hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
State Bank of India
State Bank of India (SBI) on suuri intialainen vuonna 1806 perustettu pankkikonserni. Se tarjoaa asiakkailleen henkilö- ja yrityspankkipalveluja Intiassa ja kansainvälisesti sekä omaisuudenhoitopalveluja. Pankin kotipaikka on Mumbai. Pankkikonsernin taseen perusteella State Bank of India on Intian suurin pankki. Se sijoittui taseella mitaten (432,57 mrd. USD) kansainvälisesti sijalle 58. sadan maailman suurimpiin kuuluvan pankin listalla (2015). Pankki palvelee asiakkaitaan 22 887 toimipisteen ja 54 560 pankkiautomaatin välityksellä. SBI:llä on viisi samaan pankkiryhmään kuuluvaa yhteistyöpankkia Intiassa.
Yhtiömuodoltaan State Bank of India on julkinen osakeyhtiö. Yhtiön osake noteerataan sekä Bombayn pörssissä (BSE), Intian kansallisessa pörssissä (NSE) että Lontoon pörssissä (LSE). Pääomistaja on Intian valtio.
Yhdysvaltalainen talousjulkkaisu Forbes luokitteli State Bank of Indian vuonna 2015 Intian toiseksi ja maailman 152. suurimmaksi julkiseksi osakeyhtiöksi. Konsernin liikevaihto oli 40,8 miljardia dollaria ja liikevoitto 2,35 miljardia dollaria (2014). Taseensa perusteella pankki luokiteltiin vuonna 2015 maailman 58. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi.
Artur Platonov
Artur Stanislavovitš Platonov (s. 11. syyskuuta 1974 Almaty, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on kazakstanilainen toimittaja ja poliitikko. Hänet valittiin valtiopäiväedustajaksi mažilikseen 2016.
Abai Tasbulatov
Abai Boljukbajevitš Tasbulatov (s. 21. syyskuuta 1951 Nikolajevka, Kasygurtin piiri, Etelä-Kazakstanin alue, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on kenraaliluutnantti sekä mažiliksen valtiopäiväedustaja 2012-2016 ja 2016-.
Muhtar Tihikejev
Muhtar Bakirovitš Tihikejev (s. 27. syyskuuta 1963 Karaganda, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on kazakstanilainen valtiopäiväedustaja mažiliksessa 1999-2004, 2004-2007, 2007-2012, 2012-2016 ja 2016- . Hän on osallistunut mm. rauhanturvaamiseen Vuoristo-Karabahissa.
Serik Umbetov
Serik Abikenovitš Umbetov (s. 19. kesäkuuta 1950 Prudki, Žambylin piiri, Almatyn alue, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on entinen Kazakstanin maatalousministeri 2004-2005 sekä valtiopäiväedustaja mažiliksessa 2012-2016 ja 2016-
Baktykoža Izmuhambetov
Baktykoža Salahatdinovitš Izmuhambetov (s. 1. syyskuuta 1948 Kurmangazyn piiri, Atırawin alue, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on Kazakstanilainen poliitikko. Hän oli aiemmin Atırawin alueen aluejohtaja. Hän on ollut valtiopäiväedustajana mažiliksessa vuodesta 2012 ja toiminut vuodesta 2016 sen puhemiehenä. Hän on toiminut myös KazMunaiGasin toimitusjohtajana.
Madden NFL 25
Madden NFL 25 on vuonna 2013 julkaistu amerikkalainen jalkapallo -aiheinen videopeli. Pelin kehitti EA Tiburon ja julkaisi EA Sports. Se julkaistiin PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Peli nimettiin Madden NFL 14 sijaan Madden NFL 25, jolla viitataan pelisarjan juhlavuoteen. Samalla PlayStation 4 ja Xbox One versiot käyttävät ensimmäistä kertaa uutta Ignite pelimoottoria, kun vuotta vanhemmat pelikonsolit käyttävät EA:n vanhempaa pelimoottoria. Barry Sanders valittiin kansikuvaksi PlayStation 4 ja Xbox One versioon, kun taas PlayStation 3 ja Xbox 360 versioon Adrian Peterson. Hänestä tuli samalla ensimmäinen NFL-pelaaja, joka on valittu kahdesti Madden NFL -pelin kansikuvaan.
Uratilassa pelaaja saa olla omistajana ja johtaa omaa NFL-joukkuetta. Siinä voi siirtää joukkueen uuteen kaupunkiin myös Yhdysvaltojen ulkopuolelle, kuten Kanadaan, Meksikoon, Irlantiin ja Englantiin. Vanhoja historiallisia seuroja voi myös tuoda takaisin peliin, kuten Houston Oilers tai London Monarchs. Edellisen kerran vanhojen seurojen palauttaminen oli mahdollista Madden NFL 12:sta ja joukkueiden kotikaupunkien vaihtaminen Madden NFL 09:ssä.
Madden NFL 13
Madden NFL 13 on vuonna 2012 julkaistu amerikkalainen jalkapallo -aiheinen videopeli. Pelin kehitti EA Tiburon ja julkaisi EA Sports. Se julkaistiin muun muassa PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Wiille. Pelin kansikuvaksi valittiin pelaajaäänestyksen kautta Detroit Lionsin Calvin Johnson.
Pelin fysiikkaa päivitettiin edelliseen peliin nähden, jonka myötä taklaukset tuntuvat todellisemmilta. Pelissä on myös uudenlainen uratila "Connected Careers", joka toimii online ja offline uratilassa. Moninpelissä on mahdollista pelata parhaimmillaan 32 pelaajalla. "Connected Careers" antaa mahdollisuuden pelata, joko itse luodulla tai oikealla pelaajalla tai valmentajalla. Uratilassa moninpeliin on tuotu XP systeemi, joka palkitsee pelaajaa hänen saavutuksista ja auttaa kehittämään taitojaan. Lisäksi pelaaja voi nostaa omaa "legacy" pisteitä, jonka avulla hänestä voi tulla NFL:n yksi legendoista.
Peli sai kokonaisuutena positiiviset arvostelut. GameRankings ja Metacritic laskivat keskimäärin parhaimmat arvosanat PS3 ja Xbox 360 konsoleille, jotka saivat hieman yli 80 pistettä sadasta. Keskimäärin huonoimmat arvosanat sai PlayStation Vita, joka keräsi 63 pistettä sadasta.
Elliptisten käyrien salausmenetelmät
Elliptisten käyrien salausmenetelmät (, ECC) ovat elliptisiin käyriin liittyviin laskutoimituksiin perustuvia julkisen avaimen salausmenetelmiä. Konseptin esittelivät 1980-luvun puolivälissä toisistaan riippumatta Neal Koblitz ja Victor S. Miller.
Etuna yleisempään RSA:han verrattuna on avainten pieni koko, jonka ansiosta salaukseen liittyvät toiminnot ovat nopeita. ECC sopii erityisesti tarkoituksiin, joissa muisti ja laskentakyky on rajoitettu, kuten sirukorteissa ja muissa sulautetuissa järjestelmissä. Toisaalta se on monimutkaisempi toteuttaa, sillä sopivien käyrien valinta edellyttää matemaattista erityisosaamista. Turvallisuus perustuu yksisuuntaisen laskutoimituksen käänteisoperaation, tässä tapauksessa diskreetin logaritmin vaikeuteen. Nyrkkisääntönä on myös sellaisen julkisen toteutuksen käyttö, josta ammattilaisetkaan eivät ole löytäneet virheitä. Näitä ovat esimerkiksi niin sanotun sivukanavahyökkäyksen mahdollistavat tietovuotolähteet, joista saatuja ajallisia ja sisällöllisiä tietoja käyttämällä itse algoritmi voidaan murtaa. Toteutuksiin liittyy myös muita yksityiskohtia, jotka voivat vaarantaa salauksen toimivuuden. Esimerkiksi tarkistetaanko sijoittuvatko pisteet todella käyrälle.
Käyttö on yleistynyt sitä mukaa kun usko RSA-salauksen kestävyyteen on heikentynyt. Sen avaimen pituuteen liittyvät ongelmat korostuvat siirryttäessä vahvempaan salaukseen. Kun RSA:n ja Diffie–Hellmanin murtaminen tavanomaisin menetelmin on arvioitu olevan kenties vain viiden vuoden päässä, on ECC-siirtymä nähty jopa ainoana käyttökelpoisena vaihtoehtona. Pitemmällä tähtäimellä kvanttitietokoneiden kehityksen edistyminen ja sen myötä Shorin algoritmi uhkaa. Proosin ja Zalkan mukaan 2048-bitin RSA:n murtamiseen tarvitaan 4096 kubitin laskentateho, mutta vastaavaan 224-bitin ECC:hen vain 1300–1600. Muun muassa NSA ja EU ovat alkaneet kehittämään kvanttilaskennan kestäviä salausmenetelmiä.
Elliptisen käyrän laskutoimitukset:ECDHE () viittaa lyhytikäisiin parametreihin perustuvaan, jopa kertakäyttöiseen avaimenvaihtoon. Tällöin tieto pysyy salassa, vaikka pääsalausavaimet joskus myöhemmin vaarantuisivat ().
Dual_EC_DRBG () on pahamaineinen satunnaislukugeneraattori, johon RSA-yhtiön on arvioitu jättäneen NSA:n pyynnöstä niin sanotun takaoven, jonka paljastumisen reaktiot ovat olleet näyttäviä. Sitä ei suositella käytettäväksi. Muiden julkisen avaimen salausmenetelmien tavoin ECC edellyttää, ettei hyökkääjä voi ennustaa satunnaislukujen luomista.
Edward Snowdenin paljastusten valossa on herännyt epäilyksiä, voiko NIST:n viranomaiskäyttöön suosittelemiin käyriin luottaa ilman pelkoa takaovista.
InVader
InVader on Reckless Loven neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2016 levymerkillä Spinefarm Records. Levyn tuotti Ilkka Wirtanen, joka on tuottanut myös Reckless Loven edelliset albumit. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Ensimmäinen single uusimmalta albumilta oli nimeltään "Keep It Up All Night", joka julkaistiin 18. syyskuuta 2015. Kyseinen single löytyy bonuskappaleena "InVader"-levyltä brittiläisen Spinefarm Recordsin julkaisemana. Albumin toinen single "Monster" julkaistiin 29. tammikuuta 2016. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Kaikki kappaleet sanoittanut Olli Herman.
Delta (videopeli)
Delta on Stavros Fasoulasin suunnittelema ja toteuttama shoot ’em up -videopeli, jonka Thalamus julkaisi Commodore 64:lle vuonna 1987. Pelin musiikin sävelsi Rob Hubbard, ja pelin alkuintro perustuu Philip Glassin säveltämään kappaleeseen Koyaanisqatsi.
Peli on sivultapäin kuvattu, vierivän ruudun avaruusräiskintäpeli, joka muistuttaa "R-Typea". Pelin erikoispiirre on mahdollisuus kerätä power up -voimia, jotka näkyvät peliruudun reunalla mustassa palkissa.
Peli julkaistiin ZX Spectrumille vuonna 1990 nimellä Delta Charge. Yhdysvalloissa pelin nimi oli Delta Patrol.
Toimittaja Juho Kuorikosken mukaan peli on ikääntynyt arvokkaasti. Hän pitää sitä yhtenä Commodore 64:n parhaista avaruusräiskinnöistä.
Anton Lesser
Anton Lesser (s. 14. helmikuuta 1952), on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt urallaan pääasiassa teatterissa ja televisiossa. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Game of Thrones" (2013–2016), "Nuori Morse" (2013–2018) sekä "The Crown" (2017).
Hänestä tuli teatterikoulusta valmistuttuaan Royal Shakespeare Companyn jäsen vuonna 1977.
AC Libertas
Associazione Calcio Libertas eli AC Libertas on jalkapalloseura Borgo Maggioren kunnasta Keski-San Marinosta. Seura pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa. Libertas on voittanut kertaalleen maansa mestaruuden. Tämä tapahtui kaudella 1995–1996. Euroopan sisäisissä kilpailuissa Libertas on pelannut useammalla kaudella. Ensimmäisen kerran se pelasi Euroopan sisäisissä kilpailuissa kaudella 2007–2008, jolloin se pelasi Eurooppa-liigan edeltäjän UEFA Cupin ensimmäisellä karsintakierroksella. Liberstas hävisi irlantilaiselle Drogheda Unitedille yhteismaalein 4–1 pelaten kotonaan 1–1 tasapelin. Kaudella 2012–2013 Libertas hävisi Eurooppa-liigan ensimmäisellä karsintakierroksella makedonialaiselle FK Renovalle 8–0, ja seuraavalla kaudella bosnialaiselle FK Sarajevolle 3–1. Kaudella 2014–2015 Libertas hävisi Eurooppa-liigan ensimmäisellä karsintakierroksella bulgarialaiselle PFC Botev Plovdiville 6–0.
Thalamus (yritys)
Thalamus oli brittiläinen yritys, joka julkaisi videopelejä 8- ja 16-bittisille alustoille. Ensimmäinen sen julkaisema videopeli oli suomalaisen Stavros Fasoulasin "Sanxion" vuodelta 1986.
Thalamus julkaisi Fasoulasilta myös kaksi muuta peliä, "Deltan" ja "Quedexin" vuonna 1987.
Thalamus lopetti toimintansa vuonna 1993.
SS Pennarossa
Società Sportiva Pennarossa on jalkapalloseura Chiesanuovan kunnasta Lounais-San Marinosta. Se pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa. Maan mestaruuden Pennarossa on voittanut kertaalleen kaudella 2003–2004. Euroopan sisäisissä kilpailuissa Pennarossa on pelannut kertaalleen. Seura pääsi mestaruuskautensa jälkeen Eurooppa-liigan edeltäjän UEFA Cupin ensimmäiselle karsintakierrokselle, jolla hävisi bosnia-hertsegovinalaiselle FK Željezničar Sarajevolle yhteismaalein 9–1.
Rodullistaminen
Rodullistaminen eli etnisoiminen on sosiologiassa prosessi, joka kuvaa etnisten tai "rodullisten" identiteettien yhdistämistä sellaisiin suhteisiin, sosiaalisiin käytäntöihin tai ryhmiin, jotka eivät itseään sellaisiksi tunnista. Rodullistaminen ja etnisoiminen tapahtuvat usein ryhmän vuorovaikutuksessa toisen kanssa, jonka identiteettiä se hallitsee ja yhdistää harjoittaakseen pysyvää hallitsemista. Vaikka rodullistaminen syntyy usein hallitsemisesta, rodullistettu ryhmä vähitellen samastuu osoitettuun identiteettiin tai jopa omaksuu sen, ja se alkaa itse kuvata itseään siihen liitetyillä ominaisuuksilla. Tällaiset prosessit ovat olleet yleisiä kautta historian imperialismin, nationalismin sekä rotujen ja etnisissä hierarkioissa.
Rodullistaminen tarkoittaa sitä, että ihmisiin liitetään esimerkiksi ihonvärin, uskonnon tai etnisen taustan takia oletuksia, stereotypioita ja ennakkoluuloja.
Rodullistaminen syntyy siitä ajatuksesta, että tietyt piirteet omaavat ihmiset ovat perustavanlaatuisesti erilaisia verrattuna "oikeaan ihmiskuvaan" tai että he ovat jopa syntyneet palvelemaan "oikeiksi valkoisiksi" ihmisiksi rodullistettuja yksilöitä.
Rasismi oli vanhan määritelmän mukaan teoria tai ideologia, joka perustui oletuksiin ihmisrotujen olemassolosta, ihmisten fyysisten ja psyykkisten erojen perinnöllisyydestä ja toisistaan riippuvuudesta. Arveltiin, että yksilön ominaisuudet määrittää tiettyyn ryhmään kuuluminen ja että on olemassa rotujen hierarkia ja että politiikan täytyy perustua tietoon. Rasismin ilmenemismuotoja olivat esimerkiksi rasististen ryhmien ja yksilöiden lentolehtiset ja lehtikirjoitukset, elokuvat, musiikki (sanoitus), puheet ja kirjallisuus.
Rasismin uuden määritelmän mukaan ihmisryhmien, kuten maahanmuuttajien tai vähemmistöjen rodullistaminen eli esittäminen rodun kaltaisina ryhminä tapahtuu kulttuuristen piirteiden, kuten esimerkiksi uskonnon, kielen tai tapojen perusteella. Siihen kuuluu näin muodostettujen ryhmien aliarvostaminen ja halveksunta. Se ilmenee muun muassa halveksivina puheina tai kirjoituksina Suomessa esimerkiksi juutalaisista, venäläisistä, somaleista, saamelaisista, romaneista tai yleensä maahanmuuttajista tai vähemmistöistä.
Madden NFL 10
Madden NFL 10 on vuonna 2009 julkaistu amerikkalainen jalkapallo -aiheinen videopeli. Pelin kehitti EA Tiburon ja julkaisi EA Sports. Se julkaistiin muun muassa PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Wiille. Pelin kansikuvaksi valittiin ensimmäistä kertaa kaksi pelaajaa, jotka ovat Super Bowl XLIII'ssa pelanneet Pittsburgh Steelersin Troy Polamalu ja Arizona Cardinalsin Larry Fitzgerald.
Joukkueiden kokoonpanojen lisäksi pelin grafiikkaa ja fysiikkaa on kehitetty hieman edelliseen peliin nähden. Siinä on mukana pelimuotona Play Now, Family Play (jossa pelin näppäimet ovat yksinkertaistetut), Superstar, Franchise, Fantasy Challenge ja Skill Drills, jossa voi harjoitella eri kuvioita ja peliin liittyviä taktiikoita. Pelattavuuteen muutettiin mahdollisuus käyttää oikeaa analogista tattia, jolla pelaaja voi nopeasti valita haluamansa taktiikan. Moninpeliin lisättiin "icing the kicker" mekaniikka, jossa puolustavan joukkueen ottaessa aikalisän ennen potkua, voi saada potkaisijan hermostuneisuutta suuremmaksi painamalla määrättyä nappia jatkuvasti. Tämä saa vastustajan ohjaimen tärinemisen. Pelin kamerakulmat saivat uuden lisäyksen nimeltä "impact cam", jossa kamera alkaa tärisemään pelissä tapahtuneen ison taklauksen myötä. Franchise tilassa on mahdollista varata pelaajia, ostaa vapaita agentteja ja määrittää joukkueensa palkkakaton.
Peliin lisättiin Ultimate Team "MUT" pelitila, jonka sai ladata ilmaiseksi 7. tammikuuta 2010. Pelitilassa pelaajat voivat luoda oman joukkueensa ostamalla pelaaja pakkauksia, joita voi saada tietyn määrän kolikkoa vasten. Kolikkoja saa muun muassa voitetuista otteluista ja tekemällä maaleja. Pelaajapakkauksia voi ostaa myös rahalla PlayStation Networkista tai Xbox Livestä.
Peli sai kokonaisuutena positiiviset arvostelut uudemmille konsoleille. GameRankings ja Metacritic laskivat keskimäärin parhaimmat arvosanat PS3 ja Xbox 360 konsoleille, jotka saivat hieman yli 85 pistettä sadasta. Sitä vastoin PlayStation 2 ja Wii saivat 71 ja 77 pistettä sadasta.
SS Virtus
Società Sportiva Virtus on jalkapalloseura Acquavivan kunnasta Länsi-San Marinosta. Virtus pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa.
SS San Giovanni
Società Sportiva San Giovanni on jalkapalloseura Borgo Maggioren kunnasta Keski-San Marinosta. San Giovanni pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa.
SP Cailungo
Società Polisportiva Cailungo on jalkapalloseura Borgo Maggioren kunnasta Keski-San Marinosta. Cailungo pelaa San Marinon korkeimmalla sarjatasolla Campionato Sammarinese di Calciossa.
Linxian hui-kansan autonominen prefektuuri
Linxian hui-kansan autonominen prefektuuri () on autonominen prefektuuri Gansun maakunnassa Kiinassa. Prefektuurin pinta-ala on 8 116,57 neliökilometriä ja väkiluku 1,95 miljoonaa (2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason Linxian kaupunki, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 80 kilometriä maakunnan pääkaupunki Lanzhousta lounaaseen.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin, viiteen piirikuntaan ja kahteen autonomiseen piirikuntaan.
Helsingin pikkukirkkoyhdistys
Helsingin pikkukirkkoyhdistys on vuosina 1924–1956 toiminut yhdistys, jonka tarkoituksena oli huolehtia esikaupunkialueiden sielunhoitotyöstä laajassa seurakunnassa. Se jatkoi 1918 asetetun pikkukirkkokomitean työtä. Pikkukirkkoliike vaikutti Pohjoismaissa, ja se sai alkunsa 1886 Kööpenhaminasta.
Helsingissä Pikkukirkkoyhdistyksen toiminta liittyi Kalliolan setlementtiin. Sen alkuperäinen tarkoitus oli järjestää jumalanpalveluksia ja hartaushetkiä Helsingin ympäristön esikaupungeissa. Toiminta laajeni kesäjuhliksi, pyhäkouluiksi ja kuoroiksi.
Yhdistyksen perusti piispa Jaakko Gummerus. Jäseninä oli muun muassa arkkitehtejä, kuten Ilmari Launis (1881–1955), Elias Paalanen (1884–1967) ja Berndt Blom (1868–1932), joita kiinnosti sen vapaaehtoisuuteen perustuva, uudenlaisia tila- ja rakennusratkaisuja kehittelevä toiminta. Yhdistyksen luottosuunnittelijaksi tuli arkkitehti Albert Nyberg. Yhdistys laaditutti mallipiirustuksia. Aktiivijäseniä olivat myös Eino Sormunen, J. H. Tunkelo, Osmo Tiililä, Lauri Apajalahti, Heikki Valanne ja Ensio Kuula Mika Waltarin tiedetään olleen mukana toiminnassa ainakin sen verran, että hänen runojaan julkaistiin yhdistyksen julkaisemassa Pikkukirkon joululehdessä vuosina 1926 ja 1927.
Liike vaikutti siihen että kirkoista alkoi muodostua kirkollisia monitoimikeskuksia. Monille paikkakunnille perustettiin pikkukirkkoyhdistyksiä tarkoituksena rakentaa oma kirkko ja järjestää omaa toimintaa.. Paikallisten yhdistysten merkitys väheni seurakuntatyön kehittyessä.
ISO 3166-2:MC
ISO 3166-2:MC on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Monacolle. ISO 3166-2:MC on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 17 kaupunginosan koodit.
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Monacon maakoodi ”MC” ja toinen osa on kaksikirjaiminen aluekohtainen tunnus.
Tupua Leupena
Sir Tupua Leupena (1922 – 24. marraskuuta 1996) oli tuvalulainen poliitikko. Leupena toimi toisena Tuvalun kenraalikuvernöörinä 1986–1990. Hänen edeltäjänsä oli Fiatau Penitala Teo.
ISO 3166-2:NR
ISO 3166-2:NR on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Naurulle. ISO 3166-2:NR on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 14 alueen koodit.
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Naurun maakoodi ”NR” ja toinen osa on kaksikirjaiminen aluekohtainen tunnus.
ISO 3166-2:PW
ISO 3166-2:PW on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Palaulle. ISO 3166-2:PW on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää 16 osavaltion koodit.
Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Palaun maakoodi ”PW” ja toinen osa on aluekohtainen numero.
Kirovabadin levottomuudet 1988
Kirovabadin levottomuudet 1988 olivat etnisiä väkivaltaisuuksia Kirovabadissa (nykyään Gəncə), Azerbaidžanissa syksyllä 1988. Vuoristo-Karabahin itsenäisyyshankkeen otetua tuulta purjeisiinsa azerit 
kostivat kansansa karkoituksen Vuoristo-Karabahista. Azerit hyökkäsivät kymmeniä kertoja armenialaisten kimppuun, mihin neuvostoarmeija puuttui. Sadat armenialaisnaiset ja lapset pakenivat kirkkoon, mitä neuvostosotilaat onnistuivat vain vaivoin suojelemaan raivostuneelta azeriväkijoukolta.
Kirovabadin armenialaisvastaiset mellakat olivat 23. - 27. marraskuuta 1997. Mellakoijat polttivat sotilasajoneuvoja.
Virallisten tietojen mukaan 1 armenialainen, 3 azeria ja 3 neuvostosotilasta kuoli. Andrei Sahariov oli saanut tietoja, että ainakin 130 armenialaista kuoli ja 200 haavoittui. Joidenkin tietojen mukaan 23. marraskuuta 1988 alkaneessa mellakassa kuoli jo seuraavaan päivään mennessä
kymmeniä.
Kobolttioksalaatti
Kobolttioksalaatti (COCo) on koboltti- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hienojakoisen koboltin ja katalyytteinä käytettävien kobolttiyhdisteiden valmistuksessa.
Kobolttioksalaatti on huoneenlämpötilassa vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Se ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee hieman happoihin ja hyvin ammoniakkiliuoksiin. Kuumennettaessa noin 250 °C:n lämpötilaan kobolttioksalaatti hajoaa kobolttioksidiksi ja hiilidioksidiksi. Yhdisteestä tunnetaan kaksi kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (COCo·2HO) ja tetrahydraatti (COCo·4HO). Kuumennettaessa kobolttioksalaatin tetrahydraattia 100 °C:n lämpötilaan puolet kidevedestä poistuu ja muodostuu dihydraattia.
Kobolttioksalaattia voidaan valmistaa saostamalla vesiliukoisesta kobolttisuolan liuoksesta oksaalihapon tai alkalimetallioksalaattien avulla.
Kobolttioksalaatin tärkein käyttökohde on hienojakoisen kobolttijauheen valmistus jauhemetallurgisia prosesseja varten. Sitä käytetään myös katalyyttinä ja katalyyttien valmistamiseen sekä vetysyanidin stabilisaattorina.
Ivan Solovjov
Ivan Vladimirovitš Solovjov (, s. 29. maaliskuuta 1993 Kaluga) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Lahtea lainasopimuksella Venäjän valioliigan FK Zenit Pietarista. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Solovjov on vasen keskikenttäpelaaja.
Solovjov on Dynamo Moskovan kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueen paidassa Venäjän valioliigassa kaudella 2012–2013 12 ottelua tehden yhden maalin. Elokuussa 2013 Solovjov siirtyi saman sarjan Zenitiin. Hän oli kaudella 2013–2014 lainalla valioliigan Amkar Permissä pelaten kolme ottelua. Debyyttinsä Zenitin edustusjoukkueen paidassa Solovjov teki kaudella 2014–2015 pelaten yhden ottelun valioliigassa. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi Mestarien liigan karsintaottelua. Huhtikuussa 2016 Solovjov teki lainasopimuksen Suomen Veikkausliigan FC Lahden kanssa.
Solovjov on edustanut Venäjää alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaissa.
Brijesh Lawrence
Brijesh Sharmari "BJ" Lawrence (s. 27. joulukuuta 1989 Basseterre) on saintkittsnevisläinen pikajuoksija, pikaviestin MM-mitalisti. Hän on edustanut yhdysvaltalaista Doane College Tigers -seuraa. Hän on pituudeltaan 180 cm.
Lawrence karsiutui 100 metrin puolivälierissä Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2011 hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi ja sai pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden pronssia saaneessa Saint Kitts ja Nevisin 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Saman vuoden Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ja juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa pikaviestijoukkueessa.
Lawrence karsiutui 60 metrin välierissä Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012. Lontoon olympialaisissa 2012 hän kuului alkuerissä karsiutuneeseen pikaviestijoukkueeseen. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui jälleen 60 metrin välierissä. Hän juoksi kolmannen osuuden Saint Kitts ja Nevisin joukkueessa, joka sai IAAF World Relays -kilpailuissa 2014 hopeaa 4 × 200 metrin viestissä. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja 200 metrin alkuerissä.
Lawrence kuului Saint Kitts ja Nevisin joukkueisiin, jotka sijoittuivat vuoden 2015 World Relays -kilpailuissa kuudenneksi 4 × 100 ja 4 × 200 metrin viesteissä. Saman vuoden Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi. Hän karsiutui 100 metrin alkuerissä Toronton Pan-Amerikan kisoissa ja Pekingin MM-kilpailuissa.
Afrodite Pandemoksen pyhäkkö
Afrodite Pandemoksen ja Peithon pyhäkkö oli antiikin aikainen Afrodite Pandemokselle ja Peitholle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulan lounaisrinteessä Kreikassa.
Pyhäkkö liittyi nimensä mukaisesti Afrodite Pandemoksen eli ”Kaiken kansan Afroditen” kulttiin, jonka Theseuksen kerrotaan perustaneen yhdistettyään Attikan kylät Ateenan kaupungiksi, sekä tähän liittyneen Peithon eli ”Suostuttelun” henkilöitymän kulttiin. Pyhäkkö saattaa olla todellisuudessa Solonin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. perustama. Pyhäkköä käytettiin muun muassa Afrodisia-juhlassa, jolloin paikalla uhrattiin Afroditelle pyhitettyjä kyyhkysiä.
Pyhäkkö sijaitsi Pausaniaan mukaan Asklepieionin ja Propylaian välisellä alueella. Pyhäkkö on paikannettu Akropoliin rinteeseen Athene Niken temppelin alapuolelle muun muassa alueelta löydetyn piirtokirjoituksen ja muiden jäännösten, kuten friisin osien, perusteella. Pyhäkön säilyneet jäännökset ovat peräisin varhaiselta hellenistiseltä ajalta.
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö
Afroditen ja Eroksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Afroditelle ja Erokselle omistettu pyhäkkö Akropolis-kukkulan pohjoisrinteessä Ateenassa Kreikassa.
Pyhäkkö sijaitsi Akropoliin pohjoisrinteen puolessa välissä suoraan Erekhtheionin koilliskulman alapuolella. Pyhäkkö oli ulkoilmapyhäkkö, joka koostui kukkulan seinämästä sekä sen edessä olleesta tasanteesta. Pyhäkölle johti kukkulan ympäri kiertänyt Peripatos-tie. Pyhäkköä on saatettu käyttää Afroditen ja Eroksen juhlien lisäksi myös Arrheforia-juhlassa. Erään tulkinnan mukaan arrheforoi olisivat laskeutuneet kukkulalta pyhäkölle salaista kulkuväylää pitkin tuoden pyhäkölle mystisiä esineitä sekä vieden takaisin ylös jotain muuta. On kuitenkin mahdollista, että kyseessä oli joku toinen Afroditen pyhäkkö.
Pyhäkön paikan tunnisti yhdysvaltalainen arkeologi Oscar Bronner vuonna 1931. Paikka on tunnistettu Afroditelle omistetuksi pyhäköksi sieltä tehtyjen löytöjen perusteella. Näihin kuuluvat muun muassa kaksi piirtokirjoitusta, joista toinen mainitsee Afroditen ja toinen Erokselle omistetun juhlan; veistosten osat; kukkulan seinämään veistoksia varten kaiverretut syvennykset, joita on yli 20 kappaletta; sekä lukuisat votiivilahjat, kuten keramiikka ja figuriinit, mukaan lukien sukuelimiä esittävät pienet laatat.
Agrippan muistomerkki
Agrippan muistomerkki oli antiikin aikainen muistomerkki Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Muistomerkistä on säilynyt nykyaikaan vain sen jalustana toiminut pylväs.
Muistomerkki rakennettiin alun perin hellenistisellä ajalla vuonna 178 eaa. Sen rakennutti Pergamonin kuningas Eumenes II juhlistaakseen voittoaan Panathenaia-juhlien valjakkoajoissa. Muistomerkin pylvään päällä oli pronssinen luonnollisen kokoinen nelivaljakko, jota ohjastivat Eumenes ja hänen veljensä Attalos II. Veljekset rakennuttivat Ateenaan myös muun muassa Eumeneen stoan ja Attaloksen stoan. Nykyisen nimensä muistomerkki sai, kun ateenalaiset omistivat sen roomalaisella ajalla vuonna 27 eaa. keisari Augustuksen vävylle Marcus Agrippalle kiitokseksi tämän Agoralle rakennuttamasta Agrippan odeionista.
Agrippan muistomerkki sijaitsee Propylaian länsipuolella porttirakennuksen pohjoissiiven edustalla. Muistomerkin säilynyt jalusta on tehty Hymettos-vuoren siniharmaasta marmorista, ja sen korkeus on 8,9 metriä. Se on rakennettu kiviselle, porrastetulle jalustalle, jonka koko on 3,8 x 3,3 metriä ja korkeus 4,5 metriä. Muistomerkki kohoaa yhtä korkealle kuin etelämpänä sijaitseva Athene Niken temppeli. Pylväässä on Agrippalle osoitettu omistuskirjoitus, jonka alla on jäännöksiä varhaisemmasta, poispyyhitystä Eumenes II:n omistuskirjoituksesta. Agrippalle osoitettu kirjoitus kuuluu:
Arrheforeion
Arrheforeion (; joskus myös "Arreforeion" tai "Arreforion") oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Akropolis-kukkulalla. Sitä käyttivät "arrheforoi" eli kulttitehtäviä suorittaneet nuoret tytöt.
Arrheforeionina pidetään Akropoliin rakennusta, johon viitataan tutkimuksessa myös nimellä Rakennus III. Se sijaitsi kukkulan pohjoislaidalla Erekhtheionin ja Pandroseionin luoteispuolella, ja se oli rakennettu lähes kiinni kukkulan pohjoiseen linnoitusmuuriin. Arrheforeion rakennettiin suunnilleen 400-luvun lopulla eaa. Se edusti oletettavasti doorilaista tyyliä. Rakennuksen perustusten koko on noin 12 x 12 metriä ja siihen liittyneen pihan koko noin 16 x 9 metriä. Rakennukselta johti maanalainen käytävä linnoitusmuurin toiselle puolelle Akropoliin pohjoisrinteellä olleelle niin kutsutulle Mykeneläiselle lähteelle sekä lukuisille pienille pyhäköille.
Arrheforoi, joita oli kaksi kappaletta, olivat nuoria ylhäisten sukujen tyttöjä, joille oli uskottu Athenen kulttiin liittyviä tehtäviä muistumana Kekropsin tyttäristä ja Erikhthonioksen myytistä. Heidän tehtävänsä oli kutoa vuosittain uusi peplos Athenen kulttikuvalle Panathenaia-juhliin. Arrheforeion-rakennusta käytettiin ilmeisesti tässä työssä. Rakennuksen pihaa käytettiin esimerkiksi tyttöjen palloleikkeihin. Panathenaia-juhlissa peplos puettiin Athene Poliaan temppelissä ja myöhemmin Erekhtheionissa olleen vanhan Athenen kulttikuvan päälle.
Rakennukseen liittyi myös Arrheforia-juhla, johon liittyneessä öisessä rituaalissa kyseisten tyttöjen piti kuljettaa jotain mystistä sisältänyt kori pois ja takaisin Akropoliille maanalaista tunnelia pitkin. Erään teorian mukaan tytöt olisivat noutaneet tuoretta multaa joltakin Afroditen puutarhapyhäköltä (mahdollisesti Afroditen ja Eroksen pyhäkkö) ja tuoneet sen esimerkiksi Pandroseionin pyhälle oliivipuulle. Näin kyseessä olisi ollut hedelmällisyysriiti.
Artemis Brauronian pyhäkkö
Artemis Brauronian pyhäkkö eli Brauroneion () oli antiikin aikainen Artemiille omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se liittyi Artemiin kulttiin Brauronissa.
Brauroneion rakennettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti tyranni Peisistratos, joka oli kotoisin Brauronin alueelta itäisestä Attikasta. Pyhäkkö oli omistettu Brauronin Artemiin kultille. Tämän uskottiin suojelevan synnyttäviä ja juuri synnyttäneitä naisia. Pyhäkkö oli Attikan merkittävin Artemiille omistettu kulttipaikka Brauronin temppelin jälkeen. Sitä käytettiin muun muassa naisten Artemiille antamien votiivilahjojen säilyttämiseen. Rakennus uusittiin klassisella kaudella noin 430 eaa.
Brauroneion sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla kukkulan porttirakennuksen Propylaian eteläpuolella ja Khalkotheken länsipuolella. Rakennus oli pii-kirjaimen muotoinen stoa eli pylväshalli, jonka pituus oli noin 38 metriä ja leveys noin 7 metriä. Stoa avautui pohjoiseen, ja sen julkisivussa oli kymmenen pylvästä, jotka edustivat doorilaista tyyliä. Stoan kummassakin päässä oli siipirakennus, joiden koko oli 10 x 7 metriä. 400-luvulla eaa. itäsiipi uusittiin, ja sen kooksi tuli 17 x 7 metriä. Pyhäkkö oli ympäröity pohjoispuolelta aitauksella. Stoan takaseinä oli kiinni Akropoliin etelälaidan linnoitusmuurissa.
Pyhäkössä on mahdollisesti ollut Brauronin temppelin tavoin Artemiin puinen kulttipatsas. Pausaniaan mukaan pyhäkössä oli myös toinen, Praksiteleen veistämä kulttikuva. Sen pää on nykyisin Akropolis-museossa.
Pyhäkkö on säilynyt erittäin huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä.
Athene Erganen pyhäkkö
Athene Erganen pyhäkkö oli antiikin aikainen Athene Erganelle omistettu pyhäkkö tai pieni temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla Kreikassa. Pyhäkön paikkaa ei ole löydetty, mutta sen oletetaan sijainneen jossakin Artemis Brauronian pyhäkön itäpuolella ja Khalkotheken pohjoispuolella.
Athene Erganen kultti oli Athenen kultti tämän ominaisuudessa kaupungin käsityöläisyyden suojelijana. Akropoliilta on löydetty viisi piirtokirjoitusta, joiden perusteella kukkulalla oli Athene Erganen kulttipaikka. Kaksi näistä on löydetty Artemis Brauronian pyhäkön ja Parthenonin länsipään väliseltä alueelta, millä perusteella pyhäkön oletetaan yleisimmin sijainneen kyseisellä alueella. Mikäli tämä pitää paikkansa, pyhäkkö on rakennettu aikaisintaan klassisella kaudella 400-luvun lopulla eaa., jolloin alueella oleva tasanne syntyi muiden rakennustöiden yhteydessä.
Rooman ja Augustuksen temppeli
Rooman ja Augustuksen temppeli oli antiikin aikainen temppeli Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se rakennettiin roomalaisella ajalla, ja se oli omistettu Roma-jumalattarelle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle sekä keisari Octavianus Augustukselle.
Temppeli rakennettiin Augustuksen hallituskaudella ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla, todennäköisesti noin 19–17 eaa. Temppelin oletetaan yleensä sijainneen Parthenonin itäpuolella, mistä on löydetty useita temppelin osia sekä kooltaan noin 10,5 x 13 metrin kokoiset rakennuksen perustukset. Toisen teorian mukaan temppeli olisi kuitenkin sijainnut Erekhtheionin itäpuolella. Tämä tulkinta perustuu muun muassa Akropoliin esityksiin roomalaisaikaisissa rahoissa. Temppeli oli Akropoliin ainoa roomalaisaikainen pyhäkkö ja koko Ateenan ainoa keisarikultille omistettu temppeli.
Temppeli oli pieni, valkoisesta marmorista rakennettu pyörötemppeli. Se oli monopteraalitemppeli, ja siinä oli julkisivussa yhdeksän joonialaista pylvästä eikä sisäpuolista seinää. Pylväät muistuttavat Erekhtheionin korjauksessa samaan aikaan käytettyjä pylväitä. Temppelin halkaisija oli noin 8,6 metriä, ja sen korkeus oli noin 7,3 metriä. Rakennuksessa oli kartiomainen tai kupumainen katto. Temppelin epistyylissä on piirtokirjoitus, jonka mukaan Ateenan kaupunki omisti temppelin Roma-jumalattarelle ja Augustukselle. Temppelin oli mahdollisesti tarkoitus toimia Ateenan uskollisuuden ilmauksena keisarille, sillä Rooman sisällissodassa kaupunki oli tukenut sodan hävinnyttä Marcus Antoniusta.
Temppelissä on mahdollisesti ollut Roman ja Augustuksen patsaat, mutta niistä ei ole säilynyt osia nykyaikaan.
Dionysoksen temppeli
Dionysoksen temppeli tai Dionysoksen pyhäkkö voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Dionysokselle omistettuihin temppeleihin tai pyhäköihin:
Khalkotheke
Khalkotheke () oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Akropolis-kukkulalla.
Khalkotheke rakennettiin klassisella kaudella 400-luvun eaa. puolessa välissä. Sen rakennutti mahdollisesti Kimon. Myöhemmin rakennusta laajennettiin ja kunnostettiin. Rakennuksen nimi on peräisin siitä, että sitä käytettiin kukkulan pyhäköille lahjoitettujen pronssisten ("khalkos") ja muiden metallista tehtyjen votiivilahjojen, kuten aseiden, patsaiden ja erilaisten astioiden, säilyttämiseen. Lahjoja pidettiin Athenen omaisuutena, ja ne oli luetteloitu kiviseen steleen (n. 353/352 eaa.), joka oli pystytetty rakennuksen etupuolelle.
Khalkotheke sijaitsi Akropoliin lounaislaidalla Artemis Brauronian pyhäkön eli Brauroneionin itäpuolella ja Parthenonin länsipuolella. Rakennus oli pitkänomainen, ja sen pituus oli noin 43 metriä ja leveys noin 14 metriä. Sen julkisivu oli pohjoiseen päin. Rakennuksessa oli kolme ovea, ja sen pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Eteläsivulla se yhdistyi Akropoliin eteläpuoliseen linnoitusmuuriin. Rakennuksen sisäpuolella kattoa tuki kuusi pylvästä, jotka jakoivat rakennuksen kahteen laivaan. Julkisivun puolelle lisättiin portiikki 300-luvulla eaa. Se yhdisti rakennuksen Parthenonin läntiseen esipihaan.
Khalkoteke on säilynyt hyvin huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä, sekä vähäisiä perustusten osia.
Klepsydra (Ateena)
Klepsydra () oli antiikin aikainen lähdekaivo Akropolis-kukkulan luoteisrinteessä Ateenassa Kreikassa.
Klepsydra sijaitsee Propylaian ja Agrippan muistomerkin pohjoispuolella kohdassa, jossa Agoralta tullut Panathenaia-juhlan tie ja Akropoliin kiertävä Peripatos risteävät. Lähde oli käytössä jo mykeneläisellä ajalla. Lähdekaivorakennuksen rakennutti Kimon klassisen kauden alussa 400-luvulla eaa. Rakennus säilyi käytössä bysanttilaisena aikana, jolloin sen yhteydessä oli apostoleille omistettu kappeli, ja edelleen frankkivallan ajalle saakka.
Klepsydra koostui kaivosta ja vesisäiliöistä, ja siinä oli holvattu katto. Lähdekaivon yhteydessä olevasta luolasta on löytynyt piirtokirjoitus, jonka mukaan se oli omistettu nymfeille. Klepsydran itäpuolella sijaitsi joukko luolia, jotka toimivat pyhäkköinä: nämä olivat Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola sekä Panin luola.
École Militaire
École Militaire on historiallinen sotilasakatemia ja sen rakennuskompleksi Pariisin 7. arrondissementissa, Marskentän kaakkoispuolella. École Militairen tiloissa toimii edelleen useita Ranskan valtion sotilaskouluja.
École Militairen perusti Ranskan kuningas Ludvig XV vuonna 1751 kuninkaalliseksi sotilasakatemiaksi, jossa vähävaraisten aatelisperheiden pojista koulutettaisiin upseereita. Aloitteen koulun perustamiseen olivat tehneet markiisitar Madame de Pompadour ja pankkiiri Joseph Pâris Duverney. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Ange-Jacques Gabriel. Kuningas antoi hänelle ohjeeksi, että rakennuksen tulisi olla mittasuhteiltaan yhtä suuri kuin Ludvig XIV:n aikana rakennettu läheinen Hôtel des Invalides. Rakennushanke venyi. Vaikka ensimmäiset oppilaat otettiin sisään jo vuonna 1756, päärakennus valmistui kokonaisuuden ensimmäisenä osana vasta 1773. Kun viereistä Marskenttää alettiin käyttämään akatemian kadettien harjoituskenttänä, Gabriel päätti suunnata päärakennuksen julkisivun kentän puolelle. Arkkitehti Alexandre-Théodore Brongniart vei sivusiipien suunnittelutyön loppuun Gabrielin jälkeen. École Militairea pidetään arkkitehtonisesti merkittävänä kokonaisuutena ja ranskalaisen klassismin malliesimerkkinä. Sisätilojen koristelu edustaa Ludvig XVI:n ajan tyyliä.
École Militairen alkuperäinen sotilasakatemia suljettiin vuonna 1787. Laitoksessa itsekin opiskellut kenraali Napoleon Bonaparte teki rakennuksesta päämajansa vuonna 1795, ja myöhemmin se toimi Ranskan keisarillisen kaartin kasarmina. Vuodesta 1878 tiloissa toimi Ranskan yleisesikunta-akatemia "École supérieure de guerre" ja vuodesta 1911 "Centre des hautes études militaires". Nykyään Ècole Militairen tiloissa toimivia oppilaitoksia ovat muun muassa "École de guerre", "Institut des hautes études de défense nationale" (IHEDN) ja "Centre des hautes études militaires" (CHEM).
Mykeneläinen lähde
Mykeneläinen lähde on nimitys, jota käytetään eräästä Ateenan Akropolis-kukkulan pohjoisrinteellä sijainneesta lähteestä ja siihen liittyneestä kaivorakennelmasta Kreikassa. Kaivo on ajoitettu mykeneläiselle ajalle 1200-luvulle eaa. Se oli mykeneläisen Ateenan merkittävimpiä lähteitä ja mahdollisti Akropoliin käyttämisen linnavuorena.
Lähde sijaitsi Akropoliin kallion luonnonhalkeamassa noin 40 metrin syvyydessä. Lähteelle kulki ylhäältä Akropoliilta salaiset portaat, jotka saivat alkunsa Arrheforeionin luoteiskulmalta. Ne oli tehty osittain puusta ja osittain kivestä. Portaiden alapäässä oli kaivanto tai tunneli, jonka syvyys oli kahdeksan metriä ja leveys yläpäästä 2 metriä ja alapäästä 4 metriä. Portaat ja tunneli saattoivat olla käytössä myös Arrheforia-juhlassa, jossa arrheforoi-tytöt kulkivat kukkulalta alas lähteelle sekä mahdollisesti Afroditen ja Eroksen pyhäkölle tai jollekin toiselle pyhäkölle niitä pitkin.
Kaivosta on tehty keramiikkalöytöjä, joiden perusteella sen rakentaminen on voitu ajoittaa.
Pandionin pyhäkkö
Pandionin pyhäkkö oli antiikin aikainen heeros Pandionille omistettu heroon Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se sijaitsi kukkulan kaakkoiskulmassa myöhemmän Vanhan Akropolis-museon paikalla.
Pyhäkkö oli rakennettu kahdessa osassa, alun perin noin vuonna 450 eaa. ja uusittuna noin vuonna 430 eaa. Se oli omistettu Pandionille, joka oli yksi Attikan kymmenestä eponyymistä eli fyleille nimensä antaneista heeroksista. Tämä oli todennäköisesti jompikumpi Ateenan myyttisistä Pandion-nimisistä kuninkaista, Pandion I tai Pandion II. Pyhäkkö liittyi Pandia-juhlaan, joka oli osa Zeuksen kulttia.
Pyhäkkö oli peribolos-muurilla ympäröity ulkoilmapyhäkkö. Sen koko oli noin 17,5 x 40 metriä. Pyhäkkö jakautui kahteen osaan, myöhempään läntiseen ja varhaisempaan itäiseen osaan, joita erotti muuri. Näistä läntinen puoli toimi ainakin myöhemmin varsinaisena pyhäkkönä, kun taas itäinen osa oli jonkinlainen Akropoliilla toimineiden käsityöläisten tai taiteilijoiden työpaja ("ergasterion"). Pyhäkön länsisivulla oli pieni portiikki, jossa oli neljä pylvästä. Sisällä pyhäkössä oli Pandionin patsas.
Pandroseion
Pandroseion (; joskus myös "Pandrosion") oli antiikin aikainen Pandrosokselle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla.
Pyhäkkö oli rakennettu osaksi Erekhtheionin läntistä esipihaa. Se oli omistettu antiikin Ateenan mytologisen ensimmäisen kuninkaan Kekropsin yhdelle tyttärelle, Pandrosokselle, ja se piti sisällään useita kohteita, jotka liittyivät Ateenan varhaiseen mytologiaan ensimmäisten kuninkaiden aikana. Paikalla jatkettiin mahdollisesti mykeneläiseltä ajalta periytynyttä kulttia, joka oli alun perin samalla paikalla sijainneen mykeneläisen Ateenan kuninkaallisen palatsin palatsikultti.
Pyhäkössä oli gamma-kirjaimen muotoinen pylväikkö sekä pieni Pandrosoksen temppeli. Lisäksi pyhäkkö piti sisällään Zeus Herkeioksen alttarin sekä Kekropeionin eli Kekropsin haudan, joka oli osittain Erekhtheionin karyatidipylväikön alla. Pyhäkön alueella oli myös Athenen Ateenalle antama pyhä oliivipuu, Poseidonin kaupungille antama suolavesilähde ("Thalassa") sekä Poseidonin kolmikärjen iskemä jälki kalliossa, jotka kaikki liittyivät myyttiin Athenen ja Poseidonin kilvasta Ateenan omistuksesta.
Pelasgimuuri
Pelasgimuuri ( tai , "Pelasgikon", myös , "Enneapylon teikhos") oli Ateenan Akropolis-kukkulan mykeneläisaikainen muuri. Se oli rakennettu 1200-luvulla eaa.
Muurien paksuus oli noin kuusi metriä, ja ne ympäröivät myös mykeneläisen Ateenan keskuksena toimineen Akropoliin kauttaaltaan. Alempana sijaitsi toinen, ulompi muuri, jossa oli yhdeksän porttia. Tästä muurit saivat toisen nimensä "Enneapylon", ”Yhdeksänporttinen”. Ulomman muurin sisäpuolelle jäivät Akropoliin rinteellä olleet lähteet, joihin kuuluvat muun muassa niin kutsuttu Mykeneläinen lähde kukkulan pohjoisrinteellä sekä Klepsydran lähde kukkulan luoteisrinteellä. Rakenteeltaan muurit muistuttavat monin tavoin Mykenen, Tirynsin ja Glan samalta aikakaudelta peräisin olevia muureja. Muureja kutsuttiin myöhemmin myös kyklooppimuuriksi, sillä ne vaikuttivat antiikin ajan kreikkalaisista voimakkaiden kyklooppien rakentamilta.
Muurit vaurioituivat pahoin persialaisten hyökkäyksessä persialaissotien aikana vuonna 480 eaa. Muurien parhaiten säilynyt osuus sijaitsee kukkulan lounaiskulmassa Athene Niken temppelin itäpuolella paikassa, jossa muureissa oli vahva torni. Osia muurista on säilynyt myös Parthenonin lounaispuolella. Persialaissotien jälkeen Akropolis linnoitettiin uusilla Themistokleen ja Kimonin rakennuttamilla muureilla, ja koko Ateenan ympäri rakennettiin kaupunginmuuri eli niin kutsuttu Themistokleen muuri.
Peripatos (Ateena)
Peripatos (, ”ympärikävely”) oli antiikin aikainen kulkuväylä, joka kiersi Ateenan Akropolis-kukkulan sen rinnettä pitkin. Se mahdollisti pääsyn lukuisille eri puolilla rinnettä sijainneille pyhäköille.
Tien varrelta Akropoliin itärinteeltä on löydetty 300-luvulta eaa. peräisin olevan piirtokirjoituksen (niin kutsuttu "Peripatos-piirtokirjoitus") sisältävä kivi, joka ilmoittaa tien nimen sekä pituuden, joka oli viisi stadionia ja 18 jalkaa eli noin 900–1 100 metriä:
Propylaian pohjoispuolella Peripatos yhtyi Panathenaia-juhlan tiehen. Samassa kohdassa sijaitsi Klepsydran lähdekaivo. Peripatoksen varrella kukkulan pohjois- ja itärinteellä sijaitsivat (lännestä itään) muun muassa Apollon Hypoakraioksen luola, Olympoksen Zeuksen luola, Panin luola, Afroditen ja Eroksen pyhäkkö, mainitun Peripatos-piirtokirjoituksen sisältävä kivi sekä Aglaureion eli Aglauroksen luolapyhäkkö. Kukkulan etelärinteellä Peripatos kulki (idästä länteen) ensin Dionysoksen teatterin takaa, sitten Asklepieionin etupuolelta ja sitten Eumeneen stoan ja Herodes Atticuksen odeionin taka- ja yläpuolelta takaisin Propylaialle. Suunnilleen saman reitin voi kiertää nykyisin Peripatos-kylteillä merkittyä kävelytietä pitkin.
Zeus Polieuksen pyhäkkö
Zeus Polieuksen pyhäkkö oli antiikin aikainen Zeus Polieukselle eli kaupunkia suojelevalle Zeukselle omistettu pyhäkkö Ateenan Akropolis-kukkulalla. Se sijaitsi Parthenonin koillispuolella ja Erekhtheionin itäpuolella.
Pyhäkkö rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 500 eaa. Sen alueella järjestettiin vuosittainen Bufonia-rituaali eli härkien uhraaminen Zeukselle osana Dipolieia-juhlaa.
Pyhäkkö oli monikulmaisella peribolos-aitauksella ympäröity ulkoilmapyhäkkö. Se jakautui ainakin kahteen osaan: läntiseen aitaukseen ja sen koillispuolella olleeseen aitaukseen. Läntisen aitauksen koko oli noin 17 x 26 metriä. Sen pääsisäänkäynti, jonka yläpuolella tiedetään olleen päätykolmio, oli lounaiskulmassa. Läntisessä aitauksessa oli mahdollisesti härkätalli. Aitauksesta oli oviaukko toiseen, koillispuolella olleeseen aitaukseen, jossa oli mahdollisesti pieni temppeli ja Zeuksen kuvapatsas sekä alttari uhreja varten.
Pyhäkkö on säilynyt huonosti. Siitä on merkkinä lähinnä kalliossa olevat leikkaukset, joista sen koko ja muoto on voitu päätellä.
Shades of Cool
”Shades of Cool” on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn kappale artistin kolmannelta studioalbumilta "Ultraviolence" (2014). Del Reyn ja Rick Nowelsin säveltämä ja Dan Auerbachin tuottama kappale on tunnelmallinen balladi, joka kertoo ”ei korjattavissa olevasta” miehestä. Kappale julkaistiin "Ultraviolencen" toisena singlenä 26. toukokuuta 2014 Interscope Recordsin kautta.
”Shades of Cool” sai hyviä arvioita musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen musiikillista tyyliä. Jotkut kriitikot arvelivat sen olevan täydellinen "James Bond" -elokuvan kappaleeksi. Kaupallisesti se pärjäsi kohtalaisesti päästen top-40 joukkoon muun muassa Ranskassa, Unkarissa ja Espanjassa. Yhdysvalloissa se ylsi "Billboard" Hot 100 -listan sijalle 79.
Musée de l’Armée
Musée de l’Armée on Pariisin Hôtel des Invalidesin yhteydessä toimiva sotahistoriallinen museo.
Musée de l’Armée on yksi maailman suurimpia sotahistoriallisia museoita, ja sillä on maailman kolmanneksi suurin historiallisten aseiden kokoelma. Museon näyttely kuvaa sotahistoriaa kivikaudelta aina toisen maailmansodan loppuun saakka. Kokoelmiin kuuluu kaikkiaan noin puoli miljoonaa esinettä, ja museon näyttelytilat ovat 8 000 neliömetrin laajuiset. Musée de l’Armée luotiin vuonna 1905 yhdistämällä kaksi vanhempaa sotahistoriallista museota, vuonna 1796 perustettu ja vuodesta 1871 Hôtel des Invalidesissa toiminut Tykistömuseo ("Musée de l'artillerie") ja taidemaalari Édouard Detaillen johdolla vuonna 1896 perustettu yksityinen Armeijan historiallinen museo ("Musée Historique de l'Armée").
Nykyisin Musée de l’Arméen tilat on jaettu seitsemäksi kokonaisuudeksi: pääpihalla näytteillä oleva historiallisten tykkien kokoelma, 1200–1600-lukujen haarniskoja ja aseita sisältävä vanhojen aseiden osasto, vuosien 1643–1870 sotahistoriaa esittelevä modernin ajan osasto, vuosien 1871–1945 sotia esittelevä nykyajan osasto, pienoismalleja ja sotilassoittimia esittelevä erikoisnäyttely sekä Charles de Gaulle -osasto. Museosta on yhteys myös Saint-Louis-des-Invalides-kappeliin ja varsinaiseen Invalidikirkkoon, jonka tunnetuin nähtävyys on Napoleonin hauta. Musée de l’Arméen kokoelmiin kuuluu myös muun muassa Jean Auguste Dominique Ingresin kuuluisa maalaus "Napoleon I keisarillisella valtaistuimellaan".
Hirving Lozano
Hirving Lozano (s. 30. heinäkuuta 1995 Mexico City) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessa pelaavaa PSV Eindhovenia. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Lozano on vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen.
Lozano on CF Pachucan kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Liga MX:ssa kaudella 2013–2014 tehden 16 ottelussa kaksi maalia. Kaudella 2014–2015 Lozano debytoi CONCACAF Champions Leaguessa.
Lozano on edustanut Meksikoa nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2015 hän oli mukana voittamassa ikäluokan CONCACAFin-mestaruuskilpailuja, ollen turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Lozano pelasi kolmessa ottelussa tehden yhden maalin. Meksikon jalkapallomaajoukkueessa Lozano debytoi helmikuussa 2016 ystävyysottelussa Senegalia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavassa kuussa MM-karsintaottelussa Kanadan verkkoon.
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtainen