Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Ison-Britannian merivoimat eli Kuninkaallinen laivasto () on vanhin Ison-Britannian kolmesta puolustushaarasta. Maavoimien katsotaan muodostuneen vasta 1. toukokuuta 1707 jälkeen, kuin Englannin ja Skotlannin rykmentit yhdistettiin yhdeksi asevoimaksi.
Britannialla oli maailman laajin ja voimakkain laivasto 1700-luvulta 1900-luvun puoliväliin saakka ja sen merivoimat ovat edelleen tonnistoltaan Länsi-Euroopan suurin laivasto.
Merivoimat on Britannian puolustushaaroista ainoa, jolla on ydinaseita. Sukellusvenepalvelulla ("Submarine Service") on neljä Trident II -ohjuksin varustettua Vanguard-luokan venettä.
Merivoimilla on yksi aktiivipalveluksessa olevaa Invincible-luokan lentotukialus HMS "Illustrious" (R06) ja kesällä 2017 koeajoon tuli uusi HMS "Queen Elizabeth". Ilmaoperaatiot kuuluvat laivaston ilmavoimille ("Fleet Air Arm"), jolla on noin 250 lentokonetta. Merivoimien kokonaisuus ("Naval Service") muodostuu laivastosta, merijalkaväestä ("Royal Marines") ja tukilaivastosta ("Royal Fleet Auxiliary").
Merivoimia valvoo amiraliteettilautakunta ("Admiralty Board"), joka on puolustusneuvoston alainen. Sitä johtaa puolustusministeri. Se kokoontuu kahdesti vuodessa ja juoksevia asioita johtaa amiraalien muodostama laivastolautakunta ("Navy Board"). Merivoimien komentaja, ensimmäinen merilordi ("First Sea Lord/Chief of Naval Staff") on heinäkuusta 2009 lähtien Mark Stanhope ja laivaston komentaja ("Commander-in-Chief Fleet; CINCFLEET") Trevor Soar (kesäkuusta 2009).
Englannin laivaston historia alkaa jo 800-luvulta Alfred Suuresta, mutta se on ajoittain hajotettu. Athelstanilla oli vuoden 937 Brunanburhin taistelun voiton aikaan noin 400 laivaa. Normannit ottivat käyttöön Cinque Portsin laivaston vuonna 1166. Satavuotisen sodan aikoihin Ranskan laivasto oli vielä vahvempi ja Englannin laivasto kärsi tappioita Ranskalle ja Kastilialle vuosina 1372 ja 1419. Kuningas Juhana Maattomalla oli noin 500 laivaa ja Edvard III:lla 712, mutta sittemmin laivasto taantui.
Kuningas Henrik VIII rakensi uudet, ensimmäistä kertaa kuninkaallisena laivastona tunnetut merivoimat ja voitti Ranskan laivaston Solentissa 1545. Hänen kuollessaan laivastossa oli 58 laivaa.
Pysyvät merivoimat syntyivät 1600-luvun puolivälissä kun Robert Blake otti laivaston parlamentin valvontaan Kaarle I:n tappion jälkeen. Toisen (1665–1667) ja kolmannen alankomaalais-brittiläisen sodan (1672–1674) jälkeen laivasto kasvoi vähitellen maailman vahvimmaksi. Vuonna 1692 Alankomaiden laivasto liitettiin sen alaisuuteen ja vuonna 1707 Skotlannin laivasto liitettiin osaksi Englannin laivastoa.
Espanjan perimyssodan taisteluissa Britannia keskittyi tukikohdan hankkimiseen Välimereltä, joiksi sitten saatiin Gibraltar ja Port Mahon. Tärkeä osa laivastolla oli Yhdysvaltain vapaussodassa, jossa se piti amerikkalaisten Continental Navya kurissa, kunnes ranskalaiset tulivat amerikkalaisten avuksi, ja kun britit eivät kyenneet rikkomaan laivastosaartoa, maajoukot joutuivat antautumaan Yorktownissa.
Englannin laivasto saavutti merkittävimmät voittonsa Napoleonin sodissa, muun muassa Niilin taistelussa ja Trafalgarin taistelussa, jossa Horatio Nelson löi yhtyneen espanjalais-ranskalaisen laivaston ja varmisti briteille merien herruuden vuosiksi 1805–1914.
Ensimmäisessä maailmansodassa suurin osa laivastosta koottiin kotisaarille ns. "Grand Fleetiksi", varmistamaan Ison-Britannian huolto meritse Saksan julistamasta rajoittamattomasta sukellusvenesodasta huolimatta. Iso-Britannia yritti haastaa Saksan Hochseeflotten taisteluun, mutta ainoaksi isommaksi taisteluksi jäänyt Skagerrakin taistelu päättyi ratkaisemattomana. Sota päättyi lopulta Saksan tappioon osin merisaarron ja siitä seuranneen nälänhädän vuoksi.
"1914":
"1915":
"1916":
"1917":
"1918":
Maailmansotien välissä kilpavarustelua pyrittiin rajoittamaan aserajoitussopimuksilla, kuten Washingtonin laivastosopimuksella 1922 ja Lontoon laivastosopimuksella 1930.
Sotien välillä olleiden laivasto-ohjelmien seurauksina toteutetut hankinnat:
Toisessa maailmansodassa laivasto kärsi alussa suuria tappioita, mutta piti meriväylät avoinna ja tuki suuria evakuointeja ja maihinnousuoperaatioita.
Toisen maailmansodan jälkeen ja brittiläisen maailmanvallan murentumisen myötä laivasto pieneni ja se muunnettiin keskittymään sukellusveneentorjuntaan, lähinnä estämään Neuvostoliiton sukellusveneiden pääsyn Atlantille. Erillinen Välimeren laivasto lakkautettiin 1967 ja vuonna 1971 Singaporesta vetäytymisen myötä Iso-Britannia menetti tukikohtansa Kaakkois-Aasiassa. Tärkein toisen maailmansodan jälkeinen operaatio oli Falklandin sota Argentiinaa vastaan 1982.
Laivaston pinta-alusten nimissä on etuliite "HMS", joka tarkoittaa ”hänen majesteettinsa laivaa” (, riippuen hallitsijan sukupuolesta). Apualusten etuliitteenä on "RFA" (').
Kuninkaallisen laivaston nykyiset alusluokat: