hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Oulu Ocean Race
Oulu Ocean Race on vuosittain Oulussa järjestettävä purjehduskilpailu. Alkuperäiseltä nimeltään kilpailu on Matala Ocean Race. Vuosina 2009 ja 2010 se toimi nimellä Edea Ocean Race silloisen pääsponsorin mukaan. Nykyisellä nimellä se järjestettiin ensimmäistä kertaa 2011 Oulun kaupungin alettua sponsoroimaan tapahtumaan.
Ensimmäinen Matala Ocean Race purjehdittiin Oulunselällä elokuussa 2004. Järjestäjän mukaan kilpailu sai alkunsa ja nimensä ruokaravintola Matalan ravintolamestarin ja parin muun purjehtijan huulenheitosta muutamaa viikkoa ennen ensimmäistä kilpailua. Ensimmäisenä vuotena kilpailuun osallistui parisenkymmentä venettä ja toisena vuotena runsaat neljäkymmentä. Vuonna 2007 tapahtumaan osallistui noin 400 purjehtijaa ja 60 purjevenettä. Kilpailun teknisenä järjestäjänä on toiminut alusta asti Oulun Merenkävijät ry.Kilpailu on vakiinnuttanut paikkansa oululaisten purjehtijoiden keskuudessa. Matala Ocean Race kokoaa muitakin kuin oululaisia purjehtijoita yhteiselle 7,3 mpk mittaiselle päiväpurjehdukselle. Vuonna 2009 tapahtuman kehittämiseksi Torin rantaan on pystytetty juhlateltta, ja seuran ja ruokailun lisäksi osallistujia viihdyttää muusikot. 2010 juhlaillan kruunaa arpajaiset ja ilotulitus. 2016 Oulu Ocean Race järjestetääm uudella koko viikonlopun kokonaisuudella sekä uudella aikataululla 18.kesäkuuta
Reitti on Tiistaipurjehduksesta tuttu sillä erotuksella, että radalle lähdetään kolmessa eri LYS-luokassa 20 minuutin välein.
Reitille lähdetään öljylaituria lähinnä olevan lateraalijääpoijuparin pohjoispuolelta (P 65°00,40- I 25°23,30). Kyrönkari vihreä jääpoiju jätetään vasemmalle. Kolmikulma punainen jääpoiju jätetään oikealle. Hermannin eteläviitta jätetään vasemmalle. Toppilansalmen uloimman portin vihreä lateraaliviitta jätetään oikealle ja reitti päättyy samaan paikkaan kuin mistä alkoikin.
Hai-, H-vene, LYS-1, LYS-2 ja LYS-3 luokkien lisäksi tapahtumassa jaetaan myös Herrasmiespurjehtijan palkinto. Herrasmiespurjehtijan palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007.
Archibald Primrose
Archibald Philip Primrose, viides Jaarli Rosebery, KG, PC (7. toukokuuta 1847 – 21. toukokuuta 1929), vuosina 1847–1851 Archibald Primrose ja 1851–1868 lordi Dalmeny, oli brittiläinen poliitikko, pääministeri maaliskuuta 1894 kesäkuuhun 1895.
Primrosen isä kuoli hänen ollessaan kolmivuotias, jonka jälkeen hän sai lordi Dalmenyn arvonimen. Hän opiskeli Eton Collegessa ja Christ Churchissa Oxfordin yliopistossa. Yliopistossa hän pyysi päästä ehdokkaaksi parlamenttiin Darlingtonin vaalipiiristä ollessaan vielä alaikäinen, mutta tähän ei suostuttu. Vuonna 1868 hän sai 21-vuotiaana isoisänsä skotlantilaisen jaarlin arvon. Seuraavana vuonna hän osti kilpahevosen "Ladas". Yliopiston säännöt kielsivät opiskelijoita omistamasta ravihevosia, joten hän sai vaihtoehdoksi erota tai luopua hevosesta, joten hän erosi.
Vuonna 1878 Rosebery nai perijätär Hannah de Rothschildin, Mayer Amschel de Rothschildin tyttären. Hän jäi kuitenkin leskeksi 1890. Rosebery otti paikkansa ylähuoneessa tullessaan täysi-ikäiseksi. Alahuoneessa hän ei ikinä istunut. Hänestä tuli liberaali ja hän oli mukana William Gladstonen kampanjassa, joka toi liberaalit valtaan 1880. Rosebery oli hallituksessa sisäministeriössä, mutta erosi, koska hallituksessa Skotlannin asiat olivat marginaalisessa asemassa. Jätettyään hallitusvirkansa hän matkusteli Australiassa ja Amerikassa.
Roseberysta tuli liberaalien imperialistisiiven johtaja ja hän oli Gladstonen kolmannessa (1886) ja neljännessä (1892–1894) hallituksessa ulkoministerinä. Hän vastusti Egyptin evakuointia, vaati Ugandan pitämistä ja kieltäytyi Japanin vastaisesta liitosta Venäjän, Saksan ja Ranskan kanssa. Kun Gladstone jäi eläkkeelle 1894, Roseberysta tuli hänen seuraajansa valtiovarainministeri sir William Vernon Harcourtin kauhistukseksi. Rosebery nousi pääministeriksi lähinnä kuningatar Viktorian vaatimuksesta, vaikka surikin vielä vaimonsa kuolemaa ja piti hevoskilpailuja suuremmassa arvossa kuin "politiikan haisevaa suota."
Roseberyn hallitus oli pääasiassa epäonnistunut. Hänen yrityksensä vahvistaa laivastoa tyrmättiin parlamentissa liberaalien sisäisten kiistojen vuoksi ja konservatiivien hallitsema ylähuone pysäytti kotimaan uudistukset. 21. kesäkuuta 1895 Rosebery erosi kärsittyään pienen tappion alahuoneessa ja häntä seurasi konservatiivien hallitus lordi Salisburyn johdolla.
Rosebery erosi liberaalipuolueen johdosta 8. lokakuuta 1896 Harcourtin hyväksi ja etääntyi vähitellen puolueen linjasta tukiessaan buurisotaa ja vastustaessaan Irlannin itsehallintoa (home rule), joten hän ei enää päässyt hallitukseen 1905.
Viimeisinä vuosinaan Rosebery ryhtyi kirjoittamaan ja laati lordi Chathamin, William Pitt nuoremman, Napoleonin ja lordi Randolph Churchillin elämäkerrat. Hän harrasti myös ravihevosia, joista Ladas II voitti Derbyn 1894, Sir Visto 1895 ja Cicero 1905. Toinen hänen intohimonsa oli kirjojen keräily. Marraskuussa 1918 hän kärsi sairauskohtauksen joka jätti hänet osittain halvaantuneeksi. Hän lahjoitti 1927 kolme tuhatta kirjaansa Skotlannin kansalliskirjastolle ja kuoli toukokuussa 1929.
Haffi
Haffi () on Itämeren etelärannikon rannan suuntaisesti mereentyöntyvän hiekkasärkän tai niemen (kynnäs) ja rannan väliin jäävä pitkä, laguunimainen lahti. Haffit ovat yleensä jokien suistoissa ja ne ovat hyvin vähäsuolaisia. Turistit suosivat haffialueita, koska niillä on usein hiekkadyynejä.
Muualla kuin Itämerellä vastaavanlaisia muodostumia kutsutaan laguuneiksi, esimerkiksi Välimerellä Venetsian laguuni.
Kolme merkittävintä haffia ovat suuruusjärjestyksessä Kuurinhaffi, Oderinhaffi ja Veikselinhaffi, joiden kaikkien halki kulkee valtioiden raja. Vähäisempiä ovat Saksan Warnowinhaffi (Rostockin liepeillä)
sekä Recknitzinhaffi.
Chris Atkinson
Chris Atkinson (s. 30. marraskuuta 1979) on australialainen rallikuljettaja. Hän aloitti toimimalla veljensä kartturina, mutta siirtyi nopeasti kuljettajan paikalle. Koulutukseltaan Atkinson on tilintarkastaja ja toimi siinä työssä perheyrityksessä. Ralliharrastuksesta alkoi muotoutua ammatti ja kaudella 2004 N ryhmässä, Atkinson vakuutti Subaru-tallin. Hänet otettiin tehdaskuljettajaksi ajamaan Subaru Impreza WRC:tä.
Huhtikuusta 2007 lähtien Atkinsonin kartanlukijana on toiminut belgialainen Stephane Prevot. Heidän ensimmäinen yhteinen rallinsa oli Argentiinan MM-ralli toukokuussa. Ennen Prevotia Atkinsonin kartanlukijana toimi Glenn MacNeall.
Subarun vetäydyttyä rallipoluilta kauden 2008 jälkeen jäi Atkinson ilman vakituista työpaikkaa. Kauden 2009 avanneessa Irlannin rallissa hän ajoi pisteille Citroen C4 WRC:llä, mutta ei ajanut muita MM-ralleja 2009. Vuonna 2010 Atkinson kilpaili IRC-sarjassa ja seuraavana vuonna hän kiersi Aasian-Tyynenmeren rallisarjaa, jossa sijoittui toiseksi.
Vuonna 2012 Atkinson palasi MM-sarjaan Meksinkon rallissa autonaan Ford Fiesta WRC. Kilpailu päättyi kuitenkin keskeytykseen. Atkinson osallistui myös Suomen MM-ralliin vuonna 2012 autonaan Citroën DS3 WRC. Loppukauden ajaksi Atkinson siirtyi Minin kuljettajaksi. Vuoden 2013 alussa Atkinsonin ilmoitettiin kilpailevan jälleen Citroenin kalustolla Meksikon MM-rallissa, jossa hän tuursi Khalid Al Qassimia.
Kaudella 2014 Atkinson ajoi Huyndain leivissä Mexicon ja Australian MM-rallit ja kilpaili niiden ohella menestyksellisesti Kiinan rallisarjassa. Atkinson ajoi Kiinassa myös kaudella 2015.
WebInfo
WebInfo on suomalainen toimitettu hakemistopalvelu, joka listaa suomalaisten yhteisöjen (yritykset, yhdistykset, julkishallinto, muut yhteisöt) julkisia www-sivustoja. Hakutuloksien alkuun listautuvat ne suomalaiset www-sivustot, joilla on WebInfon hakemistossa maksulliset hakusanat. WebInfoa on julkaissut vuoden 1997 alkaen Info Center Finland Oy, joka markkinoi maksullisia hakusanoja lähinnä puhelinmyynnillä.
Riskiaversio
Riskiaversio on taloustieteessä, rahoituksessa ja psykologiassa käytettävä käsite, joka kuvaa ihmisten tai sijoittajien käyttäytymistä epävarmuutta sisältävissä tilanteissa. Riskiaversio tarkoittaa henkilön haluttomuutta hyväksyä epävarmuutta sisältävä sopimus sellaisen varman sopimuksen sijaan, missä on odotusarvoisesti alhaisempi palkkio. Riskiaversiolle on kehitetty erilaisia mittoja, jotka kuvaavat riskin kaihtamisen astetta. Tyypillisesti ihmisten ajatellaan olevan keskimäärin riskiaversiivisia.
Jos henkilölle tarjotaan vaihtoehtoisesti joko varmaa 50 euron tuloa tai arpajaisia, joissa voi voittaa 50 prosentin todennäköisyydellä 100 euroa, hän on riskiaversiivinen, jos hän pitää alle 50 euron varmaa tuloa parempana kuin arpajaisia. Jos henkilö on indifferentti, hän on riskineutraali. Riskihakuinen henkilö taas haluaisi saada yli 50 euroa, jotta valitsisi varman tulon. 50 prosentin varmuudella odotetun 100 euron tulon ja varman 50 euron tulon erotusta kutsutaan riskipreemioksi.
Taloustieteessä riskiaversiota voidaan mitata odotetun hyödyn avulla. Mitä jyrkempi on odotetun hyödyn funktion formula_1 kaarevuus, sitä suurempi on kuluttajan riskiaversiivisuus. Koska hyötyfunktioille voidaan tehdä monotonisesti kasvava muunnos, ne eivät ole yksiselitteisesti määriteltyjä, minkä takia riskiaversiolle tarvitaan yksiselitteinen mitta.
Absoluuttisen riskiaversion kerroin on Kenneth Arrow’n ja John W. Prattin kehittämä mitta, joka on määritelty:
Vakioisesta absoluuttisesta riskiaversiosta käytetään usein lyhennettä CARA ().
Relatiivisen riskiaversion kerroin on samojen taloustieteilijöiden kehittämä toinen mitta. Se on määritelty:
Siihen liittyy vastaavasti vakioisesta relatiivisesta riskiaversiosta käytetty lyhenne CRRA (). Relatiivisen riskiaversion etuna on, että se on toimiva mitta, vaikka henkilön riskiaversio jollakin tulolla formula_4 muuttuisi riskiä kaihtavasta riskihakuiseksi.
Taloustieteen malleissa oletetaan usein vakioinen relatiivinen riskiaversiivisuus (CRRA). Erityisesti käyttäytymistaloustieteilijät, kuten Berkeleyn professori Matthew Rabin, ovat kritisoineet tätä lähestymistapaa.
Psykologi Daniel Kahneman ja kognitiotieteilijä Amos Tversky ovat kehittäneet behavioristisessa rahoitusteoriassa tunnetun lottoteorian, joka kuvaa, kuinka ihmiset suhtautuvat voittoihin ja tappioihin. Teorian tavoitteena on ihmisten havaitun riskiaversiivisuuden selittäminen paremmin kuin odotetun hyödyn teorian avulla.
Pasi Hagström
Pasi Hagström (s. 22. joulukuuta 1966) on suomalainen moottoriurheilija. Hän ajoi aikanaan motocrossin MM-sarjassa pisteille mutta ranteiden murtumisen seurauksena rallin pariin. Hän ajoi hyviä kisoja yksityiskuskina, mutta tehdastallipaikka ei koskaan auennut. Hagström on ajanut kisoja Yhdysvaltain rallisarjassa menestyksekkäästi ja toiminut muun muassa Tommi Mäkisen etuautoryhmässä ja Subarun testikuljettajana. Hän voitti Suomen-mestaruuden isossa A-ryhmässä vuonna 1999.
Arvi Kustaanpoika
Arvi Kustaanpoika () (k. 1379 tai 1380) oli laamanni ja ensimmäinen nimeltä tunnettu tuomari Suomessa. Hän kuului Ruotsin valtaneuvostooon vuodesta 1362 ja oli vuodesta 1366 Suomen laamanni. Silloin Suomi oli vielä yksi laamannikunta. Hänen ensisijainen toimipaikkansa oli hänen tilansa Vik, Balingstassa Uplannissa Ruotsissa.
Arvi Kustaanpoika kuoli joko 1379 tai 1380. Hänen jälkeläisensä seitsemännessä sukupolvessa oli Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa.
Sam Raimi
Samuel Marshall ”Sam” Raimi (s. 23. lokakuuta 1959 Franklin, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti kauhuelokuvaohjaajana. Hän on ohjannut kauhuklassikon "Evil Deadin" sekä kolme "Hämähäkkimies"-elokuvaa.
Raimi on viisilapsisen perheen neljäs. Perhe on juutalainen, ja esi-isät ovat kotoisin Unkarista ja Venäjältä. Raimin vanhin veli Ivan Raimi on ensiapulääkäri ja avustanut joskus veljeään käsikirjoituksissa. Hänen toinen veljensä Ted Raimi on puolestaan oman uransa luonut näyttelijä.
Raimi alkoi jo varhain tehdä elokuvia ystävänsä Bruce Campbellin kanssa. Collegessa hän kuvasi Campbelliin ja veljensä huonetoverin Robert Tapertin kanssa 32-minuuttisen kauhuelokuvan "Within the Woods" (1978), joka tuotti 350 000 dollaria. Myöhemmin hän keräsi varat kulttiklassikoksi nousseeseen läpimurtoelokuvaansa "Evil Dead" (1981).
Elokuvien lisäksi Raimi on tuottanut useita televisiosarjoja kuten "Xena", "Hercules", "Piru irti" ("American Gothic"), "Cleopatra 2525" ja "Jack of All Trades".
Sam Raimi on naimisissa Gillian Greenen kanssa, joka on entinen näyttelijä. Heillä on viisi lasta. Hän on valmistunut vuonna 1977 Birmingham Groves High Schoolista, joka sijaitsee Birminghamissa, Michiganissa. Hänen perheensä muutti alun perin saksalaisen nimensä Reingewertzin Raimiksi.
Nieuport 23
Nieuport 23 oli ranskalaisen Nieuportin valmistama puurakenteinen, kaksitasoinen, yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjälentokone ensimmäisessä maailmansodassa. Konetta käyttivät Ranskan ilmavoimien lisäksi Belgian, Italian ja Britannian kuninkaalliset ilmavoimat sekä Yhdysvaltain maajoukot.
Gustave Delagen suunnitteleman koneen ensilento lennettiin vuonna 1916. Nieuport 23 kehitettiin Nieuport 17 -koneen pohjalta vahvistamalla rakenteita, mutta ulkoisesti koneet eivät poikenneet toisistaan kuin pienten yksityiskohtien osalta.
Kagerō (1938)
Kagerō () oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Maizurun laivastontelakalta osana vuoden 1937 tilausta. Sen köli laskettiin 3. syyskuuta 1937 ja alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1938. Alus otettiin palvelukseen 6. marraskuuta 1939.
"Kagerō" kuului Tyynenmeren taisteluiden alkaessa Keisarillisen Japanin laivaston 1. hävittäjälaivueeseen ja sen 18. hävittäjäviirikköön. Alus oli marraskuussa 1941 laivueensa mukana suojaamassa Pearl Harboriin hyökänneitä lentotukialuksia.
Alus suojasi 23. tammikuuta 1942 laivasto-osastoa, joka tuki Rabaulin ja Kaviengin valtausta. Se oli edelleen mukana laivaston tunkeutuessa huhtikuussa Intian valtamerelle ja hyökätessä Ceylonilla olevia Britannian Kuninkaallisen laivaston yksiköitä vastaan.
Alus suojasi 28. toukokuuta – 5. kesäkuuta yhdessä kevyt risteilijä "Jintsun" johtaman 2. hävittäjälaivueen alusten kanssa joukkojenkuljetussaattuetta Midwayn operaatiossa.
Alus otti osaa niin kutsuttiin Tokion pikajunaan, joka huolsi japanilaisia tukikohtia Guadalcanalilla. Alus suoritti ensimmäisen matkansa 17. marraskuuta yhdessä "Kazagumon", "Yūgumon" ja "Oyashion" kanssa, jolloin alukset pääsivät Bunaan ilman vastarintaa. Alus tulitti 17.elokuuta yhdessä "Asashion" ja "Hagikazen" kanssa Tulagin vesilentokonetukikohtaa. Osasto joutui ilmahyökkäyksen kohteeksi, jossa sen alukset saivat vaurioita.
"Kagerō" kuului 23.–25. elokuuta kontra-amiraali Raizo Tanakan johtaman joukkojenkuljetussaattueen suojana olleeseen 2. hävittäjälaivueeseen Salomonin toisessa taistelussa.
Alus kuului 25.–27. lokakuuta Takeo Kuritan lähitukiosastoon Santa Cruzin taistelussa. Alus osallistui 13.–15. marraskuuta Guadalcanalin taisteluun sekä Tassafarongan taisteluun 30. marraskuuta.
Alus lähti yhdessä "Oyashion", "Kuroshion" ja "Michishion" kanssa Vilasta kuljettamaan joukkoja Kolombangaraan. "Kagerō", "Oyashio" ja "Kuroshio" osuivat 8. toukokuuta 1943 miinoihin Blackettinsalmessa Arundalin saaren ja Kolombangaran välillä. "Kagerō" ja "Oyashio" vaurioituivat pahoin ja "Kuroshio" upposi. Yhdysvaltain laivaston ja merijalkaväen lentokoneet upottivat vaurioituneet alukset seuraavana päivänä. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 18 miehistönjäsentä ja 36 haavoittui.
Raapekartonki
Raapekartonki eli raapepahvi on kuvataiteilijoiden, muun muassa sarjakuvantekijöiden työssään käyttämä materiaali. Kartongin pinta voi olla tumma tai valkoinen. Pinnan alla on valkoinen, hopean- tai kuparinvärinen pohja. Valkoinen pohja on kaoliinia, valkoista savea tai kalkkia. Raapekartonki voidaan tehdä itsekin mustaamalla valkoinen pahvi tussilla.
Tässä menetelmässä kuva muodostuu, kun erikoisvalmisteisen kartongin pinnoite raaputetaan irti ja sen alta paljastuu toisen värinen pohja. Työ on hidasta ja vaatii tekijältä huolellisuutta. Ennen raaputusta pahvin pintaan voidaan piirtää luonnos esimerkiksi lyijykynällä. Kartonkia raaputetaan erityisillä raapetaltoilla tai katkoterällisellä kynäveitsellä. Raapekartonki murtuu helposti, ja siksi työ on tehtävä tasaisella alustalla. Raaputuksen jälkeen pinta voidaan värittää vesiväreillä tai huopakynillä.
Raapekartongin mitoitus ei ole ISO-standardin mukainen. Arkin koko voi olla esimerkiksi 305 x 229 mm.
1800- ja 1900-luvun vaihteessa sanomalehtien kuvittajat käyttivät usein raapekartonkia. Tuohon aikaan harmaan eri sävyjen muodostaminen onnistui vain harvalla menetelmällä.
1970-luvulta lähtien raapekartonki on ollut eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten sarjakuvantekijöiden käytössä. Menetelmän suosion kasvu liittyi nousevaan avantgarde- ja taidesarjakuvasuuntaukseen. Pascal Doury ja Art Spiegelman olivat tekniikan uudessa tulemisessa ensimmäisten käyttäjien joukossa.
Nykyään tunnettuja kyseisen tekniikan käyttäjiä ovat myös Matti Hagelberg ja Thomas Ott.
Mozzarella
Mozzarella on italialainen juusto, jota voidaan valmistaa joko vesipuhvelin tai lehmän maidosta. Se on "pasta filata" eli kehrätty juustomassa -tyyppinen miedon makuinen puolipehmeä tuorejuusto. Nykyisen tyyppistä Mozzarellaa on valmistettu Italiassa jo 1500-luvulta.
Mozzarella-juustoa käytetään muun muassa salaateissa, pizzassa ja lasagnessa, tai sitä tarjoillaan usein siivutettujen tomaattien ja basilikan kanssa tomaatti–mozzarella-salaattina (insalata caprese). Mozzarella sopii kuorruttamiseen ja se ruskistuu kypsennettäessa tasaisesti.
Mozzarella-juustossa on rasvaa noin 20 prosenttia ja valkuaista suunnilleen yhtä paljon. Energiaa on 100 grammassa 1 091 kJ (261 kcal).
Mozzarellaa valmistetaan joko isona pallomozzarellana tai pienempinä juustopalleroina (bocconcini). Ne pakataan tavallisesti suolaveteen. Mozzarellaa on saatavilla myös valmiiksi siivutettuna ja raasteena.
Puhvelinmaidosta valmistettu Mozzarella di bufala (campana) on alkuperäisnimisuojattu tuote, jota valmistetaan Campanian alueella Etelä-Italiassa sekä pienissä osissa ympäröiviä alueita. Tärkeimpiä tuotantoalueita ovat Battipaglia Salernon maakunnassa ja Aversa Casertan maakunnassa. Perinteiseen tapaan valmistettu puhvelinmaitomozzarella säilyy huonosti, ja se tulisi syödä muutaman päivän sisällä valmistuksesta, mieluimmin jo samana päivänä.
Napolin seuduilla valmistettua mozzarellaa on kuitenkin jouduttu aika ajoin vetämään pois myynnistä liian korkeiden myrkkypitoisuuksien takia, sillä mafia on haudannut maaperään suuria määriä ympäri Eurooppaa tuotuja myrkkyjätteitä, muun muassa Saksasta tuotua ydinjätettä, esimerkiksi puhveleiden laidunalueille.
Danny Pino
Daniel "Danny" Pino (s. 15. huhtikuuta 1974 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on kuubalaiset sukujuuret. Danny Pino tunnetaan Suomessa parhaiten hänen roolistaan tv-sarjassa Todistettavasti syyllinen. Vuonna 2003 Pino näytteli Desi Arnazia Lucille Ballista kertovassa ohjelmassa, "Lucy". Pino valmistui Floridan International Universitystä vuonna 1996.
Pino näytteli myös TV-sarjassa sen 13. tuotantokauden alusta kaikkiaan 94 jaksossa. Hänen hahmonsa etsivä Nick Amaro korvasi aiemman etsivä Elliot Stablerin, jota esitti Christopher Meloni.
Pinolla ja hänen vaimonsa, Lilly Pino Bernal ovat olleet naimisissa helmikuusta 2002 ja heillä on kaksi poikaa, Luca Daniel (s. 15. helmikuuta 2006) ja Julian Franco (s. 5. kesäkuuta 2007).
Codex Vaticanus
Codex Vaticanus (Bibl. Vat., Vat. gr. 1209; Gregory–Aland nr. B tai 03) on vanhin, arvokkain ja parhaiten säilynyt Raamatun käsikirjoitus. Se on kirjoitettu kreikaksi pergamentille ("vellum") majuskelikirjoituksella. Se on kirjoitettu Codex Sinaiticuksen tavoin 300-luvun alussa ja on peräisin Egyptistä tai Roomasta. Käsikirjoitusta on säilytetty vuodesta 1448 Vatikaanin kirjastossa, mistä se on saanut nimensä.
Codex Vaticanus sisältää suuren osan Vanhaa ja Uutta testamenttia. Vanhasta testamentista puuttuvat Ensimmäisen Mooseksen kirjan alku jakeeseen 1.Moos 46:28 saakka sekä psalmit 106-138. Uudesta Testamentista puuttuu osia Heprealaiskirjeestä, pastoraalikirjeistä, Kirjeestä Filemonille sekä Ilmestyskirjasta.
Alpha Sigma Phi
Alpha Sigma Phi (ΑΣΦ, lyhennettynä Alpha Sig) on Yhdysvalloissa Yalen yliopistossa 6. joulukuuta 1845 perustettu opiskelijaveljeskunta. Alpha Sigma Phi on Yhdysvaltain kymmenenneksi vanhin veljeskunta, jolla on tällä hetkellä toiminnassa 68 paikallisosastoa. Alpha Sigma Phin motto on "Causa Latet Vis Est Notissima" (suom. "Syy on piilossa, tulokset tiedossa"). Veljeskunnan virallinen symboli on feeniks. Alpha Sigma Phi on yli 2 000 opiskelijan ja 40 000 alumnin veljeskunta.
Alpha Sigma Phin perustajat olivat kolme Yalen yliopiston opiskelijaa: Louis Manigault, Stephen Ormsby Rhea ja Horace Spangler Weiser. Järjestön alkuaikoina se kilpaili Yalen yliopiston toisen veljeskunnan Kappa Sigma Thetan kanssa, kunnes yliopisto lopulta lakkautti jälkimmäisen vuonna 1858. Yhdysvaltain sisällissodan aikaan Alpha Sigma Phi joutui hajaannuksen tilaan ja lakkautettiin, mutta vuonna 1907 Wayne Montgomery Musgrave ja Edwin Morey Waterbury perustivat sen uudestaan.
Codex Sinaiticus
Codex Sinaiticus (Lontoo, Brit. Libr., Add. 43725; Gregory-Aland no. א (Aleph) tai 01) on kreikankielinen Raamatun käsikirjoitus, joka on kirjoitettu pergamenttisivuille majuskelikirjoituksella vuosien 340 ja 400 välillä.. Sitä pidetään Codex Vaticanuksen kanssa maailman vanhimpana tunnettuna Raamattuna.
Codex Sinaiticus sisälsi alun perin sekä Vanhan että Uuden testamentin kokonaisuudessaan. Siitä on säilynyt kuitenkin ainoastaan osia kreikankielisestä Vanhasta testamentista (Septuaginta) ja Uusi testamentti kokonaisuudessaan. Sen lisäksi siihen kuuluu apostolisten isien kirjoituksista osia Barnabaan kirjeestä sekä Hermaan paimenesta. Ne katsottiin ilmeisesti osaksi Raamatun kaanonia vielä silloin, kun käsikirjoitus kirjoitettiin.
Codex Sinaiticus on Codex Vaticanuksen ohella arvokkaimpia käsikirjoituksia sekä Septuagintan että kreikankielisen Uuden testamentin tekstikritiikin kannalta. Teoksen varhaisempaa historiaa ei tarkasti tunneta, mutta sitä on säilytetty ilmeisen pitkään Siinailla Pyhän Katariinan luostarissa. Ensimmäinen kirjallisena maininta siitä on vuodelta 1761, jolloin italialainen luonnontieteilijä ja lääkäri Vitaliano Donati mainitsi siitä lehtiartikkelissa. Tutkimuskohteeksi Codex Sinaiticus pääsi kuitenkin vasta 1840-luvulla, jolloin luostarin munkit kiinnittivät siellä vierailleen saksalaisen raamatuntutkijan Konstantin von Tischendorfin huomiota luostarissa säilytettyihin pergamenttisivuihin.
Teoksen kokonaan tai osia osia siitä omistavat neljä kirjastoa, British Library, Venäjän kansalliskirjasto, Pyhän Katariinan luostari Siinailla ja Leipzigin yliopiston kirjasto, perustivat vuonna 2002 kansainvälisen yhteishankkeen teoksen tutkimusta, digitointia, transskiptiota sekä säilyttämistä ja julkaisemista varten, tavoitteena julkaista Codex Sinaiticuksen sähköinen versio. Projektin tuloksena teoksesta julkaistiin 2011 näköispainos.
Pekka Milonoff
Petr ”Pekka” Milonoff (s. 22. helmikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän toimii KOM-teatterin taiteellisena johtajana.
Milonoff pääsi ylioppilaaksi 1968, jonka jälkeen kävi Suomen Teatterikoulun ohjaajalinjan 1968–1971. KOM-teatterin näyttelijä-ohjaajana hän on ollut vuodesta 1971 asti ja taiteellisena johtajana 1977–1981 ja taas vuodesta 1982 alkaen.
Pekka kasvoi monikulttuurisessa kodissa ja oppi isovanhemmiltaan ensimmäiset sanansa venäjäksi. Hänen isovanhempansa isän puolelta pakenivat Venäjän vallankumousta Suomeen. Äidinäiti oli ruotsalainen ja äidinisä tullut Saksasta.
Milonoff aloitti koulunkäynnin Saksalaisessa koulussa, mutta siirtyi viiden vuoden jälkeen suomenkieliseen kouluun. Teini-ikäisenä hän liittyi Sadankomiteaan. Tovereineen hän keräsi 3 000 nimeä aseistakieltäytymiseen kehottavaan vetoomukseen, jonka vuoksi kerääjät joutuivat oikeuteen. Kekkonen armahti heidät, vaikka asepalveluksesta kieltäytymiseen yllyttäminen oli kiellettyä.
Uranvalinnan aikoihin psykologiastakin kiinnostunut Milonoff oivalsi, että myös teatterin kautta pystyy tutkimaan itseään ja muita. Teiniteatterin ja Kellariteatterin kautta Milonoff päätyi 1971 perustamaan KOM-teatteria.
Milonoff liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen vuonna 1974. Huhtikuussa 1986 hänet valittiin SKP:stä erotetun taistolaisen opposition muodostaman SKP:n järjestöjen keskuskomiteaan.
Milonoffille on myönnetty Pro Finlandia -palkinto vuonna 2003 ja Suomen arvostelijain liiton Kritiikin Kannukset vuonna 1974.
Milonoffin Satu-vaimo on kääntäjä. Pekka Milonoffilla on neljä poikaa: Aleksi, Juho, Tuomas ja Eero, jotka työskentelevät kaikki isänsä tavoin teatterin tai TV-tuotannon parissa. Aleksi toimii muun muassa näytelmien suomentajana.
Codex Bezae
Codex Bezae Cantabrigensis (Gregory-Aland no. D tai 05) on merkittävä Uuden testamentin käsikirjoitus 400- tai 500-luvulta. Se on kirjoitettu eteläisen Ranskan tai eteläisen Italian alueella. Käsikirjoitus on kaksikielinen, se sisältää sekä kreikan- että latinankielisen tekstin. Siihen sisältyy suurin osa neljästä kanonisesta evankeliumista, osia Apostolien teoista sekä pieni katkelma Kolmannesta Johanneksen kirjeestä.
Codex Bezae esittää evankeliumit poikkeavassa järjestyksessä: Matteus, Johannes, Luukas ja Markus. Evankeliumeista ainoastaan Luukas on täydellinen.
Codex Bezaessa on paljon poikkeavia tekstivariaatioita, mutta sitä ei pidetä kaikista luotettavimpana lähteenä. Se on osin ristiriitainen, ja osin sopusointuinen Codex Vaticanuksen, Codex Sinaiticuksen ja Codex Alexandrinuksen kanssa. Esimerkkejä eroavaisuuksista löytyy seuraavista kohdista: Matteus 23:14; 24:36; 27:49; Markus 7:16; 9:44, 46; 11:26; Luukas 15:21; Johannes 5:4.
Koodeksi on kirjoitettu yhteen sarakkeeseen sivua kohti. Siihen kuuluu 406 lehteä alkuperäisestä noin 534:stä. 
Kreikankielinen teksti on vasemmalla ja latinankielinen oikealla sivulla. Jokaisen kirjan kolme ensimmäistä riviä on kirjoitettu punaisella. Codex Bezae on kirjoitettu majuskelikirjoituksella. Käsikirjoitusta on työstänyt ainakin yhdeksän korjaajaa 500- ja 1100-lukujen välillä.
Rivelino
Rivelino (oik. Roberto Rivellino, s. 1. tammikuuta 1946, São Paulo, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapalloilija. Hän pelasi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa 1970-luvulla. Rivelino oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän tuli tunnetuksi voimakkaista vapaapotkuista ja kaukolaukauksista. Rivelino laukaisi pallon jalkaterän yläosan ja nilkan välisellä jalanosalla. Hän oli myös tunnettu ns. "elastico"-harhautuksestaan.
Hän pelasi 92 maaottelua tehden 26 maalia.
Seuratasolla hän edusti kymmenen vuoden ajan brasiliaista suureuraa Corinthians, siirtyi sieltä toiseen brasilialaisseuraan Fluminense Football Club ja lopuksi Saudi-Arabiaan Al-Hilaliin.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Fujitsu Finland
Fujitsu Finland Oy on japanilaisen Fujitsun tytäryhtiö Suomessa. Fujitsu on it-palvelu- ja laitetoimittaja, joka työllistää 156 000 henkilöä 100 maassa. Vuonna 1935 perustetun yhtiön pääkonttori on Tokiossa.
Maaliskuussa 2016 päättyneellä tilikaudella konsernin liikevaihto oli 4,7 triljoonaa jeniä (41 miljardia USD).
Fujitsu Finland -konsernin liikevaihto maaliskuun lopussa 2016 päättyneellä tilikaudella oli 428 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 2 600. Suomen-Fujitsun toimitusjohtaja Henry Nieminen irtisanoutui helmikuussa 2016.. Simo Leisti aloitti toimitusjohtajana 1.10.2016
Fujitsun laitevalikoima ulottuu kannettavista tietokoneista konesaliratkaisuihin. Fujitsun huolehtii asiakkaiden tieto- ja viestintätekniikasta sekä sovellusten tukipalveluista, toiminnasta ja kehittämisestä. Muita palveluita ovat muiden muassa liikkuvan työn palvelut, sähköinen asiointi sekä Microsoft, SAP- ja EMC Documentum -pohjaiset ratkaisut.
Fujitsu Finland -konserniin kuuluu Nice-business Consulting Oy -niminen tytäryhtiö, joka välittää it-alan työvoimaa sekä tarjoaa rekrytointipalveluja.
Fujitsun juuret Suomessa ulottuvat 1960-luvulle Suomen Kaapelitehtaan elektroniikka-osastoon, josta myöhemmin tuli Nokia Elektroniikka ja osa Nokia-yhtymää. 1980- ja 1990-luvuilla Nokia Elektroniikka valmisti MikroMikko-mikrotietokoneita sekä valmisohjelmisto ToimistoTiimiä (nyk. Teamware Office).
Yrityksen nimi muuttui omistajanvaihdoksen myötä vuonna 1991 ICL Dataksi. Samoihin aikoihin siitä eriytyivät omiksi yrityksiksi nykyiset Fujitsu Siemens Computers Oy ja Teamware Group Oy. Vuonna 1996 päätettiin investoida Patja-toimintamalliin. Samaan aikaan sovellusliiketoiminnassa keskityttiin valmisohjelmistoihin.
Vuonna 2000 nimi vaihtui ICL Invia Oyj:ksi, ja yhtiö valmistautui listautumaan Helsingin pörssiin. Internet-huuma oli kuitenkin laantumassa, ja kuplan puhkeaminen lähestyi, joten yhtiö päätti lykätä suunnitelmiaan ja myöhemmin vetäytyi siitä. Vuonna 2002 yhtiön nimi muutettiin Fujitsu Invia Oyj:ksi. Fujitsu Services Oy oli nimenä käytössä lokakuusta 2003 lähtien. Fujitsu Technology Solutions Oy fuusioitui Fujitsu Services Oy:hyn keväällä 2010. Fujitsu Services Oy:n nimi muuttui 1.10.2011 Fujitsu Finland Oy:ksi.
Fujitsun Suomen-toimitusjohtajana 2003–2013 toiminut Yrjänä Ahto tuomittiin vuonna 2013 käräjäoikeudessa ehdolliseen vankeuteen kahdesta törkeästä petoksesta. Asianomistajina jutussa ovat Väestörekisterikeskus ja Valvira, joiden salassa pidettäviä tietoja oli vuonna 2004 syyttäjän mukaan vuotanut Fujitsun tekemän yrityskaupan takia kolmannelle osapuolelle. Oikeus katsoi Ahdon salanneen tietovuodon, joka paljastui vasta vuonna 2009.
Killinkoski
Killinkoski on kylä Virroilla ja entinen taajama. Kilinkoski sijaitsee kantatie 68:n varrella, Virtain ja Ähtärin puolessavälissä. Se on Hämeen pohjoisin kylä. Siellä asuu noin 300 ihmistä.
Palveluja Killinkoskella on ala-aste ja grilli/pub Korven Kievari. Syyskuuhun 2014 asti kylässä oli Osuuspankin konttori.
Killinkosken perinteinen työnantaja on P. G. Holmin vuonna 1886 perustama nauhatehdas, josta on kehittynyt nykyinen Inka Oy. Kun tehdas ei ollut vielä automatisoitu, kylän koulussa oli parhaimmillaan yli 400 oppilasta. Nykyään koulussa on vain noin 50 oppilasta, mutta toimintaa koululla on paljon. Koulun yhteydessä on myös päiväkoti.
Killinkoskella on puukirkko, jonka on suunnitellut Josef Stenbäck, ja se valmistui 1928. Stenbäck piirsi myös alkuperäisen nauhatehtaan. Kylässä on ollut myös puuhiomo ja Suomen ensimmäinen makaronitehdas. Killinkoski valittiin Pirkanmaan vuoden kyläksi 2005.
Killinkosken tehdasyhdyskunta kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Fujitsu
Fujitsu Limited () on vuonna 1935 perustettu japanilainen yritys. Fujitsu on maailman toiseksi suurin IT-palvelutoimittaja, joka työllistää 170 000 palvelu- ja järjestelmäosaajaa 70 maassa.
Vuonna 1935 perustetun yhtiön pääkonttori on Tokiossa. Maaliskuussa 2010 päättyneellä tilikaudella konsernin liikevaihto oli 35,4 miljardia euroa. Noin kaksi kolmasosaa liikevaihdosta tulee Japanista ja vajaa 15 prosenttia Euroopasta. Suomessa Fujitsu toimii nimellä Fujitsu Finland Oy.
Yhtiö on kehittänyt ja valmistanut Fujitsu FR- ja Fujitsu FR-V -suorittimia.
Yhtiö on valmistanut muun muassa SPARC-suorittimiin pohjautuvan K computer -supertietokoneen sekä Japanin ensimmäisen tietokoneen FACOM 100:n (1954).
Yhtiö on valmistanut tietokoneita, kuten FM Towns, ja FM Towns Marty -pelikonsolia.
Tietokoneita:
Viiskulma
Viiskulma ( eli "Viisreuna") on tunnettu viiden kadun (Laivurinkatu, Pursimiehenkatu, Fredrikinkatu, Laivurinrinne ja Tarkk’ampujankatu) risteys Helsingissä, Punavuoren ja Ullanlinnan kaupunginosien rajalla. Viiskulma on perinteisesti tunnettu maamerkkinä ja nykyisin useista sen lähistölle keskittyneistä eri musiikkityyleihin erikoistuneista levykaupoista. Sen ympärillä on kulttuurihistoriallisesti arvokkaita rakennuksia. Yhdessä kulmassa oli aikoinaan elokuvateatteri Merano.
Lähellä Viiskulmaa Pursimiehenkadun varrella sijaitsee myös Viiskulman terveysasema.
Operaatio Mobilisaatio
Operaatio Mobilisaatio (lyh. OM) on kansainvälinen kristillinen lähetysjärjestö, joka toimii yli 110 maassa ja Logos Hope -lähetyslaivalla. OM:n näkynä on, että Jeesusta seuraavia yhteisöjä syntyisi sinne, missä evankeliumia on julistettu vähiten. OM haluaa osoittaa Jumalan rakkautta evankelioiden, istuttamalla seurakuntia, opetuslapseuttamalla, edistämällä oikeudenmukaisuutta sekä tehden kokonaisvaltaista kehitys- ja avustustyötä.
Maailmanlaajuisesti OM tekee yhteistyötä paikallisen seurakunnan kanssa, rohkaisten ja tukien paikallisia uskovia. Mikäli kohdemaassa ei ole kristittyjä tai kristittyjen keskinäistä yhteyttä, OM pyrkii istuttamaan uusia seurakuntia.
OM:n juuret löytyvät Yhdysvalloista, missä rouva Clapp rukoili 15 vuotta, että Jumala pelastaisi paikallisen lukion oppilaita ja lähettäisi heitä lähetystyöhön. Eräänä päivänä hän lähetti Johanneksen evankeliumin George Verwerille, joka oli yksi lukiolaisista. Kolme vuotta myöhemmin George antoi elämänsä Jeesukselle. Kesällä 1957 19-vuotias George ja hänen kaksi ystäväänsä ajoivat pakettiautolla Meksikoon mukanaan 15 000 espanjankielistä Johanneksen evankeliumia. Ihmiset olivat niin avoimia Meksikossa evankeliumille, että maahan avattiin kristillinen kirjakauppa ja evankelioivat radiolähetykset alkoivat.
1960-luvun alkupuolella George muutti Espanjaan ja näky kansainvälisestä evankeliointi- ja koulutusjärjestöstä sai alkunsa. Työ levisi nopeasti Euroopassa ja alkoi Lähi-Idässä vuonna 1963 ja seuraavana vuonna Intiassa. OM:n laivatyö alkoi vuonna 1970 ja niin kaikki maailman rannikkomaat olivat saavutettavissa.  Työssä korostettiin voimakkaasti kansallista johtajuutta ja läheistä yhteistyötä muiden lähetysjärjestöjen ja paikallisseurakuntien kanssa.
Syksyllä 1965 nuoret miehet; Frank Dietz ja John Hymus olivat evankeliointimatkalla Neuvostoliitossa. Heidän autonsa hajotessa he tulivat hakemaan varaosia Suomesta.  Varaosien hakumatka venyi muutamiksi viikoiksi. Sinä aikana nuorilla miehillä oli mahdollisuus kertoa OM:n työstä suomalaisille opiskelijoille. Alkuperäisessä vuoden 1966 OM:n vuosiraportissa George Verwer kertoo näin: "Ensimmäinen suomalaisryhmä osallistui OM:n kesäristiretkeen ja siinä oli yli 50 osanottajaa ". Tuosta kesästä lähtien suomalaiset ovat olleet innokkaasti mukana OM:n työssä.
Keväällä 1977 perustettiin Operaatio Mobilisaatio ry niminen yhdistys. OM:n toimisto on ollut vuodesta 1985 lähtien Tampereella. Toiminnan aikana yli 3000 ihmistä on osallistunut Suomesta käsin maailmanlaajuiseen lähetystyöhön.
Ptolemaios VIII
Ptolemaios VIII Euergetes II Fyskon (, noin 182 eaa. – 26. kesäkuuta 116 eaa.) oli Egyptin faarao vuodesta 170 eaa. kuolemaansa asti. Vallassa hän oli ensimmäisen kerran vuosina 164–163 eaa. ja toisen kerran 145–116 eaa. Hänelle annettiin lisänimi Fyskon (osapuilleen "möhömaha") lihavuutensa takia. Hänen vanhempansa olivat Ptolemaios V ja Kleopatra I.
Ptolemaios V:n kuoltua Ptolemaios VI:stä tuli farao, mutta koska hän oli liian nuori hallitsemaan, hallitsi maata hänen äitinsä Kleopatra I. Vuonna 170 alkoi sota Egyptin ja seleukidien välillä. Egyptissä Ptolemaios Euergeteestä ja tämän siskosta Kleopatra II tehtiin Ptolemaios VI:n hallitsijakummpanit. Seuranneen valtataistelun jälkeen Ptolemaios Euergetes ajoi veljensä ja siskonsa maanpakoon vuonna 164 eaa. Ptolemaios Filometor haki tukea Roomasta. Ptolemaios Euergetes hallitsi yksin vuosina 164 eaa. – 163 eaa., mutta Ptolemaios Filometor pääsi palaamaan Egyptiin heinäkuussa 163 eaa. Ptolemaios Euergetes sai tyytyä hallitsemaan Kyrenaikaa.
Ptolemaios VIII Euergetes pääsi palaamaan Egyptiin vuonna 145 eaa., kun hänen veljensä Ptolemaios Filometor kuoli. Hän meni naimisiin siskonsa Kleopatra II:n kanssa. Vuonna 141 eaa. hän meni naimisiin siskonsa Kleopatra II:n tyttären Kleopatra III:n kanssa, ilman että olisi eronnut siskostaan. Kleopatra III:n isä oli Ptolemaios VIII Euergeteen veli Ptolemaios Filometor.
Vuonna 132 eaa. Aleksandriassa syttyi mellakoita, joiden takia Ptolemaios, Kleopatra III ja heidän lapsensa pakenivat Kyprokselle. Kleopatra II hallitsi yksin Aleksandriasta käsin vuoteen 127 eaa. asti. Maaseudun asukkaat taas suosivat Ptolemaiosta. Kleopatra II joutui pakenemaan Syyriaan vuonna 127 eaa., mutta hän palasi Ptolemaioksen kanssahallitsijaksi vuonna 124 eaa. Ptolemaios kuoli vuonna 116 eaa.
In the Rectory of the Bizarre Reverend
In the Rectory of the Bizarre Reverend on suomalaisen doom metal-yhtye Reverend Bizarren ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002. Albumin nimi viittaa progressiivinen rock -yhtyeen, King Crimsonin debyyttialbumin, "In the Court of the Crimson King", nimeen. Julkaisun kantta koristaa Francisco de Goyan varhaisempi, vuoden 1798, Noitasapatti "(El aquelarre)" teos.
Sörnäisten kurvi
Sörnäisten kurvi (), jota kutsutaan myös "Sörkan kurviksi" tai vain "Kurviksi", on alue Helsingin itäisessä kantakaupungissa, Sörnäisten, Kallion ja Alppiharjun kaupunginosien kohtauspaikassa. Alue sijoittuu sen kohdan välittömään läheisyyteen, jossa Hämeentie tekee mutkan oikealle pohjoiseen mentäessä ja jossa siltä länteen haarautuu Helsinginkatu. Kurvi käsittää koko alueen Helsinginkadun ja Hämeentien risteyksessä. Sörnäisten kurvi on lukuisien joukkoliikenneyhteyksien solmukohdassa, jossa sijaitsee myös Sörnäisten metroasema. Yksi Kurvin maamerkeistä oli vakuutusyhtiö Kansan rakennus ja sen katolla sijainnut valotorni.
Sodan jälkeen suomalaiset aikakauslehdet ylläpitivät Kurvin, Vaasankadun ja Linjojen seudun perinteisesti huonoa mainetta. Tuolloin Kurvin levoton maine johtui pääosin siitä, että pientalovaltaisen asuinalueen tuhannet lapset ja nuoret ottivat katutilan haltuunsa omasta ”vaarallisuudestaan” tietämättöminä. Levottomuuteen vaikuttivat myös alueen yömajat ja asuntolat. "Apu"-lehti julkaisi erityisesti 1950-luvulla rajuja reportaaseja Sörkan alamaailmasta, mutta 1960-luvulla kirjoittelu hiljeni, ja julkisuuskynnyksen ylittivät enää Vaasankadun viinatrokarit. ”Rieha-Helsinki” alkoi keskittyä enemmän Rautatieaseman seudulle. Kurvin läheisyydessä sijaitsevalla Vaasanpuistikolla on ollut 2010-luvulle asti levoton maine. Sitä on kutsuttu puhekielessä myös nimellä Piritori.
Hieman etelämmäksi silloisen Itäisen Viertotien (nyk. Hämeentien) varteen oli 1870-luvulla rakennettu niin sanotut Suruttomain villat, ryhmä työläisten asuintaloja, jotka pääosin purettiin 1930-luvun alussa. Talvisodan toisena päivänä Vaasanpuistikkoon osui viisi räjähdyspommia, mikä aiheutti lähitaloihin varsin suuret sirpale- ja ikkunavauriot.
Hämeentien ja Helsinginkadun kulmaan valmistui vuonna 1937 suuri rakennus, jota kutsuttiin Perämiehen taloksi siinä olleen ravintolan johdosta. Elanto osti talon 1950-luvulla, myi asunnot osakkeiksi ja antoi talolle nimen Hämeentähti. Myöhemmin taloa alettiin kutsua Kurvin taloksi.
II Crush the Insects
II: Crush the Insects on suomalaisen doom metal -yhtye Reverend Bizarren toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Albumi sisältää lyhemmän version Suomen virallisen singlelistan kakkoseksi nousseesta "Slave of Satan" -kappaleesta. Singleversion kesto on 20:59 minuuttia.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 36.
Jürgen Stroop
Jürgen Stroop (alkuaan Josef Stroop, 26. syyskuuta 1895, Detmold, Saksa – 6. maaliskuuta 1952, Varsova) oli SS-Gruppenführer ja Waffen-SS:n kenraaliluutnantti, joka palveli SS- ja poliisijohtajana Puolan alueella 1943–1944. Hän kukisti verisesti Varsovan ghetossa tapahtuneen kansannousun vuonna 1943. Stroop osallistui myös Ukrainassa partisaanien vastaisiin operaatioihin.
Sodan jälkeen Stroop tuomittiin syyllisenä sotarikoksiin ja teloitettiin Varsovassa 1952
Eduard Roschmann
Eduard Roschmann (25. elokuuta 1908 Graz, Saksa – 10. elokuuta 1977) oli SS:n Hauptsturmführer ja natsisotarikollinen, joka tunnettiin myös Riian teurastajana, sillä hän toimi Riian keskitysleirin komendanttina. Leirillä kuoli tuhansia juutalaisia, kun Roschmann oli sen komentajana.
Sodan jälkeen Roschmann pakeni viranomaisilta korpraalin univormussa. Hän pakeni Argentiinaan ja muutti Paraguayhyn 1977, sen jälkeen kun Länsi-Saksa oli pyytänyt hänen luovuttamistaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen samana vuonna. Roschmann esiintyy myös Frederick Forsythin romaanissa "Odessan miehet".
Paul Blobel
Paul Blobel (13. elokuuta 1894 Potsdam – 8. kesäkuuta 1951 Landsberg am Lech) oli SS-Standartenführer ja SD:n jäsen.
Blobel otti osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja saavutti ansiostaan ensimmäisen luokan rautaristin. Sodan jälkeen hän opiskeli arkkitehtuuria ja työskenteli ammatissa vuoteen 1931, jolloin hänet erotettiin. Tämän jälkeen Blobel liittyi natsipuolueeseen ja SS:ään.
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Blobel komensi Einsatzgruppe C:n Sonderkommando 4a:ta, joka toimi Ukrainassa. Blobelin joukkio syyllistyi Kiovan juutalaisten joukkomurhaan Babi Jarin rotkossa. Hänet vapautettiin palveluksesta alkoholismin vuoksi tammikuussa 1942. Heinäkuusta 1942 vuoteen 1945 hän työskenteli niin sanotun "Aktion 1005":n johdossa tehtävänään polttaa kaikki miehitettyjen alueiden joukkohautojen ruumiit niin, ettei uhrien lukumäärää pystyttäisi koskaan selvittämään. Tämä työ tehtiin rautatiekiskoista rakennetuissa kehikoissa, joissa polttopuina käytettiin bensiinillä kasteltuja ratapölkkyjä.
Blobel tuomittiin kuolemaan Nürnbergin prosessiin kuuluneessa Einsatzgruppen-oikeudenkäynnissä. Hänet teloitettiin hirttämällä Landsbergin vankilassa 8. kesäkuuta 1951.
Paul Blobelin hahmo esiintyy Gerald Greenin kirjassa Polttouhrit ja siitä tehdyssä TV-sarjassa.
Hanna Korvela
Hanna Korvela (s. 1968) on suomalainen Kuopiossa asuva tekstiilitaiteilija. Hänen vuonna 1994 perustamansa Hanna Korvela Design Oy suunnittelee, valmistaa ja markkinoi designtuotteita, joista tunnetuimpia ovat paperinarusta ja puuvillatrikoosta valmistetut Duetto-matot ja liturgiset tekstiilit. Yrityksen tuotteita viedään yli 15 maahan. Korvela mainitaan Maj Karman Kauniit Kuvat -yhtyeen kappaleessa "Katutyttöjen laulu". 
__notoc__
Kevin Bacon
Kevin Norwood Bacon (s. 8. heinäkuuta 1958 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Bacon on näytellyt muun muassa elokuvissa "Footloose", "JFK – avoin tapaus", "Apollo 13" ja "Sleepers – katuvarpuset".
Hän on ollut naimisissa näyttelijätär Kyra Sedgwickin kanssa syyskuusta 1988. Heillä on kaksi lasta, Travis Sedgwick Bacon ja Sosie Ruth Bacon.
Vuonna 1995 Kevin ja hänen vanhempi veljensä Michael Bacon perustivat The Bacon Brothers -yhtyeen, joka on ollut kiertueilla silloin tällöin. Baconin isä oli asemakaavoittaja Edmund Norwood Bacon ja hänen äitinsä Ruth Hilda Holmes, opettaja sekä poliittinen aktivisti (liberaali).
Televisiosarja "Pahan jäljillä", jossa Bacon esittää FBI:n agenttia, sai yli kymmenen miljoonaa katsojaa FOX-kanavalla vuoden 2013 alussa.
Barbara Morgan
Barbara Morgan (s. 28. marraskuuta 1951) on yhdysvaltalainen opettaja ja NASA:n ensimmäinen opettaja-astronautti. Fresnosta kotoisin oleva opettaja matkusti STS-118-lennolla kansainväliselle avaruusasemalle vuonna 2007.
Morgan toimi Christa McAuliffen varahenkilönä tämän valmistautuessa STS-51-L-lennolle. Challenger tuhoutui pian lähtönsä jälkeen 28. tammikuuta vuonna 1986 ja Morgan valittiin maan ensimmäiseksi opettaja-astronautiksi vuonna 1998, 12 vuotta McAuliffen kuoleman jälkeen. Barbara Morgan on naimisissa Clay Morganin kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Juhana VI
Portugalin Juhana VI (, 13. toukokuuta 1769 Lissabon – 26. maaliskuuta 1826 Lissabon) oli Portugalin kuningas vuosina 1816–1826. Hän pakeni muun kuningasperheen kanssa Brasiliaan Ranskan suorittaman Portugalin miehityksen aikana 1807.
Juhana VI nousi Portugalin kuninkaaksi vuonna 1816 ja palasi Portugaliin vuonna 1821. Hän hallitsi myös Brasiliaa siihen saakka, kunnes sille myönnettiin itsenäisyys vuonna 1825. Kun Juhana VI kuoli vuonna 1826, häntä seurasi hänen poikansa Pietari IV, joka oli myös Brasilian keisari nimellä Dom Pedro I.
Codex Claromontanus
Codex Claromontanus on 500-luvulta peräisin oleva käsikirjoitus Paavalin kirjeistä. Se on kirjoitettu Codex Bezaen tavoin kreikaksi ja latinaksi vastakkaisille sivuille majuskelikirjoituksella pergamentille ("vellum").
Käsikirjoituksen nimesi Theodore Beza, koska hän hankki sen Clermont-en-Beauvaisisisita, Oisesta, Picardiesta Pariisin pohjoispuolelta. Käsikirjoitusta säilytetään Pariisissa Ranskan kansalliskirjastossa.
Jorge Núñez
Jorge Martín Núñez (s. 22. tammikuuta 1978, Asunción, Paraguay) on paraguaylainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Núñez edustaa tällä hetkellä argentiinalaista Estudiantes de La Plataa. Hän aloitti uransa kotimaansa Club Guaraníssa ja Cerro Porteñossa, joiden jälkeen ennen nykyistä seuraansa on pelannut Argentiinassa Club Atlético Banfieldissa, Arsenal de Sarandíssa ja Racing Club de Avellanedassa.
Núñezin ensimmäinen maaottelu oli 2. huhtikuuta 2003 Hondurasia vastaan. Vuoden 2006 MM-kisoissa hän pelasi kaikissa Paraguayn kolmessa ottelussa. Núñez on pelannut 18 maaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin .
Oeste
Oeste on Região Centron alueen ala-alue Portugalissa. Sen pinta-ala on 2 214,8 km² ja väkiluku noin 362 540 (2011). Alueen nimi tarkoittaa länttä. Oesten alueen suurimmat kaupungit ovat Caldas da Rainha, Torres Vedras ja Peniche.
Codex Washingtonianus
Codex Washingtonianus ("Washington Manuscript of the Gospels") on Uuden testamentin käsikirjoitus, joka sisältää neljä kanonista evankeliumia. Se on kirjoitettu pergamentille 300- tai 400-luvulla. Käsikirjoitus on mitä ilmeisimmin kopioitu useasta erilaisesta käsikirjoituksesta ja sen on kirjoittanut kaksi kirjuria. Käsikirjoituksen sijaintipaikka on Freer Gallery of Art Washingtonissa.
Koodeksi koostuu 187 sivusta, joiden koko on 20.5-21 cm kertaa 13-14.5 cm, ja siinä on maalatut puiset kannet. Alkuperäiset kirjurit ovat tehneet käsikirjoitukseen useita korjauksia, ja joitakin korjauksia on tehty vielä 400- ja 500-lukujen välillä. Koodeksin osti Charles Lang Freer matkalla Egyptiin vuonna 1906 .
Da Weasel
Da Weasel on vuonna 1993 Almadassa perustettu portugalilainen hip hop -yhtye. Sen keulahahmoina toimivat MC:t Pacman ja Virgul.
Da Weasel sai vuonna 2004 MTV Europe Music Awardsin palkinnon "parhaana portugalilaisena yhtyeenä".
Codex Tchacos
Codex Tchacos on muinainen koptilainen papyruskäsikirjoitus, koodeksikirja, joka on kirjoitettu noin vuonna 300. Se sisältää seuraavat kristilliset gnostilaiset kirjoitukset:Koodeksi on merkittävä siksi, että se sisältää ainoan tunnetun kappeleen "Juudaksen evankeliumista", jonka alkukirkko hylkäsi harhaoppisena ja joka oli kadoksissa 1700 vuotta ennen sen löytymistä uudelleen.
Koodeksi löytyi El Minyasta Egyptistä 1970-luvulla, mutta sen tutkiminen ja käännöstyö alkoivat vasta vuonna 2001, kun sen omistaja Frieda Nussberger-Tchacos, joka hankki sen syyskuussa 2000, huolestui sen rappeutuvasta kunnosta ja siirsi sen baselilaiselle Maecenas-säätiölle. Koodeksi on nimetty Dimaratos Tchacoksen, koodeksin myyjän isän mukaan. Koodeksin ja erityisesti "Juudaksen evankeliumin" tutkimusta johti National Geographic Society, ja tutkimustulokset julkistettiin huhtikuussa 2006.
Alentejo Central
Alentejo Central on osa Alentejon aluetta Portugalissa. Siellä sijaitsee Évoran piiri ja Portalegren piiriin kuuluva Souselin kunta. Suurimmat kaupungit ovat Évora ja Montemor-o-Novo.
Alentejo Centralin pinta-ala on 7 227 km² ja väkiluku noin 166 822 (2011).