hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Stiga
Stiga on ruotsalainen tuotemerkki, joka on tunnettu ruohonleikkureiden, moottorikäyttöisten puutarhatyökalujen, lumilinkojen, pöytätennistarvikkeiden ja jääkiekkopelien tuotannosta ja kansainvälisestä levityksestä.
Stiga aloitti pöytätennistuotteiden valmistuksen vuonna 1944 ja suuren suosion saavuttaneiden jääkiekkopelien tuotannon vuonna 1957. Ruohonleikkureiden tuotannon yritys aloitti vuonna 1958.
Nykyään Stiga-merkillä myydään sekä peli- ja urheilutuotteita että puutarhakoneita. Stigan pöytätennistuoteliiketoiminta erotettiin Stiga AB:stä vuonna 1984 ja Stiga-pelit vuonna 2006. Tuotteet siirtyivät Stiga Sports Ltd. -yritykselle, mutta niiden markkinoinnissa hyödynnetään edelleen Stiga-brändiä. Stiga-merkin puutarhatyökaluja valmistaa nykyisin italialainen Global Garden Products (GGP).Stiga on ruohonleikkureiden ja laajavalikoimaisen, moottorikäyttöisten, puutarhalaitteiden laatumerkki. Se on osa GGP Group -yritystä, joka on johtava puutarhalaitteiden valmistaja Euroopassa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Castelfrancossa, Venetossa, Trevisossa (Italia), ja sillä on 13 tytäryhtiötä Euroopassa (Itävalta, Italia, Benelux, Tšekin tasavalta, Tanska, Suomi, Ranska, Saksa, Norja, Puola, Ruotsi, Iso-Britannia ja Balkan). Stiga-jakelua ja -myyntiä tehdään yli 70 maassa ympäri maailmaa.
Tuotteet:
Stiga-tuotemerkkiä käytetään myös ruotsalaisen Stiga Sports -yrityksen pöytätennis-, lumikelkka- ja pöytäjääkiekkotuotteissa. Stiga aloitti pöytätennistuotteiden valmistuksen vuonna 1938 ja jääkiekkopelien valmistuksen vuonna 1944.
Bengt Bandstigen perusti vuonna 1966 pöytätennisyrityksen BANDA:n, josta myöhemmin tuli STIGA Spors AB. Vuonna 1983 yritys alkoi myydä STIGA-pöytätennistuotteita, ja vuonna 2006 se hankki STIGA Games -osaston yritykselle.
Jean-Claude Suaudeau
Jean-Claude Suaudeau (s. 24. toukokuuta 1938) on entinen ranskalainen jalkapallovalmentaja ja puolustava keskikenttäpelaaja. Hän menestyi sekä pelaajana että valmentajana FC Nantes Atlantiquessa.
Suaudeau aloittoi peliuransa pienessä SO Cholet'n joukkueessa, josta siirtyi 1960 FC Nantes Atlantiqueen. Nantes'ssa hän teki läpimurtonsa keskikentän pohjalla ja oli omalla panoksellaan johdattamassa Nantes'ta kahteen Ranskan mestaruuteen 1965 ja 1966. Hän nousi myös Ranskan maajoukkueeseen, jossa pelasi vuosina 1966–67 neljä maaottelua. Hän lopetti pelaajauransa 31-vuotiaana 1969.Valmennusuransa Suaudeau aloitti FC Nantes Atlantiquen juniorijoukkueen valmentajana ja Centre de Formation'n johtajana. Edustusjoukkueen päävalmentajaksi hän nousi kesällä 1982 ja johdatti joukkueen heti debyyttikaudellaan silloisen tähtihyökkääjä Vahid Halilhodžićin johdolla Ranskan mestariksi. Hän jatkoi seuran peräsimessä menestyskauden jälkeen ja luotsasi suojattinsa liigahopealle 1985 ja 1986. Kaudella 1987/88 tulokset kuitenkin heikkenivät ja Nantes putosi sijalle 10. Suaudeau jätti tehtävänsä, mutta palasi päävalmentajaksi parin vuoden tauon jälkeen 1991.
Toisella yrittämällä tuli jälleen menestystä ja keväällä 1995 seura juhli mestaruutta hävittyään kauden aikana vain yhden ainoan ottelun. Suaudeau marssitti kentälle tukun nuoria lupauksia, kuten Christian Karembeun, Japhet N'Doramin, Patrice Lokon ja Claude Makélélén. Kaudella 1995/96 seura eteni Mestarien liigassa aina välieriin saakka. Hän jätti seuran kauden 1996/97 jälkeen.
Korsulukemisto
Korsulukemisto oli suomalainen rintamamiehille tarkoitettu viihteellinen lukemistolehti joka ilmestyi jatkosodan aikana vuosina 1942–1945. Lehti ilmestyi myös ruotsinkielisenä rinnakkaispainoksena nimellä "Korsu-Lektyr".
Korsulukemiston kustantaja oli Fennia ja lehden päätoimittajana oli Yrjö Eklund. Muita toimittajia olivat Paavo Novela ja E. Gardberg.
Lehden kuvituksesta vastasivat muun muassa Alexander Lindeberg ja Henrik Tikkanen. Lehden kannet olivat värilliset ja siinä oli muun muassa runsaasti pin-up-kuvia. Lehteen kirjoittivat novelleja ja juttuja muun muassa Lea Leksi, Väinö Pelkonen, Joni Rautio, Veli Martino (salanimi), Henrik Tikkanen, A. O. Korteneva ja T. A. Engström (kirjoitti myös salanimellä "Armas Virta").
Korsulukemisto jatkoi sodan jälkeen ilmestymistä vuoteen 1958 saakka nimellä "Ystäväni". T. A. Engström julkaisi Korsulukemiston sisältöä uudelleen kirjassan "Korsupakinoita" (Taikajousi 1969).
Edvin
Edvin, myös Edwin, on miehen etunimi. Suomessa nimi Edvin oli 1900-luvun alusta maaliskuuhun 2017 mennessä annettu yhteensä 6939 miehelle ja alle 15 naiselle naiselle sekä nimi Edwin 503 miehelle. Suomessa Edvinin nimipäivää vietetään ruotsin- ja vuodesta 2020 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 9. maaliskuuta. Paitsi etunimenä nimi Edwin voi englannin kielialueella esiintyä myös sukunimenä.
Amundsenin jäätikkö
Amundsenin jäätikkö on Etelämantereella oleva laaksojäätikkö. Se virtaa napaylängöltä Kuningatar Maudin vuorten halki Rossin lauttajäälle ja sijaitsee länteen McDonaldin nunatakeista. Jäätikön löysi Richard E. Byrd Etelänavan ylilennolla marraskuussa 1929. Nimeä ehdotti Byrdin retkikunnan johtaja Laurence Gould.
Gottfried van Swieten
Paroni Gottfried van Swieten (29. lokakuuta 1733 Leiden - 29. maaliskuuta 1803 Wien) oli hollantilainen diplomaatti, impressaari ja säveltäjä.
Van Swieten toimi diplomaattina Berliinissä vuosina 1770-1777, missä hän tutustui Georg Friedrich Händelin sekä Johann Sebastian ja Carl Philipp Emanuel Bachin musiikkiin. Palattuaan Wieniin hän toimi keisarillisen kirjaston prefektinä ja järjesti yksityisesityksiä muun muassa Händelin Messias- ja Joseph Haydnin Luominen ja Vuodenajat-oratorioista. Van Swieten sävelsi myös itse jonkin verran musiikkia.
Alex Dupont
Alex Dupont (s. 30. toukokuuta 1954) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Dupontin oma pelaajaura jäi varsin vaatimattomaksi ja hän edusti 1964–1983 USL Dunkerqueta ja SC Hazebrouckia. 
Valmentajaksi hän siirtyi vuonna 1984 USL Dunkerquen päävalmentajana. Hän valmensi joukkuetta ensin 1984–85 ja toistamiseen 1990–95. Menestyksemmäin aikansa hän koki FC Gueugnon'n päävalmentajana 1998-2000, jolloin hän johdatti joukkueen Coupe de la Liguen voittoon, ja France Football valitsi hänet vuoden valmentajaksi 2000.
Heinäkuussa 2000 hän siirtyi CS Sedan Ardennes'n peräsimeen ja johdatti seuran pääsarjassa sijalle 14. Kausi 2001/02 alkoi kuitenkin kehnosti ja hän sai syyskuussa 2001 potkut tehtävistään. Tämän jälkeen hän toimi Qatarin maajoukkueen päävalmentajana 2002–03. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan ja valmensi Stade Lavallois'ta ja Amiens SC:tä.
Vuosina 2006–2007 hän toimi hetken aikaa Arabiemiirikuntien maajoukkuevalmentajana. Hän palasi FC Gueugnon'n valmentajaksi lokakuussa 2007, mutta menestys jäi vaisuksi ja hän lähti seurasta lokakuussa 2008. Toukokuussa 2009 hän palasi valmennustehtäviin siirtyen Ligue 2:ssa pelanneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Debyyttikausi Brestois'ssa oli menestyksekäs seuran varmistettua nousunsa Ligue 1:een kolme kierrosta ennen sarjan loppua. Pääsarjakausi 2010/11 oli Brestoil'lle haasteellinen, mutta lopulta seura säilytti 16. sijansa turvin sarjapaikkansa. Kaudella 2011/12 Dupontin suojatit aloittivat hyvin, mutta kevätkaudella meno hiipui ja seura putosi keskikastista putoamiskamppailuun. Lopulta Dupont sai potkut viisi kierrosta ennen liigan päättymistä Brestin majaillessa sijalla 18.
Kesäkuussa 2012 Dupont allekirjoitti kaksivuotisen sopmuksen Ligue 1:ssä pelaavan AC Ajaccion kanssa. Dupont sai potkut joulukuun puolivälissä 2012 kierros ennen liigan talvitaukoa. Ajaccio oli liigassa sijalla 14.
Kesäkuussa 2013 Dupont palasi Ligue 2:een pudonneen Stade Brestois'n päävalmentajaksi. Kausi 2013/14 päättyi Brestois'n osalta Ligue 2:ssa sijalle 7 ja nousu takaisin liigaan jäi kahdeksan pisteen päähän. Kaudella 2015/16 Brestois ei kyennyt haastamaan sarjan kärkijoukkueita, vaan pelasi läpi kauden keskikastin sijoista. Huhtikuussa 2016 Dupont ilmoitti jättävänsä seuran kauden jälkeen.
Laukonsilta
Laukonsilta on kevyen liikenteen silta Tampereella. Silta ylittää Tammerkosken Ratinan ja Laukontorin välillä. Sillan avasi käyttöön Tampereen pormestari Timo P. Nieminen 30. kesäkuuta 2010.
Silta on tyypiltään jännitetty betoninen vinoköysisilta. Sillan kansi on vaakakaari ja se on kallistettu sekä poikki- että pituussuuntaan. Kantta kannattavat yhteen kallistettuun, teräsrakenteiseen pyloniin tuetut teräsköydet. Pylonin huipun korkeus on noin 46,5 metriä vedenpinnasta ja noin 38,5 metriä sillan kannesta. Sillan hyötyleveys on 5 metriä ja kokonaispituus 150 metriä.
Silta perustuu kohteesta vuonna 2007 järjestetyn suunnittelukilpailun voittaneeseen WSP Finland Oy:n "Kellopeli"-nimiseen ehdotukseen. Rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 2009 ja urakan kustannukset olivat noin 4,9 miljoonaa euroa. Sillan urakoi Insinööritoimisto Seppo Rantala Oy. Sillan pääsuunnittelija on diplomi-insinööri Pekka Pulkkinen.
Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL valitsi Laukonsillan vuoden 2011 sillaksi.
Pirttiniemennokka
Pirttiniemennokka on Varsinais-Suomen, Hämeen ja Satakunnan historiallisten maakuntien rajapaikka. 2000-luvulla se on edelleen Varsinais-Suomen ja Kanta-Hämeen nykymaakuntien sekä Loimaan (aiemmin Mellilän ja Loimaan kunnan), Ypäjän, Someron ja Tl Kosken kuntien rajapaikkana.
Rajapaikkana Pirttiniemennokka muodostuu Loimaan Öksyssuon eli Eksyssuon rahkaan pistävästä harjuniemekkeestä, jonka päässä suon reunassa on rajamerkkinä pitkä kolmitahkoinen kivi. Vanhoissa asiakirjoissa puhutaan metsäniemekkeestä, mutta kun suota on 1900-luvulla ojitettu, myös ympäröivä suo rajapaikan läheisyydessä on puustoista. Vielä 1950-luvun lopulla kangasmaaniemeke on ollut kokonaan avosuon ja mäntyrämeen ympäröimä.
Rajapaikasta on olemassa asiakirjatietoja vuodesta 1489 alkaen. Paikalla yhtyvät Loimaan (aiemmin Mellilän) Vähäperän, Loimaan (aiemmin Loimaan kunnan) Joenperän, Ypäjän Mannisten, Someron Vilukselan, Tl Kosken Isosorvaston kylien maat. Näistä Loimaan Vähäperä ja Joenperä sekä Ypäjän Manninen ovat historiallista Satakuntaa, Kosken Sorvasto historiallista Varsinais-Suomea ja Someron Viluksela historiallista Hämettä.
Energiamerkintä
Energiamerkintä kertoo energiaa kuluttavan laitteen suorituskyvyn ja energiankulutuksen vertailukelpoisesti. Energiamerkinnän tarkoitus on auttaa kuluttajia vertailemaan laitteiden energiankulutusta sekä ohjata laitteiden suunnittelua pidempää elinkaarta ja parempaa tehokkuutta kohti.
Suomen kannalta merkittävä on Euroopan unionin energiamerkintä. Energiamerkintä-direktiivi (2010/30/EU) on puitedirektiivi, jonka nojalla annetaan tuote/tuoteryhmäkohtaisia asetuksia. Niissä määritellään tuoteryhmäkohtaisesti energiamerkin ulkonäkö, sisältö ja energialuokkien laskentaperusteet. Energiamerkinnässä laitteet jaetaan luokkiin A-G, joista A on paras ja G huonoin. Joissain tapauksissa käytössä ovat myös A-luokkaa paremmat luokat A+, A++ ja A+++. Energiamerkintä on TTS:n pohjoismaisen tutkimuksen mukaan vaikuttanut kodinkoneiden kehitykseen siten, että markkinoille on ilmestynyt enemmän energiatehokkaampia laitteita.
Energiamerkintä koostuu energiamerkistä, tuoteselosteesta ja teknistä tiedoista. Energiamerkki tulee kiinnittää kaupassa myytäviin tuotteisiin siten, että se on selvästi nähtävissä. Tuotekohtaisissa asetuksissa määrätään mihin kohtaan missäkin tuotteessa energiamerkki kiinnitetään.
Energiamerkinnällä voidaan ilmoittaa muitakin ominaisuuksia, kuten esimerkiksi melutaso, pesukoneen pesutulosluokka ja linkoustehokkuusluokka tai lamppujen valovirta ja keskimääräinen elinikä. Henkilöautojen energiatehokkuusmerkinnät otettiin EU:ssa käyttöön vuoden 2009 aikana. Autojen energiamerkinnän on tarkoitus helpottaa kulutuksen vertailua eri merkkien välillä ja tarkentaa automainontaa. Pitkän aikavälin tavoite on ohjata ympäristöystävällisiin autovalintoihin ja vähentää liikenteen hiilidioksidipäästöjä. Rakennuksille energiamerkintä tuli pakolliseksi vuoden 2008 alusta ja se määrää että uudisrakennuksista on ilmoitettava energiamerkintä.
KHL:n varaustilaisuus
KHL:n varaustilaisuus ( tai КХЛ Драфт, "KHL Draft") oli Venäjällä ja Itä-Euroopassa pelattavan ammattilaisjääkiekkoliiga KHL:n varaustilaisuus. Muodoltaan tapahtuma oli samanlainen kuin , jossa liigan joukkueet voivat varata pelaajia. Ensimmäinen varaustilaisuus järjestettiin vuonna . Varaustilaisuus sopi alkujaankin huonosti venäläiseen jääkiekkokulttuuriin, jossa seuroilla on omia juniorijoukkueita ja jääkiekkokouluja, ja varatut pelaajat siirtyivät useasti mieluummin ulkomaille kuin heidät varanneeseen seuraan. Vuoden varaustilaisuus jäi viimeiseksi ja KHL päätti lopettaa tapahtuman.
Tilaisuudessa sarjan joukkueet saivat varata joukkueihinsa 17–21-vuotiaita pelaajia. Jokainen joukkue sai suojata vain tietyn määrän omia junioreitaan varaamiselta. Tilaisuus pidettin kerran vuodessa ja se ajoittui alkukesään.
TUL:n pesäpallomestaruus 1957
Työväen Urheiluliitto järjesti jälleen oman mestaruussarjansa pesäpallossa, kun yhteistyö pesäpalloliiton kanssa katkesi.
Louhi ja Nousu putosivat sarjasta.
Kuusankosken Puhdin joukkue: Reino Lehtonen, Pertti Levänen, Alpo Nokkanen, Juhani Vatto, Teuvo Parolahti, Ossi Nöjd, Erkki Hussi. Teuvo Vanhalakka, Aulis Lahti ja Urho Kääpä. Huoltajana Heikki Koski.
Gerald Sullivan
Gerald "Gerry" Sullivan (s. 19. helmikuuta 1937) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Sullivan pelasi kaudella 1964-1965 HIFK:ssa, jossa voitti myös jääkiekon SM-sarjan pistepörssin ja maalipörssin tehoin 20+5=25 18 ottelussa.
Urallaan hän edusti kuitenkin lähinnä vain Michigan Techin NCAA-joukkuetta ja USHL:n Green-Bay Bobcatsia.
SimAnt
SimAnt: The Electronic Ant Colony on Maxis Softwaren kehittämä ja vuonna 1991 julkaisema elämäsimulaatiopeli. Pelin on suunnitellut Will Wright.
"SimAnt" keskittyy muurahaisyhdyskunnan kehittämiseen. Se julkaistiin IBM PC:lle, Commodore Amigalle, Apple Macintoshille sekä Super Nintendo Entertainment Systemille. Peli sai julkaisemisen jälkeen paljon kehuja ja se sai ”Paras simulaatiopeli” -tittelin Software and Information Industry Associationilta.
Mount Fridtjof Nansen
Mount Fridtjof Nansen on Etelämantereella sijaitseva 4010 metriä korkea vuori Axel Heibergin ja Livin jäätiköiden lähellä Kuningatar Maudin vuorilla paikassa 85°21′S 167°33′E. Vuorta ei pidä sekoittaa Mount Nanseniin, joka myös sijaitsee Etelämantereella, mutta Victorianmaalla. Vuoren löysi ensimmäisenä etelänavalla käynyt Roald Amundsen vuonna 1911.
Luettelo Sim-peleistä
Tämä on Luettelo Sim-peleistä.
Hugo Valpas
Hugo Feeliks Valpas (sukunimi vuoteen 1905 Faenander; 3. helmikuuta 1898 Hämeenlinna – 17. helmikuuta 1980 Vaasa) oli suomalainen urheilutoimittaja, kustantaja ja kirjailija.
Valpas toimi "Suomen Urheilulehden" päätoimittajana 1936–1940. Hän oli vuonna 1936 Suomen Palloliiton pääsihteeri ja vuosina 1946–1956 sen varapuheenjohtaja. 1930-luvulla hän työskenteli lisäksi urheiluselostajana Yleisradiossa. Alavuslaisen "Viiskunta"-lehden päätoimittajana ja toimitusjohtajana hän toimi vuosina 1955–1967. Sotavuosina Valpas palveli tk-miehenä.
1950-luvulla hän perusti Valpas-mainos-nimisen kustantamon, joka julkaisi Valpaksen omia kirjoja sekä "Ässä-sarjassa" rikoskirjallisuutta (Ässä-sarja 1 1960–1961, sarja 2 1966–1971). Lisäksi Valpas-mainos julkaisi muun muassa Mickey Spillanen kirjoja ja australialaista kioskikirjallisuutta, kuten nimimerkin Carter Brown kirjoja.
Pohjanmaalla pitkään vaikuttanut Valpas oli innokas jalkapallomies. Palloliiton tehtävien lisäksi hän toimi 1930-luvulla muun muassa Vaasan Palloseuran joukkueenjohtajana. Vuonna 1933 Valpas toimitti kaikkien aikojen ensimmäisen "Jalkapallokirjan". Teos ilmestyy edelleen vuosittain Suomen Palloliiton kustantamana.
Suomen kulttuurirahastossa on hänen mukaansa nimetty rahasto Hugo Valppaan rahasto, joka tukee "Etelä-Pohjanmaalla syntyneiden liike- ja talouselämän palvelukseen valmistuneiden nuorten henkilöiden opintoja."
Drew Nelson
Drew Nelson (s. 11. elokuuta 1979 Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvasta "681-0638" ja animaatiosarjassa "Girlstuff/Boystuff".
Nelson aloitti näyttelemisen 21-vuotiaana televisiosarjan In a Heartbeat myötä. Sittemmin hän on esiintynyt enimmäkseen draama ja komedia-aiheisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten The Red Sneakers, Two Against Time, Älä kerro äidille, Smallville ja Supernatural. Nelson on tehnyt myös äänirooleja animaatioihin "Girlstuff/Boystuff", "6teen", "Total Drama Island" ja "Total Drama Action".
Aleksandr Mihailov
Aleksandr Dmitrijevitš Mihailov (; 29. tammikuuta 1855 nykyisen Sumyn alueen Putivl – 30. maaliskuuta 1884 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Aleksandr Mihailov syntyi aatelisperheeseen. Vuonna 1875 hän alkoi opiskella Pietarin teknologisessa instituutissa, josta hänet erotettiin samana vuonna opiskelijaliikkeeseen osallistumisen takia. Vuonna 1876 hän toimi yhtenä Zemlja i voljan johtohenkilöistä. Keväällä 1877 hän asettui Saratovin läänin vanhauskoisten keskuuteen etsimään ”vallankumouksellisia sosialistisia ihanteita”. Keväästä 1878 lähtien Mihailov osallistui aktiivisesti Zemlja i voljan toimintaan Pietarissa. Sen hajottua hänestä tuli yksi Narodnaja voljan toimeenpanevan komitean jäsenistä. Hän perusti salaisia kirjapainoja, hoiti puolueen raha-asioita ja valmisteli terroritekoja.
Mihailov pidätettiin marraskuussa 1880. Helmikuussa 1882 pidetyssä ns. 20:n oikeudenkäynnissä häntä syytettiin Aleksanteri II:n murhan valmistelusta. Mihailov tuomittiin ensin kuolemaan, mutta myöhemmin tuomio muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi. Oikeudenkäynnin aikana hän piti voimakkaan puheen vallankumouksellisten aatteiden puolesta. Mihailov kuoli 29-vuotiaana Pietari-Paavalin linnoituksen vankisellissä.
AMD 690 -piirisarja
AMD 690 piirisarja on AMDn helmikuussa 2007 julkaisema emolevypiirisarja. Piirisarja tukee Athlon ja Sempron prosessoreita. Piirisarjan alkuperäinen nimi oli ATI RS690 mutta AMDn ostettua ATIn nimi muuttui. Piirisarjassa on RS690 pohjoissilta ja SB600 eteläsilta. Piirisarja tukee kymmentä USB 2.0 liitäntää ja neljää SATA liitäntää.
Town-luokka (hävittäjä)
Town-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Yhdysvaltain laivastolta saaduista hävittäjistä muodostettu saattuehävittäjäluokka toisessa maailmansodassa. Maat allekirjoittivat 2. syyskuuta 1940 "Hävittäjiä laivastotukikohdista sopimuksen" (), jonka mukaan Yhdysvallat luovuttaa 50 hävittäjää ja saa niiden maksuksi tukikohtia Bahamalta sekä muualta Karibian meren alueelta.
Luokan alukset palvelivat sekä Kuninkaallisessa laivastossa että Kanadan laivastossa. Sodan lopulla aluksia siirrettiin Norjan, Alankomaiden ja Neuvostoliiton laivastoille. Alukset nimettiin sellaisten kaupunkien mukaan, jotka löytyivät sekä Yhdysvalloista että Brittein saarilta. Kanadan laivastolle siirretyt alukset nimettiin jokien mukaan lukuun ottamatta "Annapolisia".
Luovutetut alukset olivat ensimmäisen maailmansodan lopulla ja loputtua palvelukseen otettuja Wickes-, Caldwell- ja Clemson-luokkien hävittäjiä, joita oli reservivarastoissa kaikkiaan noin 70 kappaletta. Ne vastasivat Kuninkaallisen laivaston V- ja W-luokkien aluksia, mutta ulkoisesti ne näyttivät huomattavasti vanhemmilta neljine savuhormeineen. Vaikka alukset kuuluivat kolmeen luokkaan ne kuitenkin oli ominaisuuksiensa puolesta jaettavissa neljään luokkaan.
Alusten aseistuksena oli luovutushetkellä neljä nelituumaista tykkiä sekä neljä kolmiputkista 21 tuumaista torpedoputkea. Tykeistä oli täyslaidallisessa käytettävissä kuitenkin vain kolme kerrallaan, koska kaksi niistä oli asennettu kyljille. Torpedoputket veivät runsaasti kansitilaa ja ne samalla kasvattivat alusten kansipainoisuutta.
Ensimmäinen alus ("USS Aaron Ward") aloitti siirtymisensä jo 4. syyskuuta Bostonista Halifaxiin, jossa se nimettiin "HMS Castletoniksi". Jo pari päivää myöhemmin seurasivat seuraavat alukset.
Luovutetut alukset eivät olleet kuitenkaan sopivia suunniteltuun tehtäväänsä saattamaan saattueita pohjoisella Atlantilla. Ne olivat tarpeettoman nopeita ja niiden aseistus oli sopimaton sukellusveneiden torjuntaan. Lisäksi ne olivat vaikeasti käsiteltäviä Atlantin aallokossa.
Amiraliteetti teki päätöksen muuttaa alukset tehtävään paremmin sopiviksi. Alusten suuren määrän vuoksi niihin tehtiin eriasteisia muutostöitä suurehko määrä, mutta yhteisenä muutoksena aluksilta poistettiin X-tykki sekä puolet torpedoputkista. Yhdysvaltalainen kolmituumainen ilmatorjuntatykki Y-asemassa vaihdettiin brittiläiseen kolmituumaiseen tai kaksitoistanaulaiseen X-tornin paikalle.
Aluksille asennettiin tutkat tyyppiä 271 sillalle heti, kun niitä oli saatavilla, samoin kuin mastonhuippuun tutka 286. Mastonhuipussa ollut tutka vaihdettiin tyypin 290 tai 291 tutkiin myöhemmin. Alusten syvyyspommien lukumäärää lisättiin ja niihin asennettiin kaikuluotaimet.
Jam
Jam on Michael Jacksonin single, joka julkaistiin neljäntenä Dangerous-albumilta vuonna 1992. Kappaleella vierailee rap-artisti Heavy D.
UK singleTeddy Riley Mixes
Roger Sanchez Mixes
Steve Hurley Mixes
Other Mixes
Fritz Fleischer
Fritz Fleischer (s. 2. maaliskuuta 1894 Wien) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Fleischer edusti Itävaltaa Tukholman 1912 olympialaisissa 100 metrin juoksussa, 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa mutta karsiutui niiden kaikkien alkuerissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1911, 1913, 1914, 1919 ja 1920. Hän teki 200 metrin juoksussa Itävallan ennätyksen 23,2 s vuonna 1911 ja 23,0 s seuraavana vuonna sekä sivusi 100 metrin juoksun Itävallan ennätystä 10,8 s vuonna 1913.
Passiivis-aggressiivinen käyttäytyminen
Passiivis-aggressiivinen käyttäytyminen (myös passiivis-vihamielinen persoonallisuus) on käytöstä, jossa henkilö kohdistaa passiivista vastarintaa sosiaalisten ja ammatillisten toimintojen vaatimuksiin. Passiivis-aggressiivinen käyttäytyminen ilmenee avuttomuutena, itsepäisyytenä, tehtävien tai asioiden lykkäämisenä tai jättämisenä viime hetkeen, kateutena tai paheksuntana ja tarkoituksellisena tai toistuvana epäonnistumisena pyydetyissä tehtävissä, joista henkilö on yleensä yksin vastuussa. Dynaamisessa psykologiassa passiivis-aggressiivista käyttäytymistä pidetään puolustusmekanismina; yleensä asianosainen tiedostaa vain osittain turvautuvansa puolustusmekanismiin.
Rudolf Rauch
Rudolf Rauch (s. 16. huhtikuuta 1893 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten pikajuoksuissa.
Rauch edusti Itävaltaa Tukholman 1912 olympialaisissa 100 metrin juoksussa, 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa mutta karsiutui niiden kaikkien alkuerissä. Pariisin 1924 olympialaisissa hän selviytyi 200 metrin juoksun alkueristä jatkoon mutta karsiutui puolivälierissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1915, 1918, 1921, 1923 ja 1924, 200 metrin juoksussa vuosina 1915, 1917, 1918 ja 1921, 400 metrin juoksussa vuonna 1918 sekä pituushypyssä vuosina 1915, 1917 ja 1925. Hän teki 100 jaardin juoksussa Itävallan ennätyksen 9,9 s vuonna 1921.
Alfred Lechner
Alfred Lechner (s. 1. huhtikuuta 1911) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Lechner voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1931, 1932 ja 1933 sekä 200 metrin juoksussa vuonna 1933. Hän sivusi Itävallan ennätystä 6,9 s 60 metrin juoksussa vuosina 1933 ja 1936 sekä 10,6 s 100 metrin juoksussa vuonna 1936.
Robert Struckl
Robert Felix Struckl (9. kesäkuuta 1918 Wien – 9. lokakuuta 2013 Wien) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Struckl edusti Itävaltaa Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksussa mutta karsiutui alkuerissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1936, 1937, 1938, 1939, 1948, 1949 ja 1951 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1937, 1938, 1939, 1947, 1948, 1949 ja 1951.
Waldemar Berger
Waldemar Berger (s. 5. marraskuuta 1939) on entinen itävaltalainen pikajuoksija.
Berger voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1959, 1961 ja 1963.
Axel Nepraunik
Axel Nepraunik (s. 3. helmikuuta 1945) on entinen itävaltalainen pikajuoksija.
Nepraunik edusti Itävaltaa Münchenin 1972 olympialaisissa. Hän karsiutui 100 metrin juoksun ensimmäisissä alkuerissä sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun välierissä, joissa Itävallan joukkue hylättiin. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1967, 1968, 1969 ja 1972 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1968, 1969 ja 1972. Hän teki 60 metrin juoksussa Itävallan ennätyksen 6,6 s vuonna 1969 ja sivusi samana vuonna 100 metrin juoksussa Itävallan ennätystä 10,3 s.
Yhdystie 2805
Yhdystie 2805 on Kosken ja Ypäjän välinen yhdystie Varsinais-Suomessa ja Kanta-Hämeessä. Osoitenimenä tiellä ovat Koskella ja Somerolla "Sorvastontie", Ypäjällä "Koskentie" ja "Kurjenmäentie".
Tie saa alkunsa Hämeen härkätiehen kuuluvalta yhdystieltä 2810 Kosken Vähäsorvastolla, ylittää Paimionjoen Kosken Isosorvaston kylän luona, risteää Valtatien 10 kanssa ja ylittää lähellä Someron rajaa Paimionjoen sivujoen Palojoen. Tämän jälkeen tie kulkee lyhyen matkaa Someron Vilukselan Palojoenkulmalla. Ypäjällä tie jatkuu Ypäjän Perttulan Kuusjoenkulmalle, jossa se ylittää Loimijoen sivujoen Kuusjoen, ja edelleen Ypäjän Levän Jyvämäkeen ja Ketokylään, risteää Forssan ja Loimaan välisen seututien 213 kanssa, nousee Kurjenmäelle Ypäjän keskustaajamassa, ylittää Loimijoen Ypäjän kirkon luona ja yhtyy Ypäjän keskustan liikenneympyrässä Jokioisten Vaulammilta Ypäjän ja Ypäjänkylän kautta valtatielle 9 Metsämaan Korvenkylässä johtavaan yhdystiehen 2812.
Tien varren kohteisiin kuuluu Piilikankaan uimapaikka Ypäjällä. Tien loppuosan osuus Jyvämäestä Levän Ketokylään on ennen nykyisten valtateiden valmistumista ollut osa valtatietä 2.
Ziad Tlemçani
Ahmed Ziad Tlemçani (s. 10. toukokuuta 1963 Tunis, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Tlemçani edusti kotimaassaan Espérancea ja pelasi myös Portugalissa ja Japanissa.
Punaolkaorneero
Punaolkaorneero ("Synallaxis hellmayri") on Brasilian koillisosien kotoperäinen varpuslintu. Punaolkaorneero on sukunsa ainut edustaja.
Punaolkaorneerot elävät Brasilian koillisosan caatingatyyppisellä pensaikkoalueella ja laitumilla. Lajin elinympäristön ala on noin 12 500 neliökilometriä. Viime aikaiset havainnot ovat tuoneet lisävalaistusta lajin statukseen ja on havaittu sen olevan yleisempi kuin aikaisemmin otaksuttiin. Reiser kuvaili lajin holotyypin Bahian Fazenda Serrasta.
Punaolkaorneero on nimetty Carl Edward Hellmayrin kunniaksi.
Felix Rinner
Felix Rinner (10. tammikuuta 1911 – 2. huhtikuuta 1976) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Rinner edusti Itävaltaa kaksissa olympialaisissa. Los Angelesissa 1932 hän karsiutui 400 metrin juoksun välierissä. Berliinissä 1936 hän karsiutui 200 metrin juoksun puolivälierissä. Hän teki 15. heinäkuuta 1930 Budapestissa 300 metrin juoksussa Euroopan ennätyksen 34,0 s. Itävallan ennätyksiä hän juoksi useita: 200 metrillä 22,0 s (sivuaminen) vuonna 1931 ja 21,8 s vuonna 1935, 300 metrillä 35,2 s, 34,6 s sekä edellä mainittu 34,0 s vuonna 1930, 400 metrillä 49,0 s vuonna 1930, 48,8 s vuonna 1931, 48,6 s vuonna 1933 ja 48,5 s vuonna 1935 sekä 500 metrillä 1.05,0 vuosina 1930 ja 1933. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuonna 1935, 200 metrin juoksussa vuosina 1930, 1931, 1935 ja 1936 sekä 400 metrin juoksussa vuosina 1930, 1931 ja 1932.
Vadim Klass
Vadim Vladimirovitš Klass (, s. 4. heinäkuuta 1979 Leningrad, Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija. Hän pelasi kaudella 2004 Ykkösen AC Oulussa kolme ottelua. Pääosan urastaan Klass on pelannut pietarilaisissa joukkueissa. Nykyinen seura on Favorit Viipuri.
Rupert Blöch
Rupert Blöch (15. kesäkuuta 1929 – 28. heinäkuuta 2006) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Blöch karsiutui Helsingin 1952 olympialaisissa 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 49,6 s. Hän voitti Itävallan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuosina 1949, 1950, 1951 ja 1952 sekä 100 metrin juoksussa vuonna 1952. Hän sivusi 400 metrin juoksussa Itävallan ennätystä 48,5 s vuonna 1952 ja paransi sen aikaan 48,0 s myöhemmin samana vuonna. Vuonna 1951 hän juoksi 500 metrillä Itävallan ennätyksen 1.03,1, joka oli voimassa vielä vuonna 1979, kun kyseisen matkan viralliset ennätysnoteeraukset lopetettiin.
Laula kanssani toveri
Laula kanssani toveri on suomalaislaulaja Arja Saijonmaan esikoisalbumi vuodelta 1972. Albumi sisältää versioita tunnetuista työväenlauluista. Laulajaa säestää levyllä Jani Uhleniuksen yhtye. Albumin tuotantoryhmään kuului edellä mainittujen lisäksi Pekka Gronow. Peter von Bagh kirjoitti levyn kanteen esittelyn Saijonmaasta.
Rocket Records julkaisi albumista CD-version huhtikuussa 2010.
Vuoden kaunein kirja
Vuoden kaunein kirja on vuosittain järjestettävä arviointi edellisen vuoden aikana ilmestyneistä kirjoista. Vuoden kauneimpien kirjojen kokoelmasta yksi kirja palkitaan Vuoden kaunein kirja -arvonimellä, muut Kirjataiteen kaunis kirja -palkinnolla. Omana ryhmänään valitaan vuoden onnistuneimmat kirjan kannet. vuoden kauneimmat kirjat on valittu yhtäjaksoisesti vuodesta 1947 lähtien. Vuosina 1970–2006 nimitys oli "Kirjavaliot".
Valinnan tekee Suomen kirjataiteen komitea ry, ja tarkoituksena on kiinnittää huomio kirjoihin kirjataiteellisina kokonaisuuksina. Yhdistys valitsee vuosittain Vuoden kauneimpien kirjojen kokoelman ja harjoittaa kirjataiteeseen liittyvää tiedotus- ja valistustoimintaa. Komitean puheenjohtaja on Ville Hänninen.
Vuoden kauneimpia kirjoja valitessaan komitea pyrkii löytämään teoksia, joissa muoto ja sisältö tukevat toisiaan mahdollisimman hyvin. Arvioinnin lähtökohtana on graafinen kokonaissuunnittelu typografiasta alkaen ja valmiiseen painotuotteeseen saakka. Klassisen kirjapainotaidon ohella komitea arvostaa tuoreita, uutta luovia ratkaisuja.
Kilpailun järjestämiseen komitea saa rahoitustukea Suomen Messusäätiöltä. Yhteistyössä on mukana Kansalliskirjasto. Vuoden kauneimmat kirjat -kokoelma on vuosittain näytteillä Suomessa muun muassa kirjastoissa ja kirjamessuilla sekä ulkomailla kansainvälisissä näyttelyissä ja kilpailuissa. Vuoden kauneimmat kirjat valitaan vuosittain yli 30 maassa. Suomessa vuoden kauneimmat kirjat on valittu yhtäjaksoisesti vuodesta 1947 lähtien.
Komitean esiraati arvioi kilpailuun lähetetyt kirjat ja esittelee ne raadille, joka päättää kauneimpien kirjojen valikoimasta. Raatien työskentelyyn osallistuvat seuraavien kirja- ja graafisen alan järjestöjen ja laitosten edustajat:
Scapa Flow (yhtye)
Scapa Flow on suomalainen progressiivisen folkin (folk-proge) yhtye joka teki albumin Kompass-levymerkille.
1973 - kevät 1976
Syys 1976 - 1978
Scapa Flow laajeni loppuvuodesta 1977 kvintetiksi
Kosketinsoittaja vaihtui Eero-Pekka Kolehmaiseen 1978
Myöhemmin Pia-Maria Noponen liittyi laulusolistiksi 
Viimeinen miehistönvaihdos oli rumpali Olavi Kyllösen vaihtuminen Leevi Leppäseen loppuvuodesta 1979
Ernst Leitner
Ernst Leitner (s. 27. lokakuuta 1912 Niklasdorf, Steiermark, Itävalta-Unkari) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten aitajuoksuissa.
Leitner sijoittui Torinon EM-kilpailuissa 1934 viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa ajalla 55,2 s sekä tuli hylätyksi 110 metrin aitajuoksun loppukilpailussa. Berliinin 1936 olympialaisissa hän karsiutui molempien lajien alkuerissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa vuosina 1933, 1935, 1936, 1938 ja 1941, 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1933, 1934, 1935 ja 1936 sekä kymmenottelussa vuonna 1941. Hän juoksi useita Itävallan ennätyksiä: 110 metrin aidoissa 14,8 s kahdesti vuonna 1935 – ennätys rikottiin vasta vuonna 1961 –, 200 metrin aidoissa 26,2 s vuonna 1934 sekä 400 metrin aidoissa 57,2 s ja 55,7 s vuonna 1933, 55,4 s vuonna 1935, 54,9 s vuonna 1936 ja 54,8 s myös vuonna 1936.
Fantasia (yhtye)
Fantasia oli pietarsaarelainen progressiivista rockia soittava yhtye.
Fantasia voitti rockin SM-kisat 1974 ja seuraavana vuonna ilmestyi yhtyeen ainoa albumi. Albumista muotoutui keräilyharvinaisuus, josta maksettiin euroissa kolminumeroisia määriä. Rocket Records julkaisi albumin remasteroituna kesällä 2010.
Yhtye julkaisi kesällä 2017 pitkän tauon jälkeen uuden ep-levyn, joka sisältää kappaleet Bosses låt, Desert Storm ja Tämä uni. Uuden albumin on määrä ilmestyä alkuvuodesta 2018.
Fantasian alkuperäinen kokoonpano oli seuraava:Vuoden 1976 loppuun mennessä mukaan olivat tulleet kosketinsoittaja Ronnie Ehrs, kitaristi Timo Hautamäki ja Rönngårdin tilalle rumpali Thomas Lindström. Helantie soitti nyt bassoa ja Lindblom edelleen kitaraa. Sanoituksia pääasiassa Ehrsin tekemiin sävellyksiin laati tuolloin Kari Ilmonen.
Fantasian kokoonpano vuoden 1976 lopussa:
Mä en usko Jeesukseen
Mä en usko Jeesukseen on suomalaisen Soma-yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 25. joulukuuta 2009.
Seututie 213
Seututie 213 alkaa Turun ja Hämeenlinnan väliseltä valtatieltä 10 Ypäjällä Kanta-Hämeessä, kulkee Varsinais-Suomen maakunnassa pääasiassa Loimaan alueella ja päättyy seututielle 204 Säkylän Huovinrinteen luona Satakunnan maakunnassa. Tien pituus on 61 kilometriä.
Ypäjän keskustaajaman kohdalla tie risteää Koskelta Ypäjälle johtavan yhdystien 2805 kanssa ja ylittää tämän jälkeen Ypäjän Mannisissa Loimijoen sivujoen Kuusjoen. Loimaan Kauhanojalla tiestä erkanee Ypäjänkylään johtava yhdystie 2815, ja Loimaan keskustassa tie ylittää valtatien 9. Loimaan Hirvikoskella tien uusi oikaisu ylittää Loimijoen, ja tiestä erkanevat Metsämaalle yhdystie 2292 ja Oripään ja Yläneen kautta kantatielle 43 Hinnerjoella johtava seututie 210, minkä jälkeen oikaistu tie ylittää Loimijoen uudelleen. Alastarolla tie ylittää Loimijoen sivujoen Niinijoen, ja tien kanssa risteää Loimaan Haaroisissa seututieltä 210 alkunsa saava, Alastaron ja Vampulan kautta Köyliön Vuorenmaalle johtava yhdystie 2101 ja siihen yhtyy valtatieltä 2 Punkalaitumen Kanteenmaalla alkunsa saava seututie 231. Alastaron keskustan jälkeen tie ylittää Loimijoen sivujoen Hanhijoen, risteää Virttaan luona Auran ja Huittisten välisen kantatien 41 kanssa, kulkee halki Alastaron Virttaankankaan ja seurailee lopuksi Säkylässä Säkylän Pyhäjokea Korven ja Löytäneen kylien luona.
Osoitenimenä tiellä on Ypäjällä "Forssantie" ja "Loimaantie", Loimaalla "Hämeentie", "Pikatie", "Lännentie", "Vakkatie", "Virttaantie" ja "Säkyläntie" ja Säkylässä jälleen "Virttaantie".
Ennen nykyisen valtatien 2 valmistumista 1960-luvulla osat tiestä tien alusta Alastarolle kuuluivat valtatiehen 2. Tienoikaisujen johdosta nykyinen tie noudattaa vanhan tien kulkua kuitenkin enää vain paikoin.
Ypäjän ja Loimaan välinen osuus on parannettu 1980-luvulla. Loimaan ja Alastaron välillä tie on rakennettu kokonaan uudelle linjaukselle 90-luvun lopulla. Samoihin aikoihin tie on rakennettu uudelle linjaukselle myös Alastarolla, Virttaalla ja Huovinrinteellä.
Loimaan Kauhanojalla käytöstä jäänyt vanha tie on suoralta mutta mäkiseltä osuudeltaan kunnostettu valaistuksi hiihtoladuksi.
Maakuntakaavassa seututie 213 on merkitty Loimaan ja Hirvikosken välillä uudelle linjaukselle (Loimaan ohikulkutie).
Clevelandin osavaltionyliopisto
Clevelandin valtionyliopisto (lyhennetään CSU) on julkinen yliopisto Clevelandissa Ohiossa Yhdysvalloissa. Se on osa Ohion julkista yliopistojärjestelmää, joka perustettiin vuonna 2007.
Opiskeltavia pääaineita on 70, maisteriohjelmia 27 ja 6 tohtoriohjelmaa. Yliopistossa opiskellaan kahdeksassa collegessa, jotka ovat:
Karhun Pojat
Karhun Pojat (lyh. KaPo) oli helsinkiläinen koripalloseura, joka perustettiin yleisseuraksi vuonna 1943. KaPo menestyi aikaisemmin myös käsipallossa, mutta viimeiset vuotensa se toimi naiskoripalloon keskittyneenä. Seuran toiminta lakkautettiin epäselvien talousongelmien vuoksi keväällä 2015.
Seura voitti miehissä SM-hopeaa vuonna 1945 sekä SM-pronssia vuonna 1951. Naisissa seura menestyi selvästi paremmin: se sijoittui naisten SM-sarjassa kuusi kertaa hopealle sekä kaksitoista kertaa pronssille. Karhun Pojat putosi naisten SM-sarjasta kaudella 1996–1997, mutta nousi takaisin kaudeksi 2003–2004.
Seura on yksi parhaiten menestyneimmistä eurojoukkueista suomalaisista naisjoukkueista. Kaudella 1991–1992 Karhun Pojat osallistui Ronchetti Cupiin, joka oli Euroopan kakkoskilpailu. Joukkue pääsi kilpailussa kuudentoista parhaan joukkoon ja sarjan korikuninkuuden voitti Anja Hellman.
Keväällä 2015 julkisuuteen nousi tieto, ettei Karhun Poikien taloudesta vastannut toiminnanjohtaja ollut kirjannut seuran kirjanpitoon salivuokria vuodesta 2013 lähtien. Helsingin kaupunki haastoi KaPon oikeuteen maksamattomista salivuokrista, joita eri lähteiden mukaan oli perintäkuluineen kertynyt yli 100 000 euroa. Vuosina 2013–2015 KaPon lisenssipelaajien märä puolittui noin 150:een, ja keväällä 2015 seura piti ylimääräisen kokouksen, jossa sen hallitukseen etsittiin uusia jäseniä. 33 kokoukseen osallistujasta kukaan ei hallitukseen suostunut, ja seuran toiminta lakkautettiin. Seuran virallisessa tiedotteessa toiminta lakkautettiin "ainakin toistaiseksi", mutta epäselvyydet taloudessa ja iso velkamäärä tekivät seuran toiminnan jatkumisesta epätodennäköistä.
Käsipallossa Karhun Pojat menestyi hyvin. Se voitti 3 miesten (1952, 1954, 1956) ja 4 naisten (1951, 1953-1955) Suomen mestaruutta. Seuran käsipallotoiminta on lakkautettu.
Mikko Routala
Mikko Routala on suomalainen meteorologi. Aikaisemmin hän työskenteli Nelonen-televisiokanavalla. Hän toimi myös Nelosen säälähetyksen tuottajana ja lähetyksen ankkurina ja Helsingin Sanomien meteorologina.
Alppihiihto eli laskettelu on ollut Routalan työ ja harrastus, sillä hän on toiminut myös hiihdonopettajana. Hän on ammatiltaan myös paloesimies.
Ibo (Mosambik)
Ibo on saari Mosambikissa, Cabo Delgadon maakunnassa. Se on osa Quirimbasin saariryhmää. Siellä on ollut arabien kauppasatama 600-luvulta alkaen. Vasco da Gaman kerrotaan käyneen saarella vuonna 1502. Portugalilaiset linnoittivat saarta vuonna 1790. 1700-luvulla saari oli vilkas orjakaupan satama, Mosambikin toiseksi vilkkain Mosambikin saaren jälkeen. Nykyisin saari tunnetaan taidokkaista hopeasepistään.
Yhdystie 2812
Yhdystie 2812 on valtatieltä 9 Metsämaan Korvenkylässä Loimaalla Varsinais-Suomen maakunnassa yhdystielle 2804 Jokioisten Vaulammille Kanta-Hämeen maakunnassa johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Loimaalla "Koskenrannantie", Ypäjällä "Ypäjänkyläntie" ja "Varsanojantie" ja Jokioisilla "Hauniontie".
Metsämaan Korvenkylästä tie jatkuu Ypäjänkylään Ypäjällä ja ylittää siellä Turku–Toijala-radan. Ypäjänkylän Katinhännässä siihen yhtyy seututieltä 213 Loimaan Kauhanojalla alkunsa saava yhdystie 2815 ja Ypäjän Perttulassa Ypäjän kirkon luona Koskelta alkunsa saava yhdystie 2805. Ypäjän keskustaajaman jälkeen tie seurailee Loimijokea Ypäjän Kartanon ja Varsanojan kylissä ja ylittää Loimijoen Jokioisten Vaulammin kylän luona.
Tien varrelle jääviä kohteita ovat muun muassa MTT:n hevostutkimus ja Ypäjän hevosopisto Ypäjän Kartanonkylässä ja Varsanojalla.
Pêro da Covilhã
Pêro da Covilhã (käytössä myös nimimuodot "Pedro de Covilham" ja "Covilhão", 1460-1526) oli portugalilainen diplomaatti ja tutkimusmatkailija. Hänet lähetettiin Lähi-itään etsimään kanelia ja muita arvokkaita mausteita. Retkikunta lähti liikkeelle 1487. Hän kulki Napolin ja Aleksandrian kautta Kairoon, jatkoi sieltä arabien kanssa Suakiniin ja Adeniin sieltä monsuunituulten mukana Intiaan, palasi Punaiselle merelle ja Kairoon ja jatkoi sieltä Afrikan itärannikkoa etelään aina Sofalaan asti. 1492 - 1493 hänen karavaaninsa saapui Abessiniaan, jossa hän vietti loppuelämänsä.
Dirk Galuba
Dirk Galuba (s. 28. elokuuta 1940) on saksalainen näyttelijä. Galuba näyttelee Lemmen viemää -sarjassa hotellin johtajaa, Werner Saalfeldiä. Hän on näytellyt myös HBO:n sarjassa Taistelutoverit, saksalaista vartiosotilasta jaksossa, jossa Saksa on jo luhistunut.
António Fernandes
António Fernandes oli portugalilainen tutkimusmatkailija. Hän oli tulkkina Sofalan kaupungissa Mosambikissa ja matkusti sieltä vuosien 1509–1512 välillä Mwene Mutapan kuningaskuntaan selvittääkseen, mistä rannikolla myytävä kulta oli peräisin. Fernandesin raportti on vanhin kirjallinen portugalilaisten tieto Mutapasta.
Francisco Barreto
Francisco Barreto (1520–1573) oli portugalilainen sotilas ja tutkimusmatkailija. Hän palveli valtiotaan nuorena Marokossa ja Portugalin Intian-siirtokunnissa.
Palattuaan Lissaboniin hänet lähetettiin Kaakkois-Afrikkaan etsimään legendaarisia kultakaivoksia. Hän valitsi reitin Sambesi-jokea pitkin sen sijaan, että olisi edennyt Sofalan kautta. Tuhannen eurooppalaisen retkikunta lähti vuonna 1569 ja kulki Senasta etelään pitkin Sambesin laaksoa. Hän oli saanut paikalliselta kuninkaalta läpikulkuoikeudet sillä ehdolla, että kurittaisi kapinoivaa alipäällikköä. Taistelu sekä sairaudet kuluttivat retkikuntaa niin pahasti, että Barreto joutui palaamaan Senaan vuonna 1570, missä hän kuoli muutamia päiviä saapumisensa jälkeen.
Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa
Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa on tietoteos, joka kertoo Itämeren vaiheista idän ja lännen, pohjoisen ja etelän ristiaallokoissa.
Suomen kirjataiteen komitea on valinnut teoksen vuoden 1995 kauneimmaksi kirjaksi.
Teoksen alkusanat on kirjoittanut professori Matti Klinge. Sen jälkeen teos koostuu Itämerta ja sen historiaa käsittelevistä artikkeleista, joiden kirjoittajina ovat ruotsalainen kartografian asiantuntija Ulla Ehrensvärd, suomalainen karttahistorian asiantuntija Pellervo Kokkonen sekä John Nurmisen Säätiön hallituksen puheenjohtaja Juha Nurminen. Ehrensvärd ja Kokkonen kertovat alueen kartoista ja Nurminen esittelee artikkeleissaan seikkaperäisesti alueen merenkulun, kaupan, navigoinnin ja laivojen historiaa.
Teoksen kartat ja kuvat ovat peräisin kokoelmista eri puolilta maailmaa, ja osa niistä on julkaistu ensimmäisen kerran tässä teoksessa.
Teos on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi, englanniksi ja saksaksi.
Craig Mello
Craig Cameron Mello (s. 18. lokakuuta 1960 New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen biologi ja molekyläärisen lääketieteen professori Massachusettsin yliopistossa. Hän sai vuoden 2006 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Andrew Firen kanssa. Palkitsemisen peruste on RNA-interferenssiä koskeva tutkimus, jonka he olivat julkaisseet vuonna 1998. Palkinnon perustelussa sanottiin muun muassa: "Fire ja Mello ovat löytäneet perusmekanismin, jolla geneettisen tiedon virtaa säädellään."
Kerrolan seisake
Kerrolan seisake () oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Raisioon vuonna 1928. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1982.
Yhdystie 2410
Yhdystie 2410 on seututieltä 110 (entinen valtatie 1) Suomusjärven Kitulassa Salossa alkunsa saava, Kiikalan kautta Somerolle seututielle 280 johtava yhdystie. Osoitenimenä tiellä on Salossa Kiikalaan asti "Suomusjärventie" ja siitä eteenpäin "Lautelantie". Somerolla osoiteniminä ovat "Lautelantie" ja "Terttiläntie".
Tie risteää Suomusjärven Kitulassa Valtatien 1 kanssa, kulkee Kiikalassa Yltäkylän, Silvan, Pappilan, Saarenkylän ja Komisuon kylien kautta Kiikalan kirkonkylään, jossa siitä erkanee Kiikalan Rekijoelle johtava yhdystie 2411. Kiikalan Kirkonkylästä tie jatkuu Kiikalan Satakosken kautta Someron Lautelaan, jossa siihen yhtyy kantatieltä 52 Perttelissä alkava yhdystie 2403, ja edelleen Someron Terttilään, jossa siihen yhtyy seututieltä 280 Somerniemen Oinasjärvellä alkunsa saava yhdystie 2801. Seututiehen 280 tie yhtyy Someron Ihamäen Seppälässä.
Tien varrelle jääviä kohteita ovat muun muassa Härjänvatsan uimala Kiikalan Silvassa ja Kiikalan kirkko Kiikalan kirkonkylässä. Osalla matkaa tien loppuosa Someron Lautelassa ja Terttilässä noudattaa historiallisen Hiidentien kulkua.
Valtatien 1 valmistuttua moottoritieksi vuonna 2009 yhdystien 2410 on todettu saaneen uutta merkitystä Someron ja Helsingin välisessä liikenteessä, koska moottoritien valmistumisen jälkeen matka-aika Somerolta Helsinkiin ei juuri poikkea suoremmasta, mutta lyhyemmän matkaa moottoritietä kulkevasta reitistä seututien 280 kautta. Haittana on kuitenkin osalla matkaa tien huono kunto.
Maputonlahti
Maputonlahti eli Delagoanlahti on lahti Intian valtameressä, Mosambikin rannikolla. Lahden pituus on noin 90 km ja leveys 30 km. Lahti on suojaisa luonnonsatama, ja jo Vasco da Gama käytti sitä hyväkseen 1500-luvulla. Hollantilaiset, britit ja portugalilaiset ovat vuoroin hallinneet lahtea, ja hollantilaisten rakentaman linnoituksen paikalle nousi nykyinen Maputon kaupunki, Mosambikin pääkaupunki. Lahteen laskevat Matola-, Tembe- ja Umbelúzijoet.
Shenyang (lentokonetehdas)
Shenyang (瀋陽飛機公司) on Kiinan kansantasavallassa toimiva valtionyhtiö, joka valmistaa lentokoneita. Vuonna 1953 perustettu yhtiö toimii Shenyangin kaupungissa. Se on perustanut muita kiinalaisia lentokonetehtaita, mm. Chengdu Aircraft Industry Group ja Guizhou Aircraft Industry Co., joka on osa AVIC-teollisuuskonsernia. Shengyangin päätuotteet ovat hävittäjälentokoneet.
Mozambique Company
Mozambique Company () oli Portugalin valtion perustama yhtiö, joka hallitsi Mosambikin siirtomaa-aikana nykyisiä Manican ja Sofalan maakuntia. Yhtiön päämaja oli Beirassa. Se perustettiin vuonna 1891, ja osakkeita myytiin etenkin Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Etelä-Afrikassa. Yhtiö sai maat hallintaansa 50 vuodeksi. Vuonna 1942 maat palautettiin Portugalin kruunulle, ja yhtiö jatkoi maanviljelyn ja kaupan alalla nimellä SARL.
Moxambique Company käytti edullista afrikkalaista työvoimaa, ja rakensi kaivoksia, ja tuotti sokeria ja kopraa. Se rakensi rautateitä, jotka yhdistivät alueen Rhodesiaan ja Brittiläiseen Keski-Afrikkaan.
Fox News Channel
Fox News Channel (FNC) on amerikkalainen kaapeli- ja satelliittitelevision välityksellä näkyvä uutiskanava, jonka omistaa Fox Corporation. Lokakuussa 2013 noin 97 186 000 yhdysvaltalaista kotitaloutta pystyi katsomaan kanavaa. Kanavan lähetykset tulevat lähinnä sen Rockefeller Centerissä New Yorkissa sijaitsevista studioista.
Kanavan perusti australialaisamerikkalainen mediamoguli Rupert Murdoch, joka palkkasi entisen NBC-johtajan Roger Ailesin sen toimitusjohtajaksi. Lähetykset alkoivat 7. lokakuuta 1996, jolloin se näkyi 17 miljoonassa kaapeli-TV taloudessa. 1990 - ja 2000 -lukujen vaihteessa siitä kasvoi Yhdysvaltain katsotuin kaapeliuutiskanava. Tammikuuhun 2014 mennessä Fox News oli ollut tässä asemassa 145 kuukautta peräkkäin. Kyseisen kuukauden aikana sen katsojaluvut olivat suurempia kuin CNN:n ja MSNBC:n yhteensä.
Monet tarkkailijat ovat todenneet, että Fox News Channel tukee konservatiivisia poliittisia kantoja ja syyllistyy puolueelliseen raportointiin. Kanavan kommentaattorit, uutisankkurit ja toimittajat ovat vastanneet, että uutisointi ja politiikan kommentoiminen toimivat toisistaan ​​riippumatta ja ovat kieltäneet puolueellisuuden uutisoinnissaan.
Public Policy Pollingin 2013 tekemän kyselyn mukaan 41% kyselyyn osallistuneista äänestäjistä luotti kanavaan, mikä oli laskua 8% alaspäin vuodesta 2010. 46% sanoi, että he eivät luota siihen. Fox News tosin oli myös luotetuin kanava, sillä 34% kyselyyn osallistuneista luotti siihen enemmän kuin mihinkään muuhun kanavaan.
Fox Newsin ohjelmisto koostuu uutis- ja mielipideohjelmista. Sen ohjelmia ovat mm. aamuohjelma Fox & Friends, uutisohjelma The Kelly File, mielipideohjelmat The O'Reilly Factor ja Hannity sekä uutissatiiri Red Eye. Sunnuntaisin tulee Fox News Sunday -talk show, jota näytetään myös sisarkanava Foxilla.
China Aviation Industry Corporation I
China Aviation Industry Corporation I (AVIC I) on Kiinan kansantasavallan suurimpia lentokonevalmistuskonserneja. Se perustettiin 1. heinäkuuta 1999, kun China Aviation Industry Corporation jaettiin kahtia ja syntyi AVIC I ja AVIC II. Toimenpide oli päinvastainen kuin EU:ssa ja Yhdysvalloissa miltei samaan aikaan ja Venäjällä hieman myöhemmin - niissä konsolidoitiin yhtiöitä kylmän sodan loputtua.
AVIC I on yhtiö, joka valmistaa suuria pommikoneita (kuten Xian H-6 ja Xian JH-7), keskikokoisia matkustalentokoneita (Comac ARJ21) ja hävittäjiä (Chengdu J-7 ja Shenyang J-8, Chengdu J-10, Shenyang J-11 ja JF-17). AVIC II keskittyy pienempiin lentokoneisiin ja helikoptereihin.
28.10.2008 AVICit konsolidoituivat yhdeksi yhtiöksi, joka on tehostamiskeino talouskasvun hidastuttua alle 10 %/vuosi tasolle.
Niassa Company
Niassa Company () oli Portugalin valtion perustama yhtiö, joka hallitsi Mosambikin nykyisiä Niassan ja Cabo Delgadon maakuntia vuodesta 1891 vuoteen 1929 maan siirtomaa-aikana. Yhtiö perustettiin Portugalissa, mutta ei kyennyt keräämään siellä riittävästi pääomaa, ja vuonna 1897 kun yhtiö vihdoin aloitti toimintansa, sen johto oli englantilainen ja omistajat pääosin brittejä ja ranskalaisia.
Yhtiön tarkoitus oli käyttää halpaa afrikkalaista työvoimaa puuvillan ja muiden maataloustuotteiden kasvatukseen, perustaa kaivoksia ja verottaa alueella käytävää kauppaa ja alueen asukkaita.
Yhtiö toimi aluksi lähinnä rannikolla, ja sisämaan yaot ja makondet eivät olleet sen määräysvallassa. Vuonna 1901 valmistui lennätinlinja rannikolta Njassajärvelle, ja suunnitelmat vetää rautatie samaa reittiä. Yhtiö rakennutti vuonna 1904 Porto Amelian kaupungin (nykyinn Pemba) ja piti siellä päämajaansa.