hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Notaabeli
Notaabeli ( < ) tarkoittaa yleiskielessä huomattavaa, merkittävää ja toisinaan myös ylhäistä.
Ranskassa kutsuttiin ennen vuoden 1789 vallankumousta notaabeleiksi ("les notables") jonkin kaupungin tai maakunnan vaikutusvaltaisia, ylhäisöön kuuluneita asukkaita. Kuninkaan kutsusta kokoontui aika ajoin 1300-luvulta lähtien notaabelikokous ("assemblée des notables"), johon ottivat osaa prinssit sekä jäseniä ylhäisaatelista, ylemmästä papistosta ja virkamiehistöstä. Viimeinen tällainen kokous pidettiin 1788. Kuningas sai valita neuvoston jäsenet itse, kun taas valtiopäiville ("États généraux") heidät valittiin vaaleilla. Molemmat kokoukset olivat vain neuvoa-antavia, kunnes Ranskan suuri vallankumous 1789 korvasi ne kansalliskokouksella.
Tanskassa notaabeliksi kutsuttiin sitä 1851 kokoontunutta 21-jäsenistä kokousta, jossa neuvoteltiin Slesvigin ja Holsteinin asemasta Tanskan kuningaskunnassa. Kokouksen jäsenistä 9 oli Slesvigistä, 6 Holsteinista ja 6 Tanskasta.
Espen Andersen
Espen Andersen (s. 12. heinäkuuta 1961) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, jonka ura on päättynyt. Hän edusti Lynin urheiluseuraa.
Andersen kuului Norjan joukkueeseen, joka saavutti hopeaa Oslon MM-kilpailujen 1982 joukkuekilpailussa. Hopeamitali jaettiin Suomen ja Norjan kesken. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 Andersen oli mukana Norjan hopeajoukkueessa, johon kuuluivat myös hänen pikkuveljensä Geir Andersen sekä Hallstein Bøgseth. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Espen Andersen oli henkilökohtaisessa kilpailussa kolmastoista.
Andersen voitti Holmenkollenin kisojen yhdistetyn kilpailun maaliskuussa 1984. Tämän lisäksi hän ylsi vain kerran palkintokorokkeelle maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Canmoressa kaudella 1986–1987. Cupin kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan yhdeksäs kaudella 1985–1986.
Toivo Karhunen
Toivo Edvard Karhunen (1. elokuuta 1882 Vesanto - 5. marraskuuta 1944) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Torsten Karhunen ja Agata Lyytinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1906 Aino Johanna Korhosen kanssa, joka kuoli vuonna 1907 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1918 Helmi Saarelan kanssa.
Karhunen kävi viisi luokkaa Kuopion suomalaisesta yhteiskoulua ja suoritti tiedonantokurssin Santahaminassa vuonna 1918.
Karhunen työskenteli puutavarakauppiaana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 8. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 12. kesäkuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan.
Karhunen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan komppanianpäälliköksi 2. Krenatöörirykmentin 2. Savon pataljoonan 3. komppaniaan ja konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Vilppulassa, Lylyssä, Korkeakoskella, Moisiolla, Lempäälässä, Tampereella ja Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Valkeakosken, Hauhon, Tuuloksen ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeen Karhunen palveli komppanianpäällikkönä ja pataljoonan adjutanttina 2. Krenatöörirykmentistä muodostetussa Viipurin vartiopataljoonan 3. konekiväärikomppaniassa. Hänet siirrettiin 17. lokakuuta 1918 alkaen Lapin ryhmään ja 11. joulukuuta 1918 alkaen Kenttätykistörykmentti n:o 3:een, missä hän palveli viestiupseerina ja rykmentin rahastonhoitajana. Armeijasta hän erosi 9. syyskuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Ylöjärven suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin edelleen Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin 3. alueen päälliköksi 1. kesäkuuta 1921 ja palveli siellä 31. lokakuuta 1921 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi liikemieheksi Lempäälään. Vuosina 1921–1922 hän osallistui heimosotiin Vienan-Karjalassa, missä hän toimi komppanianpäällikkönä Repolan pataljoonassa ja otti osaa sotatoimiin etenemiseen Repolasta Porajärvelle ja Porajärven taisteluihin.
Talvisotaan Karhunen osallistui ensin Jalkaväkirykmentti 65:n talousupseerina ja myöhemmin Hevosvarikko l:n päällikkönä. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin talousupseeriksi Ilmavalvontakoulutuskomppania 6:eeb, mistä hänet siirrettiin Lounais-Hämeen suojeluskuntapiiriin kotiuttamista varten vuonna 1942. Hän toimi vielä vuonna 1944 Kaasunsuojeluvarikko 3:n tarkastaja. Hän kuoli 10. Sotasairaalassa.
Jalmari Karjalainen
Jalmari (Hjalmar) Johannes Karjalainen (8. joulukuuta 1889 Kiiminki – 23. syyskuuta 1962 Oulu) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Simo Karjalainen ja Matilda Vesa. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Hilda Elvira Tiihosen kanssa (2. helmikuuta 1901 – 1. tammikuuta 1994 Oulu).
Karjalainen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun reaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912–1915. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Karjalainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 10. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Kneis:in luonna ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn ta-koulun B-kurssin.
Karjalainen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä,Vuohiniemellä, Kelhossa, Kämärällä ja Viipurissa.
Karjalainen palveli sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 1. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Kaartin jääkäripataljoona. Kaartin pataljoonasta hänet komennettiin Vuoristoprikaatin esikuntaan 28. elokuuta – 6. joulukuuta 1918 väliseksi ajaksi. Myöhemmin hänet määrättiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen pataljoonan talouspäälliköksi. Talouspäällikön paikalta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1921 alkaen Jääkäriprikaatin virkaa tekeväksi intendentiksi ja 8. helmikuuta 1922 alkaen Keski-Suomen rykmentin talouspäälliköksi. Armeijasta Karjalainen erosi 25. huhtikuuta 1923 ja siirtyi yksityisopettajaksi, kielenkääntäjäksi ja lopulta liikealalle. Hänet määrättiin 7. kesäkuuta 1935 vakinaiseen palvelukseen Kenttätykistörykmentti 1:een, mistä hänet komennettiin samalla Oulun sotilaspiirin esikuntaan virkaa tekeväksi talouspäälliköksi. 
Karjalainen osallistui talvisotaan rahastonhoitajana Oulun sotilaspiirin esikunnassa, josta hän kuitenkin erosi talvisodan loputtua. Jatkosodan alettua kesällä 1941, hänet määrättiin jatkamaan jo talvisodassa tutuksi tulleessa paikassa, nyt esikunnan kutsunta-asiain toimiston ylimääräisenä talousupseerina. Sotien jälkeen hän siirtyi jälkeen tuntiopettajaksi eri oppikouluihin ja työväenopistoihin Ouluun. Hänet on haudattu Ouluun.
Kuolannorjalaiset
Kuolannorjalaiset ovat Kuolan niemimaalla Venäjällä asuneita norjalaisia. Norjalaisia muutti nykyisen Murmanskin alueelle Aleksanteri II:n vuonna 1860 myöntämän luvan nojalla. Osa norjalaisista palasi Norjaan Venäjän vallankumouksen yhteydessä, mutta ainakin tuhat jäi Kuolaan. Vuonna 1935 alkaneet Stalinin vainot ulottuivat myös kuolannorjalaisiin, ainakin 15 heistä ammuttiin tai lähetettiin työleireille. Vuonna 1940 NKVD käski Kuolan niemimaan puhdistettavaksi ”ulkomaalaisista”, ja kaikki norjalaiset pakkosiirrettiin Itä-Karjalaan. Vaikka monet norjalaiset olivatkin palvelleet neuvostoarmeijassa, he eivät saaneet oikeutta palata Kuolaan toisen maailmansodan jälkeen. 1990-luvulla monet kuolannorjalaiset ovat käyttäneet hyväkseen Norjan laissa säädettyä paluumuutto-oikeutta. Yhteensä noin 200 kuolannorjalaista on muuttanut Norjaan, vaikka vain muutama enää osaa norjan kieltä.
The Script
The Script on irlantilainen Dublinista kotoisin oleva pop rock -yhtye. Heidän debyyttialbuminsa "The Script" julkaistiin elokuussa 2008.
Valtteri Karmo
Valtteri Roope Karmo ent. Valter Robert Dahl () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Valfrid Dahl ja Sifra Matilda Trygg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Ida Hynnisen kanssa.
Karmo kävi kansakoulun ja Pikakiväärikurssin Lappeenrannassa vuonna 1921.
Karmo toimi jääkärivärvärinä Porvoossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Karmo saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan aluksi joukkueenjohtajaksi 8. jääkäripataljoonan, josta hänet siirrettiin 5. maaliskuuta 1918 alkaen 9. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, joka siirrettiin 8. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 2. komppaniaksi. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaalla sekä etenemiseen Viipurin-Pietarin radalle.
Karmo toimi sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:n 4. komppaniassa, josta muodostettiin myöhemmin Jääkäripataljoona n:o 3, Kajaanin sissipataljoona ja Pohjanmaan jääkäripataljoona. Hänen komppaniansa siirrettiin 9. huhtikuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmenttiin, missä siitä muodostettiin 12. komppania. Käkisalmen läänin rykmentin lakkauttamisen jälkeen 20. huhtikuuta 1921 hänet siirrettiin Polkupyöräpataljoona l:n 3. komppaniaan. Armeijasta Karmo erosi 10. elokuuta 1922 ja astui 15. marraskuuta 1922 palvelukseen Helsingin komennuskomppaniaan, missä hän toimi aluksi Sotaväen esikuntaan komennetun joukkueen ja 1. marraskuuta 1925 alkaen Puolustusministeriön joukkueen johtajana. Puolustusministeriön ylivahtimestarina hän sai viran 30. elokuuta 1928 alkaen.
Karmo oli komennettuna opetusaliupseeriksi Vuoristoprikaatin aliupseerikouluun Vaasaan vuonna 1918 ja Pohjois-Inkerin rykmentin aliupseerikouluun Rautuun vuonna 1920 sekä Reserviupseerikouluun, jossa hän toimi komppanian vääpelinä vuonna 1925.
Khami
Khami on rauniokaupunki eteläisessä Afrikassa nykyisen Zimbabwen länsiosassa. Se sijaitsee 22 kilometriä Bulawayon kaupungista. Khamin rauniot on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1986.
Khami on perustettu 1400-luvun puolivälissä, kun suuri Zimbabwen valtakunta oli romahtamassa. Se toimi Torwan kuningaskunnan pääkaupunkina. Alueella on ollut asutusta kivikaudelta asti. Nykypäiviin säilyneet kivirakennelmat ovat rautakaudelta. Kivisten perustuksien päällä on ollut puupylväiden ja rappauksen muodostamia olkikattoisia majoja, joista useimmat ovat tuhoutuneet. Raunioissa on edelleen nähtävänä majojen alkuperäinen arkkitehtuuri sekä hienoja kivityöyksityiskohtia. Lasihelmet ja muut löydöt osoittavat, että kaupungista on käyty kauppaa Itä-Afrikkaan asti.
Johannes Halbig
Johannes ”Jo” Halbig (s. 30. heinäkuuta 1989) on saksalaisen Killerpilze-yhtyeen laulaja-kitaristi. Lisäksi hän soittaa myös koskettimia. Hänen pikkuveljensä Fabian Halbig soittaa rumpuja samassa yhtyeessä.
Peitsamon jälkeenjääneet nauhat
Peitsamon jälkeenjääneet nauhat on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1978. EP nauhoitettiin samalla yhtyeen Puinen levy -EP:n kanssa. Vaikka EP julkaistiin Ankkuli-yhtyeen nimissä, kaikki sen raidat ovat Peitsamon yksin soittamia ja laulamia. Peitsamo soittaa levyllä bassoa, kitaraa, rumpuja ja viulua.
Erik Lundqvist
Erik Hjalmar Lundqvist (29. kesäkuuta 1908 – 7. tammikuuta 1963) oli ruotsalainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja Amsterdamissa 1928.
Lundqvist, lempinimeltään ”Målaren”, maalari, nousi huipulle 19-vuotiaana heitettyään olympiakeväänä tuloksen 64,86. Hän ei kuitenkaan ollut olympialaisten ennakkosuosikki, mutta heti kilpailun ensimmäisellä heitolla hän kiskaisi yllätysvoittoon riittäneen tuloksen 66,60. Hänen muut heittonsa kantoivat välille 59–61 m.
Myöhemmin samana vuonna Lundqvist heitti Tukholmassa ensimmäisenä miehenä maailmassa yli 70 metriä tuloksella 71,01. Myös sarjan viimeinen heitto ylitti haamurajan.
Tämän jälkeen Lundqvist kärsi vaikeasta mielisairaudesta ja joutui vetäytymään kilpakentiltä. Hän teki kuitenkin hetkellisen paluun kahdeksan vuotta myöhemmin ja heitti oman ennätyksensä 71,16, kadoten sitten stadioneilta lopullisesti.
Boris (yhtye)
Boris (ボリス) on vuonna 1992 perustettu japanilainen kokeellista rock- ja metallimusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen laaja diskografia sisältää tuotoksia aina ambientista energiseen hard rockiin. Yhtyeen musiikillisia vaikuttajia ovat muun muassa Sleep, Nick Cave, Nick Drake, Venom ja Melvins.
Yhtye tunnetaan drone doomin pioneerina ja kehittäjänä Earthin ohella. Debyyttialbumi "Absolutego" ja etenkin sitä seurannut "Amplifier Worship" ovat alan klassikoita. Tämän jälkeen albumilla "Flood" siirryttiin pehmeämpiin maisemiin ja oltiin lähempänä ambientia. Albumit "Heavy Rocks" ja "Akuma no Uta" lähentelivät stoner rockia. Näitä seurasivat ambient-vaikutteiset albumit "Boris at Last: -Feedbacker-" ja "The Thing Which Solomon Overlooked". Vuonna 2005 Boris julkaisi kolme albumia: drone doomia edustaneen "Dronevilin", soundtrackin elokuvaan "Mabuta no Ura" sekä "Pinkin", joka on kenties kokeellisin levy yhtyeen historiassa. Se yhdisti samalle albumille raskaan ja säröisen stoner/doom metalin muun muassa hard rockin, punkin, ambientin ja noisen elementeillä. Pink yhdisti tavallaan koko yhtyeen uran yhdelle levylle. Samana vuonna ilmestyi vielä livealbumi "Archive". Vuonna 2006 tehtiin kaksi jatko-osaa albumille "The Thing Which Solomon Overlooked" ja "Vein", josta julkaistiin sekä hardcore- että noiseversio. Boriksen uusin albumi on toistaiseksi vuoden 2008 Smile, joka siirtyi lähemmäksi psykedeelistä rockia.
Boris on tehnyt yhteistyötä myös muiden artistien kanssa. Tunnetuin tällaisista albumeista lienee vuonna 2006 Sunn O))):n kanssa tehty "Altar". Maanmiehensä, noise-artisti Merzbowin kanssa he ovat tehneet yhdessä viisi julkaisua, ja kuudennen albumin "Mellow Peak" pitäisi ilmestyä vielä vuoden 2008 puolella. Muut yhteistyöartistit ovat Michio Kurihara ja Keiji Haino, joiden molempien kanssa Boris on julkaissut yhden levyn.
Suomessa Boris on esiintynyt Tavastia-klubilla toukokuussa 2008.
Näiden lisäksi Boris on julkaissut myös useita splitejä ja singlejä.
Puinen levy
Puinen levy on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1978. EP nauhoitettiin samalla yhtyeen "Peitsamon jälkeenjääneet nauhat" -EP:n kanssa. Vaikka EP julkaistiin Ankkuli-yhtyeen nimissä, kaikki sen raidat ovat Peitsamon yksin soittamia. Peitsamo soittaa levyllä kitaraa, pianoa ja viulua. Levy on hyvin kokeellinen ja poikkeaa Peitsamon aiemmasta tuotannosta. Sen vastaanotto on vaihdellut runsaasti. Vuonna 2003 nauhoitettu liveversio ”Puinen koira” -kappaleesta julkaistiin Peitsamon "Taistelujen tiellä" -levyllä vuonna 2004. Levyn kansi on Heikki Peitsamon piirtämä.
Hans Wallner
Hans Wallner (s. 29. toukokuuta 1953 Feistritz an der Gail, Kärnten, Itävalta) on entinen itävaltalainen mäkihyppääjä.
Wallner sijoittui viidenneksi lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa Kulmissa 1975. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli suurmäessä kuudes. Oslon MM-kilpailuissa 1982 Wallner kuului Itävallan joukkueeseen, joka saavutti Norjan jälkeen hopeaa joukkuemäessä. Suurmäen kilpailuissa hän oli sijalla 32. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 24:nneksi sekä normaali- että suurmäen kilpailussa.
Wallner sijoittui maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran palkintosijalle oltuaan toinen St. Nizierin suurmäessä kaudella 1979–1980. Cupin kokonaispisteissä hän oli tuolloin kymmenes. Ainoan voittonsa hän sai Sapporon suurmäessä kaudella 1980–1981, jolloin hän oli lisäksi toinen Liberecin suurmäessä ja seitsemäs kokonaiskilpailussa. Viimeisen palkintosijansa hän sai oltuaan toinen Vikersundin lentomäessä helmikuussa 1983.
Wallner sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon Innsbruckin osakilpailussa kolmanneksi vuonna 1975. Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän oli kuudes vuodenvaihteessa 1980–1981.
Ain el-Gazala
Ain el-Gazala ("Ayn al Ghazzalah") on pieni kaupunki Libyan itärannikolla Pohjois-Afrikassa. Se sijaitsee Kyrenaikan maakunnassa Välimeren etelärannalla noin 40 km Tobrukista länteen.
Alue on hyvin kuivaa ja Ain el-Gazalan merkittävimmät elinkeinot ovat kalastus ja kalanviljely.
Gazala tunnetaan lähinnä historiastaan, sillä siellä käytiin Gazalan taistelu länsiliittoutuneiden ja natsi-Saksan välillä alkukesällä 1942.
Erämaan armoille (elokuva)
Erämaan armoille () on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Sean Pennin ohjaama elokuva. Se perustuu Jon Krakauerin kirjoittamaan kirjaan "Erämaan armoille", joka kertoo Christopher McCandlessin seikkailuista.
Banjo-Tooie
Banjo-Tooie on Raren kehittämä ja Nintendon julkaisema tasohyppelypeli. Se julkaistiin vuonna 2000 Nintendo 64 -konsolille. Peli on julkaistu uudelleen Xbox 360 -konsolille Xbox Live Arcade -palvelussa vuonna 2009.
Peli on "Banjo-Kazooie" -pelisarjan toinen osa. Se on pelimekaniikaltaan hyvin samantyylinen kuin edeltäjänsä "Banjo-Kazooie", ja pelin hahmot ovat myös pääosin samoja.
Samaan tapaan kuin edeltäjässään "Banjo-Kazooziessa", "Banjo-Tooie" -pelissä on kolmiulotteisia maailmoja, joissa on kerättäviä esineitä. Esineitä ovat muun muassa kultaisen palapelin palaset, joita käytetään tasoja avaaviin palapeleihin. Toisin kuin "Banjo-Kazooiessa", "Banjo-Tooiessa" on yksi pelilauta Master Jiggywiggyn temppelissä. Kun pelaaja on kerännyt tarvittavat palat, hän voi tehdä aikarajatun palapelin, minkä jälkeen Jiggywiggy myöntää pääsyn seuraavaan maailmaan. Jokaiseen palapeliin tarvitaan enemmän paloja kuin edelliseen.
Musiikkinuotteja käytetään "Banjo-Tooiessa" uusien liikkeiden oppimiseen kersantti kaivos-sotilas Jamjarsilta. Hän on Bottlesin veli ja jatkaa tämän roolia edellisestä pelistä. Myös Mumbo Jumbo palaa peliin, tällä kertaa pelattavana hahmona, joka voi mennä jokaiseen maailmaan ja käyttää erityisiä taikaloitsuja auttaakseen Banjoa ja Kazooieta etenemään. Mumbo Jumbon edellisen roolin duon muuttamiseksi eri muotoihin ottaa Humba Wumba, Amerikan intiaaninainen, joka on Mumbon kilpailija.
Lisäksi Banjo-Tooien uusi ominaisuus ovat suorat yhteydet sen maailmojen välillä. "Banjo-Kazooiessa" kaksikko siirtyy tasoille tietystä ovesta Gruntildan luolassa, mutta "Banjo-Tooiessa" tasot ovat fyysisesti yhteydessä monista kohdista. Chuffy-junaa voi käyttää siirtämään sivuhahmoja niiden maailmojen välillä, joilla on asemia. Pelissä on myös monipelaaja-moodi, jossa enintään neljä pelaajaa voi pelata yksinpelattavia minipelejä muunneltavissa kilpailuissa.
Kaksi vuotta myöhemmin Gruntildan voittamisen jälkeen, yhtenä myrskyisenä yönä Gruntildan kaksi nuorempaa sisarusta tulevat häntä auttamaan. Niin skeletti-Gruntilda pääsee haudasta ulos ja suunnittelee kostoa. Banjo, Kazooie, Bottles ja Mumbo pelaavat pokeria Banjon kotitalossa. Mumbo aavisti Gruntildan paluun. Hän lähti Banjon ja Kazooien kanssa ulos. Bottles uskoi, että Gruntildan paluu on vitsi ja sen takia hän jää taloon. Gruntilda romauttaa talon. Banjon myyräystävä Bottles (keneltä edellisessä pelissä opittiin liikkeitä) kuolee, koska hän oli jäänyt sisälle. Banjo ja Kazooie päätävät mennä kostoretkelle Bottlesin puolesta pysäyttääkseen Gruntilda. Myöhemmin Gruntilda muuttaa eläväksi kuolleeksi zombiksi Jinjojen kuninkaan eli Jinjo-kylän kylänvanhimman King Jingalingin. Niin Banjo ja Kazooie lähtevät kukistamaan Gruntildaa uudelleen. Kun Gruntilda siskoineen on voitettu, Banjo pelastaa Jinjo-kylän ahdinkosta ja herättää Bottlesin kuolleesta.
Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin
Sian raato kääntää hitaasti kasvonsa valoon päin on Kari Peitsamo ja Ankkuli -yhtyeen EP vuodelta 1979. EP julkaistiin vihreänä värivinyylinä. Levylle kaavailtiin myös punaiselle värivinyylille painettua jatko-osaa "Nurkkaan ahdistettu rotta pitää panttivankinaan nuorta tyttöä", jota ei kuitenkaan julkaistu Love Recordsin mentyä konkurssiin.
Peitsamo levytti "Kiina tai kuolema" -kappaleen uudelleen vuonna 2006 Aku Ankkuli -yhtyeen kanssa Für Elise -albumille.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Kari Peitsamo, ellei toisin mainittu.
PSR B1620-26 b
PSR B1620-26 b on eksoplaneetta, joka kiertää pulsaria PSR B1620-26 Skorpionin tähdistössä noin 12 400 valovuoden päässä Maasta. Sen epävirallinen lempinimi on Metusalah, koska se on yksi vanhimmista tunnetuista eksoplaneetoista eli noin 12,7 miljardia vuotta vanha.
Pulsari sijaitsee pallomaisen tähtijoukko Messier 4:sen ytimen ulkopuolella. Tähtijoukon iäksi arvioidaan 12,7 miljardia vuotta. Pulsariplaneetan alkuperä on epävarma, koska tähden ytimen romahtaessa neutronitähdeksi se syöksee suurimman osan massastaan avaruuteen supernovaräjähdyksessä. On epätodennäköistä, että planeetta voisi pysyä kiertoradallaan tällaisessa tilanteessa. Tähtitieteilijät pitävät todennäköisempänä, että se muodostui tähden ympärille, josta myöhemmin tuli valkoinen kääpiö. Molemmat joutuivat sitten pulsarin kiertoradalle.
Järjestelmä, joka liikkuu hitaasti kohti tähtijoukon ydintä, on massiivisempi kuin useimmat tähdet M4:ssa. Noin miljardin vuoden kuluessa PSR B1620-26 joutuu todennäköisesti kosketuksiin jonkin toisen tähden kanssa, jolloin kevein taivaankappale sinkoutuu pois järjestelmästä. PSR B1620-26 b joutuu tällöin suurella todennäköisyydellä kokonaan M4:sen ulkopuolelle, jolloin siitä tulee tähtienvälinen planeetta.
All Systems Go
All Systems Go on yhdysvaltalaisen glam metal-yhtye Vinnie Vincent Invasionin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Albumin tuottivat yhtyeen kitaristi ja keulakuva Vinnie Vincent sekä bassokitaristi Dana Strum, ja albumi julkaistiin 17. toukokuuta 1988. "All Systems Go"-albumilla yhtyeen laulajana toimi Robert Fleischmanin korvannut Mark Slaughter, joka jätti yhtyeen albumin julkaisun jälkeen yhdessä Strumin kanssa perustaakseen oman yhtyeensä, Slaughterin. Albumia seuranneella pienimuotoisella kiertueella yhtye esiintyi pääasiassa pienillä klubeilla, kunnes se hajosi kiertueen päätyttyä elokuussa 1988.
Albumi sijoittui ilmestyessään kotimaassaan Yhdysvalloissa Billboard 200-listalla sijalle 64 myyden hieman yli 150,000 kappaletta. Kappaleista "Love Kills" ja "That Time of Year" kuvattiin musiikkivideot, ja "Love Kills" julkaistiin myös suomalaisohjaaja Renny Harlinin ohjaaman "Painajainen Elm Streetillä 4 - Unien valtias"-kauhuelokuvan soundtrackilla. Albumin uudelleenmasteroitu CD-painos julkaistiin vuonna 2003, ja se sisälsi kaksi uutta instrumentaalikappaletta. Albumin kaikki kappaleet on kirjoittanut Vinnie Vincent.
Asutus
Asutus tarkoittaa ihmisten pysyvää asumista ja elämistä jollain alueella, tai aluetta, jolla on asutaan pysyvästi. Asutus eli asuttaminen tarkoittaa myös uuden asutuksen perustamista; jonkin ryhmän siirtymistä asumaan uusille alueille. Asutukseen yleensä liittyy asumusten eli asuinrakennusten rakentaminen, niiden ympäristöön kehittyvä asumiseen käytetty tila sekä laajempi asuinalue.
Nykyisin Suomessa asutuksia jaetaan asukas- tai rakennustiheyden perusteella taajamiin ja haja-asutukseen.
Asutushistoria tutkii entisinä aikoina tapahtunutta asutusta ja asuttamista.
Mumi Troll
Mumi Troll () on vuonna 1983 Vladivostokissa perustettu venäläinen rockyhtye. Yhtye edusti Venäjää Eurovision laulukilpailussa 2001 kappaleella "Lady Alpine Blue" ja sijoittui 12. sijalle.
Yhtye perustettiin Vladivostokissa Neuvostoliiton viimeisinä vuosina, ja se esiintyi epävirallisesti ja jäsenet joutuivat ajoittain pidätetyiksi.
Yhtyeen perusti Ilja Lagutenko (s. 1968), joka on kotoisin Moskovasta. Yhtye oli tauolla hänen jouduttuaan armeijaan ja työskenneltyään ulkomailla. Yhtye julkaisi ensimmäisen studiolevyn vuonna 1997.
Yhtyeen nimi on humoristinen väännös Muumipeikon venäjänkielisestä nimestä.
Martin Balsam
Martin Henry Balsam (4. marraskuuta 1919 Bronx, New York, Yhdysvallat – 13. helmikuuta 1996 Rooma, Italia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Oscar-voittaja. Hän opiskeli draamaa New Schoolissa, New Yorkissa ja suoritti asepalveluksensa ilmavoimissa. Hän perusti Actors Studion yhdessä Elia Kazanin ja Lee Strasbergin kanssa vuonna 1947.
Balsam tunnetaan muun muassa elokuvista "Tyydyttämättömät" (1964), "Narri tuhannesta" (1965), "Summer Wishes, Winter Dreams" (1973), "Pelham 1-2-3 kaapattu" (1974), "Presidentin miehet" (1976) ja "Entebben taistelu" (1977). Muita elokuvia muun muassa "Psyko", (1960) "Cape Fear" (1990) ja "Väkivallan vihollinen 3" (1985).
Balsam oli naimisissa kolme kertaa, Pearl Sommerin, Joyce Van Pattenin ja kuolemaansa asti Irene Millerin kanssa. Hänellä oli kolme lasta, yksi Joyce Van Pattenin ja kaksi Irene Millerin kanssa. Myös hänen tyttärensä Talia Balsam on näyttelijä. Balsam kuoli sydänkohtaukseen 76-vuotiaana.
Touhukotilo
Touhukotilo ("Physa fontinalis") on makeassa ja murtovedessä elävä kuorellinen nilviäinen. Se kasvaa noin 1 cm:n pituiseksi. Kuori on vasenkätisesti kierteinen, vanhoilla yksilöillä harmaapilkkuinen. Tuntosarvet ovat ohuet ja pitkät, ja siirottavat melko leveässä kulmassa kahden puolen kotilon päätä.
Touhukotiloita elää luonnossa Euroopan järvissä ja lammissa sekä merenlahtien murtovedessä. Niitä kasvatetaan akvaarioissa lemmikkeinä ja pallokalojen ruoaksi.
Kasperi Laine &amp; Kummitusorkesteri
Kasperi Laine & Kummitusorkesteri on rap-artisti Laineen Kasperin alkuvuodesta 2005 BV² Produktionsin kautta julkaisu albumi. Laine julkaisi albumin käyttäen nimeä Kontackto. Levy ei sisällä räppäämistä vaan ainoastaan hip hop -biittejä.
Laura Marano
Laura Marie Marano (s. 29. marraskuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu Kate Malonen roolista televisiosarjassa "Ilman johtolankaa" sekä naispääosasta Disney Channelin komediasarjassa "Austin ja Ally".
Maranon vanhemmat ovat professori Damiano Marano ja entinen näyttelijä Ellen Marano. Lauran isosisko Vanessa Marano on myös näyttelijä. Hänen äitinsä omistaa Agoura Children’s Theater –lastenteatterin, jota siskokset kutsuivat lapsina "toiseksi kodikseen". Maranon isä on sukujuuriltaan italialainen.
Marano on soittanut pianoa 9-vuotiaasta lähtien. Alun perin hänen äitinsä ei halunnut kumpaakaan tytärtään työskentelemään viihdealan kovaan maailmaan ja toivoi, että tiukka kykytoimisto Abrams hylkäisi heidät. Yllättäen kykytoimisto halusikin sekä Lauran että Vanessan, ja tällöin he aloittivat uransa lapsinäyttelijöinä.
Marano on näytellyt viisivuotiaasta lähtien. Hän on ollut mukana monissa teatterituotannoissa kalifornialaisessa Stage Door -teatterissa. Maranon ensimmäinen tv-rooli oli sarjassa "Ilman johtolankaa", jossa hän näytteli päähenkilön tyttäriä sisarensa Vanessan kanssa vuosina 2003–2005.
Vuonna 2007 Marano oli juontajana ja mentorina FOX-kanavan "Fiksumpi kuin koululainen" -ohjelmassa. Samana vuonna hän esitti komediaelokuvassa "Superbad" Beccaa (Martha MacIsaac) nuorena.
2011 hän sai Ally Dawsonin roolin Disney Channelin komediasarjasta "Austin ja Ally".
Marano on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten "Aavekuiskaaja", "Dexter", "Takaisin ruutuun", "Heroes", "FlashForward" ja "Isojen tyttöjen leikit". "" -elokuvassa Marano näyttelee hotellin lastenvahtia.
Vuonna 2015 Marano ja Leigh-Allyn Baker näyttelivät Disney Channelin "Bad Hair Day" –elokuvaa.
Marano on laulanut neljä kappaletta "Austin ja Ally" -sarjan toiselle soundtrack albumille nimeltä "".
Marano ja Ross Lynch tekivät ”I Love Christmas” -kappaleen "Holidays Unwrapped"-levylle, joka julkaistiin Walt Disney Recordsin kautta. He lauloivat kappaleen myös vuonna 2015 "" –soundtrackille. Marano on julkaissut myös yhden soolosinglen nimeltä ”Boombox”.
Tammikuussa 2016 Marano alkoi juontaa Radio Disney-kanavalla viikottaista "For the Record with Laura Marano" -ohjelmaa.
Albumit
Singlet
Korkein oikeus (elokuva)
Korkein oikeus on suomalainen independent-elokuva vuodelta 2008. Elokuva sai ensi-iltansa 24. syyskuuta 2008 Rakkautta ja Anarkiaa -elokuvafestivaaleilla, ja se valittiin avoimessa nettiäänestyksessä parhaaksi elokuvaksi. Tämän jälkeen se otettiin Finnkinon ohjelmistoon ensimmäisenä indie-elokuvana suomessa. Korkein oikeus on myös ensimmäinen suomalainen indie-elokuva joka oli Jussi-gaalassa ehdolla avoimessa yleisöäänestyksessä.
Elokuva käsittelee helsinkiläisten nuorten alakulttuureita sekä yksilönvapautta. Se on Olli Ylisen ensimmäinen ohjaus. Pääosissa näyttelevät Antti Launonen, Jyrki Nousiainen, Marja Salo ja Laura Birn. 
Elokuvan on tuottanut Yansa Creations.
Krasnozavodsk
Krasnozavodsk () on kaupunki Moskovan alueen Sergijev Posadin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kunja-joen rannalla 88 kilometriä Moskovasta koilliseen ja 15 kilometriä Sergijev Posadista pohjoiseen. Bužaninovon asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Moskovan ja Jaroslavlin väliseen rautatiehen. Asukkaita on 13 500 henkeä (vuonna 2002).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1916 rakennetusta konepajan asutuskeskuksesta. Vuonna 1939 siitä tuli taajama ja vuonna 1940 Krasnozavodskin kaupunki, johon liitettiin myös joukko muita taajamia.
Kaupungin tärkein tuotantolaitos on patruunoita ja ilotulitusvälineitä valmistava Krasnozavodskin kemiallinen tehdas.
Krasnozavodskin lähellä sijaitseva Bogorodskojen kylä tunnetaan kansanomaisista puuleluistaan ja muista puunleikkaustöistä. Kylässä on vuonna 1768 rakennettu barokkityylinen Jumalansynnyttäjän syntymän kirkko.
Kurovskoje
Kurovskoje () on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Meštšeran alangolla Moskvajokeen laskevan Nerskaja-joen rannalla 92 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Kaupungissa risteytyvät Moskovan ja Kazanin sekä Orehovo-Zujevon ja Voskresenskin väliset rautatiet (Kurovskajan asema). Asukkaita on 19 100 henkeä (vuonna 2006).
Kurovskajan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Seutu oli vanhastaan tunnettu käsityöammateistaan. Vuonna 1854 kylän lähelle perustettiin tekstiilitehdas, jota laajennettiin 1920–1930-luvuilla. Vuonna 1931 paikkakunta sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 1952 siitä tuli Kurovskojen kaupunki. Vuosina 1929–1959 se oli Kurovskojen piirin keskus.
Neuvostoaikana kaupungissa oli tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Kurovskojen tekstiilitehdas teki konkurssin vuonna 2000.
Krasnogorsk (Moskovan alue)
Krasnogorsk () on Moskovan läntinen naapurikaupunki. Se sijaitsee Moskvajoen rannalla, Moskovan kehätien länsipuolella ja kuuluu Moskovan alueeseen Venäjällä. Kaupungin keskustasta on noin 21 kilometriä pääkaupungin keskustaan. Krasnogorskin kaupunki on myös Krasnogorskin piirin keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 116 738 henkeä.
Kaupungin paikalla on sijainnut useita kyliä, joista Pavšino mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1462 ja Gubailovo vuonna 1620. 1840-luvulla Gubailovon ympärille syntyi paperi- ja tekstiiliteollisuutta. Vuosina 1926–1927 paikkakunnalle siirrettiin Podolskin optiikkatehdas, jonka viereen perustettiin vuonna 1929 Krasnaja Gorka -niminen asutus. Vuonna 1932 siihen liitettiin Gubailovo, ja paikkakunta sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1940 siitä tuli Krasnogorskin kaupunki, johon vuonna 1962 liitettiin myös Pavšinon taajama.
Vuonna 1945 Neuvostoliiton puolelle siirtyneet ja siirretyt V-2-rakettiohjelman saksalaiset insinöörit asuivat ja työskentelivät tämän kaupungin alueella sijaitsevassa saaressa kehittäen V-2-ohjuksen pohjalta ohjuksien komponentteja.
Krasnogorskin tärkein tuotantolaitos on S.A. Zvereville nimetty tehdas, joka valmistaa optisia laitteita sotilas- ja siviilikäyttöön. Tehtaan tunnetuimpia tuotteita ovat Zenit-valokuvakamerat. Kaupungissa on myös rakennustarvike-, koneenrakennus- ja elintarviketeollisuutta. Huomattava osa asukkaista käy työssä Moskovassa.
Moskovan metron kolmoslinja kulkee kaupungin itäosien kautta; asema Mjakinino sijaitsee suuren Krokus-messukeskuksen vieressä Krasnogorskin puolella. Krasnogorskin keskustan kautta kulkee Moskovasta länteen, kohti Tverin alueen Rževiä vievä rautatie (Pavšinon asema).
Metsien keskellä vaihtelevassa maastossa sijaitseva Krasnogorsk on Moskovan alueen viehättävimpiä kaupunkeja. Keskustassa on säilynyt ruhtinas V.M. Dolgoruki-Krymskin kartanokokonaisuus Znamenskoje-Gubailovo maisemapuistoineen. Pavšinossa on vuonna 1821 rakennettu empiretyylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko. Neljän kilometrin päässä kaupungista sijaitsee 1660-luvulla perustettu Arhangelskojen kartano, joka on kuulunut mm. Tšerkasskin, Golitsynin ja Jusupovin ruhtinassuvuille. Nykyään kartano toimii museona. Sen lähellä on Venäjän hallituksen huvila-alueita.
Jääpalloseura HK Zorki Krasnogorsk kuuluu Venäjän viime vuosien menestyneimpiin seuroihin.
Vuositähti
Vuositähti on partiomerkki, jota on käytetty partioliikkeen alusta alkaen. Niitä on ollut monenlaisia, mutta eräs pitkäaikaisimpia on ollut kankaalle applikoitu noin viiden millimetrin läpimittainen hopealankainen tähti, pohjakangas on yhden senttimetrin levyinen tummanvihreä nauha.
Tähtiä myönnetään jäsenyydestä yksi vuodessa. Joskus on käytetty myös kullanvärisiä tähtiä, joita on myönnetty yksi viittä vuotta kohti siten, että joka neljännen hopeisen tähden jälkeisenä vuonna kultainen tähti korvaa nämä hopeiset tähdet. Tässä kohdin käytäntö on ollut yksilöllinen: jos joku on halunnut, on uusia tähtiä annettu yhtenäisinä nauhoina niin monta kuin on palveluvuosia. Ei ole lainkaan harvinaista nähdä partioveteraaneja, joilla on puserossaan useita kymmeniä hopeisia vuositähtiä.
Lisäksi on ollut olemassa hiukan suurempia metallisia vuositähtiä, mutta niiden käyttö oli harvinaisempaa.
The Cab
The Cab on yhdysvaltalainen rockyhtye Las Vegasista. The Cabin suosio on kasvanut vauhdilla Decaydance-levy-yhtiön kanssa solmitun levytyssopimuksen ja ensimmäisen albumijulkaisun "Whisper War" myötä. Alternative Press kuvailikin yhtyettä ”yhtyeeksi, joka tulisi tietää vuonna 2008”.
Toisensa high schoolissa tavanneet Alex Deleon (s. 1989) ja Cash Colligan (s. 1989) perustivat yhtyeen vuonna 2004. He äänittivät demoja ja laittoivat niitä The Cabin MySpace-sivulle. Kaverukset tulivat kuitenkin pian siihen tulokseen, että yhtye tarvitsisi lisää jäseniä jatkaakseen. Deleon sai rumpali Alex Johnsonin (s. 1989) jättämään silloisen hardcoreyhtyeensä ja liittymään The Cabiin. Vuoden 2005 loppupuolella heillä oli jo kokonainen yhtye kasassa, kun Paul Garcia kitaroineen sekä pianoa ja kitaraa soittava Alex Marshall (s. 1989) olivat liittyneet yhtyeeseen. Tammikuussa 2006 The Cab solmi levytyssopimuksen paikallisen Olympus Records -levy-yhtiön kanssa. Yhtye ei kuitenkaan saanut mitään aikaiseksi tämän levy-yhtiön alaisena.
Kaverusten onneksi he sattuivat törmäämään Panic at the Disco -yhtyeen rumpaliin Spencer Smithiin Cobra Starshipin konsertissa. Hän auttoi heitä saamaan levytyssopimuksen Decaydance-levy-yhtiöön. Pian tämän jälkeen Paul Garcia korvattiin Ian Crawfordilla (s. 1988).
Ensimmäinen studioalbumi "Whisper War" julkaistiin 29. huhtikuuta 2008.
Pitkään odotettu toinen studioalbumi "Symphony Soldier" julkaistiin 23. elokuuta 2011. "AbsolutePunk" antoi ehdottoman hyvää palautetta levystä, kutsuen sitä "mestariteokseksi". "Symphony Soldier" on digitaalisesti ladattavissa iTunesissa, mutta fyysistä kopiota levystä pystyy ostamaan vain bändin nettikaupasta.
Tsvetanka Hristova
Tsvetanka Hristova () oli bulgarialainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan yhden maailmanmestaruuden ja yhden Euroopan-mestaruuden.
Tsvetanka Hristova sijoittui vuonna 1979 nuorten EM-kilpailujen kiekonheitossa kolmanneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän voitti kultaa tuloksella 68,34. Bulgaria sai kilpailussa kaksoisvoiton. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 65,62, ja Los Angelesin 1984 olympialaiset jäivät häneltä käymättä Bulgarian liityttyä olympiaboikottiin. Seuraavat arvokisat tuottivat hänelle himmeämpiä mitaleja: EM-hopeaa Stuttgartissa 1986 tuloksella 69,52, MM-pronssia Roomassa 1987 tuloksella 68,82 ja olympiapronssia Soulissa 1988 tuloksella 69,74. Universiadeissa hän saavutti hopeaa vuonna 1985 ja kultaa vuonna 1987. Vuoden 1989 maailmancupissa hän edusti Eurooppaa ja sijoittui neljänneksi. Splitin EM-kilpailuissa 1990 jäi kymmenenneksi tuloksella 56,30.
Tokion MM-kilpailuissa 1991 Hristova voitti maailmanmestaruuden. Hänen kolme ensimmäistä loppukilpailuheittoaan kantoivat lukemiin 62,16, 64,20 ja 62,82, ja neljäs heitto oli yliastuttu. Ennen viidettä heittoaan hän oli kilpailussa seitsemäntenä mutta viidennellään hän sai tuloksen 66,96 ja nousi neljänneksi. Viimeisellään hän sai tuloksen 71,02 ja nousi voittajaksi 1,90 metrin erolla hopeamitalisti Ilke Wyluddaan. Edellisen kerran hän oli heittänyt yli 70 metriä vuonna 1988. Barcelonan 1992 olympialaisissa Hristova sai hopeaa tuloksella 67,78. Hänen edellään oli sama nainen kuin vuoden 1985 universiadeissa, kuubalainen Maritza Martén. Vuonna 1993 Hristova sai neljän vuoden kilpailukiellon dopingrikkomuksesta. Kilpailukieltonsa jälkeen hän osallistui Ateenan MM-kisoihin 1997 ja Ateenan olympialaisiin 2004, mutta jäi molemmilla kerroilla karsintaan. Vuosina 2005 ja 2006 hän kilpaili vielä Yleisurheilun Euroopan cupissa.
Maailmanmestaruusvuonnaan 1991 Hristovalla oli pituutta 175 cm ja painoa 80 kiloa. Hän edusti kotikaupunkinsa Kazanlăkin Rozova Dolina -seuraa. Ennätyksensä 73,22 m hän heitti vuonna 1987. Hän on sillä tuloksella vielä vuoden 2008 lopulla kaikkien aikojen maailmantilastossa kahdeksantena.
Tsvetanka Hristova menehtyi kotikaupungissaan keuhkosyöpään ja keuhkokuumeeseen.
Alina Ivanova
Alina Ivanova (s. 25. kesäkuuta 1969) on neuvostoliittolainen kilpakävelijä, joka voitti maailmanmestaruuden vuonna 1991.
Tšeljabinskista kotoisin oleva 164-senttinen ja 49-kiloinen Alina Ivanova käveli vuonna 1989 5 000 metrin kävelyn Euroopan ennätyksen 20.50,60 ja teki 10 kilometrillä hyvän tuloksen 42.16. Vuonna 1991 hänet hylättiin maailmancupissa mutta myöhemmin samana vuonna Tokion MM-kilpailuissa hän karkasi muilta kilpailijoilta seitsemän kilometrin kohdalla ja voitti kultaa ajalla 42.57. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän saapui ensimmäisenä maaliin mutta tuli hylätyksi.
Asuttaminen
Asuttaminen on väestön siirtymistä, ja uuden asutuksen perustamista alueelle, jossa siirtyvällä väestöllä ei ole aikaisempaa asutusta. Asutettavalla alueella tosin saattaa asua aiempaa väestöä, alkuasukkaita. Asuttamiseen osallistuvaa ihmistä voidaan kutsua uudisasukkaaksi.
Kolonisaatioon kuuluu yleensä asuttamista, jossa uudisasukkaat siirtyvät uusille alueille jonkun ryhmän tai yhteisön jäseninä tai lähettäminä, tarkoituksenaan valloittaa alue. Uudisasukkaiden asuttama alue on siirtokunta. Siirtokuntaan voi siirtyä myöhemminkin ihmisiä, mutta tämä ei enää ole asuttamista, vaan esimerkiksi siirtolaisuutta tai maahanmuuttoa.
Jevgeni Maskinskov
Jevgeni Maskinskov (19. joulukuuta 1930 – 25. tammikuuta 1985) oli neuvostoliittolainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti.
Maskinskov saavutti Melbournen 1956 olympialaisten 50 kilometrin kävelyssä hopeaa ajalla 4.32.57,0. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Tukholman EM-kilpailuissa kultaa ajalla 4.17.15,4; italialainen Abdon Pamich hävisi hänelle noin 45 sekuntia.
Tiaisnapsijat
Tiaisnapsijat ("Ornithion") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Pimeä virtaus
Pimeä virtaus on nimitys galaksijoukkojen havaitulle suuren mittakaavan liikkeelle, joka ei suuntaudu satunnaisiin suuntiin. Nimestään huolimatta ilmiö ei liity pimeään aineeseen tai pimeään energiaan vaan noudattaa näiden termien määrittämää tapaa nimittää havaittua, mutta alkuperältään tuntematonta asiaa pimeäksi.
Pimeä virtaus havaittiin tutkimalla kolmen vuoden ajan Sunyaevin–Zel'dovichin ilmiötä WMAP-satelliitin tuottamasta datasta. Nämä osoittivat galaksijoukkojen liikkeessä säännönmukaisen suuntautumisen kohti noin 20 asteen laajuista taustataivaan aluetta, joka Maasta katsottuna sijaitsee Kentaurin ja Purjeen tähdistöjen suunnalla. Ilmiö on mielenkiintoinen, sillä nykyisten kosmologisten mallien mukaan suuren mittakaavan rakenteiden liikkeen pitäisi suuntautua satunnaisiin suuntiin kosmisen taustasäteilyn suhteen.
Ilmiö kuvattiin tieteelle arvostetussa Astrophysical Journal Letters -julkaisusarjassa 20. lokakuuta 2008 ja jatkossa tutkimusta laajennetaan kattamaan yhä useampien galaksijoukkojen liike. Ilmiön ensimmäisenä julkaisseet tutkijat arvelevat virtauksen saaneen alkunsa pian alkuräjähdyksen jälkeen nykyisin havaittavia galaksijoukkoja edeltäneiden rakenteiden vuorovaikutuksesta jonkin sellaisen rakenteen kanssa, joka on jäänyt maailmankaikkeuden inflatorisen laajenemisen tuloksena näkyvän maailmankaikkeuden ulkopuolelle. Jos näin on, kyseessä on ensimmäinen havainto näkyvän maailmankaikkeuden ulkopuolella sijaitsevien rakenteiden olemassaolosta.
Havainto on saanut osakseen jonkin verran kritiikkiä, mutta toistaiseksi se vaikuttaa todelliselta.
Aluksi pimeän virtauksen lähteen uskottiin olevan Kentaurin ja Vesikäärmeen tähdistöjen suunnalla, mikä vastasi painovoima-anomalia suuren attraktorin sijaintipaikkaa. Nykytiedon mukaan vaikuttaa kuitenkin, että suuren attraktorin vaikutuksen lähde on Kulmaviivoittimen galaksijoukon läheisyydessä, ja pimeän virtauksen taas vieläkin kauempana havaittavan maailmankaikkeuden ulkopuolella. Kyseessä voisi olla erittäin kaukainen rakenne, ehkä jopa toinen maailmankaikkeus.
Montbrison
Montbrison kunta Loiren departementissa Keski-Ranskassa. Kunnan väkiluku on 15 324.
Kunta on antanut nimen suositulle sinihomejuustolle Fourme de Montbrison, jota on valmistettu seudulla vuosisatoja.
Morganiitti
Morganiitti on silikaattimineraali beryllin vaaleanpunainen värimuunnos. Se on jalokivi ja sitä käytetään korukivenä. Morganiitin, kuten muidenkin beryllien, kemiallinen kaava on BeAlSiO. Se on nimetty amerikkalaisen jalokivien keräilijän John Pierpont Morganin
mukaan.
Morganiittia esiintyy usein samoissa paikoissa turmaliinin kanssa. Sitä on löydetty Yhdysvalloista, Madagaskarilta, Brasiliasta,
Mosambikista, Zimbabwesta, Namibiasta, Kiinasta, Venäjältä, Italiasta ja Kazakstanista.
Morganiitin hiontaan käytettyjä menetelmiä ovat viiste- ja pyöröhionta sekä hiominen gemmeiksi.
Manicaland
Manicaland on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan itäosassa Mosambikin rajalla. Provinssin pinta-ala on 35 844,63 neliökilometriä ja siellä on 1 752 698 asukasta (vuonna 2012). Sen pääkaupunki on Mutare.
Provinssi on saanut nimensä alueella perinteisesti asuneen manyika-heimon (shona-heimon alaheimo) mukaan.
Vasili Kuznetsov (yleisurheilija)
Vasili Kuznetsov (7. helmikuuta 1932 Kalikino – 6. elokuuta 2001) oli neuvostoliittolainen kymmenottelija ja olympiamitalisti. Hän oli lähes vuosikymmenen ajan lajinsa paras eurooppalainen ja paransi kahdesti maailmanennätystäkin.
Vasili Kuznetsov paransi kymmenottelun Euroopan ennätystä ensimmäisen kerran vuonna 1954. Samana vuonna hän saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa voittaessaan kultaa Bernin EM-kilpailuissa tuloksella 6752 pistettä. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sai pronssia kahden yhdysvaltalaisen jäljessä pistemäärällä 7465. Krasnodarissa 17.–18. toukokuuta 1958 hän ylitti ensimmäisenä 8000 pisteen rajan silloisen kymmenottelutaulukon mukaan; hänen uusi maailmanennätyksensä oli 8014 pistettä. Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välisessä maaottelussa Rafer Johnson vei Kuznetsovilta maailmanennätyksen neuvostoliittolaisen jäädessä 7897 pisteeseen. Tukholman EM-kilpailuissa Kuznetsov voitti toisen Euroopan mestaruutensa tuloksella 7865 pistettä.
Moskovassa 16.–17. toukokuuta 1959 Kuznetsov otti jälleen maailmanennätyksen haltuunsa tuloksella 8357 pistettä. Yhdysvallat-maaottelussa hän Rafer Johnsonin poissa ollessa vei voiton maailmanennätystä lähennelleellä pistemäärällä 8350. Kesällä 1960 Johnson vei Kuznetsovilta maailmanennätyksen. Rooman 1960 olympialaisissa Kuznetsov sai pronssia tuloksella 7809 pistettä; Johnsonin lisäksi taiwanilainen Yang Chuan-Kwang oli häntä selvästi parempi.
Belgradin EM-kilpailuissa 1962 Kuznetsov voitti kolmannen Euroopan mestaruutensa tuloksella 8026 pistettä. Hän voitti vain neljällä pisteellä saksalaisen Werner von Moltken, ja kisojen jälkeen käyttöön otetulla uudella pistetaulukolla von Moltke olisi voittanut kisan 16 pisteellä. Tokion 1964 olympialaisissa Kuznetsov keräsi uuden taulukon mukaan 7569 pistettä ja sijoittui seitsemänneksi.
Vasili Kuznetsov on edelleen vuoden 2008 lopulla ainoa kolme Euroopan mestaruutta voittanut moniottelija. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kymmenen kertaa. Hänellä oli pituutta 185 cm ja huippuvuosinaan hän painoi 83 kiloa.
Mashonaland Central
Mashonaland Central eli Keski-Mashonamaa on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisrajalla. Vuonna 2002 provinssissa oli hiukan alle miljoona asukasta. Sen pääkaupunki on Bindura.
Mashonaland East
Mashonaland East eli Itä-Mashonamaa on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan koillisosassa. Vuonna 2002 provinssissa oli noin 1,1 miljoonaa asukasta. Sen pääkaupunki on Marondera. Mashonaland East on reikäleipäprovinssi, koska pääkaupunki Harare sen keskellä muodostaa oman provinssinsa.
Juri Kutjenko
Juri Kutjenko (8. kesäkuuta 1932 Luhansk – 13. joulukuuta 2003) oli neuvostoliittolainen kymmenottelija.
Kutjenko sijoittui kahdesti arvokisojen kymmenottelussa neljänneksi: Bernin EM-kilpailuissa 1954 hänen tuloksensa oli 6097 pistettä ja Rooman 1960 olympialaisissa 7567 pistettä. Hän vei Euroopan ennätyksen maanmieheltään Vasili Kuznetsovilta tekemällä Kiovassa 5.–6. syyskuuta 1961 pisteet 8361. Osalajeittain Kutjenkon ennätyksen tulossarja oli: 100 metrin juoksussa 10,7, pituushypyssä 701, kuulantyönnössä 15,04, korkeushypyssä 180, 400 metrin juoksussa 50,3, 110 metrin aitajuoksussa 15,2, kiekonheitossa 47,18, seiväshypyssä 430, keihäänheitossa 72,79 ja 1 500 metrin juoksussa 4.34,3.
Infinity Ward
Infinity Ward on vuonna 2002 perustettu yhdysvaltalainen pelitalo, joka on Activisionin tytäryhtiö. Infinity Ward on kehittänyt useita "Call of Duty" -pelisarjan osia.
Hitchin to Helsinki
Hitchin to Helsinki on suomalaisen Kristiina Wheelerin debyyttialbumi, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2008.
Toukokuussa 2008 julkaistiin albumin ensimmäinen single "Sunny Day", joka soi kesän aikana radiossa. Kappale oli myös ehdolla kesähitiksi 2008. Elokuun lopussa radioille lähetettiin toinen single, kaveruudesta kertova "Annie And I". Albumin kolmantena singlenä tammikuussa 2009 radioille lähettiin "Rainy Helsinki". Albumilta irroitettiin vielä neljäskin single "Wrong".
Albumin digitaalisella versiolla on mukana kappale "I'm Ready", joka ei sisälly fyysiselle albumille.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Christel Sundberg, ellei toisin mainittu.
Martin Lauer
Martin Lauer (s. 2. tammikuuta 1937 Köln) on entinen saksalainen 110 metrin aitajuoksija, joka vuonna 1959 sivusi lajin maailmanennätystä. Hän kilpaili myös kymmenottelijana ja saavutti olympiavoiton 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Martin Lauer alitti 110 metrin aitajuoksussa 14 sekunnin rajan ensimmäisenä eurooppalaisena Hampurissa Saksan ja Suomen välisessä maaottelussa vuonna 1956. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sijoittui aitajuoksussa neljänneksi kolmen yhdysvaltalaisen takana. Samojen kisojen kymmenottelussa hän keräsi 6853 pistettä ja sijoittui viidenneksi. Vuonna 1959 hän teki kymmenottelussa 7955 pistettä, joilla hän sillä hetkellä sijoittui kaikkien aikojen tilastossa neljänneksi.
Päälajissaan aitajuoksussa Lauer voitti kultaa Tukholman EM-kilpailuissa 1958 Euroopan ennätystä sivuavalla ajalla 13,7 s. Vuoden 1959 toukokuussa hän paransi Zürichissä Euroopan ennätykseksi 13,5 s, ja samassa paikassa hän juoksi 7. heinäkuuta 1959 1,9 m/s:n myötätuulessa uuden maailmanennätyksen 13,2 s. Sähköajanotolla tulokseksi saatiin 13,56 s. Samoissa kilpailuissa hän teki 200 metrin aitajuoksun maailmanennätyksen 22,5 s.
Rooman 1960 olympialaisten aitajuoksussa Lauer jäi jälleen neljänneksi kolmelle yhdysvaltalaiselle hävinneenä. Olympiavoittaja hänestä tuli 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa hän ankkurina toi Saksan maaliin maailmanennätystä sivuavassa ajassa 39,5 s.
Lauer oli jo 1950-luvulla vapautettu asepalveluksesta terveydellisten syiden vuoksi. Urheilu-uransa hän lopetti 24-vuotiaana pitkään kiusanneen polvivamman seurauksena.
Harry Vuorinen
Harry Verner Vuorinen (1908 Kuusankoski – 1995 Helsinki) oli suomalainen kommunisti, joka oli poliittisen toimintansa vuoksi jatkosodan ajan vangittuna Koveron keskitysleirillä Itä-Karjalassa. Hänen puolisonsa Salme Vuorinen julkaisi Vuorisen vankeusaikaiset päivätkirjat vuonna 2006 toimittamassaan teoksessa "Myrskyn silmässä".
Tyranninapsijat
Tyranninapsijat ("Camptostoma") on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.