Painaminen
Painaminen on tapa muodostaa kuva sileälle alustalle, useimmiten paperille tai kankaalle.
Kirjapainotaito teki tiedon monistamisesta nopeaa ja ennen kaikkea halpaa. Kirjapainotaitoa on sanottu yhdeksi maailman suurimmista keksinnöistä. Kirjapainotaito mahdollisti ihmisen käsityksen muokkaamisen itsestään ja maailmasta ympärillään. Lukutaito ja kirjapainotaito kehittyivät yhdessä. Ilman kirjapainotaitoa eivät yliopistotkaan olisi kehittyneet. Niinpä kirjapainoja nousi sinne missä oli yliopistoja.
Euroopassa kirjapainotaidon edeltäjänä oli puupiirrospaino, joka joko kulkeutui Eurooppaan Kiinasta tai keksittiin itsenäisesti. Puupiirrospainossa kirjapainotuotteita tehtiin kaivertamalla sivu (tai kuva) puulevylle ja käyttämällä sitä monistamiseen. Näin tehtiin muun muassa pyhimystenkuvia selityksineen (ns. "biblia pauperum"). Puupiirrospainotekniikka sopi merkittävästi paremmin kiinalaiselle kirjoitukselle, jossa erilaisia merkkejä on hyvin suuri määrä, kuin latinalaiselle merkistölle.
Puulaattoja käytettiin Egyptissä kankaan painantaan jo neljännellä vuosisadalla. Puulaatoilla painamista kutsuttiin "tarsh" arabiaksi. Puupiirrosmenetelmällä painettiin rukouksia ja amuletteja. Painolaattoja tehtiin myös tinasta, lyijystä ja poltetusta savesta. Vaikka puupiirrosten painaminen tuli Marokon kautta Eurooppaan, metallisten irtokirjainten käyttö levisi luultavasti lähi-idän kautta Kiinasta.
Marokon Fèsissä, Al-Karaouinen yliopistossa tarvittiin paperia kirjoja varten. Ibn Battutan mukaan Fès al Balissa oli 1300-luvulla "400 myllynkiveä paperin valmistusta varten". Paperia vietiin täältä Al-Andalusiin Iberian niemimaalle, kunnes paperin valmistus levisi myöhemmin kirjapainotaidon mukana muualle Eurooppaan.
Kirjapainotaidon suuri mullistus Euroopassa oli irtokirjasimien keksiminen 1400-luvulla, jolloin samaa kirjasinta voitiin käyttää yhä uudelleen ja uudelleen monien ja erilaisten kirjapainotuotteiden tekemiseen. Kiinassa sama tekniikka oli kehitetty jo aiemmin, keksijäksi mainitaan Huanggangissa syntynyt Bi Sheng (990–1051). Bi Shengin keksintö syntyi 1041...1048 jaa. ja hänen painolaitteessa käytetyt kirjasimet oli valmistettu kiinalaisesta posliinista.
Kirjapainotaidon eurooppalaisena keksijänä pidetään Johannes Gutenbergiä. Hän alkoi valaa kirjasimia metallista. Irtokirjasimet nopeuttivat sivun tekemistä olennaisesti verrattuna siihen, että jokainen sivu olisi kaiverrettu erilliseksi puu- tai metallilevyksi.
Gutenberg ja hänen liikekumppaninsa Johann Fustin apulainen Peter Schöffer paransivat kirjasinten valantaa ja painomustetta. Vuonna 1462 sekä Gutenbergin että Fust-Schöfferin kirjapainot paloivat. Tästä seurasi työmiesten hajaantuminen Euroopan eri maihin ja samalla kirjapainotaidon leviäminen.
Uusi mullistus kirjapainossa tapahtui latomakoneen myötä. Aikaisemmin latojat olivat kirjapainossa laittaneet kirjasimet yksitellen painolevyihin. Sellainen painaminen oli erittäin työlästä. Vuonna 1886 Ottmar Mergenthaler esitteli "New York Tribunen" kustantajille kehittämänsä latomakoneen. Kone teki seitsemän ammatitaitoisen latojan työn kooten painolevylle automaattisesti rivin kirjasimia, ”a line o’ types”, josta menetelmä sai nimen Linotype. Latojat vastustivat kiihkeästi latomakoneita, mikä hidasti huomattavasti Linotypen yleistymistä. Pitkällä aikavälillä kehitys ei kuitenkaan ollut pysäytettävissä. Latomakonetta on kiittäminen muutaman kolikon hintaisista sanomalehdistä ja tavallisten ihmisten ostettavissa olevista kirjoista ja sitä kautta lukutaidottomuuden vähittäisestä katoamisesta.
Painokone on lehtien, kirjojen, esitteiden ja pakkausten painamiseen käytettävä laite. Painokoneita on monia erityyppisiä, ja ne soveltuvat eri tarkoituksiin. Painokoneet voidaan perinteisesti luokitella muun muassa käytettävän materiaalityypin mukaan, ns. arkkipainokoneisiin ja rotaatiokoneisiin, joiden paperi syötetään rullalta. Arkkipaino on yleisempää kirjojen ja pakkausten painamisessa, esimerkiksi sanomalehdet tehdään rotaatiopainoissa. Erilaisia painomenetelmiä ovat muun muassa
Nykyään perinteisten painomenetelmien rinnalle ovat tulleet erilaiset digipainomentelmät, jolloin kyseessä on painoaihion tulostaminen suoraan paperille. Tulostusmenetelminä on tällöin elkografia, elektrofotografia, elektrografia, ionografia, magnetografia, mustesuihku ja termografia, joista yleisimpiä ovat elektrofotografia ja mustesuihku. Myös termografiaa saatetaan käyttää esimerkiksi kuittien tulostamiseen.
Painotekniikan muutos vaikutti 1980-luvulla esimerkiksi Englannissa koko painetun median rakenteeseen. Uudet mediakeisarit, esimerkiksi Rupert Murdoch, nousivat valtaan ja irrottivat lehden ja sen painamisen. Digitaalisesti ladottu lehti voitiin tuolloin painattaa, missä se on edullisinta. Tämä paransi lehtien kannattavuutta ja johti päälehtien omistuksen suurempaan keskittymiseen. Digitaalinen painaminen ja nettilehdet ovat puolestaan tuoneet uusia toimijoita esille kirjojen ja lehtien julkaisussa.
Nettilehdet ovat kasvattaneet suosiotaan 2007-2012. Ilkka Herlin perusti Uuden Suomen uudestaan yksinomaan nettilehtenä vuonna 2007. Esimerkiksi New York Timesin ja Kauppalehden nettiversiot ovat muuttuneet maksullisiksi vuosina 2011 ja 2012, mikä on uusi ilmiö nettilehtien kentällä, kun aikaisemmin niiden ansaintalogiikka perustui mainoksiin. Samalla vuosikymmenellä nettilehdet ovat muuttumassa sovelluksiksi, joita voidaan käyttää erilaisilla tietokoneilla ja älypuhelimilla ilman Internet-selainta. Tämä edustaa uutta kehityssuuntaa lehtien jakelussa.Ensimmäinen Ruotsissa painettu kirja on vuodelta 1483. Vanhin Suomea varten tilattu painettu kirja on vuonna 1488 Lyypekissä painettu "Missale Aboense", ja ensimmäinen suomenkielinen kirja Tukholmassa vuonna 1542 tai 1543 painettu Mikael Agricolan "Abckiria". Suomen ensimmäinen kirjapaino perustettiin Turun Akatemian yhteyteen vuonna 1642. Sen perusti tukholmalainen kirjapainaja Peder Eriksson Wald (1603–1653). Kirjapainotoiminta oli kuitenkin Suomessa niin pienimuotoista, että aluksi kirjasimet Turun kirjapainossa riittivät vain puolen sivun painamiseen kerralla. Muualla Euroopassa kirjapainoja toimi yleisesti suhteellisen pienissäkin kaupungeissa. Turun toinen kirjapaino perustettiin vuonna 1668 ja Viipurin kirjapaino vuonna 1689.