tehtäväkirjoja. Vuonna 1919 ilmestyi "Huvittavia tehtäviä lapsille". Samana vuonna ilmestyi "Jyry-Jaakon päiväkirja" sekä ensimmäiset "Pilajuttuja ja piirroksia" -lehdet. Pilajuttuja ilmestyi 178 lehteä vuoteen 1950 saakka. Hän toimitti myös vuosialbumia "Kalle Viksari" (1924–1950). Otavan julkaisema "Kalle Viksari" oli ensimmäinen säännöllisesti ilmestynyt suomalainen sarjakuvajulkaisu. Viherjuuri toimitti lisäksi sarjoja "Lasten oma kirja" ja "Poikien oma kirja" ja joululehteä Joulukärpänen.
Hänen tunnetuin kirjoittamansa sarjakuvansa oli "Junnu", joka ilmestyi "Suomen Kuvalehdessä" 1927–1934. Junnulla oli monta piirtäjää: Alexander Tawitz, Poika Vesanto ja Arnold Tilgmann. "Suomen Kuvalehdessä" oli myös hänen toimittamansa Veli Giovannin Ajanvietesivu 1919–1936, joka sisälsi tehtäviä ja piirroksia, ja hänen kirjoittamansa ja Poika Vesannon piirtämä sarjakuva "Kapteeni ja Ville", joka ilmestyi 1934.
Herra Kerhonen oli pyöreä porvarisherra, jota Viherjuuri ideoi 1930–1949. Piirtäjinä olivat Gösta Thilén ja Olavi Vikainen.
Viherjuuri luovutti testamentissaan originaalinsa Suomen taideteollisuusmuseolle. Viherjuuren työtä jatkoi jonkin aikaa tytär Irmeli Viherjuuri nimellä "Giovanna".
Spinelli
Spinelli on spinelliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen koostumus on MgAlO. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 8 ja ominaispaino 3,58–3,62 sekä tiheys 3,58–4,06. Spinellin kidejärjestelmä on kuutiollinen. Spinellikiteet ovat tavallisimmin oktaedrin muotoisia, ja ne muodostavat toisinaan kaksosia. Spinelliä tavataan punaisena, vaaleanpunaisena, violettina, sinisenä, ruskeana, värittömänä, vihreänä, keltaisena ja mustana. Läpinäkyvänä spinelli on jalokivi. Spinelli-nimi tulee latinan kielen sanasta "spina" (oka, piikki), joka viittaa kiteen muotoon. Spinellin nimi voi viitata myös kreikan kielen sanaan σπινθήρας (spinthiras), joka tarkoittaa kipinää ja viittaa punaisen spinellin tulenhehkuiseen väriin.
Punainen spinelli, joka on korukäytössä spinellin värimuunnoksista suosituin, muistuttaa erehdyttävästi rubiinia, mutta on astetta pehmeämpi. Hiottujen kivien kohdalla, kun naarmutuskovuustesti ei ole mahdollinen, tarvitaan gemmologin tutkimusta erottamaan kivet toisistaan. Monet kruununjalokivet, kuten Baijerin kuninkaan kruunun kivet ja kuuluisa "Black Prince's Ruby" Englannin kuninkaan kruunussa on myöhemmin tunnistettu spinelleiksi. Spinelli erotettiin omaksi mineraalikseen 1700-luvulla.
Spinelliä esiintyy lähinnä magmakivissä ja marmoreissa. Kiteet ovat pääosin pieniä; Lontoon Luonnontieteellisessä museossa on 500 karaatin spinellikide, ja "Black Prince's Ruby" on noin 170 karaatin painoinen. Kestävänä ja painavana mineraalina spinellikiteet rikastuvat isäntäkiven rapauduttua jalokiviuvaan, esimerkiksi jokien pohjiin. Spinelliä ja korundia löydetään usein samoista esiintymistä, sillä ne molemmat tarvitsevat syntyäkseen alumiinioksidin läsnäolon ja koska mineraalit ovat kestävyydeltään ja ominaispainoltaan samaa luokkaa. Tunnetuimmat spinelliesiintymät ovat Sri Lankan jalokivisoraesiintymät sekä Myanmarin ja Thaimaan kalkkikivet. Mustaa tai tummanvihreää epäjaloa spinelliä kutsutaan usein "pleonastiksi" (aikaisemmin myös "ceyloniitiksi"), ja se on varsin tavallinen mineraali kivilajeissa, joista eräissä päämineraalina. Keltaista spinelliä kutsutaan toisinaan "rubiselliksi".
Spinelliä saattaa muodostua liekkiatomiabsorptiospektrometrissä, kun määritellään magnesiumia näytematriisista joka sisältää alumiinia. Syntynyt yhdiste vaikeuttaa näytteen analysointia.
Mustan saaren salaisuus
Mustan saaren salaisuus () on Tintin seikkailut -sarjakuvasarjan seitsemäs julkaistu albumi. Se ilmestyi alun perin belgialaisen "Le XX Siecle" -lehden "Le Petit Vingtieme" -nuorisoliitteessä 15. huhtikuuta 1937 – 16. kesäkuuta 1938 välisenä aikana. Casterman julkaisi siitä vuonna 1938 mustavalkoisen 120-sivuisen albumin. Hergé piirsi tarinan uudelleen vuonna 1943, jolloin se taitettiin 62-sivuiseksi ja väritettiin. "Mustan saaren salaisuus" uudelleenpiirrettiin ja modernisoitiin jälleen vuonna 1965 englantilaisen kustantajan pyynnöstä.
Suomeksi albumi julkaistiin 1971 Soile ja Heikki Kaukorannan suomentamana. Heikki Kaukorannan suomennos tarinan alkuperäisestä mustavalkoisesta versiosta ilmestyi vuonna 2015 Otavan uudessa "Lehtimies Tintti seikkailee" -albumisarjassa nimellä "Musta saari".
Tintti on kävelyllä Miloun kanssa, kun hän huomaa, että läheiselle pellolle laskeutuu rekisteröimätön lentokone. Tintti menee katsomaan konetta, mutta toinen lentäjistä ampuu häntä. Tintti joutuu sairaalaan, jonne Dupont ja Dupond tulevat. Duponteille tulee soitto sairaalaan, jossa kerrotaan Eastdownin lähelle pudonneesta rekisteröimättömästä lentokoneesta. Dupont, Dupond ja Tintti lähtevät putoamispaikalle.
Matkalla Tintti joutuu melkein pidätetyksi ja murhatuksi. Tintin päästyä putoamispaikalle, Milou johdattaa hänet metsään. Metsästä löytyy lentäjien vaatteet ja silputtu viesti. Tintti ja Milou lähtevät Eastdowniin. Matkalla Eastdowniin Tintti huomaa viestissä mainitun J. W. Müllerin talon. Hän menee talon pihalle, jossa Müller nappaa hänet. Tintti viedään Müllerin taloon, jossa Tintti pääsee karkuun. Tintti joutuu kuitenkin huoneeseen, jonka ilmassa on nukutusainetta. Tintti pyörtyy ja talossa syttyy tulipalo. Tintti saadaan pelastettua ja vietyä sairaalaan.
Tintti palaa takaisin palossa tuhoutuneelle talolle. Hän huomaa pihalla salaisen valojärjestelmän. Silloin hän myös tajuaa silputun viestin tarkoituksen: valot kertovat mihin lentokoneen täytyy pudottaa lasti. Tintti sytyttää valot ja jää yöksi odottamaan lentokonetta. Kun lentokone pudottaa lastinsa Tintti menee tutkimaan sitä, mutta Müller ja hänen apurinsa Ivan yrittävät napata hänet. Tintti saa kuitenkin pidätettyä heidät, mutta he pakenevat. Müller ja Ivan pakenevat lentokentälle ja lentävät karkuun. Tintti lähtee lentokoneella heidän peräänsä ja Dupond ja Dupont toisella koneella. Tintin lennolle tulee sumua ja hän joutuu laskeutumaan.
Vanha mies huomaa laskeutuneen lentokoneen ja tarjoaa yösijaa. Aamulla Tintti kuulee radiosta, että sumu oli aiheuttanut paljon onnettomuuksia. Myös Tintin jahtaama lentokone oli tuhoutunut lähellä Kiltochia. Tintti menee Kiltochiin, jossa saa kuulla hirviöstä, Mustasta saaresta ja saarella sijaitsevasta linnasta. 
Tintti ostaa veneen ja lähtee tutkimaan saarta. Saarella häntä alkaa jahdata gorilla. Tintti piiloutuu gorillaa pieneen luolaan, joka johtaa suoraan rahanväärentäjien tukikohtaan. Tintti pidättää tukikohdassa olijat ja soittaa poliisiradioon. Pian poliisit saapuvat veneellä mukanaan Dupont ja Dupond. Poliisit pidättävät rikolliset ja gorilla viedään eläintarhaan.
Steyr AUG
Steyr AUG () on 1970-luvulla kehitetty itävaltalainen kaasumäntätoiminen rynnäkkökivääri. Vakiomalli A1 esiteltiin vuonna 1977. Ase on ns. bullpup-tyyppinen, eli lipas on liipasinkoneiston/pistoolikahvan takana. AUG:n runko on teräsvahvistettua alumiinivalua ja sen A1-vakiomallissa on kiinteä Swarovskin valmistama 1,5 x optinen tähtäin.
Tähtäinkuvio on paksureunainen ympyrä, jonka avoin sisäkehä vastaa seisovan miehen korkeutta 300 metrin etäisyydeltä. Vakiopatruunan laakean lentoradan vuoksi tämän katsottiin riittävän rivisotilaan tarpeisiin; tähtäimensiirtoavain on lisävaruste. Kiväärin tukki on muovipolymeeria. Ase voidaan muuttaa vasenkätisille sopivaksi vaihtamalla siihen vasenkätinen lukko ja siirtämällä hylsynpoistoaukon suojalevy oikealle puolelle. Tukin perässä on tila puhdistusvälineille. Saman perälevyn takaa löytyy erillisenä komponenttina irrotettava laukaisukoneisto, joka on iskuvasara ja virepinnat mukaan lukien muovimateriaalia, ainoastaan jouset ja laakeritapit laukaisukoneistossa ovat terästä. Aseen lipas on läpinäkyvää muovia jäljellä olevan patruunamäärän toteamiseksi. Aseeseen sopii Naton vakiopistin, joka vaatii kuitenkin piipun ulkopinnan kierteisiin ruuvattavan lukituskiinnikkeen.
Aseesta on olemassa useita versioita. Aseen perusversio käyttää NATO:n 5,56 mm:n patruunaa, joita lippaaseen mahtuu joko 30 tai 42, siitä on myös 621 mm:n mittaisella raskaalla piipulla ja haaratuella varustettu pikakiväärimalli. Piiput ovat pikairrotettavia.
AUG:ta valmistetaan myös 9 mm Parabellum-kaliiperisena konepistoolimallina tai 9 mm:n piipun, lukon ja lipasadapterin (25 patruunan lippaille) sisältävänä vaihtosarjana. Näissä versioissa voi käyttää myös Steyr MPi-konepistoolin 32 patruunan lippaita.
Steyr AUG:ssa ei ole erillistä vaihdinta, vaan se ampuu kertatulta lyhyellä liipasimen vedolla ja sarjatulta painettaessa liipasin pohjaan. AUG:ta valmistetaan myös puoliautomaattina siviilimyyntiin ja poliisikäyttöön.
Toivo Saloranta
Toivo Nikolai Saloranta (21. joulukuuta 1913 Kauhajoki – 8. marraskuuta 2005 Kauhajoki) oli suomalainen maanviljelysneuvos, kansanedustaja, kunnanvaltuutettu ja ministeri.
Saloranta syntyi Kauhajoella Pohjanmaalla, missä hän vietti koko elämänsä ja myös kuoli.
Saloranta toimi Maalaisliiton ja sittemmin Suomen Keskustan kansanedustajana 17 vuotta vuosina 1954–1975. Hän oli toisena sosiaaliministerinä Paasion I hallituksessa 1967–1968. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Saloranta toimi kotikuntansa valtuuston puheenjohtajan yhteensä 35 vuotta. Hänellä oli lisäksi lukuisia muitakin luottamustehtäviä valtakunnan, maakunnan ja kunnan tasolta.
Toivo Saloranta sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1965 ja maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1978.
Digammafunktio
Digammafunktio on gammafunktion logaritminen derivaatta. Digammafunktiota merkitään kirjaimella ψ (psii). Se määritellään derivaattana
Digammafunktio on ensimmäinen polygammafunktio.
Digammafunktio voidaan määritellä myös numeerisesti integraalina
Digammafunktiolle on voimassa
ja
Thompson-konepistooli
Thompson-konepistooli on yhdysvaltalainen konepistooli, josta on valmistettu useita eri malleja 1920-luvulta alkaen. Kenraali John Taliaferro Thompsonin suunnitteleman aseen tärkeimmät mallit ovat M1921, M1928, M1928A1, M1 ja M1A1. Aseen kaliiperi on .45 ACP (Automatic Colt Pistol).
M1 ja M1A1 ovat toisen maailmansodan aikana valmistuksen nopeuttamiseksi yksinkertaistettuja malleja.
Rodoniitti
Rodoniitti (kemiallinen kaava MnSiO, mangaani(2)-metasilikaatti) on vaaleanpunaisesta punaruskeaan vaihteleva mineraali, joka on saanut nimensä värinsä mukaan: kreikaksi "rhodos" tarkoittaa ruusua.
Rodoniittia esiintyy lähes kaikkialla maailmassa, tavallisesti mangaanikaivoksissa ja -esiintymissä. Mainittavia esiintymiä on muun muassa Sverdlovskissa Uralilla Venäjällä, Värmlannissa Ruotsissa, Suomessa esimerkiksi Ylistaron Vittingissä, Yhdysvalloissa, Intiassa, Madagaskarilla, Meksikossa ja Broken Hillissä Australiassa, jossa esiintyy erikoisia läpinäkyviä, kiteisiä muunnoksia. Läpinäkyvät kiteet hiotaan usein viistehiontaisiksi jalokiviksi. Rodoniitin kidejärjestelmä on trikliininen, mutta kiteet ovat erittäin harvinaisia.
Rodoniitissa esiintyy tavallisesti mustia mangaanioksidisulkeumia, jotka antavat sille kauniin marmorimaisen ulkonäön. Sulkeumat syntyvät rodoniitin sisältämän mangaanin hapettuessa.
Mohsin kovuusasteikolla rodoniitti on 5,5–6,5, mikä antaa kivelle erinomaisen työstettävyyden. Rodoniitti on hyvin suosittu korukivenä.
Rodoniitilla on myös kaksi koostumukseltaan poikkeavaa muunnosta: magnesiumpitoinen shihutsuniitti ja sinkkipitoinen fowleriitti. Rodoniitin sisarmineraali on rodokrosiitti: mangaanikarbonaatti, MnCO.
Andesiitti
Andesiitti on vulkaaninen tummanharmaa tai musta, usein porfyyrinen kivilaji. Se on muodostunut jäähtyneestä laavasta ja on pienikitestä kiveä. Se koostuu pääosin kvartsista ja plagioklaasista. Lisämineraaleina on yleisimmin biotiittia, sarvivälkettä ja pyrokseenejä. Andesiitti on saanut nimensä Andien vuoristosta, jossa sitä esiintyy runsaasti.
Andesiitti muodostuu andesiittilaavasta joka purkautuu pinnalle ja on pintakivi, samasta laavasta muodostuu myös muita kivilajeja esimerkiksi dasiittia joka on myös pintakivi. Jos laava jää syvälle maan alle siitä tulee kovassa paineessa kiteytynyttä suurikiteitstä kiveä joka on dioriittia. Dioriitti on taas syntytapansa mukaan syväkivi.