hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jarmo Sermilä
Jarmo Kalevi Sermilä (s. 16. elokuuta 1939 Hämeenlinna) on suomalainen säveltäjä ja muusikko.
Sermilä opiskeli Helsingin yliopistossa musiikkitiedettä ja valmistui vuonna 1975. Hän opiskeli myös sävellystä Prahassa František Kovaříčekin ja Sibelius-Akatemiassa Joonas Kokkosen johdolla, jossa suoritti diplominsa 1975.
Sermilän tuotantoon kuuluu balettimusiikkia ja orkesteriteoksia, mutta pääpaino on kamarimusiikissa ja elektroakustisessa musiikissa. Varhaisteoksissaan Sermilä käytti atonaalisuutta pääkeinonaan, muttei koskaan tiukasti tai sarjallisesti, sillä hänen kiinnostuksensa Edgard Varèsen musiikkiin johti häntä kohti vapaata tonaalisuutta. Taidemusiikin lisäksi Sermilä soittaa jazzia. Hänen instrumenttejaan ovat trumpetti ja flyygelitorvi.
Vuodesta 1966 vuoteen 1971 Sermilä toimi Sibeliuksen syntymäkodin kuraattorina Hämeenlinnassa. Vuosina 1971–1976 Sermilä johti Suomalaisen musiikin tiedotuskeskusta, minkä jälkeen hän siirtyi Yleisradion kokeilustudion päälliköksi 1975–1979. Hän oli ISCM:n Suomen sektion puheenjohtaja 1975–1979.
Vuosina 1976–2010 Sermilä johti levytyksiä ja nuotteja julkaisevaa Jasemusiikki-yhtiötä, joka sittemmin siirrettiin tanskalaisen Wilhelm Hansen -yhtiön omistukseen.
Sermilä toimi Hämeen läänintaiteilijana 1977–1982 sekä Suomen Säveltäjät ry:n varapuheenjohtajana 1981–2005 ja Teosto ry:n varapuheenjohtajana 1994–1999.
Jarmo Sermilälle myönnettiin professorin arvonimi 2004.
Juan (jalkapalloilija)
Juan Silveira dos Santos, pelaajanimeltään Juan, (s. 1. helmikuuta 1979 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Flamengoa.
Juan aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 Flamengossa. Hän edusti seuraa peräti seitsemän kauden ajan, kunnes siirtyi kaudeksi 2002–03 saksalaiseen Leverkuseniin. Kesällä 2007 hän siirtyi AS Romaan, jossa pelasi viisi vuotta. Heinäkuussa 2012 Juan siirtyi ilmaisella siirrolla kotimaansa pääsarjaan Internacionalin riveihin. Juan teki paluun kasvattaja seuraansa Flamengoon tammikuun ensimmäinen päivä 2016 ilmaisella siirrolla.
Brasilian maajoukkueessa Juan debytoi kesällä 2001 Perua vastaan pelatussa ottelussa. Yhteensä hän on pelannut 57 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia . Juan oli voittamassa Copa Américaa vuosina 2004 ja 2007 ja Maanosaliittojen cupia vuonna 2005.
Kalajoen kirkko
Kalajoen kirkko rakennettiin peittämättömästä punatiilestä vuosina 1876–1879. Sen suunnitteli F. W. Lüchow. Pitkäkirkon toisessa päädyssä on torni ja toisessa alttari, joka on kuoriabsidissa. Istumapaikkoja siinä on noin 1 300 ja pinta-alaa 988 neliömetriä. Alun perin kirkko oli uusgoottilainen ja kolmilaivainen. Tulipalo tuhosi kirkon 16. helmikuuta 1930. Kirkko rakennettiin uudelleen vuosina 1930–1931 ja vihittiin käyttöön 15. helmikuuta 1931. Kirkon uudistuspiirustukset teki W. G. Palmqvist, jolloin tornin huippua madallettiin ja kirkkosalin pitkämuotoinen laiva tehtiin betoniseksi tynnyriholviksi. Alun perin niissä oli taitekatot ja sivulaivoissa tasakatot.
Alttaritaulun on maalannut Adolf von Becker 1887 ja se kuvaa Kristuksen ylösnousemusta. Urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1931. Niissä on 27+1 äänikertaa. Erillisessä kellotapulissa (A. W. Arppe, 1815) on kaksi kelloa vuosilta 1813 ja 1830.
Kalajoen ensimmäinen kirkko valmistui Tyngän kylään arviolta vuonna 1543. Toinen kirkko rakennettiin joitain vuosikymmeniä myöhemmin Mantilan kylään. Kolmannen kirkon rakentamisajankohtaa ei tiedetä, mutta se oli olemassa ainakin 1636 jolloin se arkistolähteiden mukaan purettiin ja rakennettiin uudelleen uuteen paikkaan. Tähän kolmanteen kirkkoon liittyneen kellotapulin rakensi Anders Brofall vuonna 1733. Vuosisadan loppua kohden kirkko rappeutui pahasti ja niinpä seurakunnan neljäs, erivartinen ristikirkko, rakennettiin vuonna 1781. Sen oli suunnitellut kruunun yli-intendentin virasto Tukholmassa vuonna 1778. Kirkko tuhoutui sodassa vuonna 1808. Uusi, viides kirkko rakennettiin puusta samaisen yli-intendentin konttorin piirustusten mukaan 1811-1812. Sekin kirkko paloi vuonna 1869, mutta siihen liittynyt kellotapuli vuodelta 1815 on edelleen olemassa.
Kattoratsastaja
Kattoratsastaja tarkoittaa katon harjalla kohoavaa pientä tornia. Suomen luterilaisissa kirkoissa kattoratsastajia on käytetty koristeina tai korostamaan ristikirkon keskusta. Kattoratsastaja voi olla sakaroiden yhtymäkohdassa tai katonharjalla.
Neoptolemos
Neoptolemos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Akhilleuksen ja prinsessa Deidameian poika.
Hänen isänsä ja Aiaksen kuoltua Troijan sodassa kreikkalaisten sotaonni kääntyi eikä heillä ollut merkkiäkään voitosta. Kreikkalaiset kaappasivat troijalaisen tietäjän, Helenoksen. Hän kertoi, että kreikkalaiset voisivat voittaa sodan jos heillä olisi Herakleen myrkytetyt nuolet, he onnistuisivat varastamaan palladionin sekä mikäli Akhilleuksen poika osallistuisi sotaan.
Odysseus saikin Neoptolemoksen osallistumaan sotaan tarjoamalla tälle isänsä varustuksen sekä Hermionen, Menelaoksen ja Helenan tyttären, käden. Neoptolemoksella olikin hyvin tärkeä osa sodassa sillä hän surmasi Priamoksen ja Astyanaksin sekä uhrasi Polyksenen isänsä haudalla.
Sodan loputtua hän meni naimisiin Hermionen kanssa, mutta he eivät saaneet yhtään lasta. Myöhemmin Hermionen rakastettu, Orestes, murhasi Neoptolemoksen ja meni Hermionen kanssa naimisiin.
Marián Gáborík
Marián Gáborík (s. 14. helmikuuta 1982 Trenčín, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Ottawa Senatorsia.
Gáborík pelasi ensimmäisen aikuisten ottelunsa Slovakian Extraligassa Dukla Trenčínin joukkueessa kaudella 1997–1998. NHL-seura Minnesota Wild varasi hänet vuoden 2000 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, kokonaisvarausnumerolla kolme ja hän siirtyi Minnesotaan jo seuraavalla kaudella. Pisteiden valossa hänen paras kautensa oli kausi 2005–2006, jolloin hän teki 65 ottelussa tehot 38 maalia + 28 syöttöä = 66 pistettä. NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Gáborík pelasi kotikaupunkinsa Dukla Trenčínissä ja Ruotsin Elitserienin Färjestads BK:ssa.
Arvokisoissa Gáborík on edustanut Slovakiaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2001, 2004, 2005 , 2007 ja 2011 maailmancupissa vuonna 2004 ja Torinon talviolympialaisissa vuonna 2006 sekä Vancouverissa 2010.
Vuoden 2007 MM-kisoissa Moskovassa Gáborík oli kisojen pistepörssin kahdeksas, tehoin 5+6=11 kuudessa ottelussa.
20. joulukuuta 2007 ottelussa New York Rangersia vastaan Gáborík teki viisi maalia ja antoi yhden maalisyötön. Hänestä tuli ensimmäinen viisi maalia ottelussa tehnyt Wild-pelaaja ja ensimmäinen koko NHL:ssä sitten Sergei Fjodorovin viiden maalin illan 26. joulukuuta 1996.
Kaudesta 2009–2010 alkaen Gáborík pelasi New York Rangersissä. Hän kirjoitti heinäkuun alussa 2009 sopimuksen, jolla hän sitoutui viideksi vuodeksi Rangersiin 7,5 miljoonan dollarin vuosipalkalla.
Gaborik myytiin huhtikuussa 2013 Columbus Blue Jacketsiin vain tunteja ennen NHL:n siirtorajan umpeutumista. Rangers sai vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoron , Derick Brassardin, Derek Dorsettin ja John Mooren. Blue Jacketsiin siirtyivät Gaborikin lisäksi Steven Delisle ja Blake Parlett.
Kausi 2013–2014 meni Gáboríkilta osaksi ohi loukkaantumisten takia. Blue Jackets vaihtoi hänet vaihtojen takarajalla Los Angeles Kingsiin, vaihdossa Matt Frattiniin.
Kaudella 2017–2018 Gáborík kaupattiin kauden loppupuolella Ottawa Senatorsiin.
Hermione (mytologia)
Hermione () oli Kreikan mytologiassa Menelaoksen ja Helenan tytär. Ennen Troijan sotaa hänet kihlattiin serkulleen Oresteelle, mutta myöhemmin hän joutui menemään naimisiin Neoptolemoksen kanssa. He eivät kuitenkaan saaneet yhtään lasta. Oresteen murhattua Neoptolemoksen Hermione meni naimisiin Oresteen kanssa ja synnytti hänelle Teisamenoksen, josta tuli sekä Argoksen että Spartan viimeinen mykeneläinen kuningas.
Luuliikuntamittari
Luuliikuntamittari on laite, jonka avulla voidaan seurata liikunnan vaikutusta luuntiheyteen. Luuliikuntamittarin on kehittänyt ja patentoinut oululainen liikuntateknologiayritys Newtest Oy.
Luuliikuntamittari mittaa ja analysoi päivittäistä liikuntaa (sekä hyöty- että kuntoliikuntaa) ja analysoi sen sisältämiä kiihtyvyysvoimia eli g-voimia. Tutkimusten avulla on pystytty selvittämään näiden kehoon kohdistuvien voimien vaikuttavuus suhteessa luuntiheyteen ja tätä löytöä hyödynnetään Luuliikuntamittarissa. Laite näyttää päivittäisen ja viikoittaisen luustoa vahvistavan liikunnan kertymän näytöllä.
Näitä luuston kehittymistä stimuloivien ärsykkeiden (kiihtyvyys/hidastuvuus) määrää ja laatua on erittäin vaikea seurata ilman apuvälineitä. Luuliikuntamittarin avulla voidaan seurata liikunnan sisältämien luuston kehittymistä stimuloivien ärsykkeiden määrää ja laatua ja siten varmistaa liikunnan luustovaikeutteisuus.
Luuliikuntamittari on hyödyllinen apuväline, kun pyritään ennalta ehkäisemään osteoporoosia luuta vahvistavan liikunnan avulla.
Vainionpää, A. (et al.) Effects of high-impact exercise on bone mineral density: a randomized controlled trial in premenopausal women. Osteoporosis International, Springer London, 2005, vol. 16, no. 2, pp. 191-197.
Vainionpää, A. (et al.) Intensity of exercise is associated with bone density change in premenopausal women. Osteoporosis International, Springer London, 2006, vol. 17, no. 3, pp. 455-463.
Jämsä, T. (et al.) Effect of daily physical activity on proximal femur. Clinical Biomechanics, Volume 21, Issue 1, January 2006, Pages 1-7.
Alfred Emil Ingman
Alfred Emil (A. E.) Ingman (16. heinäkuuta 1860 Karvia – 10. lokakuuta 1917 Vaasa) oli suomalainen sotilas- ja vankilapappi ja nuortenkirjailija. Arkkipiispa ja pääministeri Lauri Ingman oli hänen veljensä.
Ingmanin teokset ovat erähenkisiä seikkailukirjoja, mutta sisältävät myös fantasia-aineksia. Niistä on otettu useita painoksia eri nuortenkirjasarjoihin.
Hebe
Hebe () oli Kreikan mytologiassa nuoruuden jumalatar (roomalaisten vastine: Iuventas) sekä Zeuksen ja Heran tytär. Homeroksen teoksissa Hebe esiintyy tavallisesti jumalten juomanlaskijana. Nuoruudenjumalana Hebeä palvottiin hänen äitinsä Heran rinnalla mahdollisesti tämän ikään kuin erikoistuneena muotona. Tarinan mukaan kun Herakles pääsi Olympokselle Hebestä tuli hänen puolisonsa. Heben tärkeimmät palvontapaikat olivat Fleius ja Sikyon.
Käkelä
Käkelä on Orimattilan keskustan itäpuolella oleva kaupunginosa Artjärvelle johtavan seututie 172:n varrella. Se muodostaa oman äänestysalueen. Käkelässä sijaitsee myös Jokivarren koulu, jossa on noin 600 oppilasta.
Käkelään on keskittynyt nuorten palveluiden lisäksi myös vanhojen palveluita. Siellä sijaitsee Päijät-Hämeen sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän Orimattilan kaupungin alueella sijaitsevat vanhustenhuonnon laitospalvelut, kuten Orimattilan Vanhustentaloyhdistys ry:n Orimattilan vuokratalojen Illansuu, Iltarusko, Oloneuvos ja Käkelän palvelukoti. Sen sijaan Orimattilan terveyspalvelut ovat Tönnössä.
Kaupunginosan halki kulkee Lahti–Loviisa-rata.
Jaana
Jaana on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa nimipäiväkalenterissa se on ollut vuodesta 1950 lähtien. Nimi voi olla lyhenne useista eri nimistä, joiden lopussa esiintyy vastaava äänneyhtymä. Näitä nimiä ovat esimerkiksi Otteliaana, Juliaana, Marjaana ja Tatjana. Toisaalta Marjaanan voidaan katsoa olevan nimien Marja ja Jaana yhdistelmä.
Jaana voi olla myös peräisin venäläisestä etunimestä Jana, joka on Johannan muunnos samaan tapaan kuin Janna.
Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Jaana oli Väestörekisterikeskuksen mukaan annettu Suomessa 24 823 naiselle, joista suurin osa on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Alivaltiosihteeri
Alivaltiosihteeri on useiden maiden hallinnossa toimiva, yleensä pitkän linjan johtava virkamies, joka toimii hallinnollisissa tehtävissä avustaen valtiosihteeriä tai ministeriä. Tyypillisesti alivaltiosihteeri on ministeriön, viraston tai vastaavan kakkoshenkilö.
Suomessa alivaltiosihteeri on valtioneuvoston kanslian, valtiovarainministeriön ja ulkoasiainministeriön virka, josta on määrätty kunkin ministeriön asetuksessa tai työjärjestyksessä. Esimerkiksi ulkoasiainministeriön työjärjestyksessä alivaltiosihteereistä määrätään seuraavaa:
Alivaltiosihteereillä on seuraavat vastuualueet:
Alivaltiosihteeri
Alivaltiosihteerin toimikausi on nykyisin enintään seitsenvuotinen.
Fritz Haarmann
Friedrich "Fritz" Heinrich Karl Haarmann (25. lokakuuta 1879 – 15. huhtikuuta 1925) oli pahamaineinen sarjamurhaaja Hannoverissa, Saksassa.
Vuosina 1919-1924 Hannoverin Vampyyriksi kutsuttu Haarmann murhasi ainakin 24 nuorta poikaa. Pojat olivat useimmiten kodittomia tai kotoaan karanneita, ja viettivät aikaansa rautatieasemalla ruoan tai almujen toivossa. Haarmann houkutteli pojan asuntoonsa luvaten ruokaa ja yösijan, mutta tappoikin tämän puremalla tätä kaulaan. Murhan aikana Haarmann koki seksuaalista tyydytystä. Ruumiit hän hävitti heittämällä ne Leine-jokeen ja poikien vähäiset omaisuudet hän antoi apulaiselleen, Hans Gransille, myytäväksi. Huhuttiin myös, että hän myi murhaamiensa poikien lihaa mustan pörssin sianlihana, mutta todisteita ihmislihan myymisestä ruoaksi ei löydetty.
Oikeudenkäynnissä Haarmann käyttäytyi huolettomasti. Syystä tai toisesta häntä kohdeltiin toisin kuin olisi voinut luulla: Hän esimerkiksi sai polttaa oikeudenkäynnin aikana sikaria, ja hänen pyynnöstään kaikki naiset poistettiin salista. Haarmann oli myös ilomielin kirjoittanut tunnustuksensa, jossa kertoi syyllistyneensä usean pojan murhaan. Tunnustus oli täynnä pienellä kirjoitettuja kommentteja siitä, kuinka hän oli nauttinut teostaan tai kuinka jokin tapaus oli ollut hupaisa. Tuomio oli teloitus mestaamalla. Rangaistus pantiin täytäntöön 15. huhtikuuta 1925.
Haarmannin apulainen Hans Grans sai 12 vuotta vankeutta. Haarmannin pää säilöttiin, jotta tutkijat saattaisivat myöhemmin tutkia hänen aivojensa rakennetta. Päätä säilytettiin n. 90 vuoden ajan teloituksen jälkeen Göttingenin yliopistossa. Haarmannin pää on nyttemmin haudattu kaikessa hiljaisuudessa.
Fritz Haarmann esiintyy sivuhenkilönä Margit Sandemon kuvitteellisessa kirjasarjassa Jääkansan tarina.
Aiheesta on tehty myös saksalainen elokuva "Der Totmacher" (1995). Elokuvan on ohjannut Romuald Karmakar ja pääosassa, Fritz Haarmanina, esiintyi komisario Schimanskina paremmin tunnettu Götz George. Elokuva on pienimuotoinen kamarinäytelmä, joka keskittyy "Hannoverin teurastajan" kuulusteluun. TV 2 esitti elokuvan 1990-luvun lopulla nimellä "Kuolonenkeli".
Toinen Haarmannia käsittelevä elokuva on "Die Zärtlichkeit der Wölfe" (1973).
Sinis
Sinis tai Pityokamptes (, "männyn taivuttaja") oli kreikkalaisessa mytologiassa maantierosvo, jonka Theseus tappoi matkallaan Ateenaan Isthmoksessa. Hän oli joko Poseidonin tai Polypemonin ja Sylean poika.
Antiikin kirjoittajat eivät ole täysin yksimielisiä siitä, miten Sinis tappoi ohikulkijoita.
Yhden version mukaan hän taivutti kaksi mäntyä kaksinkerroin ja sitoi uhrinsa kädet näihin. Päästäessään puut taas äkkiä irti puiden voima repi tämän kahtia.. Theseus tappoi Siniksen samalla tavoin.
Toisessa versiossa Sinis pakotti ohikulkijat auttamaan itseään taivuttamaan mäntyä, mutta kun työ oli tehty, hän päästi itse puusta irti, jolloin puu heitti uhrin ilmaan surmaten tämän maahanpudotuksessa. Tämän muunnelmassa Sinistä ei mainita ollenkaan auttamassa itse työssä, vaan että hän olisi pakottanut ohikulkijat pitämään puuta taivutettuna, ja nämä olivat liian heikkoina saaneet surmansa puun oiottua. Theseus käytti samaa tapaa surmatakseen Siniksen.
Siniksellä oli hyvin kaunis ja arvokas tytär, Perigune. Tämä pakeni nähdessään isänsä kuoleman ja kätkeytyi pensaiden ja parsakasvien suojaan. Theseus lähti tämän perään ja kutsuessaan tätä antoi lupauksen, että kohtelisi häntä kunniallisesti eikä tekisi mitään pahaa. Perigune tuli esiin, ja tätä seuranneen tapaamisen seurauksena synnytti tälle pojan, Melanippoksen.
Rijksmuseum
Rijksmuseum (suom. "Kansallismuseo") on Alankomaiden kansallismuseo, joka sijaitsee Museumpleinillä Amsterdamissa. Museon kokoelmien painopiste on Hollannin kultaisen kauden maalauksissa.
Museo perustettiin alun perin vuonna 1798 Haagiin Huis ten Boschiin, ja se avasi ovensa yleisölle vuonna 1800, jolloin se toimi hollantilaisten käskynhaltijoiden kokoelmien näyttelynä. Silloin se tunnettiin nimellä Nationale Kunst-Gallerij (suom. "Kansallinen taidegalleria"). Vuonna 1808 museo muutti Amsterdamiin kuningas Louis Napoleonin (Napoleon Bonaparten veli) käskystä. Kaupungin omistamat teokset, kuten Rembrandtin "Yövartio" (), tulivat osaksi kokoelmaa.
Vuonna 1885 museo muutti nykyiselle paikalle. Rakennuksen suunnitteli hollantilainen arkkitehti Pierre Cuypers, joka yhdisti työssään gotiikan ja renessanssin elementtejä. Museo sijaitsee hallitsevalla paikalla Museumpleinillä, lähellä Van Gogh Museumia ja Stedelijk Museumia. Rakennus on koristeltu hollantilaista taidehistoriaa mukaillen. Rembrandtin "Yövartiolla" on ollut oma salinsa museossa vuodesta 1906 lähtien. Vuonna 2003 museossa aloitettiin laajamittaiset peruskorjaustyöt ja restauroinnit, jotka kestivät vuoteen 2013 asti
Maalauskokoelma käsittää muun muassa Jacob van Ruysdaelin, Frans Halsin, Johannes Vermeerin ja Rembrandtin oppilaiden teoksia.
Palveluksessanne, Miss Daisy
Palveluksessanne, Miss Daisy ("Driving Miss Daisy") on Bruce Beresfordin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia, joka voitti vuonna 1990 parhaan elokuvan Oscarin. Se perustuu Alfred Uhryn samannimiseen näytelmään. Elokuvan keskeisimmissä rooleissa ovat Morgan Freeman, Jessica Tandy ja Dan Aykroyd.
Elokuva kertoo vanhasta eteläyhdysvaltalaisesta juutalaisesta naisesta (Tandy) ja tämän autonkuljettajasta (Freeman) suhteesta usean vuoden ajalta. Tarina kerrotaan autonkuljettajan näkökulmasta.
Palveluksessanne, Miss Daisy voitti useita palkintoja. Oscar-gaalassa sille annettiin neljä palkintoa yhdeksästä ehdokkuudesta. Elokuva sai parhaan elokuvan, parhaan naispääosan, parhaan sovitetun käsikirjoituksen ja parhaan maskeerauksen Oscarin. Lisäksi elokuva voitti kolme Golden Globea mm. paras komedia- tai musikaalielokuva ja yhden Baftan.Ehdokkaana:
Ehdokkaana:"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Jefferson Starship
Jefferson Starship on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Sen perustivat vuonna 1974 kaksi vuotta aiemmin hajonneen Jefferson Airplane -yhtyeen jäsenet. Kun perustajajäsen Paul Kantner erosi yhtyeestä 1984, se vaihtoi nimekseen Starship, ja Kantnerin uusi yhtye otti myöhemmin nimekseen Jefferson Starship.
Jefferson Starship aloitti Jefferson Airplanen tyylisellä rockilla mutta muutti vuosien mittaan tyylinsä listapopiksi ja saavuttikin listamenestystä. Vuoden 1979 single "Jane" nousi top-20:een.
Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui vuosien varrella useita muutoksia. Laulusolisti Grace Slick joutui jättämään yhtyeen väliaikaisesti vuonna 1978 riideltyään konserttiyleisön kanssa Saksassa, ja laulusolistiksi tuli Mickey Thomas. Slick palasi yhtyeeseen vielä 1980-luvulla kunnes jätti sen vuosikymmenen lopulla. Myös kitaristi/laulaja Marty Balin jätti yhtyeen 1970-luvun lopulla. Perustajajäsen Paul Kantner kyllästyi yhtyeen musiikilliseen linjaan ja jätti sen vuoden 1984 jälkeen. Hänen jälkeensä lähti myös David Freiberg.
Kantnerin lähdön jälkeisen oikeusjutun seurauksena yhtye vaihtoi nimekseen Starship. Se jatkoi popmusiikin tekemistä ja saavutti seuraavina vuosina useita listahittejä. Yhtyeen suosio hiipui 1990-luvun alkuun mennessä. Lähes kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lähteneet, ja yhtyeen toiminta oli lakannut vuonna 1991. Mickey Thomas perusti sen jälkeen yhtyeen nimeltä Starship featuring Mickey Thomas ja lähti sen kanssa kiertueelle.
Paul Kantner perusti lähtönsä jälkeen yhtyeen nimeltä Jefferson Starship: The Next Generation, joka lyhensi myöhemmin nimekseen Jefferson Starship. Kantnerin yhtye on jatkanut alkuperäisen Jefferson Airplanen ja varhaisen Jefferson Starshipin progressiivisen rockin linjoilla.
Anastasia (televisiosarja)
Anastasia () on venäläinen telenovela, joka kertoo venäläisten aatelisperheiden ja keisarin hovin elämästä sekä ihmissuhdesotkuista tsaarinaikaisella Venäjällä vuonna 1839. Sarjassa esiintyvät muun muassa venäläiset näyttelijät Jelena Korikova, Pjotr Krasilov, Daniil Strahov ja Albert Filozov. Suomessa sitä alettiin esittää 5. kesäkuuta 2006 Nelosella. Sarjaa tuottivat yhdessä venäläinen Amedia ja amerikkalainen SPTI (Sony Pictures Television International).
Chris Carmack
Chris Carmack (s. 22. joulukuuta 1980 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen miesmalli. Hän on tunnettu lähinnä roolistaan O.C:ssa, jossa hänen roolihahmonsa oli Luke Ward. Carmack esiintyi sarjassa ensimmäisellä tuotantokaudella ja näyttäytyi yhdessä toisen tuotantokauden jaksossa. Hän avioitui lokakuussa 2018 Erin Slaverin kanssa. Heillä on syksyllä 2016 syntynyt tytär.
Macho Man
Macho Man on Village People -yhtyeen toinen albumi vuodelta 1978. Nimikappale "Macho Man" nousi albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi.
Arthur Balfour
Arthur James Balfour (25. heinäkuuta 1848 – 19. maaliskuuta 1930) oli Balfourin ensimmäinen jaarli, brittiläinen valtiomies ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri 1902–1905. Hänet muistettaneen parhaiten vuoden 1917 Balfourin julistuksesta, jossa Britannia ilmoitti tukevansa ”kansallisen kodin” perustamista juutalaisille Palestiinaan.
Balfour nousi konservatiivien riveissä parlamenttiin vuonna 1874 Hertfordin edustajana. Vuonna 1891 hänestä tuli valtiovarainministeri. Lyhyen oppositiokauden jälkeen hän palasi samaan asemaan vuonna 1895.
Balfour seurasi vuonna 1902 pääministerinä setäänsä Lordi Salisburyä, joka oli myös hänen poliittinen oppi-isänsä. Pääministerikausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä kabinetti hajosi erimielisyyteen vapaakaupasta. Balfourilla oli erimielisyyksiä myös kuninkaan kanssa. Hän jatkoi kuitenkin puoluejohtajana oppositiosta käsin. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän nousi ulkoministeriksi. Tässä asemassa hän antoi 2. marraskuuta 1917 Balfourin julistuksen, jonka mukaan Britannian hallitus tukee sionistien pyrkimystä oman juutalaisvaltion perustamiseksi Palestiinaan.
1920-luvulla Baldwin toimi pitkään lordipresidenttinä ("Lord President of the Council") muun muassa Stanley Baldwinin hallituksessa.
Sentence of Death
Sentence of Death on saksalaisen thrash metal -yhtye Destructionin ensimmäinen EP, joka julkaistiin vuonna 1984. Tämäkin levy on yksi black metalin edelläkävijöistä ja sanotaankin joskus "black thrashiksi".
Raina
Raina muodostuu paperikoneen viiraosalla. Rainanmuodostus on erittäin tärkeässä osassa paperin lopullisen laadun suhteen.
Kun valitut ainekset on sekoitettu vesipitoiseksi seokseksi, seos levitetään massarainaksi, josta poistetaan vesi puristamalla ja haihduttamalla, ja näin syntyy kuiva raina. Paperi pysyy koossa rainan kuivatuksen aikana syntyvien vetysidosten ansiosta. Vetysidosten lujuus on riippuvainen rainan muodostuksen aikana syntyneestä kuitujen ja muiden raaka-aineiden jakautumasta.
Hierre
Hierre on hakkeesta valmistettua puukuitumassaa, jota käytetään paperin valmistukseen. Valmistusprosessia kutsutaan "hiertämiseksi". Pääasiassa hierrettä valmistetaan havupuista. Vaikka hierteen optiset ja pintaominaisuudet ovat hieman hioketta huonommat, niin paremman lujuutensa takia se soveltuu myös hienojen paperilajien valmistukseen.
Suomessa hierrettä valmistetaan männystä ja kuusesta. Suomalaisen metsäteollisuuden suuri etu on hierteestä valmistettu korkealuokkainen paperi, joka tunnetaan myös maailmalla.
Orlan
Orlan (s. 30. toukokuuta 1947 Saint-Étienne, Ranska) on ranskalainen multimedia- ja performanssitaiteilija sekä ensimmäinen taiteilija, joka käytti plastiikkakirurgiaa taiteellisena ilmaisuvälineenä. "The Reincarnation of Saint Orlan" oli vuosina 1990-1993 tehty taideprojekti, jonka aikana Orlanille suoritettiin yhdeksän plastiikkakirurgista leikkausta, joiden tarkoitus oli saada hänet muistuttamaan taideteosten hahmoja kuten Mona Lisaa. Osa leikkauksista lähetettiin suorana satelliittikuvana ympäri maailmaa ja Orlan mm. vastaili katsojien kysymyksiin leikkauksen aikana.
William Billings
William Billings (7. lokakuuta 1746, Boston – 26. syyskuuta 1800, Boston) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän vietti lähes koko elämänsä Bostonissa, Massachusettsissa. Pääasiassa kuorolle säveltänyttä Billingsiä äntä pidetään Yhdysvaltojen ensimmäisenä ammattisäveltäjänä ja tärkeimpänä 1700-luvun amerikkalaisista säveltäjistä. Hän perusti myös Yhdysvaltojen ensimmäisen kirkkokuoron. Billingsin uran noin 350 sävellyksistä merkittävimpiä ovat ”Chester”, ”David’s Lamentation”, ”I Am the Rose of Sharon”, ”Lamentation over Boston” sekä ”Modern Music”. Hänet valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Billingsin toinen silmä oli syntymästä lähtien sokea. Hän opiskeli musiikkia nuoresta iästä lähtien ja onnistui 1760-luvun loppuun mennessä luomaan uran päätoimisena säveltäjänä. Hän ryhtyi vuonna 1769 laulunopettajaksi opettaen Bostonissa ja myöhemmin Stoughtonissa ja Providencessa. Hän toimi "Boston Magazine" -lehden päätoimittajana vuonna 1783. Huolimatta 1770- ja 1780-luvuilla nauttimastaan suosiosta Billings ajautui 1780-luvun lopulla taloudellisiin vaikeuksiin. Hän kuoli velkaisena Bostonissa syyskuussa 1800, 53 vuoden iässä. Hänet haudattiin nimettömään hautaan.
Billings julkaisi urallaan kuusi laulukokoelmaa. Niistä ensimmäinen, vuoden 1770 "The New-England Psalm-Singer", on mahdollisesti varhaisin yksittäisen yhdysvaltalaissäveltäjän tuotannosta julkaistu laulukokoelma.
Klytaimestra
Klytaimestra () tai Klytaimnestra () oli kreikkalaisessa mytologiassa Tyndareuksen ja Ledan tytär. Hänen äitinsä synnytti kaksi munaa Zeuksen maattua tämän kanssa joutsenen hahmossa. Näistä syntyivät myös Klytaimestran sisarukset: Zeuksen siittämät Polydeukes ja Helena ja Tyndareuksen siittämä Kastor.
Klytaimestran ensimmäinen aviomies oli Tantalos, jonka kuningas Agamemnon surmasi. Tämän jälkeen Klytaimestrasta tuli Agamemnonin puoliso. Suhteesta syntyivät lapset Ifigeneia, Elektra, Khrysothemis ja Orestes.
Agamemnonin johti kreikkalaisten joukkoja Troijan sotaan. Heidän alustensa juututtua Auliin satamaan Agamemnonin tapettua Artemiille pyhitetyn hirven, ja jumalattaren kostettua nostamalla myrskyn, Agamemnon lähetti Kalkhaan neuvosta hakemaan tyttärensä Ifigeneian uhrattavaksi jumalille sovitusuhrina. Vaimolleen hän valehteli tarvitsevansa tytärtään antaakseen hänet Akhilleukselle palkkioksi palveluksistaan. Tämän teko toimi osittaisena motiivina Klytaimestralle murhata puolisonsa.
Sotaretken aikana Klytaimestra aloitti suhteen Agamemnonin serkun Aigisthoksen kanssa, minkä seurauksena syntyi Erigone. Yhdessä nämä suunnittelivat kuninkaan murhaamista kun tämä palaisi. Sodan päätyttyä Agamemnon palasikin takaisin, mutta hänellä oli mukanaan Kassandra, jonka hän oli ottanut rakastajattarekseen retken aikana. Saavuttuaan palatsiin Agamemnon osallistui pitoihin Kassandran odottaessa ulkopuolella vaunuissa, jolloin Klytaimestra toteutti suunnitelmansa ja murhasi miehensä sotkettuaan hänet ensin kiinni vaatekappaleeseen.
Kassandra, jolla oli ennustamisen lahja, näki rakastajansa ja oman murhansa ennalta, mutta ei onnistunut saamaan apua; Apollon oli kironnut hänet niin, ettei kukaan uskoisi hänen ennustuksiaan. Juostuaan palatsiin Klytaimestra murhasi hänetkin.
Agamemnonin kuoleman jälkeen Aigisthos nousi valtaistuimelle ja hallitsi Klytaimestran kanssa. Lopulta molemmat saivat kuitenkin surmansa Agamemnonin pojan, Oresteen, kädestä, joka näin kosti isänsä kuoleman.
Korvalehti
Korvalehti on ulkokorvan näkyvä osa pään ulkopuolella. Korvalehden alakärkeä kutsutaan korvannipukaksi.
Korvalehden tarkoitus on kerätä ääniaaltoja korvakäytävään. Sen se tekee toimimalla suppilona vahvistaen ääntä ja ohjaamalla aallot korvakäytävään. Ääni käy myös läpi suodatusprosessin, kun se heijastuu korvalehdestä. Prosessi lisää ääneen suuntatietoja. Ihmisen korvalehden suodatusefekti suosii ääniä, jotka ovat ihmispuheen taajuusalueella. Korvalehden alaosassa ei ole hermoja niin kuin rustossa.
Ihmisen korvalehti on keskimäärin noin 6,3 senttimetriä pitkä. Korva kasvaa koko eliniän ajan. Erään yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan korvan ympärysmitta kasvaa 0,51 millimetriä vuodessa. Kasvu johtuu ilmeisesti kollageenin muutoksista.
Korvalehteen voidaan tehdä lävistyksiä esimerkiksi tragukseen ja korvannipukkaan.
Yoshi’s Story
Yoshi’s Story on Nintendo 64:lle vuonna 1998 yksinoikeudella julkaistu tasohyppelypeli, jossa pelaaja ohjaa erivärisiä yosheja. Pelin tarina kulkee kirjana, jonka jokaisella kuudella aukeamalla on oma teemansa. Jokainen aukeama jakautuu neljään tasoon, joista on kerralla suoritettava kolme. Kaikkia kenttiä ei siis voi pelata yhdellä läpipeluukerralla. Yoshien tehtävänä on kerätä jokaisesta tasosta vähintään 30 hedelmää päästäkseen seuraavalle tasolle. Taso päättyy heti 30 hedelmän jälkeen. Jos yoshi saavuttaa tason "lopun" keräämättä tarpeeksi hedelmiä, hän palautuu takaisin kentän alkuun.
Tavallisia yosheja on kuusi eriväristä, minkä lisäksi on kaksi salaista yoshia. Tavalliset yoshit saavat lisäpisteitä syömällä lempihedelmiään tai itsensä värisiä vihollisia. Salaiset musta ja valkoinen yoshi pitävät kaikista väreistä, joten näillä hahmoilla on mahdollista saada tavallista paremmat pisteet. Mikäli pelaaja häviää vahingossa yhdellä yoshilla, hänen täytyy valita joku toisen värinen yoshi. Nintendon tyylin mukaan yoshit eivät kuole, vaan heikot yoshit pyörtyvät ja heidät vangitaan.
Ankhises
Ankhises () on kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen serkku. Hän myös makasi rakkaudenjumalatar Afroditen kanssa, joka synnytti tälle Aineiaan. Ankhises kuitenkin kerskaili suhteestaan Afroditen kanssa, josta suuttuneena Zeus rampautti tämän salamallaan. Troijan tuhouduttua Ankhises pakeni poikansa kantamana tuhoutuvasta kaupungista.
Nikolai Rajevski
Nikolai Nikolajevitš Rajevski (; 25. syyskuuta 1771 Pietarissa – 28. syyskuuta 1829 Boltyškan kylässä Žerkassyn alueella) oli venäläinen 5. divisioonan komentaja Nikolai Tutškovin jälkeen Suomen sodassa. Hän kunnostautui myöhemmin myös Venäjän ensimmäisessä suuressa isänmaallisessa sodassa 1812 Ranskaa vastaan käydyissä taisteluissa.
Tantalos
Tantalos (kr. Τάνταλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa tantalidien suvun kantaisä ja Pelopsin ja Nioben isä. Hän oli erään taruversion mukaan Lyydian kuningas ja Zeuksen sekä okeanidi Pluton poika. Hän oli rikas sekä läheinen jumalten kanssa, mutta kuitenkin rikkoi useita kertoja jumalien antamia sääntöjä. Hän kertoi jumalien pidoissa kuulemiaan salaisuuksia, tarjosi nektaria ystävilleen sekä yritti syöttää poikansa Pelopsin jumalille.
Hänet lähetettiin rangaistukseksi Tartarokseen, missä hän joutui seisomaan kaulaansa myöten vedessä, joka katosi hänen yrittäessä juoda. Lisäksi hänen päänsä päällä riippui hedelmiä, jotka myös pakenivat hänen ulottuviltaan.
Tantaloksen tuskalla tarkoitetaan asiaa, joka on lähellä mutta kuitenkin saavuttamattomissa.
Pentti Saarikoski on kirjoittanut Pelopsista ja Tantaloksesta runon.
Rheinmetall L44
Rheinmetall L44 on saksalaisen puolustustarvikeyritys Rheinmetallin suunnittelema ja valmistama 120 millimetrin kaliiperia oleva sileäputkinen panssarivaunukanuuna. Se painaa noin 1 190 kilogrammaa. Nykyisin L44:n valmistuksessa vastaa Rheinmetallilta lisenssin hankkinut yhdysvaltalainen General Dynamics, ja kanuuna tunnetaan Yhdysvaltain asevoimissa tunnusnimellä M256. Kanuunaa käytetään useissa taistelupanssarivaunuissa, muun muassa Leopard 2:ssa, M1 Abramsissa ja Type 90:ssä.
Kanuuna on varustettu savunpoistajalla (putken keskiosassa näkyvä suurempi säiliö), putken taipumaa vähentävillä lämpökilvillä ja lämpötaipumisen korjaamiseen tarkoitetulla pienellä peilillä.
Rheinmetall L44 edellyttää ampujan lisäksi myös lataajaa, minkä vuoksi Leopard 2:ssa ja M1 Abrams:ssa tulee olla nelihenkinen miehistö. Automaattisesti ladattavissa panssarivaunukanuunoissa, kuten 2A46M:ssa, ei tarvita lataajaa.
Hans Henrik Gripenberg
Hans Henrik Gripenberg (14. huhtikuuta 1754 Karhiniemi, Huittinen – 25. lokakuuta 1813 Tukholma) oli Suomen sotaan osallistunut kenraalimajuri. Hän kuului Gripenbergin aatelissukuun ja hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Odert Johan Gripenberg ja Eva Gustafva Silfversvan. Hän avioitui 1780 Hedvig Lovisa Janssonin kanssa. Heidän poikiaan olivat koulumies Odert Henrik Gripenberg ja senaattori Johan Ulrik Sebastian Gripenberg.
Gripenberg kirjoittautui asepalvelukseen jo kahdeksanvuotiaana. Gripenberg otti osaa an majurina Hämeen jalkaväkirykmentissä. Hänet ylennettiin 1789 everstiluutnantiksi ja 1794 everstiksi sekä 1795 Hämeen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hän osallistui Suomen sotaan ja 1808-1809 komensi Tornion seudulla 3 800 sotilaan vahvuista "Ruotsin pohjoista armeijaa".
Hänen joukkonsa antautuivat 25. maaliskuuta 1809 Kainuunjoella Ruotsin Länsipohjassa venäläiselle ylipäällikkö Barclay de Tollylle, mistä hän joutui myöhemmin epäillyksi maanpetoksesta kuitenkaan ilman lopullisia oikeudellisia seuraamuksia.
Veli-Matti Syrjö: Gripenberg, Hans Henrik (1754–1831) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu 6.9.2001. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Korvannipukka
Korvannipukka () tai pelkkä nipukka on korvalehden alakärki. Ihmisten korvannipukoiden koko vaihtelee paljon henkilöstä toiseen. Joskus sanotaan, ettei henkilöillä, joilla on pienet nipukat, ole nipukoita ollenkaan. Ihmiset voidaankin jakaa "nipukallisiin" ja "nipukattomiin" nipukan koon perusteella. Nipukkaan voidaan lävistää reikä korvakorua varten.
Korvannipukan periytymistapa ihmisillä tunnetaan hyvin. Korvannipukka periytyy vallitsevasti eli dominoivasti, kun taas korvannipukan puuttuminen on peittyvästi eli resessiivisesti periytyvä ominaisuus.
Francesco Cossiga
Francesco Cossiga (26. heinäkuuta 1928 Sassari, Italia – 17. elokuuta 2010 Rooma, Italia) oli italialainen poliitikko ja lakimies. Hän oli Italian kahdeksas presidentti vuosina 1985–1992. Hän edusti kristillisdemokraattista puoluetta.
Presidenttikautensa jälkeen Cossiga oli Italian senaatin elinikäinen jäsen (1985–2010). Cossiga on toiminut myös Italian sisäministerinä (1976–1978), pääministerinä (1979–1980) sekä senaatin puheenjohtajana (1983–1985). Cossiga erosi sisäministerin tehtävistä 10. toukokuuta 1978, Aldo Moron murhan jälkeisenä päivänä ja vetäytyi tilapäisesti politiikasta. Tämä poissaolo jäi kuitenkin vain muutaman päivän mittaiseksi ja jo seuraavan vuoden elokuussa Cossigasta tuli pääministeri
Cossiga oli koulutukseltaan lakitieteen maisteri ja hän opetti valtiosääntöoikeutta Sassarin yliopistossa. Hän toimi myös oikeustieteen (valtiosääntöoikeuden) professorina. Hän oli kommunistijohtaja Enrico Berlinguerin pikkuserkku.
Marraskuussa 2007 Cossiga antoi lausunnon, jonka julkaisi italialainen Corriere della Sera -sanomalehti, jossa hän sanoi että ”demokraattipiirit Amerikassa ja Euroopassa tietävät jo yleisesti, että tuhoisan 9/11-terroristi-iskun suunnittelivat ja toteuttivat tiedustelupalvelut CIA ja Mossad sionistisen maailman sponsoroimana”. Lausuntoa siteerattiin laajalti internetissä. The Guardian -lehden mukaan lausunto oli kuitenkin ironinen.
Spontaani sikiäminen
Spontaani sikiäminen, spontaani generaatio () tai alkusynty on vanhentunut biologinen teoria, jonka mukaan eräät eliöt syntyisivät nykyisissäkin olosuhteissa elottomasta aineesta. Teoriaa ei pidä sekoittaa nykyaikaiseen käsitykseen elämän synnystä, johon viitataan myös sanalla "abiogeneesi".
Aristoteles päätteli aikoinaan, että koiperhoset syntyvät villasta ja kirput lannasta. Anaksimandros taas arveli että kaikki elävät olennot syntyvät vedestä, joka höyrystyy auringon lämmössä. Keskiajan Euroopassa ajateltiin muun muassa yhä, että kärpäsentoukat syntyvät lannasta. Italialainen lääkäri Francesco Redi osoitti tämän käsityksen erheelliseksi vuonna 1668. Vasta 1600-luvun lopussa todettiin, ettei alkusyntyä tapahdu.
Kun bakteerit oli 1600-luvulla löydetty, monet tutkijat päättelivät niiden syntyvän elottomasta aineesta ja eroavan tässä suhteessa kaikista muista eliöistä. Vasta Louis Pasteur osoitti 1800-luvulla kokeellisesti, ettei edes bakteereita synny tällä tavoin.
Vaikku
Vaikku eli korvavaha on korvakäytävän vahamaista, keltaista eritettä, joka tarkoitus on suojata korvakäytävää.
Vaikkua syntyy kun korvakäytävän ulomman kolmanneksen ihon talirauhasten ja seruminaalirauhasten eritteet sekoittuvat keskenään. Niiden lisäksi vaikussa on korvakäytävän kuolleita ihosoluja.
Vaikku muodostaa rasvapitoisen ja vettä hylkivän kalvon, joka suojaa korvakäytävää kosteudelta ja epäpuhtauksilta. Ilman vaikkua korvakäytävän iho halkeilisi ja mikrobit pääsisivät tunkeutumaan ihoon ja aiheuttamaan tulehduksen. Vaikussa on bakteereita tuhoavaa lysotsyymi-entsyymiä.
Vaikun koostumus vaihtelee eri väestöillä ABCC11-geenin mutaatioiden johdosta. Eurooppalaisilla ja afrikkalaisilla vaikku on kosteaa ja tahmeaa, mutta itäaasialaisilla, intiaaneilla ja eskimoilla kuivaa. Muissa Aasian osissa ihmisillä esiintyy yhtä paljon kosteaa ja kuivaa vaikkua.
Vaikku poistuu korvakäytävästä normaalisti itsestään. Jos sitä muodostuu liikaa, tai jos se poistuu hitaasti, se saattaa tukkia korvakäytävän. Näin syntynyt vahatulppa voi heikentää kuuloa, aiheuttaa korvaan painon tunnetta ja huminaa, tai johtaa huimaukseen. Näin voi käydä etenkin kun korvaan pääsee vettä ja vaikku turpoaa. Vaha voidaan poistaa korvasta huuhtelemalla, imulla tai instrumentein. Vahatulppa uusiutuu usein.
Korvan kaiveleminen sormella tai vanupuikon työntäminen korvaan voi kiihdyttää vaikun tuotantoa ja kasata vaikun tulpaksi. Myös kuulokojeen käyttö voi lisätä vaikun muodostumista.
Hyperseksuaalisuus
Hyperseksuaalisuus tarkoittaa poikkeavan korostunutta seksuaalisuutta. Se saattaa olla esimerkiksi kaksisuuntaisen mielialahäiriön maanisen vaiheen oire ja johtaa tekoihin, joita henkilö myöhemmin katuu.
Hyperseksuaaliselle henkilölle on ominaista hyvin vahva sukupuolivietti ja pakkomielle seksistä, "seksiaddiktio". Hyperseksuaalisuuden merkkinä pidetään toistuvaa tarvetta seksuaaliseen stimulaatioon, joka ei kuitenkaan johda seksuaaliseen tyydytykseen. Näin syntyy noidankehä, jota mahdolliset fysiologiset ja neurologiset oireet korostavat.
Hyperseksuaalisuus korvaa nykyisin vanhat erotomania-, nymfomania- ja satyriaasi-käsitteet, joilla tarkoitettiin samaa asiaa. Sekä nymfomania että satyriaasi löytyvät kuitenkin edelleen Suomessa käytetystä ICD-10-tautiluokituksesta.
Hyperseksuaalisuuden rajat ovat usein väittelyn aiheena ja monet kyseenalaistavat sen, voidaanko asiasta edes suorittaa lääketieteellistä diagnoosia, koska seksuaalinen käyttäytyminen vaihtelee niin suuresti ihmisten keskuudessa. Yhden henkilön "normaalina" pitämä seksuaalisuus saattaa kuulostaa toisesta alhaiselta, ja kolmas saattaa pitää sitä poikkeavan korostuneena.
Hyperseksuaalisuutta potee noin joka kuudes muistisairas.
Liekovesi
Liekovesi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva entinen järvi ja nykyään Rautaveden osa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueella olevaan Kulojärven alueeseen. Järven vedenpintaa säännöstelee Tyrvään voimalaitos.
Järvialtaan pituus on 3,9 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Siihen laskevat Vaunujoki pohjoisesta ja Pesurinoja etelästä. Suurin virtaama tulee kuitenkin Vammaskosken kautta Rautaveden selältä. Rautaveden luusua sijaitsee Liekoveden lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 112 kilometriä pitkä Kokemäenjoki.
Järven rantaviiva on 12 kilometriä pitkä, ja ranta on pääosin peltoa tai taajama-aluetta. Liekovettä on vuodesta 1957 säännöstellyt Tyrvään voimalaitos, joten vedenpinta on luonnollista tasoaan korkeammalla. Vedenpinnan vaihteluväli on 56,75−57,60 metriä merenpinnan yläpuolella. Jotta vedenpinnan nostolla ei olisi ollut viljelylle ja asutukselle haittaa, rakennettiin Liekoveden ympärille alaville osille suojavalli. Suojavallin takana virtaavat myös Pesurinoja kilometrin verran ja Vaunujoki kolmen kilometrin verran.
Liekovedessä on kolme saarta. Suurin saari on Liekosaari, joka on 1,2 kilometriä pitkä. Hiukkasaari, joka on 200 metriä pitkä, sijaitsee aivan luusuan edessä. Pieni Rätöskari sijaitsee aivan Liekosaaren itäpuolella. Sastamalan kaupungin keskusta Vammala sijaitsee Vammaskosken molemmilla puolilla Liekoveden itärannoilla.
Järveen on istutettu järvitaimenta, kirjolohta, kuhaa ja joskus myös järvisiikaa. Järvi onkin, kuten sen yläpuolella olevat Rautavesi ja Kulovesikin, hyvää aluetta erityisesti kuhan kalastukseen. Lisäksi järvessä voi tavata ainakin madetta, ahventa ja haukea.
Pororannan uimaranta sijaitsee Sastamalassa Kaalisaareksi kutsutulla alueella. Laivaristeilylle Liekovedellä voi päästä Aste Line Ay:n laivalla M/S Liekovesi.
Järven nimi viittaa ehkä seudun tukinuittohistoriaan, sillä 'lieko' tarkoittanee seudun murteissa kauan järven pohjassa tai suossa vettynyttä uppotukkia. Liekoveden etelä- ja länsirannoilla on muinaiskalmistoja. Kaukolan rautakautista kalmistoa järven eteläpuolella pidetään yhtenä Pirkanmaan laajimmista. Jotkin Liekoveden eteläpuolelta löytyneet asuinpaikat ovat mahdollisesti kivikauden lopulta tai pronssikaudelta.
Burnaby
Burnaby on Vancouverin metropolialueeseen kuuluva kaupunki, joka sijaitsee Vancouverin itäpuolella Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Kaupungin väkiluku on runsas 230 000 (2016) ja se on asukasluvultaan Brittiläisen Kolumbian kolmanneksi suurin kaupunki Vancouverin ja Surreyn jälkeen.
Burnabyssä sijaitsee yli 30 000 opiskelijan Simon Fraser Universityn pääkampus. Se valmistui 1960-luvun puolivälissä 365 metriä korkealle Burnaby Mountain -vuorelle.
Kaupunki rekisteröitiin kunnaksi vuonna 1892 ja se sai kaupunkioikeudet sata vuotta myöhemmin 1992. Kaupunki nimettiin Robert Burnabyn mukaan, joka oli lainsäätäjä, vapaamuurari ja löytöretkeilijä ja toimi yksityissihteerinä eversti ja maaherra Richard Moodylle 1800-luvun puolivälissä.
Kolmekymmentä vuotta perustamisensa jälkeen Burnaby alkoi kasvaa, kun sen naapurikaupungit Vancouver ja New Westminster laajenivat. Aluksi se toimi maanviljelykeskuksena, mutta myöhemmin siitä muodostui tärkeä liikenneväylä Vancouverille sekä koko Brittiläiselle Kolumbialle.
Burnabyllä on kolme ystävyyskaupunkia: Gatineau Québecissä, Kushiro Japanissa ja Mesa Arizonassa, Yhdysvalloissa.
Henry Dale
Sir Henry Hallett Dale (9. kesäkuuta 1875 – 23. heinäkuuta 1968) oli englantilainen aivotutkija. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1936 hermoimpulssien välittäjäainetta asetyylikoliinia (Ach) koskevista tutkimuksistaan yhdessä Otto Loewin kanssa. Dale havaitsi Ach:n mahdollisena hermojen tiedonsiirtoaineena, Loewi osoitti sen merkityksen hermostolle. 1940-luvulla käytiin kiivasta keskustelua synapsien luonteesta: Dale sanoi niiden toimivan kemiallisesti, monet muut että synapsi toimii sähköisesti. Nykykäsityksen mukaan suurin osa tiedonvälityksestä on kemiallista, mutta jotkut synapsit toimivat sähköisesti.
Nina Åström
Nina Susann Åström (s. 1962 Kokkola) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä, joka edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 2000 kappaleellaan "A Little Bit".
Åström aloitti säännöllisen esiintymisen 1980-luvun lopulla. Hänen ensimmäinen levyjulkaisunsa oli Person 2 Person (1991). Åström osallistui vuonna 1992 Hollannissa järjestettyyn eurooppalaisten kristittyjen taiteilijoiden seminaariin. Sieltä hänet pyydettiin vierailijaksi hollantilaiseen tv-ohjelmaan. Ohjelman tuottaja Gerrit aan't Goor tarjoutui hänen managerikseen. Aan't Goor toimi myös Åströmin säveltämien laulujen pääsanoittajana vuoteen 2003. Åströmin pop/folk-tyylinen musiikki on saanut vaikutteita muun muassa James Taylorilta, The Carpentersilta, Stevie Wonderilta ja Jennifer Warnesilta.
Åström on työskennellyt 30 maassa. Vuonna 2001 Ilkka Puhakka ja Reijo ”Klinu” Loikkanen pyysivät häntä mukaansa konsertoimaan Venäjän vankiloihin. Sittemmin Åström on tehnyt säännöllisesti konserttikiertueita vankiloihin ja huumeparantoloihin varsinkin entisen Neuvostoliiton maissa. Kotikaupungissaan Kokkolassa Nina Åström on toiminut Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä.
Vuonna 2007 julkaistu Landscape of "My Soul" -levy oli kriitikoiden ja fanien mielestä albumi Åströmin uran siihen mennessä paras. Hän toimi itse levyn tuottajana ja vastasi myös lähes kaikista levyn sanoituksista. Vuonna 2010 julkaistulla "The Way We Are" –levyllä lähes kaikki lauluntekstit ovat Åströmin käsialaa. Kyseinen levy äänitettiin Lontoossa. Vuonna 2012 julkaistiin Ninan suomenkielinen levy nimeltään "Avoin taivas" (Aikamedia). Levyn kappaleet on sanoittanut Hilja Aaltonen ja valtaosin säveltänyt Hannu Huhtala. Levy möi seuraavana vuonna kultaa. Vuonna 2014 ilmestyivät "Minun aarteeni" ja "Joulun kuningas". Valtaosin Ninan omia sävellyksiä sisältävä "Takaisin kotiin" ilmestyi 2016, tuottajina Markus Vainiomäki ja Mikael Bergholm.
Muusikot, joiden kanssa Åström on työskennellyt Suomessa pitkään, ovat Kaarle Mannila (lyömäsoittimet, laulu) ja Kimmo Suomela (kitarat). Åströmin nykyinen manageri ja lyömäsoittaja Jim Hakola tuli mukaan tiimiin 2014.
Åström pitää seminaareja ja antaa yksilövalmennusta sekä Suomessa että muissa maissa kristittynä artistina ja viestijänä toimimisesta.
Åström on syntynyt Kokkolassa länsirannikolla sijaitsevassa Öjassa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1981 Kokkolassa. Filosofian maisteriksi Nina valmistui vuonna 1986 Turun yliopistosta (englantilainen ja pohjoismainen filologia). Nina on naimisissa Benni Åströmin kanssa, ja heillä on kaksostyttäret Wilma ja Natalie. 
Tärkeitä vaikutteita kirjallisuuden kautta hänelle ovat antaneet muun muassa C. S. Lewis, Henri Nouwen ja Watchman Nee.
Lisäksi lukuisia kappaleita on julkaistu erilaisilla projekti- ja kokoelmalevyillä.
Lisa Marie
Lisa Marie Smith (s. 5. joulukuuta 1968 Piscataway, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Televisiosarjassa "Miami Vice" näyttelijänuransa aloittanut Lisa Marie tunnetaan parhaiten sivuosistaan elokuvaohjaaja Tim Burtonin elokuvissa.
Umayya Abu-Hanna
Umayya Abu-Hanna (s. 17. maaliskuuta 1961 Haifa, Israel) on Israelissa syntynyt kirjailija, toimittaja ja entinen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hän on Suomen kansalainen ja määrittelee itsensä suomenpalestiinalaiseksi.
Abu-Hanna asui Suomessa 30 vuotta vuodesta 1981 ja muutti Alankomaihin vuonna 2010. Abu-Hanna on kirjoittanut kaksi muistelmateosta sekä teoksen monikulttuurisuudesta.
Abu-Hanna syntyi vuonna 1961 Haifassa, Pohjois-Israelissa. Hänen perheensä oli ateistinen, mutta juuriltaan kristitty. Abu-Hanna opiskeli Haifan yliopistossa kunnes muutti Suomeen vuonna 1981. Abu-Hanna on kuvannut itseään ”suomenpalestiinalaiseksi”. Suomessa hän opiskeli Helsingin yliopistossa (1983–1990) ja Taideteollisessa korkeakoulussa, mistä hän valmistui vuonna 1992 taiteen maisteriksi.
Vuosina 1991–1995 Abu-Hanna työskenteli Ylen Radio Suomen toimittajana ja juontajana vuosina 1995–1996 "Ajankohtaisen kakkosen" toimittajana ja juontajana. Hän on myös kirjoittanut kolumneja "Vihreään Lankaan" (1991), "Annaan" (1998), "Metro-lehteen" (1999–2002), "Suomen Kuvalehteen" (2003) ja "Helsingin Sanomiin" (2006–2007). Hän toimi vuosina 2002–2005 radio- ja tv-ilmaisun lehtorina Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa.
Vuosina 2004-2006 Abu-Hanna oli Taiteen keskustoimikunnan jäsen. Hän työskenteli vuodet 2005–2010 Valtion taidemuseon monikulttuurisuusasiantuntijana ja vähemmistökoordinaattorina.
Abu-Hanna muutti joulukuussa 2010 Suomesta Amsterdamiin Hollantiin. Kaksi vuotta myöhemmin "Helsingin Sanomissa" julkaistussa kirjoituksessa hän ilmoitti muuton syyksi suomalaisen yhteiskunnan rasismin, joka oli kohdistunut myös hänen kolmivuotiaaseen adoptiotyttäreensä. Kirjoitus herätti keskustelua ja muun muassa Ilta-Sanomien päätoimittaja Ulla Appelsin kritisoi Abu-Hannan negatiivista kuvaa Suomesta. Abu-Hannan vuoden lopussa julkaistusta kirjoituksesta tuli kahdessa päivässä Helsingin Sanomien verkkosivujen vuoden 2012 luetuin juttu.
Abu-Hanna toimi vuonna 1988 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksessa ja tuli samana vuonna valituksi myös Helsingin kaupunginvaltuustoon Vihreän liiton edustajana.
Abu-Hanna oli ehdolla vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa saaden 12 730 ääntä ja ollen vihreiden neljänneksi suosituin ehdokas. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 eurovaaleissa ja sai 8 684 ääntä.