hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Juhani Ruotsalainen (sienitieteilijä)
Juhani Ruotsalainen (20. elokuuta 1937 Ruokolahti – 5. helmikuuta 2016) oli huomattava suomalainen sienitieteilijä ja Kuopion yliopiston kunniaprofessori.
Ruotsalainen elätti itsensä nuorena päasiallisesti rakennustöillä. Hän oli kuitenkin myös jo silloin kiinnostunut suomalaisesta luonnosta ja erityisesti kalastuksesta ja sienistä. Hän suoritti kauppaneuvojan kurssin 1982 ja toimi Pohjois-Savon sieniseuran ensimmäisenä puheenjohtajana 12 vuotta. Hän on vaikuttanut useiden etenkin Suomelle uusien sienilajien määrittämiseen. Erityisesti haperot olivat hänen alaansa. Hän opiskeli ja opetti käytännön sienitutkimusta Suomen lisäksi etenkin Virossa ja Italiassa. On huomattava, että vaikka hänellä ei ollut korkeakouluopintoja eikä esimerkiksi vieraiden kielten koulutaitoja, hän oli mukana yhdentoista tieteelle uuden haperolajin selvittämisessä. Hän ei kaihtanut muitakaan sienisukuja. Kansainvälisesti arvostetussa sienilehti Karsteniassa hän ehti myös julkaista. Hänen tutkimustuloksiaan on tarkoitus jukaista myös postuumisti. Kuopion yliopisto promovoi Ruotsalaisen kunniatohtoriksi ansioistaan vuonna 2010.
Italia Almirante Manzini
Italia Almirante Manzini (3. kesäkuuta 1890 Taranto – 15. syyskuuta 1941 São Paulo) oli italialainen näyttelijä.
Näyttelijäperheeseen syntynyt Almirante Manzini aloitti teatteriuransa jo hyvin nuorella iällä. Vuodesta 1911 lähtien hän näytteli myös elokuvissa. Pääosa Giovanni Pastronen "Cabiriassa" (1914) teki Almirante Manzinista yhden italialaisen mykkäelokuvan kuuluisimmista elokuvadiivoista. Hänen muita tunnettuja elokuviansa olivat "Femmina" (1918) ja "Hedda Gabler" (1920). Almirante Manzini perusti vuonna 1919 oman tuotantoyhtiön Manzini Filmin, mutta siirtyi seuraavana vuonna Stefano Pittalugan Fertille, jossa hän näytteli useissa serkkunsa Mario Almiranten ohjaamissa elokuvissa. Almirante Manzini työskenteli välillä teatterissa ja teki vuonna 1926 viimeisen mykkäelokuvansa "La bellezza del mondo". Hänen ainoa äänielokuvansa oli Gennaro Righellin ohjaama "L’ultimo dei Bergerac" vuonna 1934. Näyttelijä muutti sittemmin Brasiliaan, jossa hän esiintyi toisinaan paikallisille italialaissiirtolaisille.
Aquila Films
Aquila Films oli vuosina 1907–1917 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö.
Camillo Ottolenghin johtama liikemiesryhmä perusti Aquila Filmsin Torinossa vuonna 1907. Yhtiö erikoistui pian kaupallisiin melodraamoihin, rikos- ja jännityselokuviin. Aquilan tuotanto kasvoi 55 elokuvaan vuonna 1910 ja 73:een vuonna 1911. Samalla se sai mainetta myös komediasarjoistaan. Vuonna 1912 Aquila ryhtyi valmistamaan pitkiä elokuvia ja sen pääomistajaksi ja taiteelliseksi johtajaksi tuli lakimies Lino Pugliese. Vuoden 1914 jälkeen yhtiö tuotti myös intohimodraamoja. Sen suurimpia menestyksiä olivat "Lo Spettro di Jago" (1912), "Fedora" (1913), "La Bibbia" (1913), "Teodora" (1914) sekä Roberto Robertin vuonna 1916 ohjaamat "La peccatrice" ja "Tenebre". Aquilalla oli laaja kansainvälinen jakeluverkosto, jonka ansiosta sen elokuvat menestyivät myös Britanniassa, Ranskassa, Espanjassa, Venäjällä, Yhdysvalloissa ja Latinalaisessa Amerikassa. Ulkomaanlevityksen supistuminen ensimmäisen maailmansodan seurauksena johti yhtiön sulkemiseen vuonna 1917.
Alberto Collo
Alberto Collo (6. heinäkuuta 1883 Piobesi Torinese – 7. toukokuuta 1955 Torino) oli italialainen näyttelijä.
Collo työskenteli vuodesta 1907 lähtien teatterissa ja Ambrosio Filmin komediaelokuvissa. Hän siirtyi vuonna 1909 Itala Filmille, jossa hän toimi koomikko André Deedin sijaisnäyttelijänä ja esitti huvittavia naishahmoja. Työskenneltyään välillä Savoia Filmillä Collo siirtyi vuonna 1912 Celio Filmille, jossa Baldassarre Negroni teki hänestä romanttisten miespääosien esittäjän. Vuonna 1914 Collo työskenteli Caesar Filmillä ja sen jälkeen Tiberillä.
Collo muistetaan parhaiten Francesca Bertinin, Maria Jacobinin ja Italia Almirante Manzinin kaltaisten mykkäelokuvan diivojen vastanäyttelijänä. Hän palasi teatteriin vuonna 1928 ja esitti myöhemmin muutamia sivurooleja elokuvissa.
Camillo De Riso
Camillo De Riso (20. marraskuuta 1854 Napoli – 2. huhtikuuta 1924 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Pitkän teatteriuran tehnyt De Riso työskenteli vuodesta 1912 lähtien Ambrosio Filmillä, jossa hän muodosti Gigetta Moranon ja Eleuterio Rodolfiin kanssa menestyksekkään koomikkoryhmän. Vuonna 1913 De Riso siirtyi Gloria Filmsille, jossa hän loi oman Camillo-sarjan ja esiintyi Lyda Borellin rinnalla elokuvassa "Ma l’amor mio non muore!" (1913). 1910-luvun loppupuolella De Riso ohjasi muun muassa Leda Gysin ja Francesca Bertinin elokuvia. Hänen komediauransa jatkui 1920-luvun alkuun saakka.
Ferdinand Guillaume
Ferdinand Guillaume (19. toukokuuta 1887 Bayonne – 3. joulukuuta 1977 Viareggio) oli Italian kansalaisuuden ottanut ranskalaissyntyinen mykkäelokuvan koomikko.
Sirkusperheeseen syntynyt Guillaume työskenteli pienestä pitäen klovnina. Julius Antamoro palkkasi hänet vuonna 1910 Cinesille, jossa hän teki pitkän Tontolino-komedioiden sarjan. Vuonna 1911 Guillaume esitti pääosaa Cinesin ensimmäisessä pitkässä elokuvassa "Pinocchio", josta tuli suuri menestys. Samana vuonna Guillaume siirtyi Pasqualille, jolle hän loi Polidor-nimisen komediahahmon. Vuonna 1914 hän perusti oman tuotantoyhtiön Polidor Filmin. Guillaume ohjasi ja näytteli perheenjäsentensä kanssa yli sata lyhyttä Polidor-komediaa, joista vain muutamat ovat säilyneet. Italian elokuvan kriisivuosina 1920-luvun alussa hän palasi näyttämölle, mutta esiintyi 1930-luvun lopulta lähtien jälleen elokuvien sivuosissa. 1950- ja 1960-luvuilla Guillaume teki muutamia nostalgisia rooleja muun muassa Federico Fellinin elokuvissa.
Georg Ullberg
Georg Edwin Ullberg (10. kesäkuuta 1884 Viipuri – 19. toukokuuta 1943) oli suomalainen kivipiirtäjä.
Ullberg opiskeli Viipurin taiteen ystävien piirustuskoulussa 1897–1899 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1904–1907. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn vuonna 1916.
Oskar Rapp
Frans Oskar Rapp (4. lokakuuta 1880 Oulu – 26. joulukuuta 1964) oli suomalainen taidemaalari.
Rapp opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1896–1898 ja 1901–1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1907–1911, 1919, 1923, 1928 ja 1936. Rapp työskenteli ammattimaalarina.
Oskar Rappin poika oli kirjailija ja taidemaalari Tauno Rautapalo, vuoteen 1933 Rapp. Oskar Rappin veli oli taide- ja koristemaalari Alex Rapp.
Jääkiekon maailmancupin 2016 kokoonpanot
Jääkiekon maailmancupin 2016 kokoonpanot joukkueittain. Joukkueet nimesivät turnaukseen kolme maalivahtia, seitsemän puolustajaa ja 13 hyökkääjää.Bouwmeester, Couture, Perry ja O’Reilly nimettiin joukkueeseen muita myöhemmin, elo- ja syyskuussa 2016, loukkaantuneiden Jamie Bennin, Jeff Carterin, Duncan Keithin ja Tyler Seguinin tilalle.
Euroopan yhdistelmäjoukkueeseen kuului pelaajia Euroopan maista pois lukien Suomi, Tšekki, Venäjä ja Ruotsi, joilla oli omat joukkueet kisoissa.
Philipp Grubauer nimettiin ennen turnausta loukkaantuneen Frederik Andersenin tilalle.
Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden yhdistelmäjoukkue koostui kanadalaisista ja yhdysvaltalaisista pelaajista, jotka ovat syntyneet 1. lokakuuta 1992 tai sen jälkeen.Lindholm ja Rakell ja nimettiin joukkueeseen muita myöhemmin, elokuussa 2016, loukkaantuneiden Niklas Kronwallin ja Alexander Steenin tilalle. Tosin ennen kisojen alkua, Rakell totesi ettei ole kykeneväinen pelaamaan, joten hänet korvasi Patrik Berglund. Myöskään Robin Lehner ja Henrik Zetterberg eivät pystyneet osallistumaan turnaukseen, joten heidät korvasi Jhonas Enroth ja Mikael Backlund.
Toni Alfthan-Grönroos
Toni Alfthan-Grönroos (1. kesäkuuta 1870 Viipuri – 17. syyskuuta 1947) oli suomalainen piirustuksenopettaja ja taidemaalari.
Toni Alfthan-Grönroosin vanhemmat olivat viipurilainen kauppias Ferdinand Alfthan (1822–1889) ja Charlotta Adelaide Kuhlström (1827–1917). Hän oli naimisissa vuodesta 1912 lehtori Emil Edvard Grönroosin (1869–1939) kanssa. Toni Alfthanin veljiä olivat vuorineuvos Anton Alfthan ja eversti Max Theodor Alfthan.
Alfthan-Grönroos opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1888–1893, Taideteollisessa keskuskoulussa 1894–1895 sekä Viipurin taiteen ystävien piirustuskoulussa 1897–1901. Alfthan-Grönroos teki 1900-luvun alussa useita opintomatkoja pääasiassa Englantiin ja Saksaan ja opiskeli puupiirrostekniikkaa unkarilaisen Guyla de Kövérin johdolla. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1903–1905, 1907, 1908, 1911, 1912, 1919 ja 1920. Alfthan-Grönroos toimi piirustuksenopettajana vuosina 1896-1901 ja 1926-1937.
Niilo Aspegren
Niilo Georg Aspegren (30. joulukuuta 1894 Helsinki – 28. huhtikuuta 1930) oli suomalainen taidemaalari.
Aspegren opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1915–1917 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1920–1921 ja 1922. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1920, 1921, 1923, 1925, 1926, 1928 ja 1930. Aspegren työskenteli kirjeenkantajana.
Hanna Bergh
Hanna Bergh (8. syyskuuta 1864 Helsinki – 3. toukokuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Bergh opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1881–1884. Bergh sai vaikutteensa maalauksiinsa ranskalaisesta realismista.
Wurtz-reaktio
Wurtz-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa organohalogeeniyhdisteet, alkyyli- tai aryylihalogeenit, reagoivat metallisen natriumin vaikutuksesta muodostaen hiilivedyn, jossa on uusi kovalenttinen sidos hiiliatomien välillä. Reaktio kuuluu siis kytkentäreaktioihin. Wurtz-reaktio on nimetty kehittäjänsä Charles-Adolphe Wurtzin mukaan ja hän raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1855.
Wurtz-reaktio tapahtuu sekä alifaattisille että aromaattisille organohalogeeniyhdisteille, käytetyimpiä ovat organobromidit, jotka ovat helppoja valmistaa ja riittävän reaktiivisia. Alifaattisten ja aromaattisten organohalidien välistä reaktiota kutsutaan usein Wurtz–Fittig-reaktioksi. Metallina reaktiossa käytetään useimmiten natriumia, mutta myös litiumia ja hopeaa, rautaa, kuparia, indiumia, lantaania ja mangaania voidaan käyttää. Wurtz-reaktiota ei yleensä käytetä kahden erilaisen alifaattisen organohalogeenin ristikytkentäreaktioissa, koska tällöin muodostuu usean tuotteen reaktioseos, josta eri tuotteet ovat hyvin vaikeasti erotettavissa. Kaksi halogeeniatomia sisältävät yhdisteet muodostavat rengasrakenteisia yhdisteitä ja renkaan koko voi olla kolmesta kuuteen atomiin. Tätä on hyödynnetty esimerkiksi bisyklobutaanin valmistuksessa. Liuottimena reaktiossa käytetään usein dietyylieetteriä.
Wurtz arveli reaktion tapahtuvan radikaalimekanismilla. Todisteita tätä vastaan ovat kuitenkin havaitut organometallivälivaiheet, joita on eräissä tapauksissa myös eristetty ja se, että kiraalisten yhdisteiden Wurtz-ei tuota raseemista seosta, mikä olisi tulos, jos reaktio tapahtuisi radikaalimekanismilla. Yleisesti hyväksytty reaktiomekanismi on kaksivaiheinen. Ensimmäisessä vaiheessa natrium reagoi organohalogeeniyhdisteen kanssa muodostaen organonatriumyhdisteen. Tämä yhdiste reagoi toisen organohalogenidin kanssa nukleofiilisella substituutiolla muodostaen varsinaisen tuotteen.
Kuopion torimellakka 1965
Kuopion torimellakka 1965 oli Kuopion torilla 6. syyskuuta 1965 tapahtunut mellakka jonka aikana useiden satojen torille kokoontuneiden nuorten joukko kaatoi toripöytiä ja tukki niillä Puijonkadun liikenteen.
Mellakka sai alkunsa kun poliisi kielsi paria torilla äänekkäästi keskustellutta päihtynyttä nuorta miestä metelöimästä. Miehet eivät kuitenkaan totelleet vaan alkoivat kiertää toria poliisia arvostellen ja heidän mukaansa liittyi myös muita torille kokoontuneita. Joukon johtajat pidätettiin heidän mentyään poliisilaitoksen edustalle mieltä osoittamaan. Tällöin muut mukana olleet palasivat torille ja alkoivat kaataa torilla olleita myyntipöytiä tukkien niillä läheisen Puijonkadun niin että kahdeksan pöydistä rikkoontui.
Mellakan jälkiseurauksena noin 30 nuorta sai sakkoja ja kaksi toripöytien rikkomiseen osallistunutta poikaa tuomittiin 2–4 kuukauden ehdolliseen vankeuteen ilkivallasta ja häiriönteosta. Lisäksi yksi 7-vuotias romanipoika lähetettiin lastenkotiin väkijoukon yllyttämisestä ja poliisiauton kivittämisestä syytettynä. Toimittaja Hannu Karpo teki myöhemmin syksyllä tv-raportin Kuopion mellakasta ja siinä mellakan syiksi arveltiin nuorisotilojen ja nuorisoa kiinnostavan tekemisen puutetta Kuopiossa.
Celio Film
Celio Film oli vuosina 1912–1920 toiminut italialainen elokuvien tuotantoyhtiö.
Asianajaja Gioacchino Mecheri, markiisi Alberto Del Gallo di Roccagiovane ja ohjaaja Baldassarre Negroni perustivat osakeyhtiömuotoisen Celio Filmin Roomassa vuonna 1912. Sen nimi juontuu roomalaisesta Celion kukkulasta, jossa yhtiön konttori ja studiot sijaitsivat. Negroni toimi Celion taiteellisena johtajana ja Maurizio Ravan ohella pääohjaajana vuoteen 1914 saakka, jolloin hän siirtyi Milano Filmsille. Ensimmäisiä näyttelijöitä olivat Francesca Bertini, Emilio Ghione ja Alberto Collo. Käsikirjoittajana työskenteli Augusto Genina ja kuvaajina Giorgino Ricci ja Renato Bini.
Celio Filmistä tuli Cinesin tytäryhtiö vuonna 1913. Samana vuonna se tuotti Bertinin, Ghionen, Collon ja Leda Gysin tähdittämän elokuvan "L’histoire d’un Pierrot", joka oli huomattava kansainvälinen menestys. Seuraavina vuosina Celiolla työskentelivät muun muassa ohjaajat Ivo Illuminati, Mario Bonnard ja Carmine Gallone sekä näyttelijät André Habay, Carlo Benetti, Ettore Petrolini, Mario Ferrari, Maria Jacobini, Mary Cleo Tarlarini ja Nini Dinelli. Yhtiö liittyi Unione Cinematografica Italiana -konsortioon vuonna 1919 ja seuraavana vuonna se lopetti toimintansa.
Sampo Rosenlew Comia
Sampo Rosenlew Comia on Porilaisen Sampo-Rosenlewin pienien ja keskisuurien leikkuupuimureiden mallisarja. Pienemmät Comia mallit korvasivat pitkään tuotannossa olleet 2000-sarjan leikkuupuimurit vuonna 2011. Suuremmat Comia mallit korvasivat 3000-sarjan leikkuupuimurit. Se koostuu 5 eri mallista joista pienen kokoluokan leikkuupuimurieita ovat: Comia C4, Comia C6, Comia C8 ja kokoluokan suuremmat ovat: Comia C10 ja Comia C12. Comia C4:ssä on neljä kohlinta ja C6:ssa ja C8:ssa viisi kohlinta. Isommissa C10 ja C12 on kuusi kohlinta. Comia malleja valmistetaan myös John Deeren väreissä Euroopan markkinoille.
Saint-Léonard-de-Noblat
Saint-Léonard-de-Noblat on kunta keskisessä Ranskassa Haute-Viennen departementissa Akvitania-Limousin-Poitou-Charentesin alueella. Kuntaa halkoo Viennejoki.
Kaupungin nähtävyyksiä on kollegiaalinen kirkko "Collégiale Saint-Léonard de Saint-Léonard-de-Noblat". Se kuuluu UNESCOn maailmanperintöluetteloon osana Santiago de Compostelan pyhiinvaellusreittejä Ranskassa. Kaupungissa on myös museo "Musée Gay-Lussac", joka on omistettu paikalliselle kemistille Louis-Joseph Gay-Lussacille. Kaupungissa on myös rautatiemuseo "Musée HistoRail".
Saint-Just-le-Martel
Saint-Just-le-Martel on kunta keskisessä Ranskassa Haute-Viennen departementissa Akvitania-Limousin-Poitou-Charentesin alueella. Kunnassa järjestetään vuosittain kansainvälinen pilapiirrosfestivaali "Salon international du dessin de presse et d'humour de Saint-Just-le-Martel".
Ex-onnelliset
Ex-onnelliset on Johanna Vuoksenmaan ohjaama draamasarja, jonka esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 12. syyskuuta 2016. Sarjassa näyttelevät muun muassa Miia Nuutila, Mikko Nousiainen, Jarkko Pajunen, Essi Hellén, Jonna Järnefelt, Pertti Sveholm, Mervi Takatalo ja Jussi Puhakka.
"Ex-onnelliset" kertoo uudenlaisesta asunto-osakeyhtiöstä, joka on räätälöity eronneiden lapsiperheiden tarpeisiin. Keskiössä on viisi eri perhettä, joissa vanhemmat ovat juuri eronneet. Perheiden asunnot koostuvat vanhempien omista yksiöistä sekä niiden keskellä olevasta moduulista, jossa sijaitsee lapsien huoneet ja olohuone. Asuntojen seinät avautuvat tietokoneen avulla vanhempien haluamassa aikataulussa.
Sarjan ensimmäisen tuotantokauden kuvaukset alkoivat syksyllä 2015 ja ne päättyivät keväällä 2016. Kauden budjetti oli 1 975 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 100 000 euroa. Kausi esitettiin MTV3-kanavalla syys–marraskuussa 2016.
MTV tiedotti huhtikuussa 2017, että "Ex-onnelliset" saa jatkoa toiselle kaudelle. Kauden kuvaukset alkoivat syksyllä 2017. Kausi julkaistaan ensin C More -suoratoistopalvelussa ja sarja nähdään myöhemmin myös MTV3-kanavalla. Toisella kaudella sarjan näyttelijöistä ovat mukana ainakin Miia Nuutila, Mikko Nousiainen, Jarkko Pajunen ja Essi Hellén. Kaudella tullaan näkemään uusina henkilöhahmoina muun muassa Karoliina Blackburnin ja Eero Ritalan esittämät hahmot.
MTV kertoi tammikuussa 2019 sarjan jatkuvan kolmannelle tuotantokaudelle myöhemmin ilmoitettavana ajankohtana.
Ruotsalainen Bob Films -tuotantoyhtiö suunnittelee sarjasta ruotsinkielistä versiota Ruotsin televisiolle.
merkittävä rooli
Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä MTV3-kanavalla
Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä MTV3-kanavalla
Virala
Virala on Janakkalan keskuksessa sijaitseva kylä. Viralassa sijaitsee Viralanjärvi, ja siellä on on myös ala-aste sekä Viralanjärven tuntumassa sijaitseva leirintäalue, Virala Camping.
Takuya Onishi
Takuya Onishi, (; s. 22. joulukuuta 1975 Tokio, Japani) on japanilainen JAXA:n astronautti. Onishi on ammatiltaan lentäjä. Onishi valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2009. Joulukuussa 2014 hänet valittiin Sojuz MS-01 -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 48 ja varajäseneksi Retkikuntaan 46.
Tatiana Suarez
Tatiana Yadira Suarez Padilla (s. 19. joulukuuta 1990 Covina, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaaottelija ja entinen painija. Hän saavutti MM-pronssia painissa vuosina 2008 ja 2010. Suarez voitti 2016 UFC:n The Ultimate Fighter 23 -vapaaotteluturnauksen.
William Kirby
William Kirby (19. syyskuuta 1759 – 4. heinäkuuta 1850) oli englantilainen hyönteistieteilijä, jota pidetään suurena entomologian kehittäjänä. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli pappi.
Kirby valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1781 ja tuli uskoon vuonna 1782.
Freka Ålander
Fredrik (Freka) Gabriel Ålander (16. heinäkuuta 1883 Helsinki – 11. huhtikuuta 1937) oli suomalainen kuvittaja, mainospiirtäjä ja taidemaalari.
Ålanderin isä oli vaatturimestari Frederik Ålander. Perhe muutti 1880-luvulla kantakaupungista Oulunkylään. Ålanderien "Veräjämäki 11":ssä sijainnut kotitalo tuhoutui tulipalossa lokakuussa 1908 ja Frederik Ålander rakensi 1910 paikalle uuden talon, jossa hän asui tyttärensä kanssa, ja 1908 toisen talon "Jokiniementie 18":aan, jonne hänen poikansa Freka Ålander asettui asumaan. Virolainen kirjailija Friedebert Tuglas asui Freka Ålanderin luona maanpakolaisvuosinaan piileskellessään ohranaa.
Ålander opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1904 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1900, 1902, 1903, 1904 ja 1905.
Ålanderin poikia olivat graafinen suunnittelija Olavi Ålander (s. 1911) ja professori Kyösti Ålander.
Angelica Moser
Angelica Moser (s. 9. lokakuuta 1997) on sveitsiläinen yleisurheilija, joka kilpailee seiväshypyssä.
Hänen isänsä Severin on entinen kymmenottelija ja äitinsä Monika entinen seitsenottelija. Hänen siskonsa Jasmine on myös seiväshyppääjä.
Moser voitti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 tuloksella 407 ja Nanjiangin nuorten kesäolympialaisissa 2014 ylitettyään 436 cm. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän ei selviytynyt karsinnasta finaaliin. Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa tuloksella 435. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui finaalissa seitsemänneksi tuloksella 445 cm, joka sivusi hänen karsinnassa hyppäämäänsä omaa ennätystä.
Moser voitti kultaa Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailussa vuonna 2016 tuloksella 455 cm (alle 20-vuotiaiden Sveitsin ennätys). Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sijoittui 11:nneksi. Hän voitti samana vuonna alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Bydgoszczissa tuloksella 455. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta.
Hän saavutti Sveitsin mestaruuskisoissa kultaa vuonna 2017, hopeaa vuosina 2013 ja 2015, sekä pronssia vuosina 2012 ja 2014. Hän saavutti Sveitsin sisärätojen mestaruuskisoissa kultaa vuonna 2017, hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016.
Hänen ennätyksensä on 461 cm.
Yasemin Can
Yasemin Can (syntyjään Vivian Jemutai; s. 11. joulukuuta 1996) on kenialaissyntyinen turkkilainen kestävyysjuoksija.
Keniassa syntynyt Can on edustanut maaliskuusta 2016 lähtien uutta kotimaataan Turkkia. Hän voitti Euroopan-mestaruuden sekä 5 000 metrin (ajalla 15.18,15) että 10 000 metrin juoksussa (31.12,86) 2016 EM-kisoissa Amsterdamin olympiastadionilla. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja 10 000 metrillä seitsemänneksi. Joulukuussa 2016 hän voitti Chiassa maastojuoksun Euroopan-mestaruuden sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa.
Can saavutti Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hopeaa 3 000 metrin juoksussa Turkin ennätysajalla 8.43,46. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia sekaviestissä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 5 000 ja 10 000 metrillä Bydgoszczissa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 10 000 metrillä 11:nneksi ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Joulukuussa hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden ja sai joukkuekilpailussa pronssia.
Can saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 pronssia 5 000 metrillä ajalla 14.57,63 ja sijottui 10 000 metrillä viidenneksi. Hän voitti samana vuonna maastojuoksun Euroopan-mestaruuden Tilburgissa.
Canin ennätys 3 000 metrillä on 8.36,24 (Dohassa 4. toukokuuta 2018), 5 000 metrillä 14.36,82 (Roomassa 8.6.2017) ja 10 000 metrillä 30.26,41 (Rio de Janeiron olympiakisassa 12.8.2016).
Sarah Van der Wielen
Sarah Van der Wielen o.s. Lahti (s. 18. helmikuuta 1995 Klippan) on ruotsalainen kestävyysjuoksija. Hän on ruotsinsuomalainen.
Van der Wielen karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Toukokuussa 2016 hän rikkoi 26 vuotta vanhan 10 000 metrin Ruotsin ennätyksen ajalla 31.54,87. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui samalla matkalla yhdeksänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrillä 12:nneksi uudella Ruotsin ennätysajalla 31.28,43. Hän saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2017 hopeaa 10 000 ja pronssia 5 000 metrillä. Hän keskeytti 10 000 metriä Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Jonas Halonen
Jonas Tapani Halonen (s. 18. tammikuuta 1995) on norjalainen pikajuoksija.
Halonen kuului Norjan pikaviestijoukkueeseen Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. 100 metrillä hän juoksi ennätyksekseen 10,54 sekuntia Lillehammerissa 19. kesäkuuta 2016. Hänellä on myös Suomen kansalaisuus. Suomessa hän edustaa Turun Urheiluliittoa.
Sergei Wlasoff
Sergei Wlasoff (21. syyskuuta 1859 Pietari – 23. syyskuuta 1924 Venetsia) oli venäläissyntyinen Suomeen asettunut tykistön kapteeni ja taidemaalari.
Wlasoff palveli vuoteen 1917 saakka tykistöupseerina Viaporissa. Hän erosi Venäjän armeijan palveluksesta samana vuonna ja sai 1918 Suomen kansalaisuuden. Wlasoff asui Helsingissä Engelinaukio 13:ssa sijainneessa vuonna 1912 valmistuneessa jugendtalossa, jonka hän osti itselleen. Viimeisinä vuosinaan hän keskittyi maalaamiseen.
Wlasoff suoritti taideopintoja Kristianiassa Norjassa ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1893 ja 1924 välillä.
Eugen Taube
Eugen Taube (4. kesäkuuta 1869 Pietari – 12. maaliskuuta 1913 Espoo) oli venäläissyntyinen Suomessa asunut upseeri ja taidemaalari.
Balttilaiseen aatelissukuun kuuluneen Tauben isä oli insinööri ja vapaaherra Julius Ferdinand Taube. Eugen Taube oli vakinaisessa palveluksessa upseerina Viaporiin sijoitetussa venäläisessä varusväessä. Hän oli harjoittanut taideopintoja todennäköisesti Pietarissa ja hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1892 ja 1893. Taube keskittyi lähes yksinomaan maisemamaalaukseen ja hän teki maalausmatkoja yhdessä taidemaalari Hjalmar Munsterhjelmin kanssa.
Blind Channel
Blind Channel on oululainen yhtye. Se perustettiin vuonna 2013. Yhtye soittaa omien sanojensa mukaan violent popia, joka on raskasta musiikkia, johon on yhdistetty pop -elementtejä, räppiä sekä kevyempää laulua. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran yleisölle vuonna 2013 kotikaupungissaan Oulussa. Maaliskuussa 2016 yhtye solmi keikkamyyntisopimuksen saksalaisen Dragon Productionsin kanssa.
Yhtye on kertonut innoittajikseen Enter Shikarin, 30 Seconds to Marsin sekä vanhemman Linkin Parkin.
Blind Channel osallistui vuonna 2014 järjestettyyn Wacken Metal Battleen. Se pääsi kolmen muun yhtyeen kanssa finaaliin, jonka se voitti päästen esiintymään saksalaiseen Wacken Open Airiin. Yhtye pääsi samana vuonna lämmittelemään innoittajakseen ilmoittamaa Enter Shikaria.
Yhtye julkaisi Save Me -debyyttisinglensä vuonna 2013. Lokakuussa 2014 se julkaisi neljän kappaleen mittaisen EP:n.
Lokakuussa 2015 yhtye ilmoitti siirtyneensä studioon nauhoittamaan debyyttialbumiaan. Helmikuussa se kertoi saaneensa nauhoitukset valmiiksi. Albumin ensimmäisen singlen “Unforgivenin“ yhtye julkaisi jo kesäkuussa 2015. Debyyttialbumi Revolutions julkaistiin 1. lokakuuta 2016. Levy sai positiiviset arvostelut muun muassa Soundilta (4/5 tähteä) ja Kaaoszinelta (9½/10).
Blind Channel valittiin kesäkuussa 2016 kanadalaisyhtye Simple Planin lämmittelijäksi neljälle keikalle, jotka järjestettiin Suomessa sekä kaikissa Baltian maissa. Alkuvuodesta 2017 yhtye toimi lämmittelijänä myös Royal Republicin sekä myöhemmin keväällä myös Amaranthen Suomen kiertueella.
Joulukuussa 2017 Blind Channel kertoi saaneensa toisen studioalbuminsa äänitykset valmiiksi. Ensimmäinen single, "Sharks Love Blood", oli julkaistu jo saman vuoden lokakuussa. Blood Brothers -niminen albumi julkaistiin huhtikuussa 2018. Musicalypse sekä Kaaoszine antoivat molemmat levylle arvosanaksi 9/10.
Helmikuussa Blind Channel lämmitteli Helsingin jäähallissa soittanutta Hollywood Undeadia. Yhtyeiden jäsenet päätyivät keskustelemaan konsertin jälkeen takahuoneessa ja lopulta Blind Channelia pyydettiin Hollywood Undeadin lämmittelijäksi myös neljälle muulle Euroopan kiertueen konsertille. Toukokuussa Blind Channel soitti ensimmäisen kerran Tavastia-klubilla pääesiintyjänä. Albumin julkaisun jälkeen yhtye aloitti kesäkuussa kiertueen, joka sisälsi esiintymisiä niin Suomessa kuin ulkomaillakin.
Marraskuussa 2018 Blind Channel julkaisi ensimmäisen singlen Over My Dead Body kolmannelta albumiltaan.
Joulukuussa 2018 Blind Channel teki kuusi keikkaa Iso-Britanniassa All That Remainsin ja Sevendustin lämmittelijänä. Joulukuussa Blood Brothers sai ehdokkuuden Emma Gaalaan vuoden paras rock-kategoriassa.
Sensuroimaton
Sensuroimaton on rap-artistien Altiksen ja 2:nen:n vuonna 2016 julkaistu albumi. Levy julkaistiin 5. kesäkuuta 2016.
Diana l’affascinatrice
Diana l’affascinatrice (”Viettelijätär Diana”) on vuonna 1915 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Gustavo Serenan ohjaaman romanttisen vakoiluseikkailun pääosaa näyttelee Francesca Bertini.
Diana on vihollisvaltion lähettämä seikkailijatar, jonka tehtävänä on varastaa kapteeni Newselle uskotut linnoituslaitteiden piirustukset. Hän hankkiutuu suhteeseen upseerin kanssa ja saa käsiinsä piirustukset, mutta päättää pelastaa rakastamansa miehen ja kadota sen jälkeen ikuisiksi ajoiksi.
Roomalaisen Caesar Filmin tuottama "Diana l’affascinatrice" on tavanomainen ja juoneltaan epäuskottava mykkäfilmin agenttiseikkailu. Sen arviointia vaikeuttaa säilyneiden osien hajanaisuus ja varsinkin loppuratkaisun puuttuminen. Elokuvan tekevät kiinnostavaksi Francesca Bertinin näyttelijäntyöskentely ja ohjaaja Gustavo Serenan vaihtelevat kuvakulmat. Aikalaiskriitikko piti elokuvaa kaupallisuutta tavoittelevana näyttelijälahjakkuuksien tuhlauksena.
Elokuvan ranskan- ja hollanninkielinen versio on restauroitu Belgian elokuva-arkistossa vuonna 2003. Alkuperäisestä 1654 metrin pituudesta on säilynyt 1232 metriä. Restaurointi on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Gina Lückenkemper
Gina Lückenkemper (s. 21. marraskuuta 1996) on saksalainen pikajuoksija. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Lückenkemper saavutti pronssia sekä 200 metrillä ajalla 22,74 että 4 × 100 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin välierissä ja oli pikaviestissä neljäs. IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa 4 × 200 metrin viestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja sijoittui pikaviestissä neljänneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sai 100 metrillä hopeaa ajalla 10.98 ja pikaviestissä pronssia.
Lückenkemper voitti 200 metrillä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Eskilstunassa 2015 tuulituloksella 22,41. Junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa hänen paras henkilökohtainen saavutuksensa on 200 metrin viides sija Donetskin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista 2013. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin viestissä 2014.
Lückenkemperin ennätys 100 metrillä on 10,95 (2017) ja 200 metrillä 22,67 (2016).
Kämmäkkä
Kämmäkkä on kylä Sastamalan kunnassa Pirkanmaalla. Se sijaitsee Ylistenjärven eteläpuolella lähellä Huittisten rajaa. Kämmäkkä on aikoinaan kuulunut Kiikan kuntaan. Asukkaita kylässä on noin 70.
Kämmäkkä ei ole maarekisterikylä, vaan se on syntynyt Kiikan kylien takamaille. Erämaat ovat erottaneet Kämmäkän Kiikasta ja Tyrväästä, ja lähimmät yhteydet ovat ennen vanhaan olleet Huittisiin päin. Nykyisin kylästä ovat poistuneet palvelut, ja entinen kansakoulu on myyty kyläseuralle.
Bugeat
Bugeat on kunta keskisessä Ranskassa Corrèzen departementissa Akvitania-Limousin-Poitou-Charentesin alueella. Kunnassa on entisen olympiavoittajan Alain Mimounin perustama useiden eri urheilulajien harjoittelukeskus.
Kaatuneiden muistomerkkiin ("Monument aux morts de Bugeat") on kaiverrettu sodassa kaatuneiden kyläläisten nimet. Niitä on ensimmäisestä maailmansodasta 74, toisesta maailmansodasta 11 ja Algerian sodasta 2.
Degeneratiivinen sairaus
Degeneratiivinen sairaus eli rappeuttava sairaus on mikä tahansa sairaus, joka aiheuttaa aikaa myöden haitallisia kudosmuutoksia rappeuttaen siten elimistöä tai muuta kehoa.
Neurodegeneratiiviset sairaudet rappeuttavat lähinnä hermostoa aiheuttaen hermosolujen toimimattomuuden tai kuolemisen. Esimerkki tästä on Alzheimerin tauti. Toiset kaksi yleistä rappeuttavien sairauksien ryhmää ovat sydämeen ja verenkiertojärjestelmään vaikuttavat sairaudet (esimerkiksi sepelvaltimotauti), sekä epätavallista ja liikaa solukasvua aiheuttavat eli neoplastiset sairaudet (esimerkiksi syövät).
Rappeuttavia sairauksia on hyvin monia ja niistä osa liittyy ikääntymiseen. Sairauksia voivat pahentaa normaali kehon kuluminen, huono kunto ja huonot elintavat sairaudesta riippuen. Osa- tai pääsyynä voi olla myös geenit ja siten osa sairauksista voi olla selkeästi perinnöllisiä kuten Huntingtonin tauti. Joskus sairauksien aiheuttajina ovat virukset, myrkyt ja muut kemialliset aineet. Joskus syy on tuntematon.
Jotkin rappeuttavat sairaudet voidaan parantaa, mutta ei aina. Tautia potevan oireita voidaan silti ehkä helpottaa.
Meymac
Meymac on kunta keskisessä Ranskassa Corrèzen departementissa Akvitania-Limousin-Poitou-Charentesin alueella. Alueen politiikassa vaikutti ennen presidentiksi tulemistaan Jacques Chirac.
Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulla perustettu luostari Abbaye Saint-André de Meymac, joka kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin. Luostarissa on nykyään kaksi museota. Arkeologinen museo on nimetty Marius Vazeilles'n mukaan. Hän oli paikallinen arkeologi, joka keräsi ympäröivältä Millevachesin ylängöltä ("Plateau de Millevaches") historiallista esineistöä. Toinen museoista on vuonna 1979 perustettu nykytaiteen museo "Centre d'art contemporain".
Väritehtaanranta
Väritehtaanranta on puisto Vantaalla Tikkurilan suuralueen Kuninkaalan kaupunginosassa Keravanjoen varrella, Tikkurilankosken etelärannalla ja pääradan itäpuolella. Se sijaitsee Tikkurila-osakeyhtiön tehdasalueen ja Keravajoen välissä.
Yhdessä Tikkurilanrannan kanssa se muodostaa kilometrin mittaisen puiston Keravanjoen varren ulkoilureitillä. Puistomaisten alueiden lisäksi siellä on luonnonmukaisia alueita. Puistossa on rautatien alikäytävän lähellä vesiallas, joka on reunustettu luonnonkivellä. Altaassa on suihkulähde.
Hilkka Ahmala
Hilkka Kyllikki Ahmala (myös. Viitanen, 12. marraskuuta 1915 Helsinki – 2. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka 1950–1960-luvuilla oli yksi tunnetuimmista suomalaisen työväenlehdistön toimittajista. Hän oli jo ennen sotavuosia aktiivisesti mukana maanalaisessa kommunistisessa liikkeessä ja joutui toimintansa vuoksi myös vankilaan.
Kansakoulun käynyt Ahmala työskenteli Elannon maitokaupan myyjänä ja lähti 1930-luvun puolivälissä mukaan kielletyn Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaan. Etsivä Keskuspoliisi raportoi hänestä ensimmäisen kerran vuonna 1935. Hän oli Jenny Pajusen ohella yksi sotaa edeltävien vuosien työläisnaisista, joka liikkui aktiivisesti Suomen harvalukuisen vasemmistoälymystön piirissä. Ahmala oli mukana muun muassa Helsingin Työväen Näyttämön toiminnassa, jossa hän näyttelemisen lisäksi lausui runoja. Vuosikymmenen lopulla Ahmala työskenteli kommunistien julkaiseman "Kirjallisuuslehden" konttorissa ja välirauhan aikana 1940–1941 lyhytaikaiseksi jääneen Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran toimistossa. Jatkosodan sytyttyä vuonna 1941, hänen kotoaan löydettiin laittomia lentolehtisiä ja Ahmala suljettiin turvasäilöön.
Moskovan välirauhan jälkeen 1944 hän siirtyi "Vapaan Sanan" toimitukseen ja sieltä edelleen vuonna 1957 perustettuun "Kansan Uutisiin". 1950-luvun alussa hän kuului Suomi–Kiina-seuran hallitukseen ja oli myöhemmin mukana muun muassa Kansan Sivistystyön Liiton toiminnassa. Vuonna 1965 Ahmala käänsi yhdessä Raija Jänicken kanssa Kansankulttuurin julkaiseman satukirjan "Peikon lahja".
Hilkka Ahmalan isä oli työläisrunoilija Kössi Ahmala, jonka valkoiset teloittivat Viipurissa vuoden 1918 sisällissodan loppuvaiheessa. 1930-luvulla hän oli avioliitossa Kauno Viitasen (1912–1992) kanssa.
Neuvic (Corrèze)
Neuvic on kunta keskisessä Ranskassa Corrèzen departementissa Akvitania-Limousin-Poitou-Charentesin alueella.
Kunnan nähtävyyksiä on Henri Queuille omistettu vuonna 1982 perustettu Ranskan vastarintaliikemuseo "Musée de la Résistance Henri Queuille".
Topi Miettinen
Topi Miettinen (s. 18. marraskuuta 1974 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee taloustieteen professorina Hankenilla. Aiemmin Miettinen on työskennellyt muun muassa tutkijana ETLAssa, Helsingin yliopistossa, Max Planck -instituutissa, Tukholman kauppakorkeakoulussa ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa. Miettinen on erikoistunut soveltavaan peliteoriaan ja käyttäytymistaloustieteeseen.
Miettinen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi University College Londonista vuonna 2006.
Anders Jansson
Anders August Jansson (27. tammikuuta 1859 Hellesby, Hammarland, Ahvenanmaa – 22. tammikuuta 1882) oli suomalainen taidemaalari.
Jansson opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1878–1879 sekä Saksassa Düsseldorfin Kunstakademiessa 1880–1881.
Jim Barnes
Velvet James ”Jim” Barnes (13. huhtikuuta 1941 Tuckerman, Arkansas – 14. syyskuuta 2002 Silver Spring, Maryland) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja. NBA:ssa Barnes pelasi seitsemällä kaudella vuosina 1964–1970 ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 1969.
New York Knicks varasi isona laitahyökkääjänä ja sentterinä pelanneen Barnesin NBA:han territoriaalisten varausten jälkeen ensimmäisellä vuorolla . Hänet valittiin vuonna 1965 eseen. Viittä eri NBA-seuraa vuosina 1964–1970 edustanut Barnes voitti sarjan mestaruuden Boston Celticsissä vuonna 1969.
Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa Barnes voitti olympiakultaa Tokiossa 1964.
Woldemar Miettinen
Woldemar Miettinen (27. heinäkuuta 1886 Pietari – 4. maaliskuuta 1962) oli suomalainen restauroija ja taidemaalari.
Woldemar Miettisen isä Antti Miettinen muutti Nilsiästä Pietariin jossa hän toimi hopeaseppänä omassa verstaassaan. Miettinen opiskeli Pietarissa Keisarillisen taiteen edistämisyhdistyksen koulussa 1904–1911 sekä Pietarin taideakatemiassa 1911–1912 ja yksityisesti Dimitrieff-Kavkaskyn johdolla 1912–1914. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1926 ja hänen töitään oli esillä myös Kuopiossa 1939 järjestetyssä Savolaisen taiteen näyttelyssä. Miettinen työskenteli kirjapainoalalla painolaattojen valmistajana ensin Pietarissa ja Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomeen muutettuaan Viipurissa, Kuopiossa ja viimeksi Tilgmannin kirjapainossa Helsingissä.
Pete McCaffrey
John Paul ”Pete” McCaffrey (24. joulukuuta 1938 Tucson, Arizona – 4. maaliskuuta 2012 Belleair, Florida) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
McCaffrey pelasi AAU:ssa ja voitti Yhdysvaltain miesten maajoukkueessa olympiakultaa Tokiossa 1964. Hän pelasi myös Yhdysvaltain neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1963 MM-kilpailuissa.
McCaffrey kuoli 73-vuotiaana Floridan Belleairissa 4. maaliskuuta 2012.
Hirschin raportti
Hirschin raportti (engl. "Hirsch Report") oli Yhdysvaltojen energiaviraston tilaama tutkimus, jossa selvitettiin öljyhuipun ajankohtaa, seurauksia ja vastausta riskien hallitsemiseksi. Raportin virallinen nimi oli "Peaking of World Oil Production: Impacts, Mitigation, and Risk Management". Raportti julkaistiin helmikuussa 2005. Pääkirjoittajana toimi energia-alan asiantuntija Robert L. Hirsch, jonka mukaan raporttia on nimitetty. Raportin johdanto alkoi sanoilla, että öljyhuippu on ennennäkemätön riskienhallintaongelma.
Mauriac (Cantal)
Mauriac on kunta keskisessä Ranskassa Cantalin departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Mauriac on yksi Cantalin departementin vanhimmista kaupungeista. 800-luvulla sinne perustettiin Saint Pierren luostari. Siitä muodostui pyhiinvaelluksen keskus, joka houkutteli lukuisia pyhiinvaeltajia. 1000-luvulla aloitettiin Notre Damen basilikan rakentaminen ja Mauriacista alkoi kehittyä myös markkinakaupunki. Kaupunki jatkoi kasvuaan läpi keskiajan ja siitä muodostui alueensa keskus.
Kunnan nähtävyyksiä on 1000-luvulla perustettu basilika "Notre-Dame-des-Miracles de Mauriac", joka kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin.
Trimetyylialumiini
Trimetyylialumiini (CHAl) on alumiinin organometalliyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa katalyyttinä polymeerien valmistuksessa ja lähtöaineena elektroniikassa.
Trimetyylialumiini on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste täytyy säilöttää suojakaasun alaisuudessa, koska se reagoi erittäin voimakaasti ilman hapen ja veden kanssa muodostaen alumiinihydroksidia, alumiinioksidia, hiilidioksidia ja metaania. Reaktion tuloksena syntyvä metaani voi syttyä palamaan. Reaktio tapahtuu myös -18 °C:n lämpötilassa. Trimetyylialumiini esiintyy kiinteässä ja nestemäisessä olomuodossa tyypillisesti dimeerinä ja kaasumaisessa olomuodossakin dimeeriä esiintyy jonkin verran. Yhdiste liukenee aromaattisiin ja alifaattisiin hiilivetyihin sekä hieman dietyylieetteriin. Proottisten liuottimien kanssa se reagoi. Trimetyylialumiini on Lewis-happo. Yhdiste on voimakas pelkistin
Trimetyylialumiinia voidaan valmistaa metyylikloridin ja alumiinin välisellä reaktiolla. Reaktiossa syntyvä dimetyylialumiinikloridi pelkistetään natriumin avulla trimetyylialumiiniksi. Voidaan käyttää myös alumiinin ja magnesiumin seosta, jossa magnesium toimii pelkistimenä. Toinen tapa on transmetallaatioreaktio, jossa alumiini reagoi dimetyylielohopean kanssa.
Trimetyylialumiinia käytetään alkeenien polymeroinnissa käytettävien Ziegler–Natta-katalyyttien valmistamiseen. Orgaanisissa synteeseissä sitä käytetään myös metyloivana reagenssina, syklopropanoinneissa, ristikytkentäreaktioissa ja konjugaattiadditioissa. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa alumiinioksidiohutkalvoja kemiallisella kaasufaasipinnoituksella.
Henry Iba
Henry Payne ”Hank” Iba (6. elokuuta 1904 Easton, Missouri – 15. tammikuuta 1993 Stillwater, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja.
Iba teki valmentajanuransa yliopistokoripallon parissa. Hän valmensi vuosikymmenien ajan Oklahoma Statea, joka voitti Bob Kurlandin tähdittämänä NCAA:n I-divisioonan mestaruuden vuosina 1945 ja 1946. Iba valmensi kolmissa kesäolympialaisissa myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, joka voitti kultamitalit Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968 ja saavutti ristiriitaisen loppuottelun hävittyään hopeaa Münchenissä 1972. Iba nimettiin Basketball Hall of Fameen jo vuonna 1969 ja FIBA Hall of Fameen vuonna 2007.
Shiratsuyu-luokka
Shiratsuyu-luokka () oli Keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kymmenen alusta. Luokan alukset valmistettiin vuosina 1933-1937 ja ne olivat palveluksessa toisen maailmansodan aikana.
Suikan seisake
Suikka (ratakm 511+000) on lakkautettu seisake Venäjän Karjalassa entisellä Viipuri–Joensuu-radalla. Se avattiin 16. huhtikuuta 1935 ja lakkautettiin syyskuussa 1944.
Englannin mestaruussarjan kausi 2016–2017
Englannin Mestaruussarjan kausi 2016–2017 oli englantilaisen seurajalkapalloilun toiseksi korkeimman sarjatason Mestaruussarjan 13. kausi. Kausi alkoi 6. elokuuta 2016 ja se päättyi 6. toukokuuta 2017.
Kauden päätteeksi Valioliigaan nousivat Newcastle, Brighton Hove Albion ja Huddersfield Town. Ykkösliigaan putosivat Rotherham United, Wigan Athletic ja Blackburn Rovers.
Kausi alkoi 6. elokuuta 2016.
Sijoituksen määrittäminen: 1) Pisteet; 2) Maaliero; 3) Tehdyt maalit.
Tilgmann (yritys)
Tilgmann oli suomalainen Helsingissä vuosina 1869–2000 toiminut kivi- ja kirjapainoalan yritys joka oli aikanaan Suomen ja Euroopan suurin alallaan.
Tilgmannin kirjapainon perusti Saksasta Suomeen vuonna 1862 muuttanut kirjanpainaja ja kivipiirtäjä Ferdinand Tilgmann. Hän perusti Helsinkiin 1869 oman kivipainon ja sittemmin myös kirjapainon, kemigraafisen laitoksen ja korttitehtaan. Tilgmann osti 1872 tontin Lönnrotinkadun ja Annankadun kulmasta jonne rakennettiin sitten useassa vaiheessa 8-kerroksinen punatiilinen kirjapainotalo. Vuonna 1895 yrityksestä muodostettiin Oy F. Tilgmann Ab, jonka toimitusjohtajana Tilgmann oli kuolemaansa saakka. Tilgmann perusti Helsinkiin myös Suomen Pankin setelipainon ja toimi sen johtajana vuodesta 1886.
Tilgmann osti vuonna 1918 Öflund & Petterssonin kirjapainon, Lilius & Hertzbergin kirjapainon, Weilin & Göösin kivipainon, Helsingin Kirja- ja Kivipainon sekä Åbo Stentryckerin kivipainon jotka fuusioitiin emoyhtiöön 1921. Tilgmannin osake-enemmistön omisti vuodesta 1916 alkaen Amos Anderson. Toinen yhtiön omistajista oli Oskar Öflund (1876–1947) jolla oli neljäsosa osakkeista.
Tilgmannin kirjapainotoiminta siirrettiin 1946 vuonna 1944 perustetulle Amos Anderson & Öflund Ab:lle jonka nimeksi muutettiin myöhemmin Oy Tilgmann Ab. Vanha emoyhtiö omisti edelleen kiinteistöjä, sen nimeksi muutettiin 1956 Graafinen Teollisuus Oy ja sen fuusioitiin 1969 Forum Henrici -yhtiöön. Tilgmannin kirjapainotalossa oli 12. heinäkuuta 1960 tuhoisa tulipalo jonka sammutustöissä kuoli kolme palomiestä ja myöhemmin vielä sammutusta johtanut palopäällikkö.
Amos Anderssonin kuoltua 1961 Tilgmannin omistajaksi tuli Konstsamfundet-säätiö. Tilgmannin kirjapainotoiminta alkoi muuttua tappiolliseksi 1960-luvulla ja vuonna 1972 yhtiön kirjapaino siirtyi Espoon Suomenojalle. Kymi Oy osti vuonna 1977 Tilgmannin kirjapainon ja vuonna 1985 omistajaksi tuli Yhtyneet Paperitehtaat. UPM-Kymmene myi Tilgmannin kirjapainotoiminnan vuonna 1999 Editalle joka yhdisti sen vuonna vuonna 1998 hankkimaansa Lauttasaaren Paino Oy:hyn nimellä Edita Label. Edita Labelin vuonna 2002 ostanut Saksalainen perheyhtiö Karl Rauch Verlag Gmbh vuonna 2014 möi yhtiön takaisin suomalaiselle omistajalle tämä otti Tilgmann nimen uudelleen käyttöön.
Tilgmannin entisessä Helsingin painotalossa oli vuodesta 1980 alkaen Eläke-Varman pääkonttori ja vuonna 2008 sinne siirtyi Euroopan kemikaalivirasto.
Leo Lehmussaari
Karl Alf Leo Lehmussaari (26. huhtikuuta 1894 Pori – 20. heinäkuuta 1917) oli suomalainen taidemaalari.
Lehmussaari opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1915 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1916–1917.
Tauno Sarantola
Tauno Johannes Sarantola (15. elokuuta 1930 Noormarkku – 3. syyskuuta 2006 Helsinki) oli rovasti, joka työskenteli useissa Helsingin seurakunnissa.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta 1950 ja vihittiin papiksi 1956.
Hän työskenteli ylioppilaspappina 1968–1961 ja Kulosaaren seurakunnan vt. kirkkoherrana 1961–1962. Oltuaan muutaman vuoden Meilahden seurakunnassa hänet valittiin 1967 Kulosaaren kirkkoherraksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1985. Tämän jälkeen hän toimi Töölön seurakunnan kappalaisena eläkkeelle siirtymiseensä 1992 saakka.
Sarantola muistetaan sanavalmiina ja avarakatseisena. Hänen saarnansa käsittelivät sekä maailman isoja ongelmia että pienen ihmisen vaikeuksia. Kulosaaressa hän sai camillomaisen olemuksensa mukaan lempinimen ”Isä Tauno”.
Hänen pitkäaikainen harrastuksensa oli työskentely kristillisen taiteen parissa. Hän toimi Kristillisen kulttuurin liitossa eri johtotehtävissä 1957–1987. Hänen hallinnollisia kykyjään hyödynnettiin myös muissa kirkon tehtävissä. Hän sai kirkon kulttuuripalkinnon 1999.
Kiikka (taajama)
Kiikka on taajama ja kylä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Taajama oli entisen Kiikan kunnan keskusta, ja vuoden 2009 kuntaliitokseen asti toinen Äetsän kunnan taajamista. Se sijaitsee Kokemäenjoen rannalla kaupungin keskustan ja Pehulan taajaman välissä. Vuonna 2014 taajaman asukasluku oli 1 252.
Kiikan taajama koostuu yhteenkasvaneista Kiikan ja Meskalan kylistä. Kiikka on ollut olemassa viimeistään vuonna 1250, mutta myös Meskala sekä muutamat lähikylät ovat peräisin varhaiskeskiajalta. Kiikasta on löytynyt esihistoriallinen kalmisto ja kirkonmäeltä on löytynyt merovingiaikainen hopea-aarre. Perimätiedon mukaan Meskalassa olisi ollut jo keskiajalla kirkko, mutta ensimmäinen Kiikan kirkko rakennettiin vuonna 1696. Nykyinen Kiikan kirkko on vuodelta 1806.
Kiikan entinen rautatieasema, joka avattiin vuonna 1895 ja suljettiin vuonna 1983, sijaitsee nykyisen taajama-alueen itäpuolella. Kirkon edustalla kulkee niin sanottu Kiikan raitti, joka edustaa 1920- ja 1930-lukujen jugend-tyylistä arkkitehtuuria.
Kiikassa on alakoulu, yläkoulu, kauppa, asiamiesposti, pankki, uimahalli ja apteekki.
Sigrid Lehrbäck
Sigrid Emilia Lehrbäck (26. lokakuuta 1876 Oulu – 20. kesäkuuta 1923 Oulu) oli suomalainen taidemaalari.
Lehrbäckin vanhemmat olivat lastinmittaaja Anders Lehrbäck ja Margareta Suutari. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898–1899 sekä Taideteollisessa keskuskoulussa ja ulkomailla Pariisissa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1899, 1900, 1903, 1904, 1905, 1906 ja 1907. Lehrbäck toimi 1890-luvun lopulla taidemaalari Albert Edelfeltin avustajana ja hän avusti 1897 kenraalikuvernööri, kreivi P. Suvalovin muotokuvan, vuonna 1898 Nikolai II:n muotokuvan sekä myöhemmin Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyä varten 1899 maalatun "Näköala Haikon yli" maalauksen tekemisessä Edelfeltiä.
Lehrbäck oli opettajana Taideteollisessa keskuskoulussa 1900–1918 mutta joutui luopumaan tehtävästä sairauden takia. Hän oli naimisissa vuodesta 1914 Gustav Valdemar Lehtisen kanssa.
Putaja
Putaja on kylä Sastamalan kunnan Suodenniemellä. Kylä sijaitsee Mouhijoen varrella ja sen alueella risteää Vammalan ja Suodenniemen välinen yhdystie ja Valtatie 11. Putajassa on noin 300 asukasta.
Putaja ei ole maarekisterikylä, vaan sen alue kuuluu itseasissa entisen Mouhijärven kunnan Eskolan kylään. Vanha Mouhijoen ylittävä kolmiaukkoinen kivisilta on Putajan tunnusmerkki. Mouhijoen yli on tehty siltoja paikallista Putajan ja Aliskosken sahojen tarpeisiin. Sahatoiminta loppui kylästä 1950-luvulla.
Eckernfördenlahti
Eckernfördenlahti () on Jyllannin niemimaalla, Pohjois-Saksassa, Schleswig-Holsteinin osavaltiossa sijaitseva ja Kielinlahdesta erkaneva Itämeren lahti. Se on noin 17 kilometriä pitkä ja pinta-alaltaan noin 80 neliökilometriä. Lahti erottaa Dänischer Wohldin ja Schwansenin niemet toisistaan.
Lahden perukassa on Eckernförden kaupunki. Muita merkittäviä paikkakuntia lahde rannalla ovat Schwedeneck ja Waabs.
Pauli Murto
Pauli Murto on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee taloustieteen professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa. Murto on aikaisemmin työskennellyt muun muassa akatemiatutkijana Helsingin kauppakorkeakoulussa sekä vierailevana tutkijana MIT:ssa ja opettanut mikrotaloustiedettä Yalen yliopistossa. Hän on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Murto on koulutukseltaan tekniikan tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 2003 otsikolla "On investment uncertainty, and strategic interaction with applications in energy markets".
Bender (täsmennyssivu)
Bender voi tarkoittaa ainakin seuraavia: