hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antiikin viisiottelu
Viisiottelu () oli urheilulajien moniottelu, joka oli kilpailijoiden ohjelmassa Olympian kisoissa sekä muissa panhelleenisissä kisoissa.
Viisiottelun viisi lajia olivat stadionjuoksu ("stadion"; myös "podōkeiēn", ”nopeajalkaisuus”), paini ("palē"), pituushyppy ("halma"), keihäänheitto ("akonta"; on epäselvää heitettiinko pituutta vai tarkkuutta) ja kiekonheitto ("diskos"). Lajeista suoritettiin ensin eräänlainen alkusarja, johon kuuluivat kiekon- ja keihäänheitto sekä pituushyppy. Näiden lajien parhaat jatkoivat stadionjuoksulla, jonka parhaista voittaja selvitettiin lopuksi painilla.
Kreikkalaisessa mytologiassa viisiottelun kehittäjänä pidettiin Iasonia, joka liitti kyseiset viisi lajia yhteen argonauttien retkellä. Viisiottelua pidettiin urheilulajeista jaloimpana, koska se kasvatti kaikkein sopusuhtaisimpia urheilijoita. Viisiottelijat olivat aikansa huippu-urheilijoita, ja heidän harjoitteluohjelmansa oli usein osana sotilaspalvelusta. Lajit olivatkin tarkoituksella sellaisia, että niistä on taistelutilanteessa hyötyä. Ajalle ominaiseen tapaan kilpailijat urheilivat alastomina.
Olympian kisoissa viisiottelu otettiin mukaan kisaohjelmaan 18. olympiadin kisoissa vuonna 708 eaa. samaan aikaan, kun paini otettiin mukaan myös itsenäisenä lajina. Lisäksi 38. olympiadin kisoissa vuonna 628 eaa. mukana oli poikien viisiottelu, mutta tämä jäi ainoaksi kerraksi.
Seuraavassa luetellaan viisiottelun ja poikien viisiottelun tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.
Ivalojoki
Ivalojoki (, ) on Ylä-Lapissa virtaava, Inarijärveen laskeva 180 kilometrin pituinen "kultajoki".
Ivalojoki saa alkunsa Korsatunturilta Inarin ja Enontekiön kuntien rajalta. Sen ensimmäiset latvauomat hipovat Peltotunturin (katso myös Tenojoki) jängillä Suomen ja Norjan rajaa "Suomi-neidon" kaulan ja käsivarren yhtymäkohdassa Lemmenjoen kansallispuiston länsilaidalla. Joki laskee Inarijärveen noin viiden kilometrin pituisena suistoalueena runsaan kymmenen kilometrin päässä nimikkokylästään Ivalosta, jonka se halkaisee verkkaisesti virtaavana matalana vesiväylänä. Ivalojoen sivujokia ovat mm. Repojoki, Tolosjoki sekä kultalöydöistään tunnetut Sotajoki ja Kyläjoki.
Ivalojoki on lähes koko pituudeltaan erämaajoki. Aluksi se virtaa rauhallisena ja kapeahkona Lemmenjoen kansallispuiston eteläisimpien soiden ja korpien läpi. Puolimatkasta kansallispuisto muuttuu Hammastunturin erämaa-alueeksi, missä joki kulkee lähes Ivaloon asti.
Ivalojoki on tullut tunnetuksi "kultaisena jokena". Suuren kultaryntäyksen aikana joen rantamille nousi mm. Ivalojoen Kultala (1870), jonka kiihkeimmistä vaiheista on tehty myös elokuva "Lapin kullan kimallus" (Åke Lindman). Jokivarsilla ja sivupuroilla harjoitetaan edelleen kullan etsintää sadoilla vaihtelevan kokoisilla kultavaltauksilla.
Ivalojoki on vuodesta toiseen lisännyt suosiotaan matkailukohteena. Vuonna 2005 se valittiin Vuoden Retkikohteeksi. Joen 60 kilometrin pituisella koskipitoisella varsinaisella retkeilyosuudella Kutturasta Toloseen harrastetaan sekä kanootti- että viime vuosina suosiotaan lisännyttä kumilauttaretkeilyä. Entisiin ja nykyisiin kulta-alueisiin pääsee tutustumaan myös patikoiden merkittyjä reittejä pitkin. Ivalojoen Kultalan kohdalla on joen ylittävä riippusilta.
Kalastettavina lajeina joessa ovat taimen ja harjus. Myös hauki ja siika voivat tarttua pyydykseen. Sivupuroissa esiintyy runsaasti vaaksanmittaista taimenta, joka ei ole tammukkaa, vaan alamittaista taimenta.
Diaboli
Diaboli on suomalainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1992. Nykyisin yhtyeeseen kuuluu vain yksi jäsen, Petri Ilvespakka. Alkuvuosina Diaboli toimi nimellä Sigillum Diaboli, mutta lyhensi vuonna 1995 nimensä nykyiseen. Vuonna 2001 yhtyeen vokalisti Hrim Grimn'r teki itsemurhan, minkä jälkeen yhtye jäi yhden miehen varaan.
Ahmet Necdet Sezer
Ahmet Necdet Sezer (s. 13. syyskuuta 1941) on turkkilainen lakimies ja poliitikko. Hän oli Turkin tasavallan kymmenes presidentti vuosina 2000–2007.
Sezer on politiikan ulkopuolinen virkamies, joka oli vuodesta 1983 korkeimman vetoomustuomioistuimen johdossa ja korkeimman oikeuden presidentti ennen kuin parlamentti valitsi hänet presidentiksi.
Sezer on sekularisti ja käyttänyt veto-oikeuttaan estämään parlamenttia hallitsevan konservatiivis-islamistisen Oikeus- ja kehityspuolueen (AKP) lakialoitteita, joiden hän näki olevan Turkin sekulaarin perustuslain vastaisia.
Vuonna 2003 Sezer kieltäytyi päästämästä yhdysvaltalaisia joukkoja maahan Irakiin hyökkäystä varten ilman YK:n päätöslauselmaa, joka sallisi voimankäytön Irakia vastaan. Tämän nähtiin heikentävän Turkin ja Yhdysvaltain suhteita.
Sezerin virkakauden lähestyessä loppuaan parlamentissa enemmistöä pitävä AKP asetti ehdokkaaksi ulkoministeri Abdullah Gülin, jonka ehdokkuudesta tuli kiistanalainen. Oppositio marssi ulos istuntosalista ja Gülia vastaan järjestettiin jopa miljoonan hengen mielenosoitus. Opposition poissaolon vuoksi korkein oikeus tuomitsi presidentin valinnan ensimmäisen kierroksen lainvastaiseksi. Poliittisen kriisin vuoksi parlamentti hajotettiin ja järjestettiin uudet vaalit. Parlamentti yritti myös perustuslainmuutoksella muuttaa presidentin suoralla kansanvaalilla valittavaksi, mutta Sezer käytti veto-oikeuttaan estämään lainmuutoksen. Gül valittiin Sezerin seuraajaksi 28. elokuuta 2007.
Kielin kanava
Kielin kanava (saksaksi Nord-Ostsee-Kanal, vuoteen 1948 Kaiser-Wilhelm-Kanal) on 98 kilometriä pitkä kanava, joka kulkee Jyllannin niemimaan tyven poikki ja yhdistää Pohjanmeren Itämereen. Kanavan kautta laivat voivat liikennöidä Pohjanmeren ja Itämeren välillä kiertämättä Tanskaa. Kanava on yksi maailman vilkkaimmin liikennöityjä kanavia.
Kielin kanavan edeltäjä oli vuonna 1784 valmistunut Eiderin kanava, joka yhdisti Pohjanmereen laskevan Eiderjoen yläjuoksun Itämereen Kielin kaupungin kohdalta. Näin syntyi kahden meren välinen 175 kilometriä pitkä vesireitti, josta rakennetun kanavan osuus oli 43 kilometriä. Eiderin kanava oli kuitenkin vain 29 metriä leveä ja 3 metriä syvä, mikä rajoitti sen käyttöä.
1800-luvun lopulla alettiin vaatia uuden kanavan rakentamista yhdistämään Saksan Pohjanmeren ja Itämeren satamat toisiinsa. Kesäkuussa 1887 aloitettiin uuden kanavan rakennustyöt, jotka veivät 9 000 työmieheltä kaikkiaan yhdeksän vuotta. Eiderin kanavasta poiketen uusi kanava vedettiin suoraan Kielistä Elben estuaariin Pohjanmerellä, tosin osaa Eiderjoen uomasta käytettiin hyväksi sitä rakennettaessa. 20. kesäkuuta 1895 kanavan vihki juhlallisesti käyttöön keisari Vilhelm II, joka purjehti kanavan päästä päähän, muurasi sen viimeisen kiven ja nimesi sen Kaiser-Wilhelm-Kanaliksi (”Keisari Vilhelmin kanava”).
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kanava julistettiin Versailles’n rauhansopimuksessa Saksan hallinnassa olevaksi kansainväliseksi vesireitiksi. Adolf Hitler sanoutui 1936 irti tästä pykälästä muun Versailles’n rauhansopimuksen mukana, mutta toisen maailmansodan jälkeen kanava avattiin jälleen kansainväliselle liikenteelle. Vuonna 1948 sen nimeksi vaihdettiin Nord-Ostsee-Kanal (”Pohjanmeren-Itämeren-kanava”). Suomeksi ja monilla muilla kielillä kanavaa kutsutaan Kielin kanavaksi.
Kielin kanavan Itämeren-pään sulut ovat Kielinvuonon länsirannalla, Kielin Holtenaussa. Länsipään sulut ovat Brunsbüttelin kaupungissa. Kanavassa ei ole muita sulkuja.
Kielin kanavan pituus on 98,6 kilometriä. Kanavan syvyys on 11 metriä ja leveys 162 metriä, purjehdusleveys on 90 metriä. Laivaväylän vapaa korkeus on 40 metriä. Laivojen maksimisyväys on 9,5 metriä.
Kanavan yli kulkee 10 siltaa, muun muassa Bundesautobahn 7 sekä Itzehoe–Heide- ja Neumünster–Rendsburg-rautatiet. Kanavan ali kulkee 2 tunnelia, molemmat Rendsburgissa. Lisäksi kanavan ylittää 14 lossia.
Kielin kanava lyhentää Pohjanmeren ja Itämeren välistä matkaa 200–400 meripeninkulmalla. Esimerkiksi laivamatka Helsingistä Hampuriin lyhenee kanavan ansiosta 328 mpk (31 %) ja Rotterdamiin 178 mpk (15 %).
Kanavan kautta kulkee päivittäin noin 100 kaupallista alusta. Lisäksi huvialuksia kulkee vuodessa noin 15 000. Vuosittain kuljetetun tavaran määrä on noin 100 miljoonaa tonnia.
Rendsburgissa Kielin kanavan yli kulkee näyttävä rautatiesilta (). Kyseessä on Hampurista Neumünsterin kautta Flensburgiin ja edelleen Tanskaan kulkeva päärata.
Hochdonnissa kanavan yli kulkee Marschbahn-rata Hochdonnin rautatiesiltaa () pitkin.
Sylvesterin–Gallain lause
Sylvesterin–Gallain lause on kuuluisa geometrian lause, joka kuuluu seuraavasti:
"Jos on määrätty n pistettä tasossa eivätkä ne sijaitse samalla suoralla, on aina olemassa sellainen suora, joka kulkee täsmälleen kahden määrätyn tason pisteen kautta."
Lauseen otaksui James Joseph Sylvester vuonna 1893 ja todisti Tibor Gallai vuonna 1944. Lauseesta on olemassa yleisempikin versio nimeltä Beckin lause. Sylvesterin–Gallain lause ei ole voimassa jos pisteitä on äärettömän monta. Eräs vastaesimerkki saadaan lattiisista formula_1.
Sylvesterin–Gallain lauseen todistus: Oletetaan vastoin väitettä, että kaikki pisteet eivät ole samalla suoralla. Tarkastellaan niiden suorien joukkoa, jotka kulkevat ainakin kahden annetun pisteen kautta. Näiden joukossa on suora "l" ja piste "A" siten, että etäisyys "||A-l||" on positiivinen, mutta pienin mahdollinen annettujen pisteiden joukossa. Oletetaan, että suoralla "l" on enemmän kuin kaksi pistettä. Tällöin ainakin kaksi "l":n pistettä, olkoot ne "B" ja "C", ovat samalla puolella pisteen "A" ja "p" kautta kulkevaa suoraa, missä "p" on "A":n projektio "l":llä. Tällöin joko "||AB-C||
Natacha Atlas
Natacha Atlas (, s. 20. maaliskuuta 1964 Bryssel) on monia eri tyylejä musiikissaan yhdistelevä belgialainen laulaja ja muusikko. Hänen musiikissaan yhdistyvät muun muassa arabimusiikki, Pohjois-Afrikan musiikki, hip hop, drum'n'bass sekä reggae.
Belgiassa syntyneen Atlasin sukujuuret ovat Egyptissä, Marokossa ja Palestiinan alueella. Hän vietti varhaislapsuutensa Brysselin maahanmuuttajalähiössä imien vaikutteita aasialaisesta ja arabikulttuurista. Atlas asui teini-ikäisenä myös Englannissa.
1990-luvun alussa Atlas liittyi jäseneksi englantilaiseen maailmanmusiikkiyhtyeeseen Transglobal Underground. Tiivistä yhteistyötä Transglobal Undergroundin kanssa yhä jatkava Atlas julkaisi ensimmäisen soololevynsä 1995. Hänen soololevytyksensä nauttivat suurta suosiota etenkin Ranskassa.
Atlas on laulanut useilla kielillä: ranskaksi, englanniksi, arabiaksi ja hindiksi.
Michael Chiklis
Michael Chiklis (s. 30. elokuuta 1963 Lowell, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Chiklis näytteli 1990-luvun alussa "Kuuma piiri" -televisiosarjassa. "Daddio"-sarjan jälkeen Chiklisin vaimo kehotti häntä laihtumaan. Käytyään salilla ja laihduttuaan 23 kiloa Chiklis sai roolin "Shield – lain varjolla" -sarjasta, joka oli hänen uransa käännekohta. Chiklisillä on kaksi tytärtä.
Metallica (albumi)
Metallica (tunnetaan yleisesti myös kannen värityksen ansiosta nimellä Black tai The Black Album) on yhdysvaltalaisen Metallica-yhtyeen vuonna 1991 julkaistu viides studioalbumi. Levyn tuottaja on Bob Rock. Albumin menestykseen vaikuttivat paljon radiosoittoakin saaneet kappaleet "Enter Sandman" ja "Nothing Else Matters", sekä kappaleet "The Unforgiven", "Sad But True" ja "Wherever I May Roam".
Black Albumia voidaan kutsua Metallican siirtymäalbumiksi. Levyn kokonaissoundi on sekoitus vielä vanhemman Metallica-tuotannon thrash metal -henkistä saundia, sekä myös hieman kevyemmän hevin vivahteita. Tällä tiellä jatkettiin selvästi pidemmälle yhtyeen seuraavilla albumeilla "Load" ja "ReLoad". Toisin kuin myöhempien kevyempää materiaalia sisältäneiden levyjen kohdalla, tältä levyltä monet kappaleet nousivat yhtyeen kiistatta suosituimpien joukkoon. Levystä tuli näiden hittien siivittämänä yhtyeen myydyin albumi. Jotkut thrashille omistautuneet fanit ilmaisivat silti pettymyksensä levyn suhteen, mutta yleisesti ottaen "Black Albumia" on pidetty erittäin onnistuneena julkaisuna.
"Metallica" on edelleen Billboard 200 -listalla kahdeksanneksi pisimpään viipynyt albumi ja sitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 30 miljoonaa kappaletta, joista pelkästään Yhdysvalloissa runsaat 16 miljoonaa. Suomessa se nousi virallisen albumilistan piikkipaikalle ja pysyi listalla yhteensä 95 viikkoa. Vuoteen 2007 mennessä albumi myi Suomessa tuplaplatinaa. Albumia on myyty Suomessa yli 112 000 kappaletta, ja vuonna 2017 se oli kaikkien aikojen seitsemänneksi myydyin ulkomainen albumi.
Apocalyptica ja Motörhead ovat tehneet cover-version kappaleesta "Enter Sandman".
Kappaleen ”My Friend of Misery” melodia oli alun perin pitempi, ja Jason Newsted olisi halunnut kappaleen olevan albumin instrumentaaliraita, kuten edellisillä albumeilla. Näin ei kuitenkaan tehty; Hetfield teki kappaleeseen sanat ja melodiaa lyhennettiin.
Metallica kiersi esittämässä Black-albumiaan kokonaisuudessaan vuonna 2012. Albumin kappaleet Don't Tread on Me, My Friend of Misery ja The Struggle Within saivat näin ollen ensisoittonsa.
Albumin nauhoitukset aloitettiin 6. lokakuuta 1990 Los Angelesin Pohjois-Hollywoodissa sijaitsevalla One On One -studiolla. Albumin tuottajaksi valittiin Bob Rock, joka oli tehnyt yhtyeen jäseniin vaikutuksen tuotettuaan Mötley Crüen albumin ‘’Dr. Feelgood’’. 
Valinnasta yllätyksellisen teki se, että Rock ei ollut tuottanut ennen thrashyhtyeitä, vaan perinteisiä The Cultin, Aerosmithin ja Mötley Crüen kaltaisia, valtavirran rockbändeiksi laskettavia yhtyeitä ja oli tullut tunnetuksi terävästä, selvästä ja bassovoittoisesta soundistaan. Suurin osa Metallican fanikannasta järkyttyi kuullessaan tuottajavalinnasta.
Uuden levyn tuottajaa oli mietitty todella pitkään. Flemming Rasmussen, joka oli tuottanut menestyksekkäästi yhtyeen kolme edellistä levyä oli jälleen harkinnassa tuottajaksi, ja Metallica jopa maksoi Rasmussenille siitä, että tämä pitäisi kuukauden loman, mikäli tuotantosessiot Bob Rockin kanssa eivät etenisi halutulla tavalla. Työt yhtyeen ja Rockin välillä alkoivat kuitenkin sujua, ja albumi ilmestyi kauppoihin 12. elokuuta 1991.
Jakub Janda
Jakub Janda (s. 27. huhtikuuta 1978 Čeladná, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen mäkihyppääjä. Kaudella 2004–2005 hän voitti yhden mäkihypyn maailmancup-osakilpailun ja sijoittui loppupisteissä kuudenneksi. Vuonna 2005 Oberstdorfin MM-kisoissa hän voitti normaalimäestä hopeaa ja suurmäestä pronssia, jotka ovat hänen uransa ainoat arvokisamitalit. Joukkuekilpailuissa Tšekin joukkue oli sijoilla seitsemän (normaalimäki) ja kahdeksan (suurmäki).
Janda aloitti kauden 2005–2006 loistavasti. Kauden yhdestätoista ensimmäisestä kilpailuista hän voitti viisi ja sijoittui yhteensä yhdeksän kertaa palkintokorokkeelle. Keski-Euroopan mäkiviikon voitosta Janda kävi tasaisen taistelun Janne Ahosen kanssa ja lopulta voitto jaettiin heidän päätyessään tasapisteisiin. Mäkiviikon jälkeen Janda alkoi osoittaa hiipumisen merkkejä ja kauden molemmat arvokisat, lentomäen MM-kisat ja Torinon olympialaiset, sujuivat häneltä heikosti. Salpausselällä Lahdessa hän oli toinen. Jandan pahin uhkaaja maailmancupissa oli Janne Ahonen, joka myös hiipui ratkaisevilla hetkillä eikä onnistunut saavuttamaan Jandan alkukaudesta saavuttamaa etumatkaa, ja näin Janda voitti ensimmäisenä tšekkiläisenä hyppääjänä maailmancupin kokonaiskilpailun.
Torinon olympialaiset olivat Jandalle pettymys. Hän jäi normaalimäessä sijalle 13, suurmäessä sijalle 10 ja joukkuemäessä yhdeksänneksi. Kaudella 2006–2007 hän sijoittui maailmancupissa parhaimmillaan neljänneksi ja oli kokonaiskilpailussa sijalla 22. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän oli normaalimäessä 18:s, suurmäessä 20:s ja joukkuekilpailussa yhdeksäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui normaalimäessä 14:nneksi.
Puijon torni
Puijon torni on Kuopion Puijolla sijaitseva 75 metriä korkea näkötorni. Puijon mäen korkeus on noin 150 metriä Kallaveden pinnasta mitattuna. Tornin on suunnitellut arkkitehti Seppo Ruotsalainen, ja se on valmistunut vuonna 1963. Tornista käytetään myös nimityksiä Suurtorni, Linkkitorni ja "Pottunuija". Tornin valmistumisen jälkeen sitä on saneerattu useita kertoja. Viimeisin saneeraus päättyi vuonna 2004. Tornia käytetään matkailun ohella myös langattoman tietoliikenteen linkkiasemana ja puhelinpalvelujen tukiasemana.
Tornin alapuolella kallion sisällä on yleisöltä suljettu luolasto, joka on toiminut muun muassa Posti-Telen ja Soneran varastona.
Tornin tärkein käyttötarkoitus on matkailu. Tornin huippu sijaitsee 224 metriä Kallaveden pinnan yläpuolella ja 306 metriä meren pinnan yläpuolella. Ravintola sijaitsee hieman alempana. Tornissa toimii ravintola ja kahvila, tornin juurella on lisäksi matkamuistomyymälä. Ylin yleisölle avoin kerros on näköalatasanne. Nykyisessä tornissa on käynyt yli 5,5 miljoonaa vierasta.
Tornin juurella sijaitsevassa Puijon Majassa on myös ravintola sekä pieni 19 huoneen hotelli. Sekä tornin että Puijon Majan omistaa Kuopion kaupunki, ja ne vuokrattu yksityiselle yrittäjälle. Liiketoiminnasta on vastannut vuoden 2009 toukokuusta alkaen Puijon Huippu Oy.
Puijon nykyinen torni oli valmistuessaan Pohjoismaiden ensimmäinen pyörivällä ravintolalla varustettu näköalatorni. Se toimi myös Tampereen silloisen kaupunginjohtajan Erkki Lindforsin innoituksena aloittaa Näsinneula-rakennushanke.
Uuden tornin pyörivää ravintolaa varten rakennettiin suunnittelijansa, tuolloin 22-vuotiaan kuopiolaisen Kyösti Helinin, mukaan vielä nykyäänkin maailman suurin hammasrataskoneisto. Se on pyörittänyt ravintolaa rakentamisestaan vuonna 1963 lähtien. Täysi kierros ympäri kestää vaihteesta riippuen joko puoli tuntia tai tunnin. Helinin Konepajan lisäksi tarjouskilpailuun osallistui mm. Kone Oy. Mäellä on ennen nykyistä Puijon tornia sijainnut kaksi muutakin tornia. Näistä ensimmäisen, 16-metrisen puisen tornin, rakennutti raatimies C. R. Dahlström jo vuonna 1856. Seuraava, arkkitehti Johan Victor Strömbergin suunnittelema 24-metrinen, tiilestä rakennettu graniittijalkainen torni valmistui vuonna 1906.
Puijon Pirtti valmistui puretun ensimmäisen puutornin paikalle vuonna 1907. Pirtti toimi taukotupana retkeilijöille ja matkailijoille. Vuonna 1936 tehdyn laajennuksen myötä siitä tuli Puijon Maja.
Toisessa Puijon tornissa oli toisen maailmansodan aikana ilmavalvonta-asema. Se purettiin vuonna 1963, kun nykyinen torni valmistui.
14. lokakuuta 2006 vietettiin Puijon tornien 150-vuotisjuhlaa.
Eupolis
Eupolis (n. 446–411 eaa.) oli ateenalainen vanhan komedian runoilija, joka vaikutti peloponnesolaissodan aikana. Hänen henkilöhistoriastaan ei tiedetä juurikaan mitään. Hänen kuolemastaan kerrotaan, että Alkibiades olisi heitättänyt hänet mereen, koska hän oli pilkannut tätä yhdessä näytelmistään. Todennäköisesti hän kuoli kuitenkin maansa puolesta taistellessa.
Horatius, Kratinos ja Aristofanes ovat pitäneet häntä koulukuntansa suurimpana kirjoittajana. Hän liitti huumoriin moraalisia opetuksia. Hänen sanotaan olleen Aristofaneen veroinen kirjalliselta tyyliltään, ja Kratinoksen veroinen ironian ja sarkasmin käytössä. Vaikka hänen ja Aristofaneen välit olivat alussa hyvät, ne viilenivät myöhemmin, ja he alkoivat syyttää toisiaan plagioinnista.
Eupoliin nimiin on laitettu 17 näytelmää. Hän voitti niillä ensimmäisen palkinnon seitsemän kertaa. Näytelmistä on säilynyt vain katkelmia. Tunnetuimmat näytelmistä ovat:
Muita Eupoliin kohteita olivat Sokrates ja Kimon. Näytelmät "Demoi" ja "Poleis" olivat poliittisia ja käsittelivät kaupungin epätoivoista tilaa peloponnesolaissotien aikana.
Keravan vaakuna
Keravan vaakuna on Keravan kaupungin tunnus. Sen heraldinen selitys kuuluu ”sinisessä kentässä yläreunaltaan lohenpyrstökoroinen kultahirsi.” Kuvio esittää puusepän tekemää liitosta, "sinkkausta", ja se viittaa puusepänteollisuuteen, joka oli Keravan merkittävin teollisuudenala 1900-luvun puolessavälissä. Nykyisen vaakunan suunnitteli Ahti Hammar, joka on tehnyt suuren osan Suomen muistakin kunnallisvaakunoista. Vaakuna otettiin käyttöön 1956. Sitä ennen käytössä oli vuosina 1948–1955 Ilmari Tapiovaaran suunnittelema vaakuna, jossa oli kuusikoroisesti hopeanvihreäkatkoinen kilpi ja yläkentässä punainen K-kirjain sekä alakentässä hopeinen ratas. Sitä pidettiin kuitenkin epäheraldisena, sillä sääntöjen mukaan vaakunat eivät saa sisältää kirjaimia, ja se päätettiin vaihtaa. Nykyisin Keravan kaupunki käyttää kaupallisiin ja markkinointitarkoituksiin vaakunan sijaan erityistä logoa, jonka se otti käyttöön vuonna 2002. Vaakunaa käytetään kuitenkin edelleen kaupunkia kokonaisuutena käsittelevissä yhteyksissä.
Windowsin tietoturvakeskus
Windowsin tietoturvakeskus () on Windows XP-(SP2:sta lähtien) ja Windows Vista -käyttöjärjestelmien osa, jonka ensisijaisena tarkoituksena on suojata tietokonetta. Suojaamiseen käytetään kolmea tekniikkaa: automaattiset päivitykset, palomuuri sekä virustentorjuntaohjelmisto. Tietoturvakeskus ilmoittaa, mikäli jokin asetuksista on poissa päältä. Tietoturvakeskus myös ilmoittaa tästä käyttäjälle, ellei hän ole sitä erikseen estänyt. Windows Vistassa tietoturvakeskukseen kuuluu myös käyttäjätilien valvonta.
Tietoturvakeskusta on kritisoitu muiden muassa tietoturvayhtiöiden taholta, jotka väittävät Microsoftin käyttävän väärin asemaansa integroimalla sen Windowsiin. Muun muassa Symantec kertoo sen rajoittavan käyttäjien valintamahdollisuuksia, koska käyttäjällä ei ole mahdollisuutta valita vastaavaa kilpailijan valmistamaa tuotetta.
Dame
Dame tarkoittaa seuraavia asioita:Dame liittyy myös seuraaviin:
Eicca Toppinen
Eino Matti "Eicca" Toppinen (s. 5. elokuuta 1975 Vantaa) on suomalainen sellisti ja Apocalyptica-yhtyeen perustajajäsen. Toppinen on opiskellut Sibelius-Akatemiassa. Apocalyptican ohessa Toppinen on tehnyt musiikkia teatterille (Suomen Kansallisteatterin näytelmä "Rikos ja rangaistus"), vieraillut Moonsorrow-, HIM-, Sepultura- ja Bullet for My Valentine -yhtyeiden levyillä sekä soittanut Total Cello Ensemblessa ja Avantissa. Toppinen on säveltänyt "Musta jää" -elokuvaan musiikin, josta hän voitti Jussi-palkinnon vuonna 2008. Yhdessä Perttu Kivilaakson kanssa Toppinen on säveltänyt Suomen Kansallisoopperalle teoksen "Indigo" (2016).
Toppisella on kolme siskoa ja yksi veli. Perhe on lähtöisin Vantaan Hakunilasta. Lapsena Eicca opiskeli Vantaan musiikkiopistossa Pirkko Tolosen oppilaana. Toppinen harrasti nuorempana ratsastusta ja pyrki saamaan siitä ammatin, mutta musiikin viedessä häntä eteenpäin, hän joutui luopumaan unelmasta työskennellä hevosten parissa. Vanhemmat kehottivat häntä menemään lukioon, mutta hän ei koskaan kirjoittanut ylioppilaaksi, koska keskittyi Apocalypticaan.
Toppinen on naimisissa näyttelijä Kirsi Ylijoen kanssa ja heillä on kaksi lasta, Eelis (s. 1998) ja Ilmari (s. 2001). Eicca ja Kirsi ovat olleet yhdessä vuodesta 1996 asti ja he menivät naimisiin vuonna 1997. Heillä on myös yhteinen musiikkiprojekti, kellariyhtyeenä aloittanut Cherry and the Vipers, jossa Eicca soittaa rumpuja ja Kirsi laulaa.
Jari Nissinen
Jari Nissinen (s. 17. heinäkuuta 1964 Rautavaara) on suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa sekä käsikirjoittanut ja ohjannut näytelmiä. Helmikuussa 2015 ilmestyi Nissisen esikoisromaani "Paha mieli" Liken kustantamana.
Nissinen valmistui Teatterikorkeakoulusta näyttelijäksi vuonna 1993. Hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa, Kouvolan Teatterissa, Teatteri Jurkassa, Wasa Teaterissa, Riksteaternissa, Radioteatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa.
Nissinen on myös käsikirjoittanut ja ohjannut näytelmiä. Lahden kaupunginteatterissa sai tammikuussa 2013 ensi-iltansa Nissisen kirjoittama, aseteknologiaa ja -kauppaa käsittelevä "Suomi-konepistooli".
Lähde
Antti Autti
Antti-Matias Antero Autti (s. 15. maaliskuuta 1985 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut lumilautailija.
Vuonna 2005 Autti voitti half-pipen ja big airin MM-kultaa sekä X Gamesin lumikourukilpailun. Hän pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan ensimmäisenä ei-yhdysvaltalaisena, joka on voittanut X Gamesin. Torinon olympialaisissa 2006 Autti sijoittui viidenneksi lumikourukilpailussa. Häntä pyydettiin myös Vancouverin olympialaisiin 2010, mutta hän jatkoi lumilautailua vapaalaskijana.
Joulukuussa 2013 Autti laski viidenneksi halfpipen maailmancupin osakilpailussa Rukalla lähes kolmen vuoden kilpailutauon jälkeen ja toimi varaedustajana Sotšin olympialaisissa 2014.
Autti aloitti lumilautailun keväällä 1995. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui lumilautailun maailmancupissa kokonaiskilpailun toiseksi.
Autti oli jo monta vuotta laskenut lumilautamerkki Flow:lle mutta vuonna 2009 tiet erosivat. Tämän seuraksena Antti vaihtoi laskemaan Ndk:lle.
Uralilais-siperialaiset kielet
Uralilais-siperialaiset kielet on hypoteettinen kielikunta, johon kuuluisivat seuraavat kielikunnat:Uralilaisten ja eskimo-aleuttilaisten kielten rakenteelliset samankaltaisuudet huomattiin jo varhain. Tanskalainen teologi Marcus Wöldike vertaili grönlantia ja unkaria toisiinsa vuonna 1746. Vuonna 1818 Rasmus Rask piti grönlantia uralilaisten kielten sukulaisena ja esitti luettelon yhteistä alkuperää olevista sanoista. Rask tosin oletti myös uralilaisten ja altailaisten kielten olevan sukua keskenään. Vuonna 1959 Suomalais-Ugrilaisen Seuran Aikakauskirjassa julkaistiin Knut Bergslandin artikkeli The Eskimo-Uralic Hypothesis (Eskimo-uralilainen hypoteesi), jossa kirjoittaja esitti joitakin kieliopin yhteisiä piirteitä ja samaa alkuperää olevia sanoja. Vuonna 1962 Morris Swadesh esitti tšuktšilais-kamtšatkalaisten ja eskimo-aleuttilaisten kielten kuuluvan samaan kielikuntaan. Vuonna 1998 Michael Fortescue julkaisi kirjan "Language Relations across Bering Strait" (Kielisukulaiset kahden puolen Beringinsalmea), jossa hän esitti hypoteesin uralilais-siperialaisesta kielikunnasta.
Uralilais-siperialaisen kielikunnan tueksi on löydetty yhteisiä piirteitä sekä fonologiasta, morfologiasta että sanastosta.
Uralilais-siperialaisten kielten kantakielten rekonstruoidut konsonantistot ovat hyvin samanlaisia keskenään. Yhteisenä piirteenä ovat soinnillisten kluusiilien puuttuminen sekä soinnillisten frikatiivien esiintyminen samoilla artikulaatiopaikoilla: labiaalisena, dentaalisena, palataalisena ja velaarisena sekä tšuktšilais-kamtšatkalaisissa ja eskimo-aleuttilaisissa kielissä myös uvulaarisena. Myös nasaalit esiintyvät samoilla artikulaatiopaikoilla. Lisäksi yhteistä ovat kolme sibilanttia, likvidat ja puolivokaalit.
Yhteisiä morfologiasia piirteitä ovat Michael Fortescue esittään teoksessaan 95 sanaa, joilla on olemassa etymologinen vastine ainakin kolmessa kielikunnassa sekä lisäksi muita sanoja, jotka esiintyvät kahdessa kielikunnassa. Yhteistä alkuperää oleviksi sanoiksi hän esittää mm. seuraavat sanat: *ap(p)a ’isoisä’ ja *kað’a ’vuori’.
Stadion (juoksu)
Stadion () oli Olympian kisoissa ja muissa panhelleenisissä kisoissa käyty juoksukilpailu. Siinä juostiin kisapaikan juoksurata, jonka pituus oli 600 jalkaa, päästä päähän. Koska jalka oli eri pituinen eri paikoissa, juoksumatka vaihteli kisoittain. Usein stadionin voittajaa juhlittiin myös kisojen voittajana. Stadion oli osana myös antiikin viisiottelun ohjelmassa.
"Stadion" oli antiikin aikaan myös tavallinen kreikkalainen pituusmitta. Sana on nykyään jäänyt useissa kielissä käyttöön urheilustadionin nimityksenä.
Olympian kisoissa stadion oli ensimmäinen ja alussa ainoa urheilulaji heti ensimmäisistä vuoden 776 eaa. kisoista lähtien. Tuolloin juoksun voitti Koroibos. Lisäksi kisoihin kuului poikien stadionjuoksu, joka otettiin mukaan 37. olympiadin kisoissa vuonna 632 eaa. Kisoissa stadionin matka eli Olympian stadionin juoksuradan pituus oli 192,27 metriä. Lähtölaukaus töräytettiin torvella. Toimitsijat ("hellanodikai") pitivät huolen, ettei varaslähtöjä otettu, ja tarkkailivat huijauksia ja maaliintulojärjestyksen. Mikäli juoksijat ylittivät maalilinjan yhtä aikaa, kilpailu uusittiin.
Olympian kisoissa stadion nähtiin kisojen tärkeimpänä lajina, ja koko kisat nimettiin lajin voittajan mukaan. Lisäksi voittajalla oli oikeus sytyttää uhrituli. Kisojen muita juoksulajeja olivat diaulos, dolikhos ja hoplitodromos.
Seuraavassa luetellaan stadionin ja poikien stadionin tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.
Pavut
Pavut ("Phaseolus") on hernekasvisuku, johon kuuluu noin 80 köynnöstävää ruohovartista lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Amerikassa. Lehdet ovat kolmisormiset, kärhettömät ja kukinto isokukkainen terttu.
Eurooppaan amerikkalaisia papuja tuotiin jo 1500-luvulla. Suomeen niitä tuotiin hiukan myöhemmin, 1600-luvulla, puna- tai valkoteriöinen tarhapapu ("Phaseolus vulgaris"), jolla on sileä vihreä, keltainen tai violetti, 8–16 cm pitkä palko. Sen viljelysmuotoja ovat muun muassa pensasmaisesti kasvava pensaspapu ja salkomainen salkopapu, joista kummastakin on olemassa useita lajikkeita. Pyöreäpalkoisista tarhapavuista käytetään nimeä taitepapu ja litteäpalkoisista leikkopapu. Pavut ovat yleensä pensaspapujen siemeniä, niitä on valkoisia, punaisia ja ruskeita. Punakukkainen, 3–4 metriä korkea ruusupapu on Suomessa yleinen koristekasvi, jonka pavut ovat myös syötäviä. 
Ulkomailla tunnetaan myös borlotto-, liman- ja adsukipapu.
Suomen Elintarviketurvakeskuksen mukaan useimmat ruoanlaitossa käytettävistä hernekasvien siemenistä sisältävät huonostisulavia ja jopa myrkyllisiä lektiinejä ja muita vahingollisia proteiineja. Jotta ne saataisiin tehottomaksi, pavut tulisi liottaa ja keittää ohjeiden mukaan. Vähäisempi käsittely voi johtaa ruoansulatusongelmiin ja jopa ruokamyrkytykseen. Suomessa perinteisesti käytetyt herneet ja vihreät (tuoreet) pavut ovat kuitenkin turvallisia, samoin linssi. Kuivattuna näidenkin keittoaikaa voidaan tosin liottamalla lyhentää.Suomen papu-sana on alkuaan tarkoittanut vain härkäpapua, jota on Suomessa viljelty ainakin 600-luvulta eli merovingiajalta saakka. Biologit ovat kuitenkin myöhemmin kehittäneet kasvien tieteellistä luokittelua ja alkaneet käyttää papu-sanaa eri asiasta, joten härkäpapu ei nykyisessä kasvien biologisessa jaottelussa kuulu papujen sukuun.
Yleiskielessä papuja ovat yksinkertaisesti pavun näköiset kasvinosat, kasvien keskinäisistä biologisista suhteista välittämättä. Sanalla papu viitataan usein yhtä lailla kasvin palkoon kuin sen sisältä löytyviin siemenen- tai marjankaltaisiin osiin. Eräissä murteissa myös tavallisia herneitä sanotaan pavuiksi.
Yleiskielessä pavuiksi nimitetään näin ollen useita hernekasvilajeja ja niiden siemeniä, muun muassa härkäpapua ja soijaa, sekä mungopapua, joka aiemmin luokiteltiin papujen sukuun mutta nykyään omaansa. Lisäksi täysin eri heimoon kuuluvan kahvipensaan siemeniä nimitetään yleensä kahvipavuiksi ja kaakaopuun hedelmien siemeniä kaakaopavuiksi.
Keltasipuli
Keltasipuli ("Allium cepa") eli kepasipuli tai tavallinen sipuli on tunnetuin ja yleisimmin käytetty "Allium"-suvun syötävä kasvi. Koko "Allium"-sukua kutsutaan sipuleiksi, ja tämäntyyppistä turvonnutta lehtityveä, johon kasvi (esimerkiksi tulppaanit) varastoi ravintoa seuraavalle vuodelle, sanotaan myös sipuliksi.
Sipulia on viljelty ainakin vuodesta 3500 eaa. Aasiassa. Muun muassa pyramidien rakentajat söivät ja viljelivät sipulia. Sipulia on helppo viljellä, kuljettaa ja varastoida. Sipulin syömisestä on merkkejä palestiinalaisissa pronssikauden jäänteissä jo 5000 eaa., mutta nämä ovat voineet olla villejä sipuleita.
Sipulissa on raakana voimakas haju ja terävä maku, joka katoaa, jos sipuli kypsennetään.
Puutarhaliitto ja Kotimaiset Kasvikset ry valitsivat vuoden 2015 vihannekseksi sipulin.
Sipulit
Sipulit eli laukat ("Allium") on narsissikasvien heimon suku, johon kuuluu noin 1 250 lajia. Ne kasvavat luonnonvaraisina pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla. Monia niistä viljellään ja käytetään ruoaksi. Lajeille on yhteistä voimakas, "sipulimainen" tuoksu. Ne ovat monivuotisia ja talvehtivat sipulinsa eli turvonneen lehtiruusukkeen tyven avulla.
Neulamäki
Neulamäki on kaupunginosa Kuopiossa noin 4–5 kilometriä keskustasta lounaaseen. Asukkaita Neulamäessä on noin 5 500. Asukkaiden keski-ikä on vain noin 35 vuotta. Neulamäki on nimensä mukaan korkea mäki. Se on myös Kuopion korkeimmalla merenpinnasta oleva asutusalue. Alue on rakennettu pääosin 1980-luvulla.
Alue jakautuu Neulamäen asuntoalueeseen ja teollisuusalueeseen. Myös Kuopion tiedepuisto sijaitsee lähistöllä. Neulamäkeen on sijoittunut noin 1 800 työpaikkaa (1.1.2008).
Asuntokanta on monipuolinen, sillä se koostuu sekä rivi-, kerros- että omakotitaloista. Alueella asuu paljon opiskelijoita, joista osa ei ole kirjoilla Kuopiossa, joten alueen todellinen asukasluku on huomattavasti suurempi. Kuopaksen suurin asuntokanta sijoittuu Neulamäkeen.
Neulamäessä on päiväkoteja, ala- ja yläasteen koulut sekä nuorisotalo, joka tunnetaan myös nimellä Rytö. Alueella on myös monipuolinen lähipalvelukeskus, josta löytyy kauppoja, kirjasto, apteekki, ravintola, neuvola ja hammashoitola. Neulamäessä on myös Neulamäen kirkko, joka kuuluu Alavan seurakuntaan Särkiniemen ja Alavan kaupunginosien kanssa.
Neulamäen vieressä sijaitseva, vuoteen 2008 asti pääosin Puolustusvoimien varikkokäytössä ollut Pienen Neulamäen alue on lähivuosina yksi tärkeimmistä Kuopion täydennysrakentamisalueista. Alueelle tulee sijoittumaan pääasiassa teollisuutta. Pieneen Neulamäkeen on jo ennestään sijoittunut yli 600 työpaikkaa (1.1.2008).
Vuoden 2008 lopussa Kuopion kaupunki osti Metsähallitukselta eteläisen Pienen Neulamäen, joka levittäytyy noin 100 hehtaarin alueelle. Metsähallitukselle vielä jäänyt Pienen Neulamäen pohjoinen osa on kooltaan noin 400 hehtaaria.
Pieneen Neulamäkeen aletaan rakentaa kunnallistekniikkaa lähivuosina. Tähän valmistaudutaan kaatamalla ensin 37 hehtaarin alueelta puustoa. Massoja tarvittaneen siirtää jopa miljoona tonnia. Esirakentaminen maksanee noin 12 miljoonaa euroa. Myytävistä valmiista tonteista kaupungin arvioidaan saavan takaisin 11-21 miljoonaa euroa. Pieneen Neulamäkeen sijoittunee lähivuosina noin 1 500 työpaikkaa. Karttulantien risteyksen kulmaan sijoittuu tilaa vievä erikoiskauppa.
Vuonna 2009 juhannuksen jälkeen kerrottiin, että alueelta on tehty liito-oravahavainto. Tämän arvioitiin pienentävän rakennettavaa aluetta, jonka raivaus on jo aloitettu, noin viidenneksellä.
Neulamäessä sijaitsee Kolmisoppi-Neulamäen luonnonsuojelualue, joka on pinta-alaltaan 230 hehtaaria. Alue on kasvillisuudeltaan ja pinnanmuodoiltaan monipuolinen. Kolmisoppi-Neulamäessä on suuria korkeuseroja, kalliojyrkänteitä, lehtoja sekä kuusi- ja mäntymetsiä, puroja ja lampia. Alue on yksi Kuopion suosituimmista virkistysalueista, ja sieltä löytyy laajat latu- ja polkuverkostot.
Suu
Suu () on suuonteloon johtava, esimerkiksi ihmisellä leukojen ja huulien rajoittama aukko. Suu voi viitata myös itse suuonteloon tai kuvaannollisesti sisäänmeno- tai ulostuloaukkoon kuten luolan suuhun tai joen suuhun.
Suun kautta eläin ottaa sisäänsä ravintoa. Se sijaitsee yleensä päässä, mutta ei aina; suu voi joillain eläimillä avautua suoraan mahaan. Suurimmalla osalla eläimistä on ruoansulatusjärjestelmä, joka kulkee suusta peräaukkoon. Muun muassa polttiaiseläimet kuitenkin poistavat, pyöriteltyään ruokaa vatsassaan tarpeeksi kauan, jätteensä suun kautta.
Monilla eläimillä on suussa erilaisia apuvälineitä ruoan pureskeluun, pitämiseen suussa tai myrkyn ruiskuttamiseen. Niveljalkaisilla nämä ovat suun ulkopuolisia muuttuneita jalkoja, selkärankaisilla taas suun sisäisiä elimiä kuten hampaat ja kieli.
Nisäkkäillä suun aukkoa peittää poikkijuovaisesta lihaksesta muodostuneet huulet. Suuontelo on muodostunut kerrostuneesta keratinosoitumattomasta levyepiteelistä. Suuontelossa sijaitsevat hampaat, suulaki ja kieli.
Nisäkkäillä ruoansulatus alkaa jo suussa amylaasientsyymin erittyessä syljessä. Poikkeuksena ovat lihansyöjät, joilla mitkään sylkirauhaset eivät eritä amylaasia.
Ihmisellä suun tehtävä on ruoan sisäänoton, jauhamisen ja sulatuksen aloittamisen lisäksi puheen tuottaminen. Suun rakenneosia ovat ruokaa jauhavat hampaat, suuontelon täyttävä kieli, joka avulla ruokaa liikuttellaan ja maistetaan, ja suulaki, joka erottaa suuontelon nenäontelosta. Näiden rakenteiden avulla ihminen tuottaa erilaisia äänteitä säätelemällä ilman kulkua suun läpi. Myös huulilla on tärkeä osa puheen tuottamisessa sekä ilmeiden välittämisessä, juomisessa ja syömisessä. Lapsella on syntyessään imemisrefleksi, jolla se osaa vaistomaisesti imeä huulien avulla ravintoa.
Edward Vesala
Martti Juhani ”Edward” Vesala (15. helmikuuta 1945 Mäntyharju – 4. joulukuuta 1999 Yläne) oli suomalainen jazzrumpali, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Vesalaa pidetään yhtenä nykyjazzin tärkeimmistä suomalaisista vaikuttajista. Hänelle myönnettiin Jazzliiton Yrjö-palkinto kahdesti, vuosina 1972 ja 1980. Vuodesta 1982 hän koulutti uusia jazzmuusikoita Sound & Fury -työpajoissaan, joista muodostui myös hänen uransa loppupuolen merkittävin yhtye.
Vesala soitti nuoresta iästä lähtien monenlaista ja korosti musiikkinsa moninaisia lähteitä; tangoyhtyeistä saatua kokemustaan hän käytti sellaisissa sävellyksissään kuin "Fingo" ja "Glimmer of Sepal". Vesala vaikutti 1960-luvulla myös rock-yhtyeissä, muun muassa Soulsetissa ja Apollossa.
1970-luvulla Vesala levytti puolalaisen jazz-trumpetisti Tomasz Stańkon kanssa muun muassa albumit "Satu", "Rodina" ja "Heavy Life". Sound & Furysta muodostui 1980-luvulla hänen keskeinen yhtyeensä. Yhtyeen kokoonpano vaihtui usein. Kitaristeina vaikuttivat Raoul Björkenheim ja Jimi Sumén, kun taas puhaltimia soittivat muun muassa Jorma Tapio ja Pepa Päivinen. Vesalan vaimo Iro Haarla soitti harppua ja koskettimia. Vesala sovitti myös puhallinosuudet Sielun veljet -yhtyeen levylle "Kuka teki huorin".
1970-luvun alussa Vesala teki Karelia-yhtyeen kanssa muutaman levytyksen nimellä Iivana Nyhtänköljä (mm. "Herran kanssa pellon laidassa").
Vesalaa on usein verrattu Charles Mingusiin: molempien musiikista erottuvat vahva tunteellinen lataus ja huolelliset sovitukset.
Vesalan tyttäriä ovat musiikkiteknologi, toimittaja, laulaja ja säveltäjä Mari Vesala, stylisti Minttu Vesala, rumpali Aniida Vesala sekä Lumi Vesala.
Vesala on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.Tähdellä merkityillä levyillä soittaa Vesalan Sound and Fury -yhtye.
Transferenssi
Transferenssi (lat. "transferre" 'viedä yli') eli tunteensiirto (saks. "Übertragung") tarkoittaa tunteen tiedostumatonta uudelleenkohdistumista toiseen yksilöön. Rinnakkaistermiksi YSA määrittelee sille "siirtovaikutuksen". Transferenssin käsitteen toi psykoanalyysiin Sigmund Freud. Hän käsittelee käsitettä esimerkiksi kirjassaan "Unien tulkinta" (Die Traumdeutung, 1900).
Tunteensiirtoa pidettiin aluksi lieveilmiönä, joka haittasi psykoterapiaa ja potilaan paranemista. Vuoden 1912 paikkeilla Freud muutti käsitystään ja totesi, että sielulliset ristiriidat on selvitettävä tunteensiirtosuhteessa.
Psykoanalyysin mukaan potilas kohdistaa tiedostamattaan psykoterapeuttiin tunteita, jotka ovat alun perin kohdistuneet tämän läheiseen tai muuhun merkittävään ihmiseen. Esimerkiksi rakkaus isää kohtaan voi muuntua rakkaudeksi terapeuttia kohtaan; psykoanalyytikko havainnoi, kuinka potilas suhtautuu häneen, ja päättelee siitä, kuinka potilas on suhtautunut isäänsä. Analyytikko ei kuitenkaan ala suhtautua potilaaseen ikään kuin olisi tämän isä.
Psykoanalyytikkojen mukaan transferenssi ilmentää ihmisen ajattelun metaforisuutta: potilas suhtautuu terapeuttiin ikään kuin tämä olisi isä.
Vastatransferenssi (saks. "Gegenübertragung") tarkoittaa terapeutin omien tunteiden kohdistumista potilaaseen. Siinä missä transferenssi saa kehittyä hoitosuhteessa, jotta sitä voidaan hyödyntää, on analyytikon tunnistettava ja hallittava oma transferenssinsa, jottei kohtelisi potilasta jonakuna muuna.
Puijonlaakso
Puijonlaakso on kaupunginosa Kuopiossa noin kaksi kilometriä torilta luoteeseen. Puijonlaakso sijaitsee nimensä mukaisesti Puijon mäen vieressä ja on erittäin vihreä alue. Asukkaita alueella on noin 6 400, joista suuri osa on opiskelijoita ja vastaavasti muut asukkaat ovat keskimääräistä huomattavasti vanhempia. Alue on rakennettu pääosin vuosien 1965–1975 välisenä aikana. Lapsiperheitä melko kalliiksi mielletyssä kaupunginosassa on keskimääräistä paljon vähemmän. Puijonlaakson postinumero on 70200.
Puijonlaaksossa sijaitsee muun muassa Puijonlaakson ostoskeskus, vanhainkoteja sekä Savonia-hotelli, jonka yhteydessä toimii Savon ammatti- ja aikuisopiston sekä Savonia-ammattikorkeakoulun matkailu-, ravitsemus- ja talouden koulutusyksikkö. Puijon kirkko valmistui 1977, osana laajempaa seurakuntakeskusta.
Puijonlaaksoon kuuluu myös osa Savilahdessa sijaitsevasta Itä-Suomen yliopistosta ja koko Kuopion yliopistollinen sairaala.
Puijonlaakso-Taivaanpankko-suunnittelualueelle on sijoittunut noin 5 200 työpaikkaa (eniten keskustan jälkeen, seuraavaksi Savilahti), joka vastaa noin 11 prosenttia koko kaupungin työpaikoista..
Vuonna 1908 Rajalassa aloitti Valkonauhayhdistyksen turvakoti, joka majoitti kodittomia, vankilasta vapautuneita sekä maalta kaupunkiin tulevia tyttöjä. Talossa opittiin työntekoa ja ammattitaitoja. 1920-luvulla Rajalassa toimintansa aloitti Ida Kiiskisen ylläpitämä lepokoti. Edistyksellisiä savi-, sähkö-, hieronta- ja käärehoitoja antaneen hoitolan maine oli erinomainen ja asiakkaita riitti. Rajalan ensimmäiset rakennukset rakennettiin 1896. Toiminta päättyi lopullisesti 1960-luvulla. Nykyään Rajala on ala-aste.
1970-luvulla purettu Mallitalo oli aiemmin Kuopion maanviljelysseuran, myöhemmin pienviljelijäperheen omistama karja- ja maataloustila, joka rakennettiin Kuopion vuoden 1906 maatalousnäyttelyä varten. Vuonna 1913 taloon muuttaneiden Nutsien istuttamia lehti- ja pihtakuusia voi edelleen ihailla Mallitalolle menevän tien varressa.
Niirala (Kuopio)
Niirala on kaupunginosa Kuopiossa aivan kaupungin keskustan tuntumassa. Asukkaita on noin 3 500. Niirala on nykyisin suosittu asuinalue johtuen hyvästä sijainnista yliopiston ja keskustan välissä. Niiralan pääkatu on Niiralankatu. 
Niiralan naapurikaupunginosia ovat Hatsala koillisessa, Haapaniemi kaakossa, ja Savilahti lännessä.
Alueella sijaitsee muun muassa Kuopion kaupunginteatteri sekä suosittu Valkeisenlammen puistokeidas. Niiralaan sijoittuu yhteensä noin 1 300 työpaikkaa (1.1.2008).
Niiralan pohjoisosa on kerrostalovaltainen, kun taas eteläosa on pääasiassa sodan jälkeen rakennettua omakotitaloaluetta. Myös Valkeisenlammen ympäristö on suurimmaksi osaksi kerrostaloaluetta. Niiralankadulle ja Pyöräkadulle on myös viime vuosina rakennettu uusia kerrostaloja.
Muun muassa Minna Canthin koulu, Kuopion kaupunginteatteri ja Alavan kirkko sijaitsevat Niiralassa.
Niiralan kaupalliset palvelut painottuvat alueen pohjoisosiin. Siellä sijaitsevan Niiralankadun varsi on rakennettu tiiviimmin ja alueella on monia pieniä liikkeitä ja ravintoloita. Valkeisenlammen keskustan puoleisella rannalla sijaitsevat R-kioski. Alueen keskiosassa toimii Sale ja pankki.Yleisradion (YLE) Kuopion toimintakeskus sijaitsee Niiralan Kotkankalliolla. Niiralankadun varrella sijaitsee runsaasti Kuopaksen opiskelija-asuntoja, joissa toimii myös YTHS:n Kuopion yksikkö. Samassa korttelissa sijaitsee niin kutsuttu Turontalo, jossa toimii Kuopion Muotoiluakatemia (päätoimipiste Keskustassa Piispankadulla). Valkeisenlammen vieressä, entinen Lääninsairaalan ja terveydenhuolto-oppilaitoksen tiloissa, sijaitsee Savonia-ammattikorkeakoulun terveysala. Tähtitieteen harrastajien ylläpitämä Kuopion tähtitorni toimii myös Niiralassa.
Pyreneittenmastiffi
Pyreneittenmastiffi () on Espanjasta kotoisin oleva koirarotu. Rotua tuotiin Suomeen ensimmäisen kerran vuonna 1985. Nykyään pyreneittenmastiffeja on Suomessa rekisteröity noin 1500. Pyreneittenmastiffi kuuluu FCI:n roturyhmään 2.
Pyreneittenmastiffi on valtavan kokoinen: urosten säkäkorkeus on vähintään 77 cm ja narttujen 72 cm. Rotu on voimakas ja lihaksikas. Aikuisen koiran paino on noin 50–70 kg:sta ylöspäin. Rungoltaan se on hieman korkeuttaan pitempi, suorakaiteen muotoinen. Koiran pää on suuri ja voimakasrakenteinen. Pähkinänruskeat silmät ovat pienet ja mantelinmuotoiset. Silmistä pitäisi korostua koiran ylväs ja tarkkaavainen ilme. Tunkeilijoita kohtaan pyreneittenmastiffilla on todella kova ilme. Korvat ovat riippuvat ja kolmion muotoiset. Karvapeite on niin paksu ja tiheä, että koira kestää hyvin pakkasta. Väriltään pyreneittenmastiffi on valkoinen harmain, mustin tai ruskein laikuin. Tummempi maski on rotumääritelmän mukaan pakollinen.
Historiansa vuoksi pyreineittenmastiffilla on voimakas puolustus- ja vartiointivietti. Se on myös hyväntahtoinen, älykäs, säyseä, hyvä lapsiperheen koira ja helposti oppiva. Se on vieraita kohtaan peloton, kova ja perääntymätön. Se on ystävällinen toisille koirille, mutta tuntee omat voimansa. Joutuessaan tappeluun pyreneittenmastiffi on taitava ja osoittaa perineensä vuosisatojen takaiset käyttäymismallit taistelussa susia vastaan. Omistajiaan kohtaan se on uskollinen mutta ei ole miellyttämishaluinen, mikä on huomioitava koulutuksessa. Rotu on vaativa eikä sovellu ensimmäiseksi koiraksi. Vartiointivaisto ei enää ole niin voimakas mutta yksilöllinen. Osa koirista on edelleen todella vartiointiviettisiä.
Pyreneittenmastiffi on todennäköisesti polveutunut molossityyppisistä koirista, joita merenkulkijat ja foinikialaiset kauppiaat toivat Espanjaan yli 2 000 vuotta sitten. Se on sukua espanjanmastiffille ja pyreneittenkoiralle. Pyreneittenmastiffin alkuperäinen tehtävä oli vartioida omistajan karjalaumaa varkailta ja petoeläimiltä.
Raoul Björkenheim
Raoul Melvin Björkenheim (s. 11. helmikuuta 1956 Los Angeles, Yhdysvallat) on suomalainen jazzmuusikko, säveltäjä ja kitaristi. Hän syntyi Kaliforniassa, mutta muutti teini-iässä äitinsä Taina Elgin kotimaahan Suomeen. Vuonna 1984 hän sai Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinnon.
Björkenheimin oma yhtye Krakatau levytti ensi kerran vuonna 1988. Tämän lisäksi hän on tehnyt musiikkia muun muassa Edward Vesalan johtaman Sound & Furyn, Roommushklahnin, Sielun Veljien , UMO:n, Avanti!:n ja Tampereen kaupunginorkesterin kanssa. Hänen pitkäikäisin, edelleen levyttävä yhtyeensä Scorch Trio on julkaissut kuusi albumia. Yhtyeessä ovat soittaneet hänen lisäkseen muun muassa Ingebrigt Håker Flaten ja Paal Nilssen-Love. Lisäksi hän on tehnyt kolme omaa albumia.
Yle Radio Suomi Kuopio
Yle Radio Suomi Kuopio (aiemmin "Radio Savo" ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Pohjois-Savo toimituksen sijaitessa Kuopiossa. Kanava kuuluu Kuopiossa taajuudella 98,1 MHz ja Iisalmessa taajuudella 96,5 MHz. Radiokanavan päällikkö on Johanna Raatikainen.
Yle Radio Suomi Kuopio tunnettiin vuoteen 1996 asti murteellisella nimellä "Kuopion iänj" () ja sitten vuoteen 2016 asti nimellä "Radio Savo".
Vehmasmäki
Vehmasmäki on kylä Kuopion eteläosassa noin 22 kilometrin päässä kaupungista. Asukkaita on noin 500. Vehmasmäen laella on Kuopion radio- ja tv-aseman lähetinmasto, jonka korkeus on 318 metriä. Maston juuri on 190 metrin korkeudella merenpinnasta, joten huippu on 508 metriä merenpinnasta. Kylällä toimii myös Tammenrannan kesäteatteri. Valoharju on Vehmasmäen nuorisoseuran talo, jossa on toimintaa lapsista seniori-ikäisille asti. Vehmasmäen koulu on noin 125 oppilaan (2016) ala-asteen kyläkoulu, joka sijaitsee Kuvemäessä. Yksi Vehmasmäen käyntikohteista on kesäisin auki oleva Kuopion eläinpuisto. Alueella sijaitsee myös Vehmasmäen hautausmaa.
Kuopion seudun asutus sai alkunsa vasta 1500-luvulla, myöhään verraten siihen, että Mikkelin seudulla tiedetään olleen asutusta satoja vuosia aiemmin. Tähän on luonnollinen selitys, sillä Pähkinäsaaren rauha jakoi Savon kahtia niin, että Pohjois-Savo lähes kokonaisuudessaan jäi rajan itäpuolelle. Tosin rajan kulusta ei ole tarkkaa tietoa.
1500-luvun puolivälissä kylässä oli 6 taloa, joista neljää oli verotettu jo ennen vuotta 1542.
Asutus kasvoi hitaasti seuraavan vuosisadan aikana, sillä moni talo autioitui sotien ja verorasitusten vuoksi. 
Uusia taloja syntyi jaettaessa kantataloja. Ja kun kylässä suoritettiin isojako, alueella oli 30 itsenäistä perintötilaa.