T-Bone Slim
Matti Valentin Huhta (1882 Ashtabula, Ohio – 11. toukokuuta 1942 New York), paremmin tunnettu taiteilijanimellä T-Bone Slim, oli amerikansuomalainen runoilija, lauluntekijä, kolumnisti, kulkuri ja ammattiyhdistysaktiivi. Hän oli mukana anarkosyndikalistisen Industrial Workers of the World (IWW) -ammattiliiton toiminnassa.
Huhtaa pidetään yleisesti yhtenä merkittävimmistä 1920- ja 1930-lukujen radikaalissa amerikkalaisessa työväenliikkeessa vaikuttaneista kirjoittajista. Hänen teksteillään oli myöhemmin vaikutusta myös Yhdysvaltojen 1960-luvun kansalaisoikeusliikeeseen ja samalla vuosikymmenellä Chicagossa syntyneeseen surrealistiseen taidesuuntaukseen. Huhdan ihailijoita on myös muun muassa Yhdysvaltojen 1900-luvun merkittävimpiin intellektuelleihin kuuluva Noam Chomsky.
Huhdan kiertelevän elämäntavan vuoksi hänen vaiheistaan tiedetään hyvin vähän. Hänestä ei esimerkiksi tunneta yhtään valokuvaa. Ainoat säilyneet Huhtaa esittävät kuvat ovat hänen lehtikolumniensa yhteydessä julkaistujen pilapiirrosten ja sarjakuvien karikatyyrejä. Taiteilijanimensä lisäksi Huhta käytti salanimenään myös jäsenkorttinsa numeroa, "Card No. 198308".
Ohion Ashtabulassa syntyneen Matti Valentin Huhdan vanhemmat olivat työväenluokkaisia suomalaisia siirtolaisia. Vanhemmat olivat Ilmajoelta muuttaneet Matti ja Johanna Huhta. Huhta vietti lapsuutensa Pennsylvanian Eriessä ja avioitui vuonna 1901 Rosa Kotilan kanssa. Perheeseen ehti syntyä neljä lasta ennen avioeroa, jonka jälkeen Huhta jätti kotiseutunsa noin vuonna 1910. Hän ei sen jälkeen tiettävästi pitänyt enää yhteyttä perheeseensä. Huhta kierteli kulkurina ympäri Yhdysvaltoja satunnaisia töitä tehden. IWW:n jäsen hänestä tuli 1910-luvun aikana. Huhdan ensimmäinen lauluteksti ilmestyi vuonna 1920 IWW:n julkaisemassa laulukirjassa. Seuraavana vuonna hänen kirjoituksiaan alkoi ilmestymään säännöllisesti liiton julkaisemassa "Industrial Solidarity" -viikkolehdessä. Vuonna 1931 lehdeksi vaihtui toinen IWW:n julkaisu "Industrial Worker". Huhta jatkoi kolumnistina aina kuolemaansa saakka vuoteen 1942.
Huhta tunnettiin yksin viihtyvänä kulkurina, joka kiersi maata resuisissa vaatteissa ja pestautui rahapulan iskiessä satunnaisiin töihin. Kolumniensa mukaan hän työskenteli muun muassa satamissa, suurten tasankojen maatiloilla ja metsätyöläisenä Tyynenmeren rannikon osavaltioissa. Hän kertoi myös vierailuistaan Duluthin suomenkielisessä Työväen Opistossa ja majailustaan Chicagon kodittomien maankiertäjien asuinalueilla. 1930-luvun puolivälissä Huhta ilmeisesti asettui New Yorkiin, jossa hän työskenteli Hudsonjoella kuljetusproomun kapteenina. Huhta oli myös New Yorkin aikanaan mukana IWW:n toiminnassa. Lisäksi hän oli itärannikon ahtaajien ammattiliiton jäsen.
Huhdan ruumis löytyi ajelehtimasta East Riverissä 15. toukokuuta 1942. Se oli ollut vedessä noin neljä päivää. Merkkejä ulkoisista vammoista ei ollut, ja näin kuolinsyyksi määriteltiin hukkuminen. Poliisin arvioin mukaan Huhta oli joutunut päihtyneenä veden varaan, mutta Huhdan tunteneiden ihmisten mukaan hän ei käyttänyt alkoholia, eikä kukaan ollut koskaan nähnyt häntä humalassa. Matti Valentin Huhta haudattiin Hart Islandin saarella sijaitsevalle varattomien hautausmaalle.
Industrial Solidarityn ja Industrial Workerin lisäksi Huhdan mustan huumorin sävyttämiä kolumneja ilmestyi säännöllisesti myös muissa IWW:n lehdissä, kuten 1920-luvulla "Industrial Pioneerissa" ja 1930-luvulla "The One Big Union Monthly" -lehdessä. Hänen kirjoituksiaan julkaisi lisäksi suomenkielinen Industrialisti. Huhta kirjoitti myös kaksi pamflettia, joista toisen kustansi IWW:n rakennustyöläisten ja toisen elintarviketyöläisten osasto.
Huhdan kolumneja ja muita kirjoituksia on koottu vuonna yhdeksi niteeksi "Juice is Stranger Than Friction – Selected Writings of T-Bone Slim" (1985). Sen toimitti 1960-luvun Chicagon surrealistisen taideliikkeen johtohahmoihin kuulunut Franklin Rosemont. Vuonna 2013 Savukeidas-kustantamo julkaisi Huhdan kirjoituksia suomeksi nimellä "Mielipuolipiteitä ja muita kirjoituksia".
Sanomalehtiartikkeleiden lisäksi Huhta tunnettiin myös runoilijana ja lauluntekijänä. Poliittisilla lauluilla oli suuri merkitys IWW:n toiminnassa, ja Huhta oli Ralph Chaplinin ja ruotsalaissyntyisen Joe Hillin ohella liiton merkittävin laulunsanoittaja. Huhdan tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "The Popular Wobbly", "Mysteries of a Hobo's Life" ja "The Lumberjack's Prayer". Huhta ei tiettävästi itse soittanut mitään instrumenttia eikä myöskään laulanut, joten hän ei ole levyttänyt yhtään kappalettaan. Lauluja julkaistiin säännöllisesti IWW:n kustantamissa Little Red Songbook -laulukirjoissa. Huhdan kappaleita ovat myöhemmin levyttäneet muun muassa Pete Seeger ja Utah Phillips. Ne nousivat uudelleen suosioon 1960-luvulla kansalaisoikeusliikeen parissa.
T-Bone Slimin sanaleikkejä on julkaistu Ville-Juhani Sutisen suomentamana Parnassossa.