hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suotatti
Suotatti ("Suillus flavidus" vanh. "Boletus flavidus") on Pohjois-Euroopan suoalueilla esiintyvä pieni tatti. Se on erittäin limainen ja kellertävä. Sen lakki on keskeltä hieman suippo. Sen pillit ovat väljät ja huomattavan kulmikkaat. Jalka ruskearenkaallinen, ja sen alapuolella on vaaleita sävyjä. Laji muistuttaa lehtikuusentattia, mutta sen kasvupaikat ovat tyystin toisenlaiset. Suotatti ei ole mikään suurharvinaisuus, mutta sitä ei esiinny suurina rypäinä eikä se ole erityisen satoisa. Mäntyrajan pohjoispuolelta lajia ei juuri tapaa, ja sen tiedetäänkin olevan männystä riippuvainen mykorritsasieni.
Suotatti on maultaan kelvollinen ruokasieni.
Akkaa päälle
Akkaa päälle on suomalainen komediasarja. Sarjan jokainen jakso on oma tarinansa. Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin vuonna 1994. Toinen tuotantokausi tehtiin 1996 ja ennen uusia jaksoja esitettiin neljä uusintaa ensimmäiseltä kaudelta. Kymmenen vuoden tauon jälkeen sarjaan tehtiin vielä viisi uutta jaksoa ja ne esitettiin alkuvuodesta 2006. Näiden uusien jaksojen jälkeen esitettiin vielä kuusi uusintaa vanhoista jaksoista.
Kuudes osa "Oikotuulet" palkittiin Venla-palkinnolla vuonna 1995. Seuraavana vuonna Akkaa päälle sai yleisö-Venlan. Team Ahma -jakson henkilöistä on tehty myös oma televisiosarja "Team Ahma". Akkaa päälle julkaistiin vuonna 2008 DVD:nä.
Marraskuussa 1996 "Helsingin Sanomien" Jukka Kajava luonnehti "Akkaa päälle" -sarjaa epätasaiseksi mutta inhimilliseksi ja ”hyväksi katsoa”. Hän piti siitä, että sarjan jaksot ovat vaihtelevasti työryhmän eri jäsenten käsikirjoittamia.
Akkaa päälle -sarjan jaksoista julkaistiin kolme tupla-DVD:tä vuonna 2008. Levyillä ei ole lisämateriaalia. Sarjan 15. jakso 'Team Ahma' on julkaistu vuonna 2005 "Team Ahma 1" DVD:llä.
Scott Jurek
Scott Jurek (s. 26. lokakuuta 1973) on yhdysvaltalainen ultrajuoksija. Hän asuu Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa.
Scott Jurek on kasviperäisen ruokavalion puolestapuhuja sekä terveydellisistä että ympäristön näkökulmasta. Hän ei ole syönyt lihaa vuodesta 1997 lähtien ja on noudattanut täysin kasviperäistä ruokavaliota vuodesta 1999. Jurek on maininnut että hänen ruokavaliollaan on ollut äärimmäisen suuri vaikutus hänen suorituskykyyn ja palautumiseen.
Veljekset Salmela
Veljekset Salmela Oy oli simolainen, linja-autoliikennettä harjoittava perheyritys. Se perustettiin vuonna 1923, mutta varsinainen linja-autoliikenne alkoi kuitenkin vasta vuonna 1927. Yrityksen toiminta alkoi siitä, kun Jens Salmela alkoi kuljettaa hevosella postia Ranualle. Yrityksen kotipaikka oli Simo, ja se liikennöi pääasiassa Meri-Lapin alueen linjaliikennettä, tilausliikennettä, Oulu–Haaparanta-vakiovuoroja sekä Oulu–Rovaniemi-pikavuoroa. Yhtiöllä oli toimitilat Simossa ja Torniossa.
Kemi-Tornion käräjäoikeus asetti Veljekset Salmelan konkurssiin 26. tammikuuta 2016. Konkurssipesä hoiti linja-autoliikennettä 9. helmikuuta 2016 saakka, jonka jälkeen osa vuoroista siirtyi Northbus Oy:lle, K. Hekkanen Oy:lle ja Orajärven Bussit Oy:lle. Vuoroista moni lakkautettiin kokonaan.
Vuonna 1984 Veljekset Salmela osti torniolaisen liikennöitsijän P. Nurminen Ky:n. Näin Veljekset Salmela Oy:n linjaliikenne laajentui Kemin pohjoispuolelle Tornion ja Tervolan alueille. Kaupassa Salmela sai Nurmiselta 28 linja-autoa, joista monet olivat konkurssiin asti liikenteessä. Samaan aikaan Salmela teki yhtiökaupat kemiläisen Veljekset Hietala Ky:n kanssa, joka liikennöi Kemin paikallisliikennettä.
Veljekset Salmela käytti vielä 2000-luvulla silloin jo harvinaisiksi käyneitä Kutterin 8- ja 9-korimallin linja-autoja 1970- ja 1980-luvuilta sekä Lahti 10 -korimallin linja-autoja 1970-luvulta. Nämä autot ovat pääasiassa lähtöisin P. Nurmisen yhtiökaupasta vuodelta 1984. Toimivaksi bussimuseoksi kutsutulla Salmelalla oli käytössään myös korivalmistajien Carrus, Wiima ja Delta-Plan linja-autoja. Alan harrastajat ovat sittemmin pääosin tallentaneet parhaimmassa kunnossa olevat autot.
Veljekset Salmela tunnettiin varsinkin linja-autoharrastajien keskuudessa vanhasta, 1970- ja 1980-luvuilta peräisin olevasta kalustostaan. Yrityksen linja-autot olivat ja ovat edelleen yleinen kaskujen aihe, kuten "jo isoisäkin kulki tällä samalla bussilla kouluun". Vitsit viittasivat yleensä linja-autojen ikään. Autot olivat kuitenkin hyvässä kunnossa aivan loppuaikoja lukuun ottamatta. Konkurssihuutokaupassa linja-autojen hinnat nousivat parhaimmillaan yli 5 000 euroon.
Perkolaattori
Perkolaattori eli pulputuspannu on kahvinkeitin, jossa kahvin valmistustapa on periaatteeltaan sama kuin mokkapannussa. Toisin kuin jälkimmäisessä, perkolaattorissa kahvin suodatus ei tapahdu paineistettuna eikä kahvi jää ylempään säiliöön.
Perkolaattorissa vesisäiliö on alimmaisena ja pannukarkea kahvijauhe annostellaan säiliön päällä olevaan siivilään. Kuumentunut vesi virtaa suodatinputkea ylös pannun yläosaan ja valuu sieltä kahvijauheen päälle. Suodatuttuaan neste valuu siivilän läpi takaisin alasäiliöön.
Sykli jatkuu kunnes koko nesteen lämpötila on lähellä kiehumispistettä, ja pannun pulputus lakkaa. Koska kahvi ei saa kiehua, pienentävät termostaatilla varustetut perkolaattorit pulputuksen päätyttyä lämmitystehoaan. Manuaaliohjasteisesta laitteesta on siinä vaiheessa kytkettävä sähkö pois tai säädettävä tehoa pienemmäksi.
Ensimmäiset perkolaattorit olivat levyllä tai avotulella suoraan ulkopuolelta kuumennettavia. Nykyään useimmat perkolaattorit toimivat omalla sähkömekanismillaan.
Aavasaksan rautatieasema
Aavasaksan rautatieasema (, ratakm 953+410) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka luokitellaan nykyisin linjavaihteeksi, jollaisena se toimii Kolarin radan perusparannustöiden aikana.
Liikennepaikka sijaitsee Tornionjokilaaksossa Aavasaksan kylässä Ylitornion kunnassa. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti ja ratapihan pääraiteen vaihteet purettiin rataosan turvalaitetöiden yhteydessä, kun liikenteenohjaus siirtyi hoidettavaksi kaukokäytöllä Oulusta käsin.
Liikennepaikka otettiin uudelleen käyttöön 11. toukokuuta 2009 linjavaihteena. Aiemmin purkamatta jätetty sivuraide yhdistettiin pääraiteeseen vaihtein, jotka asennettiin toukokuun alussa.
Rautatieasema on rakennettu 1927, jolloin rautatie Aavasaksaan valmistui. Liikennepaikalla on edelleen käytöstä poistettu kaksipilttuinen veturitalli vesitorneineen.
Paikallistie
Paikallistie (ruots. "bygdeväg") on aiemmin käytössä ollut nimitys niille nykyisille Suomen tieverkon yhdysteille, jotka palvelevat paikallista liikennettä ylemmäntasoisten yhdysteiden ohella. Vuoden 2006 alussa voimaan tullut uusi maantielaki ei enää tunne paikallistien käsitettä, vaan paikallistiet ovat nykyisin yhdysteiksi luokiteltuja maanteitä. Tienumerointijärjestelmässä entisille paikallisteille on varattu numerot 11000–19999. Numerointi on hallinnollinen, eikä näiden teiden numeroita merkitä maastoon.
Entisten paikallisteiden laajempi liikenteellinen merkitys on yleensä melko pieni, mutta maaseudun ja haja-asutusalueiden asukkaille, kesämökkiläisille sekä puutavarakuljetuksille merkitys voi olla hyvinkin suuri. Monet teistä ovat vanhoja kulkureittejä asutustaajamien eri kylien välillä.
Tornio-Pohjoinen
Tornio-Pohjoinen (, ) oli rautatieseisake Tornion rautatieasemaan kuuluvalla Tornion kolmioraiteella. Seisake ja kolmioraide sijaitsevat Tornion aseman pohjoispuolella paikassa, jossa rataosuudet Ouluun ja Kolariin erkanevat toisistaan.
Liikennepaikka avatiin henkilöliikenteelle 21. tammikuuta 1986. Se käsitti vaatimattoman pysäkkikatoksen sekä lyhyen henkilölaiturin. Seisakkeella pysähtyivät kaikki Kolarin suunnan henkilöjunat aina 3. toukokuuta 2004 saakka, jonka jälkeen pysähdykset lakkautettiin. Syynä lakkautukseen olivat vähäiset käyttäjämäärät, lyhyt laituripituus sekä vaarallinen sijainti kaarteessa. Liikennepaikka lakkautettiin virallisesti 9. tammikuuta 2005.
2. lokakuuta 2008 Ratahallintokeskus kuitenkin perusti uuden Tornio-Itäisen seisakkeen Kolarin pikajunien pysähdystä varten kolmioraiteen itäpuolelle.
Neulainen Jerkunen
Neulainen Jerkunen on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1994 ilmestynyt debyyttialbumi. Levy julkaistiin uusintapainoksena vuonna 1998. Albumilta ei julkaistu yhtään singleä.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta, ellei toisin mainittu.
Peter Žonta
Peter Žonta (s. 9. tammikuuta 1979 Ljubljana) on slovenialainen entinen mäkihyppääjä.
Žontan parhaat saavutukset ovat olympiapronssi joukkuemäestä Salt Lake Cityn kisoista sekä yksi maailmancupin osakilpailuvoitto mäkiviikolta 2004 Innsbruckin osakilpailusta.
Ammatiltaan Žonta on poliisi.
Damjan Fras
Damjan Fras (s. 21. helmikuuta 1973) on slovenialainen entinen mäkihyppääjä.
Hän kuului olympiapronssia voittaneeseen Slovenian joukkueeseen Salt Lake Cityn kisojen joukkuemäessä. Fras on saavuttanut myös normaalimäen pronssia junioreiden MM-kisoissa. Maailmancupin kilpailussa hän on esiintynyt viimeksi tammikuussa 2004. Kahtena seuraavana talvena hän kilpaili vielä Continental Cupissa.
Muovi antaa periksi
Muovi antaa periksi on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1995 ilmestynyt toinen studioalbumi.
Albumin tyylilajia on kuvailtu suomirockilla väritetyksi progressiiviseksi fuusiopopiksi. Levyllä pääosaan nousevat Tommi Liimatan absurdien sanoitusten epätavanomaiset aiheet ja yksityiskohdat. Levyn keskivaiheilla on esimerkiksi lintuaiheinen trilogia, ja sanoituksissa on epätavallisia huomioita ja vitsejä:
Albumilta julkastiin singlen lisäksi promosingle ”Sivulla jatkuu”, joka sisälsi nimikkokappaleen lisäksi kappaleet ”Saatteeksi”, ”Liittymä” sekä ”Kuvitus kirjoittajan”.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta ellei toisin mainittu.
Simpukka-amppeli
Simpukka-amppeli on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1998 ilmestynyt kolmas studioalbumi. Albumi on yhtyeen tuotannosta ainoa, jolla on vieraileva sanoittaja.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta, ellei toisin mainittu.
Juhana Torkki
Juhana Torkki (s. 1977) on suomalainen puhetaidon kouluttaja, kirjailija ja teologian tohtori. Häneltä ovat ilmestyneet teokset "Puhevalta" (2006), "Neuvotteluvalta" (2008) "Tarinan valta" (2014), "Puhevalta käyttöön" (2015) sekä latinasta suomennettu kokoelma roomalaisen filosofin Senecan tekstejä ("Elämän lyhyydestä", 2018).
Torkki varttui Keski-Suomessa ja kirjoitti ylioppilaaksi Korpilahden lukiosta 1996. Hänen isänsä oli ammatiltaan uskonnonopettaja ja äiti on lääkäri. Vuosina 1996-2005 Torkki opiskeli Helsingin yliopistossa teologiaa ja matematiikkaa ja Sibelius-Akatemiassa musiikkia. Hän väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2005.
Vuonna 2006 Torkilta ilmestyi tietokirja "Puhevalta", jossa hän arvosteli suomalaista puhekulttuuria ja esitti oman antiikkiin perustuvan mallinsa hyvästä puheesta. Kirja sisältää monia aikalaisarvioita muun muassa eturivin suomalaisista poliitikoista ja heidän esiintymisistään. Dosentti ja puheviestinnän yliopistonopettaja Jukka-Pekka Puro luonnehti Puhevaltaa "läpimurtoteokseksi" ja vertaa sitä retoriikan klassikoihin. Kirja herättikin heti ilmestyttyään runsaasti huomiota ja käynnisti keskustelun suomalaisen retoriikan tilasta. Samaan aikaan käytiin vuoden 2006 presidentinvaali, jonka edellä Torkki arvioi "Helsingin Sanomien" pyynnöstä ehdokkaiden kuvitteelliset kriisipuheet.
Vuonna 2008 Torkki ja Sami Miettinen julkaisivat teoksen "Neuvotteluvalta", jota muun muassa "Helsingin Sanomat" käytti huippupolitiikkojen neuvottelutaitojen arviointiin. Kirja sisältää neuvottelutaitojen nelijaon valtaan, analyyttisyyteen, sosiaalisuuteen ja periaatteellisuuten. Kehikkoa täydentävät kymmenet selkeät käytännön esimerkit yksityishenkilön basaarineuvotteluista politiikan huippuneuvotteluihin.
Alkuvuonna 2014 Torkilta ilmestyi teos "Tarinan valta". Huhtikuussa 2014 Torkki sai Otavan kirjasäätiön jakaman 15 000 euron arvoisen Tietokirjapalkinnon. Tarinan valta sai myös Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan.
Vuonna 2015 ilmestyi Torkin dialogimuotoinen "Puhevalta käyttöön", jossa esitetään 9-kohtainen malli hyvän puheen rakentamiseksi.
Vuonna 2018 Torkki suomensi latinasta kolme filosofi Senecan elämäntaidollista tekstiä. Kokoelma "Elämän lyhyydestä" nousi heti ilmestyttyään myyntitilastojen kärkipaikoille ja herätti huomiota mediassa.
Torkki on ollut tekemässä myös Otavan lukion äidinkielen "Särmä"-oppikirjasarjaa.
Tuparilaiset kielet
Tuparilaiset kielet muodostavat viiden kielen tupi-kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka kieliä puhutaan Brasiliassa. Yksi kielistä on jo sammunut.
New Romantic
New Romantic eli uusromantiikka oli 1980-luvulla suosittu popmusiikin tyylisuunta. Suurinta suosiotaan se nautti 1970-luvun lopun ja 1980-luvun puolivälin välisenä aikana. New Romantic -tyylisuunnan tunnusmerkkeihin kuului räväkkä pukeutuminen, voimakkaat meikit sekä syntetisaattorien käyttö musiikissa. Suomen suosituin ja tärkein New Romantic -yhtye oli Dingo.
Saukkojärven kotiseutu- ja koulumuseo
Saukkojärven kotiseutu- ja koulumuseo sijaitsee Saukkojärven kylässä Ranuan kunnassa Lapin läänissä, noin 20 kilometrin päässä Ranuan kirkonkylältä pohjoiseen. Museo on kulttuurihistoriallinen erikoismuseo, ja se on avoinna kesä–elokuussa. Koulu on Ranuan kunnan vanhin koulurakennus.
Museoon kuuluvat Saukkojärven vanhan kansakoulun päärakennus vuodelta 1898, asuntola, liiteri sekä rantasauna. Kansakoulun kahden luokkahuoneen sekä opettajan asunnon sisustus on peräisin vuosilta 1930–1956. Koulun vintillä ovat kotiseutumuseon näyttelytilat.
Halikon Sulkis
Halikon Sulkis ry (HalSu) on Halikossa Varsinais-Suomessa toimiva sulkapalloseura. Seura aloitti toimintansa yleisseura Halikon Hakoniskojen alajaostona 24.3.1994. Itsenäinen seura perustettiin 1.11.1995 ja se mahdollistaa Salon talousalueen asukkaiden, niin aikuisten kuin junioreidenkin, sulkapalloharrastuksen sekä kilpa- että harrastetasolla. Seuralla on kaudella 2017-2018 pelaajia Suomen Sulkapalloliiton määrittelemissä tasoluokissa V-C. Jäsenmäärältään seura oli vuonna 2014 Suomen Sulkapalloliiton jäsenseuroista 33. suurin. Seura on järjestänyt vuosittain vuodesta 2004 vuoteen 2008 asti SSuL:n alaiset kansalliset kilpailut, joissa on pelattu luokat A, B, C ja D. Vuosina 2009-2013 kilpailuissa oli mukana myös SM-tason pelaajat (Valio-luokka). Tästä eteenpäin vain luokat A, B ja C.
Seuran johdossa vuonna 2018 toimii Marjaana Sorokin.
6 seuran pelaajaa on seuran historian aikana selvittänyt tiensä SM-tasolle (valio) asti. He ovat (suluissa lajit) Jouni Junnila (nelin- ja sekanelinpeli), David Powney (nelin- ja sekanelinpeli), Riina Mäkelä (kaksinpeli), Minna Färm (sekanelinpeli), Marjaana Sorokin (sekanelinpeli) ja Sanna Mikkola (sekanelinpeli).
Parhaimpia saavutuksia ovat parin Junnila/Powney eteneminen miesten nelinpelissä puolivälieriin sijoille 5-8 vuoden 2005 Suomen mestaruuskilpailuissa, parin Junnila/Ulrika Syrjävaara, ESB eteneminen sekanelinpelissä samoille sijoille vuosien 2006 ja 2008 SM-kilpailuissa ja parin Sanna Mikkola/Jesper von Hertzen, HBC eteneminen sekanelinpelissä samoille sijoille vuoden 2018 SM-kilpailuissa.
Mondelaiset kielet
Mondelaiset kielet muodostavat tupi-kieliin kuuluvan kieliryhmän, jonka kuutta kieltä puhutaan ainoastaan Brasiliassa. Yhden kielistä uskottiin olevan sammunut, mutta se ja kaksi jäljellä olevista kielistä ovat vaarassa sammua.
K. J. Lång
Karl Johan Lång (30. toukokuuta 1934 Pirttikylä – 24. syyskuuta 1998 Helsinki) oli oikeustieteen kandidaatti, joka toimi vankeinhoitolaitoksen ylijohtajana ja oikeusministeriön vankeinhoito-osaston osastopäällikkönä vuodesta 1970 alkaen. Hän oli myös lyhytaikaisen Teuvo Auran II virkamieshallituksen oikeusministeri vuosina 1971–1972.
Lång toimi vuosina 1989–1992 perusoikeuskomitean puheenjohtajana. Komitea valmisteli perusoikeusuudistusta, joka toteutui vuonna 1995.
Hän toimi Suomen Demokraattisten Lakimiesten puheenjohtajana samaan aikaan kuin ollessaan oikeusministeri 1971–1972 sekä kuului kansainvälisen kattojärjestön Kansainvälisen demokraattisten lakimiesten liiton IADL:n varapuheenjohtajistoon 1970–1975.
Lång toimi myös vuonna 1996 Sosiaali- ja terveysministeriön asettaman huumausainepoliittisen toimikunnan puheenjohtajana sekä Ihmisoikeusliitto ry:n puheenjohtajana vuosina 1988–1995.
Lång jäi eläkkeelle vuoden 1997 lopussa ja kuoli seuraavana vuonna syöpään 64 vuoden ikäisenä. K. J Långin katsotaan vaikuttaneen johtajakaudellaan rangaistusten täytäntöönpanoa koskevan lainsäädännön uudistamiseen ja vankien aseman parantamiseen merkittävästi. Hän oli profiloitunut rangaistuspolitiikassa "korostetun liberaaliksi".
Disinformaatio
Disinformaatio () tarkoittaa tarkoituksellista harhaanjohtavaa tietoa tai tiedotusta.
Sana 'disinformaatio' on lainasana vuonna 1949 ensimmäisen kerran esiintyneestä venäjän kielen sanasta "dezinformatsija" (Дезинформация), josta sana edelleen on omaksuttu esimerkiksi englannin kieleen vuonna 1955. Sanan alkuperän sanotaan olevan ranskan kielessä (des+information). Tarkoituksella ulkomaalaisperäiseltä kuullostavan sanan kehitti Josef Stalin.
Disinformaation käyttö on voimistunut erityisesti 2000-luvulla Venäjällä, jossa kerrotaan olevan tähän tarkoitukseen perustettuja ”trollitehtaita”. Euroopan unioni on käynyt taisteluun Venäjän disinformaatiota vastaan julkaisemalla säännöllisesti katsausta venäläisestä disinformaatiosta.
Guns for Hire
Guns for Hire on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale, joka julkaistiin vuonna 1983 kuudentena kappaleena albumilla "Flick of the Switch" ja singlenä se julkaistiin samana vuonna. Kappaleen on tehnyt kitaristit Angus Young ja Malcolm Young sekä laulaja Brian Johnson. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Viktor Dyk
Viktor Dyk (31. joulukuuta 1877 Pšovka u Mělníka – 14. toukokuuta 1931 Lopud) oli tšekkiläinen runoilija, romaani- ja näytelmäkirjailija, poliitikko, poliittinen kirjoittaja ja lakimies.
Dyk vangittiin ensimmäisen maailmansodan aikana Itävalta-Unkarin vastaisesta aktivismista. Hänen poliittiset kantansa olivat konservatiivisia ja kansallismielisiä. Tšekkoslovakian ensimmäisen tasavallan aikana hän oli vasemmistolaisen presidentin Tomáš Masarykin vaikutusvaltaisimpia vastustajia.
Tha Blue Carpet Treatment
Tha Blue Carpet Treatment on Snoop Doggin kahdeksas sooloalbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2006. Albumin väitetään olevan yhteydessä Snoop Doggin Crips-yhteyksiin, koska albumin kannen sininen väri yhdistetään Crips-jengiin.
Tha Blue Carpet Treatmentilla vierailee paljon muita artisteja, esimerkiksi Akon, R. Kelly, Ice Cube, B-Real, Stevie Wonder, The Game ja Dr. Dre. Tuottajina toimivat muun muassa Dr. Dre, Akon ja Pharrell Williams. Snoop Dogg on kertonut MTV:lle, että pop- ja R&B-kappaleiden tekemisen jälkeen hän haluaa palata takaisin "gangsta"-juurilleen synnyinpaikkaansa Long Beachiin ja että albumin musiikki on luotu tunnetilojen inspiroimana.
Yhdystie 8791
Yhdystie 8791 on Suomen tieverkon yhdystieosuus Vaalan ja Vaalan Järvikylän välillä. Tie haarautuu Vaalan kirkonkylän pohjoispuolella valtatieltä 22 ja päättyy Vaalan kirkonkylän liikenneympyrässä seututien 800 risteykseen. Tien pituus on 2,5 kilometriä.
Neretva
Neretva on joki Bosnia ja Hertsegovinassa. Neretvan alkulähteet sijaitsevat Dinaarisilla Alpeilla, josta joki virtaa etelään päätyen Adrianmereen. Joen kokonaispituus on 225 kilometriä, joista 203 kilometriä on Bosnia-Hertsegovinan ja viimeiset 22 kilometriä Kroatian alueella.
Neretvajoki ja sen muovaama laakso ovat olleet historiassa merkittävä kulkureitti Dalmatian rannikon ja Hertsegovinan maakunnan välillä. Hertsegovinan nykyinen valtaväylä, Adrianmeren rannikolta Mostariin ja edelleen Sarajevoon menevä E73-tie kulkee suurimman osan matkastaan Neretvan itärantaa myöten. Suurin Neretvan varrella sijaitsevista kaupungeista on Hertsegovinan maakunnan pääkaupunki Mostar.
Toisessa maailmansodassa Jugoslavian partisaanit kävivät Neretvan varsilla merkittäviä taisteluja saksalaisia miehittäjiä vastaan. Mostarin taisteluissa vuosina 1992–1993 kaupungissa tuhottiin kaikki Neretvan yli johtavat sillat, viimeisenä symboliselta ja kulttuurihistorialliselta arvoltaan merkittävä Stari most. Taistelujen päätyttyä sillat on jälleenrakennettu.
Muita Neretvan varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat Bosnia-Hertsegovinan puolella mm. Jablanica, Čapljina ja turkkilaisarkkitehtuuristaan kuuluisa Počitelj, Kroatian puolella mm. Metković.
Ou nou!
Ou nou! on suomalainen 15-osainen komediasarja, jossa miehet ja naiset ovat ikään kuin vaihtaneet rooleja keskenään. Sarja perustuu Kaverille ei jätetä -sarjan jaksoon "Jorma löytää tyylinsä". Sarja on julkaistu kokonaisuudessaan DVD:llä.
Sarjaa on esitetty uusintana Nelosella ainakin vuosina 2010, 2015 ja 2017.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat nykyaikaan kertoen toimitusjohtaja Suvi Kurkelan ja urakoitsija Milja Rautakouran perheiden edesottamuksista. Näitä tapahtumia tarkastellaan aviopuolisoiden, sairaanhoitaja Reino Kurkelan ja pankkivirkailija Tapio Rautakouran näkökulmasta. Reinolla ja Tapiolla on yhteinen ystävä, sosiologi Jorma Härmälä, joka taas seurustelee Mariannen kanssa, joka on ammatiltaan yliluutnantti.
Peter Doak
Peter Doak (s. 17. kesäkuuta 1943) on entinen australialainen lyhyiden matkojen vapaauimari, joka voitti pronssia Tokion olympialaisissa 1964.
Vapaauintiviestijoukkueessa uivat hänen lisäkseensä Bob Windle, David Dickson sekä John Ryan. He hävisivät Yhdysvaltojen sekä Saksan joukkueille.
Doak voitti myös 4 × 110 jaardin vapaauintiviestin 1962 kansainyhteisön kisoissa.
Doak aloitti uinnin harrastamisen pääasiassa astmansa takia, ja hän liittyi uintiseuraan yhdeksän vuoden iässä. Hän harrasti uintia noin 20 vuotta, ja suurimman osan ajasta hän kuului Geelong Swimming Club:n valmennettaviin. Doak oli 23-vuotias kun hän osallistui olympialaisiin. Hänen valmistautumisensa kilpailuihin oli raskasta ja ahkeraa, hän saattoi uida 50 kilometriä viikossa, ja kävi usein kuntosalilla uintiharjoitustensa lisäksi.
Taiza Thomsen
Taiza Thomsen Severina on brasilialainen missi. Hän voitti Miss Brasilia -kilpailun 2002 ja edusti maataan saman vuoden Miss Maailmassa. Hän on kotoisin Santa Catarinan osavaltiosta.
Thomsen suunnitteli journalistin ja TV-juontajan uraa. Hän mainitsi harrastuksikseen tenniksen, uimisen, lukemisen, laulun, samban ja vatsatanssin. Alun perin Miss Brasilian 2002 voitti Josiane Oliveira, joka kuitenkin riisuttiin kruunustaan, koska hän oli sääntöjen vastaisesti naimisissa.
Thomsen on missiksi valintansa jälkeen työskennellyt valokuvamallina São Paulossa ja siirtyi sittemmin Eurooppaan.
Thomsen pääsi otsikoihin helmikuussa 2007, kun hänen perheensä ilmoitti hänen kadonneen Lontoossa syyskuussa 2006. Hän oli lopettanut puhelunsa vanhemmilleen äkillisesti, eikö ollut ottanut yhteyttä tämän jälkeen. Brasilialaisviranomaiset ilmoittivat katoamisesta Interpolille 25. tammikuuta, jonka jälkeen Thomsen soitti perheelleen 5. helmikuuta.
Dreamgirls (elokuva)
Dreamgirls on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka tuotti yhdessä DreamWorks Pictures ja Paramount Pictures. Elokuva julkaistiin kolmessa erikoisnäytöksessä alkaen 15. joulukuuta 2006. Kansainväliseen levitykseen elokuva julkaistiin 12. tammikuuta 2007.
Elokuvan on ohjannut Bill Condon ja käsikirjoittanut Condon sekä Tom Eyen. Se perustuu samannimiseen vuoden 1981 Broadway-musikaaliin.
Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta vuoden 2007 Oscar-gaalaan ja voitti kaksi: paras naissivuosa (Jennifer Hudson) ja paras äänitys. Hudson voitti lisäksi sivuosaroolistaan BAFTAn, Golden Globen ja SAGin. Kahdella viimeksi mainitulla palkittiin lisäksi Eddie Murphy ja elokuva voitti kokonaisuudessa myös parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globen.
Elokuva alkaa vuodesta 1962, kun The Dreamettes -trio yrittää tulla kuuluisaksi. Trion jäsenet ovat päälaulaja Effie White ja hänen ystävänsä, taustalaulajat Lorrell Robinson ja Deena Jones. He osallistuvat Detroitin teatterin amatöörikykyjenetsintäkilpailuun, mutta häviävät. Takahuoneessa he tapaavat Cadillac-kauppiaan nimeltään Curtis Taylor Jr, joka ryhtyy tyttöjen manageriksi. Sanoittaja on Effien veli C.C. Pian tytöistä tulee soul-laulaja James Thunder Earlyn taustalaulajia ja Curtis aloittaa oman levy-yhtiönsä nimeltä Rainbow Records. Kun heidän ensimmäinen singlensä ei menesty, Curtis lahjoo DJ:t soittamaan heidän kappaleitaan. Myöhemmin Jimmyn vanha manageri Marty lähtee riideltyään Curtisin kanssa. Curtis järjestää Jimmylle ja Dreametteseille esiintymisen Miamissa. Sitten hän erottaa Jimmyn ja Dreamettes saa oman show’n. Curtisin mielestä Effien vahva ääni ei vetoa valkoiseen yleisöön, joten Curtis tekee Deenasta ryhmän päälaulajan ja vaihtaa ryhmän nimeksi The Dreams. Kun Deenasta tulee päälaulaja, Effie kokee jäävänsä varjoon. Myöhemmin Effie saa ryhmästä potkut ja hänen tilalleen otetaan Michelle Morris ja nimi muutetaan Deena Jones and The Dreamsiksi.
Seitsemän vuotta myöhemmin Effie elää yksinhuoltajana ja hänellä on tytär nimeltä Magic. Curtis ja Deena ovat menneet naimisiin. Lorrell ja Jimmy ovat yhdessä ja C.C. ja Michelle seurustelevat. Effie tapaa Martyn ja aloittaa jälleen uransa laulajana. Myöhemmin Jimmy löytyy hotellihuoneesta kuolleena ja kuolinsyyksi todetaan heroiinin yliannostus. Kun Curtis reagoi Jimmyn kuolemaan kylmästi, C.C. menee Effien luo ja he julkaisevat Effien comeback-singlen One Night Only. Curtis suuttuu ja tekee Deenan levytettäväksi One Night Onlyn discoversion. Kun Effie, C.C. ja Marty vievät asian oikeuteen, Deena saa tietää millainen mies Curtis todella on. Deena jättää Curtisin ja alkaa elää omaa elämäänsä. Myöhemmin The Dreams hajoaa ja Effie tulee esiintymään Deenan, Lorrelin ja Michellen kanssa ollen ryhmän päälaulaja. Lopussa selviää, että Curtis on Effien Magic-tyttären isä.
Kaverille ei jätetä
Kaverille ei jätetä on suomalainen draama-komediasarja, jota on tehty kolme tuotantokautta. Sarjan on tuottanut Tuotanto Oy Säihky. Jokainen sarjan jakso on oma tarinansa. Sarjan nimi on myös yleinen nykypuhekielen sanonta. Se on ironinen muunnelma sota-ajoilta peräisin olevasta sanonnasta "Kaveria ei jätetä", joka viittaa taistelijoiden jaloon tapaan auttaa toisiaan kaikkein vaikeimmissakin tilanteissa.
Useimmat sarjan jaksot käsikirjoitti Pirkka-Pekka Petelius ja Taneli Mäkelä, jotka myös näyttelivät monissa sarjan jaksoissa. Muita kirjoittajia olivat muun muassa Mikko Kivinen, Jaakko Ojanne, Jukka Halttunen, Juuso Räsänen, Rabbe Sandelin, Martin Ilmoni ja Janne Suutarinen. Ohjaajina toimivat Taneli Mäkelä, Mikko Kivinen ja Mikko Mattila.
Sarjan jaksoissa vieraili pääosia esittäneiden Mäkelän, Peteliuksen, Jukka Rasilan ja Vesa Vierikon lisäksi lukuisia suosittuja näyttelijöitä kuten Antti Litja, Ritva Valkama, Pentti Siimes, Pirkko Hämäläinen, Kristiina Elstelä, Leena Uotila, Heikki Kinnunen, Irina Björklund, Martti Suosalo, Janne Reinikainen ja Jani Volanen.
Sarja on voittanut Media & Message -palkinnon vuosina 2000 ja 2002. Sarjan jakso "Candy Fellows" oli neloskanavan vuoden 1999 katsotuin kotimainen viihdeohjelma. Sarjan jaksoja on esitetty Suomen televisiossa viimeksi Nelonen-kanavalla joulukuussa 2012. Lisäksi jaksoa ”Pikkujoulu” on esitetty useina vuosina joulunaikaan muusta sarjasta erillään.
Jaksoista "Jorma löytää tyylinsä" ja "Mirri" tehtiin myös omat tv-sarjat, "Ou nou!" ja "Handu pumpulla".
Kaverille ei jätetä -sarja julkaistiin kokonaisuudessaan kuuden DVD:n sarjana. Jokainen DVD sisältää viisi jaksoa sekä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Taneli Mäkelän kommentit jaksoista. Jaksot eivät ole DVD:illä alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Ensimmäiset kolme dvd:tä julkaistiin 2006–2007, loput kolme DVD:tä jäivät odottamaan myöhempää julkaisua. Tuotanto Oy Säihky ja Pan Vision julkaisivat kaikki kuusi DVD:tä yhdellä kerralla 26. marraskuuta 2009.
Mikko Hovi
Mikko Hovi (11. lokakuuta 1879, Koivisto – 10. heinäkuuta 1962, Helsinki) oli suomalainen taiteilija ja kuvanveistäjä.
Mikko Hovin vanhemmat olivat maanviljelijä Abram Hovi sekä Judit Pönni. Hovi avioitui kahdesti. Yhdessä vaimonsa kanssa tehdyn jälkisäädöksen mukaisesti Mikko Hovin taiteellisen tuotannon sai perintönä taiteilijan kuoleman jälkeen Hämeenlinnan taidemuseo, jonka kokoelmissa on näin ollen runsaasti Hovin teoksia. Hänen teoksiaan on nähtävillä myös Ateneumin kokoelmissa, Amos Andersonin taidemuseossa, Lahden taidemuseossa sekä Kemin taidemuseossa.
Hovi opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1907–1911 sekä 1916. Hän suoritti ensimmäisen esiintymisensä kuvanveistäjänä vuonna 1915. Hovi osallistui pitkän elämäntyönsä aikana melko harvoin julkisiin näyttelyihin Suomessa ja tällöinkin vain yhteisnäyttelyihin. Hän asetti töitään näytteille Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1930-1950-luvulla.Lisäksi hän on tehnyt lukuisia puuveistoksia Suomen maaseudulla sijaitseviin kirkkoihin.
Blood Ceremony Films
Blood Ceremony Films on riippumaton pääkaupunkiseudulla toimiva, lähinnä kauhueroottisia elokuvia tuottava ryhmä. Elokuvien ohjaajana ja tuottajana toimii Sami Haavisto. Ryhmä koostuu kokonaan vapaaehtoisista henkilöistä, eikä kenellekään heistä makseta palkkaa. Ryhmässä on noin 150 jäsentä (50 aktiivista) ja jäsenistö koostuu harrastajista alan ammattilaisiin.
Ryhmän elokuvista on ollut arvosteluja useissa elokuva-alan lehdissä ja sitä on myös haastateltu Subtv:lla lokakuussa 2004.
Vuonna 2008 ryhmä alkoi julkaista neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Blood Ceremony Magazine -lehteä, joka käsittelee muun muassa kauhu-, gore-, roska- ja independent-elokuvia. Samana vuonna ryhmä allekirjoitti levityssopimuksen englantilaisen Redemption Filmsin kanssa Blood Ceremonyn kolmen ensimmäisen elokuvan julkaisemisesta DVD:llä kansainvälisesti.
Kenian vaakuna
Kenian vaakuna on Kenian tunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella. Siihen on kuvattu kaksi leijonaa, jotka pitävät kiinni maasaiden keihäistä ja kannattelevat perinteistä afrikkalaista kilpeä, jossa on värit musta, punainen, vihreä ja valkoinen. Kilven värit symboloivat kenialaisia (musta), maataloutta ja luonnonvaroja (vihreä), taistelua vapauden puolesta (punainen) ja rauhaa sekä yhtenäisyyttä (valkoinen). Kilvessä kuvatulla vasemmalle katsovalla kukolla on kirves, joka paikallisen tavan mukaan symboloi uutta elämää ja menestystä. Kilpi ja leijonat seisovat Mount Kenyan silhuetilla. Sen päälle on kuvattu Kenian tärkeitä maataloustuotteita: kahvi, kamomilla, tee, sisal, ananas ja maissi. Vaakunan alapuolella punaisessa nauhassa lukee Kenian motto "HARAMBEE".
Harold Holt
Harold Edward Holt (5. elokuuta 1908 – 17. joulukuuta 1967) oli australialainen poliitikko ja maansa 17. pääministeri vuodesta 1966 katoamiseensa asti.
Holt syntyi Sydneyssä. Hänen vanhempansa erosivat 1918. Holt opiskeli yliopistossa ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1930. Holt meni 1940-luvun lopussa naimisiin jo yliopistoaikoinaan tapaamansa Zara Baten kanssa.
Holt aloitti poliittisen uransa 1930-luvulla. Hänet valittiin Australian parlamenttiin 17. elokuuta 1935. Pääministeriksi noustuaan 1966 hänellä oli takanaan jo useita ministeriyksiä. Joulukuussa 1958 Arthur Fadden vetäytyi ja Holt nimitettiin valtion varainhoitajaksi.
Holt nimitettiin pääministeriksi vuonna 1966. Hän tuki avoimesti Yhdysvaltain toimintaa Vietnamin sodassa.
Holt oli 17. joulukuuta 1967 ystäviensä kanssa rannalla katsomassa englantilaisen Alec Rosen purjehdusta. Hän väitti tuntevansa rannan hyvin, mutta aallokko oli hänen lähtiessään uimaan merta kohti hyvin voimakasta ja hän katosi pian veden alle. Paikalle hälytettiin apua ja iltaan mennessä pelastusoperaatiossa oli mukana 190 henkeä. Etsinnät lopetettiin virallisesti 5. tammikuuta. Holtin ruumista ei koskaan löydetty.
Muistotilaisuuteen osallistui kaksi tuhatta kutsuvierasta. Jotkut epäilivät hänen tehneen itsemurhan.
Luettelo Suomen sodan joukoista
Luettelo Suomen sodan joukoista listaa Suomen sodassa 1808–1809 taistelleet Ruotsi-Suomen ja Venäjän keisarikunnan maa- ja merivoimien joukot.
Jade Puget
Jade Errol Puget (s. 28. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalaisen AFI-yhtyeen kitaristi. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1998. Ennen AFI:n liittymistä Puget soitti useissa yhtyeissä, merkittävimpänä Loose Change.
Jade Pugetin äänitykset AFI:N kanssa ovat mukaan lukien EP:t "Black Sails" (1999), "All Hallows" (1999), "The Days of the Phoenix" (2001) ja "336" (2002) sekä Cd:t "Black Sails in the Sunset" (1999), "The Art of Drowning" (2000), "Sing the Sorrow" (2003), "Decemberunderground" (2006) ja Crash Love (2009).
Saviselkä–Piippola-tie
Saviselkä–Piippola-tie on museotie Kärsämäen ja Siikalatvan kuntien alueella. Museotieosuus käsittää lähes koko yhdystien 8000, joka on Suomen tieverkon osuus Kärsämäen Saviselän kylän ja Siikalatvan Piippolan taajaman välillä.
Tie haarautuu Saviselässä valtatieltä 28 ja päättyy Piippolan taajamassa seututien 800 risteykseen. Tien pituus on 23,8 kilometriä.
Saviselkä–Piippola-tiestä tuli museotie vuonna 1982. Tie rakentui historiaselvityksen mukaan 1700-luvulla poluista ja kyläteistä. Senaatin päätöksellä siitä tehtiin pitäjien yhdystie vuonna 1825. Valtion hoitoon tie siirtyi vuonna 1920. Vuoteen 1953 saakka tie oli osa valtatietä 4.
Tie kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin kulttuurihistoriallisiin ympäristöihin.
Piippolan ammatti- ja kulttuuriopisto ja Pentti Haanpään koulu sijaitsevat yhdystie 8000:n varrella lähellä Piippolan taajaman keskustaa.
Swazimaan lippu
Swazimaan lippu on Swazimaan kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on otettu käyttöön 6. lokakuuta 1968.
Punainen väri symboloi Swazimaan menneisyyttä, sininen puolestaan rauhaa ja tasapainoisuutta. Keltainen väri symboloi maan varoja. Lipun keskellä symboloivat kilpi ja kaksi keihästä maan turvaa vihollisilta. Kilven värit kuvaavat rauhaa mustien ja valkoihoisten välillä.
Hermann Tilke
Hermann Tilke (s. 31. joulukuuta 1954 Olpe, Länsi-Saksa) on saksalainen arkkitehti, joka on tunnettu uusien moottoriratojen ja olemassa olevien ratojen muokkausten suunnittelijana.
1980-luvulta lähtien Tilke on ajanut vakioautoilla, pääasiassa Nürburgring Nordschleifella VLN-kestävyysajosarjassa ja Nürburgringin 24 tunnin ajoissa. Hän ja Dirk Adorf voittivat 2003 ja 2004 joitakin VLN-kisoja V8Starilla.
Hermann Tilken suunnittelemia Formula 1 -ratoja tai niiden muokkauksia:Hermann Tilken suunnittelemia moottori-, katu- ja kartingratoja:
Mihrab
Mihrab () on moskeijan seinään rakennettu syvennys, joka osoittaa rukoussuunnan eli qiblan () Mekkaan päin.
Useimmat mihrabit on arkkitehtuurisesti suunniteltu ja koristeltu siten, että ne antavat mielikuvan ovesta tai tiestä Mekkaan.
Maarja
Maarja on melko yleinen virolainen naisen etunimi.
Pie Geelen
Pieke (Pie) Geelen (s. 20. lokakuuta 1972, Nijmegen, Gelderland) on entinen alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 1996. Siellä hän sijoittui viidenneksi 4x100 metrin vapaauintiviestissä, yhdessä Mark Veensin, Martin van der Spoelin, ja Pieter van den Hoogenbandin kanssa.
Joakim Terentjef
Joakim Terentjef (Jaakkima Terentinpoika) oli 1600-luvulla Karjalassa vaikuttanut ortodoksipappi, joka siirtyi opettamaan luterilaista oppia.
Ruotsin sai Stolbovan rauhassa 1617 haltuunsa muun muassa Käkisalmen läänin, jonka väestö oli lähes kokonaan ortodoksista. Väestöä pyrittiin luterilaistamaan muun muassa kansanvalistuksen avulla, ja tärkein muoto oli Lutherin katekismuksen opettaminen. Opetustyötä varten pyrittiin palkkaamaan ortodoksipappeja, jokseenkin kehnolla menestyksellä. Vuonna 1644 pappeja oli neljä, ja lisäksi kuusi ortodoksitiakkaa. Kuuluisin työhön suostuneista papeista oli Joakim Terentjef.
Novgorodin metropoliitta oli vihkinyt Terentjefin ortodoksipapiksi vuonna 1623, ja hänet oli määrätty papiksi Suistamolle. Hän osoitti kiinnostusta luterilaisuutta kohtaan siinä määrin, että maaherra Magnus Nieroth kutsui hänet Uukuniemen ortodoksiseurakunnan papiksi, ja sieltä 1638 edelleen Kurkijoen seurakunnan kirkkoherraksi. Kurkijoella oli kuitenkin jo ortodoksipappi, rovasti Osip Kuisma.
Nieroth suunnitteli Kurkijoelle koulua ortodokseja varten. Terentjefin piti opettaa pari ensimmäistä vuotta, ja sitten voitaisiin vielä palkata toinen, luterilainen opettaja..
Seurakuntalaiset eivät hyväksyneet Terentjefiä, vaan tukivat entistä pappiaan. Pietari Brahen vieraillessa Kurkijoella 1639 hän syrjäytti Osipin ja nimitti Joakim Terentjefin Kurkijoen ortodoksien rovastiksi, jolloin hänestä tuli ortodoksipappien esipaimen. Toimenpide oli Brahelle poikkeuksellinen, sillä hän oli useaan otteeseen tähdentänyt luterilaistamisen perustuvan vapaaehtoisuuteen.
Tilanne kärjistyi erään seurakuntalaisen, vouti Jefim Simonoffin syyttäessä Terenjefiä noituudesta. Simonoffin mukaan Terentjef olisi tarjoutunut opettamaan taikakeinoja hänen pojalleen, ja Simonoffin kieltäydyttyä oli sokeuttanut pojan. Asian johdosta Terentjef haastettiin 1642 Kurkijoen talvikäräjille. Hän puolustautui väittämällä, että koko syyte johtui hänen opetustyöstään ja kääntymyksestään luterilaiseen uskoon. Väite ei herättänyt lautamiehissä toivottua vastakaikua: Terentjef tuomittiin kuolemaan noituudesta.
Kaikki kuolemantuomiot oli alistettava hovioikeuden ratkaistavaksi. Hovioikeudessa Terentjef puolustautui menestyksellisesti. Lisäksi Pietari Brahe pyrki vaikuttamaan tuomion kumoamisen puolesta ja lähetti hovioikeudelle kirjeen. Hovioikeudesta Terentjef määrättiin kuultavaksi Turun tuomiokapituliin asti, missä tarkistettiin asian uskonopilliset kysymykset. Vuonna 1643 hovioikeus kumosi tuomion ja palautti Terentjefin virkaansa, jota hän hoiti vuoteen 1652.
Kestilän laskiaishiihdot
Kestilän laskiaishiihdot (myös "Kestilän kansalliset laskiaishiihdot") on maailman vanhin keskeytyksettä joka vuosi järjestetty hiihtokilpailu. Hiihdot järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1891.
Aiemmin laskiaishiihdot järjestettiin Siikajoen jäällä. Nykyisin järjestämispaikkana on Maksinharjun hiihtostadion. Vuonna 2015 laskiaishiihdot järjestettiin 125. kerran. Sarjoja oli miehille ja naisille yhteensä 24 kpl, ja reittien pituudet olivat 2–15 km.
Bruselloosi
Bruselloosi ("brusellosis") on "Brucella"-bakteerien aiheuttama infektiotauti. Useat "Brucella"-bakteerit voivat tarttua ihmiseen suoraan kotieläimistä tai näiden maidosta.
Tautia on tavattu Suomessa vain ulkomailta tulleina yksittäistapauksina; Euroopassa sitä kuitenkin esiintyy ainakin Espanjassa, Turkissa ja Kreikassa.
Eläinlääketieteessä eläinten bruselloosista käytetään yleensä nimityksiä luomistauti ja luomatauti, koska se johtaa elinkelvottoman sikiön syntymiseen ennenaikaisesti. Suomessa luomistautia todettiin viimeksi vuonna 1960.
Ihmisen bruselloosin aiheuttaa "Brucella abortus". Bakteeri aiheuttaa elimistöön päästyään voimakasta kuumeilua, imusolmukkeiden, pernan ja maksan laajenemista sekä luusto-, keskushermosto-, sydän- keuhko- ja virtsaoireita.
Bruselloosi itää 5–35 vuorokautta, minkä jälkeen sen oireina ovat eri puolilla kehoa suurentuneet imusolmukkeet, selkä- ja päänsärky sekä pahoinvointi. Hoitamattomana tauti voi kroonistua tai johtaa jopa kuolemaan.
Bruselloosia on syytä epäillä, kun potilaalla on selittämätön kuumetauti ja hän on ulkomailla ollessaan nauttinut pastöroimatonta maitoa tai juustoa taikka koskenut eläimeen. Diagnoosi tehdään viljelemällä verestä tai määrittämällä seerumista brusellan vasta-aineet.
Bruselloosia hoidetaan mikrobilääkkeillä. Aikuisilla käytetään doksisykliinin rinnalla joko gentamysiiniä, streptomysiiniä, siprofloksasiinia tai rifampisiinia, lapsilla sulfatrimetopriimia ja gentamysiiniä. Epäilytapauksissa yleislääkärin on aina syytä konsultoida infektiolääkäriä.
"Brucella"-bakteerilla on useita, eri eläimiin tarttuvia serotyyppejä. Luomistautia esiintyy naudoilla ("B. abortus", ihmisillä bangintauti), lampailla ja vuohilla ("B. melitensis", ihmisillä maltankuume), sioilla ("B. suis", tarttuu myös ihmiseen) ja koirilla ("B. canis", tarttuu myös ihmiseen). Lampailla esiintyvä "B. ovis" aiheuttaa pässin lisäkivestulehdusta.
"Brucellan" leviämistä voidaan torjua maidon pastöroinnilla ja tartuntavaaran olemassa ollessa desinfiointiaineiden käyttämisellä.
Rysä
Rysä on katiskan sukua oleva kalanpyydys, joka on Suomessa ollut käytössä jo 1500-luvulla. Rysän malli on pysynyt perinteisenä vuosisadasta toiseen. Rysässä oli alun perin puiset kaaret eli vanteet. Näiden vanteiden ympärille pingotettiin verkko. Rysässä on vaihteleva määrä nieluja ja myös malli on vaihdellut kalastusolosuhteiden mukaan. Ns. isorysien suuaukko, uloin vanne, on yli 1,5 metriä, pienemmät rysät ovat yleensä n. metrin vanteella varustettuja.
Rysiä käytettiin yleensä patorakennelmien yhteydessä. Suuaukko kiinnitetään pohjaan pystyseipäillä. Isorysä on Kustaa Vilkunan mukaan suomalainen kalastusneuvo, alkuaan Pohjanlahden rannikolta, Oulun ja Kemin alueelta.
Sisävesien rysät voidaan jakaa kahteen ryhmään, pienemmät luokki- eli vemmelrysät, sekä isommat ns. potkurysät. Potku eli siipi on suuaukosta lähtevä verkkoaita, joka ohjaa kalat rysään. Hauen ja mateen pyyntiin käytetään luokkisrysiä, samoin joissa nousukalojen pyyntiin. Suomukalojen pyynnissä käytetään potkurysiä. Erikoisemmat pystyrysät mateiden pyyntiin ja pienet ankeriasrysät lisäävät rysätyyppien määrää. Merellä silakanpyynnissä käytetään ns. paunetti- eli avorysää, jonka avoimeen peräosaan mahtuu suurikin saalis ehjänä. Lohiloukku on Merenkurkun alueella käyttöönotettu avorysä lohenpyyntiin. Ponttonirysä eli push up -rysä on hylkeenkestävä rysätyyppi, joka suunniteltiin alun perin lohen kalastukseen.
Paras rysäkalastuksen aika on viileiden vesien aikaan alkukesästä. Myöhemmin vesien lämmettyä rysät likaantuvat ja saalismäärät laskevat.
Rysäpyynti ei vahingoita kaloja ja rysästä on helppo päästää alimittaiset kalat takaisin kasvamaan.
Jiří Hunkes
Jiří Hunkes (s. 31. heinäkuuta 1984 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka siirtyi kaudeksi 2014–2015 Tšekin pääsarjassa pelaavan tšekkiseura HC Libereciin.
Tšekin Extraliigan HC Třinecissä pelannut Hunkes siirtyi kaudeksi 2006–2007 Rauman Lukkoon kaksivuotisella sopimuksella. Hunkesilta odotettiin paljon Raumalla, sillä edellinen kausi oli ollut ns. läpimurtokausi, jonka aikana hänet valittiin Tšekin maajoukkueeseen. Lopulliseen MM-kisajoukkueeseen valintaa ei kuitenkaan tullut. Hunkes kuitenkin osoittautui pettymykseksi kiekollisen puolustajan roolissa, mikä hänestä oli kaavailtu. Kiekolliselle puolustajalle hyvin tärkeä laukaus oli heikohko ja kesken kauden tapahtunut loukkaantuminen vaikeutti kokoonpanoon mahtumista. Lukko päästikin miehen menemään ja 25.1.2007 Hunkes sopi loppukauden kestävän sopimuksen Lahden Pelicansin kanssa. Loppukauden kestävään sopimukseen tehtiin myös optio kaudesta 2007–2008.
Hunkes jätti Suomen yhden kauden jälkeen ja palasi kotimaahansa, kun hän teki neljän vuoden sopimuksen HC Liberecin kanssa. Neljän Liberec-kauden jälkeen Hunkes teki sopimuksen KHL:ssä aloittavan Lev Popradin kanssa. Hän pelasi kauden Popradissa ja vaihtoi seuraavaksi kaudeksi joukkueen KHL:ssä korvanneeseen Lev Prahaan.
Hunkes pelasi alkukauden 2012–2013 Lev Prahassa, mutta siirtyi kesken kauden lainalle Extraliigassa pelanneeseen HC Sparta Prahaan. Hänen sopimuksensa Lev Prahaan olisi jatkunut vielä kaudelle 2013–2014, mutta hänen sopimuksensa purettiin. Hunkes siirtyi tämän jälkeen Extraliigaseura HC Libereciin.
Bergstraße
Bergstraße [ˈbɛʁkʃtʁaːsə] on vanha tie, joka johtaa Saksassa Hessenin ja Baden-Württembergin osavaltioiden halki Darmstadtista Wieslochiin. Bergstraßen nimi merkitsee sananmukaisesti "vuoritietä", viitaten reitin kulkuun Odenwald-vuoriston länsireunaa pitkin. Myös tien varrella olevaa seutua kutsutaan Begrstraßeksi. Hessenin osavaltiossa on myös Kreis Bergstraße -niminen piirikunta ja viininviljeilyalue nimeltä Hessische Bergstraße.
Bergstraßen reitillä kulki jo roomalaisten aikana kauppiaiden ja sotaväen käyttämä tie. Nimi Bergstraße esiintyy ensi kertaa vuonna 1165. Reitin varrella on lukuisia keskiaikaisia linnoja sekä historiallisia vanhojakaupunkeja, minkä ansiosta Bergstraße on suosittu matkailutie.
Suojaisa sijainti Odenwaldin reunalla tekee Bergstraßen seudusta yhden saksan lämpimimmistä alueista. Keisari Joosef II:n sanotaankin lausahtaneen vierailtuaan keväällä 1764 Bergstaßella: "Täällä Saksa alkaa olla Italiaa". Suopean ilmaston ansiosta seudulla kasvaa joitakin Keski-Euroopan oloihin eksoottisia kasveja kuten manteli-, persikka- ja aprikoosipuita. Myös viiniä viljeillään Bergstaßen varrella. Viininviljeilyalueen kokonaispintaala on noin 840 hehtaaria ja se jakautuu Hessische Bergstraßen viininviljeilyalueeseen ja Badenin viininviljeilyalueeseen kuuluvaan Badische Bergstraßeen.
Bergstraßen reitti kulkee noin 67 kilometrin matkan pohjois-etelä-suuntaan Reinin laakson ja Odenwald-vuorijonon reunaa pitkin. Valtatie B 3 seuraa Bergstraßen kulkua. Darmstadtin jälkeen reitti jakautuu kahteen haaraan, niin sanottuun vanhaan ja uuteen Bergstraßeen, jotka yhtyvät taas Zwingenbergin kaupungissa. Bergstraßen varrella sijaitsevat kaupungit ja kunnat ovat:
Reinhard Schwarzenberger
Reinhard Schwarzenberger (s. 7. tammikuuta 1977 Saalfelden) on entinen itävaltalainen mäkihyppääjä.
Hän kuului pronssia joukkuemäessä voittaneeseen Itävallan joukkueeseen Naganon olympialaisissa 1998. Seuraavana vuonna Ramsaun MM-kisoista tuli pronssia niin ikään joukkuemäestä.
Ensimmäisen kerran Schwarzenberger kilpaili arvokisoissa Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995, joissa hän sijoittui suurmäessä seitsemänneksi, normaalimäessä 22:nneksi ja joukkuemäessä kuudenneksi. Naganon olympialaisissa hän oli suurmäessä seitsemäs ja normaalimäessä 12:s. Arvokisaura päättyi Ramsaun MM-kisoihin, joista saaliina oli joukkuepronssin lisäksi normaalimäen kymmenes ja suurmäen 13. sija.
Lentomäen MM-kilpailuissa Schwarzenberger oli 13:s Kulmissa 1996 ja 21:s Oberstdorfissa 1998. Maailmancupissa hän kilpaili 203 kertaa. Ainoat cupin voittonsa hän saavutti Keski-Euroopan mäkiviikolla oltuaan ykkönen Oberstdorfissa joulukuussa 1994 ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan sekä Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 1996. Voittaessaan Oberstdorfin kisan hän oli vasta 17-vuotias ja sillä hetkellä kaikkien aikojen toiseksi nuorin mäkiviikon osakilpailuvoittaja (vain Toni Nieminen oli ollut nuorempi). Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän sijoittui talvella 1995–1996 kolmanneksi Jens Weißflogin ja Ari-Pekka Nikkolan jälkeen.
Merta
Merta on kalastuspyydys, jota käytetään sekä kalojen että rapujen pyyntiin. Se on nykyisin yleensä muovisen, kankaisen tai metallisen verkon muodostama kori, jonka muoto pyrkii ohjaamaan ravut tai kalat sisään niin että ne eivät löydä enää ulos. Aiemmin rapumertoja tehtiin myös päreistä ja oksista. Nahkiaisen pyynnissä pajun oksista tehtyjä mertoja tehdään ja käytetään vielä nykyisinkin.
Ed Wynne
Ed Wynne on englantilainen muusikko ja säveltäjä. Hän on Ozric Tentaclesin keulahahmo ja soittaa yhtyeessä pääasiassa kitaraa ja koskettimia. Etnisestä musiikista kiinnostunut Wynne on lisäksi tehnyt musiikkia muun muassa joihinkin muinaisista sivilisaatioista kertoviin TV-dokumentteihin.
Niilo Ryhtä
Niilo Mikael Ryhtä (alk. Knuutila; 26. syyskuuta 1906 Tammela – 10. elokuuta 1995 Tampere) oli suomalainen vaikutusvaltainen poliitikko, ministeri ja Oulun läänin maaherra. Hänen puoluekantansa oli Maalaisliitto.
Niilo Ryhtä oli lapsuudessaan urheilija, ja hän osallistui syntymäpitäjässään Tammelassa urheiluseuran perustamiseen. Hän valmistui agrologiksi vuonna 1933 ja siirtyi Pohjois-Suomeen. Siellä hän kiinnostui paikallisen maalaisväestön oloista. Hänet valittiin eduskuntaan 1948, ja hän oli ministerinä Karjalaisen, Rafael Paasion sekä Virolaisen hallituksissa vuosina 1963–1967. Hän vaikutti Pohjois-Suomen tieyhteyksien parantamiseen ja erityisesti Kuusamon puhelinverkoston luomiseen. Hänet nimitettiin Oulun läänin maaherraksi vuonna 1967, missä virassa hän oli eläkkeelle asti vuoteen 1973.