Edward Wilmot Blyden
Edward Wilmot Blyden (3. elokuuta 1832 – 7. helmikuuta 1912) oli opettaja, kirjailija, diplomaatti ja poliitikko. Blyden syntyi Länsi-Intiassa ja liittyi alueelle muuttaneiden vapautettujen afrikkalaisten orjien seuraan. Hän opetti viisi vuotta Brittiläiseen Länsi-Afrikkaan kuuluneessa Sierra Leonen siirtomaassa 1900-luvun alussa. Hänen kirjoituksensa panafrikkalaisuudesta olivat vaikutusvaltaisia niin Länsi-Intian siirtokunnassa kuin Sierra Leonen siirtomaassa. Molemmat oltiin perustettu orjuuden aikana vapautetuille mustille orjille Britanniasta ja Yhdysvalloista.
Edward Wilmot Blyden syntyi 3. elokuuta 1832 Saint Thomasissa silloisessa Tanskan Länsi-Intian siirtomaassa. Hän syntyi kolmantena lapsena Romeo Blydenille, vaatturille, ja Judith Blydenille, opettajalle. Blydenin vanhemmat olivat lukutaitoisia ja vapaita aikana, jolloin suurin osa saaren mustaihoisista olivat orjuutettuja ja lukutaidottomia. Vuonna 1842 perhe muutti Porto Belloon, Venezuelaan, jossa Blyden ensimmäistä kertaa huomasi taitavuudensa kielien parissa, opetellen puhumaan espanjaa sujuvasti.
Perheen palatessa Saint Thomasiin Blydenista tuli pastori John P. Knoxin oppilas, joka toimi Alankomaiden reformoidussa kirkossa. Hän vaikuttui Blydenin teoreettisesta potentiaalista, ja Knoxista tuli Blydenin mentori, kannustaen tämän huomattavaa puhetaitoa ja kirjallista lahjakkuutta. Blyden päätti itsekin tulla papiksi. Toukokuussa 1850 Blyden seurasi Knoxin vaimoa Yhdysvaltoihin kirjoittautuakseen New Jerseyn Rutgers’ Theological Collegeen, mutta häneltä kiellettiin sisäänpääsy hänen ihonvärinsä vuoksi.
Blyden keskitti kiinostuksensa Afrikkaan. Länsiafrikkalainen valtio Liberia oli itsenäistynyt vuonna 1847. Blyden hyväksyi tarjouksen tulla Liberiaan opettajaksi vuonna 1850. Pian hänen saapumisensa jälkeen tammikuussa 1851 Blyden pestattiin Monrovian Alexander High Schooliin. Hän alkoi opiskelemaan teologiaa, geografiaa ja matematiikkaa. Vuonna 1858 Wilmotista tuli Alexander High Schoolin rehtori. Liberian presidentti Joseph Jenkins Roberts nimesi Blydenin "Heraldin", Liberian ainoan sanomalehden, päätoimittajaksi.
Blyden haastoi käsitteen mustaihoisten väitetystä alempiarvoisuudesta, joka oli tuolloin suosittua kasvavassa määrin Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Hän argumentoi mustaihoisten yhdenvertaisuudesta ja käytti esimerkkejä vähän tunnetuista, mutta menestyneistä afrikkalaisista henkilöistä. Vuosien 1856 ja 1887 välillä Blyden kirjoitti neljä kirjaa, "A Voice from Bleeding Africa" (1856), "A Vindication of the African Race; Being a Brief Examination of the Arguments in Favor of African Inferiority" (1862), "Africa for the Africans" (1872) ja "Christianity, Islam and the Negro Race" (1887) kuin myös lukemattomia artikkeleita edistääkseen asiaansa.
Blyden kyseenalaisti myös Liberian mustaihoista ja mulattieliittiä, joka halusi monopolisoida maan poliittisen voiman. 1860-luvulla ja 1870-luvun alulla Blyden oli Liberian valtiosihteeri ja Liberia Collegen professori. Blyden kutsui asemastaan ammattitaitoisten ja älykkäiden mustaihoisten länsi-intialaisten ja afroamerikkalaisten maahanmuuttoa Liberiaan, josta Liberian eliitti ei pitänyt. Tästä huolimatta Blyden pyrki Liberian presidentiksi vuonna 1886. Häviönsä jälkeen hän meni oma-aloitteisesti maanpakoon naapurimaahan Sierra Leoneen. Edward Wilmot Blyden kuoli Sierra Leonessa 7. helmikuuta 1912.