hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vuontisjärvi (järvi, Vuontisjärvi)
Vuontisjärvi () on 92,5 hehtaarin laajuinen järvi Enontekiön Vuontisjärven kylässä. Vuontisjärvi kuuluu Kemijoen vesistöön. Järven vedenpinnan korkeus 304,6 metriä merenpinnan yläpuolella.
Järveen laskee muun muassa Pöyrisjoki. Vuontisjärven laskujoki on Vuontisjoki, jota pitkin järven vedet virtaavat Ounasjokeen.
Vielä kevääseen 1861 asti Vuontisjärven vedet laskivat pitkin uomaa, joka on nykynimeltään Vanhajoki. Tuolloin tapahtui Rovan Nikun järvenlasku, jota Enontekijön kalastusalue kuvaa merkittävämmäksi ihmisen aiheuttamaksi paikalliseen kalalajistoon vaikuttaneeksi tapahtumaksi ennen Isohaaran voimalaitoksen rakentamista (joka katkaisi vaelluskalan nousun Kemijokeen). Järvenlaskun seurauksena Vuontisjärven vedet hakivat itselleen uuden lasku-uoman ja vanha joki jäi noin neljän kilometrin matkalta virattomaksi.
Rovan Niku eli Niilo Uollonpoika Keskitalo oli vuontisjärveläinen talonpoika, vanhan ja suuren tilan omistaja, jolla oli paljon karjaa. Karja tarvitsee heinää ja sitä kerätiin tulvaniityiltä. Niku päätti tehdä heinäsadon suurentamiseksi keinotekoisen tulvaniityn Kurkkiojänkään. Hän suunnitteli johtavansa Vuontisjärvestä vettä niitylle ja sen toteuttaakseen kaivoi kasteluojaa järvestä useana vuonna. Keväällä 1861 Vuontisjärven pinta nousi sulamisvesien myötä tavallista korkeammalle. Niku päätti että nyt on loppukirin aika ja jatkoi renkinsä kanssa vimmatusti kaivamista. Niku ja renki saivat lopulta ojan kaivettua ja niitylle alkoi tulla hiljakseen vettä. Ojankaivajat aikoivat tyytyväisinä pitää tauon, joka kuitenkin keskeytyi alkuunsa, kun vettä alkoikin tulla yhä enemmän ja enemmän. Järven vedet syöksyivät Nikun kaivamaa ojaa pitkin niitylle ja siitä eteenpäin Markkajokeen, suurensivat väylää ja veivät mukanaan soraa, puita ja latojakin. Kerrotaan, että meteli olisi kuulunut kylälle ja Hettaan asti. Kun veden virtaus asettui, Vuontisjärvi oli tehnyt itselleen uuden laskujoen ja järven pinta oli alentunut kuutisen metriä. Kylällä järven rannalla olleet talot olivat nyt kaukana rannasta, tärkeän järven kalakanta oli menetetty ja Ounasjoessa oli soraa ja rojua Rovaniemelle asti. Vesi säilyi sameana kolme vuotta eikä siihen noussut kalaa. Rovan Niku sai kyläläisten ja Ounasjoki- ja Kemijokivarren ihmisten vihat päälleen, tappouhkauksia ja joutui pilkanteon kohteeksi.
Xu Yan
Xu Yan (, s. 4. marraskuuta 1981 Peking) on kiinalainen judon olympiamitalisti.
Xu saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 pronssia alle 57 kg:n sarjassa. Joukkuekilpailussa hän voitti maailmanmestaruuden 2007 sekä sai MM-pronssia 2002 ja 2006. Hän sijoittui Osakan MM-kilpailuissa 2003 alle 57 kg :n sarjassa seitsemänneksi. Hän voitti samassa painoluokassa kultaa Aasian kisoissa Dohassa 2006 ja sai hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2007.
Xu voitti opiskelijoiden maailmanmestaruuden alle 57-kiloisissa 2002. Hän sijoittui maailmancupin kilpailuissa kerran toiseksi ja kerran kolmanneksi.
Ilpo Mansnerus
Ilpo Kaarlo Severi Mansnerus (s. 30. tammikuuta 1943 Savonlinna) on suomalainen huilutaiteilija ja orkesterinjohtaja. Hän on ollut Sibelius-Akatemian huilusoiton lehtori 1968–1977 ja myöhemminkin, Kansallisoopperan musiikkijohtaja 1976 alkaen. Hän levyttänyt musiikkia soolohuilulle ja säveltänyt näyttämömusiikkia.
Parksosaurus
Parksosaurus oli aiemmin "Hypsilophodontidae"-heimoon luokiteltu dinosaurusten suku, joka eli liitukaudella noin 73-66 miljoonaa vuotta sitten. Se eli samoihin aikoihin joidenkin heimoihin "Hadrosauridae" ja "Ceratopsia" kuuluvien dinosaurusten kanssa. Se oli 2,5 metriä pitkä kasvissyöjä. Sitä esiintyi Pohjois-Amerikassa. 1900-luvun alussa "Parksosaurus" sijoitettiin aluksi sukuun "Thescelosaurus", mutta sittemmin se määriteltiin omaksi suvuksi.
Aleksandr Volkov (jääpalloilija)
Aleksandr Nikolajevitš Volkov (, s. 4. helmikuuta 1953 Obuhovo, Moskovan alue, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Volkov aloitti uransa Obuhovon joukkueessa, mutta Moskovan Filin valmentaja entinen pelaajasuuruus Mihail Osintsev kutsui hänet Moskovan Filin riveihin syksyllä 1971. Volkov pelasi Filissä vain kauden, jonka jälkeen alkoi hänen pitkä pelaajauransa Kauko-Idän Habarovskissa paikallisen huippujääpallojoukkueen SKA-Habarovskin riveissä. Seura kohosi 1980-luvulla Neuvostoliiton eliittiseuraksi, ja näin Volkov oli saavuttamassa seuran riveissä kolmea hopeaa ja viittä pronssia Neuvostoliiton pääsarjassa. Hänen uransa Habarovskissa jatkui aina 2000-luvun alkuun. Näin Volkov saavutti siihen eniten Beuvostoliiton ja Venäjänä pääsarjassa pelanneena pelaajana - 492 Neuvostoliiton pääsarjapeliä ja 17 maalia sekä 184 Venäjän pääsarjapeliä ja 1 maali eli kaiken kaikkiaan 28 pääsarjakaudella 676 peliä ja 18 maalia.
Volkov menetti otteluennätyksensä joulukuussa 2012, jolloin venäläis-kazakstanilainen Juri Loginov ohitti hänen ennätyksensä.
Aleksandr Volkov pelasi Neuvostoliiton huipulla kaudella 1982-1983, jolloin hänet valittiin maajoukkueeseen ja MM-kisoihin. Niissä hän saavutti Neuvostoliiton joukkueessa hopeaa.
Uransa jälkeen hän toimi 2000-luvulla SKA-Neftjanik-2:n valmennus- ja joukkueenjohtotehtävissä.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Moodi (tilastotiede)
Moodi ("Mo") eli tyyppiarvo on havaintoaineiston useimmin esiintyvä arvo tai luokitellun aineiston luokkakeskus, jolla on suurin frekvenssi eli esiintymistiheys.
Moodi on aritmeettisen keskiarvon ja mediaanin ohella keskiluku, jolla ilmaistaan tietoa satunnaismuuttujasta tai populaatiosta. Kvalitatiivista muuttujaa kuvatessa moodi on keskiluvuista käyttökelpoisin, koska luvuilla ei ole järjestystä eikä määrätyn arvon voida sanoa olevan toiseen verrattuna enempää "keskellä". Kvantitatiivisessa aineistossa moodi kuvaa aineistoa parhaiten, jos jakauma ei ole kovin epäsäännöllinen.
Kommuunissa asuu 6 henkilöä: 4 naista ja 2 miestä. Muuttuja "sukupuoli" jakaantuu arvoihin "nainen" (frekvenssi 4) ja "mies" (frekvenssi 2). Arvot "mies" ja "nainen" eivät ole lukuja, minkä vuoksi keskiarvon laskeminen ei ole mahdollista. Niillä ei ole määrättyä järjestystä, eikä näin ollen myöskään mediaania. Aineiston ainoa mielekäs keskiluku on moodi, joka kuvaa aineiston dominoivaa arvoa. Moodi on "nainen".
Luokitellun aineiston tapauksessa moodi kuvaa frekvenssiltään suurinta luokkaa. Tasavälisellä luokituksella frekvenssijakauman moodi on siinä luokassa, jota vastaava frekvenssi on suurin tai sitä vastaava histogrammi saavuttaa maksiminsa. Vastaavasti, kun luokitus ei ole
tasavälinen, ei myöskään jakauman moodi välttämättä ole suurimman frekvenssin luokassa.
Luokittelemattomassa aineistossa moodi on sen muuttujan arvo, jonka frekvenssi on suurin . Havaintoarvojen jakauman ollessa symmetrinen ja yksihuippuinen, havaintoarvojen keskiluvut moodi, mediaani ja aritmeettinen keskiarvo ovat identtiset . Kahden identtisen huippuarvon esiintyessä kyseessä on kaksihuippuinen (bimodal) aineisto ja molemmat arvot ovat aineiston moodeja. Useamman kuin kahden arvon esiintyessä korkeimmalla tiheydellä kutsutaan havaintoaineistoa monihuippuiseksi (multimodal). Aineistolla ei sanota olevan moodia, jos yksikään arvo ei toistu.
Aritmeettisen keskiarvon "M", mediaanin "Me" ja moodin "Mo" asettuminen vinossa, jatkuvan muuttujan frekvenssijakaumassa.
(i) "Vasemmalle vinoilla jakaumilla"
(ii) "Symmetrisillä jakaumilla"
(iii) "Oikealle vinoilla jakaumilla"
E. O. Mansukoski
Erkki Olavi Mansukoski (20. tammikuuta 1928 Jämijärvi – 30. elokuuta 2008 Helsinki) oli ekonomi, kauppaneuvos (1979) ja vuorineuvos (1982). Hän oli Kesko Oyj:n pääjohtaja 1983–1988. Hän työskenteli Keskon palveluksessa eri tehtävissä 40 vuotta, ennen pääjohtajakauttaan varapääjohtajana 1980–1983
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat (", Zhōngguó Rénmín Jiěfàngjūn Kōngjūn") on yksi Kiinan kansantasavallan kansan vapautusarmeijan neljästä puolustushaarasta. Muut kolme puolustushaaraa ovat maavoimat, laivasto, sekä strategiset ohjusjoukot.
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat perustetiin virallisesti 11. marraskuuta 1949. Ilmavoimien vahvuus on noin 398 000 henkilöä, mikä tekee niistä suurimmat ilmavoimat Aasiassa.
Kiinan kansanvapautusarmeijan laivastolla on myös erilliset laivaston ilmavoimat (Kiinan kansanvapautusarmeijan laivaston ilmavoimat).
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat perustettiin 11. marraskuuta 1949 ja sen ensimmäisinä ilma-aluksina toimivat kansallismielisiltä ja Japanilta vallatut lentokoneet. Samaan tapaan kuin kansan vapautusarmeija merivoimien komentajilla, uusien ilmavoimien päälystöllä oli kokemusta vain maasodasta. Vuonna 1957 ilmavoimiin liitettiin ennen itsenäiset kansan vapautusarmeijan ilmatorjuntajoukot. Vaikka ilmavoimat olivat periaatteessa itsenäinen puolustushaara, käytännössä ne olivat alisteisia maavoimille aina kylmän sodan loppuun saakka.
Kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan kansallismieliset olivat vetäytyneet Taiwaniin ja hallitsivat joitakin Taiwaninsalmen saaria. Toisen Taiwaninsalmen kriisin aikaan kansan vapautusarmeijan ilmavoimat ottivat yhteen Kiinan tasavallan ilmavoimien kanssa seitsemän kertaa. Ennen kriisiä tasavallan ilmavoimien koneiden oli ollut mahdollista lentää Kiinan mantereen yläpuolella aina Tianjiniin saakka. Kriisin myötä kansan vapautusarmeijan ilmavoimien osia sijoitettiin Taiwania vastapäätä, mikä rajoitti kansallismielisten ylilentoja. Kansallismieliset tekivät kuitenkin vielä tiedustelulentoja amerikkalaisilla U-2 lentokoneilla, joista viisi ammuttiin alas ennen kuin ohjelma lakkautettiin vuonna 1967.
Vuoden 1949 jälkeen ilmavoimien kokoa on pienennetty kuusi kertaa vuosina 1960, 1970, 1975, 1985, 1992 ja 2003. Vähennykset ovat olleet osa koko kansanvapautusarmeijaa koskevista vähennyksistä, joilla pyritään luomaan ammattimaisemmat asevoimat.
Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat on organisoinut johtonsa seitsemän sotilasalueen ilmavoimien kautta. Näitä ovat Shenyang, Peking, Lanzhou, Jinan, Nanjing, Kanton ja Chengdu.
Kaluston osalta Kiinalla on ollut ongelmia tuottaa kotimaisia ilma-alus malleja. Se onkin ollut pitkälti riippuvainen venäläisistä lentokoneista ja lentokoneiden osista.
Varsinaisen lentokaluston lisäksi ilmavoimien vastuulla on ilmatorjuntatykistö ja ilmatorjuntaohjukset. Ilmavoimiin kuuluu myös kolme laskuvarjodivisioona.
Probactrosaurus
" Probactrosaurus "oli "Ornithopoda"-osalahkoon kuulunut dinosaurusten suku, joka eli liitukauden alussa noin 110-100 miljoonaa vuotta sitten.
Siihen kuulunut laji oli "P. gobiensis". Se oli noin 4-6 metriä pitkä, korkeutta sillä oli 2,6 metriä ja paino oli noin 900 kiloa.
"Probactrosaurus" oli kasvissyöjä. Se pureskeli kasveja niiden hampaattomalla nokalla. Kuitenkin sillä oli hampaita leuan takaosassa.
"Probactorosaurus" söi havupuita ja saniaisia.
Se asui nykyisen Aasian alueella. Sen fossiileja on löydetty muun muassa. Sisä-Mongoliasta (Kiina) ja Gansuista (Kiina).
Sen nimesi Rozhdestvensky.
Nimi "Probactrosaurus" tarkoittaa "Before Bactrosaurus‭" eli suomeksi "Ennen Bactrosaurusta".
Sakari Marila
Matti Sakari Marila (s. 27. elokuuta 1945 Ilmajoki ) on suomalainen taidemaalari ja professori emeritus. 
Marila opiskeli vuosina 1967- 70 Suomen Taideakatemian koulussa ja vuosina 1970­ - 71 Accademia di belle arti di Firenze:ssä. Hän piti debyyttinäyttelynsä Jyväskylässä 1971. Taiteellisen tuotantonsa rinnalla Marila toimi pitkään opetus- ja hallinnollisissa tehtävissä Taideteollisessa korkeakoulussa, jossa hän aloitti opettajana vuonna 1972 ja jatkoi siellä uraansa 37 vuotta. Vuodesta 1997 alkaen Marila toimi professorin virassa, josta hän eläköityi vuonna 2011.
Marila tunnetaan hehkuvien värien käyttäjänä. Uusimpressionistisista guassimaalauksista aloittanut taiteilija siirtyi myöhemmin sekatekniikkaan. Hänen maalauksensa ovat olleet kirkassävyisiä, ja sivellin ja piirrostekniikka on nopea ja tyylittelevä. 2000-luvulla hänen värinsä ovat lämpimiä ja ilmaisu lähenee abstraktia. 
Marila on tehnyt myös lasimaalauksia, kuten Valtioneuvoston lisärakennuksen 16 neliön lasimaalauksen "Karkelot" (1982).
Maristiveljet
Maristiveljet ("Institutum Fratrum Maristarum a Scholis, F. M. S.") on katolinen sääntökunta, jonka on perustanut Marcellin Champagnat (1789–1840) vuonna 1817 Lavallassa. Sen tehtäviin kuuluu kristillisen koulukasvatuksen antaminen nuorisolle. Vuonna 1981 siihen kuului 6 843 jäsentä.
Mate Trojanović
Mate Trojanović (, 20. toukokuuta 1930 Metković, Jugoslavian kuningaskunta – 27. maaliskuuta 2015 Maribor, Slovenia) oli Jugoslaviaa edustanut soutaja ja olympiavoittaja.
Trojanović kuului Jugoslavian olympiakultaa voittaneeseen perämiehettömän nelosen miehistöön Helsingin kesäolympialaisissa 1952.
Trojanović kuoli 84-vuotiaana Slovenian Mariborissa 27. maaliskuuta 2015.
Arnošt Klimčík
Arnošt Klimčík (24. heinäkuuta 1945 Karviná – 21. maaliskuuta 2015) oli tšekkoslovakialainen käsipalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Klimčík kuului Tšekkoslovakian olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Münchenissä 1972. Vuonna 1967 hän voitti maailmanmestaruuden.
Klimčík kuoli pitkän ja vakavan sairastamisen jälkeen 69-vuotiaana 21. maaliskuuta 2015.
Ristiinnaulittu Kaaos
Ristiinnaulittu Kaaos on keväällä 1984 ilmestynyt hardcore-yhtye Kaaoksen ensimmäinen studioalbumi. Yhtye oli aikaisemmin julkaissut kaksi EP-levyä vuosina 1981–1982 ja sen kappaleita oli ilmestynyt myös muutamilla kokoelmilla.
Albumi on julkaistu uudelleen kahdesti. Barabbas Recordsin oma uudelleenjulkaisu ilmestyi 1991 ja amerikkalaisen Havoc Recordsin vuonna 2003. Jälkimmäisessä on mukana kolme bonuskappaletta, jotka on äänitetty marraskuussa 1983 ja julkaistu alun perin kokoelmalla "Yalta Hi-Life" (1984).
Apomiksia
Apomiksi t. vanh. apomiksia on kasvitieteen ja mikrobiologian termi. Kasvitieteessä se tarkoittaa korkeampien kasvien lisääntymistä ilman hedelmöitystä. Sitä on kaksi päätyyppiä, agamospermia ja kasvullinen lisääntyminen. Eläintieteessä sitä vastaa partenogeneesi.
Mikrobiologiassa se taas on eräiden diploidien eliöiden lisääntymisen muoto, jossa solun rakenteet muistuttavat suvullista lisääntymistä, mutta eivät ole.
Roberto Soriano
Roberto Soriano (s. 8. helmikuuta 1991 Darmstadt, Saksa) on saksalaissyntyinen italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Soriano on keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen.
Saksassa syntynyt Soriano aloitti jalkapallon Bayern Münchenissä, jonka juniorijoukkueita hän edusti vuoteen 2009 asti. Vuonna 2009 hän siirtyi Italiaan ja Sampdorian riveihin. Kauden 2010-2011 Soriano oli lainalla Serie B:n Empoli FC:ssä, jossa hän teki 27 ottelussa kaksi maalia.
Debyytti Sampdorian paidassa tapahtui Serie B:n ottelussa lokakuussa 2011 Hellas Veronaa vastaan. Avausmaali syntyi sarjan viimeisellä kierroksella, toukokuussa 2012 AS Varesea vastaan. Kaudeksi 2012-2013 Sampdoria nousi Serie A:han ja Soriano teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2012 AC Milania vastaan. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki toisella pääsarjakaudellaan, marraskuussa 2013 SS Laziota vastaan. Nykyisin Soriano on yksi seuran avainpelaajista.
Soriano on pelannut monissa Italian nuorten maajoukkueissa. Hän olisi voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Saksaa, mutta valitsi Italian. Debyytti Italian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui marraskuussa 2014 EM-karsintaottelussa Kroatiaa vastaan.
Soriano syntyi Darmstadtissa, Saksassa vanhemmille, jotka olivat kotoisin Italian Avellinosta. Näin ollen Soriano sai valita maajoukkueensa Italian ja Saksan väliltä. Myös Sorianon isoveli, Elia Soriano, on ammattilaisjalkapalloilija.
Vihkisormus
Vihkisormus on sormus, joka annetaan avioliitton näkyväksi merkiksi yleensä avioliiton molemmille osapuolille. Alkujaan Suomessa vihkisormusta pitivät pelkästään vaimot, mutta 1900-luvulla myös miehet rupesivat käyttämään niitä. Perinteenä vihkisormus on vuosisatoja vanha ja sitä käytetään monissa eri uskonnoissa ja kulttuureissa. Sormus on yleensä jalometallinen ja Suomessa naisilla siinä on usein koristeina vaikka timantteja, kristalleja ja smaragdeja. Vihkisormusta pidetään Suomessa yleensä vasemman käden nimettömässä.. Saksassa ja Itävallassa sitä pidetään yleensä oikean käden nimettömässä.
Wellington Nem
Wellington Silva Sanches Aguiar (tunnetaan nimellä Wellington Nem, s. 6. helmikuuta 1992 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ukrainan valioliigassa pelaavaa FK Šah’tar Donetskia. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Nem on joko vasen laitahyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut myös Brasilian jalkapallomaajoukkueessa.
Nem aloitti uransa Série A:n Fluminensessa, josta hän siirtyi kaudeksi 2011 lainalle saman sarjan Figueirenseen. Nem pelasi kauden aikana 26 ottelua tehden yhdeksän maalia. Hänet valittiin myös vuoden tulokkaaksi. Kaudeksi 2012 Nem palasi Fluminenseen, jossa hän voitti kauden jälkeen Brasilian mestaruuden. Hän pelasi seuran paidassa myös Copa Libertadoresissa.
Heinäkuussa 2013 Nem siirtyi kahdeksalla miljoonalla eurolla Ukrainan valioliigan FK Šah’tar Donetskiin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan vain viisi ottelua tehden yhden maalin. Kaudella 2014-2015 hän debytoi seuran paidassa Mestareiden liigassa.
Nem pelasi vuonna 2009 Brasilian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Debyytti Brasilian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2012 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan.
Tesoman kirkko
Tesoman kirkko on Tampereen Tesomajärven kaupunginosassa sijaitseva arkkitehti Olavi Suvitien suunnittelema, vuosina 1977–1978 betonista ja tiilestä rakennettu kirkko. Seurakuntakeskuksen rippikoulu- ja seurakuntasalit voidaan liittää kirkkosaliin, jolloin sinne mahtuu yhteensä 330 henkeä ja kokonaispinta-ala on 1050 neliötä. Seurakuntakeskuksessa on myös muita tiloja. Kirkon 12-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1978. Kirkon alttarilla on taiteilija Laila Pullisen reliefi "Nyt näemme kuin kuvastimessa, silloin kasvoista kasvoihin" vuodelta 1978. Taideteos on valettu messinginvärisestä pronssivaluseoksesta ja painaa 500 kiloa. Kirkon kellot ovat vuodelta 1977, niihin on kaiverrettu tekstit "Jumala on rakkaus" ja "Jolla on korvat, se kuulkoon".
Milen Dobrev
Milen Atanasov Dobrev (, 22. helmikuuta 1980 Plovdiv – 21. maaliskuuta 2015 Plovdiv) oli bulgarialainen painonnostaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Dobrev voitti 94-kiloisten sarjassa olympiakultaa Ateenassa 2004. MM-kilpailuista Dobrev voitti neljä mitalia, joukossa sarjan 94 kg maailmanmestaruus Vancouverista 2003. EM-kilpailuista hän voitti kolme mitalia, joista kaksi kultaista.
Dobrev päätti kilpauransa vuonna 2008. Hänet löydettiin kotoaan kuolleena 21. maaliskuuta 2015. Dobrev oli kuollessaan vain 35-vuotias.
Marraskoski
Marraskoski on koski Rovaniemellä Ounasjoessa noin 37 km Rovaniemeltä pohjoiseen. Se on huomattava luontokohde. Rantakallioissa on pieniä hiidenkirnuja, ja mahdollisesti kallioissa on ollut kivikautisia kalliopiirroksia.
Kosken rantakalliossa oletetaan olleen esihistoriallisia, kivikautisia kalliopiirroksia, jotka joka tapauksessa ovat tuhoutuneet joen perkauksen yhteydessä tehdyissä räjäytystöissä. Ne on leimannut epävarmoiksi tutkimuksissaan E. Kivikoski ("Suomen kiinteät muinaisjäännökset", SKS 1966), mutta asian selvittäminen asiallisesti on tekemättä. Kuviot löydettiin 1936, jolloin ne kuvattiin ja kopioitiin.
Pablo Carreño Busta
Pablo Carreño Busta (s. 12. heinäkuuta 1991 Gijón) on espanjalainen ammattilaistennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2009. 188 senttimetriä pitkä Carreño Busta pelaa oikealla kädellä. Hänen valmentajanaan toimii Javier Duarte.
Carreño Bustan paras sijoitus ATP-maailmanlistalla on kaksinpelissä kymmenes sija syyskuussa 2017. Grand Slam -turnauksissa Carreño Busta on ollut parhaimmillaan Yhdysvaltain avoimissa välierissä vuonna 2017.
Nelinpelissä Carreño Bustan paras rankingsijoitus on 16:s sija heinäkuussa 2017. Nelinpelissä hän oli loppuottelussa Yhdysvaltain avoimissa 2016 yhdessä Guillermo García-Lópezin kanssa.
Teuvan kirkko
Teuvan kirkko on Teuvalla sijaitseva arkkitehti Elsi Borgin suunnittelema, vuonna 1953 tiilestä rakennettu päätytornillinen pitkäkirkko. Kirkon kellot ovat vuosilta 1865 ja 1972. Kirkon pinta-ala on 800 neliömetriä ja sinne mahtuu 750 henkeä. Alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi ja kapeampi kuori sekä niiden välisestä kulmauksesta molemmin puolin sakasti ja kirkkosaliin yhdistettävissä oleva seurakuntasali. Runkohuoneessa on jyrkkä satulakatto, kirkkosali on kaksilaivainen. Päälaivassa on tasalakinen taitekatto, sivu- ja päälaivan välissä on pilaristo. Kirkon alttaritaulu "Kymmenen neitsyttä" on Tove Janssonin 1953 maalaama, ja se on tekijänsä ainoa alttaritaulu.
Kirkon vanhemmat 32-äänikertaiset urut oli valmistanut Kangasalan urkutehdas 1953. Uudet 19-äänikertaiset urut valmisti Urkurakentamo Veikko Virtanen 1994, niiden julkisivun on suunnitellut Carl-Johan Slotte. Kirkon saarnatuoli on Elsi Borgin suunnittelema, apostoli Paavalia, evankelistoja ja Moosesta esittävät puuveistokset on veistänyt T. J. Korpi. Lumivaaran kirkkoon valmistetut kattokruunut tuotiin sodan vuoksi Teuvalle ja asennettiin kirkkoon 1978. Kirkkorakennus peruskorjattiin vuosina 1993–1994.
Kurt Maflin
Kurt Graham Maflin (s. 8. elokuuta 1983 Lewisham, Lontoo, Englanti) on englantilaissyntyinen, mutta myöhemmin norjalaistunut snooker-ammattilainen. Hän on ollut ammattilainen vuodesta 2000 asti.
Maflinin ammattilaisura alkoi vuonna 2000. Tuolloin hän edusti Englantia. Tähänastisen uransa ainoan turnausvoiton Maflin otti vuonna 2003 ei-rankatulta Challenge Tourilta. Vuonna 2004 hän muutti Norjaan ja lopetti snookerin vuodeksi.
Vuonna 2006 Maflin aloitti snookerin uudelleen, nyt edustaen Norjaa. Samana vuonna hän voitti amatöörien MM-kultaa Jordanian Ammanissa voittaen finaalissa Englannin Daniel Wardin. Vuonna 2009 Maflin joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, joka piti hänet sivussa jonkin aikaa. Kaudella 2012-2013 Maflin selviytyi semifinaaleihin Players Championship Grand Finalissa ja kaudella 2014-2015 niin ikään semifinaaleihin China Openissa. Hän voitti puolivälierissä entisen maailmanmestarin Shaun Murphyn.
Maflin on maailmanrankingissa huhtikuussa 2015 sijalla 38. Hänen paras ranking-sijoituksensa on 31:s sija helmi-maaliskuulta 2015. Maflin on saavuttanut urallaan 150 yli sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on snookerin maksimibreikki 147 kaksi kertaa.
Maflin on naimisissa amatöörisnookerpelaaja Anita Maflinin (o.s. Rizzuti) kanssa. Heillä on yksi poika, Neon.
Puureliefi (Mellunmäen metroasema)
Puureliefi on Veikko Turtiaisen tekemä reliefi Mellunmäen metroaseman liukuportaiden yläpuolella Helsingissä. Reliefin on lahjoittanut metroasemalle paikallinen Lionsklubi.
Barry Hawkins
Barry Hawkins (s. 23. huhtikuuta 1979 Ditton) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996. Hawkins on saavuttanut urallaan noin 1,1 miljoonaa puntaa.
Hawkins aloitti uransa vuonna 1996, mutta saavutti menestystä vasta kaudella 2004-2005, päästen muun muassa puolivälieriin British Openissa ja välieriin Welsh Openissa. Hawkins on saavuttanut urallaan kolme rankingturnausvoittoa, vuonna 2012 Australian Goldfields Openin, 2014 Players Championship Grand Finalinja 2017 World Grand Prixin.
Hawkins on saavuttanut rankingvoittojen lisäksi kolme ei-rankingturnausten voittoa. Vuonna 1999 hän voitti yhden UK Tourin osakilpailun, vuonna 2007 Masters Qualifying Eventin ja vuonna 2010 yhden Pro Challenge Seriesin osakilpailun voiton.
Hawkinsin uran paras rankingsijoitus on neljäs tila, jolla sijalla hän on ollut kahdesti vuonna 2014. Huhtikuussa 2015 Hawkins on rankingissa sijalla viisi. Hän on saavuttanut urallaan 261 sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on maksimibreikki 147.
Nonstop (taideteos)
Nonstop on Timo Heinon tekemä tilateos Rastilan metroaseman laiturin seinässä Helsingissä. Teos koostuu kuudestatoista kolmen metrin korkuisesta ja kahden metrin levyisestä teräslevystä. Teoksen kokonaispituus on 32 metriä ja paino noin 8000 kg.
Osa "Nonstopin" teräslevyistä on kiillotettu, osa maalattu kiiltävän mustaksi ja osa on ruostumisen eri vaiheissa.
Stuart Bingham
Stuart Bingham (s. 21. toukokuuta 1976 Basildon, Essex) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Bingham on vuoden 2015 snookerin maailmanmestari ja saavuttanut uransa aikana palkintorahoja reilut 1,1 miljoonaa puntaa.
Bingham aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995. Seuraavana vuonna hän voitti amatöörien MM-kultaa Uudessa-Seelannissa. Bingham on saavuttanut urallaan kaksi rankingturnausvoittoa, neljä vähärankattua turnausvoittoa ja kuusi rankingitonta turnausvoittoa. Hänen rankingvoittonsa ovat tulleet vuodelta 2011 Australian Goldfields Openista ja vuodelta 2014 Shanghai Mastersista. Vuonna 2013 hän hävisi Welsh Openin finaalin Stephen Maguirelle. Vuoden 2015 maailmanmestaruusturnauksessa Bingham voitti maailmanmestaruuden. Finaalissa kaatui Shaun Murphy framein 18-15. Lokakuussa 2017 Bingham asetettiin kuuden kuukauden pelikieltoon ja määrättiin maksavan 20 000 puntaa sakkoina vedonlyönnin rikkomuksista. Hän oli lyönyt vetoa sekä omista, että muiden pelaajien otteluista, mikä on vastoin World Snooker Associationin sääntöjä.
Binghamin paras rankingsijoitus on toinen toukokuulta 2015 maailmanmestaruuskilpailun jälkeen julkaistussa listassa.. Bingham on saavuttanut urallaan 328 sadan breikkiä, ja hänen suurin breikkinsä on maksimibreikki 147.
Bingham meni naimisiin toukokuussa 2013 Michelle Binghamin (o.s. Shabi). Heillä on vuonna 2011 syntynyt poika. Bingham on tehnyt myös hyväntekeväisyystyötä ihmisoikeusjärjestö Amnesty Internationalille.
Expose (taideteos)
Expose on Jussi Nivan tekemä tilateos Vuosaaren metroasemalla Helsingissä. Aseman kattorakenteissa oleva teos on 84 metrin pituinen ja ulottuu sen päästä päähän. Teos koostuu ruiskumaalatuista, kahdeksan millimetrin paksuisista polykarbonaattilevyistä.
Keltainen nauha
Keltainen nauha (engl. yellow ribbon) on tietoisuusnauha, jolla kantaja osoittaa tukensa endometrioosia sairastaville. Keltaista nauhaa ja väriä käytetään esim. Worldwide EndoMarch- kampanjassa, jonka tarkoituksena on lisätä endometrioositietoisuutta.
Suomessa keltaiseen nauhaan on lisätty Endometrioosiyhdistys ry:n logo.
Purkkaa ja jytää
Purkkaa ja jytää on HattiWatit-yhtyeen ensimmäinen pitkä albumi, ja se äänitettiin loka- ja marraskuussa 1995. Se julkaistiin ainoastaan C-kasettina, ja siinä on 14 rock-henkistä lastenlaulua, joista 12 on yhtyeen omaa tuotantoa. Cover-kappaleita kasetilla on ainoastaan kaksi: "On sika kunnossa" (M. A. Numminen), sekä suomenkielinen versio Richard Stanleyn Hurriganes-kappaleesta "The Phone Rang". Suomenkieliset sanat tähän "Yksin kotona" -kappaleeseen on tehnyt Timo Ahonen. Molempien lainakappaleiden sovituksista vastaa HattiWatit. Albumin äänityksestä vastasi Hannu Sormunen, joka nykyisin toimii mm. Robinin managerina.
Matti Martikainen
Matti Jyrki Tapio Martikainen (s. 1935) on suomalainen geodeetti. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun geodesian professori vuodesta 1976 vuoteen 1990. Hänen tutkimusalaansa on ollut kunnallinen tietojärjestelmä.
Olli Martio
Olli Tapani Martio (s. 2. syyskuuta 1941 Hausjärvi) on suomalainen matemaatikko ja Helsingin yliopiston emeritusprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston matematiikan professori vuodesta 1980. Hänen tutkimusaiheitaan ovat variaatiointegraalien ekstremaalit ja kvasisäännölliset kuvaukset. Hän oli vuodesta 1993 Helsingin yliopiston matematiikan professori.
Olli Martio väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1967, ja väitöskirjan nimi oli "Boundary Values and Injectiveness of the Solutions of Beltrami Equations". Hän on julkaissut yli 170 tieteellistä artikkelia funktioteorian, epälineeristen osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ja potentiaaliteorian alalta sekä osallistunut useiden kansainvälisten julkaisujen toimituskuntiin.
Niklas Edin
Johan Niklas Edin (s. 6. heinäkuuta 1985 Örnsköldsvik) on ruotsalainen curling-pelaaja ja olympiamitalisti. 171 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Edin edustaa Karlstads CK:ta ja on nykyisin myös Ruotsin curling-maajoukkueen kapteeni.
Edin saavutti olympiapronssia vuoden 2014 talviolympialaisista Sotšista. Hänen kipparoimaan joukkueeseen kuuluivat myös Sebastian Kraupp, Fredrik Lindberg, Viktor Kjäll ja Oskar Eriksson. Vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa Edinin kipparoima Ruotsi oli neljäs.
MM-kilpailuista Edin on saavuttanut kaksi kultaa vuosilta 2013 ja 2015 sekä kaksi pronssia vuosilta 2011 ja 2012. EM-kilpailuista hänellä on kolme kultaa vuosilta 2009, 2012 ja 2014 sekä yksi hopea vuodelta 2011. Sekajoukkueiden EM-kilpailuista Edin on saavuttanut kaksi hopeaa. Vuonna 2009 Edin kipparoi Ruotsin kultaan talviuniversiadeissa Harbinissa joukkueella, joka oli täysin sama kuin vuoden 2014 talviolympialaisissa.
Kaarlo Vilho Martonen
Kaarlo Vilho (K. V.) Martonen (2. syyskuuta 1881 Vaasa – 7. helmikuuta 1949 Helsinki) oli Vaasan läänin maaherra 1930–1938 ja korkeimman hallinto-oikeuden hallintosihteeri 1938–1949.
Martonen työskenteli vuosina 1905–1919 eri viroissa Vaasan ja Kuopion läänin hallinnoissa sekä 1919–1930 Turun ja Porin läänin lääninsihteerinä. Hän osallistui vuonna 1917 suojeluskuntien perustamiseen ja sisällissodan aikana muun muassa Vaasan valtaukseen. Presidentti P. E. Svinhufvud nimitti Martosen maaherraksi elokuussa 1930 Lapuan liikkeen levottomuuksien vuoksi tehtävää tilapäisesti hoitaneen eversti Erik Heinrichsin tilalle. Presidentti Kyösti Kallio erotti Martosen helmikuussa 1938, koska tämän maine oli kärsinyt erään avioero-oikeudenkäynnin seurauksena.
Tiistenjoen kirkko
Tiistenjoen kirkko on Lapuan Tiistenjoella sijaitseva rakennusmestari Eero Ojaniemen johdolla 1952-1953 valmistunut puinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka tehtiin 1941 palaneen kirkon tilalle. Kirkon rakennustoimikunta valittiin 1949. Rakennustöiden käynnistyttyä tehtiin ensin kivijalka talkootyönä. Puurakenteet tekivät urakalla kuortanelaiset Takasen veljekset. Uuden kirkon vihkiäiset olivat 27. syyskuuta 1953.
Kirkon kellot ovat vuosilta 1982 ja 1979. Istumapaikkoja kirkossa on 600 hengelle. Runkohuoneesta ulkonee sitä kapeampi kuori ja pieni kylkiäinen. Runkohuoneessa on satulakatto, torni on nelipäätyinen ja sen ikkunat ovat suorapäätteiset, runkohuoneessa ne ovat pyörökaariset. Kirkkosali on jaettu pylväillä kolmilaivaiseksi, keskilaivan sisäkatto on pyöristetty ja sivulaivoissa on tasakatot. Kirkon alttaritaulu "Tulkaa minun tyköni kaikki työtätekevät ja raskautetut" on Kaarlo Lamminheimon 1953 maalaama. Kangasalan urkutehtaan alun perin Impilahden kirkkoon 1937 valmistamat 24-äänikertaiset urut tuotiin Tiistenjoen kirkkoon 1953.
Helsingholmen
Helsingholmen on saari Kemiönsaaren kunnassa. Se sijaitsee kunnan länsiosassa Gullkronanselän tuntumassa. Helsingholmen on 42 hehtaarin kokoinen ja sillä asuu vakituisesti kolme ihmistä. Saarella ei ole lainkaan kesäasutusta. Yhteysalus m/s Stella poikkeaa saarelle tilauksesta.
Helsingholmen on ollut asuttu 1770-luvusta lähtien. Saarella asuu perhe, joka saa elantonsa kalastuksesta ja pienviljelystä. Helsingholmen on suosittu vierasvenesatama, jossa toimii kioski ja vuokrattava sauna. Saarella saa liikkua vapaasti ja siellä on useita luontopolkuja.
Helsingholmen on lähinnä metsän peitossa. Saaren keskiosassa on niitty. Helsingholmenin asutus ja satama sijaitsevat pohjoisrannalla Hemvikenin äärellä. Saaren itäisellä niemellä on kaksi hiekkarantaa.
Kaakkolammi (Tammelan Huuvala)
Kaakkolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen ei laske ojia, mutta järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 1,1 kilometriä pitkä laskuoja Kortesuon läpi Ilmetynjokeen.
Järven rantaviiva on 0,97 kilometriä pitkä ja sen ranta on suomaastoa, jota ympäröi moreenipohjainen metsämaasto. Rannoille on rakennettu kaksi loma-asuntoa, joille johtaa metsätiet Portaalta.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kakålampi".
Kakarlammi (Tammela)
Kakarlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Soikean muotoisen järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen halkaisija on 130 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa eikä sillä ole kuitenkaan laskuojaa. Poistuvat vedet suotuvat ilmeisesti maaperään. Järven rantaviiva on 0,41 kilometriä pitkä ja sen ranta on suomaata, jota ympäröi pääosin moreenipohjainen metsämaasto. Järven länsiranta kuuluu kapean pitkittäisharjuun ja on hiekkapohjaista kangasmaastoa. Rannoille on rakennettu muutama loma-asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 2824.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvi nimenä luki "Kakaralampi".
Suolahden kirkko
Suolahden kirkko on Äänekosken Suolahdella sijaitseva arkkitehti Georg Henrikssonin suunnittelema 1940 rapatusta tiilestä rakennettu päätytornillinen pitkäkirkko.
Kirkon torni on sijoitettu poikkeuksellisesti runkohuoneen toisen pitkän sivun kulmaukseen, kellot ovat kirkon rakentamisvuodelta 1940. Kirkon pinta-ala on 322 neliötä ja sinne mahtuu noin 350 henkeä. 14-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1949. Alttaritaulu "Tulkaa minun tyköni kaikki työtätekevät ja raskautetut, niin minä annan teille levon" on Alf Danningin 1954 maalaama. Taiteilija menehtyi kesken maalaustyönsä, hänen oppilaansa viimeisteli taulun. Taulussa Jeesus on kuvattu suolahtelaiseen maisemaan.
Likolammi (Tammelan Huuvala)
Likolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva lampi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 0,74 hehtaaria ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 80 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa ja kolmannesta purkautuu lammen vedet Vääräojaan, joka yhtyy Ilmetynjokeen.
Järven rantaviiva on 0,41 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi suomaata ja puoliksi hiekkaisen harjun rinnettä. Harju kuuluu osana Kolmannetta Salpausselkää ja lampi saa suurimman osan vedestään pohjavetenä, sillä alue on pohjavesivarannoiltaan hyvä. Lampi on rakentamaton ja sen vierestä kulkee yhdystie 2824.
Kapsantiini
Kapsantiini on karotenoideihin kuuluva kiteinen punainen rasvaliukoinen elintarvikeväri. Sen kemiallinen kaava on CHO ja moolimassa 584,871 g/mol, sulamispiste 177–178 °C, kiehumispiste 728,6 °C, suhteellinen tiheys 1,012 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 407,2 °C ja CAS-numero 465-42-9. Elintarvikkeiden lisäaineena kapsantiinin E-koodi on E 160c. Kapsantiini liukenee ainakin asetoniin, kloroformiin, metanoliin, etanoliin, eettereihin ja bentseeniin. Kapsantiinin rakenne sisältää molekyylin osan, joka absorboi energiaa (kromofori) suuremmalla kuin 290 nm aallonpituudella.
Kapsantiinia saadaan uuttamalla Capsicum annuum paprikasta. Kapsantiinia voidaan käyttää elintarvikkeissa mm. juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, hilloihin, makeisiin, kahvileipiin, hedelmänmakuisiin aamiaismuroihin, sinappiin, keittoihin ja kastikkeisiin. Kapsantiinilla ei ole enimmäismäärärajoituksia.
Punaisessa chilissä kasvin värin aiheuttavat pääasiallisesti kapsantiini ja kapsorubiini (CHO).
Artur Befus
Artur Sergejevitš Befus (, s. 20. syyskuuta 1989, Nerehta, Kostroman alue) on Latvian ja Venäjän kansalaisuuden omaava jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Votkinskn Znamya-Udmurtiaa. Venäjän pääsarjassa hävi pelasi muutamia otteluita Dynamo Kazanin reiveissä.
Befusin kasvattajaseura on Start, Nerehta, missä hän pelasi kolmen kauden ajan vuosina 2008–2011 ennen siirtymistään HK Borovitšiiin. Siellä hän pelasi seuran toiminnan päättymiseen eli kevääseen 2011 asti. Kaudella 2009–2010 HK Borovitši pelasi Venäjänä pääsarjaa, ja Befus pelasi silloin 12 pääsarjaottelua. Syksyllä 2011 hän siirtyi Votkinskin Znamya-Udmurtian riveihin.
Befus sai Venäjän ja Latvian kaksoiskansalaisuuden, mikä mahdollisti hänen esiintymisensä Latvian maajoukkueessa jääpallon kevään 2015 MM-kisoissa. Hänen nuorempi veljensä Janis Befus on myös jääpalloilija, ja on edustanut Venäjän maajoukkuetta ja saavuttanut Venäjän riveissä maailmanmestaruuksia.
Äänekosken kirkko
Äänekosken kirkko on Äänekoskella sijaitseva arkkitehti Erkki Kantosen suunnittelema vuonna 1973 valmistunut kirkko. Se rakennettiin 1907 valmistuneen ja 1968 tulipalossa tuhoutuneen aiemman kirkon tilalle. Kirkon valmistumisvuonna Äänekosken kauppala muutettiin kaupungiksi.
Kirkon rakennusmateriaaleina on käytetty tiiltä, lasia ja puuta. Kirkkorakennus on suorakaiteen muotoinen, ulkokatteena oleva tasakatto on taitettu molemmilla pitkillä sivuilla erikorkuisiksi pulpettikatoiksi, joiden pystypinnat ovat lähes kokonaan ikkunoita. Sisäverhous on puuta ja tiiltä, sisäkatteena on puinen tasakatto. Runkohuoneeseen liittyvät kerhotilat ja sakasti. Erillinen yläosastaan avoin kellotorni on valettu betonista, kellot ovat vuodelta 1902. Kirkon pinta-ala on 500 neliötä, ja istumapaikkoja siellä on 540 hengelle. 22-äänikertaiset urut on valmistanut Hans Heinrich 1974. Alttari-ikkunan edessä on risti.
Kirkossa on vanhaa esineistöä kirkonkellojen lisäksi entisen kirkon saarnatuoli. Sivuseinän lasimaalaukset on tehnyt taiteilija Urho Lehtinen, ja niiden aiheina ovat Uuden testamentin kertomukset "Kristus siunaa viisi leipää ja kaksi kalaa" ja "Kristus avaa sokean silmät".
Onkilammi (Tammela)
Onkilammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 250 metriä. Siihen ei laske ojia, mutta se saa vetensä sadannasta, suovedestä ja harjualueen pohjavedestä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa yli 2,5 kilometriä pitkä Vääräoja.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin hiekkapohjaista kangasmaastoa. Järven pohjoisrannat ovat soistuneita ja etelärantoja reunustaa Kolmannen Salpausselän hiekkaiset reunamuostostumat. Kaakkoiskulman suo sivuaa soraharjun reunaa, josta virtaa järveen pohjavettä. Rannoille on rakennettu muutamia loma-asuntoja, joille johtaa tiet yhdystieltä 2824.
Alue kuuluu Pernummen hiekkamuodostuman alueeseen. Onkilampeen ja Väärätojaan purkautuu Kolmanteen Salpausselän harjujaksoon kuuluvasta Karjuharjusta ja sen ympäristöstä paljon pohjavettä. Sen pumppaamisesta talousvedeksi harkitaan vakavasti.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Onkilampi".
Jari Lyytimäki
Jari Lyytimäki (s. 1972 Karkku) on suomalainen tietokirjailija ja tutkija. Hän toimii erikoistutkijana Suomen ympäristökeskuksessa ja on myös ympäristönsuojelutieteen dosentti Helsingin yliopistossa. Lyytimäki asuu Riihimäellä. Hänen entinen sukunimensä on Välimäki. Lyytimäki on tutkinut muun muassa ilmastonmuutosta ja vesistöjen rehevöitymistä koskevaa uutisointia, kestävän kehityksen indikaattoreita ja ympäristötiedon hyödyntämistä päätöksenteossa. Helmikuussa 2015 hänelle myönnettiin yhdessä Janne Rinteen kanssa Koneen Säätiön Vuoden Tiedekynä 2015 palkinto valosaastetta käsittelevästä tietokirjasta "Valon varjopuolet". Toukokuussa 2018 ilmestynyt Lyytimäen kirjoittama "Huumori ympäristönsuojelussa" käsittelee laaja-alaisesti komiikan ja ympäristökysymysten suhdetta.
Uku Masing
Hugo (Uku) Masing (ääntämys: [ma:siŋk]; 11. elokuuta 1909 – 25. huhtikuuta 1985) oli virolainen runoilija ja Vanhan testamentin eksegeetti. Hän oli Arbujad-ryhmän yksilöllisin edustaja. Kokoelma "Neemed vihmade lahte" (1935) sisältää rikasta sanastoa ja hienoa kuvastoa käyttävää runoa. Niiden pohjana on muiden kulttuurien maailmankuva. Kokoelma "Džunglilaulud" ilmestyi Ruotsissa, ja siinä ovat keskeisiä luopumisen ja kuoleman ajatukset.
Maksims Blems
Maksims Blems (, s. 2. heinäkuuta 1976 Omsk, Neuvostoliitto) on venäläis-latvialainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Hän edustaa Venäjän pääsarjan Irkutskin Baikal-Energijaa.
Blemsin kasvattajaseura on Omskin Junost, jossa hän pelasi neljän kauden ajan vuosina 1996–2000 ennen siirtymistään SKA-Sverdlovskiin, jossa hän pelasi kolme seuraavaa kautta. Sen jälkeen hän pelasi kauden Bratskin Metallurgissa ennen siirtymistään Irkutskin Baikal-Energijaan syksyllä 2004.
Blems sai Venäjän ja Latvian kaksoiskansalaisuuden, mikä mahdollisti hänen esiintymisensä Latvian maajoukkueessa jääpallon kevään 2014 MM-kisoissa ensimmäisen kerran.
Seurajoukkueissa
Maksims Matveevs
Maksims Matveevs (, s. 7. huhtikuuta 1987 Ust-Ilimsk, Neuvostoliitto) on venäläis-latvialainen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Hän edustaa Venäjän pääsarjan Irkutskin Baikal-Energijaa.
Matveevsin kasvattajaseura on Ust-Ilimskin Lesohimik, jossa hän pelasi kuuden kauden ajan vuosina 2004–2010 ennen siirtymistään Arsenjevin Vostokiin, jossa hän pelasi yhden kauden. Sen jälkeen hän on pelannut Habarovskin pääsarjalaisessa SKA-Neftjanikissa.
Matveevs sai Venäjän ja Latvian kaksoiskansalaisuuden, mikä mahdollisti hänen esiintymisensä Latvian maajoukkueessa jääpallon kevään 2015 MM-kisoissa ensimmäisen kerran.
Aakenusjoki
Aakenusjoki on Kittilän kunnan länsiosassa vapaana virtaava joki. Se on Ounasjoen sivujoki ja saa alkunsa Aakenustunturilta. Joki yhtyy Ounasjokeen Kittilän kirkonkylän kohdalla.
Aakenusjoen pituus on noin 34 kilometriä. Aakenusjoki on hyvä kanoottiretkeilykohde. Joessa on runsaasti koskia, joista osa saattaa olla varsin haastavia tulvan aikana. Kuivana aikana koskissa on vähän vettä ja hankala melottava kanootilla. Joen varrella Linkupalossa on muinainen tulivuori, jonka vuoksi joen kivet ovat terävämpiä kuin alueen muissa joissa.
Joen kalastoon kuuluvat harjus, taimen, siika, hauki ja ahven. Alueen kalastusoikeuden omistaa pääosin Metsähallitus. Nuotiopaikkoja on pitkin joenvartta. Majoitus- ja ravintolapalveluja on Ylläksen ja Kittilän alueella hyvin saatavilla.
Pelastusristeilijä
Pelastusristeilijä on ihmisten etsintään ja pelastamiseen käytettävä alustyyppi. Nimitys on ollut käytössä esimerkiksi Suomen Meripelastusseuralla ja sen sisarjärjestöillä Ruotsissa, Norjassa ja Saksassa. Pelastusristeilijä on yleensä kooltaan ja varustuksiltaan sellainen, että se pystyy toimimaan merellä itsenäisesti pitkähkön ajan. Tämä edellyttää käytännössä aluksella olevia lepo- ja ruokailutiloja miehistölle. Miehistön koon on myös oltava riittävän suuri, jotta työ aluksella voidaan jakaa vuoroihin eli vahteihin osan miehistöstä työskennellessä ja osan levätessä.
Thomas Gurney
Thomas Gurney (1705–1770) oli englantilainen pikakirjoittaja ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Thomas Gurney syntyi Woburn-nimisessä kylässä Bedfordshiressä 7. maaliskuuta 1705. Hänestä toivottiin maanviljelijää, mutta hän oli kiinnostuneempi kirjoista ja mekaniikasta. Hän opiskeli kellosepäksi ja toimi opettajana. Ostettuaan William Masonin laatiman pikakirjoituksen oppikirjan Gurney opetteli pikakirjoitustaidon niin hyvin, että pystyi 16-vuotiaana kirjoittamaan saarnoja ylös.
Vuonna 1737 Gurney muutti Lontooseen, ja pääsi pikakirjoittajaksi keskusrikostuomioistuimeen. Pikakirjoittajan toimen ohella hän toimi kelloseppänä ja pikakirjoituksen opettajana. Gurney kuoli 22. kesäkuuta 1770.
Gurney julkaisi pikakirjoitusjärjestelmänsä vuonna 1750 nimellä "Brachygraphy". Se oli kirjainmerkeiltään lähes identtinen Masonin järjestelmän kanssa, mutta erityisesti lyhenteiden osalta järjestelmää sovitettiin paremmin parlamenttien sanastoon sopivaksi. Gurneyn poika Joseph Gurney ja pojanpoika William Brodie Gurney toimivat myös pikakirjoittajina ja toimittivat Brachygraphy-oppikirjan myöhempiä painoksia. Gurneyn järjestelmä säilyi Britannian parlamentissa käytössä 1900-luvulle saakka.
Ossi Barck (alus)
Pelastusristeilijä Ossi Barck oli Porvoon Sköldvikissä asemapaikkaansa pitänyt Suomen Meripelastusseuran organisaatiossa toiminut vapaaehtoista meripelastusta harjoittanut alus. Alus oli Neste Oy:n ja sen toimintaa jatkaneiden yhtiöiden omistama ja vapaaehtoisten meripelastajien miehittämä. Alus rakennettiin Saksan Bardenflethissa Schiffs- und Bootswerft Fr. Schweersin telakalla vuonna 1982. "Ossi Barck" oli yksi kahdeksan aluksen sarjasta, jonka muut risteilijät olivat ja osittain ovat edelleen Saksan meripelastuksen käytössä. Samaa suunnittelua hyödynnettiin myös yhdessä saksalaisessa kalastuksenvalvonta-aluksessa sekä marokkolaisissa vähän pienemmissä pelastusristeilijöissä.
Nimi alukselle valittiin yhtiön ensimmäisen lippukapteenin mukaan.
Pelastusristeilijä "Ossi Barck" teki vuoteen 2007 kestäneenä palvelusaikanaan yli 200 ihmisten ja alusten pelastus- ja avustustehtävää, joissa avun sai yhteensä vähintään 500 henkilöä. Toimintaan liittyi myös esimerkiksi valistus-, esittely- ja edustustoimintaa, joiden puitteissa alus vieraili koti- ja ulkomaan satamissa. Kaukaisin matka oli Britannian meripelastajien RNLI:n ja Alankomaiden meripelastajien KNRM:n 175-vuotisjuhlallisuuksiin osallistumisen yhteydessä Englannin kanaalin rannikolla sijaitsevaan Pooleen ja Hollannin Ijmuideniin. Ossi Barck oli myös vuosikymmeniin ensimmäinen Laatokalla vieraillut oman kokoluokkansa suomalainen alus, kun se vene-eskaderin saattotehtävissä kävi Valamossa ja Sortavalassa.
David Hasselhoff Show
David Hasselhoff Show on Sub-kanavalla huhti–kesäkuussa 2015 esitetty suomalainen keskusteluohjelma, jota juontaa yhdysvaltalainen näyttelijä-laulaja David Hasselhoff. Ohjelmassa esiintyivät myös suomalaiset näyttelijät Kari Ketonen ja Ville Tiihonen. Hasselhoff perehtyi ohjelmassa suomalaiseen kulttuuriin. Haastattelut ohjelmassa tehtiin englanniksi.
Ohjelmassa soitti Ritari Ässä Band -niminen studiobändi, joka muun muassa säesti Hasselhoffia hänen esittäessä omia laulujaan.
Ruotsalaiseen ohjelmaformaattiin perustuva ohjelma kuvattiin tammikuussa 2015. Ruotsissa paikallista versiota esitettiin nimellä "Hasselhoff – en svensk talkshow".
Jeralean Talley
Jeralean Talley (23. toukokuuta 1899 – 17. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen nainen ja maailman vanhin elossa ollut henkilö. Hänestä tuli maailman vanhin elävä Gertrude Weaverin kuoltua 6. huhtikuuta 2015.
Talleyn kuoltua maailman vanhimmaksi eläväksi tuli Susannah Mushatt Jones.
Live at Pori Jazz Festival
Live at Pori Jazz Festival on Pori Big Bandin livealbumi, joka äänitettiin Pori Jazz -festivaaleilla heinäkuussa 1976. Konserttipaikkana toimi Kirjurinluodossa sijaitseva Lokki-lava. Albumi julkaistiin samana syksynä Porin Päivän yhteydessä.
Nivajoki–Alajalve-tie
Nivajoki–Alajalve-tie ("Alakönkääntie") on Alakönkään koskipaikan kiertämiseksi syntyneestä vähäisestä kulkujäljestä vähitellen muodostunut tie Utsjoella, seututie 970:n ja Tenon välissä. Tien pituus on 4,8 kilometriä. Se on museotie ja sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Pohjois-Lapissa joet olivat tärkeitä kulkuväyliä, mutta Alakönkäästä ei päässyt läpi veneellä, joten koski kierrettiin rantaa pitkin. Veneenvetotiestä muodostui vähitellen tientapainen, joka vuonna 1928 luokiteltiin maantieksi ja liitettiin Suomen tieverkkoon, vaikka se oli muusta tieverkosta täysin irrallinen Tenon rannasta alkava ja sinne päättyvä tienpätkä. Nuorgamintie eli nykyinen seututie 970 valmistui 1967, jolloin Alakönkään maantie lakkautettiin ja siitä tuli yksityistie. Tie otettiin museokohteeksi vuonna 1983, mutta poistettiin luettelosta 1990-luvulla muun muassa maanomistuksen muutoksien takia ja koska tie oli yksityistie.
Museointi otettiin uuteen harkintaan 2000-luvulle tultaessa, ja vuonna 2001 tehtiin tiesuunnitelma museotien parantamiseksi. Sen tiealue otettiin valtion hallintaan ja 2003 tie kunnostettiin ajokuntoiseksi ja muun muassa kaidekivet laitettiin takaisin paikoilleen. Nivajoen ja Alajalven talon välisestä tiestä tuli vuonna 2005 uudestaan museotie. Tie on osittain yksikaistainen ja sorapintainen. Sen alkupäässä Nivajoella on pysäköimisalue ja opaste.
Helena Ylänen
Riitta Helena Ylänen (5. toukokuuta 1943 Helsinki – 20. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli "Helsingin Sanomien" elokuvakriitikkona ja -toimittajana 36 vuotta eläkkeelle jäämiseensä 2005 saakka.
Ylänen opiskeli Helsingin yliopistossa englantia ja kirjallisuutta mutta vaihtoi vuonna 1969 Sanoma Oy:n toimittajakouluun. Samoihin aikoihin hän aloitti elokuva-arvostelujen kirjoittamisen "Helsingin Sanomiin", ja hänet nimitettiin 1979 lehden elokuvatoimittajaksi Paula Talaskiven jälkeen.
Elokuvakriitikko Hannu Björkbacka luonnehti Helena Ylästä ”persoonalliseksi ääneksi, jonka arviot lukee kirjoittajan, jos ei elokuvan, takia”. Toisaalta Yläsen arvostelut jakoivat mielipiteitä ja niitä syytettiin muun muassa suomalaisten elokuvien yliarvostuksesta. Ylänen palkittiin Betoni-Jussilla vuonna 2017.