hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sotilaspartiohiihto olympialaisissa
Sotilaspartiohiihto on järjestetty talviolympialaisissa kerran virallisena lajina ja kolme kertaa näytöslajina. Vuoden 1924 sotilaspartiohiihto oli alun perin näytöslajina, mutta kansainvälinen olympiakomitea muutti lajin viralliseksi vuonna 2006. Näytöslajina sotilaspartiohiihto oli vuosina 1928, 1936 ja 1948. Sotilaspartiohiihdon moderni versio ampumahiihto otettiin olympiaohjelmaan vuonna 1960. Sotilaspartiohiihdon ainoan virallisen kultamitalin voitti Sveitsi.
"* (n) = näytöslaji"
Agul
Agul (, yläjuoksulla "Bolšoi Agul", Большо́й Агу́л) on Jenisein vesistöön kuuluvan Kanin sivujoki Irkutskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 347 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 11 600 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa itäisiltä Sajanvuorilta ja virtaa kohti pohjoista. Tärkein sivujoki on Kungus.
Tagul
Tagul (, yläjuoksulla "Malyi Tagul", Ма́лый Тагу́л) on Jenisein vesistöön kuuluvan Birjusan sivujoki Irkutskin alueella Venäjällä. Sen pituus on 300 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7 990 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 12 kilometrin päässä joen suusta 104 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa itäisten Sajanvuorten pohjoisrinteiltä ja virtaa kapeassa laaksossa muodostaen putouksia ja koskia. Se jäätyy loka-marraskuussa ja vapautuu jäistä toukokuussa.
Kan
Kan (, yläjuoksulla "Diki Kan", Дикий Кан) on Jenisein sivujoki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 629 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 36 900 neliökilometriä.
Kan saa alkunsa itäisten Sajanvuorten pohjoisrinteiltä. Suurimmat sivujoet ovat Agul ja Rybnaja. Joen varrella sijaitsee Kanskin kaupunki.
Näsinsilta
Näsinsilta on tiesilta Tampereella. Se sijaitsee Tammerkosken yläjuoksun ja Näsijärven yhtymäkohdassa rautatiesillan pohjoispuolella.
Näsinsilta muodostuu kahdesta sillasta. Silloista vanhempi on vuonna 1975 valmistunut pohjoinen silta. Se on 225 metriä pitkä ja 14,25 metriä leveä. Eteläinen silta valmistui vuonna 1997, ja se on 218 metriä pitkä ja 12,1 metriä leveä. Molemmat sillat ovat 5-aukkoisia teräspalkkisiltoja, joissa on teräsbetonikansi. Pohjoisen sillan kantava rakenne on kotelopalkki ja eteläisen sillan liittopalkki.
Sillan yli kulki Tampereen keskustan pohjoispuolinen ohikulkutie, joka oli osa valtatietä 12. Tampereella valtatien nimenä oli Mustalahden risteyksen länsipuolella Paasikiventie ja itäpuolella, missä Näsinsillatkin sijaitsevat, Kekkosentie. Ohikulkuliikenne silloilla loppui 15. marraskuuta 2016, jolloin liikenne siirtyi vastavalmistuneeseen rantatunneliin.
Liikenteen loppumisen jälkeen siltoja on käytetty Ranta-Tampellan rakentajien työmaaliikenteeseen sekä kevyenliikenteen väylänä. Ranta-Tampellan katuverkon rakentumisen yhteydessä eteläinen silta otetaan osaksi Tampereen kaupungin katuverkkoa, todennäköisesti vuonna 2019. Pohjoisen sillan käytölle ei ole vielä valmista suunnitelmaa.
Sotilaspartiohiihto talviolympialaisissa 1928
Vuoden 1928 talviolympialaisissa järjestettiin sotilaspartiohiihto näytöslajina Sankt Moritz'ssa, Sveitsissä. Joukkueita oli yhdeksän yhdeksästä eri maasta. Tapahtuma käytiin sunnuntaina, 12. helmikuuta 1928.
Pihamittari
Pihamittari ("Scotopteryx chenopodiata") on niittymäisten alueiden ja pihojen yleinen mittariperhonen.
Pihamittarin koiras on väritykseltään lämpimänruskea, kun taas naaraiden ruskeaan väritykseen liittyy kuluneen harmaa vivahde. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee leveä, tumma, harmaanruskea vyö, jonka molemmin puolin on kapeammat, tummanruskeat kaistaleet. Harmaanruskean vyön sisällä on musta siipitäplä. Kuluneet yksilöt voivat olla lähes tasaisen ruskeita. Pihamittarin etusiiven kärki on terävä ja tätä vaikutelmaa vielä korostaa siiven kärjen vinottainen tumma täplä. Takasiivet ovat harmaanruskeat. Siipiväli on 29–33 mm.
Pihamittari on koko Euroopan alueella hyvin yleinen laji, ja sitä esiintyy Suomessa Etelä-Lappiin asti. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun loppupuolelle.
Pihamittari on nimensä mukaisesti pihapiireissä viihtyvä laji, jonka varsinaista elinympäristöä ovat erilaiset avoimet maastot. Perhonen on aktiivinen hämärässä, mutta voi häirittynä lentää päivälläkin. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Toukka elää hernekasveilla, erityisesti niittynätkelmällä ("Lathyrus pratensis") ja hiirenvirnalla ("Vicia cracca").
Suuren oopperan kummitus (vuoden 1925 elokuva)
Suuren oopperan kummitus, esitetty myös nimellä "Oopperan kummitus" ("The Phantom of the Opera") on Rupert Julianin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1925. Se perustuu Gaston Leroux'n romaaniin "Oopperan kummitus". Elokuvan pääosia näyttelevät Lon Chaney, Sr., Mary Philbin, Norman Kerry, Arthur Edmund Carewe ja Gibson Gowland.
"Suuren oopperan kummitus" kärsi ongelmista jälkituotantonsa aikana. Monia kohtauksista kuvattiin ja leikattiin uudelleen. Elokuvan ohjaajaksi on merkitty Rupert Julian, mutta kohtauksia ohjasivat myös Edward Sedgwick ja Lon Chaney. Lavasteista vastasi Ben Carré, joka suunnitteli pariisilaisen oopperan lavasteet Universalin tontille.
Elokuva ennakkoesitettiin tammikuussa 1925 Los Angelesissa. Tuottaja Carl Laemmle ei ollut tyytyväinen, ja määräsi uudelleenkuvauksia. Paremmin komediaohjaajana tunnettu Edward Sedgwick valittiin ohjaamaan elokuvalle uuden lopun ja muutamia muita kohtauksia. "Suuren oopperan kummitus" oli uudessa ennakkoesityksessä huhtikuussa, mutta Laemmle ei ollut edelleenkään tyytyväinen palautteeseen. Vain uusi loppukohtaus säilytettiin lisäyksistä, ja tämän jälkeen kuvattiin jälleen uusia kohtauksia, joita ei kuitenkaan valittu lopulliseen versioon.
Ensi-iltansa elokuva sai lopulta 6. syyskuuta, ja se oli valtaisa menestys. Elokuvan tekemiseen oli mennyt noin 630 000 dollaria, joista noin 50 000 lisäotoksiin. Se kuitenkin tuotti hieman yli kaksi miljoonaa dollaria.
Sotilaspartiohiihto talviolympialaisissa 1936
Vuoden 1936 talviolympialaisissa järjestettiin sotilaspartiohiihto näytöslajina Garmisch-Partenkirchenissa, Saksassa. Joukkueita oli yhdeksän. Sotilaspartiohiihto järjestettiin 14. helmikuuta 1936.
Berninasola
Berninasola (, ) on alppisola kaakkoisessa Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Tämä 2 328 metriä korkea sola yhdistää pohjoisen Engadinin ja eteläisen Val Poschiavon laaksot.
Solassa kulkee maantie ja rautatie (valtatie 29; Rhätische Bahn, Berninan rautatie / Berninabahn). Solan korkeimmalla kohdalla sijaitsee Ospizio Berninan rautatieasema ja hotelli. Sola on merkittävää vedenjakaja-aluetta: solassa sijaitseva Lej Nair -järvi laskee Innjoen kautta Mustaanmereen, mutta toisen järven, Lago Biancon, vedet valuvat etelään, Pojoen kautta Adrianmereen.
Baseball-pallo
Baseball-pallo on baseballissa käytettävä pallo. Pallossa on kuminen tai korkista valmistettu ydin, joka on ympäröity langalla. Pallo on verhoiltu nahalla. Pallon koko on ympärysmitaltaan 9-9,25 tuumaa (22,86 cm – 23,50 cm). Pallon ytimen ympärille voi olla kiedottuna jopa 1,5 kilometrin verran lankaa.
Tongue web
Tongue web on kielen alla olevassa jänteessä oleva lävistys.
Lävistys tehdään 1,2 mm:n lävistysneulalla. Kaikilla tätä jännettä ei ole, tai se saattaa olla liian pieni tai kapea lävistettäväksi. Liian kapeasta jänteestä koru kasvaa myös helposti ulos.
Jänteessä ei kulje hermostoja tai tärkeitä verisuonia, joten sen lävistäminen on turvallista ja jänteen kudostyypin takia melko kivutonta ja helppoa. Lävistys paranee muutamassa viikossa täysin, ja se on helppo pitää puhtaana käyttämällä alkoholipitoista suuvettä ja vaihtamalla koru vuosittain. Sijaintinsa takia lävistyksen takaisin laittaminen tai korunvaihto voi olla hankalaa. Tongue web on melko huomaamaton lävistys, joka näkyy vain osittain puhuttaessa tai haukotellessa.
Sotilaspartiohiihto talviolympialaisissa 1948
Vuoden 1948 talviolympialaisissa järjestettiin sotilaspartiohiihto näytöslajina Sankt Moritz'ssa, Sveitsissä. Jokaisesta osumasta vähennettiin yksi minuutti joukkueen tuloksesta. Joukkueita oli kahdeksan. Tapahtuma käytiin 8. helmikuuta 1948.
Areopagitica
Areopagitica, koko nimeltään Areopagitica: A speech of Mr. John Milton for the liberty of unlicensed printing to the Parliament of England on vuonna 1644 julkaistu poleeminen traktaatti. Sensuurinvastaisen teoksen kirjoitti John Milton. "Areopagitica" on yksi vaikutusvaltaisimmista ja intohimoisimmista sananvapauden puolustamiseksi kirjoitetuista teoksista. Sitä pidetään myös yhtenä kaunopuheisimmista lehdistönvapauden puolustuksista.
Teos julkaistiin 23. marraskuuta 1644 Englannin sisällissodan aikana. Teos on nimetty antiikin kreikkalaisen Isokrateen kirjoittaman "Areopagitika"-nimisen puheen mukaan (Areiopagi on Ateenassa sijaitseva kukkula, jolla toimi samanniminen tuomioistuin). Kuten Isokrateella, myöskään Miltonilla ei ollut tarkoituksena välittää sanomaansa suullisesti. Sen sijaan se jaettiin pamfletteina.
Milton oli parlamentin kannattaja, mutta puhui voimakkaasti vuoden 1643 lisensointilakia vastaan. hän huomautti, että sensuuri ei ollut ollut osa antiikin Kreikan tai Rooman yhteiskuntia. Teoksessa on runsaasti viittauksia Raamattuun joiden avulla Milton pyrkii vahvistamaan argumenttiaan. Hän joutui itse kärsimään sensuurista, joten asia oli hänelle henkilökohtaisesti läheinen.
Suuren oopperan kummitus (vuoden 1943 elokuva)
Suuren oopperan kummitus () on vuonna 1943 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka perustuu Gaston Leroux’n romaaniin "Oopperan kummitus". Elokuvan ohjasi Arhur Lubin ja siinä näyttelivät muun muassa Nelson Eddy, Susanna Foster ja Claude Rains.
"Suuren oopperan kummitus" sai kaksi Oscar-palkintoa, parhaasta lavastuksesta ja kuvauksesta. Lisäksi se oli ehdolla parhaasta musiikista ja äänityksestä.
Intiankyttyrädelfiini
Intiankyttyrädelfiini ("Sousa chinensis") on ryhädelfiineihin kuuluva delfiinilaji, joka elää Kaakkois-Aasiassa. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on kyttyrädelfiini. Intiankyttyrädelfiinin uhanalaisuusluokitus on vaarantunut. Intiankyttyrädelfiini on joskus väritykseltään vaaleanpunainen. Sillä on yksi sukulaislaji, afrikankyttyrädelfiini ("Sousa teuszii").
Antti Tyrväinen (jääkiekkoilija)
Antti Tyrväinen (s. 3. huhtikuuta 1989 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä.
Tyrväisen vahvuuksia ovat taklaaminen, luistelu sekä vastustajan ärsyttäminen. Hänen heikkoutenaan voidaan pitää ajoittaista jäähyherkkyyttä.
Antti Tyrväinen syntyi Seinäjoella ja aloitti luistelukoulun Seinäjoen Hockey Teamissa, mutta muutti jo esikouluikäisenä Lahteen. Tyrväinen on pelannut juniori-uransa Kiekko-Reippaan ja Pelicansin joukkueissa. Hän pitää itseään Kiekko-Reippaan kasvattina. Tyrväinen voitti keväällä 2007 A-nuorten SM-kultaa Pelicansissa.
Tyrväinen debytoi jääkiekon SM-liigassa kaudella 2008–2009, jolloin hän sai tililleen viisi runkosarjaottelua ja yhden playoff-ottelun. Samalla kaudella hän pelasi kolme ottelua lainalla Mestis-joukkue HeKissä. Hän sai marraskuussa 2009 yhden ottelun pelikiellon tapeltuaan kolmannessa Mestis-ottelussaan Vaasan Sportin Antti Uittoa vastaan.
Tyrväinen pelasi tulokaskaudellaan 2009–2010 SM-liigassa 32 ottelua ja teki pisteitä 8+3=11. Jäähyminuutteja hän keräsi 94. Tyrväinen pelasi myös 25 ottelua HeKissä, jossa teki pisteitä 10+9=19.
Kaudella 2010–2011 Tyrväinen teki läpimurtonsa SM-liigassa ja 52 runkosarjaottelussaan 14+9=23 pistettä. Hän oli Pelicansin toiseksi paras maalintekijä Jakub Šindelin jälkeen. Tyrväinen oli 186 minuutillaan koko SM-liigan jäähykuningas. Rouhiva pelityyli poiki mahdollisuuden myös rapakon takana, jossa pelatut kaksi kautta AHL:ssä eivät kuitenkaan poikineet mahdollisuutta pelata NHL:ää. Kesällä 2013 Tyrväinen teki vuoden sopimuksen Jokereiden kanssa. Keväällä 2014 Tyrväinen teki vuoden sopimuksen ja keväällä 2015 Tyrväinen kahden vuoden jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Tyrväinen taklasi Tapparan Kristian Kuuselaa päähän 13. marraskuuta 2015. Hän sai taklauksestaan yhdeksän ottelun pelikiellon. Joulukuussa 2015 hän purki sopimuksensa Ilveksen kanssa ja siirtyi loppukaudeksi Ruotsin Färjestad BK:hon. 11. lokakuuta 2016 hän teki sopimuksen Pelicansin kanssa kevääseen 2018 saakka.
Tyrväinen sai saman kuun aikana liiga-historian viidenneksi pisimmän pelikiellon (12 ottelua) taklattuaan HPK:n Joonas Lehtivuorta. Pelicans putosi puolivälierissä hävittyään sarjan KalPalle voitoin 4-1.
Tammikuussa 2018 Tyrväinen teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.
Tyrväinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Hän edusti Suomen A-maajoukkuetta ensimmäisen kerran Moskovan Channel One Cupissa 16. joulukuuta 2010 ottelussa Tšekkiä vastaan.
Antin pikkuveli Juhani Tyrväinen on myös jääkiekkoilija. Heidän isänsä on entinen jalkapalloilija Vesa Tyrväinen.
Suuren oopperan kummitus
Suuren oopperan kummitus voi viitata seuraaviin elokuviin:
Mölnlycke
Mölnlycke on Härrydan kunnan keskustaajama länsi-Ruotsissa, Länsi-Götanmaan läänissä lähellä Göteborgia. Mölnlycke kuuluu pääosin Härrydan kuntaan, mutta osittain myös Mölndalin kuntaan. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 15 608 asukasta.
Ospedale di Santa Maria della Scala
Ospedale di Santa Maria della Scala on museo- ja kulttuurikeskus Italian Sienassa. Se ehti toimia Sienan sairaalana yli 800 vuotta.
Ospedale perustettiin 1000-luvulla pyhiinvaeltajille, jotka kulkivat Via Francigenaa. Reitti kulki Keski-Euroopasta Roomaan ja kiersi Sienan ohi. Tästä Ospedale kehittyi hyväntekeväisyyslaitokseksi, joka auttoi sienalaisia vaikeina aikoina, sekä orpokodiksi ja sairaalaksi. Se sai paljon lahjoituksia ja 1400-luvulla sitä johtaneella säätiöllä oli varaa koristella sairaalakirkko sekä sairaalan käytävät ja potilassalit.
Ospedalesta tuli Sienan tärkein sairaala. Tässä tehtävässä se jatkoi vuoteen 1995, jolloin avattiin uusi sairaala. Freskot esiteltiin heti yleisölle ja valtavasta sairaalarakennuksesta on tarkoitus kehittää Sienan johtava museo- ja kulttuuritila. Siellä toimii jo "Museo Archeologico", missä järjestetään vaihtuvia näyttelyitä. "Pinacoteca Nazionale" siirretään myöhemmin Ospedaleen.
Tämä vuoden 1380 paikkeilla rakennettu suuri sairaalasali koristeltiin 1400-luvun jälkipuoliskolla freskoilla, jotka kertovat Ospedalen historiasta ja sen toiminnasta hyväntekeväisyyslaitoksena. Taiteilijat olivat Lorenzo di Pietro, alias Vecchietta, ja Domenico di Bartolo. Isoja freskoja on kahdeksan, neljä kummallakin seinällä, ja päätyseinässä on lisäksi kolme freskoa. Aiheet ovat lähes kauttaaltaan maallisia, mikä oli 1400-luvulla erittäin harvinaista. Maalauksissa on paljon yksityiskohtia sienalaisten elämästä. Vasen seinä esittelee Ospedalen historiaa ja oikea seinä sairaalan hyväntekeväisyystoimintaa. Sairaalan nimi "Dell Scala" tulee taivaaseen johtavista portaista ("scala").
Vecchiettan vuosina 1446-1449 maalauksin koristelema sairaalan kappeli on nimetty pyhän naulan ("chiodo") mukaan, jonka väitetään olevan pyhäinjäännös kappelissa aikoinaan pidetystä krusifiksista. Vecchiettan maalausten hieman vaikeaselkoiset aiheet ovat Vanhasta testamentista. Freskot ovat sikäli Sienassa poikkeuksellisia, ettei niissä keskitytty Neitsyt Mariaan. Alttaritauluna on kuitenkin Domenico di Bartolon "Madonna della Misericordia", jossa Maria suojele sienalaisia viitallaan.
Ágioi Theódoroi
Ágioi Theódoroi (, ”Pyhät Theodorokset”) voi viitata seuraaviin kohteisiin Kreikassa:
Metsävästäräkki
Metsävästäräkki ("Dendronanthus indicus") on itäaasialainen varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji, ja liikuttaa pyrstöänsä muista västäräkeistä poiketen sivusuunnassa. Metsävästäräkin elinympäristö ulottuu Venäjän Kaukoidästä etelään Kiinan etelä- ja kaakkoisosiin, Japanin eteläosiin (Lounais-Honshu, Luoteis-Kiushu), sekä paikoin Intian koillisosiin. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Intiasta 1789.
Viola Malmi
Viola Malmi (14. maaliskuuta 1932 Kontupohja, Karjalan ASNT –  15. maaliskuuta 2010 Petroskoi) oli petroskoilainen balettimestari, kansantanssinopettaja ja perinteentutkija. Viola Malmi omisti elämänsä karjalaiselle kulttuurille. Karjalan kansantanssien elvyttäjänä häntä nimitettiin tanssialan Lönnrotiksi, sillä hän keräsi talteen karjalaista tanssi-, juhla- ja leikkiperinnettä ja julkaisi niitä käsitteleviä kirjoja Venäjällä ja Suomessa.
Viola Malmin äiti oli Karjalan tanssitaiteen ja Kantele-yhtyeen perustajien joukkoon kuulunut balettimestari Helmi Malmi, joten jo kotonaan hän imi itseensä tanssimaailman henkeä. Näyttelijäksi hän valmistui vuonna 1957 Leningradin valtiollisesta teatteri-instituutista. Oltuaan melkein kymmenen vuotta Riian nuorisoteatterin ja Petroskoin venäläisen draamateatterin näyttämöllä Viola Malmi aloitti opinnot Leningradin konservatorion balettimestariosastolla.
Malmi oli petroskoilaisten Karjala- ja Karjalainen Gornitsa -yhtyeiden perustaja. Karjalaa hän johti vuosina 1973–1988 ja Gornitsaa 1988–2001. Hän on ohjannut tansseja muun muassa Suomalaisen teatterin näytelmissä Kalevala ja Kanteletar. Hän elvytti muun muassa Kižin saaren kansanperinnejuhlat ja Kintahan kylän perinnejuhlat ja johti niitä. Malmi elvytti inkeriläisia röntyskä-tansseja ja toi Röntyskä-ryhmän esiintymään Suomeenkin.
Suomessa hän toimi muun muassa Oriveden kansantanssikurssien opettajana. Hän oli 1990-luvulla vietettyjen Kontiolahden Taikayö -tapahtumien sielu ja oli järjestämässä kansanperinteeseen pohjautuvia laskiaisjuhlia Kontiolahdessa ja Tohmajärvellä. Hän ohjasi Joensuussa Motoran 25-vuotisjuhlaesityksen Karjalan neidot 1994. Gornitsa ja Ranuan Kalevala-ryhmä tekivät vuosina 1995-2004 seitsemän Kalevalaan pohjautuvaa suurproduktiota, jotka Malmi käsikirjoitti ja ohjasi.
Suvantovästäräkki
Suvantovästäräkki ("Motacilla capensis") on västäräkkien sukuun kuuluva afrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää mantereen eteläosan Kongosta, Lounais-Ugandasta ja Länsi-Keniasta Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Hyväntoivonniemeltä vuonna 1766.
Madagaskarinvästäräkki
Madagaskarinvästäräkki ("Motacilla flaviventris") on Madagaskarin kotoperäinen varpuslintu. Gustav Hartlaub kuvaili lajin holotyypin Madagaskarin Bombetoke Baysta vuonna 1860.
Koskivästäräkki
Koskivästäräkki, aikaisemmalta nimeltään afrikanvuorivästäräkki ("Motacilla clara") on afrikkalainen varpuslintu. Toisin kuin useimmat västäräkit, koskivästäräkki elää hyvin metsäisillä alueilla, mutta sekin viihtyy vesien läheisyydessä. Linnun elinalue käsittää pääosan Sahelin eteläpuolista Afrikkaa Malista ja Sierra Leonesta itään Etiopian ylängöille, ja etelään Etelä-Afrikkaan ja Swazimaahan. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Simienvuorilta Etiopiasta 1908.
La Carrière de Suzanne
La Carrière de Suzanne on Éric Rohmerin lyhytelokuva vuodelta 1963. Se "on sarjan Six contes moraux" toinen elokuva. Elokuvaa ei ole esitetty julkisissa teatterinäytännöissä.
Elokuvan keskushenkilö on opiskelija Bertrand, joka on toivoton tapaus suhteessaan toiseen sukupuoleen, silti rakkaus ja halu ovat hänelle moraalinen ongelma. 17 mm:n filmille kuvattu mustavalkoinen elokuva on teknisesti heikompi kuin hänen myöhemmät moraalitarinansa, mutta Rohmerin dialogi ja kyky esittää elävän elämän tilanteina elokuvana on kuitenkin taidokasta.
Vahakabinetin arvoitus
Mystery of the Wax Museum on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1933. Sen ohjasi Michael Curtiz, ja siinä näyttelivät mm. Lionel Atwill, Fay Wray, Glenda Farrell ja Frank McHugh.
"Mystery of the Wax Museum" oli ensimmäisiä värillisiä kauhuelokuvia ja ensimmäinen, jota levitettiin teattereissa laajalti. Siinä käytettiin 2-komponenttista Technicolor-järjestelmää.
Elokuvaa luultiin pitkään kadonneeksi, mutta alkuperäinen kinofilmi löytyi Jack Warnerin kotoa 1969. Elokuvasta oli tätä ennen tehty uusintaversio vuonna 1953, "Vahakabinetti", jossa pääosaa esitti Vincent Price. "Vahakabinetti" oli myös yksi ensimmäisiä 3D-elokuvia.
Valtion filmitarkastamo kielsi elokuvan kokonaan heti tuoreeltaan vuonna 1933 eikä elokuva ole koskaan saanut Suomessa virallista ensi-iltaa valkokankaalla.
Podosphaera plantaginis
Podosphaera plantaginis on kotelosienten ryhmään lukeutuva härmäsieni, joka Suomessa esiintyy heinäratamon ("Plantago lanceolata") sienipatogeeninä. Kasvukauden aikana, kesällä, patogeeni alkaa näkyä kasvin lehdellä muistuttaen jauhomaista pölyä. Härmäsieni hankkii ravintonsa kasvista ulottamalla syömäjuurensa, haustoriansa, kasvin epidermin soluihin. Hyödyntämällä kasvin ravintovarastoa härmäsieni vähentää isäntänsä fotosynteesitehokkuutta, ehkäisee kasvua ja pienentää tuottoa sekä yhdessä muiden ympäristön stressitekijöiden kanssa saattaa aiheuttaa isäntäyksilöiden kuolemia.
Härmäsieni talvehtii kasvissa joko lepoitiöinä tai rihmastona kasvin leposilmuissa. Joka talvi paikallinen härmäsienipopulaatio romahtaa. Paikallinen epidemia alkaa kesäkuun lopulla tai heinäkuun alussa ja leviää kuromaitiöiden avulla. 
Syyskuuhun mennessä suurin osa kasveista populaation sisällä voi olla infektoituneita. Härmäsienen infektoimia heinäratamon populaatioita voidaan löytää yli sadalta kasvupaikalta Ahvenanmaalta, ja sen esiintymisellä on huomattavia vuotuisia vaihteluita.
Lai Châu
Lai Châu on kaupunki Vietnamin pohjoisosassa, samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 11 600 asukasta.
SKP:n tukisäätiö
SKP:n tukisäätiö oli Suomen Kommunistisen Puolueen varallisuutta hallinnoinut säätiö. Tukisäätiö perustettiin vuonna 1986, ja se teki konkurssin 1992. Sääntöjensä mukaan säätiön tarkoituksena oli edistää SKP:n, sen piirijärjestöjen ja osastojen sekä koko kansandemokraattisen liikkeen toimintaa. Säätiön hallitus valittiin SKP:n poliittisen toimikunnan jäsenistä.
Tukisäätiö perustettiin vuonna 1986, kun SKP uudisti taloudenhoitonsa. Säätiölle siirrettiin miljoonien omaisuus, joka oli syntynyt varsinkin Koiton talon ja muiden kiinteistöjen myynnistä. Säätiön johto oli tiukasti SKP:n enemmistöjohdon käsissä, ja yksi järjestelyjen tarkoituksista oli pitää varallisuus puolueen taistolaisen opposition ulottumattomissa. Neuvostoliiton kommunistinen puolue lopetti SKP:n enemmistön avustamisen samana vuonna. Tukisäätiö sai rahat Sosialististen maiden yhteistyöyhdistyksen (SSYY, myöhemmin Sinistra) kautta. SSYY:lle omaisuudet tulivat Fexima Oy:ltä ja sen sisaryrityksiltä. Säätiö sai 10 miljoonaa vuonna 1987, 26,8 miljoonaa 1988 ja 3,5 miljoonaa 1989. Tukisäätiö lahjoitti varoja SKP:lle säännöllisesti. Vuonna 1987 säätiö jakoi puolueelle 9,6 miljoonaa, 1988 23,3 miljoonaa, 1989 3,5 miljoonaa ja 1990 17 miljoonaa. Muille siirtyi 1990 7 miljoonaa markkaa.
1990-luvun alussa SKP pyrki siirtämään varallisuutensa Vasemmistoliitolle. Vasemmistoliitto sai tukisäätiöltä 26 miljoonaa vuosina 1990–1992. Tukisäätiön lisäksi varoja siirrettiin monien muiden organisaatioiden kautta. Kirjavat järjestelyt ja sijoitukset epäonnistuivat pian lamakauden alkamisen myötä, ja markat hupenivat niin, ettei pian ollut enää mitään jaettavaa. Säätiö meni konkurssiin SKP:tä seuraten loppuvuonna 1992. SKP:n järjestöt ja yhtiöt olivat taanneet velkojaan ristiin ja samassa yhteydessä kaatuivat myös muun muassa Helsingin Kulttuuritalo Oy ja Kansan Keskus-Kassa. Säätiö oli tuolloin 12 miljoonaa velkaa Postipankille, ja sillä oli 300 000 markan arvosta omaisuutta. Konkurssiasiaa käsiteltiin oikeudessa vielä vuonna 2001.
Säätiön asiamiehenä toimi vuonna 1990 SKP:n taloudenhoitaja Ossi Viljakainen. Hallituksen jäseniä olivat Jarmo Wahlström, Aarno Aitamurto, Heljä Tammisola, Tatjaana Huhtala, Erkki Kauppila, Timo Laaksonen, Tanja Lehmuskoski, Pekka Peltola ja Mirja Ylitalo.
The Wolfman
The Wolfman on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut uudelleenfilmatisointi vuoden 1941 kauhuelokuvasta "Ihmissusi". Juonta on kuitenkin muutettu huomattavasti.
Joe Johnstonin ohjaaman elokuvan keskeisissä rooleissa esiintyvät Benicio del Toro, Anthony Hopkins, Emily Blunt, Hugo Weaving ja Geraldine Chaplin.
Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,3.
La Boulangère de Monceau
La Boulangère de Monceau on Éric Rohmerin lyhytelokuva vuodelta 1962. Se on ensimmäinen Rohmerin moraalielokuvien sarjassa Six contes moraux. Siinä on jo nähtävissä Rohmerin tuleva tyyli: luonnollinen kuvaus, minä-muotoinen ironen kerronta ja kuva "tuntemattomasta" naisesta.
Pääosaa, lainopiskelijaa esittää elokuvan tuottaja Barbet Schroeder. Opiskelija yrittää tavoittaa leipomon kauniin työntekijän huomion.
Intianlootus
Intianlootus ("Nelumbo nucifera") on tunnettu Aasiassa kasvava vesikasvilaji, joka kuuluu lootuskasvien heimoon. Intianlootus on toinen reliktisen heimon sisältämästä vain kahdesta jäljellä olevasta lajista, toinen on pohjoisamerikkalainen amerikanlootus ("Nelumbo lutea"). Lootukset on ulkonäkönsä perusteella aiemmin sijoitettu jopa samaan sukuun lumpeiden ("Nymphaea") kanssa, vaikka nykyisen taksonomian mukaan ne kuuluvat eri lahkoihinkin, lootukset "Proteales"-lahkoon ja lumpeet "Nymphaeales"-lahkoon.
Intianlootuksella on suuret kilpimäiset, vettähylkivät lehdet. Lootuksenkukat ovat suuret, punertavat ja kovakuoriaispölytteiset. Spiraalimaisesti sijaitsevia terälehtiä on 22–30, keltaisia heteitä on 200–300. Hedelmät ovat pähkinämäiset ja ne kehittyvät laajentuneeseen kukkapohjukseen uponneena.
Intianlootuksen luontainen levinneisyysalue kattaa Etelä- ja Kaakkois-Aasian, Iranista Koreaan ja Pohjois-Australiaan ulottavan alueen. Se sisältää muun muassa Intian, Etelä-Kiinan ja Indokiinan.
Intianlootus on merkittävä hyötykasvi. Esimerkiksi sen juurta ja siemeniä käytetään ravintona aasialaisissa keittiöissä.
Intianlootus on myös suosittu laji kasvitieteellisissä puutarhoissa. Suomessa lootuksen voi nähdä ainakin Helsingin yliopiston kasvitieteellinen puutarhan kasvihuoneen lummehuoneessa, missä se kasvaa muun muassa parananjättilumpeen ("Victoria cruziana") kanssa.
Lisäksi intianlootus on suosittu koristekasvi. Sen kuivattuja kukkapohjuksia käytetään kukka-asetelmissa.
Intianlootus on Intian ja Vietnamin kansalliskukka.
Mega Man 10
Mega Man 10 on Inti Createsin kehittämä ja Capcomin julkaisema retrotyylinen tasohyppely, joka on jatkoa "Mega Man 9" -pelille. Peli on julkaistu maaliskuussa . Pelissä voi valita pelattavaksi hahmoksi Mega Manin tai Proto Manin. Peliin voi ostaa PlayStation Networkista "Bass-mode"- päivityksen, jolloin pelissä voi valita pelattavaksi hahmoksi myös Bassin.
Vaarallinen roboenssavirus tartuttaa robotteja ympäri maailmaa, ja myös Mega Manin sisko Roll sairastuu siihen. Muutaman kuukauden kuluttua osa tartunnan saaneista sekoaa viruksen vaikutuksesta ja alkaa vallata maailmaa väkivaltaisin keinoin.
Tohtori Wilyn ilma-alus saa osuman ja tekee pakkolaskun suoraan tohtori Lightin kotipihaan. Wily kertoo yrittäneensä viime aikoina keksiä lääkettä roboenssan pysäyttämiseksi, mutta hänen lääkkeentekolaitteensa varastettiin. Hätääntynyt Wily tahtoo koneensa osat heti takaisin ja rukoilee apua Mega Manilta ja hänen ystäviltään.
Tohtori Light ja muut uskovat, ettei Wilylla ole pahat aikeet mielessä. Siispä Mega Man lähetetään hakemaan koneen osia kahdeksalta robottimestarilta, jotta Roll ja kaikki muutkin robotit voitaisiin parantaa mahdollisimman pian. Myös Proto Man, Mega Manin yksinäinen isoveli, ojentaa auttavan kätensä roboenssan pysäyttämiseksi. Lisäksi edellisestä pelistä poissaollut Bass tekee paluun ja lähtee omin päin haastamaan robottimestarit.
Juuri kun kaikki lääkekoneen osat on kerätty, Tohtori Wily katoaa ja vie koneen mukanaan. Samaan aikaan Wily paljastaa maailmalle että hän on koko Roboenssan takana ja että parannus on tarjolla ainoastaan niille jotka tulevat työskentelemään Wilyn alaisuuteen. Kaiken lisäksi Mega Man itse saa tartunnan ja kaikki toivo Wilyn pysäyttämiseen näyttää olevan mennyttä. Roll kuitenkin kertoo että hän ei ollut käyttänyt hänelle annettua lääkettä ja antaa sen Mega Manille. Mega Man parantuu ja lähtee Wilyn linnoitukseen luvaten samalla tuovansa takaisin tarpeeksi lääkettä kaikille. Taisteltuaan linnoituksen lävitse Mega Man voittaa jälleen Wilyn. Lopuksi Mega Man huomaa että Tohtori Wily itse on sairastunut (ei nähtävästi kuitenkaan Roboenssaan koska se tarttuu vain robotteihin). Mega Man vie tohtorin sairaalaan josta Wily kuitenkin karkaa pari päivää myöhemmin. Luultavasti kiitollisuudenvelassa, Wily jättää jälkeensä suuren määrän lääkkeitä joilla voidaan parantaa kaikki Roboenssaan sairastuneet robotit.
Zeppelin-museo
Zeppelin-museo on Friedrichshafenissa sijaitseva ilmalaivamuseo, joka avattiin vuonna 1996.
Museon ydin on 33-metrinen kopio LZ 129 Hindenburg -ilmalaivasta, jonka rakensi Zeppelin GmbH.
Museossa on aitoja osia eräistä ilmalaivoista.
Meriratamo
Meriratamo ("Plantago maritima") on monivuotinen merenrannikoiden ruohokasvi ratamokasvien ("Plantaginaceae") heimossa.
Meriratamo kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Lehtien keskeltä nouseva vana on tavallisesti lehtiä pidempi, kaarevatyvinen ja tiuhaan lyhyt- ja myötäkarvainen. Möyheitä, kaljuja lehtiä on lukuisia. Lehtien lapa on tasasoukka tai tasasoukan suikea, 2–15 mm leveä. Lehdet ovat väriltään harmahtavanvihreitä ja ovat joskus harvahampaisia. Kukinto on tavallisesti pitkä lieriömäinen tähkä, mutta joskus tähkä on lyhyt tai jopa palleromainen. Meriratamo kukkii Suomessa kesä–elokuussa. Hedelmä on kota, jossa on 2–4 siementä.
Meriratamon voi sekoittaa samoilla kasvupaikoilla usein esiintyvään merisuolakkeeseen ("Triglochin maritimum").
Meriratamoa tavataan Euroopassa merenrannikolla Pohjois-Espanjasta Vienanmerelle, Itämeren rannoilla sekä Britteinsaarilla. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa myös paikoin sisämaassa. Meriratamon alalajeja tavataan laajalla alueella Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa meriratamo on yleinen merenrannikon kasvi kaikilla rannikkoalueilla. Runsaimmin lajia esiintyy Etelä-Suomessa. Satunnaisesti sitä tavataan myös sisämaasta.
Meriratamo viihtyy merenrantojen niityillä, kivikoissa ja kallioraoissa. Laji on levinnyt vähitellen myös valtateiden varsille, jossa se hyötyy maanteiden suolaamisesta. Ilmiö on Suomessa suhteellisen uusi, esimerkiksi Oulussa ensimmäiset havainnot meriratamon leviämisestä valtateiden varsia myöten sisämaahan tehtiin 1980-luvulla.
Alberta Highway 69
Alberta Highway 69 on lyhyt valtatie koillisessa Albertassa, Kanadassa. Tie erkanee Fort McMurrayn eteläpuolella Alberta Highway 63 -tiestä ja johtaa Fort McMurrayn lentoasemalle, Saprae Creek Estates -asuinalueelle ja päättyy Fort McMurrayn rautatien päätepisteessä sijaitsevalle Canadian National -rautatieyhtiön terminaalille, josta tukkipuuta siirretään kuljetettavaksi rautatietä pitkin etelään.
Gurzuf
Gurzuf () on vuonna 2005 toimintansa aloittanut, monipuolisesti eri tyylilajeja (kuten kansanmusiikkia, punkkia, hiphoppia, hard rockia, konemusiikkia ja maailmanmusiikin vaikutteita) hyväksikäyttävä, lähinnä instrumentaalisesti esiintyvä valkovenäläinen folkrockduo. Yhtyeen muodostavat bajan-harmonikkataituri Egor Zabelov ja rumpali Artem Zalessky.
Yhtye on keikkaillut kotimaansa ohella laajalti Euroopassa, muun muassa Belgiassa, Isossa-Britanniassa, Hollannissa, Liettuassa, Portugalissa, Puolassa, Ranskassa, Saksassa, Suomessa, Sveitsissä, ja Venäjällä. Yhtyeen ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Korjaamolla 20.3.2010 osana Tusovskarock-festivaalia.
Yhtyeen nimi viittaa Ukrainan Krimillä Jaltan lähistöllä sijaitsevaan paikkakuntaan ja lomakohteeseen.
César Muñiz Fernández
César Muñiz Fernández (s. 18. toukokuuta 1970 Bryssel, Belgia) on belgialaissyntyinen espanjalainen entinen jalkapalloerotuomari. Hän tuomitsi Espanjan Primera Divisiónissa vuosina 2000–2014. Kansainvälisenä erotuomarina Muñiz Fernándezista toimi vuodet 2007–2014.
Uransa alussa hän tuomitsi viisi kautta alueellisissa sarjoissa, kunnes vuonna 1991 siirtyi tuomitsemaan Tercera Divisióniin. Seuraavat yhdeksän vuotta hän tuomitsi Tercera, Segunda B ja Segunda Divisiónia. Ensimmäisen ottelunsa pääsarjassa hän Osasunan ja Celta Vigon välillä.
Skotlannin naisten jalkapallomaajoukkue
Skotlannin naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Skotlantia kansainvälisissä naisten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Skotlannin jalkapalloliiton alaisuudessa. Skotlanti pelasi ensimmäisen kerran EM-lopputurnauksessa vuonna 2017. MM-kilpailuissa se ei ole selviytynyt lopputurnaukseen. Skotlannin naisten maajoukkue on ollut FIFA:n ranking-listalla parhaimmillaan sijalla 20 vuonna 2013.
Vuoden 2017 EM-lopputurnauksessa Skotlanti hävisi alkulohkossaan Englannille 0–6 ja Portugalille 1–2 sekä voitti Espanjan 1–0 mutta ei selviytynyt jatko-otteluihin.
Victor Capesius
Victor Capesius (7. helmikuuta 1907 Reußmarkt, Siebenbürgen – 20. maaliskuuta 1985 Göppingen) oli saksalainen apteekkari, kansallissosialisti, SS-virkailija ja keskitysleirilääkäri.
Victor Capesius teki yhteistyötä pahamaineisen tohtori Josef Mengelen kanssa, joka teki lääketieteellisiä kokeita leirivangeilla Auschwitz-Birkenaussa. Capesius tuomittiin vuonna 1960 yhdeksäksi vuodeksi vankeuteen, josta hän vapautui kärsittyään rangaistuksesta kahdeksan vuotta 1968.
Saprae Creek Estates
Saprae Creek Estates (usein lyhennetään: Saprae Creek) on vuonna 1987 perustettu 864 asukkaan (2008) taajama Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Saprae Creek sijaitsee maantietä pitkin noin 25 kilometriä kaakkoon Fort McMurraysta ja noin kolme kilometriä pohjoiseen Alberta Highway 69 -tieltä. Alueen tontit ovat tavallista suurempia ja sisältävät vapaan käyttöoikeuden alueella sijaitsevaan Vista Ridgen talviurheilukeskukseen, joka on nimetty vuoristojen ulkopuolella sijaitsevista talviurheilukeskuksista Albertan parhaimmaksi. Alueen oppilaat kuljetetaan linja-autoilla Fort McMurrayn kouluihin, ja alueen asukkaat käyttävät Fort McMurrayn terveyspalveluita.
Mekonginvästäräkki
Mekonginvästäräkki ("Motacilla samveasnae") on kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Mekongjoen alajuoksua ja sen sivujokia Etelä-Laosissa ja Koillis-Kambodžassa, sekä siellä täällä Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin holotyyppi kuvailtiin Kambodžan Stung Tengin provinssista Sanjoelta vuonna 2001.
Japaninvästäräkki
Japaninvästäräkki ("Motacilla grandis") on Japanin saaristossa kotoperäisenä esiintyvä västäräkkien sukuun kuuluva varpuslintu. Lisääntymisajan ulkopuolella sitä tavataan myös Korean niemimaalla, jossa se on joskus pesinytkin, sekä etelässä Taiwanissa saakka. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Japanista vuonna 1885.
Mustavästäräkki
Mustavästäräkki ("Motacilla maderaspatensis") on eteläaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Intian niemimaan, Pohjois-Pakistanin sekä Himalajan alarinteet Bangladeshiin ja Arunachal Pradeshin. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Madrasista Tamil Nadusta 1789.
Tulikurkkuvästäräkki
Tulikurkkuvästäräkki ("Macronyx capensis") on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen eteläosan Zimbabwesta ja Mosambikista Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Hyväntoivonniemeltä 1766.
Angolanvästäräkki
Angolanvästäräkki ("Macronyx grimwoodi") on afrikkalainen västäräkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Sen suppea esiintymisalue käsittää Kongon eteläosan, osan Angolasta ja Sambian luoteiskolkan. Constantine Walter Benson kuvaili lajin holotyypin Luoteis-Sambian Mwinilungan Chituntan tasangolta vuonna 1955.
Arovästäräkki
Arovästäräkki ("Macronyx fuellebornii") on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen eteläistä osaa: Angolan, Kongon etelä- ja keskiosia, Sambian, Tansanian lounaisosan, Pohjois-Namibian ja todennäköisesti myös Malawin pohjoisreunan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Anton Reichenow kuvaili lajin holotyypin Unikan ylängöltä Lounais-Tansaniasta 1900.
Etiopianvästäräkki
Etiopianvästäräkki ("Macronyx flavicollis") on Etiopian kotoperäinen varpuslintulaji. Sen esiintymisalue käsittää maan pohjois-, keski- ja lounaisosan vuoristoseudut. Eduard Rüppell kuvaili lajin holotyypin Simienvuorilta vuonna 1840.
Keltakurkkuvästäräkki
Keltakurkkuvästäräkki ("Macronyx croceus") on afrikkalainen varpuslintu. Sen laaja elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan Senegambiasta mantereen poikki Keniaan ja Tansaniaan, ja etelään Etelä-Afrikkaan saakka. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Senegalista 1816.
Kultakurkkuvästäräkki
Kultakurkkuvästäräkki ("Macronyx aurantiigula") on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Afrikan rannikosta Somalian kaakkoisosan, Kaakkois-Kenian ja Luoteis-Tansanian. Anton Reichenow kuvaili lajin holotyypin Tansanian itäosasta 1891.
Ruusuvästäräkki
Ruusuvästäräkki ("Macronyx ameliae") on kaakkoisafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen kaakkoisosan Keniasta ja Tansaniasta Etelä-Afrikkaan ja Angolan itä- ja keskiosiin. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Léonce de Tarragon kuvaili lajin holotyypin Durbanista Etelä-Afrikasta 1845.
Koripallomuseo
Koripallomuseo on suomalaisen koripallon historiaan keskittynyt museo. Koripallomuseo vaalii kerää aineellista koripalloperinnettä. Finnish Basketball Hall of Fame – Koripallomuseo yksiselitteisesti kerää, säilyttää ja esittelee suomalaista koripallokulttuuria. Tämän lisäksi museo vastaa mm. Hall of Fame-toiminnan kehittämisestä ja laaja-alaisemminkin ajateltuna suomalaisen moniarvoisen lajikulttuurin arvostamisesta.. Koripallomuseo toimii Koripalloliiton, Suomen Urheilumuseon ja Kymenlaakson museon kanssa tiiviissä yhteistyössä.
Koripallomuseohanke alkoi vuoden 2008 alussa Kotkassa palkaten päätoimisen työntekijän. Samaan aikaan Vantaalla avattiin piennäyttely Vantaan Energia Areenalla esittelemään lajin historiaa. Kaksi eri puolilla samaan aikaan alkanutta museota yhdistettiin 2010 Suomen Koripallomuseoksi. Vuoden 2009 kesäkuussa koripallomuseoprojekti avasi Kotkan kauppakeskus Pasaatiin näyttelyn, joka esitteli suomalaisen koripalloilun historiaa sekä vaihtuvateemaisilla näyttelyillä koripalloon liittyviä ihmisiä, yhteisöjä ja ilmiöitä. Päänäyttelyn lisäksi Koripallomuseo antaa asiantuntija-apua yhteistyönäyttelyille.
Vuoden 2011 alusta Opetus- ja Kulttuuriministeriön hanketuella Koripallomuseo aloitti laajamittaisen valtakunnallisen perinnekeruun, jossa haastatteluin kerätään suomalaisen koripalloilun henkinen perinne talteen. Samalla kartoitetaan valtakunnallisesti esineistöä.
Alkuvuodesta 2015 museolle perustettiin Koripallomuseoyhdistys-taustaorganisaatio. Museo sai myös Kymenlaakson liitolta rahallisen tuen mobiilipelin kehittämiseen ja aloitti yhteistyön FIBAn kanssa. Vuonna 2016 museo avasi Kotkaan kulttuuritalo Greippiin näyttelyn, joka oli avoinna vain lyhyen aikaa. Helsingin Malmille avattiin Koripallomuseon näyttely elokuussa 2016.
Vuosina 2016-2017 Koripallomuseolla on käynnissä kaksivuotinen hanke, jossa on valtakunnallinen kiertonäyttely, älyharjoituksia ja Kohtaamisia-hanke.
Koripallomuseon tehtävät ovat tallentaa, säilyttää ja esitellä suomalaista koripallohistoriaa ja kulttuuria. Luoda elämyksiä ja tietoa koripalloilun menneestä ja suhteesta nykyisyyteen. Toimia asiantuntijatahona koripallohistoriaan ja kulttuuriin liittyen, sekä toimia läheisessä yhteistyössä niiden yhteisöjen kanssa, joista sen kokoelmat ovat peräisin.
Koripallomuseoyhdistys vastaa lisäksi suomalaisen koripalloilun kunniagalleria Hall of Famen toiminnasta ja kehittämisestä.
Kaliumformiaatti
Kaliumformiaatti (KCOOH) on muurahaishapon kaliumsuola. Sen moolimassa on 84,12 g/mol. Kaliumformiaatti liukenee hyvin veteen. Sen vesiliuosta käytetään porausnesteenä ja muissa sovelluksissa klooripitoisen suolaveden tilalla.
Kaliumformiaattia on käytetty pitkään lentokentillä liukkauden torjuntaan. Se syövyttää metallia ja betonia vähemmän kuin kloridit. Koska kaliumformiaatin 50-prosenttisen vesiliuoksen jäätymispiste on −58 °C, sitä voidaan käyttää kovillakin pakkasilla.
Kaliumformiaattia on ehdotettu käytettäväksi myös maanteiden liukkauden torjuntaan. Sitä pidetään haitattomampana kuin tarkoitukseen yleisesti käytettyä tiesuolaa, sillä se hajoaa hiilidioksidiksi ja vedeksi ennen kulkeutumistaan pohjaveteen. Sekä Suomessa että muualla maailmassa liukkaudentorjunta on liannut pohjavesiä, joita ei ympäristönsuojelulain mukaan saisi pilata. Suomen luonnonsuojeluliiton mukaan Suomessa on tällä hetkellä 500 pohjavesialuetta, jotka ovat vaarassa tärveltyä ihmisten toimien vuoksi. Kaliumformiaatin laajempaa käyttöä rajoittaa sen kallis hinta, sillä biologisesti hajoavat formiaatit maksavat noin 15 kertaa niin paljon kuin tiesuola. Kaliumformiaati aiheuttaa myös korroosiovaurioita tietyissä materiaaleissa.
Kannuskiuru
Kannuskiuru ("Chersomanes albofasciata") on lounaisafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Angolan, Namibian, Botswanan ja Etelä-Afrikan. Siitä tunnetaan kymmenen alalajia. Frédéric de Lafresnaye kuvaili lajin holotyypin Kapmaan pohjoisosasta Deelfonteinista 1836.
Lee Chung-yong
Lee Chung-yong (s. 2. heinäkuuta 1988 Soul, Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Englannin Valioliigassa pelaavaa Crystal Palacea. Ennen Crystal Palacea Lee edusti Boltonia ja FC Seoulia. Lee on pelannut myös Etelä-Korean maajoukkueessa 70 ottelua, joissa on tehnyt seitsemän maalia. Lee on kuulut Etelä-Korean maajoukkueeseen vuosien 2010 ja 2014 sekä olympialaisissa vuonna 2008.
Lyhytpyrstökiuru
Lyhytpyrstökiuru ("Spizocorys fremantlii") on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Somalian, eteläisen Etiopian, Kenian ja Pohjois-Tansanian. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Ethelbert Lort Phillips kuvaili lajin holotyypin Gedaisista Somaliasta 1897.
Henri Barbusse
Henri Barbusse (17. toukokuuta 1873 Asnières-sur-Seine – 30. elokuuta 1935 Moskova, Neuvostoliitto) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Barbusse oli Ranskan vasemmiston avainhenkilöitä ensimmäisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen. Vaikka hän oli pasifisti, hän osallistui sotaan vapaaehtoisena. Hän oli vapaaehtoinen, koska hänen oli vapautettu terveydellisistä syistä eikä hän ollut suorittanut asepalvelusta. Hän kuvaa sodan julmuutta teoksessa "Le Feu" (1916, "Tuli"), josta hänelle myönnettiin Goncourt-palkinto vuonna 1916. Teos oli kotimaassaan heti menestys.
Barbusse oli kommunisti, ja vuonna 1919 hän ryhtyi julkaisemaan aikakauslehteä "Clarté". Hän kirjoitti myös samannimisen kirjan, ja ne loivat pohjan hänen perustamalleen kansainväliselle Clarté-järjestölle. Hän liittyi kommunistipuolueeseen 1923 ja kävi Neuvostoliitossa useita kertoja.
Hänen muita teoksiaan ovat "Russie" (1930) ja "Staline" (1935) joissa hän puolustaa neuvostokommunismia.
Ethelbert Lort Phillips
Ethelbert Edward Lort Phillips (1857 – 1943) oli englantilainen harrastajalintutieteilijä.
Lort Phillips tutki Afrikan linnustoa vuosina 1884–1895, ja nimesi useita alalajeja sekä lyhytpyrstökiurun ("Pseudalaemon fremantlii"). George Ernest Shelley nimesi somaliantaskun ("Oenanthe phillipsi") vuonna 1885 hänen kunniakseen. Lort Phillips harrasti myös suurriistan metsästystä Afrikassa.
Lort Phillips toimi Dartmouthin pormestarina vuosina 1910–1911.
Lort Phillips avioitui vuonna 1891 Louisa Jane Forbes Gunnisin kanssa.
Dorian Grayn muotokuva (vuoden 1945 elokuva)
Dorian Grayn muotokuva ("The Picture of Dorian Gray") on Albert Lewinin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuvan klassikko vuodelta 1945. Se perustuu Oscar Wilden samannimiseen romaaniin. Elokuva kuvattiin mustavalkoisena, mutta lähikuvat Dorian Grayn muotokuvasta ovat Technicolor-väreissä.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Voitetut Golden Globe -palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Somaliankirjokiuru
Somaliankirjokiuru ("Alaemon hamertoni") on Somalian kotoperäinen varpuslintu. Se elää maan pohjoisosissa ja keskiosan rannikolla. Henry Witherby kuvaili lajin holotyypin Obbiasta 1905.
Kuninkaanrauha
Kuninkaanrauha oli germaaniseen oikeuteen perustuva oikeudellinen käsite, joka tarkoitti kuninkaan nauttimaa tai hänen takaamaansa sovinnon tilaa. Käsitteen piiriin kuului kolme eri tapausta:
Vuoden 1734 lain rikoskaaren 5 luvussa oli kaksi pykälää kuninkaan ja valtakunnan neuvonantajien parjaamisesta. 1 pykälä kuului: "Joka puhuu taikka kirjoittaa parjauksia kuningasta tahi hänen puolisotansa tahi vallanperillistä vastaan, mestattakoon." 2 pykälä kuului: "Joka syyttää kuninkaan ja valtakunnan neuvonantajia, yhtä tahi useampaa, heidän virkansa tähden kunniata loukkaavista asioista, ja ei voi sitä todeksi näyttää, menettäköön myös henkensä. Joka puhumalla tahi kirjoittamalla muutoin heitä herjaa heidän virkansa toimesta, anokoon julkisesti anteeksi, ja sakoitettakoon viisisataa talaria." Suomessa pykälä kumottiin 1866 asetuksella kunnianloukkauksesta.
Suomen vuoden 1889 rikoslain 13 luku sisälsi säännökset väkivallasta ja kunnianloukkauksesta keisaria ja hänen perhettään vastaan. Ne kumosi vuoden 1919 hallitusmuoto (94/1919).
Namibianaavikkokiuru
Namibianaavikkokiuru ("Spizocorys starki"), myös "Eremalauda starki", on lounaisafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Angolan rannikkotasangon, Namibian, Lounais-Botswanan ja Luoteis-Etelä-Afrikan. George Ernest Shelley kuvaili lajin holotyypin Damaramaan Wilsonfonteinista Namibiasta 1902. Laji on nimetty Arthur Starkin kunniaksi.
Putikon junaturma
Putikon junaturma tapahtui talvisodan jälkeen 18. maaliskuuta 1940 Punkaharjulla Putikon rautatieasemalla, kun tavarajuna törmäsi ratapihalla siirtoväkeä kuljettaneeseen junaan. Turmassa kuoli 14 ja loukkaantui 23 henkilöä.
Särkisalmelta tulossa ollut tavarajuna saapui kaarteista alamäkeä Putikon ratapihalle. Samalla raiteella oli kuitenkin jo toinen juna, jonka perässä olleeseen konduktöörinvaunuun tavarajunan veturi törmäsi jarrutuksesta huolimatta. Törmäyksen seurauksena konduktöörinvaunu murskaantui täysin ja syttyi palamaan.
Arthur Stark
Arthur Cowell Stark (1846 Torquay, Englanti – 18. marraskuuta 1899 Ladysmith, Etelä-Afrikka) oli englantilainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Arthur Starkin vanhemmat olivat rautakauppias John ja Anne Stark. Arthur opiskeli Blundell’s Schoolissa ja Clifton Collegessa. Hänen isänsä kuoli vuonna 1863 ja Arthur jatkoi perheen liiketoimia 16-vuotiaana. 26-vuotiaana hän avioitui kaukaisen sukulaisensa Rosa Coxin kanssa ja he muuttivat Weston-super-Mareen. 30-vuotiaana Stark lähti opiskelemaan lääketiedettä Edinburghin yliopistoon.
Vaimonsa kuoltua vuonna 1892 Stark muutti Etelä-Afrikkaan ja asettui Kapkaupunkiin, jossa hän harjoitti lääkärin praktiikkaa ja retkeili ympäri Etelä-Afrikkaa keräten näytteitä South African Museumille, vuodesta 1898 lähtien myös Durban Museumille ja Albany Museumille. Stark muutti Durbaniin hieman ennen toisen buurisodan puhkeamista. Vuonna 1899 hän matkusti Englantiin valvomaan kirjansa "The Birds of South Africa" painatusta. Teoksen oli tarkoitus olla osa Etelä-Afrikan eläimistöä käsittelevästä sarjasta, jota toimitti South African Museumin johtaja William Lutley Sclater. Stark palasi Nataliin syyskuussa 1899 ja toimi brittijoukkojen lääkärinä buurisodassa.
Ladysmithin kaupungin piirityksen aikana Stark asui Royal Hotelissa, kun sinne osui kaksi buurien ampumaa tykinammusta. Hän haavoittui jalkoihin ja menehtyi leikkauspöydälle 18. marraskuuta 1899.
Starkin kunniaksi on nimetty namibianaavikkokiuru ("Eremalauda starki") (George Ernest Shelley 1902).
Kamelianainen (vuoden 1936 elokuva)
Kamelianainen ("Camille") on George Cukorin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1936. Se perustuu Alexandre Dumas nuoremman romaaniin "Kamelianainen". Sen pääosaa näytteli Greta Garbo, ja se on yksi Garbon suurimmista menestyksistä.
Garbo oli tästä elokuvasta 1938 ehdokkaana parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kamelianaisen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Britannian Grand Prix 1949
Britannian Grand Prix 1949 oli Grand Prix -autokilpailu, joka ajettiin 14. toukokuuta 1949. Kilpailu oli toinen Britannian GP, ja se ajettiin Silverstonen radalla. Kilpailun voitti paroni Emmanuel de Graffenried Maseratin 4CLT-autolla.
Sirkka Saari
Sirkka Kyllikki Suortti, kirjailijanimi Sirkka Saari (s. 8. joulukuuta 1913 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Nimellä "Sirkka Saari":
Nimellä "Sirkka Suortti":
Nimellä "Kyllikki Suortti":
British Empire Trophy 1950
British Empire Trophy 1950 oli kaudella 1950 ajettu Formula 1 -osakilpailu, joka ei kuulunut MM-sarjaan. Se ajettiin 15. kesäkuuta 1950 Douglas Circuitilla Douglasin kaupungissa Mansaarella. 36-kierroksisen kilpailun voitti ERA-kuljettaja Bob Gerard.
Morse-potentiaali
Morse-potentiaali kuvaa kaksiatomisen molekyylin ydinten välistä potentiaalienergiaa etäisyyden funktiona. Morse-potentiaali on empiirinen eli koetuloksiin perustuva malli ja ottaa huomioon sen, että todellisten molekyylien potentiaalit eivät ole harmonisia. Morse-potentiaali on saanut nimensä amerikkalaisen fyysikon Philip McCord Morse mukaan.
Morsepotentiaali on muotoa
missä D on sidoksen dissosioitumisenergia, r on keskimääräinen sidospituus ja a on molekyylikohtainen vakio.