Tuhat ja yksi yötä
Tuhat ja yksi yötä (eri käännöksissä myös nimillä "Tuhannen ja yhden yön tarinoita", "Tuhatyksi yötä", "Tuhannen ja yhden yön tarinat", "Tuhannen ja yhden yön satuja", "Tuhannenyhden yön satukirja", Arabia: أَلْف لَيْلَة وَلَيْلَة‎ ʾAlf layla wa-layla) Persiaksi (هزار و یک شب) on arabialainen satukokoelma, joka muodostuu kehyskertomuksesta ja sadoista tarinoista, joiden joukossa on historiallisia kertomuksia, eroottisia ja rakkaustarinoita, veijaritarinoita, runoja ja uskonnollisia legendoja. Kehyskertomuksessa prinsessa Šeherazade kertoo kuningas Šahryārille jännittäviä tarinoita joka yö tuhannen ja yhden yön ajan välttyäkseen teloitukselta. Arabiaksi kokoelmasta on olemassa eri aikakausilta useita versioita, jotka sisältävät eri kertomuksia. Niissäkin saduissa, jotka sisältyvät kaikkiin versioihin on merkittäviä juonellisia ja tyylillisiä eroavaisuuksia.
Kokoelman varhaisin tunnettu muoto on persiasta arabiaksi käännetty versio 900-luvulta nimellä "Hezär afsäneh", "Tuhat kertomusta". Nykyisen muotonsa kokoelma sai Egyptissä viimeisten mamelukkisulttaanien aikana (1300–1400-luvuilla), jolloin tuntematon toimittaja järjesti sadut kokoelmaksi "Alf laila wa laila", "Tuhat yötä ja yksi yö". Kokoelman persialaista alkutekstiä tai kokoonpanoltaan alkuperäistä arabilaista käsikirjoitusta ei ole löydetty. Euroopassa "Tuhat ja yksi yötä" tuli laajemmin tunnetuksi vasta 1700-luvun alussa, kun ranskalainen Antoine Galland käänsi sen ranskaksi 1500-luvulta peräisin olevasta käsikirjoituksesta. Myöhemmin Euroopassa lapsille toimitetuissa versioissa alkuperäisten tarinoiden avointa seksuaalisuutta ja raakaa väkivaltaa on karsittu.
Tuhannen ja yhden yön saduista on löydettävissä useita kerrostumia eri aikakausilta ja maantieteellisiltä alueilta.
Tämän kerrostuman saduille on löydettävissä vanhempia persialaisia tai intialaisia rinnakkaissatuja. Tähän kerrostumaan kuuluvat esimerkiksi kehyskertomus, Kauppias ja henki, Kalastaja ja henki, Kantaja ja kaunottaret, Kolme kalenteriderviššia, Bagdadin naiset, Kyttyräselkä, Taikaratsu, Besralainen kultaseppä Hasan, Djanšah, Saif el-Muluk, Kamar-ez-Zeman sekä Prinssi Bedr Basim ja prinsessa Dźauhara.
Merkittävä osa kokoelman novellisaduista ja kaskuista kuuluu bagdadilaiseen kerrostumaan. Näistä suurin osa on sepitetty viidennen abbasidien dynastian kalifin Harun al-Rašidin (786– 909) ympärille. Intialais-persialaisen kerrostuman saduista poiketen näissä saduissa ei ole mitään yliluonnollista vaan ne ovat useimmiten rakkausnovelleja.
Kun mongolit valloittivat Bagdadin vuonna 1258, menetti arabialainen kalifikunta taloudellisen ja poliittisen merkityksensä ja Lähi-idän henkiseksi keskukseksi nousi Kairo. Tällöin kokoelmaan liitettiin jälleen uusia satuja. Alkuperäisegyptiläisen kerrostuman sadut ovat pääsääntöisesti veijarinovelleja kuten mm. Meren Abdallah ja maan Abdallah, Abu-Kir ja Abu-Sir, Kairolainen kauppias Ali, Delila, Džaudar, Ibrahim ja Dšamila, Kamar-Ez-Zeman ja jalokivikauppiaan vaimo, Maruf, Mesrur, visiiri Nureddin ja hänen veljensä Šemseddin, Nureddin Ali, Nureddin ja Mirjam vyöntekijä sekä Kalastaja Kalifa.
Egyptiläis-juutalaiseen kerrostumaan kuuluvat juutalaisista henkilöistä kertovat sadut tai vanhaan juutalaiseen kirjallisuuteen rinnasteiset kertomukset. Tähän kerrostumaan kuuluvat mm. Hyveellinen juutalainen aviopari eli Palkittu hyve, Jumalaan turvautujan palkinto eli Kielletty vala, Kertomus Jemenin sulttaanista ja hänen kolmesta pojastaan, Tekopyhä ja uskottu omaisuus, Hurskas israelilainen, Sokea ja rampa, Kiusaus, Seppä ja hyveellinen tyttö, Pilvimies ja kuningas, Ali Khodža, Aleksanteri Suuri sekä Kuoleman enkelit.
Intialais-persialaisen kerrostuman tavoin myös egyptiläisessä kerrostumassa yliluonnollisilla olennoilla on merkittävä rooli. Mutta vanhemmasta kerrostumasta poiketen henget eivät ole itsenäisiä olentoja vaan ihmisen tahdottomia orjia kuten Aladdinin lampun henki.
Tuhannen ja yhden yön tarinoiden eri osista on tehty lukuisia käännöksiä suomeksi. Näistä varhaisin on F. Hoffmanin vihkonen "Tuhat ja yksi yötä, kokous itämaan satuja" (1874–1877). Ensimmäinen yritys suomentaa kaikki tarinat oli vuosina 1878–1880, jolloin ilmestyi kolmiosainen kirjasarja G. E. Eurénin suomentamana. Tällöin nimenä oli "Tuhannen ja yksi yötä". Sarjan suomentaminen jäi kuitenkin kesken. Toistaiseksi kattavimman käännöksen muodostaa J. A. Hollon "Tuhatyksi yötä" -käännös vuodelta 1959, joka on käännetty tanskalaisen J. Østrupin laatimasta skandinaavisesta käännöksestä, joka taas pohjautuu Kairossa 1890 toimitettuun neliosaiseen standardipainokseen. Vuonna 1975 julkaistiin Veijo Meren valikoimana ja Heidi Järvenpään suomentamana osa kokoelman eroottisista kertomuksista ja veijaritarinoista Richard Burtonin vuosina 1885–1888 ilmestyneen englanninkielisen laitoksen "The Book of the Thousand Nights and a Night" pohjalta.
Vuonna 2010 tarinoista ilmestyi uusi, Jaakko Hämeen-Anttilan suomennos "Tuhat ja yksi yötä" (Otava, 2010), jonka on kuvittanut Heli Hieta. Se on ainoa suoraan alkutekstistä ilman välikieliä tehty suomennos lukuun ottamatta Hämeen-Anttilan aiemmin suomentamaa kokoelmaa "Kuka murhasi Kyttyräselän?". Se pohjautuu pääosin Kairossa vuonna 1835 ilmestyneeseen "Bulaq I"-laitokseen ja 1800- ja 1900-lukujen vaihteen editioihin.