Seitsemännen portaan enkeli
Seitsemännen portaan enkeli () on vuonna 1996 ilmestynyt omaelämäkerrallinen teos, jonka on kirjoittanut amerikanirlantilainen Frank McCourt. Tragikoominen kirja kertoo McCourtin köyhyyden täyttämästä lapsuudesta, alkoholisoituneesta isästä ja epätoivoisesta äidistä, joka teki parhaansa pitääkseen perheensä hengissä. Tarina alkaa Frankin ensimmäisistä vuosista pula-ajan Brooklynissä, mutta sijoittuu suurimmaksi osaksi Limerickiin Irlantiin. Seitsemännen portaan enkeli voitti Pulitzer-palkinnon ja keräsi suurta suosiota ja myyntimenestystä. Alan Parker on ohjannut teoksen pohjalta myös elokuvan.
19. elokuuta 1930 Brooklynissä, New Yorkissa syntynyt, Frank McCourt oli Malachy McCourtin ja Angela Sheehan vanhin poika. Frank McCourt asui New Yorkissa vanhempiensa sekä neljän nuoremman sisarustensa kanssa: 1931 syntynyt Malachy; kaksoset Oliver ja Eugene, syntynyt 1932; ja nuorin sisko Margaret, joka kuoli seitsemän viikkoa syntymänsä jälkeen 1935.
Tämän ensimmäisen tragedian jälkeen, hänen perheensä muutti takaisin Irlantiin, missä perheen kaksoset Eugene ja Oliver kuolivat vuosi Irlantiin saapumisen jälkeen. Frankin nuorimmat veljekset, Michael ja Alphie  syntyivät sen jälkeen vuosina 1936 ja 1940.
Angela Sheehan oli maahanmuuttaja USA:ssa ja tapasi Malachy McCourtin kolmen kuukauden vankeuden jälkeen johon hänet oli tuomittu rekka-auton kaappauksesta. Angela tulee raskaaksi Malachylle ja hänen serkkujensa Philomenan ja Delia MacNamaran painostuksesta Malachy menee Angelan kanssa naimisiin. Malachy ei usko avioliiton kestävän ja hän yrittää karata Californiaan, mutta tuhlaa matkarahansa pubissa. Seuraavina vuosina Angela synnyttää Francisin(Frankin), sitten Malachyn, kaksoset Oliverin ja Eugenen ja Margaretin, joka kuolee pienokaisena. Pian Margaretin kuoleman jälkeen, McCourtin perhe muuttaa takaisin Irlantiin, perheenjäsentensä avun toivossa.
Elämää Irlannissa, erityisesti Limerickissä, 1930 ja 1940 vuosikymmenillä on kuvailtu karun realistisella tavalla. Perhe asui ränsistyneellä, päällystämättömien talojen reitillä, jotka tulvivat säännöllisesti. McCourtien talo oli reitin kaukaisimpia taloja, kujan ainoan ulkokäymälän lähellä. Isä Malachy opetti lapsilleen Irlantilaisia tarinoita ja kertomuksia sekä lauluja, mutta hän oli alkoholisti ja löysi harvakseltaan työtä. Kun hän löysi, hän käytti palkkansa pubeissa. Hänen perheensä täytyi elää avustusrahojen avulla koska hän ei pystynyt pitämään työpaikkoja alkoholisminsa takia. Malachy käytti usein perheensä avustusrahat ennen kuin hänen vaimonsa Angela edes näki niitä. Hän ei siis pystynyt ruokkimaan nälkään nääntyviä lapsiaan. Vuosia perhe kituutteli ei juuri muulla kuin teellä ja leivällä. He aina mietiskelivät, milloin heillä olisi mahdollisuus nauttia oikea lounas tai ateria ja sitä, saisivatko lapset koskaan edes kenkiä koulunkäyntiä varten. Vaikeuksista huolimatta, monet kertomuksen piirteet kerrotaan ovelalla, kuivahtavalla huumorilla ja muutenkin viehättävällä tavalla.
Frankin isä lopulta löysi työtä turvalaitoksesta, Coventrystä, Englannista. Kuitenkin hän lähetti rahaa vain kerran kärsivälle perheelleen. Naisille oli vain muutamia työpaikkoja ja heidän äitinsä joutuikin kysymään apua kirkolta ja Saint Vincent de Paul järjestöltä. Joskus Frank ja hänen veljensä tonkivat paikkoja löytääkseen hiiltä tai turvetta polttoaineeksi, varastivat leipää jostain tai ylijäämäruokaa ravintoloista päivän päättyessä. Angelan äiti sekä hänen siskonsa, eivät halunneet auttaa heitä koska hänen miehensä ei ollut Limerickistä ja heistä hänessä oli jokin outous. Korvatakseen isänsä laiminlyöntiä perheelleen, Frank alkoi tehdä työtä viestinvälittäjänä 14-vuotiaana. Hän antoi osan tienesteistään äidilleen, jotta hän voisi ruokkia muita lapsia ja loput hän säästi paluumatkalleen Amerikkaan. Frankin koulu loppui 13-vuotiaana kuten siihen aikaan oli tapana Limerickin alueella. Vaikka hänen opettajansa O'Halloran ja kirjastonhoitaja kehottivat Frankia jatkamaan opiskelua, hän halusi alkaa työskentelemään "kuin miehet".
McCourtin lapset olivat kärsineet epäkelvollisesta vaatetuksesta sekä kengistä, kosteudesta, kylmästä Irlannin ilmastosta. Frank sairasti lavantautia ja hänet vietiin sairaalaan, missä hän sai ensimmäistä kertaa nauttia sopivasta ruoasta ja lämmöstä. Myöhemmin, hän sai töitä naapuriltaan jolla oli jalkaongelmia; hän kuljetti hiiltä naapurille. Frank oli ylpeä työstään ja halusi jatkaa huolimatta siitä että se ärsytti hänen kroonista sidekalvontulehdustaan. Perhe häädettiin viimein kun he alkoivat käyttää vuokra-asuntonsa seiniä polttopuina. Heidät pakotettiin muuttamaan Angelan serkun luo, joka kohteli heitä huonosti, sekä pakotti Angelan seksuaaliseen kanssakäymiseen. Kun Frank ja Angela menivät kysymään kristityiltä veljiltä Frankin jatkokoulutus mahdollisuuksista, he kohtasivat vain oven joka lyötiin heidän naamalleen. Muutama päivä Frankin 14-vuotis-syntymäpäivän jälkeen, Frank aloitti työt telegrammilähettinä postitoimistolla. Frankin nokkela järjenjuoksu kertoessaan tapauksesta, kielii siitä että hänellä olisi kykyjä paljon parempaan työhön, mutta olosuhteet estivät häntä etenemästä. Näihin aikoihin, Frankilla on seksuaalinen suhde Theresa Carmody-nimisen naisen kanssa, joka sairastuu tuberkuloosiin ja myöhemmin kuolee. Frank tuntee syyllisyyttä koska ajattelee lähettäneensä tämän helvettiin esiaviollisen seksin johdosta.
Frank rohkaistuu ottamaan postimiehen testin postitoimistossa, mutta kuitenkin päättää toisin ja alkaa toimittaa sanomalehtiä ja mainoksia Eason-nimiselle toimistolle. Kerätäkseen rahaa matkalleen Amerikkaan, hän myös kirjoittaa uhkauskirjeitä paikallisen koronkiskurin piikkiin. Kun tämä kuolee, Frank ottaa rahat hänen kassistaan ja heittää velkakirjansa jokeen. Yhteistoiminnan ansiosta, joka koostui säästämisestä, pihistelystä ja varastamisesta, Frank lopulta saa kokoon rahat matkustaakseen Amerikkaan. Tarina loppuu siihen kun 19-vuotias Frank saapuu Poughkeepsieen, New Yorkkiin, valmiina aloittamaan uuden elämän synnyinmaassaan.