hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bertta Leppälä
Bertta Leppälä, o.s. Pykälä (18. joulukuuta 1891 Helsinki – 6. kesäkuuta 1966 Askola) oli suomalainen poliitikko, joka toimi vuosina 1917–1921 Maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä. Bertan isä oli myös Maalaisliiton kansanedustaja Kalle Kustaa Pykälä
Bertta Pykälä meni vuonna 1919 naimisiin kansanedustaja Juhani Leppälän kanssa. Hänen oma muistelmateoksensa julkaistiin postuumisti vuonna 1969.
Tuotteen elinkaaren hallinta
Tuotteen elinkaaren hallinta, PLM (), pyrkii ohjelmistokokonaisuuksien avulla hallitsemaan kaikki tuotteeseen liittyvät tiedot ja suunnitteluprosessit. Ohjelmisto kerää kaikki tuotteeseen liittyvät tiedot yhteen tietojärjestelmään, koko toimintaketjun helposti saavutettavaksi. Järjestelmä tukee verkostoitumista: tuotetiedon hajautettua tuottamista, hallintaa, jakelua ja käyttöä.
Elinkaarensa aikana tuote käy läpi eri vaiheita: määrittely, suunnittelu, tuotanto, huolto ja käytöstä poisto. Tuotteen elinkaaren hallinta (PLM) huolehtii tuotetietojen käytettävyydestä tuotteen elinkaaren kaikissa toiminnoissa ja toimintojen rajapinnoissa.
PLM perustuu PDM- eli tuotetiedon hallinta -malliin, joita kehitettiin 1990-luvun alkupuolelta lähtien. Käytännössä yrityksissä on toteutettu PDM-järjestelmiä noin vuodesta 1995 lähtien. Ensimmäiset PLM-järjestelmät kehitettiin vuosina 1998–2000.
PLM-järjestelmien avulla voidaan:
PLM-järjestelmät integroivat kaikki tuotteen elinkaareen sisältyvät vaiheet koko yrityksen sisällä yhteen tietojärjestelmään. PDM, eli tuotetiedon hallinta on PLM-järjestelmän perusosa. PLM-järjestelmällä on yhteys yrityksen "tuotannonohjausjärjestelmiin" ja laitetasolla myös "tuotantokoneisiin". PLM-järjestelmä hakee tarvittavat tiedot "toiminnanohjausjärjestelmistä (ERP)", "alihankintaketjun hallintajärjestelmästä (SCM)" ja "asiakastietojärjestelmistä (CRM)", liittää ne tuotetietoihin ja toimittaa ne sen jälkeen koko yrityksen käyttöön. Näin tiedon keskipisteessä on nimenomaan itse tuote.
Usein nykyisin pyritään suuri osa yrityksen toiminnoista hajauttamaan yrityksen sisällä tai ulkoistamaan. Tällöin tuotekehitys ja -suunnittelu, valmistuksen suunnittelu, valmistus ja tuotanto täytyy hajauttaa ajallisesti ja paikallisesti. PLM-järjestelmän avulla tämä hajautus voidaan tehdä käytännöllisesti katsoen kuinka laajalle tahansa. PLM-ohjelmistojen tavoite on integroida ja muuntaa eri toimijoiden sovellutukset keskenään yksiselitteiseksi sekä mahdollistaa ajan tasalla oleva tietojen siirto.
PLM-ratkaisujen avulla yritykset voivat jakaa myös keskenään yleisiä liiketoimintaprosesseja ja tuotteeseen liittyvää yleistä tietämystä. Nykyisellään eri järjestelmien toimivuus ja tiedonsiirto eri yritysverkkojen välillä on usein ongelmallista, koska ne muodostuvat monien eri yritysten kehittämistä ohjelmistosovelluksista, eivätkä välttämättä toimi yhdessä. Järjestelmän avulla sopimusvalmistajat voidaan kuitenkin kytkeä suoraan päämiehen järjestelmään rajoitetuilla käyttöoikeuksilla, mikä lisää huomattavasti tuoteprojektien tehokkuutta sekä nopeutta.
Huehuetenango
Huehuetenango on kaupunki Guatemalan läntisellä ylängöllä. Se on samannimisen alueen pääkaupunki. Asukasluku on noin 90 000. Kaupungin etäisyys pääkaupungista Guatemalasta on 269 kilometriä.
Huehuetenangon perusti Gonzalo de Alvarado vuonna 1524 sen jälkeen kun espanjalaiset valloittivat mam-mayojen pääkaupungin Zaculeun. Huehuetenango tarkoittaa esi-isen paikkaa. Mam-intiaaneja asuu runsaasti alueella.
Entinen presidentti Efraín Ríos Montt on syntynyt Huehuetenangossa. Kaupunki on tärkeä kahvintuottaja.
Michael Levin
Michael Levin (s. 21. toukokuuta 1943) on yhdysvaltalainen filosofi, joka on kirjoittanut useita teoksia muun muassa tietoteoriasta, ihmisroduista, homoseksuaalisuudesta, eläinten oikeuksista ja tieteenfilosofiasta. Hän työskentelee professorina City University of New Yorkissa.
Levin on arvostellut eräitä feministisiä ryhmiä ja väittänyt, että homoseksuaalisuus tekee ihmisen onnettomaksi, koska homoseksuaalit väärinkäyttävät ruumiinosiaan. Levin katsoo myös, että geeneillä on merkittävä osuus maailman eri kulttuurien syntymisessä. Hän on kirjoittanut useisiin libertaristisiin julkaisuihin, kuten Ludwig von Mises -instituutin lehteen "The Free Market" ja "The Journal of Libertarian Studies"iin.
Levin on esittänyt, että länsimaiden tulisi tarvittaessa käyttää kidutusta esimerkiksi terroristeja vastaan. Hän on luennoinut useita kertoja yhdysvaltalaisen valkoista ylivaltaa kannattavan "American Renaissance"-lehden seminaareissa.
Luettelo Verkon tähdistön tähdistä
Luettelo Verkon tähdistön tähdistä:
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Páros
Páros () on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 196,308 neliökilometriä ja asukasluku 13 715 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Páros kuuluu Pároksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Paroikiá.
Páros sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeren keskiosissa. Kykladien suurimman saaren Náxoksen länsipuolella. Pároksen lounaispuolella lyhyen lauttamatkan päässä sijaitsee Antíparos. Pienempi Despotikó sijaitsee kauempana lounaassa.
Saaren korkein kohta on Léfkes (724 metriä).
Páros kuuluu hallinnollisesti Pároksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria.
Saaren suurimmat asutukset ovat Paroikiá eli Pároksen kaupunki (4 326 asukasta), joka sijaitsee saaren länsirannikolla; sekä Náousa (2 468 asukasta), Alykí (657), Márpissa (582), Mármara (552) ja Léfkes (545). (Katso myös: Luettelo Pároksen kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Antiikin aikainen Paroksen poliksen eli kaupunkivaltion kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Paroikián kaupungin paikalla. Saarelta louhittiin arvostettua valkoista Paroksen marmoria, mikä oli tärkeä elinkeino ja tulonlähde saarelle. Paroksen marmori on poikkeuksellisen läpikuultavaa ja siksi kimmeltävän valkoista. Juuri paroslaista marmoria käytettiin lukuisiin tunnettuihin veistoksiin, kuten Milon Venus ja Samothraken Nike.
600-luvulla eaa. saarelaiset perustivat siirtokunnan Thásokselle. Persialaissodissa saari oli Persian vallan alla ja sen jälkeen Ateenan valtapiirissä ja mukana Deloksen meriliitossa.
Bysantin valtakunnan ajan jälkeen Pároksesta tuli osa Náxoksen herttuakuntaa. Turkkilaiset valtasivat saaren vuonna 1537. Vuosina 1770–1774 saari oli venäläisten miehittämä. Pároksesta tuli osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1821.
Pároksen lähellä noin 2–3 kilometrin päässä saaren rannasta on kaksi karia, joita kutsutaan Pároksen porteiksi (Pórtes). 26. syyskuuta 2000 kello 22.12 autolautta "M/S Express Samina" törmäsi niihin ja upposi 50 minuuttia myöhemmin kello 23.02.
Pároksen nähtävyyksiä ovat Paroikián venetsialaisaikainen linna 1200-luvulta, Pároksen arkeologinen museo sekä Panagía Ekatontapylianín kirkko, joka on yksi Kreikan parhaiten säilyneistä bysanttilaisaikaisista kirkoista. Paroikián lähellä sijaitsevat Delionin eli Deloksen jumalten (Apollon, Artemis) pyhäkön sekä Asklepieionin ja Pythionin jäänteet. Antiikin aikaisten marmorilouhosten alue sijaitsee Paroikiásta itään lähellä Maráthin kylää. Saaren nähtävyyksiin kuuluu myös Petaloúdes (”Perhoset”) -niminen perhoslaakso.
Saaren pääsatama on Paroikiá. Sieltä on yhteys muun muassa Pireukseen sekä lähisaarille, kuten Náxokselle. Myös Náousasta on yhteyksiä muun muassa Náxokselle, Mýkonokselle ja Delokselle. Kolmas tärkeä satama on Poúnta, josta on yhteys Antíparokselle. Pároksen lentoasema, josta on lentoja Ateenaan, sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungista etelälounaaseen.
Bryan Smolinski
Bryan Smolinski (s. 27. joulukuuta 1971 Toledo, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen NHL-jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä.
Smolinski kasvoi Luoteis-Ohiossa pelaten Michiganin yliopiston joukkueessa, kunnes Boston Bruins varasi hänet NHL:ään vuonna 1990 varausnumerolla #21. Pian hänet kuitenkin vaihdettiin Pittsburgh Penguinsiin. Kauden jälkeen hän ei saanut seuran kanssa sopimusta aikaiseksi, ja hän palasi IHL-liigaan. Jo marraskuussa New York Islanders hankki Smolinskin riveihinsä.
Smolinski pelasi Islandersissa kolmen kauden ajan kunnes hän suuren kaupan seurauksena siirtyi Los Angeles Kingsiin.
Neljän kauden jälkeen Smolinski vaihdettiin Ottawa Senatorsiin. Smolinski on vaihtojen seurauksena piipahtanut myös Chicagossa ja Vancouverissa. Smolinski pelasi viimeisen kautensa NHL:ssä 2007–2008 Montreal Canadiensissa. NHL-uran kokonaissaldoksi muodostui 1056 runkosarjaottelua, joissa syntyi 274 maalia, 377 syöttöä ja 651 tehopistettä. Pudotuspelejä kertyi 123 ja tehopisteitä 23+29=52.
Uran kaksi viimeistä kautta hän pelasi IHL-sarjassa.
Juho Paksujalka
Juho Paksujalka (29. huhtikuuta 1883 Hiitola – 13. syyskuuta 1951 Anjala) oli suomalainen poliitikko. Hän istui Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1933–1935 ja 1939–1947, aluksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä, vuodesta 1945 Kymen läänin itäisestä vaalipiiristä.
Paksujalka syntyi luovutettuihin alueisiin kuuluvassa Hiitolan kunnassa vuonna 1883. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Paksujalka ja Maria Karvonen. Juho Paksujalka oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä ja työskenteli Hiitolassa, Artjärvellä sekä Anjalassa. Hän oli vuodesta 1905 naimisissa Hilma Maria Sinkkosen kanssa.
Juho Paksujalka oli presidentin valitsijamiehenä 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Hän toimi lisäksi Hiitolan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Luettelo Vesikäärmeen tähdistön tähdistä
Luettelo Vesikäärmeen tähdistön tähdistä kirkkausjärjsetyksessä:
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Oskari Partanen
Seth Oskari Partanen (31. elokuuta 1878 Sotkamo – 17. toukokuuta 1970 Sotkamo) oli Maalaisliiton kansanedustaja Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuonna 1914.
Partanen syntyi Sotkamossa maanviljelijä Matti Partasen ja Reeta Vilhelmiina Heikkisen pojaksi. Hän oli vuodesta 1912 naimisissa Anna Kaisa Korhosen kanssa. Hän työskenteli maanviljelijänä Sotkamossa sekä Sotkamon kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Partanen kuoli Sotkamossa 91-vuotiaana.
Päivi Nisula
Päivi Kaarina Nisula (s. 5. kesäkuuta 1961 Turku) on suomalainen oopperalaulaja. Hän aloitti uransa mezzosopraanona, mutta on sittemmin siirtynyt laulamaan sopraanorooleja.
Nisula on suorittanut Sibelius-Akatemiassa musiikin maisterin tutkinnon ja lauludiplomin 1991.. Hän voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1989 ja sai samana vuonna Lappeenrannan laulukilpailun 3. palkinnon. Nisula kiinnitettiin Suomen Kansallisoopperaan vuonna 1993. Hän toimi oopperan solistikunnan puheenjohtajana 1995-97. Hän opettaa laulua Sibelius-Akatemiassa. Suomen Oopperaliitto valitsi hänet vuoden oopperasolistiksi 1993, ja Libris-kannustuspalkinnon hän sai 2005. Hän toimi kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun taiteellisena johtajana 2007.
Päivi Nisulan rooleja.
Massiäyriäiset
Massiäyriäiset eli "halkoisjalkaiset" eli "mysidit" ("Mysida") ovat pieniä, yleensä alle parisenttisiä, katkarapua muistuttavia läpikuultavia äyriäisiä. Kuoriäyriäisiin kuuluvalle massiäyriäisten lahkolle on ominaista suora yksilönkehitys, jossa ei ole erillistä toukkavaihetta. Massiäyriäisten nimi viittaa naaraan keskiruumiin raajojen välissä olevaan silmiinpistävään, massimaiseen hautomataskuun (marsupio), jossa poikaset kehittyvät munista suoraan aikuisen kaltaisiksi äyriäisiksi.
Massiäyriäisillä on verkkosilmät, jotka ovat useimmiten tappien päässä kuten ravuilla tai katkaravuilla. Massiäyriäisten päätä ja keskiruumista myös peittää selkäkilpi ("carapax"); takaruumis on lihaksikas ja se päättyy uropodien ja päättökilven ("telson") muodostamaan pyrstöviuhkaan. Keskiruumiin jalat ovat kaksihaaraisia (halkoisjalat); tuntosarvet ovat usein kaksihaaraiset.
Massiäyriäisiä tunnetaan noin tuhat lajia, joista valtaosa on merieläimiä. Pohjois-Euroopan ja Pohjois-Amerikan järvissä elää kuitenkin merkittävä jäännemassiaisten lajiryhmä, johon kuuluu järvien ravintoverkossa tärkeitä lajeja (mm. jäännemassiainen "Mysis relicta"). Jotkut Mustanmeren alueen äyriäiset taas ovat hiljattain levittäytyneet tulokaslajeina Euroopan ja Pohjois-Amerikan sisävesiin ja Itämereen (esimerkiksi kaspianmassiainen).
Suomesta tunnetaan kahdeksan massiäyriäislajia, joista seitsemän elää Itämeressä, kaksi järvissä.
Massiäyriäisiä myydään akvaariokalojen ruoaksi. Tällöin niistä usein käytetään nimitystä Mysis, lajista riippumatta.
Paula Eenilä
Paula Taina Tellervo Eenilä (s. 15. helmikuuta 1936 Tampere) oli SDP:n kansanedustaja Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1975–1986. Hän suoritti vuonna 1971 oikeustieteen kandidaatin tutkinnon Turun yliopistosta.
Paula Eenilä oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1972–1987 sekä presidentin valitsijamies 1978 ja 1982.
Eenilä oli vuosina 1957–1981 naimisissa Jukka Paavali Eenilän kanssa. Heille syntyi tytär Anna-Kaisa Pauliina (1965) ja poika Jukka Joel Johannes (1968).
Helena Juntunen
Helena Maria Juntunen (s. 9. maaliskuuta 1976 Kiiminki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Juntunen aloitti laulun opiskelun 15-vuotiaana Oulun konservatoriossa Airi Tokolan johdolla. Sibelius-Akatemiassa hän opiskeli vuodesta 1996 Anita Välkin johdolla. Hän on valmistunut musiikin maisteriksi.
Juntunen voitti Timo Mustakallio -kilpailun vuonna 2000 ja Lappeenrannan laulukilpailut vuonna 2002. Vuonna 2006 Juntuselle myönnettiin Karita Mattila -palkinto. Juntunen on voittanut myös Tampereen oopperan Grand Prix'n ja osallistunut BBC Cardiff Singer of the World -kilpailuun.
Juntunen on laulanut muun muassa Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla.
Agua
Agua on tulivuori Guatemalassa Sacatepequezin alueella. Se on ehkä maan tunnetuin tulivuori, sillä se kohoaa Antiguan kaupungin lähistöllä; kaupungista on vaikea ottaa valokuvaa, jossa Agua ei näkyisi taustalla. Aguan korkeus on 3 760 metriä.
Vuoren rinteillä viljellään kahvia, hieman korkeammalla maissia ja ylärinteessä on metsää. Lähin kylä on Santa María de Jesus.
Tulivuoren nimi (’Vesi’) juontaa ylhäällä olevasta laguunista, joka valtavien rankkasateiden takia tulvi yli, ja vyöryvät vesimassat tuhosivat maan ensimmäisen pääkaupungin. Kaupunki tunnetaan nykyisin nimellä Ciudad Vieja (vanha kaupunki).
Intiaanit tuntevat vuoren nimellä El Gran Hunapú, (suuri Hunapú).
Maurice de Broglie
Louis-César-Victor-Maurice, Broglien kuudes herttua (27. huhtikuuta 1875, Pariisi – 14. heinäkuuta 1960, Neuilly-sur-Seine), oli ranskalainen fyysikko sekä Ranskan akatemian jäsen.
Hänestä tuli isänsä Victor de Broglien jälkeen kuudes Broglien herttua vuonna 1906. Hänen veljensä, joka oli fyysikko ja Nobelin palkinnon saaja Louis de Broglie seurasi häntä Broglien seitsemäntenä herttuana.
Vuonna 1901 Maurice de Broglie avioitui Pariisissa "Camille Bernou de Rochetailléen" (1888–1966) kanssa. Avioliitosta syntyi vain yksi tytär, joka kuoli jo kuuden vuoden ikäisenä. Näin arvonimi periytyi siis hänen veljelleen.
M. de Broglie valmistui Ranskan kansallisesta merisotakoulusta ja vietti valmistumisensa jälkeen seitsemän vuotta tykkiveneessä palvellen Bizertessä Tunisiassa sekä Välimeren laivastossa. Palveluksensa aikana hän kiinnostui fysiikasta ja aloitti tieteellisen tutkimustyön, joka keskittyi erityisesti sähkömagnetismiin. Hän petti sukunsa toiveet sotilasurasta ja erosi laivastosta vuonna 1904 aloittaakseen tieteellisen uransa. Hän opiskeli Paul Langevin johdolla Collège de Francessa Pariisissa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1908.
Broglie saavutti tuloksia röntgendiffraktion sekä spektroskopian tutkimuksessa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän työskenteli laivaston radioyhteyksien kehittämisen parissa. Sodan jälkeen hän jatkoi työskentelyään kotiin perustetussa tasokkaassa laboratoriossa. Hän ajoittain työskenteli myös nuoremman veljensä Louis de Broglien kanssa. Pikkuveli seurasi hänen fysiikan tutkimuksiaan ja vuonna 1921 he julkaisivat yhteisen tutkimuksenkin. Veljeksistä Louis oli enemmän suuntautunut fysiikan teoriaan, kun taas Maurice oli kokeellisen fysiikan vankkumaton kannattaja ja tekijä.
Maurice de Broglie valittiin Ranskan tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1924 ja vuonna 1934 hänet valittiin istuimelle 35 Ranskan akatemiaan ja hän korvasi edesmenneen "Pierre de La Gorcen". Hänen suureksi kunniakseen tuli toivottaa tervetulopuheessaan akatemian uudeksi jäseneksi vuonna 1944 valittu pikkuveljensä Louis de Broglie. Tämä oli Ranskan akatemian historiassakin harvinainen tapaus, kaksi veljestä sen jäseninä. Ennen tätä suurta tapahtumaa hänet oli valittu 23. toukokuuta 1940 Royal Society of Londonin jäseneksi.
Luettelo Vesimiehen tähdistön tähdistä
Luettelo Vesimiehen tähdistön tähdistä:
Kusti Eskola
Kustaa Oskari (Kusti) Eskola (19. elokuuta 1911 Sievi – 20. heinäkuuta 2003) oli suomalainen poliitikko.
Eskola istui Maalaisliiton kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä vuosina 1945–1961. Hän sai maanviljelysneuvoksen arvon 1967.
Eskola meni vuonna 1936 naimisiin Elsa Loviisa Kaskelan kanssa, ja hänellä oli vuonna 1948 syntynyt tytär Raija.
Lilli Paasikivi
Lilli Katriina Paasikivi-Ilves (s. 22. heinäkuuta 1965 Imatra) on suomalainen oopperalaulaja (mezzosopraano). Hän on ollut vuodesta 2013 Suomen Kansallisoopperan taiteellinen johtaja.
Paasikivi on suorittanut Tukholman musiikkikorkeakoulussa lauludiplomin 1992 ja opiskellut Lontoossa Royal College of Musicin oopperakoulutuksessa 1994. Paasikivi osallistui Lappeenrannan yksinlaulukilpailuihin vuonna 1992, Mirjam Helin -laulukilpailuun 1994. Hän sai kiinnityksen Suomen kansallisoopperaan vuonna 1998.
Lilli Paasikivi on esiintynyt muun muassa Berliinin, Lontoon, Los Angelesin, Münchenin ja New Yorkin filharmonikoiden sekä Cincinnatin, Lontoon ja Toronton sinfoniaorkestereiden solistina. Pariisin Châtelet-teatterissa hän lauloi Kaija Saariahon "Kaukainen rakkaus" -oopperassa ja Aix-en-Provencen musiikkijuhlilla hän esiintyi Toshio Hosokawan "Hanjo"-oopperan kantaesityksessä. Kaudella 2007–2008 Paasikivi esiintyi Kansallisoopperan Carmen-produktion nimiroolissa ja hän lauloi ensi kertaa Lontoon Proms-konserttisarjassa, Wienin Musikvereinissa sekä Oslon filharmonikoiden ja Melbournen sinfoniaorkesterin solistina.
Paasikivi on nimitetty Suomen Kansallisoopperan taiteelliseksi johtajaksi 1. elokuuta 2013 alkaen. Kausi jatkuu vuoteen 2023.
Paasikivi on naimisissa viulisti Jaakko Ilveksen kanssa.
Paasikivi sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 2008.
Lilja (patsas)
Liljan patsas on Wäinö Aaltosen tekemä punagraniittinen patsas Turussa, Runeberginpuistossa Auransillan kupeessa. Se esittää alastonta naista ja Turun vaakunakukkaa liljaa. Patsas on hankittu sinne vuonna 1927 ja se oli Turun kaupungin ensimmäinen julkinen taidehankinta.
Nykyisin Lilja-patsas on keskeisessä osassa vapun vietossa Turussa. Patsas sai ylioppilaslakin päähänsä ensi kertaa keväällä 1929, kun turkulaiset ylioppilaat päättivät, että myös Turkuun tarvitaan Mantan lakitusta vastaava perinne. Patsaan pesemisen vappukuntoon aloitti kuitenkin vasta Turun yliopiston varsinaissuomalainen osakunta 1960-luvun lopulla.
Liljan patsasta kutsutaan toisinaan myös nimellä Turun Lilja.
Luettelo Yksisarvisen tähdistön tähdistä
Luettelo Yksisarvisen tähdistön tähdistä
Taulukon sarakkeissa käytetyt lyhenteet:
Pjotr Stšastlivyi
Pjotr Stšastlivyi (, s. 18. huhtikuuta 1979 Vihorevka, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla VHL-liigassa pelaavaa Metallurg Novokuznetskia.
Ottawa Senators varasi Stšastlivyin NHL:ään vuoden 1998 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 101. Kaudet 1997–1999 hän pelasi Torpedo Jaroslavlissa ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 1999–2000. Siellä hän aloitti pelit Senatorsin IHL-farmiseura Grand Rapids Griffinsissä, mutta nousi kauden aikana myös Senatorsin riveihin. Helmikuussa 2004 Stšastlivyi siirtyi Mighty Ducks of Anaheimiin vaihdossa Todd Simpsoniin. NHL-urallaan hän pelasi yhteensä 129 ottelua, joissa teki 18 maalia ja antoi 22 maalisyöttöä.
Kauden 2003–2004 jälkeen Stšastlivyi palasi Venäjälle ja Lokomotiviksi nimensä vaihtaneeseen entiseen seuraansa. Himikiin hän siirtyi kaudeksi 2006–2007. Kaudeksi 2007–2008 Stšastlivyi siirtyi TsSKA Moskovaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2010 Salavat Julajev Ufaan.
Vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa Stšastlivyi toimi Venäjän maajoukkueen kapteenina.
Yoshitaka Amano
Yoshitaka Amano (, s. 28. heinäkuuta 1952) on japanilainen taiteilija, joka tunnetaan parhaiten hahmo- ja logosuunnittelustaan "Final Fantasy" -pelisarjan parissa. Amanon muita töitä ovat hänen moniin romaaneihin ja anime-elokuviin tekemänsä kuvitukset.
Shizuokassa, Shizuokan prefektuurin pääkaupungissa syntynyt Amano käytti nuorena runsaasti aikaa piirtämiseen, minkä mahdollistivat hänen veljensä hankkimat suuret paperikääreet. 14-vuotiaana hän alkoi työskennellä animea tuottavassa Tatsunoko Productionsissa. Ensimmäisen yhtiön asuntolassa viettämänsä vuoden hän käytti harjoittelemiseen, ja ryhtyi sen jälkeen suunnittelemaan hahmoja sarjoihin "Time Bokan", "Gatchaman" ja "Tekkaman". Oltuaan Tatsunokon työllistämä 15 vuoden ajan Amano päätti irtisanoutua ja jatkaa työtään vailla vakituista työsuhdetta. Syyksi hän ilmoitti sen, että hän kykeni nyt toteuttamaan luovuttaan paremmin.
1980-luvun alussa Amano kuvitti kaksi Hideyuki Kikuchin vuonna 1983 julkaistua romaania, "Demon City Shinjukun" ja ensimmäisen "Vampire Hunter D" -kirjan. Kumpikin sovitettiin myöhemmin animaatioelokuviksi, ja Amano toimi näistä jälkimmäisen hahmosuunnittelijana. Hän teki yhteistyötä myös monen muun kirjailijan kanssa, tuloksena lähes 20 romaania. 1984 ilmestyi ensimmäinen Amanon fantasia-aiheisia maalauksia sisältävä kokoelma, "Maten".
1987 Amano aloitti työskentelynsä videopelien parissa, kun hänelle tarjoutui konseptitaiteilijan paikka Squarellä, joka tarvitsi hahmo- ja hirviösuunnittelijaa "Final Fantasyksi" nimetylle projektilleen. Vaikka pelin kuviteltiin jo nimensäkin puolesta jäävän vararikon uhkaaman Squaren viimeiseksi, sai se osakseen yllättävän hyvän vastaanoton ja takasi sekä hyvän pohjan edelleen tuotettaville jatko-osille että Amanon osallistumisen seuraavienkin "Final Fantasy" -pelien suunnitteluun. Kuudennen osan jälkeen hän ei toiminut enää hahmojen pääsuunnittelijana, mutta luonnosteli silti tunnuksen kaikille sarjan peleille. "Final Fantasyn" lisäksi hän suunnitteli hahmoja ja kansikuvia Kure Software Kouboun peleille, esimerkkinä "First Queen" -sarja.
Amano osallistui jälleen "Vampire Hunter D" -sarjan tekoon vuonna 2000, kun hän suunnitteli hahmoja "" -animaatioon. Samana vuonna hän kuvitti Neil Gaimanin kirjoittaman "" -lyhytromaanin, jonka arvosteluissa kiiteltiin sekä Gaimanin luomaa tarinaa että Amanon maalauksia. "The Dream Hunters" voitti myös Bram Stokerin palkinnon ja pääsi ehdolle Hugo-palkinnon saajaksi. Vuotta myöhemmin Amano sai mahdollisuuden toimia myös sarjakuvataiteilijana Greg Ruckan käsikirjoittamassa ja Marvel Comicsin julkaisemassa " issä".
Vuonna 2006 Amano palkattiin suunnittelijaksi "Final Fantasy XIII" -peliin.
Luettelo Kärpäsen tähdistön tähdistä
Luettelo Kärpäsen tähdistön tähdistä
Sandra Lehtinen
Aleksandra (Sandra) Lehtinen, o.s. Reinholdsson (1. heinäkuuta 1873 Parikkala – 5. syyskuuta 1954 Helsinki) oli SDP:n kansanedustaja Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1907–1909. Hänen aviopuolisonsa oli kansanedustaja Jussi Lehtinen, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1907 ajan oloon harvinaisella siviilivihkimisellä.
Lehtinen toimi vuoteen 1903 saakka palvelijana ja ompelijana Helsingissä ja Oulussa, sen jälkeen sosiaalidemokraattisen puolueen puhujana, agitaattorina ja järjestäjänä. Häntä pidettiin vuosina 1929–1932 vankina poliittisista syistä.
Lehtinen vietti vuodet 1933–1945 Neuvostoliitossa ja kuoli Helsingissä 81-vuotiaana.
Yhdysvaltain kansallisorkesteri
Yhdysvaltain kansallisorkesteri (, tunnetaan myös lyhenteellä NSO) perustettiin vuonna 1931. Sen kotipaikka on Yhdysvaltojen pääkaupunki Washington ja kotisali John F. Kennedy Center for the Performing Arts. Orkesterin musiikillinen johtaja on vuodesta 2017 ollut italialainen kapellimestari Gianandrea Noseda.
Johanna Rusanen-Kartano
Katri Johanna Rusanen-Kartano (aik. Rusanen-Kuhlman; s. 30. heinäkuuta 1971 Kuopio) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano).
Rusanen on laulanut eri oopperoissa muun muassa Savonlinnan oopperajuhlilla, Kansallisoopperassa, Berliinissä, Moskovan Bolšoi-teatterissa sekä Oulussa ja Kuopiossa. Oopperaroolien lisäksi hän on antanut konsertteja ja esiintynyt monenlaisten orkesterien solistina Leningrad Cowboysia myöten.
Rusanen voitti vuonna 1995 Timo Mustakallio -laulukilpailun ja jakoi vuonna 1996 Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen naisten sarjan ykköstilan Camilla Nylundin kanssa. Rusanen sai Karita Mattila -palkinnon vuonna 2001.
Rusanen-Kartanon veli on oopperalaulaja Ville Rusanen. Hänen puolisonsa on Antti-Pekka Kartano.
Luettelo Kyyhkysen tähdistön tähdistä
Luettelo Kyyhkysen tähdistön tähdistä:
Armas Leinonen
Armas Leinonen (28. joulukuuta 1900 Oulu – 29. toukokuuta 1985 Oulu) oli suomalainen poliitikko ja opettaja. Hän oli Kansanpuolueen (1952–1965) ja Liberaalisen kansanpuolueen (1965–1969) kansanedustaja Oulun läänin vaalipiiristä. Koulutukseltaan Leinonen oli kansakoulunopettaja, ja hän hoiti opettajanvirkaa Oulussa vuosina 1924–1967. Myös hänen puolisonsa Venla o.s. Toivonen oli kansakoulunopettaja.
Leinonen oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950 ja 1962. Hän sai opetusneuvoksen arvon vuonna 1966.
Leinonen oli vanhoillislestadiolaisten "Lasten Siionin" toimittaja ja SRK:n puheenjohtaja. Leinonen liittyi vuoden 1960 hajaannuksessa elämänsanalaisiin mutta ”teki parannuksen” takaisin vanhoillislestadiolaisuuteen sairasvuoteellaan 1980-luvulla vähän ennen kuolemaansa.
Camilla Nylund
Camilla Nylund (s. 11. kesäkuuta 1968 Vaasa) on kansainvälisesti tunnettu suomalainen oopperalaulaja, sopraano.
Vaasalaissyntyinen Camilla Nylund aloitti lauluopintonsa Salzburgissa Mozarteumissa, missä hänelle myönnettiin vuonna 1995 Lilli Lehman -mitali. Seuraavana vuonna hän jakoi voiton Lappeenrannan laulukilpailussa Johanna Rusasen kanssa. Vuonna 2001 Nylund sai Christel Goltz -palkinnon. Nylund loi kansainvälistä uraa erityisesti Dresdenissä Semperoperissa, joka myönsi hänelle vuonna 2008 arvonimen "Kammersängerin". Vuonna 2013 Nylundille myönnettiin Pro Finlandia -mitali.. Vuoden 2017 Gigli gaalakonsertissa Camila Nylund sai Beniamino Gigli -palkinnon tunnustuksena suomalaisen laulutaiteen edistämisestä.
Vuodesta 1995 vuoteen 1999 Nylund kuului hannoverilaisen Niedersächsischen Staatsoperin solistikuntaan. Suomen Kansallisoopperassa hän debytoi 1996 ja Savonlinnan oopperajuhlilla hän esiintyi Taikahuilun Paminan osassa kesällä 1997.
Vuodet 1999–2001 Nylund oli kiinnitettynä Dresdenin Semperoperin solistikuntaan, jonka jälkeen hän oli talon vakituinen vierailija vuoteen 2011. Nylund on myös esiintynyt seuraavissa oopperataloissa: La Fenice (Venetsia), Carlo Fenice (Genova), Vlaamse Opera, die Deutsche Oper Berlin, Staatsoper Köln, Staatsoper Hamburg, Kööpenhaminan kuninkaallinen ooppera, die Deutsche Oper am Rhein ja De Nederlandse Opera. Vuonna 2004 Nylund lauloi Zürichissä Leonoren roolin Fideliossa Nikolaus Harnoncourtin johtamassa esityksessä ja sitten Sir Simon Rattlen johtamana. Hän menestyi Straussin Salomessa 2005 niin Kölnissä kuin Wienin valtionoopperassa.
Oopperan lisäksi Camilla Nylund esiintyy säännöllisesti kansainvälisten orkestereiden sopraanosolistina ja johtavien kapellimestarien kanssa.
Nylundin tärkeimpiä rooleja ovat olleet:
Cult of Luna
Cult of Luna on ruotsalainen progressiivista doom/post-metallia soittava yhtye, jonka musiikkia on luonnehdittu myös sludge-metalliksi ja post-rockiksi. Yhtye perustettiin vuonna 1999, ja se on julkaissut kuusi studioalbumia ja yhden EP:n. Yhtyeen varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 2006 julkaistulla "Somewhere Along the Highway" -albumilla.
Studioalbumit
EP:t
DVD:t
Luettelo Oktantin tähdistön tähdistä
Luettelo Oktantin tähdistön tähdistä:
Ebba Östenson
Ebba Hilda Maria Östenson (27. toukokuuta 1894 Tampere – 23. elokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.
Östenson istui vuosina 1933–1935 ja 1939–1953 RKP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuonna 1950.
Östensonin vanhemmat olivat professori Carl Gabriel von Bonsdorff ja Bertha Johanna Sumelius. Hän oli vuodesta 1922 naimisissa Kaj Erik Östensonin kanssa.
Luettelo Kulmaviivoittimen tähdistön tähdistä
Luettelo Kulmaviivoittimen tähdistön tähdistä
Kustaa Vaasan tie
Kustaa Vaasan tie () kulkee Helsingissä Hämeentien ja Hermannin rantatien risteyksestä Koskelan eritasoliittymään Lahdenväylän alkuun, ja se on osa valtatietä 4, valtatietä 7 ja eurooppatietä 75. Tietä pitkin kulkee raitiotie Koskelan raitiovaunuvarikolle.
Tie sai nykyisen nimensä vuonna 1950, Helsingin 400-vuotisjuhlien yhteydessä, Helsingin perustajan Ruotsin kuninkaan Kustaa Vaasan (1496–1560) mukaan. Aikaisemmin sen nimenä oli ollut Toukolantie lukuun ottamatta nykyisen tien pohjoisinta osaa, joka oli ollut osa Pasilan aseman tienoilta Vanhaankaupunkiin saakka ulottuvaksi suunniteltua, mutta suurimmalta osaltaan rakentamatta jäänyttä Kumpulantietä.
Kustaa Vaasan tie erottaa toisistaan Kumpulan ja Toukolan kaupunginosat.
Luettelo Ilveksen tähdistön tähdistä
Luettelo Ilveksen tähdistön tähdistä:
Mira Suhonen
Mira Maria Suhonen (o.s. Nevansuu, s. 9. heinäkuuta 1985 Kuortane) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Kuortaneen Kuntoa.
Suhonen saavutti hopeaa naisten 10 metrin ilmapistoolissa vuoden 2007 EM-kilpailuissa Ranskan Deauville´ssä. Samalla hän varmisti Suomelle paikan vuoden 2008 olympialaisiin Pekingiin, jossa hän sijoittui 10 metrin ilmapistoolissa seitsemänneksi. Hänet valittiin vuoden suomalaisampujaksi 2007. Münchenin MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui ilmapistoolissa viidenneksi ja varmisti samalla Suomelle olympiapaikan Lontoon olympialaisiin 2012. Suhosen valmentaja on hänen isänsä Seppo Nevansuu.
Pekingin olympialaisissa Suhonen selviytyi 10 metrin ilmapistoolin peruskilpailusta viimeisenä finaaliin sijalla kahdeksan. Hän ampui finaalin toiseksi huonoimman tuloksen, mutta vielä huonommin ampui mongolialainen Munkzul Tsogbadrah, joka lähti finaaliin kolmannelta sijalta. Suhonen ohitti Tsogbadrahin 0,9 pisteellä ja oli lopputuloksissa seitsemäs. Hän jäi voittajasta Kiinan Guo Wenjunista 11,8 pisteen päähän ja pronssiin hän olisi tarvinnut 6,9 pistettä paremman tuloksen.
Suhonen on kilpaillut MM-kilpailuissa nuorten sarjassa Lahdessa 2002 sekä naisten sarjassa Zagrebissa 2006 ja Münchenissä 2010. Hänen paras saavutuksensa on viides sija 10 metrin ilmapistoolissa Münchenissä. Hän johti kilpailua alkukilpailun jälkeen.
Maailmancupissa Suhonen on kilpaillut 10 metrin ilmapistoolissa. Hän on saavuttanut hopeaa Sydneystä vuonna 2011 ja pronssia Münchenistä vuonna 2007. Voitettuaan pronssia Suhonen selvitti tiensä maailmancupin finaaliin, jossa hän sijoittui seitsemänneksi.Suhosen hallussa olevat Suomen ennätykset:
Energija
RKK Energija () on venäläinen avaruusteknologiayhtiö. Yhtiö kantaa alkuperäisen pääsuunnittelijansa Sergei Koroljovin nimeä.
Yhtiö perustettiin 16. toukokuuta 1946 Josef Stalinin johtamassa Neuvostoliitossa. Sen alkuperäinen nimi oli OKB-1, "Opytnoje Konstruktorskoje Bjuro 1" ("Kokeellinen suunnittelutoimisto 1"). Se kuului kuului NII-88-organisaatioon (ven. ОКБ-1 НИИ-88). Organisaation nimi oli myöhemmin myös TsKBEM, NPO Energija ja S. P. Koroljov RKK Energija.
Neuvostoliiton aikana yhtiö toimi pääosin suunnittelutoimistona, ja tehtaat, jotka valmistivat sen tuotteet, olivat vain löyhästi sen kontrollissa. Tilanne vastasi nykyistä länsimaista brandinhaltijan ja sen tuotteen sopimusvalmistajan suhdetta, jossa sopimusvalmistajatehdas valmistaa myös kilpailevien brandien tuotteita.
Koroljov johti OKB-1:tä vuodet 1946–1966. Hänen seuraajiaan olivat Vasili Mišin (1966–1974), Valentin Gluško (1974–1989) ja Juri Semjonov (1989–2005).
Vuosina 2005-2007 yhtiötä on johti Nikolai Sevastjanov. Hänet erotettiin, koska hän oli kasvattanut yhtiön velkaa täten luoden ulkomaalaisomistuksen uhan. Heinäkuussa 2007 uudeksi johtajaksi ("predsedatel") ja pääsuunnittelijaksi valittiin tuolloin 57-vuotias Vitali Lopota.
Toimintansa aikana yhtiö on ollut mukana mm. seuraavissa hankkeissa:
Yhtiön nykyisiin tuotteisiin kuuluvat mm.
RKK Energijan museo on yhtiön avaruustekniikkamuseo, joka kattaa suuren osan Neuvostoliiton avaruushistoriasta. Se sijaitsee Koroljovin kaupungissa Moskovan lähellä yhtiön tehtaan tiloissa.
Nikolai Sevastjanov
Nikolai Nikolajevitš Sevastjanov (, s. 1961 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) oli venäläisen maailman suurimpiin kuuluvan avaruusteknologiayhtiön Energijan pääjohtaja, kunnes hänet erotettiin 31.7.2007.
Sevastjanov valmistui Moskovan Fysiikan ja teknologian instituutista vuonna 1984 pääaineenaan aerodynamiikka ja avaruustutkimus. Hän siirtyi tämän jälkeen Energijan palvelukseen ja nousi pian yhtiön apulaispääsuunnittelijaksi. Vuodesta 2000 hän toimi Gascom-yhtiön toimitusjohtajana. Toukokuussa 2005 hänet valittiin Energijan pääjohtajaksi, josta virasta tuli ero 31.7.2007.
Luettelo Etelän vesikäärmeen tähdistön tähdistä
Luettelo Etelän vesikäärmeen tähdistön tähdistä:
Luettelo Kölin tähdistön tähdistä
Luettelo Kölin tähdistön tähdistä:
Ektomorf
Ektomorf on unkarilainen metallimusiikkiyhtye. Sen musiikissa sekoittuu voimakkasti thrash metal, alternative metal, hardcore punk ja romanien kansanmusiikki.
Ektomorfin perustivat veljekset Zoltán Farkas (laulu, kitara) and Csaba Farkas (basso) vuonna 1994. Yhtye sai pian levytyssopimuksen Nuclear Blastin kanssa ja saavutti suosiota valtakunnallisesti. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi rumpali József Szakács, ja he ryhtyivät levyttämään "Kalyi Jag" -albumia, jota myytiin ympäri maailmaa. Kriitikoiden mukaan musiikillisesti yhtye kuulostaa paljon Sepulturalta ja Soulflyltä, riffit ovat hyvin pitkälti samanlaiset, ja jopa laulaja Zoltán Farkas huutaa samalla tyylillä kuin Max Cavalera.
Joulukuusta 2005 helmikuuhun 2006 yhtye kiersi Eurooppaa yhdessä Children of Bodomin ja One Man Army and the Undead Quartetin kanssa.
Eino Tamberg
Eino Tamberg (27. toukokuuta 1930 – 24. joulukuuta 2010) oli virolainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1953 Tallinnan konservatoriosta, jossa hän opiskeli säveltämistä Eugen Kappin johdolla.
Tambergin musiikista huomattava osa on sävelletty sinfoniaorkesterille tai näyttämöä varten. Tuotantoon kuuluu muun muassa neljä sinfoniaa, yhdeksän konserttoa sekä baletteja ja oopperoita. Lisäksi hänet tunnetaan musiikista elokuviin "Inimesed sõdurisinelis" (1968), "Põrgupõhja uus Vanapagan" (1964) ja "Metskapten" (1971).
Otto Noro
Otto Emil Noro (ent. Nieminen, oik. Mikkonen, 15. syyskuuta 1884 Pielavesi – 6. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Varsinaiselta ammatiltaan Noro oli räätäli. Noro aloitti uransa iltanäyttelijänä Tampereella Tampereen Työväen Teatterissa. Hän toimi iltanäyttelijänä myös Helsingin Kansanteatterissa.
Noro aloitti elokuvauransa vuoden 1934 elokuvasta "Meidän poikamme ilmassa – me maassa". Hän näytteli yhteensä 79 elokuvassa, joista viimeinen oli "Kahden ladun poikki" vuodelta 1958. Hän teki kaikki elokuvansa nimellä Otto Noro.
Noro esiintyi "Pekka Puupää" -elokuvissa pienissä sivuosissa. Noron suurimpia rooleja lienevät Variksen isäntä elokuvassa "Tulitikkuja lainaamassa" (1938) sekä nahkapeitturi elokuvassa "Seitsemän veljestä" (1939).
Wei Wei
Wei Wei (), oikealta nimeltään Zhang Juxia (), s. 1963, on kiinalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on syntynyt Hohhotissa Sisä-Mongoliassa ja vietti lapsuutensa Guangxin alueen Liuzhoun kaupungissa.
Wei Wein uran läpimurto tapahtui, kun hän voitti Kiinan television nuorten laulajien kilpailun 1986. Seuraavana vuonna hän osallistui Puolassa Sopotin laulufestivaaleille ja voitti. Hän on esiintynyt useisiin suuriin urheilukilpailuihin liittyvissä seremonioissa.
Walton Grönroos
Hugo Walton Grönroos (29. elokuuta 1939 Finström, Ahvenanmaa – 19. maaliskuuta 1999 Tukholma) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Grönroos voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1975. Hän lauloi eri oopperataloissa maailmalla.
Grönroos toimi Savonlinnan oopperajuhlien taiteellisena johtajana 
1987–1991 ja sen jälkeen Suomen Kansallisoopperan pääjohtajana vuosina 1992–1996, jona aikana Kansallisooppera siirtyi Bulevardin varrelta Töölönlahden rantaan. Vuonna 1996 hän siirtyi Tukholman kuninkaallisen oopperan johtajaksi.
Grönroos on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Kenta Fukasaku
Kenta Fukasaku ( "Fukasaku Kenta", s. 15. syyskuuta 1972 Tokio, Japani) on japanilainen käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän on elokuvaohjaaja Kinji Fukasakun ja näyttelijä Sanae Nakaharan poika.
Kenta Fukasaku toimi käsikirjoittajana isänsä ohjaamassa elokuvassa "Battle Royale". Hän käsikirjoitti myös jatko-osan "", jota hänen isänsä ohjasi, kunnes kuoli syöpään. Kenta ohjasi elokuvan loppuun, ja se julkaistiin Japanissa talvella 2003.
Tämän jälkeen Kenta on ohjannut kolme elokuvaa: vuonna 2005 julkaistun elokuvan "Onaji tsuki wo miteiru", jossa näyttelee "Battle Royalessakin" näytellyt Tarō Yamamoto, "Sukeban Deka" -mangan pohjalta tehdyn, vuonna 2006 julkaistun elokuvaversion ja elokuvan "XX (ekusu kurosu): makyô densetsu" (2007).
Luettelo Purjeen tähdistön tähdistä
Luettelo Purjeen tähdistön tähdistä:
Mendelis Bašs
Mendelis Bašs (14. huhtikuuta 1919 Riika – 9. elokuuta 2012) oli latvialainen säveltäjä ja kapellimestari.
Bašs opiskeli vuoteen 1941 Latvian konservatoriossa ja selvisi myöhemmin keskitysleireiltä. Hän jatkoi musiikkiopintojaan toisen maailmansodan jälkeen ja valmistui säveltäjänä 1948 sekä kapellimestarina 1950.
Bašsin tuotantoon kuuluu mm. sinfonista musiikkia, kuoroteoksia sekä musiikkia puhallinorkesterille. Hän toimi vuosina 1962–1975 Riian valtionoperettiteatterin kapellimestarina ja johti pitkään puhallinorkesteria.
Ari Grönthal
Ari Grönthal (s. 11. maaliskuuta 1965 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Grönthal voitti Timo Mustakallio -laulukilpailun vuonna 1988.
Grönthal on opiskellut Helsingin konservatoriossa Kimmo Lappalaisen johdolla 1985–1988 ja Sibelius-Akatemian oopperastudiossa 1988–1991. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan vuodesta 1994 ja sitä ennen Bonnin oopperaan 1992–1994. Hän on vieraillut muun muassa Savonlinnan Oopperajuhlilla, Tampereen Oopperassa ja ollut Deutsche Oper am Rheinin vierailulla Prahassa.
Luettelo Jousimiehen tähdistön tähdistä
Luettelo Jousimiehen tähdistön tähdistä:
Julian Lennon
John Charles Julian Lennon, tunnetaan paremmin nimellä Julian Lennon, (s. 8. huhtikuuta 1963, Liverpool, Iso-Britannia) on brittiläinen laulaja, lauluntekijä, muusikko, ja John Lennonin vanhin lapsi. Hänen äitinsä oli Cynthia Lennon ja kummisetänsä Brian Epstein. Julian Lennon on nimetty John Lennonin äidin Julian mukaan.
John Lennonin kertoman mukaan Julian antoi idean kappaleeseen "Lucy in the Sky with Diamonds" piirtämällä kuvan, jossa esiintyi hänen luokkatoverinsa Lucy. John oli tullut hakemaan Juliania koulusta, ja poika näytti hänelle tuolloin piirroksensa. John oli kysynyt mitä kuva esittää, ja Julian oli vastannut "Lucy in the Sky with Diamonds". Tupla-albumin "The Beatles" päätöskappale "Good Night" on Johnin säveltämä kehtolaulu Julianille.
Vuonna 1968 kun Julianin vanhemmat erosivat, sävelsi Paul McCartney, Johnin yhtyetoveri The Beatlesista, Julianille kappaleen "Hey Jude" lohduttaakseen tätä eron johdosta. Balladimaisesta yli seitsenminuuttisesta kappaleesta tuli listaykkössingle, B-puolenaan Julianin isän, Johnin tekemä "Revolution". 1970-luvulla John antoi pojalleen joululahjaksi rumpukoneen ja kitaran ja opetti Juliania soittamaan kitaraa. John myös kannusti Julianin kiinnostusta musiikin pariin, ja Julian tekikin musiikkidebyyttinsä vuonna 1974, kun hän soitti rumpuja John Lennonin albumin "Walls and Bridges" viimeisellä raidalla yksitoistavuotiaana.
Aikuisena Julian Lennon on tehnyt paljon musiikkia ja saavuttanut kuuluisuutta. Hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Valotten" vuonna 1984, jonka singlestä "Too Late For Goodbyes" tuli heti iso hitti. Lennon harrastaa myös valokuvausta ja Beatles-aiheisten tavaroiden keräämistä ja on kirjoittanut Beatles-kokoelmastaan kirjan Beatles Memorabilia – The Julian Lennon Collection (2010).
Julian Lennonilla on aina ollut läheiset välit muihin Beatlesin ex-jäseniin, erityisesti Paul McCartneyyn. Valotten julkaisun myötä McCartney kehui vuolaasti Julian Lennonin laulamista ja lähetti tälle sähkeen "Good luck, old fruit". Monet huhut kertovat, että George Harrison olisi soittanut (nimeltämainitsemattomasti) kitarasoolon vuonna 1991 levytettyyn kappaleeseen "Saltwater", mutta Lennonin mukaan asia ei ole näin, vaikka soolo kuulostaa monien tahojen mielestä erehdyttävästi Harrisonilta. Muita tuotoksia:
Dave Clark's Time (soundtrack-albumi) — Time Will Teach Us All, Because, If you Only Knew.
Fototransistori
Fototransistori on puolijohdekomponentti, joka toimii fotodiodin tapaan. Se on rakenteeltaan bipolaarinen transistori, jonka koteloon on tehty aukko niin, että valo pääsee kanta-kollektorin P-N liitokseen.
Estosuuntaiseen kanta-kollektoriliitokseen osuneet fotonit tuottavat kannalle vapaita varauksenkuljettajia, joiden muodostama sähkövirta kulkeutuu transistorin kanta-emitteriliitokseen ja vahvistuu transistorissa. Fototransistori tuottaa huomattavasti voimakkaamman virran kuin fotodiodi. Fototransistori on kuitenkin hitaampi kuin fotodiodi.
Luettelo Skorpionin tähdistön tähdistä
Luettelo Skorpionin tähdistön tähdistä.
Luettelo Ison koiran tähdistön tähdistä
Luettelo Ison koiran tähdistön tähdistä:
Günther Herbig
Günther Herbig (s. 30. marraskuuta 1931, Ústí nad Labem) on saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli Hermann Abendrothin, Hermann Scherchenin ja Herbert von Karajanin johdolla.
Herbig toimi vuosina 1972–1976 Dresdenin filharmonisen orkesterin, vuosina 1977–1983 Konzerthausorchester Berlinin, vuosina 1984–1990 Detroitin sinfoniaorkesterin sekä vuosina 1988–1994 Toronton sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Suomen Laulu – Heikki Klemetti levytyksiä vuosilta 1929–1947
Suomen Laulu – Heikki Klemetti levytyksiä vuosilta 1929–1947 on kokoelmalevy johon on koottu vanhoilta savikiekoilta Heikki Klemetin johtaman kuoron Suomen Laulu kuorolauluja.
Luettelo Karhunvartijan tähdistön tähdistä
Luettelo Karhunvartijan tähdistön tähdistä:
Paul Paray
Paul Paray (24. toukokuuta 1886 – 10. lokakuuta 1979) oli ranskalainen kapellimestari, urkuri ja säveltäjä. Hänet muistetaan mm. Detroitin sinfoniaorkesterin pitkäaikaisena (1951–1962) ylikapellimestarina. Muita hänen johtamiaan sinfoniaorkestereita olivat Lamoureux-orkesteri (1923–1928), Monte-Carlon filharmoninen orkesteri (1928–1933) ja Israelin filharmoninen orkesteri (1949–1950).
Paray syntyi Le Tréportissa. Hänen varhaisiin sävellyksiinsä lukeutuvat palkittu kantaatti "Yanitza" ja ensimmäisen maailmansodan vankileirillä kirjoitettu jousikvartetto. Vuonna 1922 häneltä valmistui baletti "Adonis troublé". Hänen vuonna 1931 kirjoittamansa "Messu Jeanne d'Arcin kuoleman 500-vuotispäiväksi" sai kantaesityksensä Rouenissa. Hän sävelsi lisäksi sinfonioita.
Paray debytoi Yhdysvalloissa johtamalla New Yorkin filharmonikkoja vuonna 1939. Hän kuoli Monte Carlossa 93-vuotiaana.
Luettelo Härän tähdistön tähdistä
Luettelo Härän tähdistön tähdistä:
Mauri Miettinen
Mauri Kalevi Miettinen (s. 2. lokakuuta 1941 Joutseno) on suomalainen, Kansallista Kokoomusta edustanut poliitikko.
Miettinen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1972 vaaleissa Mikkelin läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin sittemmin jatkamaan kokoomuksen kansanedustajana viisissä seuraavissa vaaleissa. Eduskuntaurallaan Miettinen toimi kahden eri valiokunnan puheenjohtajana, toisen lakivaliokunnan puheenjohtaja hän oli vuodet 1979–1983 ja puolustusvaliokunnan puheenjohtaja vuodesta 1983 vuoteen 1989. Hän toimi myös eduskunnan pankkivaltuusmiesten (myöhemmin pankkivaltuusto) johdossa vuosina 1987–1989.
Vuoden 1990 alussa Miettisestä tuli Holkerin hallituksen sosiaali- ja terveysministeri Helena Pesolan siirryttyä Kansaneläkelaitoksen johtajaksi. Hän toimi ministerinä huhtikuuhun 1991. Kansanedustajana hän jatkoi vielä huhtikuuhun 1993, jolloin hän siirtyi Kymen läänin maaherraksi edellisen viranhaltijan Matti Jaatisen siirryttyä eläkkeelle. Miettinen toimi maaherrana vuoteen 1997, jolloin Kymen lääni lakkautettiin suuressa lääniuudistuksessa.
Miettinen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa. Hän on toiminut myös muun muassa kokoomuksen puoluehallituksen jäsenenä, Mikkelin läänin Kokoomuksen puheenjohtajana ja Ristiinan kunnanvaltuuston jäsenenä sekä valtuuston varapuheenjohtajana.
Miettinen on koulutukseltaan liikemetsänhoitaja, joksi hän valmistui vuonna 1965. Vuodet 1965–1972 hän työskenteli myyntipäällikkönä Pellos Oy:ssä ja vuodet 1974–1989 erityistehtävissä Suomen Metsäteollisuuden Keskusliiton palveluksessa. 
Mauri Miettinen on naimisissa Seija Miettisen (o.s. Leskinen) kanssa, jonka kanssa hänellä on kolme lasta.
Horst Stein
Horst Walter Stein (2. toukokuuta 1928 Elberfeld – 27. heinäkuuta 2008) oli saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli pianon- ja oboensoittoa sekä laulua Frankfurtissa. Hän jatkoi opintojaan Kölnissä ja sai myös sävellyksenopetusta Philpp Jarnachilta.
Stein tuli tunnetuksi mm. Max Regerin tulkinnoistaan. Hän toimi vuosina 1980–1985 Orchestre de la Suisse Romanden ja vuosina 1985–1996 Bambergin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Bambergin sinfoniaorkesteri
Bambergin sinfoniaorkesteri () on Bambergin kaupungissa toimiva saksalainen sinfoniaorkesteri. Se on perustettu vuonna 1946.
Luettelo Tukaanin tähdistön tähdistä
Luettelo Tukaanin tähdistön tähdistä
Nordö Link
Rederi AB Nordö-Link on Finnlinesin omistama ruotsalainen varustamo. Nordö Linkin kotipaikka sijaitsee Malmössä, eteläisessä Ruotsissa. Yhtiö on perustettu vuonna 1982. Varustamon alukset liikennöivät eteläisellä Itämerellä, Malmön ja Travemünden välillä.
Jukka Viinanen
Jukka Viinanen (s. 12. helmikuuta 1948 Turku) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Nesteen johtajana vuosina 1973–1999 ja sai huomiota herättävän suuren eläkepaketin, mutta ei halunnut ryhtyä nostamaan eläkettä. Vuodesta 2000 vuoteen 2008 Viinanen toimi Orion Oyj:n toimitusjohtajana.
Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri. Vuonna 2008 hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo. Jukka Viinanen on Iiro Viinasen pikkuveli.
Helsingin Sanomien käyttöönsä saaman jäsenluettelon mukaan Viinanen oli vuonna 2011 vapaamuurareiden jäsen.
Luettelo Maalarin tähdistön tähdistä
Luettelo Maalarin tähdistön tähdistä:
Türisalu
Türisalu () on kylä Harkun kunnassa Harjumaassa, Virossa.
Luettelo Etelän kalan tähdistön tähdistä
Luettelo Etelän kalan tähdistön tähdistä:
Luettelo Etelän kolmion tähdistön tähdistä
Luettelo Etelän kolmion tähdistä:
Raision Kuula
Raision Kuula on vanhin raisiolainen urheiluseura, joka perustettiin 1909. Sille on vuosien saatossa kertynyt useita kansainvälisiä mestaruusmitaleja, nuorten sarjoissa kaksi EM-mitalia, ja yksi Pohjoismaiden kisojen hopea. Raision Kuula on yksi Varsinais-Suomen menestyneimmistä seuroista.
Seuran nykyiseen lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu ja hiihto. Aikaisemmin sillä on ollut toimintaa myös voimistelussa, pyöräilyssä, soudussa, uinnissa, painissa, pesäpallossa, jalkapallossa, lentopallossa, jääkiekossa, suunnistuksessa ja painonnostossa.
Sirpa Puskala
Sirpa Puskala (s. 24. lokakuuta 1945) on suomalainen kirjailija. Ennen kirjailijan uraansa hän työskenteli Liiketyönantajain keskusliitossa.
Omien sanojensa mukaan Puskala on kirjoittanut ”aina”. Ensin hän kirjoitti päiväkirjaa, runoja, satuja sekä onnettomasti päättyneitä kertomuksia. 1970-luvulla Puskala kirjoitti pakinoita pääkaupunkiseudun paikallislehtiin ja voitti erään aikakauslehden järjestämän runokilpailun. Nykyisin hän toimii vapaana kirjailijana.
Sirpa Puskala asuu nykyisin Mikkelissä ja viettää talvet Mouttagiakassa, Kyproksella.
Puskala tunnetaan ennen kaikkea nuortenromaaneistaan. Vuonna 1991 julkaistu esikoisromaani "Kiti – mun paras kaveri" oli ehdokkaana Topelius-palkinnon saajaksi. Puskalan kirjoissa käydään läpi vaikeitakin asioita, muun muassa syömishäiriötä ja läheisen kuolemaa. Puskalalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2013.