hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Romano Prodi
Romano Prodi (s. 9. elokuuta 1939 Scandiano) on italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1996–1998 ja 2006–2008. Prodi palveli Euroopan komission puheenjohtajana 1999–2004.
Romano Prodi suoritti vuonna 1961 oikeustieteen tutkinnon Milanon katolisessa yliopistossa. Hänen lopputyönsä käsitteli protektionismia Italian teollisuuden kehityksessä. Prodi jatkoi opintojaan Milanon ja Bolognan yliopistoissa sekä London School of Economicsissa. Akateemisen uransa Prodi aloitti Bolognan yliopiston valtiotieteen laitoksella toimialan taloustieteen ja teollisuuspolitiikan alalla assistentin tehtävissä vuonna 1963. Apulaisprofessoriksi hänet nimitettiin vuonna 1966, minkä jälkeen Prodi hoiti professorin tehtäviä vuosina 1971–1999. Prodi on toiminut myös vierailevana professorina Harvardin yliopistossa ja Stanfordin tutkimuslaitoksella.
Naimisiin Prodi meni Flavia Franzonin kanssa vuonna 1969. Heillä on kaksi poikaa, Giorgio ja Antonio.
Prodi johti keskustavasemmistolaisen Oliivipuukoalition, jonka perustajiin hän kuului, voittoon huhtikuussa 1996 ja oli vuosina 1996–1998 Italian pääministeri. Prodin hallitus sai maan talouden sellaiseen kuntoon, että Italia pääsi mukaan talous- ja rahaliiton EMU:n kolmanteen vaiheeseen ensimmäisten joukossa. Vähemmistöhallitus kaatui kommunistien vedettyä siltä tukensa.
Euroopan komission johdossa Prodi oli vuosina 1999–2004. Hänet valittiin palauttamaan skandaaleissa tahriintunut komission maine. Nimityksen takana oli Saksan liittokansleri Gerhard Schröder, mutta Prodi sai yksimielisen tuen.
Euroopan komission toimikauden lähestyttyä loppuaan Prodi vaati keskusta-vasemmistoa yhdistymään taakseen "maan maineen pilanneen" ja "vastuutonta talouspolitiikkaa" harjoittavan Silvio Berlusconin syrjäyttämiseksi. Riitelyn vuoksi hajonnut Oliivipuukoalitio koottiin uudelleen.
Huhtikuussa 2006 oppositiojohtaja Prodi haastoi pääministeri Silvio Berlusconin Italian parlamenttivaaleissa. Tasaväkinen vaali päättyi lopulta Prodin niukkaan voittoon. Prodin toinen hallitus istui yhdeksän kuukautta ennen kaatumista ulkopoliittisista kiistoista johtuen. Presidentti Giorgio Napolitano nimitti hänet kuitenkin muodostamaan hallituksen uudelleen.
Prodin hallitus rakoili toisen kerran kun oikeusministeri Clemente Mastella erosi korruptioepäilyjen vuoksi. Tämän jälkeen Mastella ilmoitti, että hänen puolueensa äänestää hallitusta vastaan. Prodi mittautti hallituksensa luottamusta parlamentin molemmissa kamareissa ja voitti selvästi 23. tammikuuta 2008 alahuoneen äänestyksen, mutta hävisi ylähuoneen äänestyksen äänin 156–161 seuraavana päivänä ja jätti eropyyntönsä presidentti Napolitanolle.
Alla Pugatšova
Alla Borisovna Pugatšova (, s. 15. huhtikuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen poplaulaja. Hän on kaupallisesti menestynein neuvostoliittolainen ja venäläinen laulaja. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin korkein Neuvostoliitossa esiintyvälle taiteilijalle myönnettävä palkinto, Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi ("Народный артист СССР").
Pugatšova aloitti laulajanuransa jo pikkutyttönä, ja vuonna 1965 ilmestyi hänen ensimmäinen laulunsa "Robot". 1960- ja 1970-luvulla hän kierteli maata viihdelaulajana ja esiintyi myös elokuvissa. Suureen suosioon hän nousi 1970-luvun loppupuolella kappaleellaan "Harlekiini" ja esiinnyttyään Cannesin laulufestivaaleilla. 1980-luvulla hän levytti suuren menestysiskelmän "Miljoona ruusua" (Million alyh roz). Vuonna 1985 julkaistiin Ruotsissa Pugatšovan englanninkielinen albumi "Watch Out", jonka julkaisi levy-yhtiö Melodija Neuvostoliitossa nimellä "Alla Pugacheva in Stockholm".
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Pugatšova muun muassa perusti omaa nimeää kantavan lehden, hajusteen ja kenkämerkin. Hän sai valtionjohdolta useita tunnustuksia. Vuonna 1997 hän edusti Venäjää Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Primadonna" ja sijoittui sijalle 15. Viime aikoina Pugatšova on johtanut kotimaassaan "Idols"-kilpailua muistuttavaa television "Fabrika zvjozd" ('tähtitehdas') -kykyjenetsintäkilpailua. Hän on myös ollut vahvasti esillä lööpeissä ja juorulehtien sivuilla.
Pugatšovan äiti on Zinaida Аrhipovna Odegova, isä Boris Mihailovitš Pugatšov. Hänellä on tytär, myös tunnettu viihdetaiteilija Kristina Edmundovna Orbakaite (s. 25. toukokuuta 1971) ja tällä lapset Nikita (s. 21. toukokuuta 1991), Deni (s. 10. toukokuuta 1998) ja Klavdia (s. 30 maaliskuuta 2012). Pugatšova on ollut naimisissa viidesti, 1969–1973 Mykolas Orbakasin kanssa, 1976–1980 Aleksander Stefanivitšin kanssa, 1985–1993 Jevgeni Boldinin kanssa, 1994–2005 Filipp Kirkorovin kanssa ja (2011–) Maksim Galkinin kanssa. Galkinilla ja Pugatšovalla on kaksoset, poika ja tyttö, jotka synnytti sijaissynnyttäjä vuonna 2013.
Himno Istmeño
Himno Istmeño ("Kannaksen hymni") on Panaman kansallislaulu. Laulun on säveltänyt Santos Jorge ja sen on sanoittanut Jerónimo de la Ossa.
Kuuntele kansallislaulu
L’Aube Nouvelle
L’Aube Nouvelle (”Uusi aamunkoitto”) on Beninin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Gilbert Jean Dagnon. Se otettiin kansallislauluksi maan itsenäistyessä 1960.
Jadis à son appel, nos aïeux sans faiblesse 
Ont su avec courage, ardeur, pleins d’allégresse
Livrer au prix du sang des combat éclatants.
Accourez vous aussi, bâtisseurs du présent,
Plus forts dans l’unité, chaqu’jour à la tâche,
Pour la postérité, construisez sans relâche.
CHORUS
Enfants du Bénin, debout!
La liberté d’un cri sonore
Chante aux premiers feux de l’aurore;
Enfants du Bénin, debout!
Quand partout souffle un vent de colère et de haine.
Béninois, sois fier, et d’une âme sereine,
Confiant dans l’avenir, regarde ton drapeau!
Dans le vert tu liras l’espor du renouveau,
De tes aïeux le rouge évoque le courage;
Des plus riches trésors le jaune est le présage.
CHORUS
Tes monts ensoleillés, tes palmiers, ta verdure,
Cher Bénin, partout font ta vive parure.
Ton sol offre à chacun la richesse des fruits.
Bénin, désormais que tes fils tous unis
D’un fraternel élan partagent l’espérance
De te voir à jamais heureux dans l’abondance.
CHORUS
Formerly, at her call, our ancestors
Knew how to engage in mighty battles
With strength, courage, ardour, and full of joy, but at the price of blood.
Builders of present, you too, join forces
Each day for the task stronger in unity.
Build without ceasing for posterity.
CHORUS
Children of Benin, arise!
The resounding cry of freedom
Is heard at the first light of dawn,
Children of Benin, arise!
When all around there blows a wind of anger and hate:
Citizen of Benin be proud, and in a calm spirit
Trusting in the future, behold your flag!
In the green you read hope of spring;
The red signifies the courage of your ancestors;
The yellow fortells the greatest treasures.
CHORUS
Beloved Benin, your sunny mountains, palm trees, and green pastures
Show everywhere your brightness;
Your soil offers everyone the richest fruits.
Benin, from henceforth your sons are united
With one brotherly spirit sharing the hope of seeing you
Enjoy abundance and happiness forever.
CHORUS
Biladi, Biladi, Biladi
Biladi, biladi, biladi (arabiaksi بلادي، بلادي، بلادي ) ("Isänmaani, isänmaani, isänmaani") on Egyptin kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Sayed Darwish. Laulu otettiin käyttöön 1979.
بلادي، بلادي، بلادي
لك حبي وفؤادي
بلادي، بلادي، بلادي
لك حبي و فؤادي
مصر يا أم البلاد
أنت غايتي والمراد
و على كل العباد
كم لنيلك من أياد
مصر أنت أغلى درة
فوق جبين الدهر درة
يا بلادي عيشي حرّة
واسلمي رغم الأعاد
بلادى، بلادى، بلادى
لك حبي و فؤادي
Kryogeenikausi
Kryogeenikausi on neoproterotsooinen maailmankauden keskimmäinen jakso noin 720–635 miljoonaa vuotta sitten. Silloin oli prekambrin viimeinen jääkausijakso, Varanger- tai Marino-kausi 650–635 miljoonaa vuotta sitten. On väitetty, että kryogeenikautena koko maapallo olisi ollut kokonaan tai melkein kokonaan jään peitossa (lumipallomaa).
Kryogeenikausi päättyy ediacaravaiheen alkuun. Kauden päättyminen määritetään hiilipiikistä, joka tarkoittaa hiili-13:n äkillistä vähenemistä. Tämä saattaa liittyä eloperäisen hiilen lisääntymiseen ja laajalle levinneen monisoluisen elämän alkuun.
Kaarle Suuren palkinto
Kaarle Suuren palkinto (saks. "Internationaler Karlspreis der Stadt Aachen" vuodesta 1988 "Internationaler Karlspreis zu Aachen") on saksalaisen Aachenin kaupungin myöntämä arvostettu eurooppalainen palkinto. Se on jaettu vuodesta 1950 alkaen vuosittain henkilölle, joka on vaikuttanut myönteisesti Euroopan idean ja rauhan edistämiseen. Palkinto myönnetään Kaarle Suuren muistoksi, joka hallitsi Aachenista käsin ja on sinne myös haudattu. Palkinto myönnetään helatorstaisin Aachenin kaupungintalolla.
Ferenc Bene
Ferenc Bene (17. joulukuuta 1944 Balatonújlak, Unkari – 27. helmikuuta 2006 Budapest, Unkari) oli unkarilainen jalkapalloilija.
Unkarin maajoukkueessa Bene debytoi vuonna 1962 ja voitti joukkueessa olympiakultaa vuonna 1964 Tokion kisoissa. Hän oli olympiaturnauksen paras maalintekijä 12 maalillaan. Samana vuonna Bene oli myös mukana voittamassa EM-pronssia. Vuoden 1966 MM-kilpailuissa Unkari selviytyi puolivälieriin ja Bene teki maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa. Kaikkiaan hän edusti Unkaria 76 A-maaottelussa ja teki niissä 36 maalia. Pelaajauransa jälkeen Bene toimi valmentajana Unkarissa ja Norjassa.
Hänen poikansa Ferenc Bene jr. pelasi Suomessa FC Jazzin joukkueessa vuonna 2000.
Marko Babić
Marko Babić (s. 28. tammikuuta 1981 Osijek, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Babić pelasi kolme kautta kotimaassaan NK Osijekissa ennen siirtymistään Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin vuonna 2000. Kroatian maajoukkueessa Babić debytoi toukokuussa 2002 Unkaria vastaan. Hän kuului joukkueeseen myös 2004 EM-kilpailuissa, joissa ei pelannut otteluakaan, ja 2006 MM-kilpailuissa. Kaudeksi 2007–2008 Babić siirtyi Real Betisiin. Vuoden 2009 tammikuussa, hän siirtyi Herthaan.
Babić on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kiloa.
Hän edusti Kroatian maajoukkuetta 49 ottelussa tehden niissä 3 maalia.
HNK Hajduk Split
Hajduk on jalkapalloseura Splitin kaupungista Kroatiasta. Se pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla.
Seuran perustivat opiskelijat Fabijan Kaliterna, Lucijan Stella, Ivan Šakić ja Vjekoslav Ivanišević Prahassa sijaitsevassa U Fleků -pubissa Spartan ja Slavian välisen paikalliskamppailun jälkeen. He pitivät jalkapallosta niin kovasti, että halusivat viedä pelin myös kotimaahansa Dalmatiaan, joka myös tuolloin oli osa Itävalta-Unkaria. Virallisesti seura perustettiin 13. helmikuuta vuonna 1911. Seuran nimi hajduk tarkoittaa Balkanilla turkkilaismiehittäjää vastaan taistellutta sankarihahmoa.
Kroatian Super cupin voitto (5): 1992, 1993, 1994, 2004, 2005
Kansainvälisissä seurajoukkuekilpailussa seuran paras saavutus on Euroopan cupin puolivälieräpaikka, mihin se on yltänyt kolmesti.
Włodzimierz Lubański
Włodzimierz Lubański (s. 28. helmikuuta 1947, Sośnica, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Lubański teki maajoukkuedebyyttinsä 16-vuotiaana vuonna 1963. Urallaan hän pelasi, mikäli olympiajoukkueen otteluita ei lasketa, Puolan maajoukkueessa 65 ottelua. Maajoukkueurallaan hän teki 44 maalia, mikä oli pitkään Puolan ennätys kunnes Robert Lewandowski ohitti sen. 1972 Münchenin olympialaisissa hän johdatti Puolan joukkueen olympiakultaan. 1974 MM-kisat hän joutui jättämään loukkaantumisen takia vliin.
Seurajoukkueurallaan Lubański pelasi vuosina 1958—1962 GKS Gliwicessä, 1963—1975 Górnik Zabrzessa, missä voitti Puolan mestaruuden neljästi ja cup-mestaruuden kolmesti, 1975—1982 belgialaisessa KSC Lokerenissa, Ranskassa 1982—1984 US Valenciennessa ja Stade Quinmperissa sekä 1985 belgialaisessa RC Mechelenissä.
KP Legia Varsova
KP Legia Varsova ("Klub Piłkarski Legia Warszawa") on jalkapalloseura Puolan pääkaupungista Varsovasta. Se pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Ekstraklasassa.
Legia perustettiin alun perin vuonna 1916 puolalaisten legioonien seuraksi ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen siitä tuli Puolan armeijan seura.
Thomas Dolby
Thomas Dolby (oik. Thomas Morgan Robertson, s. 4. marraskuuta 1958 Kairossa, Egyptissä) on brittiläinen muusikko. Hänen isänsä oli historian professori. Taiteilijanimi "Dolby" tulee Dolby Laboratories -yhtiöstä. Tämän lempinimen Thomas Robertson sai ystäviltään, jotka olivat ihmeissään hänen studionsa laitteistosta. Dolby Laboratories ei pitänyt siitä, että Thomas "Dolby" Robertson käytti yhtiön nimeä omana taiteilijanimenään ja nosti kanteen. Joksikin aikaa yhtiö onnistui estämään Robertsonia käyttämästä tavaramerkkiään muutoin kuin etunimensä yhteydessä.
Dolbyn musiikki edustaa synthpopia (Suomessa tunnettu esim. nimellä synapoppi). Hän oli yksi tämän uuden aallon elektronisen alalajin edelläkävijöitä. Dolbyn läpimurtohittejä 1980-luvulla olivat muun muassa "She Blinded Me with Science" ja "Europa and the Pirate Twins".
Vuonna 1985 Thomas Dolby esiintyi Live Aid -konsertissa Lontoossa David Bowien yhtyeen kanssa.
Vuonna 1990 hän osallistui The Wall -hyväntekeväisyyskonserttiin Berliinissä, jonka oli järjestänyt Roger Waters. Dolby soitti koskettimia kappaleessa "Another Brick in the Wall (Part 2)".
Thomas Dolby on myös säveltänyt ja tuottanut musiikkia elokuviin sekä tietokonepeleihin.
Vuonna 2006 Thomas Dolby teki paluun konserttilavoille Sole Inhabitant Tour -kiertueen muodossa.
Vuonna 2011 Dolby julkaisi tupla-cd:n julkaistuaan sisällön ensin kahtena EP-levynä: "Amerikana", "Oceanea" ja kolmantena nimeltään "Urbanoia", joka oli osa "Map of the Floating City" -verkkopeliä. Levyllä olivat vierailevina artisteina mm. Kevin Armstrong, Matthew Seligman (joista molemmat olivat esiintyneet myös The Flat Earth -levyllä), Dolbyn alkuperäinen bändikaveri Bruce Woolley, Dire Straits -yhtyeen Mark Knopfler, Regina Spektor, Natalie MacMaster, Eddi Reader ja Imogen Heap.
Vuonna 1988 Dolby muutti Englannista Yhdysvaltain Kaliforniaan ja meni naimisiin näyttelijätär Kathleen Bellerin kanssa. Heillä on kolme yhteistä lasta.
Thomas Dolby perusti uransa jälkeen menestyvän yrityksen Beatnik Inc. Se on teknologiayritys, jonka erikoisalaa ovat matkapuhelimien audioformaatit ja soittoäänet kuten esimerkiksi polyfoniset soittoäänet.
Dolbyn musikaalinen lahjakkuus on myös tullut ilmi monissa digitaalisissa soittoäänissä, joita hän on tehnyt satoja mukaan lukien mm. Nokian uuden polyfonisen merkkisoittoäänen. Hän on usein luennoitsijana teknologiakonferensseissa kuten COMDEXissa.
Maaliskuussa 2014 Thomas Dolby nimitettiin professoriksi Yhdysvaltain Baltimoressa sijaitsevaan Johns Hopkinsin yliopistoon.
Dolby julkaisi vuonna 2016 osittain omaelämänkerrallisen kirjan "The Speed of Sound: Breaking the Barriers Between Music and Technology: A Memoir".
Filip III
Filip III tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:Filip III:een liittyy myös seuraava:
Duke Kahanamoku
Duke Paoa Kahinu Mokoe Hulikohola Kahanamoku (24. elokuuta 1890 Honolulu - 22. tammikuuta 1968), lempinimeltään ”The Big Kahuna”, oli Havaijilla syntynyt yhdysvaltalainen lainelautailija ja uinnin olympiavoittaja. Kahanamokua on kutsuttu nykyaikaisen lainelautailun ”isäksi”.
Suomeksi herttuaa tarkoittava ”Duke” ei ole arvonimi tai lempinimi, vaan isän mukaan annettu etunimi. Isä Duke oli saanut nimen synnyttyään samaan aikaan vuonna 1869 kuin Edinburghin herttua prinssi Alfred vieraili Havaijilla.
Kahanamoku ui 11. elokuuta 1911 Honolulussa 100 jaardin maailmanennätyksen 55,4, joka paransi vanhaa ennätystä peräti 4,6 sekuntia. Hän rikkoi myös 220 jaardin ennätyksen ja sivusi 50 jaardin ennätystä. Amateur Athletic Union (AAU) ei pitänyt ennätyksiä uskottavina ja hyväksyi ne vasta vuosia myöhemmin.
Vuoden 1912 olympialaisissa Kahanamoku osallistui 100 metrin vapaauintiin, jossa hän teki uuden maailmanennätyksen ja voitti kultaa ajalla 1.03,4. Finaalissa hän oli niin ylivoimainen, että hänellä oli aikaa pysähtyä puolimatkassa ja katsoa taakseen, mutta voitti silti kahden metrin erolla. Hän voitti kisoissa myös hopeaa 4 x 200 metrin vapaauintiviestissä.
Vuoden 1920 olympialaisissa Kahanamoku puolusti 100 metrin voittoaan menestyksekkäästi ja voitti kultaa myös viestijoukkueessa. 100 metrillä Kahanamoku sivusi omaa maailmanennätystään semifinaalissa ja rikkoi sen finaalissa. Uusi maailmanennätysaika oli 1.00,4. Finaali kuitenkin määrättiin uitavaksi uudelleen, mutta Kahanamoku oli edelleen voittaja. Myös viestijoukkue teki uuden maailmanennätyksen 10.04,4. Vuoden 1920 kisoissa hän oli myös Yhdysvaltojen vesipallojoukkueen jäsen.
Seuraavissa olympiakisoissa 1924 Pariisissa hän sai hopeaa 100 metrillä ja hävisi Johnny Weissmullerille. Pronssia sai hänen veljensä Samuel Kahanamoku.
Kahanamoku piti uransa aikana hallussaan 100 jaardin ja 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksiä. Hän teki vuonna 1913 100 jaardin maailmanennätyksen 54,6, joka paransi Charles Danielsin edellistä ennätystä 0,2 sekunnilla. Vuonna 1915 Kahanamoku paransi ennätystä kahteen otteeseen ajoilla 53,8 sekä 53,2. Viimeisen kerran hän teki matkan maailmanennätyksen vuonna 1917, jolloin hän ui ajan 53,0. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1922, jolloin Weissmuller rikkoi sen. 100 metrin vapaauinnissa Kahanamoku ui 1912 maailmanennätyksen 1.01,6, joka oli 0,8 sekuntia nopeampi kuin Curt Brettingin edellinen ennätys. Kahanamoku ui matkan maailmanennätyksen myös vuonna 1918 ajalla 1.01,4 ja vuonna 1920, jolloin ennätysaika oli 1.00,4. Weissmuller onnistui rikkomaan myös tämän ennätyksen vuonna 1922.
Olympialaisten välissä ja lopetettuaan olympiauransa Kahanamoku kiersi ympäri maailmaa antamassa uintinäytöksiä sekä esittelemässä lainelautailua – lajia, joka siihen asti oli tunnettu vain Havaijilla. Kahanamokun mukana lajista tuli tunnettu muun muassa Australiassa.
Kahanamoku on valittu sekä uinnin että lainelautailun Hall Of Fameen.
Vuonna 1940 hän meni naimisiin tanssiopettaja Nadine Alexanderin kanssa. Heillä ei ollut lapsia.
Jonathan Kerrigan
Jonathan Kerrigan (s. 14. lokakuuta 1972 Lincolnshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Kerrigan on tunnettu "Sydämen asialla" -sarjan Rob Walkerina sekä "Sairaalaelämää"-sarjan Sam Collobyna. Hän esiintyi myös yhdysvaltalaisen "NCIS Rikostutkijat" -sarjan 7. tuotantokaudella vierailevana tähtenä. Kerrigan esiintyi "Merseybeat"-poliisisarjassa ja sävelsi sarjan tunnusmusiikin.
Kazia Pelka
Kazia Pelka (s. 1962 Dewsbury, West Yorkshire) on englantilainen näyttelijä, joka esitti "Sydämen asialla" -sarjassa Maggie Boltonia vuosina 1995–2001. Hän on näytellyt myös "Family Affairs" -sarjassa vuosina 2003–2005.
Kazia Pelkan isä Tad on puolalainen ja äiti Alma irlantilainen. Hänen isoveljensä on näyttelijä Valentine Pelka. Pelka on ollut naimisissa Brian Jordanin kanssa vuodesta 1998. Pariskunnalla on vuonna 2000 syntynyt tytär.
Mary Millar
Mary Millar (oik. Irene Mary Wetton; 26. heinäkuuta 1936 – 10. marraskuuta 1998) oli englantilainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Rose televisiosarjassa "Pokka pitää". Millar kuoli vuonna 1998 munasarjasyöpään.
Georges André
Georges ”Géo” Yvan André (13. elokuuta 1889 Pariisi – 4. toukokuuta 1943 lähellä Tunista) oli ranskalainen monipuolinen yleisurheilija, olympiamitalisti ja sotilas.
Géo André osallistui Lontoon kisoissa 1908 korkeushyppyyn. Ennen kisoja hänen ennätyksensä oli ollut 179 cm, mutta kilpailussa hypättyään peräti 188 cm hän voitti yllätyshopeaa. Seuraavissa kisoissa 1912 hän osallistui useisiin lajeihin: kymmenotteluun, viisiotteluun, korkeushyppyyn, vauhdittomaan pituushyppyyn ja 110 metrin aitoihin.
Vuoden 1920 olympialaisissa André oli neljäs 400 metrin aidoissa ja viikkoa myöhemmin voitti pronssia 4x400 metrin viestissä. Hän osallistui myös 400 metrille. Seuraavat kisat 1924 pidettiin hänen kotikaupungissaan Pariisissa. André vannoi kisojen avajaisissa urheilijoiden olympiavalan. Radalla hän oli jälleen neljäs 400 metrin aidoissa.
André oli urheilijana monipuolinen. Hän kilpaili myös muun muassa rugbyssa ja tenniksessä. KOK:n lähteiden mukaan hän oli myös mukana Ranskan curling-joukkueessa voittamassa pronssia Chamonix'n talvikisoissa 1924.
André palveli sotilaana ensimmäisessä maailmansodassa. Hän loukkaantui taisteluissa pahasti ja joutui vangiksi. Päästyään pakenemaan kuudennella yrityksellään hän palasi rintamalle lentäjänä. Toisessa maailmansodassa hän oli jo liian vanha päästäkseen taistelulentäjäksi, mutta osallistui sotaan jalkaväkijoukoissa. Hän kuoli taistelussa 53-vuotiaana lähellä Tunista.
Luettelo Johann Sebastian Bachin kantaateista
Johann Sebastian Bachin säveltämät kantaatit BWV numeron mukaan. Mukana ovat myös ne kantaatit, jotka ovat myöhemmin paljastuneet jonkun muun säveltämiksi.
Suomi kesäolympialaisissa 1908
Suomi osallistui Lontoon vuoden 1908 kesäolympialaisiin, mikä oli maan ensiesiintyminen virallisissa olympiakisoissa. Suomen suurruhtinaskunta oli tuolloin osa Venäjän keisarikuntaa, mutta osallistui kisoihin omana joukkueenaan vuotta aikaisemmin tunnustetun oman kansallisen olympiakomiteansa turvin. Suomen joukkueen vahvuus oli 65 urheilijaa, joista virallisissa kilpailuissa kilpailleet 62 urheilijaa olivat kaikki miehiä. Suomalaiset urheilijat osallistuivat kuuteen urheilumuotoon: ammuntaan, painiin, uimahyppyihin, uintiin, voimisteluun ja yleisurheiluun. Suomen joukkueen vanhin urheilija oli 43 vuoden ja 283 päivän ikäisenä kilpaillut ampuja Emil Nässling. Nuorin suomalainen kilpailija näissä olympialaisissa taasen oli 18 vuoden ja 178 päivän ikäinen yleisurheilija Elmer Niklander.
Suomen ensimmäisen virallisen olympiavoiton saavutti Ateenan välikisoissakin menestynyt kreikkalais-roomalaisen tyylin painija Verner Weckman, joka voitti finaalissa maanmiehensä Yrjö Saarelan. Kullan ja hopean lisäksi suomalaiset saavuttivat kolme pronssimitalia, jotka tulivat voimistelusta, painista ja yleisurheilusta. Historian ensimmäinen virallinen suomalainen olympiamitalisti oli antiikin tyylin kiekonheitossa pronssia voittanut Verner Järvinen. Kisojen mitalitilastossa Suomi sijoittui 13:nneksi.
Suomalaiset ampujat osallistuivat Lontoon olympialaisissa 300 metrin vapaakivääriammunnassa sekä yksilö- että joukkuekilpailuun. Suomalaisten kiväärit olivat vanhanaikaista mallia, mikä näkyi tuloksissa. Kisojen ensimmäisenä käydyn ammuntalajin, joukkuekilpailun, lopputuloksissa Suomi sijoittui kahdeksanneksi eli toiseksi viimeiseksi ennen Kreikkaa. Yksilökilpailuun otti osaa yhdeksän suomalaista ampujaa, joista parhaiten sijoittui 17:nneksi yltänyt Voitto Kolho. Muut suomalaiset sijoittuivat 51 kilpailijan joukossa sijalle 30 ja huonommin.
Aku Korhonen
August ”Aku” Alexander Korhonen ( oli suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan kymmenistä elokuvarooleistaan, mutta hän teki myös pitkän teatteriuran monipuolisena luonnenäyttelijänä.
Korhosen isä oli Kalle Korhonen (1857–1931), sokeutunut maallikkosaarnaaja ja ammatiltaan muurari. Perheessä oli 11 lasta. Siksi Aku siirtyi lestadiolaisten kummivanhempiensa kasvatettavaksi Joensuuhun 1900. Korhonen aloitti apteekkialan opiskelun, mutta päätyi kuitenkin järjestäjäksi Viipurissa toimineeseen Suomalaiseen Maaseututeatteriin ja sitä kautta näyttelijäksi. Vuoden 1918 sisällissodassa aikana hän osallistui Viipurin taisteluun valkoisten joukoissa. Vuonna 1922 Korhonen kuitenkin siirtyi Helsinkiin työväenyhdistyksen perustamalle Kansan Näyttämölle, ja sieltä edelleen Suomen Kansallisteatteriin jo parin vuoden kuluttua. Vuodesta 1927 lähtien hän näytteli Kansallisteatterissa yhtäjaksoisesti 33 vuoden ajan.
Korhonen kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 67-vuotiaana syyskuussa 1960.
Korhonen esiintyi . Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuoden 1924 "Suursalon häät", jossa hän näytteli rovastia. Korhonen ja kirjailija Agapetus olivat tuttu yhdistelmä monissa suomalaisissa komedioissa, kuten "Asessorin naishuolet".
Korhonen näytteli huumorihahmo Lapatossua kolmessa "Lapatossu"-elokuvassa, joista ensimmäinen valmistui 1937. Sarja jouduttiin lopettamaan toisen päänäyttelijän Kaarlo Kartion kuoltua. Korhonen jatkoi kuitenkin hahmon esittämistä myöhemmin elokuvien ulkopuolella, erityisesti toisen maailmansodan aikana. Korhonen esitti hahmoa rintamilla suomalaissotilaita varten järjestetyissä viihdytystilaisuuksissa. Lapatossun on arvioitu olleen eräs suosituimmista viihdehahmoista sodanaikaisessa Suomessa. Korhonen kuitenkin lopetti hahmon esittämisen sodan päätyttyä.
Aku Korhonen näytteli Mika Waltarin romaaniin perustuvassa elokuvassa "Vieras mies tuli taloon" 1938 vanhaa Hermannia ja sai roolistaan Jussi-patsaan. Hän esitti saman roolin myös vuoden 1957 filmatisoinnissa "Vieras mies", joka jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1948.Helsingin Pohjois-Haagassa on Aku Korhosen tie.
Save
Save tai Sabi on joki Afrikassa. Se alkaa Zimbabwen alueelta ja virtaa Intian valtamereen Mosambikin alueella.
Save jakaa Mosambikia hallinnollisesti, poliittisesti, etnisesti ja ekologisesti. Joki on rajana pohjoisten Manican ja Sofalan sekä eteläisten Gazan ja Inhambanen provinssien välillä. Etnisesti joki on rajana pohjoisten shona- ja eteläisten shangaan-kielien puhujien välillä. Ekologisesti Saven suualue on rajana merellisten trooppisten ja subtrooppisten ekosysteemien välillä, mantereisissa ekosysteemeissä ei ole suurta eroa joen pohjois- ja eteläpuolen rannikkotasangolla.
D’yer Mak’er
D’yer Mak’er on rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin vuonna 1973 sekä singlenä että yhtyeen albumilla "Houses of the Holy". Kappale on suosittu varsinkin Yhdysvalloissa ja siellä sitä soitetaan nykypäivänäkin aktiivisesti maan radiokanavilla. Kappaleessa on paljon reggae-vaikutteita. Laulaja Robert Plant sai idean kappaleeseen käydessään Jamaikalla lomamatkalla.
Kappale alkaa John Bonhamin lyhyellä rummutuksella, johon lievästi reggae-tyyppinen kitaransoitto tulee mukaan. Koko kappaleen ajan rummut ja kitara ovat selkeä osa rytmiä.
Teldec
Teldec on taidemusiikin julkaisemiseen erikoistunut levy-yhtiö, joka kuuluu nykyisin Warner Music Group -konserniin. Levymerkin artisteista tunnetuimpia ovat Daniel Barenboim ja Nikolaus Harnoncourt.
Teldec syntyi vuonna 1950, kun Telefunken ja Decca Records yhdistivät Saksassa äänilevytoimintonsa yhtiöksi nimeltä "Telefunken-Decca Schallplatten GmbH".
Birgitta Ulfsson
Birgitta Margaretha Ulfsson (1. heinäkuuta 1928 Helsinki – 8. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomenruotsalainen näyttelijä. Hän näytteli sekä suomeksi että ruotsiksi Svenska Teaternissa, Lilla Teaternissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Televisioteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa, Göteborgin Folkteaternissa sekä yli 20 elokuvassa tai televisiosarjassa.
Ulfsson meni naimisiin näyttelijä Lasse Pöystin kanssa vuonna 1952. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1984. Avioparin kahdesta pojasta Tom Pöysti on myös näyttelijä ja Erik ”Miki” Pöysti ohjaaja.
Näyttelijän myöhempi kumppani oli Iwar Wiklander. Birgitta Ulfssonille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1973 ja Taiteen Suomi-palkinto vuonna 2015.
Tapio Liinoja
Tapio Mikael Liinoja (s. 8. marraskuuta 1954 Vampula) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja sanoittaja. Hänen näyttelijänuransa alkoi KOM-teatterissa vuonna 1982 näytelmässä "Betoniyö". KOM-teatterista hän siirtyi Vaasan kaupunginteatteriin ja on vieraillut sekä Kokoteatterissa että Espoon kaupunginteatterissa. Hän on näytellyt monissa televisiosarjoissa, muun muassa "Raid", "Elämän suola", "Viimeiset siemenperunat" ja "Helppo elämä". Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "Kielletty hedelmä", "Vuonna 85", "Prinsessa" ja "Kaksipäisen kotkan varjossa".
Liinoja oli yksi Lapinlahden Linnut -yhtyeen perustajajäsenistä ja kuului yhtyeeseen vuosina 1983–1994, sekä jälleen vuodesta 2006 lähtien. Hän näytteli Lapinlahden Lintujen televisiosarjoissa "Seitsemän Kuolemansyntiä" (1988), "Maailman kahdeksan ihmettä" (1990), "Kuudesti laukeava" (1992) ja "Lapinlahden Linnut -Show" (1993) sekä Lintujen ”comeback”-jaksossa "Muuttuuko ihminen" (2006).
Lapinlahden Lintujen lisäksi Liinojalta ilmestyi vuonna 2002 sooloalbumi "Näin kuvittelen sinut" ja vuonna 2006 novellikokoelma "Raapaisuja". Kitaristi Esa Pulliaisen kanssa Liinoja teki vuonna 2009 kirjallisen äänilevyn "Vampula Pop Vol. 1", jossa Liinoja lukee kirjoittamaansa tarinaa Vampulan tapahtumista Pulliaisen soittaessa taustalla suomalaisia ikivihreitä. Liinoja ja Pulliainen toteuttivat samalla kaavalla myös "Vampulan joulu" -nimisen kuunnelman Radio Suomelle, joka esitettiin joulupäivänä 2009. Liinoja on toiminut sekä Jari Tervon että Tommy Tabermannin tilalla kapteenina Yle TV1:n "Uutisvuoto-ohjelmassa" sekä toimi yhden jakson verran ohjelman vaihtuvana kapteenina toukokuussa 2007. Keväällä 2011 Liinoja osallistui Yle TV1:n "Maestro – tikusta asiaa -sarjaan", jossa julkisuuden henkilöt opettelivat johtamaan orkesteria. Vuonna 2012 Liinoja osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoille kilpailijana ja selvisi Seinäjoen finaaliin Turussa järjestetystä semifinaalista.
Liinoja osallistui nuoruudessaan vuoden 1979 eduskuntavaaleihin. Kokoomuksen Nuorten Liiton tukema satakuntalainen päätoimittaja ja opiskelija Liinoja sai vaaleissa 1 269 ääntä, mikä oli ennakko-odotuksiin ja vaalirahoitukseen nähden hyvä tulos.
Liinoja on toista kertaa naimissa. Hän avioitui vuonna 2002 Virpi Wirtasen kanssa. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan kaksi lasta.
Liinoja asuu Kumpulassa.
Propanoli
Propanoli (CHOH) on yksiarvoinen, lyhytketjuinen alkoholi. Propanolista on kaksi isomeeristä muotoa: "1-propanoli", joka on primäärinen alkoholi ja "2-propanoli", joka on sekundäärinen alkoholi.
1-propanolia käytetään liuottimena lääketeollisuudessa. Sitä muodostuu luonnollisesti käymisprosesseissa.
2-propanoli eli isopropanoli sekundäärinen alkoholi. Sitä käytetään 60–70-prosenttisina vesiliuoksina desinfiointiin, teollisuudessa liuottimena ja kylmissä olosuhteissa jäätymisenestoaineena. Isopropanoli muodostaa veden kanssa 87,4-prosenttisen atseotrooppisen seoksen.
Edward Grey
Sir Edward Grey, arvonimeltään 1st Viscount Grey of Fallodon Bt (25. huhtikuuta 1862 – 7. syyskuuta 1933), oli Ison-Britannian ulkoministeri ja tunnettu ornitologi. Hän ilmeisesti keksi ajatuksen Kansainliitosta, jonka perustamista Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson ryhtyi sittemmin innokkaasti ajamaan.
Grey toimi Ison-Britannian ulkoministerinä 1905–1916, mikä on Ison-Britannian kaikkien aikojen pisin yhtäjaksoinen ulkoministerin virkakausi. Hän luotti vahvasti siihen, että erimielisyydet ja kriisit voidaan ratkaista diplomaattisin keinoin.
Parlamentin ylähuoneessa hänen arvonimensä oli "Viscount Grey of Fallodon", titteli minkä käyttö päättyi hänen kuolemaansa. Hän toimi myös Ison-Britannian Yhdysvaltain suurlähettiläänä 1919–1920. Ylähuoneessa Grey jatkoi aktiivisesti poliittista toimintaansa ylähuoneen liberaalien johtajana 1923–1924 huolimatta heikkenevästä näöstään.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Saksan keisari Vilhelm II esitti varsin hyökkäävänsävyisiä lausuntoja. Esimerkiksi vuonna 1908 keisari totesi, ettei Saksan kansa suhtaudu Isoon-Britanniaan kovinkaan suopeasti. Grey totesi tällöin, että "on todella vaikeaa turvata Euroopan rauhaa pitempään kuin viideksi vuodeksi." Tämä lause osoittautui profeetalliseksi. Hän on ehkä parhaiten tunnettu eräälle ystävälleen sanomastaan huomautuksesta, juuri ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä katsellessaan valojen sytyttämistä toimistonsa ulkopuolisella kadulla: "Valot tulevat sammumaan kaikkialla Euroopassa; emme tule näkemään niiden syttymistä enää meidän elinaikanamme."
Eric Ejiofor
Eric Ejiofor (s. 21. heinäkuuta 1979 Asaba, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa kyproslaista ENP:tä. Ejioforin pelipaikka on puolustaja. Hän on 181 cm pitkä.
Ejiofor aloitti uransa Katsina Unitedin joukkueessa. Sen jälkeen hän edusti myös kahta muuta kotimaansa seuraa, Shooting Starsia ja Enyimbaa, kunnes vuonna 2002 siirtyi ensimmäiseen maansa ulkopuoliseen joukkueeseen, israelilaiseen Maccabi Haifaan. Tätä ennen Ejioforin kaksi edellistä siirtoa ulkomaille olivat kariutuneet, hän ei muun muassa saanut työlupaa Englantiin pelatakseen Portsmouth FC:ssä.
Ejiofor kuului usean vuoden ajan Nigerian maajoukkueen runkopelaajiin. Maajoukkueessa hän debytoi 2. syyskuuta 2000 Namibiaa vastaan pelatussa ottelussa. Ejiofor edusti Nigeriaa Afrikan mestaruusturnauksessa 2002 ja MM-kisoissa 2002. Hän on pelannut 12 maaottelua.
Picander
Picander eli Christian Friedrich Henrici (Stolpen 14. tammikuuta 1700 – Leipzig 10. toukokuuta 1746) oli saksalainen runoilija, joka kirjoitti lukuisia librettoja Johann Sebastian Bachin kantaatteihin. Picander aloitti runoilijana vuonna 1721 kirjoittamalla eroottisia runoelmia ja draamoja. Vuonna 1725 hän kirjoitti ensimmäiset kantaattilibretot Bachille, joista tuli teokset ”"Entfliehet, verschwindet”" BWV 249a ja ”"Zerreißet, zersprenget”" BWV 205. Kuitenkin jo vuonna 1723 sävelletty kantaatti ”"Bringet dem Herrn Ehre”" BWV 148 perustui Picanderin runoon ”"Weg”", joka oli julkaistu vuosina 1724–1725 runokokelmassa ”"Sammlung erbau licher Gedancken”". Picander toimi koko Bachin Leipzigin kauden ajan tämän merkittävänä yhteistyökumppanina ja viimeinen Picanderin teksiin kirjoitettu kantaatti, ”"Talonpoikaiskantaatti”" BWV 212 valmistui vuonna 1742.
Hiromu Arakawa
Hiromu Arakawa (, s. 8. toukokuuta 1973) on japanilainen mangaka, joka on tullut pääasiassa tunnetuksi sarjastaan "Hagane no Renkinjutsushi" ("Fullmetal Alchemist"). Arakawan oikea etunimi on Hiromi, mutta koska sanan kirjoitusmerkkien lukutapa on sama kuin Hiromu-miestennimen, lukijat erehtyivät luulemaan häntä mieheksi. Arakawaa tämä ei haitannut, vaan hän otti Hiromu Arakawan taiteilijanimekseen. Arakawa esiintyy itse töissään silmälasipäisen piirroslehmän muodossa.
Arakawa synnytti vuonna 2007 pojan, joka ei ole ollut julkisuudessa. Hän ei ole kertonut, onko sinkku vai naimisissa. Arakawa ilmoitti eräässä haastattelussa, että aikoo luetuttaa FMA-mangan pojallaan, kun tämä on 15-vuotias. Hän toivoo, että poika sanoisi mangan olevan mielenkiintoinen. Raskausaikanaan Arakawa ei pitänyt lainkaan taukoa mangan piirtämisestä, vaan teki töitä jopa sairaalassa synnytyksen jälkeen.
Hakusanamainonta
Hakusanamainonta, myös hakukonemainonta, on Internet-hakukoneiden kuten Googlen, Yahoo!:n ja Bingin tarjoama teksti- ja kuvamainontapalvelu. Siinä käyttäjälle esitettävä mainos valitaan käyttäjän hakusanan ja sijainnin sekä mainostajan päivittäisen ja kuukausittaisen budjetin perusteella. Mainokset voivat esiintyä priorisoituina linkkeinä tai erillisinä "bannereina" sivun laidassa ja niitä kutsutaan nimellä hakusanamainos tai maksu per klikkaus -mainos (engl. PPC eli Pay-Per-Click).
Googlen hakupalvelua käytettäessä hakusanamainokset ilmestyvät tavallisesti hakutuloslistan ylä- ja alapuolelle kohtaan "Sponsorien linkit" (engl. "Sponsored Links"). Joskus listan yläpuolella näytetään värjätyllä taustalla mainoksia, jotka keräävät paljon klikkauksia ja joista maksetaan riittävästi verrattuna kilpaileviin mainoksiin.
Googlen hakusanamainospalvelu Google AdWords eroaa muista palveluista (Bing, Yahoo! Overture) siten, että hakusanamainos voi olla hyvin yleinen eikä suoraan hakusanaan liittyvä. Yahoo!:n Overturessa hakusanamainonta on hyvin tarkkaa tuotekohtaista mainontaa, ja MSN:n (beta-versiona Ranskassa, Singaporessa ja Yhdysvalloissa) mainonnasta n. 60 % tarjoaa Overture ja loput MSN:n oma beta-vaiheessa oleva hakusanamainontapalvelu.
Hakusanamainonta mahdollistaa kustannustehokkaan tavan mainostaa Internetissä. Sen avulla saadaan aikaan paremmin kohdistettuja kampanjoita ja kontaktoinnin hinta on edullinen, sillä jokainen mainosta klikkaava käyttäjä on ainakin silmäillyt kyseistä mainosta, koska on hakenut mainokseen viittaavalla hakutermillä. Näin ollen käyttäjästä, jolle mainos näytetään, tulee prospekti.
Useat mainos- ja markkinointitoimistot sekä Internet-markkinointiin erikoistuneet konsulttiyritykset tarjoavat palveluna hakusanamainontaa. Mikäli tällaisen palvelun asiakas ei halua mahdollisimman suurta näkyvyyttä, ongelmaksi saattaa tulla eturistiriita: palveluntarjoajan edun mukaista on käyttää asiakkaan mainostamiseen varattuja rahoja nopeasti, kun taas asiakkaalle olisi edullisempaa valikoivampi mainosten kohdistaminen. Tämä ristiriitatilanne koskee hinnoittelumallia, jossa mainonnan tilaaja maksaa joka napsautuksesta toteuttajalle.
Georg Christian Lehms
Georg Christian Lehms (Liegnitz, nykyinen Legnica 1684 – 15. toukokuuta 1717) oli saksalainen runoilija, joka toimi runoilijana ja kirjastonhoitajana Darmstadtin hovissa. Hänen tehtäviinsä kuului kantaattien librettojen kirjoittaminen, jotka sävelsivät hovin "Kapellmeister" ja vara-"Kapellmeister", Christoph Graupner ja Gottfried Grünewald.
Johann Sebastian Bach omisti Lehmsin kirkkovuoden kantaattitekstien kokoelman, joka painettiin vuonna 1717 ja hän sävelsi sen pohjalta useita kertoja. Lehmsin teksteihin on sävelletty muun muassa kantaatit ""Mein Herze schwimmt im Blut"" BWV 199 ja ""Widerstehe doch der Sünde"" BWV 54.
Kratylos (dialogi)
Kratylos (; ) on Platonin kirjoittama dialogi, joka käsittelee kielenfilosofiaa. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on "Nimien oikeellisuudesta" (, "Peri orthotētos onomatōn"). Dialogissa keskustelevat Sokrates, Kratylos ja Hermogenes.
Platonin teosten joukossa "Kratylos" kuuluu tämän keskivaiheen dialogeihin. Näin se on kirjoitettu siihen aikaan, jolloin Platon oli perustanut oman Akatemiansa. Teos voidaan nähdä myös kuuluvaksi siirtymäkauteen varhaisvaiheen ja keskivaiheen dialogien välillä. Tarkemmin dialogi on ajoitettu noin vuoteen 360 eaa.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu II tetralogiaan yhdessä dialogien "Theaitetos", "Sofisti" ja "Valtiomies" kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin loogisten teosten joukkoon. Aristofanes Byzantionlaisen jaottelussa dialogi kuuluu puolestaan II trilogiaan yhdessä "Sofistin" ja "Valtiomiehen" kanssa.
Dialogissa kaksi miestä, Kratylos ja Hermogenes, kysyvät Sokrateelta, ovatko nimet ”konventionaalisia” vai ”luonnollisia”, eli onko kieli eli Platonin tapauksessa muinaiskreikka satunnaisten merkkien järjestelmä vai onko sanoilla joku luontainen, sisäänrakennettu suhde niihin asioihin, joita ne merkitsevät. Se on varhaisin Kreikan klassisen ajan kirjoitus joka käsittelee etymologiaa ja lingvistiikkaa.
Keskustelussa sanan suhteesta sen subjektiin Sokrates vertaa sanan alkuperäistä luomista taiteilijan työhön. Taidemaalari käyttää värejä ilmaistakseen subjektin perusolemuksen maalauksen muodossa. Samalla tavalla sanojen luoja käyttää kirjaimia, jotka ilmaisevat tiettyjä äänteitä, ilmaisemaan sanojen subjektin perusolemusta. Jotkut kirjaimet sopivat parhaiten pehmeille asioille, jotkut nestemäisille, ja niin edelleen. Sokrates sanoo, että ”tämä olisi kielen täydellisin tila”.
Kratylos kannattaa näkemystä, jonka mukaan sanojen suhde niiden merkitsemiin asioihin on luontainen. Hermogeneen vasta-argumentti puolestaan on, että nimet ovat tulleet merkitsemään asioita ainoastaan tavan ja tottumuksen seurauksena. Ne eivät ilmaise asioiden perusolemusta, ja siksi ne voitaisiin vaihtaa johonkin täysin asiaan liittymättömään, jos sanoja käyttävät sopisivat asioista niin.
Näiden kahden näkemyksen välinen raja on usein hämärä. Yli puolet dialogista Sokrates tekee Hermogeneen pyynnöstä arvauksia, mistä tiettyjä asioita kuvaavat nimet ja sanat ovat tulleet. Näihin lukeutuvat kahdentoista olympolaisen jumalan nimet, sekä useita sanoja, jotka kuvaavat abstrakteja asioita. Sokrates selittää muun muassa, että nimen 'Poseidon' taustalla on "Posidesmon", ”jalkakahle”; 'Demeter' on "hē didousa mētēr", ”(ravintoa) antava äiti”; 'järki' ("fronēsis") on "forās kai rhou noēsis", ”liikkeen ja virtaamisen taju”; ja 'harmi' ("aniā") on "ienai", ”liikkeen estävä”. Moni nimistä olisi siis tullut ajatuksesta, joka on alun perin liittynyt nimeen, mutta sana on muuttunut ajan saatossa. Niiden sanojen, joiden alkuperää hän ei osaa selvittää, hän olettaa olevan ulkomaista alkuperää tai muuttuneen niin paljon, että ne eivät enää muistuta lähtökohtaansa juuri lainkaan.
Mühlhausen
Mühlhausen on kaupunki Thüringenin osavaltiossa Saksassa. Se on Unstrut-Hainichin alueen pääkaupunki ja sijaitsee Unstrutjoen varrella. Vuonna 2014 kaupungissa oli 33 210 asukasta. Varhaisimmat kirjalliset tiedot kaupungista ovat vuodelta 967. Johann Sebastian Bach toimi kaupungin Divi Blasi-kirkon urkurina vuosilta 1708–1709.
Vuonna 1944 Buchenwaldin keskitysleiri perusti kaupunkiin naisille tarkoitetun alileirin, joka vapautettiin maaliskuussa 1945. Kaupunki kuului Saksan demokraattiseen tasavaltaan vuosina 1949–1989 ja tuolloin kaupunki kantoi nimeä "Thomas-Müntzer-Stadt Mühlhausen", jolla viitattiin 1500-luvun radikaaliteologiin Thomas Müntzeriin.
Mühlhausenilla on neljä ystävyyskaupunkia:
Alberto Braglia
Alberto Braglia (23. maaliskuuta 1883 Campogallano, Italia – 5. helmikuuta 1954) oli italialainen voimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa Lontoossa 1908 moniottelussa ja Tukholmassa 1912 sekä moniottelussa että joukkuekilpailussa. Braglia valmensi Italian joukkuemestaruuteen vuoden 1932 olympialaisissa.
Alberto Braglia syntyi vuonna 1883 Campogallanossa. Hän kiinnostui voimistelusta jo lapsena ja harjoitteli itsenäisesti perheensä ladossa.
Braglia liittyi vuonna 1900 modenalaiseen voimistelu- ja miekkailuseuraan. Hän keskittyi voimisteluharjoittelussaan rekille, renkaisiin, hevoseen ja nojapuihin. Braglia voitti jo vuonna 1903 kansallisia kilpailuja Carpissa ja Teramossa ja kansainvälisiä kilpailuja 1904 Firenzessa ja Monsissa.
Vuonna 1906 Braglia osallistui Ateenan välikisoihin. Hän sijoittui hopealle sekä viisi- että kuusiottelussa. Lontoon olympialaisissa 1908 Braglia voitti olympiakultaa voimistelun yleiskilpailussa.
Lontoon olympialaisten jälkeen Braglialla ei ollut vakituisia töitä, ja hän alkoi esiintyä julkisesti. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Ihmistorpedo”. Julkisten esiintymisiensä takia Italian voimisteluliitto julisti Braglian ammattilaiseksi. Yhdessä esiintymisessä hän mursi olkapäänsä ja muutaman kylkiluun. Tämän jälkeen hänen nelivuotias lapsensa kuoli, mikä aiheutti Braglialle hermoromahduksen.
Braglia sai ennen vuoden 1912 olympialaisia takaisin amatööristatuksensa ja samalla osallistumisoikeutensa olympiakisoihin. Hän oli siihen mennessä toipunut fyyisesti ja henkisesti olympiadin ajan tapahtumista. Braglia osallistui Tukholmassa joukkue- ja yleiskilpailuun, ja hän sai molemmissa kultamitalin.
Urheilu-uran jälkeen Bragliasta tuli suosittu sirkustaiteilija. Hän kiersi sekä Euroopassa että Amerikassa.
Braglia toimi Italian voimistelujoukkueen valmentajana vuoden 1932 olympialaisissa, joissa Italia otti yllättäen joukkuekultaa. Hän oli mukana myös Italian joukkueen mukana vuoden 1948 olympialaisissa.
Braglia sairastui arterioskleroosiin ja kuoli vuonna 1954.
Modenan jalkapallostadion on nimetty Alberto Braglian mukaan.
Dan Eggen
Dan Eggen (s. 13. tammikuuta 1970 Oslo, Norja) on norjalainen entinen jalkapalloilija. 192 senttimetriä pitkän Eggenin pelipaikka oli puolustaja.
Eggenin ensimmäiset seurat olivat Årvoll ja Ready. Noiden kahden norjalaisen pikkuseuran jälkeen hän teki pitkän ammattilaisuran Euroopassa pelaten BK Fremissa ja Bröndby IF:ssä Tanskassa, Celta Vigossa ja Deportivo Alavésissa Espanjassa, Glasgow Rangersissa Skotlannissa sekä Le Mansissa Ranskassa, jossa hän lopetti uransa vuonna 2004.
Norjan maajoukkueessa Eggen pelasi 25 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän edusti Norjaa MM-kisoissa 1998 ja EM-kisoissa 2000.
Nykyään Eggen toimii norjalaisen heavy metal -yhtye El Cacon managerina ja suorittaa jalkapallovalmentajan koulutusta.
Patrick McDonald
Patrick Joseph McDonald (29. heinäkuuta 1878 – 16. toukokuuta 1954) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä, poliisi ja olympiavoittaja.
Isokokoinen McDonald (196 cm, 136 kg) yllätti Tukholman olympialaisten 1912 kuulantyönnössä puolustavan mestarin Ralph Rosen työntämällä kilpailun neljännellä kierroksella uransa parhaan tuloksen 15,34. Se oli uusi olympiaennätys ja rikkoi Rosen edellisen olympiaennätyksen 53 senttimetrillä. Seuraavana päivänä hän otti hopeaa molempien käsien kuulantyönnössä, jossa ensin työnnettiin tulos vasemmalla, sitten oikealla kädellä. McDonaldin hopeatulos oli 27,53 (15,08 + 12,45), ja se jäi voittaneesta Rosesta 17 sentin päähän. Vuoden 1920 olympialaisissa McDonald oli kuulantyönnössä neljäs, mutta voitti kultaa painonheitossa (56 paunaa, 25,4 kg). Voittaessaan hän oli 42 vuotta ja 26 päivää vanha ja on kaikkien aikojen vanhin yleisurheilun kultamitalisti.
Monien muiden irlantilaistaustaisten urheilijoiden tapaan McDonald palveli New Yorkin kaupungin poliisissa, kaikkiaan 41 vuotta (1905–1946). Hän oli yksi kaupungin tunnetuimmista ja näkyvimmistä poliiseista, sillä hänen työnään oli Times Squaren liikenteenohjaus.
Kratylos
Kratylos ("Κρατυλος", 400-luvun loppu eaa.) oli antiikin Kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Sokrateen nuorempi aikalainen. Platonin dialogi "Kratylos" on nimetty hänen mukaansa. Dialogissa hän keskustelee Sokrateen kanssa kielestä.
Kratyloksen sanotaan olleen Herakleitoksen oppilas. Aristoteleen mukaan hän oli Platonin ensimmäinen filosofian opettaja. Kratylos kehitti äärimmäisen ja radikaalin herakleitoslaisuuden jonka mukaan millään ei ollut pysyvyyttä. Herakleitoksen kerrotaan sanoneen, ettei kukaan voi astua samaan jokeen kahdesti, sillä sen enemmän astuja kuin jokikaan ei ole toisella kerralla sama. Kratyloksen kerrotaan puolestaan menneen pidemmälle ja sanoneen, ettei kukaan voinut astua samaan jokeen kertaakaan. Aristoteleen mukaan Kratylos hylkäsi syvällisen oivalluksensa seurauksena puheen, koska jatkuva muutos teki järkevän keskustelun mahdottomaksi. Hän rajoitti keskusteluun osallistumisensa sormensa heiluttamiseen ("Metafysiikka" 1010a10–15). Platon käsittelee samaa kielen mahdottomuuden teemaa "Theaitetoksessa" (179d-180c.)
Azrael
Azrael on muslimien mukaan yksi arkkienkeleistä. Azrael tyypillisesti tunnetaan yhtenä kuolemanenkelin nimistä ja se on nimen 'Izrail' englanninkielinen muoto, nimen joka perinteisesti esiintyy kuolemanenkelin nimenä Koraanissa. Nimen muita kirjoitusasuja ovat Azrail, Ashriel, Azaril ja Azriel. Nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ""jota Jumala auttaa"".
Hänet kuvataan yleensä Jumalan alaisena arkkienkelinä eikä häntä yleensä kuvata samalla tavalla kuin kuoleman synkkiä henkilöitymiä (inkarnaatioita). Eri uskonnoissa ja näkemyksissä hänen kuvauksensa vaihtelee. Azraelin katsotaan asuvan kolmannessa Taivaassa. Hänellä on neljät kasvot ja neljätuhatta siipeä ja hänen koko ruumiinsa koostuu silmistä ja kielistä, joiden lukumäärä vastaa maanpäällä elävien ihmisten lukumäärää. Hän tulee olemaan viimeinen joka joutuu kuolemaan, jatkuvasti suureen kirjaan kirjaten ja poistaen syntyneiden ja kuolleiden ihmisten nimet.
Islamin perinteen mukaan Azrael kirjoittaa ikuisesti suureen kirjaan syntyvien nimet ja poistaa näiden nimet heidän kuoltuaan. Islamin legendan mukaan Jumalan sanotaan lähettäneen neljä enkeliä, Mikaelin, Gabrielin, Israfelin ja Azraelin keräämään seitsemän kourallista multaa Aatamin luomiseksi. Mikael, Gabriel ja Israfel palasivat Jumalan luo tyhjin käsin, mutta peräksiantamaton Azrael oli onnistunut irrottamaan multaa maasta. Azrael palkittiin nimittämällä hänet kuoleman enkeliksi tehtävänään erottaa ihmisten sielut heidän ruumiistaan.
Ieremia Tabai
Ieremia Tienang Tabai (s. 1950) oli Kiribatin ensimmäinen presidentti. Hän toimi virassaan vuosina 1979–1991 lukuun ottamatta muutamaa kuukautta vuosina 1982–1983, jolloin presidenttinä toimi Rota Onorio. Vuonna 1991 Tabain seuraajaksi valittiin Teatao Teannaki.
Tabai on kotoisin Nonoutin atollilta eteläisillä Gilbertsaarilla, ja on presidenttikautensa jälkeen edustanut Nonoutia maan parlamentissa. Hän opiskeli Uudessa Seelannissa.
Tabai on myös yksi Kiribati Newstar -sanomalehden perustajista.