hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Dugald Clerk
Dugald Clerk (kirjoitetaan joissain lähteissä muotoon "Clark") oli skotlantilainen insinööri, joka suunnitteli maailman ensimmäisen onnistuneen kaksitahtimoottorin vuonna 1878 ja patentoi sen Englannissa vuonna 1881. Hän oli valmistunut Andersonin yliopistosta Glasgowssa (nyk. "University of Strathclyde") ja Yorkshire Collegesta, Leedsissä (nyk. "University of Leeds").
Ns. Clerkin syklillä toimiva kaksitahtimoottori on hyvin samankaltainen nelitahtisen dieselmoottorin kanssa, koska myös Clerkin moottorissa on imu- ja pakoventtiilit. Imuventtiili on tässä tapauksessa hivenen harhaanjohtava nimitys, koska polttoaineseoksen syöttö tapahtuu männän ollessa matkalla ylöspäin. Englanninkielinen nimitys "inlet valve" on paljon täsmällisempi.
Moottorin ja Clerkin syklin toiminta tapahtuu seuraavanlaisessa järjestyksessä: Työtahdin alakuolokohdassa sekä imu- että pakoventtiilit aukaistaan ja työsylinterin viereen sijoitettu pumppusylinteri työntää ilmaa sisään ja huuhtelee pakokaasut ulos. Koska polttoaineen syöttöä ei kyetty luonnollisestikaan Clerkin versiossa vielä täsmällisesti hallitsemaan, pumpun työntämä ilma oli osin polttoaineseosta, josta osa joutui pakoventtiilin kautta hukkaan. Männän jatkaessa liikettään ylöspäin, pakoventtiili suljetaan ja pumppusylinterin työntämä polttoaineseos puristetaan kasaan. Kun kaksitahtidieselit kehittyivät, tämä oli se vaihe, jolloin polttoaine ruiskutetaan sylinteriin. Ahtimen tai huuhtelupumpun tehtävänä on syöttää pelkkää puhdasta ilmaa. Kun mäntä saavuttaa yläkuolokohdan, polttoaineseos puristuu kasaan, kuumenee ja syttyy ja saattaa männän alaspäin suuntautuvaan työtahtinsa liikkeeseen ja kierto alkaa alusta.
Koska Clerkin syklillä toimivat moottorit tarvitsevat tuekseen pumpun tai ahtimen, ne ovat luonnollisempia konfiguraatoita raskaiden dieselmoottoreiden maailmassa. Laivat, junat, maansiirtokoneet, paikallismoottorit ja kuorma-autot ovat Clerkin syklillä toimivan kaksitahtimoottorin ominta kenttää. Amerikkalaisen General Motorsin tytäryhtiö Detroit Diesel oli yksi suurimmista kaksitahtisten dieselmoottoreiden valmistajista.
Clerkin moottori ei kokonsa puolesta sovellu pienkonekäyttöön. Nykyään yleisimmin tuntemamme kaksitahtimoottori, jossa ei ole venttiileitä, vaan imu- ja pakoaukot sylinteriseinämissä, kehitti englantilainen insinööri Joseph Day vuonna 1892. Dayn suunnittelema kaksitahtimoottorin kampikammio mahdollisti pienempikokoisten ja rakenteellisesti yksinkertaisten, venttiilittömien kaksitahtimoottorien valmistamisen oikeastaan mihin mittakaavaan tahansa. Nykyisin valmistettavissa kaksitahtisissa dieselmoottoreissa saattaa olla venttiileillä varustettu Clerkin rakenne, venttiilitön Dayn rakenne tai näiden kahden yhdistelmä.
Dinoterbi
Dinoterbi (CHNO) on dinitrofenolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä. Yhdisteen käyttö on kuitenkin kielletty useassa maassa sen myrkyllisyyden vuoksi. Esimerkiksi Euroopan Unionin alueella dinoterbin käyttö kiellettiin vuonna 2006.
Huoneenlämpötilassa dinoterbi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee moneen orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin. etyyliasetaattiin, sykloheksaaniin ja dimetyyliformamidiin.
Dinoterbi on selektiivinen herbisidi ja sen vaikutusmekanismi perustuu oksidatiivisen fosforylaation häirintään. Yhdiste on monien muiden dinitrofenolien tavoin hyvin myrkyllinen myös nisäkkäille. Aineen aiheuttaman myrkytyksen oireita ovatn muun muassa huonovointisuus, ruumiinlämmön kohoaminen, hikoilu, rauhattomuus, jano ja nopean hengitys.
Dinoterbiä voidaan valmistaa nitraamalla 2-"tert"-butyylifenolia.
Dinoterbiä käytetään tai on käytetty rikkaruohomyrkkynä viljakasvien, herneiden ja papujen ja sinimailasen viljelillä. Se on dinosebiä selektiivisempi ja vähemmän altis ilmaston vaikutuksille, minkä vuoksi se sopii dinosebiä paremmin viljojen rikkakasvien torjuntaan. Yhdiste levitetään viljelmille emulsiona.
I Was a Soldier
I Was a Soldier on suomalaisen doom metal -yhtye Hanging Gardenin EP-levy, joka julkaistiin marraskuussa 2013. Sitä painettiin rajoitettu 200:n kopion 7" vinyylipainos. Albumilta julkaistiin myös digitaalisena latauksena bonuskappale ”Will You Share This Ending with Me?".
Blackout Whiteout
Blackout Whiteout on suomalaisen doom metal -yhtye Hanging Gardenin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2015 levymerkillä Lifeforce Records. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 16. lokakuuta 2015
Liaoyuan
Liaoyuan (, pinyin: Liáoyuán Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan lounaisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 105 kilometriä maakunnan pääkaupunki Changchunista etelään. Prefektuurin pinta-ala on 5 125 neliökilometriä ja väkiluku 1,18 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Sipingin, koilliseen Jilinin, kaakossa Tonghuan, lounaassa Fushunin ja lännessä Tielingin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan neljään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Chiara Gmuer
Chiara Gmuer (s. 12. helmikuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Sächsmooria.
Gmuer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Aspenin pujottelussa marraskuussa 2015. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Santa Caterinan pujottelussa tammikuussa 2016 oltuaan 20:s.
Jasey-Jay Anderson
Jasey-Jay Anderson (s. 13. huhtikuuta 1975 Montreal, Quebec) on kanadalainen lumilautailija. 178 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Anderson edustaa Mont-Tremblantia ja kilpailee paripujotteluissa.
Anderson on osallistunut urallaan viisiin talviolympialaisiin, vuosina 1998, 2002, 2006, 2010 ja 2014. Hän saavutti kultaa parisuurpujottelusta vuoden 2010 kisoista Vancouverista, joiden jälkeen hän lopetti uransa, mutta palasi kilpailuihin ennen seuraavia olympialaisia. MM-kilpailuihin Anderson on osallistunut kahdeksan kertaa, saavuttaen neljä kultamitalia. Vuoden 2005 MM-kilpailuissa Whistlerissä Anderson voitti kultaa sekä parisuurpujottelussa että parierikoispujottelussa ollen ensimmäinen samoissa kisoissa tähän pystyvä lumilautailija. Vuonna 2009 Gangwonissa hänestä tuli ensimmäinen parisuurpujottelun kaksinkertainen maailmanmestari.
Maailmancupissa Anderson on kilpaillut vuodesta 1996 alkaen. Hän on voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun neljästi peräkkäin kausilla 2000–2001, 2001–2002, 2002–2003 ja 2003–2004. Osakilpailuvoittoja hänellä on 27 kappaletta.
Syan Blake
Sian Blake tai Syan Blake (1972–2016) oli brittiläinen näyttelijä, joka on näytellyt satunnaisesti lähinnä televisiosarjoissa, joista Britannissa on tunnetuin "EastEnders".
Blake katosi joulukuussa 2015, ja hänen talonsa pihalta löydettiin tammikuussa 2016 kolmen perheenjäsenen ruumiit, joiden todettiin olevan Blake ja hänen lapsensa. Perheen isää etsitään.
Aseb
Aseb, Asseb, tai Assab (tigrinjaksi ዓሰብ?, " ʿAsäb"; ) on satamakaupunki Eritrean Eteläisen Punaisenmeren alueen (Zoba Debub-Keih-Bahri) hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee Punaisenmeren eteläosassa, linnuntietä noin 484 kilometriä pääkaupunki Asmarasta kaakkoon ja noin 50 kilometriä Djiboutin rajalta luoteeseen.
Asebin väkiluku oli 31 037 (1984). Uudempi arvio on noin 75 000 (2006).
Paikkakunta oli aiemmin kuivan, vulkaanisen Denakilin (Dankalian) tasangon ylittävän karavaanireitin päätepiste. Italian merenkulku kiinnostui Asebin rannikkokaistaleesta vuonna 1869 ja vuonna 1882 seudusta tuli Italian ensimmäinen siirtokunta Afrikassa. Kuuma, tuulinen teollisuuspaikkakunta mainitaan joko Eritrean suurimpana satamana tai toiseksi suurimpana satamakaupunkina. Sieltä on alle 100 kilometriä Etiopiaan ja paikkakunta oli aiemmin Etiopian tärkein Punaisenmeren satama, mutta vuosien 1998–2000 vihollisuuksien jälkeen Etiopia siirtyi käyttämään Djiboutin satamaa.
Asebin alialue on yksi neljästä toisen tason aluehallinnollisesta yksiköstä Eteläisen Punaisenmeren alueella. Vaatimatron Asebin lentokenttä sijaitsee viitisen kilometriä kaupungista luoteeseen.
Keren
Keren (tigrinjaksi ከረን; ) on kaupunki ja Eritrean Pohjoisen alueen (Anseba, Zoba 'Anseba) hallintokeskus ja yksi Anseban 11 alialueesta. Se sijaitsee linnuntietä noin 71 kilometriä pääkaupunki Asmarasta luoteeseen. Kaupunki sijaitsee 1 392 metrin korkeudella merenpinnasta, pienellä vuorten ympäröimällä tasangolla. Kerenin väkiluku oli vuonna 1984 yhteensä 26 149; uudempi arvio on noin 75 000 asukasta.
Nykyinen Eritrean ylemmän tason aluejako (kuusi aluetta) on ollut voimassa vuodesta 1996. Tätä ennen Keren oli suppeamman Senhitin provinssin keskus. Senhit oli yksi kymmenestä Eritrean provinssista (awraja), ja tämä aluejako pohjautui varhaisempaan, Italian siirtomaahallinnon (1890–1941) käyttämään aluejakoon (commissariati).
Mendefera
Mendefera (tigrinjaksi መንደፈራ; aiemmin Adi Ugri) on kaupunki ja Eritrean Eteläisen alueen (Zoba Debub) hallintokeskus. Kaupunki sijaitsee 1 980 metriä merenpinnan yläpuolella, linnuntietä noin 52 kilometriä pääkaupunki Asmarasta etelään ja noin 45 kilometriä Etiopian rajalta pohjoiseen. Lyhin maantieyhteys pääkaupungista Etiopian rajalle kulkee Mendeferan ja Adi Quilan kautta.
Vuonna 1984 kaupungin väkiluku oli 12 184 asukasta. Uudempi väestöarvio (2006) oli 65 000 henkeä.
Kaupunki on kasvanut Mendeferan kukkulan ympäristöön. Nimi Mendelfera, kirjaimellisesti ’kukaan ei uskaltanut’, viittaa paikallisen väestön kiihkeään vastarintaan italialaista siirtokuntaa vastaan. Kerrotaan, etteivät italialaiset koskaan vallanneet kaupungille nimensä antanutta kukkulaa. Nykyään kaupunkikuvaa hallitsevat viereisillä kukkuloilla sijaitsevat kaksi kristillistä kirkkoa: ortodoksinen San Giorgion kirkko ja katolinen kirkkokoulu.
Kaupungin linja-autoasemalta lähtee viitisenkymmentä päivittäisiä vuoroa pääkaupunki Asmaraan, parisenkymmentä Adi Qualaan ja viitisen Dekemhareen.
Viinintuotanto Espanjassa
Viinintuotanto on Espanjassa tärkeä maatalouden osa-alue. Espanja on maailman kolmanneksi suurin viinintuottaja, ja vuotuinen tuotantomäärä on noin 35 miljoonaa hehtolitraa.
Viinirypäleen kasvatusala on ollut Espanjassa vuosina 2010–15 noin 10 400 neliökilometriä, joka vastaa 14:ää prosenttia maailman kasvatusalasta ja on maailman suurin ennen Kiinaa. Sen jälkeen kasvatusala on vähitellen laskenut 10 000 km² alapuolelle. Viinirypäleitä kasvatetaan lähes koko maan alueella, niin Kanarian saarilla kuin Pyreneilläkin.
Viinirypäleitä tuotetaan Espanjassa vuosittain noin kuusi miljoonaa tonnia, josta valtaosa jalostetaan viiniksi. Tuoreena rypäleistä käytetään noin 5 prosenttia, 0,3 miljoonaa tonnia. Rusinoita tuotetaan noin miljoona kiloa vuodessa.
Viinin vuotuinen tuotantomäärä on ollut 2000-luvulla vuosittain 31–44 miljoonaa hehtolitraa, 3,1–4,4 miljardia litraa.
Viinin kulutus Espanjassa on noin 1 000 milj. litraa vuodessa eli noin 20 litraa henkeä kohti vuodessa. Kulutus on 2000-luvulla laskenut noin kolmanneksella.
Espanjan viininvienti oli vuonna 2015 arviolta 22 milj. hehtolitraa. Vienti on kasvanut voimakkaasti viime vuosina: vuosituhannen alussa vienti oli vuosittain noin 10 milj. hehtolitraa. Viinin viennin arvo on noin kolme mrd. euroa vuodessa.
Espanjan viinin tuotanto, kulutus ja vienti on vuosina 2000–2015 kehittynyt seuraavasti:
Espanja on määrällä mitattuna maailman suurin viininviejä. Espanjalaisen viinin keskimääräinen vientihinta on kuitenkin vain noin viidennes (1,1 euroa litralta vuonna 2014) ranskalaisen viinin hinnasta (5,4 euroa) ja alle puolet italialaisen viinin vientihinnasta (2,5 euroa). Arvolla mitattuna Espanja onkin viininviejänä vasta maailman kolmanneksi suurin. Vuonna 2014 viininviennin arvo oli 2,6 mrd. euroa.
Espanjan viinintuonti on pientä: tuonti oli vuonna 2014 noin 500 miljoonaa litraa, 5 prosenttia maan kulutuksesta. Tuodun viinin arvo oli 163 milj. euroa ja keskihinta 3 euroa litralta.
Espanjalaiset viinit luokitellaan EU-lainsäädännön ja Espanjan oman lainsäädännön perusteella useisiin luokkiin. Perusryhmittely tapahtuu EU:n nimisuojajärjestelmän perusteella SAN- ja SMM-viineihin sekä rypälelajikeviineihin. Neljäs ryhmä ovat luokittelemattomat viinit.
EU:n vuodelta 2010 peräisin olevan asetuksen mukaan seuraavilla kahdeksalla espanjalaisella viinityypillä on suojattu alkuperänimitys, SAN (, ).
Viinit:
Väkevät viinit:
DOP-viiniluokkia on Espanjassa yhteensä 90 kpl (pois lukien väkevät viinit). Käytännössä viinien luokittelun nimeäminen perustuu maantieteellisten alueiden nimiin.
Vino de la tierra -viinit luokitellaan maantieteellisen tuotantoalueen perusteella merkinnällä suojattu maantieteellinen merkintä SMM, (, ). IGP-viiniluokkia on yhteensä 41 kpl .
Luokittelun nimitykset ovat vuosikymmenten aikana muuttuneet monesti, eikä muun muassa aiemmin käytetty QWPSR-luokittelu (, ) ole enää käytössä.
Barentu
Barentu (tigrinjaksi ባረንቱ) on kaupunki Eritrean Gash-Barkan alueella (Zoba Gash-Barka). Barentu oli ennen vuotta 1996 Gash-Setitin alueen hallintokeskus (tällöin Eritrea jakautui 10 alueeseen) ja vuodesta 1996 lähtien se on ollut kaksi aiempaa aluetta yhdistäneen Gash-Barkan alueen hallintokeskus (tosin osa lähteistä mainitsee yhä vuoteen 1996 saakka Barkan alueen keskuksena toimineen Akordatin olevan Gash-Barkan keskus).
Kaupunki on maanteiden risteyskohta ja sijaitsee linnuntietä noin 147 kilometriä pääkaupunki Asmarasta länteen ja noin 125 kilometriä Sudanin rajalta itään, Akordatista Teseneyn kaupunkiin johtavan maantien varrella. Etiopian raja on lähimmillään noin 42 kilometriä kaupungista kaakkoon.
Vuoden 2000 toukokuussa, Etiopian invaasion aikana suuri osa kaupungin rakennuksista tuhottiin.
Baishan
Baishan (, pinyin: Báishān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Jilinin maakunnan eteläosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 230 kilometriä maakunnan pääkaupunki Changchunista kaakkoon. Prefektuurin pinta-ala on 17 474 neliökilometriä ja väkiluku 1,3 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu lännessä Tonghuan, pohjoisessa Jilinin prefektuuritason kaupunkeihin, sekä idässä Yanbianin autonomiseen prefektuuriin. Etelässä kaupunki rajoittuu Pohjois-Koreaan.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kuuteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Brompton (polkupyörä)
Brompton on Englannissa valmistettava taittopolkupyörä. Bromptoneille on yhteistä se, että ne voidaan taittaa ja varastoida melko pieneen tilaan. Polkupyörästä valmistetaan erilaisia malleja, jotka vaihtelevat varusteiden mukaan.
Bromptonin kehittäminen alkoi vuonna 1975 ja pyörän suunnittelija Andrew Richie jätti pyörän patentin vuonna 1979.
Brompton on Britannian suurin polkupyörän valmistaja. Vuonna 2014 se möi 45 000 pyörää, joista 80 prosenttia meni vientiin. Tehdas yrittää vastata voimakkaasti kasvaneeseen kysyntään varsinkin Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Tavoitteena on valmistaa vuosittain 100 000 polkupyörää vuoteen 2021 mennessä.
Brompton-pyörien runko ja ohjaustanko taittuvat saranoilla. Yhteistä on myös saranoitu, kolmion muotoinen takaosa. Takaosa liittyy runkoon kumituella, joka joustaa ajaessa. Runko on terästä tai vaihtoehtomalleissa osittain titaania. Teräsosat liitetään juottamalla, eikä hitsaamalla kuten usein polkupyörissä. Tehdas on investoinut 18 kuukautta kestävään juottajien koulutukseen. Pyörien halkaisija on 16 tuumaa. Polkupyörässä on noin 1 200 osaa, joista 75 prosenttia valmistetaan pelkästään Bromptonia varten.
Tehdas valmistaa polkupyörää yksi-, kaksi-, kolme- tai kuusivaihteisina. Myös ohjaustangon muoto voidaan valita kolmesta eri vaihtoehdosta ja valittavissa on myös korkeamman ohjaustangon runkomalli. Muita erilaisia vaihtoehtoja ovat muun muassa lokasuojat, tavarateline, värit ja valot.
Sekä itse pyörään kiinnitettäviä, että pyörän kuljettamiseen tarkoitettuja laukkuja valmistetaan erilaisia. Jos pyörä halutaan kuljettaa lentokoneessa, se täytyy pakata kovareunaiseen, laatikkomaiseen laukkuun. Kokoon taitettuna Bromptonin mitat ovat 58,5 x 56,5 x 27 cm (korkeus,leveys,syvyys). Pyörä painaa kokoonpanosta riippuen 9 - 13 kiloa.
Pyörän taittaminen kokoon ja sen pystyttäminen on melko nopeaa, joten monet kuljettavat sitä autoissa, linja-autoissa, laivoissa ja junissa. Esimerkiksi VR:n ohjeiden mukaan taittopyöriä voi kuljettaa kokoon taitettuna käsimatkatavarana ilman polkupyörämaksua kaikissa kauko- ja lähiliikenteen junissa. Sama pätee HSL:n busseihin, metroon ja raitiovaunuihin.
Alisa Žambalova
Alisa Sajanovna Žambalova (, s. 13. syyskuuta 1994 Sagan-Mur) on venäläinen maastohiihtäjä.
Žambalova debytoi maailmancupissa helmikuussa 2013 Sotšin sprintissä ollen 49:s. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon tammikuussa 2016 Tour de Skihin kuuluvassa Oberstdorfin sprintissä ollen 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän on sijoittunut viidenneksi Pyeongchangin sprintissä helmikuussa 2017.
Žambalova sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 23:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 15:nneksi, vapaan hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa 17:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 21:nneksi sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä 44:nneksi.
Žambalovalla on nuorten MM-kilpailuista kaksi hopeaa viestistä sekä yksi hopea ja pronssi yhdistelmäkilpailusta vuosilta 2013 ja 2014.
Akordat
Akordat tai Agordat tai Akurdet (ge’eziksi ኣቆርዳት) on kaupunki Eritrean Gash-Barkan alueella (Zoba Gash-Barka). Se oli vuoteen 1996 saakka Barkan alueen hallintokeskus (tuolloin maassa oli 10 hallinnollista aluetta), mutta vuoden 1996 aluejaossa Barentusta tuli Barkan ja Gash-Setitin alueet yhdistäneen Gash-Barkan hallinnollinen keskus.
Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 115 kilometriä pääkaupunki Asmarasta länteen ja noin 57 kilometriä aluekeskus Barentusta pohjoiskoilliseen.
Samu Ruskio
Samu Ruskio (s. 13. lokakuuta 1996 Joensuu) on suomalainen koripalloilija.
Ruskio on Joensuun Katajan kasvatti. Hän pelasi vuosina 2013–2015 Katajan A-poikajoukkueessa ikäluokan I-divisioonaa. Jälkimmäisellä kaudella hän pelasi myös Katajan edustusjoukkueessa kahdeksan runkosarja- ja yhden pudotuspeliottelun. Kataja voitti historiansa ensimmäisen miesten Suomen mestaruuden, ja myös Ruskio palkittiin SM-kultamitalilla.
Sarvipitta
Sarvipitta ("Pitta phayrei") eli aiemmalta nimeltään peruukkipitta on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Peruukkipittaa tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 928 000 km². Lajin on raportoitu olevan yleensä harvinainen, mutta satunnaisesti paikallisesti yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Campiglia Cervo
Campiglia Cervo on kunta Pohjois-Italiassa Biellan maakunnassa Piemonten alueella. Se sijaitsee Cervojoen laaksossa 13 kilometrin päässä maakunnan pääkaupungista Biellasta.
1. tammikuuta 2016 kuntaan yhdistyi kaksi pientä naapurikuntaa, Quittengo ja San Paolo Cervo.
Kylän yläpuolella olevalle vuorelle louhittiin 1600-luvun alussa rukouskappeli. Sacro Monte di Andorno on yksi Piemonten pyhistä vuorista, joista osa kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
GATEPAC
GATEPAC (esp. "Grupo de Artistas y Técnicos Españoles Para el Progreso de la Arquitectura Contemporánea") oli modernistinen ryhmä, jonka nuoret kansainvälistyneet espanjalaiset arkkitehdit perustivat 26. lokakuuta 1930. Heidän mielestään espanjalainen arkkitehtuuri ei vielä ollut täyttänyt yhteiskunnan enemmistön tarpeita. Ryhmän tärkeimpiä jäseniä olivat Fernando García Mercadal, Josep Lluís Sert, Josep Torres Clavé ja José Manuel Aizpurúa.
Kyösti Jaakonsaari
Kyösti Jaakonsaari on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Jaakonsaari pelasi Tampereen Pyrinnössä kolme kautta miesten pääsarjassa. Pyrinnön jälkeen Jaakonsaari pelasi Jyväskylässä alemmilla sarjatasoilla.
Lessona
Lessona on kunta Pohjois-Italiassa Biellan maakunnassa Piemonten alueella.
1. tammikuuta 2016 kuntaan yhdistyi sen naapurikunta Crosa.
Väinö Lehto
Väinö Vilho Ilmari Lehto (s. 19. lokakuuta 1942 Ähtäri) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Lehto pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten pääsarjassa kauden 1967–1968 4,2 pisteen keskiarvolla.
Lehto pelasi myös Suomensarjaa Jyväskylän yliopiilasurheilijoissa, jonka perustajajäseniin hän kuului, ja Pieksämäen Palloilijoissa. Hän edusti myös Tampereen NMKY:tä, Tampereen Ilvestä, Ilmajoen Kisailijoita ja Ylihärmän Junkkareita ja pelasi Keski-Suomessa, Etelä-Pohjanmaalla ja Hämeessä piirijoukkueessa. Koripallon lisäksi Lehto harrasti muita palloilulajeja ja yleisurheilua: hänen ennätyksensä kolmiloikassa oli yli 14 metriä. Lehto kuului vuosina 1969–1971 Etelä-Pohjanmaan piirin koripallojaostoon.
Lehto asui myöhemmin Siilinjärvellä, missä hän Kuopion Linkissä pelatessaan Kalle Savolaisen kanssa ja tämän ideasta perusti Siilinjärven Palloseuraan koripallojaoston vuonna 1975. Vuonna 1980 paikkakunnan koripallotoiminnalle perustettiin erikoisseura Siilinjärven EsaB.
Javier Gómez
Francisco Javier Gómez Noya (s. 25. maaliskuuta 1983 Basel) on Sveitsissä syntynyt espanjalainen triathlonisti. 178 senttimetriä pitkä ja 69 kilogrammaa painava Gómez edustaa Cidade de Lugo -seuraa.
Gómez on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin, vuosina 2008 ja 2012, saavuttaen hopeaa vuodelta 2012 Lontoosta ja ollen neljäs vuonna 2008 Pekingistä. MM-kilpailuista Gómez on saavuttanut viisi yksilökilpailun kultaa. Lisäksi hänellä on viisi MM-hopeaa ja kolme -pronssia. EM-kilpailuista Gómezilla on neljä kultaa ja yksi hopea.
Gómezin valmentajana toimii Carlos David Prieto.
Vilho Piippo (kansanedustaja)
Vilho Reeti Rieti Piippo (10. marraskuuta 1888 Piippola – 14. joulukuuta 1950 Piippola) oli suomalainen maanviljelijä, seppä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Piipon vanhemmat olivat seppä Vilho Piippo ja Anna Adolfiina Mennander. Hän kävi kansakoulun ja maamieskoulun talvikurssin. Piippo toimi maanviljelijänä ja seppänä kotipitäjässään Piippolassa.
Piippo oli kansanedustajana 1924–1927 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli lisäksi Piippolan kunnanvaltuuston jäsenenä.
Vuodesta 1910 Vilho Piippo oli naimisissa Matilda Mehtälän kanssa.
Simo Kärävä
Simo Sakari Kärävä (7. kesäkuuta 1923 Lappee – 6. toukokuuta 2006 Helsinki) oli Kansallis-Osake-Pankin johtaja, joka toimi pitkään Suomen sotaveteraaniliiton puheenjohtajana.
Kärävän vanhemmat olivat kouluneuvos, opettaja August Kärävä ja opettaja Rauha Kaijanen ja puoliso vuodesta 1949 Ilmi Helena Räsänen (s. 1922). Kärävä kävi koulua Käkisalmessa, Haapamäellä ja Lappeenrannassa. Ylemmän oikeustutkinnon hän suoritti Helsingin yliopistossa 1949 ja sai varatuomarin arvon 1962. Valmistuttuaan Kärävä toimi virkamiehenä maatalousministeriön asutusasiainosastolla, josta hän siirtyi Kansallis-Osake-Pankkiin 1952, ensin lakimieheksi ja sitten konttorien esimieheksi. Pankin johtokunnan jäsen hänestä tuli 1967 ja pääjohtaja Veikko Makkosen varamies 1980. Pankin varatoimitusjohtajana Kärävä työskenteli 1983-1988. Vielä syksyllä 1991 hän toimi Pankkitarkastusviraston kutsusta erityisasiamiehenä Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankkia valvomassa. Kärävä toimi jo opiskeluaikana useissa eri järjestöissä, yhdistyksissä ja säätiöissä. Sodissa syksyn 1939 liikekannallepanosta aina Lapin sotaan muun muassa ryhmän- ja joukkueenjohtajana toiminut reservin kapteeni Kärävä valittiin 1948 Suomen sotaveteraaniliiton ja sen valtuuston varapuheenjohtajaksi ja 1986 liiton ja sen hallituksen puheenjohtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1998 saakka. Sittemmin liiton kunniapuheenjohtajaksi nimetty Kärävä toimi myös Maailman veteraanijärjestön neuvoston jäsenenä. Kärävä tunnettiin ahkerana kirjoittajana. Hän oli muun muassa yksi kirjoittaja "Pankkitoimen lakiasiat" -teoksessa, josta otettiin 13 painosta 1958-1998, ja kirjoitti yli tuhat lehtiartikkelia paitsi pankkitoiminnasta ja veteraanityöstä, myös muun muassa karjalaisten asioista.
Caerphillyn linna
Caerphillyn linna on keskiaikainen linna, jonka rakensi Caerphillyyn Gilbert de Clare 1200-luvulla torjumaan walesilaisprinssi Llywelyn ap Gruffuddin uhkaa. Linna sijaitsee saarella, jota ympäröivät tekojärvet. Sen umpipihan jokaisessa kulmassa on pyöreät tornit ja pääportit ovat länsi- ja itäpuolella. Maailmansotien välisenä aikana se korjattiin perusteellisesti. Se on Walesin suurin ja Britannian toiseksi suurin linna.
Nykyisin olemassa olevan linnan rakentaminen alkoi vuonna 1271, vuonna 1268 aloitetun rakennuksen tuhosi Llywelyn ap Gruffudd.
Suorakulmaisia sisintä ja keskistä alueita ympäröivät vallihaudat. Kaksikerroksinen itäinen porttihuone on sisäpihan pääsisäänkäynti ja linnoituksen vahvimmin puolustettu osa, nykytilassa se on raunioina.
Philipp Hälg
Philipp Hälg (s. 3. marraskuuta 1991 Vaduz) on liechtensteinilainen maastohiihtäjä, joka edustaa Nordic Club Liechtensteiniä. Hälg on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.
Hälg osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin ollen parhaimmillaan 27. 15 kilometrillä. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä Hälg oli parhaimmillaan 41. samalla matkalla. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15 kilometrillä 30:nneksi.
Hälg debytoi maailmancupissa joulukuussa 2011 ollen Davosin 30 kilometrin kilpailussa 66:s. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui 30 parhaan joukkoon tammikuussa 2015 Tour de Skihin kuuluvassa Oberstdorfin 15 kilometrin kilpailussa ollen 28:s.
Santa María del Mar
Santa Maria del Mar on goottilainen kirkko Barcelonan vanhassa kaupungissa. Se rakennettiin 1329–1383.
Aimo Seppänen
Aimo Antero Seppänen (9. elokuuta 1929 Muolaa – 23. kesäkuuta 2011) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän oli englantilaisen filologian professori Tampereen yliopistossa 1976–1980, Uumajan yliopistossa 1980–1984 ja Göteborgin yliopistossa 1985–1994.
Seppäsen serkku oli professori Lauri Seppänen.
Arrogant-luokka (linjalaiva)
Arrogant-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdentoista aluksen muodostama 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaivaluokka.
Luokan alukset olivat Thomas Sladen suunnittelemasta Bellona-luokasta paranneltuja versioita. Niiden suunnitelmat hyväksyttiin 26. tammikuuta 1759, mihin sisältyi uusittu keulan muoto. Aluksista kaksi valmistettiin seitsenvuotisen sodan aikana ja loput kymmenen vuoden 1773 jälkeen.
Foos Gas Engine Company
Foos Gas Engine Company oli amerikkalainen moottorivalmistaja, joka toimi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Ohion Springfieldissä.
Skotlantilainen insinööri Dugald Clerk oli vuonna 1881 patentoinut venttiilikoneistolla varustetun kaksitahtimoottorin. Tätä Clerkin moottoriin perustuvaa konstruktiota valmisti Yhdysvalloissa Sintz Gas Engine Company. Yhdysvalloissa Clerkin moottorien patenttioikeuksien haltijana oli springfieldiläinen liikemies ja keksijä "John Foos". Foos perusti vuonna 1887 (joidenkin lähteiden mukaan 1889) Ohion Springfieldiin "Foos Gas Engine Company" -nimisen yhtiön, valmistamaan aluksi moottoreita Clerkin suunnitelmien pohjalta, mutta yhtiö laajensi pian tuotantoaan, omaa suunnittelua oleviin, eri koko- ja teholuokkien moottoreihin.
Vuonna 1900 Foos Gas Engine Company väitti olevansa maailman suurin moottorivalmistaja, väite jonka paikkaansapitävyyttä on lähes mahdoton todentaa tai kumota. Yhtiö valmisti kaasu- ja öljymoottoreita, kuten niitä tuolloin kutsuttiin, paikallisvoimakäyttöön. Aikakaudelle tyypilliseen tapaan samoja moottoreita sovellettiin myös venekäyttöön ja maakulkuneuvojen voimanlähteiksi. Yhtiö valmisti myös ainakin vuoteen 1905 saakka, omavoimaisesti liikkuvia, maatalouden koneita vetäviä laitteita. Nämä koneet ja niiden moottorit olivat englanninkieliseltä nimeltään "traction engine", josta juontuu edelleen sana traktori. Foosin moottoreita myytiin aikoinaan maailmanlaajuisesti.
Yhtiö keskittyi 1920-luvulla enemmälti paikallisvoiman tuottamiseen ja erityisesti puun sahaamisessa käytettävään kalustoon. Paikallisvoimamoottoreita on valmistettu Foosin nimellä vielä vuonna 1942, vaikka yhtiön omistajana oli jo vuodesta 1927 saakka ollut Missourin St.Louisista kotoisin ollut "Fulton Iron Works".
Vilho Piippo (kirjailija)
Vilho Piippo (5. syyskuuta 1916 – 30. joulukuuta 2000) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija ja runoilija. Hän käsitteli kirjoissaan muun muassa rajatietoon liittyviä aiheita.
Alejandro de la Sota
Alejandro de la Sota Martínez (1913, Pontevedra - 1996, Madrid) oli espanjalainen arkkitehti. Hän oli professori Madridin arkkitehtiosastolla (ETSAM).
Kuvanveistäjän tytär
Kuvanveistäjän tytär () on Tove Janssonin vuonna 1968 julkaisema teos. Se kertoo tekijänsä lapsuudesta boheemissa taiteilijaperheessä. Lapsen näkökulmasta kerrottu kirja koostuu novellimaisista luvuista.
Teoksessa on sekä omaelämäkerrallisia aineksia että fiktiivisiä osia. Kirjoittaja eläytyy taitavasti lapsen maailmaan, jossa tosi ja mielikuvitus eivät vielä ole täysin eriytyneet.
Kristiina Kivivuoren suomennos ilmestyi 1969.
Valori plastici
Valori plastici oli italialainen vuonna 1919 perustettu taidesuuntaus. Se oli vastareaktio Italian modernille taiteelle. Sen loi Giorgio de Chirico. Valori plasticin jäsenistä moni oli entinen futuristi, ja ryhmä piti ihanteena klassiseen taiteeseen pohjautuvaa selkeää, luontoa noudattavaa veistoksellisuutta, joka oli vastapaino futurismille. Valori plastici kehitteli Pittura metafisican muotopyrkimyksiä eteenpäin traditionaalisuutta kohti ja itse sai seuraajakseen fasismin aikana Il Novecenton. Nimensä Valori plastici sai Pittura metafisican äänenkannattajalehdestä, joka ilmestyi vuosina 1918–1921.
Lauri Seppänen
Lauri Veikko Seppänen (2. helmikuuta 1924 Muolaa – 11. kesäkuuta 2009 Pirkkala) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän oli 1968–1991 Tampereen yliopiston germaanisen filologian professori ja 1972–1978 ensimmäinen vararehtori. Hänen tutkimusalaansa olivat keskiajan saksalaisen mystiikan kieli ja synkroninen sananjohto-oppi.
Seppäsen serkku oli professori Aimo Seppänen ja eno ministeri Onni Närvänen.
Dreyfus-palkinto
Dreyfus-palkinto () on Camille ja Henry Dreyfusin säätiön jakama kansainvälinen kemian alan palkinto. Se on suuruudeltaan 250 000 Yhdysvaltain dollaria ja se jaetaan joka toinen vuosi yhdelle merkittävälle kemian tutkijalle.
Dreyfusin veljekset keksivät viskoosin ja perustivat 1900-luvun alussa sitä valmistavan tehtaan kotimaahansa Sveitsiin (Cellonit Gesellschaft Dreyfus and Co), Britanniaan (British Celanese) ja Yhdysvaltoihin (Celanese-yhtiö).
Palkinto jaettiin ensi kerran vuonna 2009 Harvardin yliopiston tutkija George M. Whitesidesille materiaalikemian saavutuksistaan. Vuonna 2011 palkinnon sai Northwestern-yliopiston Tobin J. Marks katalyytteihin liittyvästä tutkimuksestaan, vuonna 2013 R. Graham Cooks kemiallisten instrumenttien kehitystyöstään Purdue-yliopistossa ja vuonna 2015 Krzysztof Matyjaszewski polymeerikemian tutkimuksestaan Carnegie Mellon -yliopistossa.
SteamOS
SteamOS on Valven julkaisema ja kehittämä Debianiin pohjautuva Linux-jakelu. Se on kehitetty Valven pelikonsolikonsepti Steam Machinea varten. SteamOS on suunniteltu yksinomaan videopelien pelaamiseen siten, että sitä olisi helppo käyttää olohuoneessa sohvalta peliohjaimella. Sillä pystyy pelaamaan vain Linuxia tukevia pelejä, mutta pelejä pystyy myös suoratoistamaan Windows- ja macOS-laitteista.
SteamOS sisältää kahden käyttöliittymän, ensisijaisen Steam BigScreenin, jota käytetään Steam-asiakasohjelman hallitsemiseen ja toissijaisen Gnome 3 työpöytäympäristön, jota voi halutessaan käyttää tavanomaiseen tietokoneen käyttöön.
SteamOS pohjautuu vakaaseen Debian versioon, sisältäen kuitenkin uudemman Linux-ytimen, suorituskykykorjauksia ja suljettuja AMD:n ja Nvidian näytönohjainten ajureita.
LinuxConissa 2013 Valven perustaja ja toiminnanjohtaja Gabe Newell esitti että hän uskoo "Linux ja avoimet lähdekoodit ovat pelaamisen tulevaisuus." Jatkaen että yritys avustaisi pelin kehittäjiä, jotka haluavat peliensä olevan Linuxin kanssa yhteen sopivia.
Useimmat Linux-pelit ovat toimivia SteamOS:llä.
Paavo Seppänen
Paavo Antero Seppänen (24. kesäkuuta 1924 Sulkava – 17. tammikuuta 2013 Espoo) oli suomalainen sosiologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston sosiologian professori 1969–1988
Seppänen kävi oppikoulun vasta aikuisena ja kirjoitti ylioppilaaksi 1951. Väitöskirjassaan "Tehdas ja ammattiyhdistys" (1958) hän osoitti, että tyytymättömät työntekijät ovat hyviä työntekijöitä, sillä he ovat aktiivisen kriittisiä. Vuonna 1967 hän esitti kuuden tunnin työpäivää ja 36 tunnin työviikkoa siten, mutta Seppäsen mallina tunnettua idea ei silloin saanut vastakaikua työmarkkinajärjestöissä. Myöhemmin se on otettu käyttöön eräissä yrityksissä.
Valtion urheiluneuvoston aloitteesta luotu toimikunta perusti vuoden 1971 alussa "urheilun keskusorganisaatiosuunnittelun neuvottelukunnan" (UNK), jonka puheenjohtajaksi kutsuttiin professori Paavo Seppänen. Tavoitteeksi asetettu Suomen Urheilun Keskusjärjestö osoittautui mahdottomaksi toteuttaa silloisten urheilun lukuisten keskusjärjestöjen vahvasti eriävistä näkemyksistä johtuen.
Iranin moottoritieverkko
Iranin moottoritieverkkoon kuuluu yli 2,000 kilometriä moottoriteitä. Sen ensimmäinen osuus avattiin 1970-luvun lopulla Teheranin ja Karajin välille. Moottoritieverkkoa on laajennettu siitä lähtien, ja se on nyt yksi Lähi-Idän laajimmista. Erityisesti viimeisen 10 vuoden aikana on avattu uusia moottoriteitä, kuten A2 Tabrizista itään ja Qomista itään, A5:n joitain osuuksia ja A6 Savehista länteen. Lähiaikojen suurimpia projekteja ovat A2 Garmsarin ja Mašhadin välillä, A3 Teheranista pohjoiseen, A5:n täydentäminen valmiiksi ja A9 Isfahanista etelään. Suurin osa näistä sekä muita pienempiä projekteja on jo rakenteilla tai tulossa rakenteille.
Iranin kautta kulkeva liikenne Euroopan ja Aasian välillä kasvanee voimakkaasti tulevaisuudessa, etenkin Iranin vastaisten pakotteiden päätyttyä. Reitti Turkin, Iranin, Turkmenistanin, Uzbekistanin ja Kazakstanin kautta Kiinaan valmistunee moottoritieksi kokonaan ennen pohjoisempaa Venäjän kautta kulkevaa reittiä. Turkin osuus on tavoitteissa saada kokonaan valmiiksi 2023 mennessä, Iranin ja Kazakstanin osuudet n. vuosina 2020–2022. Tämän jälkeen enää pieni pätkä puuttuu Turkmenistanissa ja Uzbekistanissa. Kiinan viimeinen osuus moottoritiestä Xinjiangissa valmistuu 2016 ja Euroopan viimeinen osuus Bulgariassa ja Serbiassa 2017-2018.
Aiemmin kaikki Iranin moottoritiet olivat yksinumeroisia. Koska mahdollisia numeroita on vain 9, ne ovat kuitenkin loppumassa kesken. Numerointisääntöä on viimeaikana muutettu siten, että tärkeimmät moottoritiet ja aiemmin tiettömälle reitille rakennetut moottoritiet ovat yksinumeroisia. Muut moottoritiet ovat kaksinumeroisia. Nämä numeroidaan samoin, kuin vanha tie, jonka viereen ne on rakennettu, esim. tien 71 viereen rakennettava moottoritie saa numeron A71. Tienumerointijärjestelmässä on varaus siihen, että mikään tienumero ei pääty numeroon 0. Sitä tultaneen käyttämään myöhemmin rinnakkaistien numeroinnissa, esim. moottoritien A5 rinnakkaistie saanee numerokseen 50 ja moottoritien A71 rinnakkaistie saanee numerokseen 710.
http://maps.google.fi/
http://www.cdtic.ir/p/FreewayPages.aspx?theme=Freeway&mid=134&PType=Page&title=نقشه-آزادراهها (Suunnitelmakartta)
Stephan Kunz
Stephan Kunz (s. 31. tammikuuta 1972 Vaduz) on liechtensteinilainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1993–2003. Hän edusti Skiclub Triesenbergia.
Kunz sijoittui kaudella 1999–2000 maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi. Hän oli tuolla kaudella Sappadassa toinen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja kolmas 10 kilometrillä. Moskovassa hän sijoittui 30 kilometrin vapaan kilpailussa kolmanneksi. Kaikkiaan hän sijoittui maailmancup-urallaan kuusi kertaa kymmenen parhaan joukkoon, kaikki kaudella 1999–2000.
Kunz sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 14:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 hän oli 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 14:s ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15:s.
ATP-kausi 2016
Tämä on luettelo kauden 2016 tenniksen ATP-kiertueen turnauksista ja voittajista kyseisellä kaudella.
Toivo Rintala
Toivo Henrik Rintala (24. lokakuuta 1876 Sysmä – 16. joulukuuta 1953 Pori) oli suomalainen toimitusjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Rintalan vanhemmat olivat talollinen Otto Henrik Olavinpoika Rintala (Hampeli) ja Anna Loviisa Eerikintytär Hakala. Hän kävi kansakoulun ja vuonna 1902 kauppaopiston. Rintala teki vuonna 1924 opintomatkan Keski-Eurooppaan.
Rintala oli puutavara-alalla vuoteen 1902 saakka. Hän oli sitten Porin työväen osuuskaupan johtajana 1902–1916, Viipurin osuusliikkeen toimitusjohtajana 1917–1918 ja Osuusliike Kansan toimitusjohtajana Porissa 1919–1945. Rintala toimi myös Suomen Pankin Porin konttorin valvojana.
Rintala oli kansanedustajana 1919–1922 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1931 presidentinvaaleissa ja toimi lisäksi Turun läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana. Rintala oli myös Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana 1922–1940 ja Porin rahatoimikamarin ja Porin kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän toimi lisäksi muun muassa OTK:n hallintoneuvoston puheenjohtajana 1926–1946.
Toivo Rintala oli naimisissa 1904–1917 Hilda Irene Selinin kanssa ja vuodesta 1918 Anna Maria Kaulingin kanssa.
Viesti. Valitut novellit 1971–1997
Viesti. Valitut novellit 1971–1997 () on Tove Janssonin viimeinen novellikokoelma vuodelta 1998. Siihen sisältyy novelleja aikaisemmista kokoelmista sekä kahdeksan uutta kertomusta.
Monet uusista kertomuksista ovat omaelämäkerrallisia ja pohjautuvat vanhoihin päiväkirjamerkintöihin.
Suomenkieliseen laitokseen (1999) on lisätty novelli Emmelina. Kirjan ovat kääntäneet suomeksi Kyllikki Härkäpää, Kristiina Kivivuori, Eila Pennanen, Oili Suominen ja Päivö Taubert.
Rendel
Rendel on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen supersankarielokuva, jonka on ohjannut Jesse Haaja. Elokuva perustuu Haajan itsensä luomaan supersankariin, Rendeliin. Elokuvan pääosia näyttelevät Kris Gummerus, Matti Onnismaa, Rami Rusinen ja Renne Korppila. Muissa osissa nähdään Alina Tomnikov, Tero Salenius, Aake Kalliala, Anu Palevaara ja Kristina Karjalainen.
1,45 miljoonan euron budjetilla tuotettua Rendel-elokuvaa kuvattiin 50 vuorokautta syksyllä 2015 ja keväällä 2016. Elokuvaa kuvattiin Kajaanissa, Mikkelissä, Varkaudessa, Helsingissä, Sotkamossa, Kuopiossa ja Puolangalla.
Elokuvan tunnuskappaleen ”Wonderman” esittää The Rasmus.
Elokuva voitti parhaan toimintaelokuvan palkinnon Feratum Film Festivaleilla Meksikossa lokakuussa 2017. Elokuva nähtiin myös Razor Reel Flanders Film Festivalilla Belgiassa lokakuun lopussa 2017. Lisäksi elokuva pääsi Jussin yleisöäänestyksessä 2018 2. sijalle.
Vuonna 2017 "Rendel" julkaistiin blu-rayna Saksassa ja 2018 Yhdysvalloissa.
Maailmalla saavutetun menestyksen vuoksi elokuvalle ollaan tekemässä jatko-osaa. Tieto tuli esille vuonna 2018 Cannesissa elokuvan myynnin yhteydessä kanadalaisen Raven Banner Entertainmentin kautta. Tuotantoyhtiöt Black Lion Pictures ja Frozen Flame Pictures valmistelevat kuvauksia, jotka ajoittuvat alkuvuodelle 2019.
Joensuun työväentalo
Joensuun työväentalo valmistui Joensuun työväenyhdistyksen taloksi vuonna 1908 nykyisen Kauppakatu 32:n tontille. Puinen rakennus purettiin vuonna 1979, ja tilalle nousi vuonna 1981 kolmekerroksinen
tiilitalo.
Puisessa työväentalossa oli suuri sali, joka oli juhlien, kokousten ja tanssien pitopaikka. Talossa käynnistyi Joensuun kaupunginteatterin edeltäjä Joensuun työväenteatteri. Vuonna 1918 talossa pidettiin vankina suomalaisia ja venäläisiä sotilaita, jotka teloitettiin huhtikuun 14. päivän vastaisena yönä Siilaisella.
Joensuun työväenyhdistyksen lisäksi nykyisen talon omistajina ovat SDP:n ja TUL:n piirijärjestöt sekä viisi ammattiliittoa, joilla on kokous- ja toimistotilat. Talossa on Nuorten Kotkien, Demarinaisten, Demarinuorten ja -opiskelijoiden sekä Työväen sivistysliiton, Antti Jussi Kososen rahaston ja SAK:n aluetoimiston tilat. Viikko Pohjois-Karjala -lehden toimitus muutti työväentaloon joulukuussa 2015. Yläsatamakadun puolella seinässä on Erkki Kannoston Marttyyrit-reliefi.
Vuonna 2007 tontin piha-alueet rakennettiin täyteen ja rakennukset liitettiin osaksi koko korttelin laajuista Kauppakeskus Metropolia.
Karolina Pavlova
Karolina Karlovna Pavlova (, omaa sukuaan "Jaenisch", Яниш; 22. heinäkuuta 1807 Jaroslavl – 14. joulukuuta 1893 Dresden) oli venäläinen runoilija ja kääntäjä. Hän oli 1800-luvun tunnetuin venäläinen naisrunoilija.
Karolina Pavlova syntyi saksalaisperäisen lääkärin (myöhemmin professorin) perheeseen. Hän sai perusteellista ja monipuolista kotiopetusta, osasi useita eurooppalaisia kieliä ja luki paljon. Runoilijana Pavlova pääsi esille jo nuorena kirjallisuussalongeissa. Hänen ensimmäinen käännöskokoelmansa "Das Nordlicht" (”Revontulet”) ilmestyi Saksassa vuonna 1833. Käännösten lisäksi se sisälsi kymmenen alkuperäistä saksankielistä runoa.
Rikkaan setänsä perinyt Karolina meni vuonna 1837 naimisiin kirjailija Nikolai Pavlovin kanssa. Vuonna 1839 Pariisissa ilmestyi ranskankielinen käännöskokoelma, joka sekin sisälsi alkuperäisiä runoja. Samana vuonna ilmestyi ensimmäinen venäjänkielinen runo. Pavlova julkaisi venäläisiä runojaan aikakauslehdissä, kirjallisuusalmanakoissa ja kokoelmissa ja järjesti miehensä kanssa viikottaisia illalliskutsuja, joilla kävi Moskovan tunnetuimpia kirjailijoita. Vuonna 1848 ilmestyi runo- ja proosaromaani "Dvoinaja žizn" (”Kaksoiselämää”). Sensuuri kielsi Ranskan helmikuun vallankumoukseen liittyvän runoelman "Razgovor v Trianone" (”Keskustelu Trianonissa”), joka levisi käsikirjoituksena ja ilmestyi Lontoossa vuonna 1861.
Pavlovan avioliitto hajosi 1850-luvun alussa, minkä jälkeen hän muutti Tarttoon. Vuodesta 1856 lähtien hän asui etupäässä Euroopassa ja vuodesta 1858 Saksassa, mutta säilytti aluksi yhteytensä venäläiseen kirjallisuuselämään. Vuonna 1863 Moskovassa ilmestyi Pavlovan runovalikoima, joka sai lehdistössä kielteisen vastaanoton. Hän kuoli unohdutettuna köyhyydessä.
Pavlovan tuotanto edustaa myöhäisromantiikkaa. Hänen lyyrinen sankarinsa on yhteiskunnan yläpuolelle kohoava ja sen kanssa kiistelevä ihminen. Osittain omaelämäkerrallinen romaani "Dvoinaja žizn" on kertomus hienoston moraalittomasta kasvatuksesta. Runoilija suhtautui kielteisesti vallankumoukseen. Kansa on hänen mielestään ”joko julma tiikeri tai lauhkea juhta”. Pavlova vältti tietoisesti sitoutumista poliittisiin leireihin, mutta hänen vuonna 1854 ilmestynyt runoelmansa "Razgovor v Kremle" (”Keskustelu Kremlissä”) on sävyltään selvästi slavofiilinen. Runoilijan tuotanto saavutti huippunsa 1860-luvulla, jolloin sitä hallitsivat intiimi rakkauslyriikka sekä byronilainen runoilijan yksinäisyyden teema. Pavlovan runokieli on tiivistä, energistä ja riimeiltään omaperäistä. Hänen tuotantonsa otettiin aluksi ihastuneesti vastaan, mutta myöhemmin siitä tuli zapadnikkien ja slavofiilien välisen kiistelyn kohde. 1900-luvun alussa Pavlova sai jälleen arvostusta venäläisiltä symbolisteilta.
Murray Dowey
Murray Albert Dowey (s. 3. tammikuuta 1926 Toronto, Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti ja olympiavoittaja.
Dowey kuului olympiakultaa vuoden 1948 talviolympialaisissa saavuttaneeseen Ottawa RCAF Flyers -amatöörijoukkueeseen. Dowey päästi turnauksessa vain viisi maalia pitäen nollan viisi kertaa, joka on edelleen talviolympialaisten ennätys. Dowey sai Kanadan ykkösmaalivahdin paikan Dick Ballin sairastuttua ennen turnausta.
Dowey nimettiin yhdessä Ottawa RCAF Flyersin muun joukkueen kanssa Kanadan olympiaurheilun hall of fameen vuonna 2008.
Sons of Aeon (albumi)
Sons of Aeon on suomalaisen saman nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin tammikuussa 2013 levymerkillä Lifeforce Records. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Adolph Tidemand
Adolph Tidemand (14. elokuuta 1814, Mandal – 25. elokuuta 1876, Oslo) oli norjalainen taidemaalari, joka sai innoituksensa kansanelämästä sekä talonpoikaisuudesta. Hän maalasi kansallisromantiikan sävyttämiä maansa kansanelämää kuvaavia tauluja, kuten "Morsiussaatto Hardangerin vuonolla" (1848), "Haugiaanit" (1848), "Yksinäiset vanhukset" (1849), "Kaksintaistelu talonpoikaishäissä" (1864) ja "Uskonkiihkoilijat" (1866). Yleensä Tidemandin työt eivät kuvaa tavallista arkipäivää vaan dramaattisia, juhlallisia tapahtumia. Hän liittyi Düsseldorfin romanttiseen koulusuuntaan ja oli H. Guden ohella Düsseldorfin koulun pohjoismainen johtaja. Tidemand asui Düsseldorfissa vuodesta 1845, mutta teki kotimaahansa matkoja kesällä. Kotimaanmatkoillaan hän tutki norjalaista kulttuuria maalaamistaan varten. Saksalaiset pitivät hänen töitään eksoottisina.
Ben Holmstrom
Benjamin Scott Holmstrom (s. 9. huhtikuuta 1987 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa New York Islandersin organisaatiossa ja toimii sen farmiseura Bridgeport Sound Tigersin kapteenina. Hänen veljensä pelaa Josh pelaa ECHL-joukkue Missouri Mavericksissa.
Varaamattomaksi jäänyt Holmstrom teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa 17. maaliskuuta 2010 pelattuaan ennen tätä neljän kauden ajan yliopistokiekkoa Massachusettsissa. Hänet kutsuttiin NHL:n puolelle tekemään debyyttiaan Toronto Maple Leafsia vastaan 3. maaliskuuta 2011.
3. heinäkuuta 2014 Holmstrom jätti Flyersin organisaation neljän kauden jälkeen ja siirtyi vapaiden pelaajien markkinoiden kautta Carolina Hurricanesiin. Hänet asetettiin pelaamaan farmiseura Charlotte Checkersiin kaudeksi 2014–2015, jolloin hän teki 20 pistettä 62 pelaamassaan runkosarjaottelussa.
2. heinäkuuta 2015 Holmstrom siirtyi vapaana agenttina yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella New York Islandersiin.
Vilmos Zsigmond
Vilmos Zsigmond (16. kesäkuuta 1930 Szeged – 1. tammikuuta 2016) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän voitti parhaan kuvauksen Oscarin elokuvasta "Kolmannen asteen yhteys" vuonna 1977 ja oli ehdolla myös elokuvista "Kauriinmetsästäjä" (1978), "Kun joki tulvii" (1984) ja "Musta Dahlia" (2006).
Zsigmond opiskeli elokuvausta Budapestin teatteri- ja elokuvataiteen akatemiassa. Opiskelutoverinsa László Kovácsin kanssa hän kuvasi Unkarin kansannousua vuonna 1956 ja pakeni kuvaamansa materiaalin kanssa ensin Itävaltaan ja sitten Yhdysvaltoihin.
Urallaan Zsigmond työskenteli useiden merkittävien yhdysvaltalaisohjaajien kuten Robert Altmanin, Steven Spielbergin, Brian De Palman, Michael Ciminon ja Woody Allenin kanssa. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Altmanin "McCabe & Mrs. Miller" (1971). Zsigmond kuvasi ensimmäisen Panavisionin Panaflex-kameralla kuvatun elokuvan, Spielbergin "Kovat ratsastajat" (1974).
Jouko Sere
Jouko Sere, vuoteen 1936 "Seren" (s. 12. helmikuuta 1927 Uskela) on suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja. Hänelle myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1978. Hän oli Rauma-Repolan varatoimitusjohtaja 1973–1976, toimitusjohtaja 1976–1983 ja hallituksen puheenjohtaja 1984 alkaen.
Volga-Sport-Arena
Volga-Sport-Arena () on Venäjän Uljanovskin kaupungissa sijaitseva jääpallohalli. Lokakuussa 2013 käyttöön otettu halli on Venäjän pääsarjassa pelaavan HK Volga Uljanovskin kotiareena.
Volga-Sport-Arena toimii vuoden 2016 jääpallon MM-kisojen päänäyttämönä.
Reilua peliä
Reilua peliä () on Tove Janssonin kirja vuodelta 1989. Se koostuu lyhyistä novelleista, jotka kertovat kahden taiteilijan, Jonnan ja Marin, elämästä. Jansson ei salaile mutta ei suoraan mainitse kertovansa omasta elämästään Tuulikki Pietilän kanssa.
Kyllikki Härkäpää sai vuonna 1991 suomennoksestaan Agricola-palkinnon.
Philipp Aschenwald
Philipp Aschenwald (s. 12. marraskuuta 1995) on itävaltalainen mäkihyppääjä. 177 senttimetriä pitkä Aschenwald edustaa SC Mayerhofen-Tirol -seuraa.
Aschenwald debytoi maailmancupissa tammikuussa 2016 Keski-Euroopan mäkiviikon Bischofshofenin kilpailussa. Hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä ollen 29:s. Parhaimmillaan Aschenwald on sijoittunut 13:nneksi helmikuussa 2016 Kuopion suurmäen kilpailussa.
Nuorten MM-kilpailuista Aschenwaldilla on yksi joukkuepronssi vuodelta 2015.
Hovinsaaren voimalaitos
Hovinsaaren voimalaitos on Kotkan Hovinsaaressa sijaitseva Kotkan Energian voimalaitos. Se tuottaa sähköä, kaukolämpöä sekä prosessihöyryä Danisco Sweetenersin tehtaalle. Laitos toimii Kotkan kaukolämpöverkon peruskuorman tuottajana vuoden ympäri. Voimalaitos koostuu kombivoimalaitoksesta, biopolttolaitoksesta ja maakaasukattilasta. Maakaasua polttoaineenaan käyttävän kombivoimalaitoksen polttoaineteho on 108 MW. Biopolttolaitoksen polttoaineteho on 65 MW ja maakaasukattilan 24nbsp;MW. Kombivoimalaitos on otettu käyttöön vuonna 1997 ja biopolttolaitos vuonna 2003. Voimalaitoksella on 70 metriä korkea piippu ja kaksi 50 metriä korkeaa piippua.
Voimalaitoksella oli vuonna 1975 käyttöön otettu maakaasua käyttänyt Högfors-kattila, jonka polttoaineteho oli 27 MW. Se korvattiin toisella maakaasukattilalla vuonna 2014.