Viisaus
Viisaus on kykyä käyttää tietoa ja kokemusta hyvien päätösten ja arviointien tekemiseksi. Viisaus muodostuu monipuolisten elämänkokemusten myötä ja on arvostettua syvällistä tietämystä, jota katsotaan olevan vain harvoilla.
Psykologisessa tutkimuksessa viisaus on esimerkiksi usein määritelty kyvyksi tehdä sellaisia ratkaisuja, jotka pitkällä aikavälillä tuottavat "yhteisesti hyvän" lopputuloksen. Viisauteen eri näkökulmissa liitettyjä ominaisuuksia ovat myös esimerkiksi oikeudenmukaisuus, elämäntuntemus ja -kokemus, itseymmärrys, prososiaalisuus, tilannesidonnaisuus ja myötätunto.
Viisautta voidaan tarkastella useista erilaisista viitekehyksistä. Se on filosofinen, uskonnollinen, kulttuurinen ja myös vime aikoina tieteellisen tutkimuksen kohteena oleva käsite. Kaikissa näissä perinteissä viisauden määritelmä on omanlaisensa. Tieteen alueella viisautta on tutkittu mm. psykologian, sosiologian ja gerontologian alueilla. Yhtä, kaikkien hyväksymää viisauden määritelmää ei siten ole olemassa, mutta on olemassa lukuisia (kymmeniä) malleja, joiden yhteisistä piirteistä on pyritty esittämään luetteloja .
Viisautta tarvitaan arkielämän ja työelämän ongelmien ratkaisussa. Vaativissa ammateissa kuten lääkärin ja opettajan työssä tarvitaan ammatillisen osaamisen ja kokemuksen ohella myös elämänkokemusten kartuttamaa tietoa.
Bangen ym. 2013 tekemään laajan, erilaisia psykologisten viisauden malleja ja määritelmiä (yhteensä 24 erilaista) arvioivan yhteenvedon mukaan yleisin viisauteen liittyvä piirre on elämäntuntemus ja -kokemus (knowledge of life). Toiseksi tärkeimpänä ominaisuutena mainitaan prososiaaliset arvot, ja kolmantena syvä itseymmärrys. Neljänneksi tärkeimpänä ominaisuutena on epävarmuuden ymmärtäminen, viidentenä tunne-elämän tasapaino ja kuudentena suvaitsevaisuus, sekä muina piirteinä avoimuus kokemuksille, henkisyys ja huumorintaju.
Viisauden useille määritelmille on usein yhteistä se, että niissä viisauden olennainen tunnusmerkki on yhteisen hyvän tavoittelu. Viisauden tulee siten näkyä toiminnan tasolla. Omalta kannalta hyvän ratkaisun pitäisi olla myös muiden henkilöiden kannalta hyvä, joten pelkästään oman edun tavoittelussa onnistunut ei ole viisas. Viisauden katsotaan myös muodostuvan monipuolisten elämänkokemusten myötä ja olevan arvostettua syvällistä tietämystä, jota on vain harvoilla.
Viisautta on eri kielten sanakirjojen antamien määrittelyjen pohjalta kuvattuPaul Baltes ja Ursula Staudinger (2000) antavat kulttuurihistoriallista viisautta käsittelevän kirjallisuuden analyysin pohjalta viisauden kuusi tunnusmerkkiä, jotka ovat havaittavissa eri aikoina eri kulttuureissa:
Viisaudelle tunnusomaista on sen sosiaalinen luonne. Staudingerin (1996) mukaan viisauteen yhdistyvät tieto ja arviointi perustuvat sosiaaliseen vuorovaikutukseen, joka on viisauden kulttuurisen evoluution ja yksilöllisen kehityksen, viisauden käytön ja soveltamisen sekä tietyn tuotoksen viisaaksi tunnistamisen taustalla. Viisauden on yleensä havaittu kohdistuvan muiden hyödyksi tai muiden etujen ajamiseen.
Robert Sternbergin (1990) mukaan henkilö määritellään viisaaksi, jos hänessä ovat nämä kuusi tunnusmerkkiä:
Mihály Csíkszentmihályin ja Kevin Rathunden (1990) mukaan viisaus on muodostunut evoluution tuloksena. Viisauteen sisältyy tietynlainen tiedon hankinta ja käsittely, sosiaalisesti arvostettu ja hyväksytty käyttäytyminen sekä persoonallisen toivottu tila tai olosuhteet. Näin viisauden perusteella on tapahtunut valikoitumista.
Yllä esitellyt viisausmallit ovat olleet alueella vahvasti vaikuttavia. Viime aikoina alueen tutkimus on laajentunut ja viisautta on tutkittu mm. kulttuurienvälisen psykologian näkökulmasta, kontekstuaalisena ilmiönä ja kognitiivisen moninäkökulmaisuuden kautta mm. Igor Grossmanin tutkimusryhmässä. Grossmann vastustaa viisauden määrittelyä "luonteen" tai persoonallisuuden ominaisuudeksi. Se on enemmänkin tilannesidonnainen käyttäytymisen piirre, joka voi tulla vaihtelevasti eri tilanteissa esille. Siinä voi myös olla kulttuurien välisiä eroavaisuuksia. Merkittäviä viisauden tutkijoita on nykyisin myös Monika Ardelt, jonka mallissa korostetaan tiedollista, reflektiivistä ja myötätuntoista viisautta . Viisauteen liittyvää tiedon suhteellisuutta, kokemusperäisyyttä, laaja-alaisuutta sekä rajallisuuden ja ristiriitaisuuden ymmärtämistä on käsitelty Suomessa Kallion (2016) toimittamassa kirjassa. Myötätuntoa on puolestaan käsitelty Helsingin yliopistossa laajassa CoPassion-hankkeessa .