hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Marcus Dixon
Marcus Dixon on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Alias". Häntä esittää näyttelijä Carl Lumbly.
Marcus Dixon syntyi Minneapoliksessa, Minnesotassa. Hän meni naimisiin Diane Dixonin kanssa vuonna 1983. Heillä on kaksi lasta, Steven ja Robin. Jack Bristow rekrytoi hänet SD-6:en ja häntä kiellettiin kertomasta työstään kenellekään.
Marcus Dixon työskentelee kenttäagenttina CIA:n salaisessa osastossa, SD-6:ssa, Arvin Sloanen alaisuudessa. Hänen perheensä luulee hänen työskentelevän pankissa. Todellisuudessa SD-6 ei kuulu CIA:han, vaan on osa terroristiorganisaatio Allianssia, mutta henkilökunnan suuremman osan tapaan Dixon on tästä tietämätön. Hänen työparinsa Sydney Bristow tietää totuuden ja työskentelee oikealle CIA:lle kaksoisagenttina. Myöhemmin Dixon alkaa epäillä Sydneytä, mutta tämä vakuuttaa toimivansa yhteisen hyvän puolesta.
Toisella kaudella Sydney kertoo Dixonille totuuden SD-6:sta ja pyytää häneltä apua organisaation kaatamiseksi. Petetty Dixon avustaa Allianssin alasajossa ja kertoo Diane-vaimolleen totuuden. Katkerana hän ei aluksi tahdo olla tekemisissä Sydneyn eikä CIA:n kanssa, mutta siirtyy myöhemmin CIA:n palvelukseen.
Kauden lopulla CIA jäljittää karkuteille lähteneen Sloanen ja Dixon ampuu vahingossa tämän vaimon, Emilyn. Kostoksi Sloane laittaa pommin Dixonin autoon, mutta Diane menehtyy iskussa, mikä saattaa Dixonin hetkeksi henkiseen kriisiin.
Kaksi vuotta myöhemmin Dixon on Los Angelesin päämajan johdossa. Ihmiset ovat luulleet Sydneyn kuolleen kaksi vuotta sitten, mutta Dixon oli yksi harvoista, joka tiesi hänen olevan elossa. Myöhemmin Dixonin lapset Steven ja Robin siepataan Liiton toimesta, mutta heidät pelastetaan.
Neljännellä kaudella Dixon värvätään kenttäagentiksi CIA:n salajärjestöön, APO:on. Hänellä on suhde CIA:n johtaja Hayden Chasen kanssa. Kauden lopulla Elena Derevkon etsintäoperaatiossa Dixonia ammutaan, mutta hän selviää. Dixon työskentelee APO:ssa sarjan loppuun asti. Sarjan lopussa näytetään muutamia vuosia eteenpäin, jolloin Dixon on CIA:n apulaisjohtaja. Hän on myös läheisissä väleissä Sydneyn, Vaughnin ja näiden lasten kanssa.
Antarktiksen laatta
Antarktiksen laatta on mannerlaatta, joka kattaa koko Etelämantereen ulottuen sitä ympäröivien valtamerien alle. Antarktiksen laatalla on yhteistä rajaa Afrikan laatan, Nazcalaatan, Etelä-Amerikan laatan, Indo-Australian laatan sekä Scotian laatan kanssa. Lisäksi sillä on Tyynenmeren laatan kanssa erkaantuva raja, joka muodostaa keskiselänteen.
Antarktiksen laatta on kooltaan likimäärin 60 900 000 neliökilometriä, ja se on mannerlaatoista viidenneksi suurin.
Antarktiksen laatan liike vuodessa on arviolta yksi senttimetri kohti Atlantin valtamerta.
Entäs sitten, Leevi
Entäs sitten, Leevi on Lauri Viidan viimeinen romaani, ja se ilmestyi vuonna 1965. Se oli tarkoitettu trilogian ensimmäiseksi osaksi, mutta Viita kuoli auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin joulun alla teoksen ilmestymisvuonna.
Viita asui romaania kirjoittaessaan kolmannen vaimonsa Anneli Kuurinmaan kanssa Oitissa. Romaanin tapahtumaympäristönä ovat 1930-luvun pulavuodet ja Pispalaa muistuttava seutu. Romaanin käsikirjoitusversioita on Tampereen yliopiston Viita-kokoelmassa. Niiden joukossa on myös näytelmäversio. Teoksen on kääntänyt unkariksi vuonna 1982 Gombár Endre, jälkisanat Gábor Bereczki. Romaani valmistui varsin nopeasti, joulukuun 1964 ja elokuun 1965 välisenä aikana.
Viita oli suunnitellut Leevi Luupäästä kertovaa trilogiaa, ja juuri ennen onnettomuutta ilmestyneen "Entäs sitten, Leevin" piti olla sen ensimmäinen osa. Viita piti seuraavaa osaa esittelevän alustuksen kaksi viikkoa ennen kuolemaansa Järvenpään työväenopistossa. Alustus ilmestyi seuraavana vuonna "Parnassossa". Toisen osan hahmotelmasta on säilynyt 37 sivua, kaksi ensimmäistä lukua; ensimmäisessä luvussa Viita panee Leevin suuhun sanat, joilla hän kohtalonomaisesti viittaa oman työnsä katkeamiseen: ”On parempi, että kuolen kesken työni, kuin että työni kuolee ennen minua.” Toiselle osalle Viita oli Kari Aronpuron mukaan kaavaillut nimeä "Leevi – runoilija".
Romaanin päähenkilö on nuori, hyvin kunnianhimoinen Leevi, joka on juuri tekemässä ensimmäistä romaanikäsikirjoitustaan. Kirjailija kuvaa hienovaraisen ironisesti hänen toimekkuuttaan:
”Leevi oli lukaissut pari menestysromaania ja luullut tuota pikaa rahoittuvansa aina maisteriksi saakka. Hän oli jo sentään yhdeksäntoistavuotias, ja koulu oli yhä vuoden vajaa. Yliopistoa ei tarvinnut ajatellakaan, ellei jostakin olisi ollut pulpahtava tuntuva tulolähde.
 Ei muuta kuin kynä käteen ja anna tulla kuin sudenkuraa. Leevi tiesi, mikä naula veti. Hänen lankonsa, joka oli kustannustoimittaja, oli sanonut, että kaikista yrityksistä huolimatta kansan valtava enemmistö oli jäänyt taiteen tavoittamatta.
Yksi romaanin teema on, kuten monissa Viidan runoissakin, soutaminen salmeen. Se kuvaa kaukaista tulevaisuutta. Aila Meriluoto on luonnehtinut romaanin varhaista versiota ”käsittämättömäksi”.
The Gift (Bizzy Bonen albumi)
The Gift on rap-artisti Bizzy Bonen toinen studioalbumi, joka ilmestyi 20. maaliskuuta 2001. ”Fried Day” -kappale esiintyy myös vuoden 2000 elokuvan "Next Friday" soundtrackillä. "The Giftiä" myytiin ensimmäisen viikon aikana 150 000 kopiota, mutta myynti loppui jo kolmen viikon kuluttua.
IQ and Global Inequality
IQ and Global Inequality on Richard Lynnin ja Tatu Vanhasen kirjoittama kirja, joka julkaistiin vuonna 2006. Se on jatkoa samojen tekijöiden teokselle "IQ and the Wealth of Nations" (2002), jossa väitettiin kansakuntien taloudellisen kehityksen erojen selittyvän suurelta osin kansojen keskimääräisillä ÄO-eroilla. Kirjassa vastataan aiemman kirjan saamaan kritiikkiin, esitetään lisää ÄO-testituloksia eri maista ja tarkastellaan ÄO:n yhteyksiä useisiin sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen mittareihin.
Bertrand Marchand
Bertrand Marchand (s. 27. huhtikuuta 1953 Dinan, Ranska) on ranskalainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Marchand vietti koko pelaajauransa Ranskassa, pelaten puolustajana aina 1970-luvulta 1980-luvulle saakka. Hän edusti Stade Rennaisia, Montmorillonia ja Thouarsia.
Marchand aloitti valmentamisen 1980-luvulla valmentaessaan pelaajanakin edustamaansa Thouarsia. Hän valmensi joukkuetta aina vuoteen 1997 asti, kunnes siirtyi Stade Rennaisiin apuvalmentajaksi, sekä nuorten joukkueen valmentajaksi. Pesti kesti aina vuoteen 2002, jonka jälkeen matka jatkui Guingampiin kahden vuoden sopimuksella.
Kaudella 2005–2006 Marchand tuli kesken kauden joulukuussa 2006 Club Africainin päävalmentajaksi ja jatkoi valmentajan myös kauden 2006–2007. Joukkue sijoittui toiseksi, mutta Marchand sai silti lähteä. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi toisen tunisialaisen ES Sahel joukkueen valmentajaksi ja tulos oli tälläkin kertaa sama Tunisian pääsarjassa eli toinen sija. Sitä vastoin joukkue saavutti ensimmäisen Afrikan Mestarien liigan voiton vuoden 2007 marraskuussa ja vuoden 2008 alussa CAF Super Cupin voiton. Siitä huolimatta Marchand ei jatkanut sopimustaan.
2008 Marchand allekirjoitti kolmen vuoden vuoden sopimuksen qatarilaisen Al-Khorin kanssa. Kesäkuussa 2010 Tunisian jalkapalloliitto julkisti Marchandin olevan Tunisian uusi päävalmentaja, jonka olisi tarkoitus valmentaa maata vuoden 2012 Afrikan kisoihin. Marchand oli aikaisemmin ilmoittanut voivansa purkaa sopimuksensa Al-Khorin kanssa mikäli valinta tulisi hänen kohdalleen. Hänellä on myös optio vuoden 2013 Afrikan kisoihin mikäli menestys tyydyttää Tunisian jalkapalloliittoa. Joulukuussa 2010 Marchand erotettiin tehtävistään heikosti sujuneiden karsintojen myötä.
24. syyskuuta 2011 Marchand valittiin marokkolaisen Raja Casablancan päävalmentajaksi. Hänen johdollaan Raja Casablanca ei onnistunut uusimaan Marokon mestaruutta ja kesäkuussa 2012 hän jätti seuran siirtyen qatarilaisen Umm-Salalin peräsimeen. Marchandin johdolla Umm-Salal pelasi kohtuullisen hyvin Qatarin liigan keskikastissa. Ranskalaisvalmentaja sai kuitenkin yllätyspotkut maaliskuussa 2013 seuran ollessa liigassa seitsemäntenä.
Alpha and Omega
Alpha and Omega on rap-artisti Bizzy Bonen kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 19. lokakuuta 2004. Levyn mukana tuli myös DVD, jossa näytettiin kuinka kyseistä albumia oli tehty.
Love Canal
Love Canal on Niagara Fallsin asumalähiö New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Love Canal tuli tunnetuksi 1970-luvulla ympäristöonnettomuudesta. Alueella sijaitsi myrkyllisten aineiden kaatopaikka. Maahan oli haudattu muun muassa dioksiinia. Lähiön asukkaat evakuoitiin 22. toukokuuta 1980, koska alueella ilmeni paljon syöpää ja muita vaikeita sairauksia.
The Beginning and the End
The Beginning and the End on rap-artisti Bizzy Bonen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2004. Albumin julkaisu oli siten erikoinen, että se oli Internet julkaisu ja se julkaistiin vain kuukauden päästä edellisestä The Gift albumista, joka oli ollut suuri pettymys faneille.
Speaking in Tongues (Bizzy Bonen albumi)
Speaking in Tongues on rap-artisti Bizzy Bonen viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2005.
Odeon Records
Odeon Records oli saksalainen vuonna 1903 Berliinissä perustettu levy-yhtiö. Se nimettiin samannimisen pariisilaisen teatterin mukaan ja teatterin kupoli näkyi myös yhtiön logossa.
Toisen maailmansodan aikaan Odeon oli kansallissosialistien hallitsema, ja kun Neuvostoliiton puna-armeija valloitti Berliinin vuonna 1945, tuhosi se suurimman osan yhtiön tehtaasta.
Sodan päätyttyä siitä tuli EMI:n alamerkki, jona se toimi siihen asti, kunnes katosi musiikkibisneksestä 1980-luvun puolivälissä.
Suurin osa The Beatlesin englanninkielisen maailman ulkopuolella ilmestyneistä äänitteistä oli Odeonin julkaisemia. Esimerkkinä länsisaksalainen kokoelma "The Beatles' Greatest" (1965).
Päivähoidon uskontokasvatus
Päivähoidon uskontokasvatus on Suomessa lasten päivähoidossa annettavaa uskonnollista kasvatusta. Uskontokasvatuksen määrää vuonna 1973 säädetyn lain lasten päivähoidosta toinen pykälä, joka lisättiin lakiin vuonna 1983. Kasvatuksessa on kunnioitettava lapsen huoltajien vakaumusta.
Uskontokasvatuksen vaihtoehtona on elämänkatsomustietokasvatus. Esiopetuksen eettinen kasvatus on koko esiopetusryhmälle yhteistä.
Eduskunta päätti maaliskuussa 2015 uudesta varhaiskasvatuslaista, jossa ei enää mainita uskontokasvatusta. Uusi varhaiskasvatuslaki astui voimaan 1.8.2015.
Thugs Revenge
Thugs Revenge on rap-artisti Bizzy Bonen kuudes studioalbumi, joka julkastiin 28. helmikuuta 2006. Albumista on myös ilmestynyt toinen versio, jossa on yksi bonuskappale.
James McTeigue
James McTeigue (s. 29. joulukuuta 1967 Sydney) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänen debyyttinsä ohjaajana oli vuoden 2005 "V niin kuin verikosto", mutta hän oli jo aiemmin toiminut apulaisohjaajana muun muassa Wachowskien "Matrix"-trilogiassa.
McTeigue opiskeli elokuva-alaa Wagga Waggan kampuksella Charles Sturtin yliopistossa. Hänen elokuvauransa alkoi 1980-luvun lopussa. Hän sai Wachowskien kanssa Prometheus-palkintojen erikoispalkinnon vuonna 2007 "V niin kuin verikostosta".
"V niin kuin verikoston" jälkeen McTeigue ohjasi seuraavaksi elokuvan "Ninja Assassin" (2009). Vuonna 2012 valmistui "Korppi", jossa esitetään kuvitteellinen tarina Edgar Allan Poen viimeisistä päivistä. Sen jälkeen hän teki jälleen yhteistyötä Wachowskien kanssa ohjaten osia heidän ja J. Michael Straczynskin Netflix-sarjasta "Sense8" (2015). Samana vuonna ilmestyi myös McTeiguen ohjaama vakoojaelokuva "Survivor".
Arvoperspektiivi
Arvoperspektiivi on kuvaustapa, jossa henkilöiden koko kuvapinnalla on suhteessa heidän sosiaaliseen, poliittiseen tai uskonnolliseen asemaansa. Hallitsija kuvataan suurempana kuin alamaiset, yleensäkin tärkeät henkilöt kuvataan kuin suhteessa kookkaampana kuin ympäristö tai vähemmän tärkeät hahmot.
Arvoperspektiiviä käytettiin vanhan ajan, kuten Mesopotamian taiteen ohella Bysantin ja keskiajan taiteessa.
Lamassu
Lamassu on Assyrian taiteessa esiintyvä sisäänkäyntien vartijahahmo. Lamassut ovat jopa viiden metrin korkuisia eläinhahmoja, jossa yhdistyy ihmisen, härän ja linnun aineksia.
Lamassut olivat hallitsijaa suojelevia henkiä ja taruolentoja. Yleisimmin lamassu oli viisijalkainen ja siivekäs härkä, jolla oli parrakas ihmispää. Lamassun kaltaisia hybridihahmoja on tehty muuallakin, mutta Assyriassa ne olivat erityisen vaikuttavia.
HMS Biter (D97)
HMS Biter (viirinumero D97) oli Yhdysvalloissa rakennettu Avenger-luokan saattuetukialus, joka lainattiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle vuokraus- ja lainaussopimuksen nojalla toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 20. helmikuuta 1939 ja sen köli laskettiin 28. joulukuuta 1939 Sun Shipbuilding and Drydock Companyllä Chesterissä Pennsylvaniassa Yhdysvalloissa C3-tyypin kauppalaivana "MV Rio Parana" yhtenä neljän aluksen sarjasta osana valmiussopimusta. Alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1940 Moore-McCormick Linelle kumminaan linjan varatoimitusjohtajan Robert C. Leen tytär Miss Kay Calder Lee. Yhdysvaltain laivasto lunasti 2. syyskuuta 1941 aluksen muutettavaksi saattuetukialukseksi. Muutostyöt tehtiin 1942 nimellä "BAVG-3" Bethlehemin telakalla New Yorkissa.
Alus otettiin 6. huhtikuuta 1942 saattuetukialuksena palvelukseen, jonka aluksi se kuljetti lentokoneita Välimerelle. Alukselle siirrettiin maaliskuussa 1943 811 laivueen Fairey Swordfish -torpedopommittajat, minkä jälkeen se aloitti saattueiden suojaamisen. Se poistettiin elokuussa 1944 palveluksesta, jolloin se siirrettiin kauppalaivastoon rahtialuksena. Aluksella syttyi tulipalo Greenockissa, minkä jälkeen se sijoitettiin reserviin. Se palautettiin huhtikuussa 1945 Yhdysvaltain hallintaan, minkä jälkeen se makasi ankkurissa.
Aluksella suoritettujen korjausten jälkeen se lainattiin Ranskan laivastolle nimellä "FS Dixmude". Alusta käytettiin aluksi lentokoneiden siirtämiseen Yhdysvalloista Ranskaan, minkä aikana se palveli 1966 hetken aikaa Indokiinassa. Se palasi 1947 kuljetustehtäviin, kunnes se poistettiin palveluksesta 1956. Alus siirrettiin työläisten majoitusalukseksi.
Alus palautettiin 1966 Yhdysvaltain laivastolle, joka sijoitti sen poistolistalle. Alus upotettiin maalilaivana.
Julien Benneteau
Julien Benneteau (s. 20. joulukuuta 1981 Bourg-en-Bresse) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut miesten maailmanlistalla sijalla 26, mutta ei ole voittanut vielä yhtään ATP-turnausta kaksinpelissä, vaikka on ollut finaalissa kahdeksan kertaa. Nelinpelissä hän on voittanut kahdeksan ATP-turnausta.
Vuoden 2006 Ranskan avoimissa Benneteau pääsi puolivälieriin voittamalla Marcos Baghdatisin, Radek Štěpánekin ja Alberto Martínin. Puolivälierän hän hävisi Ivan Ljubicicille. Vuonna 2008 hän pääsi kahdessa ATP-turnauksessa finaaliin. Casablancassa hän hävisi Gilles Simonille ja Lyonissa Robin Söderlingille. Toukokuussa 2009 hän pääsi finaaliin asti Austrian Openissa, mutta hävisi sen Guillermo García-Lópezille 6–3, 6–7(1), 3–6. Marraskuussa 2009 Benneteau otti uransa komeimman voiton, kun hän voitti Paris Mastersin toisella kierroksella maailmanlistan ykköspelaajan, Roger Federerin luvuin 3–6, 7–6(4), 6–4.
Jon Lilygreen
Jon Lilygreen (s. 4. elokuuta 1987 Newport, Wales) on walesilainen laulaja. Hän edusti Kyprosta Eurovision laulukilpailussa 2010 yhdessä The Islanders -yhtyeen kanssa kappaleella ”Life Looks Better in Spring” sijoittuen sijalle 21.
Ahnger
Ahnger ['aŋŋer] on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kujeda
Kujeda () on taajama, maalaiskunta ja Kujedan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Buin varrella 267 kilometriä Permistä etelään. Taajaman kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Asukkaita on 9 800 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1915 rakennetusta rautatieasemasta. Vuonna 1931 siitä tuli Kujedan piirin keskus ja vuonna 1957 kaupunkimainen taajama (myöhemmin se on menettänyt tämän statuksen).
Kujedassa toimii elintarviketeollisuutta, öljyn porausta harjoittava yritys sekä metsätalouksia. Taajamassa on kaksi keskikoulua, ammattikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy "Kujedinski vestnik" (”Kujedan sanansaattaja”).
Jelovo
Jelovo () on kylä, maalaiskunta ja Jelovon piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla 230 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 5 700 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Vuonna 1875 siitä tuli kirkonkylä. 1800–1900-lukujen vaihteessa Jelovo oli tärkeä kaupan ja Kaman jokiliikenteen keskus. Vuonna 1924 kylästä tuli Jelovon piirin keskus. Votkinskin tekojärven rakentamisen yhteydessä osa sen taloista siirrettiin uudelle paikalle.
Jelovossa toimii maatalousyrityksiä ja elintarviketeollisuutta. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, vapaa-ajankeskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy "Iskra Prikamja" (”Prikamjen kipinä”). Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1891–1900 rakennettu Pietari-Paavalin kirkko. Lähistöllä on useita muinaisia asuinpaikkoja.
Tšastyje
Tšastyje () on kylä, maalaiskunta ja Tšastyjen piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman muodostaman Votkinskin tekojärven rannalla 205 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 5 000 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Se on saanut nimensä Kamassa ennen tekojärveä sijainneista saarista. 1700-luvun alussa Tšastyjesta tuli kirkonkylä ja vuonna 1808 Ohanskin kihlakunnan apanaasimaiden hallintokeskus. Vuonna 1918 seudulla käytiin ankaria taisteluja. Vuonna 1924 kylästä tuli Tšastyjen piirin keskus. Votkinskin tekojärven rakentamisen yhteydessä osa siitä siirrettiin uudelle paikalle.
Tšastyjessa toimii elintarviketeollisuutta ja metsäteollisuusyritys. Kylässä on keskikoulu, ammattikoulu, taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo, piirisairaala ja paikallinen TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy "Tšastinskije vesti" (”Tšastyjen sanomat”). Nähtävyyksiä ovat vuonna 1840 rakennettu Ylösnousemuksen kirkko ja Kotšnevin kauppiastalo.
Bolšaja Sosnova
Bolšaja Sosnova () on kylä, maalaiskunta ja Bolšaja Sosnovan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kamaan laskevan Sivan sivujoen Sosnovan varrella 147 kilometriä Permistä lounaaseen. Asukkaita on 4 400 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1716. 1700-luvun lopusta 1900-luvun alkuun siellä oli Siperian (myöhemmin Kazanin) maantien postiasema. Vuonna 1924 kylästä tuli Sosnovan, myöhemmin Bolšaja Sosnovan piirin keskus.
Bolšaja Sosnovassa toimii maatalousyrityksiä, meijeri ja metsätalous. Kylässä on keskikoulu, musiikkikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy "Svetlyi put" (”Valoisa tie”). Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1822–1834 rakennettu Vladimirin jumalanäidin ikonin kirkko.
Karagai
Karagai () on kylä, maalaiskunta ja Karagain piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obvan sivujoen Karagaikan varrella 106 kilometriä Permistä länteen. Asukkaita on 6 800 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuosina 1623–1624. Vuonna 1647 siitä tuli pogostan keskus. Vuonna 1700 Karagai annettiin Stroganovin teollisuussuvulle, ja sen talonpojat liitettiin Otšorin tehtaan yhteyteen. Vuonna 1924 kylästä tuli Karagain piirin keskus.
Karagaissa toimii maatalousyritys, elintarviketeollisuutta ja metsätalous. Kylässä on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy "Priobvinski krai" (”Obvan seutu”). Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1832 rakennettu kivikirkko. Kylän lähellä on luonnonsuojelualue.
Siva (kylä)
Siva () on kylä, maalaiskunta ja Sivan piirin hallinnollinen keskus Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obvan sivujoen Sivan varrella 161 kilometriä Permistä luoteeseen. Asukkaita on 4 900 henkeä (vuonna 2002).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1795. Aluksi se oli Vsevoložskin suvulle kuulunut suurkartano, jonka yhteyteen syntyi myöhemmin myös teollisuutta. 1860-luvulla kylästä tuli Ohanskin kihlakuntaan kuuluneen Sivan kunnan ja vuonna 1924 Sivan piirin keskus.
Sivassa toimii maatalousyrityksiä, elintarviketeollisuutta ja metsäteollisuuslaitoksia. Kylässä on keskikoulu, musiikkikoulu, ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, elokuva- ja vapaa-ajankeskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Paikallislehtenä ilmestyy "Na rodnoi zemle" (”Kotiseudulla”). Kylän lähellä on entinen Vsevoložskien kartanoalue.
Veronosoitus
Veronosoitus on aiemmin käytössä ollut ilmoitus maatilan maaverojen laskennassa käytettävästä veroperusteesta eli veroluvusta ja niistä verokappaleista eli veroparseleista, jotka oli verona suoritettava. Maaverot lakkautettiin Suomessa vuoden 1925 alusta ja samalla veronosoitus siirtyi historiaan.
Aluksi veronosoitukset vahvistettiin vuosittaisten maksuunpanojen yhteydessä. Myöhemmin ne alettiin merkitä maakirjoihin, jolloin niiden luonne muuttui pysyvämmäksi. Varhaisina aikoina verot suoritettiin monenlaisina luonnontuotteina ja monen perusteen mukaan. Vähitellen verotusta yksinkertaistettiin, mutta vasta 9. huhtikuuta 1840 annettu julistus sääti yhden veroluvun käyttöönotosta. Veroluvuksi tuli verorupla. Jokaisesta veroruplasta oli suoritettava 5. maaliskuuta 1841 annetun julistuksen mukaan rahaa 5–24 kopeekkaa, kolme kappaa jyviä (verojyvät tarkoittivat ruista ja ohraa), yksi kappa kauroja, kolme naulaa voita ja kaksi naulaa talia. Uuden 16. heinäkuuta 1886 annetun asetuksen mukaan verorupla tarkoitti 25 litraa jyviä (puolet rukiita ja puolet ohria), 10 litraa kauroja ja 1,17–1,45 markkaa rahaa.
Pavlovski
Pavlovski () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Permin aluepiirin Otšorin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Otšorin varrella 10 kilometriä Otšorin kaupungista kaakkoon. Asukkaita on 3 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1816 perustetusta Stroganovien rautatehtaasta. Vuonna 1941 sinne evakuoitiin Bakusta öljynporauslaitteita valmistava konepaja. Kaupunkimaisen taajaman statuksen Pavlovski sai vuonna 1929.
Nykyään Pavlovskissa toimii konepaja ja maatalousyritys. Taajamassa on keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja sairaala. Nähtävyyksiä ovat 1900-luvun alussa rakennetut Pietari-Paavalin kirkko, tehtaan hallintorakennus, koulu ja mestari Kotšerginin talo. Lähistöllä sijaitsee metsäpuisto ja Otšorin rauhoitusalue.
Pavlovskista on kotoisin mestarihiihtäjä Alevtina Koltšina.
Novoiljinski
Novoiljinski () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Permin aluepiirin Nytvan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman rannalla 9 kilometriä Nytvasta itään. Asukkaita on 3 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1931 perustetusta uittokeskuksesta. Alun perin se kuului Kaman vastarannalla sijaitsevan Novoiljinskojen kylän yhteyteen. Vuonna 1942 Novoiljinski sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Nykyään Novoiljinskojessa toimii puunjalostusteollisuutta. Taajamassa on keskikoulu, metsätekninen koulu, lasten musiikkikoulu, vapaa-ajantalo, kirjasto ja sairaala. Lähistöllä on muinaisia asuinpaikkoja.
Java Developement Kit
Java Development Kit (JDK) on Oracle Corporationin tuote, joka on tarkoitettu Javakehittäjille. Se on ollut Javan esittelystä lähtien eniten käytetty Javan ohjelmistokehityspaketti (SDK). Sun Microsystems ilmoitti 2006 julkaisevansa Java Development Kitin ilmaisena GNU Genereal Public -lisenssin (GPL) alaisena ja lahjotti vuonna 2007 koodin OpenJDK:lle.
Uralski
Uralski () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Permin aluepiirin Nytvan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaman rannalla 13 kilometriä Nytvasta koilliseen. Asukkaita on 8 400 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1948 perustetusta ja edelleen toimivasta vaneritehtaasta. Asutuksen nimenä oli aluksi "Kamskoje poselje". Vuonna 1961 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja nimen "Uralski". Taajamassa on keskikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, museo ja terveysasema.
Tali
Tali tarkoittaa sekä nisäkkäiden ihon talirauhasista erittyvää ihotalia että eläinten rasvakudoksista saatavaa rasvaa. Ihotali muodostuu kuolleista epiteelisoluista, ja sen tehtävänä on suojata ja voidella ihoa.
Kiinteää, hieman kellertävää rasvaa saadaan märehtijöiden, etenkin lampaan ja nautaeläinten, ruhojen rasvakudosta murskaamalla ja sulattamalla sitä 60–70 asteessa sekä poistamalla massasta vesi. Tali koostuu pääasiassa steariinihapon triglyseridista (tristeariini) sekä steariinihapon, palmitiinihapon ja öljyhapon sekaglyserideistä, vapaista rasvahapoista sekä pienestä määrästä kolesterolia. Talia käytetään ravintorasvana sekä saippuan ja kynttilöiden valmistuksessa.
Votkinskin tekojärvi
Votkinskin tekojärvi () on Votkinskin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuosina 1962–1964 syntynyt Kama-joen patoallas Venäjällä Permin aluepiirissä ja Udmurtiassa. Sen pinta-ala on 1120 neliökilometriä, pituus 365 kilometriä, suurin leveys 9 kilometriä ja keskisyvyys 8,4 metriä.
Votkinskin tekojärven rannalla sijaitsevat Permin, Krasnokamskin, Nytvan, Ohanskin, Osan ja Tšaikovskin kaupungit. Järvellä harjoitetaan kalastusta ja laivaliikennettä. Siihen laskevista joista suurimmat ovat Tulva ja Saigatka. Nimitys perustuu voimalaitoksen lähellä sijaitsevaan Votkinskin kaupunkiin.
Matti Kid Hytönen
Matti "Kid" Hytönen (15. huhtikuuta 1942 Helsinki – 19. toukokuuta 2016 Loviisa) oli suomalainen toiminnanjohtaja ja entinen rikollinen, joka avusti entisiä vankeja palaamaan takaisin yhteiskuntaan. Hytönen toimi myös 1970-luvulla iskelmälaulajana ja säveltäjänä sekä myöhemmin journalistina ja viihdekirjailijana.
Matti Hytösen isä oli näyttelijä Hugo Hytönen, ja hän asui isänsä kuoltua aluksi äitinsä kanssa Lallukan taiteilijakodissa. Äiti ei kuitenkaan kyennyt hoitamaan häntä, ja Hytönen oli lapsuudessaan 11 eri kasvatuskodissa.
Murrosikäisenä siihen asti koulussa hyvin menestynyt Hytönen alkoi laiminlyödä koulunkäyntiä ja varastella. Hän joutui lopulta 1957 koulukotiin ja sen jälkeen 1961 ensimmäisen kerran vankilaan. Hytönen on ollut elämänsä aikana vankilassa Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Ranskassa ja Keniassa vuosien 1961–1983 välillä yhteensä 18 kertaa. Vankilassa oloa kertyi kaikkiaan 18 vuotta 7 kuukautta ja 22 päivää. Tuomionsa Hytönen sai petoksista. Motiivina useimmille rikoksille oli Hytösen mukaan tarve hankkia viinaa ja naisia. Vankilatuomioiden välillä Hytönen vietti kulkurielämää sekä Suomessa että ulkomailla.
Hytönen esiintyi iskelmälaulajana 1970-luvun alussa, ja hän teki 1971 myös singlelevytyksiä ("En usko huomiseen", "Hotelli", "Jokainen hetki on samanlainen", "Kuka puolestani itkee", "Kun toisin on", "On jämpti tää", "Viidentoista olin", "Äidille"). Vankilataustansa vuoksi Hytöstä markkinoitiin Suomen Johnny Cashina, ja hänelle keksittiin myös taiteilijanimi "Kid". Lupaavasti alkanut laulajan ura kariutui kuitenkin alkoholin käyttöön.
Hytönen kirjoitti vankilassa istuessaan 1970- ja 1980-luvuilla myös paljon kertomuksia, joita julkaistiin viihdelukemistoissa (Lääkärisarja, RikosPalat ym.). Kertomukset vaihtelivat romanttisista lääkärinovelleista aina rikos- ja pornonovelleihin. Hytönen kirjoitti myös omaelämäkerran nimeltä "Kid, viimeinen kulkuri" ja romaanin "Miljoonan markan mies".
Sittemmin Hytönen pääsi irti vankilakierteestä, ja hän oli vuodesta 2003 alkaen entisiä vankeja auttavan "KRIS-Etelä Suomi ry":n toiminnanjohtajana. Käänne Hytösen elämässä tapahtui 1998, kun hän raitistui ja lopetti päihteiden käytön.
Eduard Marxsen
Eduard Marxsen (23. heinäkuuta 1806 – 18. marraskuuta 1887) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Ignaz von Seyfriedin, Simon Sechterin, Johann Heinrich Clasingin ja Karl Maria von Bockletin johdolla. Hänen omiin oppilaisiinsa lukeutui Johannes Brahms, joka omisti hänelle toisen pianokonserttonsa. Brahmsin opinnot Marxsenin johdolla alkoivat vuonna 1845.
Olaus Sundergelteus
Olaus Marci Sundergelteus (noin 1551 Ulvila – noin 1601) oli Tarton katolinen kirkkoherra ja Vilnan tuomiokirkon kaniikki. Hän toimi vastauskonpuhdistuksen edustajana ja sen vuoksi hänelle annettiin tehtäväksi tehdä suomen kielen kielioppi. Mikäli Sundergeltaus teki kieliopin, se olisi ensimmäinen suomen kielen kielioppi, mutta sitä ei ole löytynyt.
Olaus Sundergelteuksen isä oli Tukholmasta Ulvilaan muuttanut laivuri Markus Sundergelt. Sundergelt joutui muuttamaan monien muiden ulvilalaisten tavoin vastaperustettuun Helsinkiin, mutta palasi sieltä pian takaisin Ulvilaan. Ulvilasta hän muutti myöhemmin Poriin, jonne Ulvilan kaupunkioikeudet siirtyivät. Olaus Sundergelteus oli todennäköisesti opiskellut Turun katedraalikoulussa ja hänet oli vihitty papiksi ennen kuin hän meni opiskelemaan Tukholman kuninkaalliseen kollegioon, jossa hän kääntyi katolisuuteen ja ryhtyi kannattamaan Ruotsin vastauskonpuhdistusta. Vuonna 1579 hänet lähetettiin Olmützin jesuiittakollegioon, jossa hänen tehtävänään oli, opiskelun ohella, valmistella suomen kielen kielioppia. Kielioppi tarvittiin, jotta katolisen kirkon katekismus voitaisiin kääntää suomeksi. Sundergelteuksen mahdollisesti aloittaman kieliopin jatkaminen siirrettiin myöhemmin Johannes Jussoilan tehtäväksi, mutta tästä teoksesta ei ole säilynyt yhtään kopiota nykypäivään asti.
Sundergelteus palasi Ruotsiin prinssi Sigismundin hoviin vuonna 1581. Ruotsin luterilaisen papiston painostuksesta Sundergelteus joutui kuitenkin palaamaan Poriin, osallistuttuaan eräiden muiden katolisuuden kannattajien tavoin hyökkäykseen luterilaista oppia vastaan. Suomesta hän lähti Puolaan, jossa hänet merkittiin vuonna 1585 jäseneksi Braunsbergin jesuiittakollegion eliittiryhmään, Pyhän Neitsyen ilmoituksen kongregaatioon. Kuningas Sigismundin katolisuudesta huolimatta, Kaarle-herttua esti katolisuuden Ruotsissa, ja Sundergelteus jäi Sigismundin hallitsemaan Puolaan. Olaus Sundergelteus toimi ainakin Tarton katolisena kirkkoherrana ja vuonna 1596 hänet mainitaan Vilnan tuomiokirkon kaniikkina.
Mihail Trigoni
Mihail Nikolajevitš Trigoni (, lokakuu 1850 Sevastopol – 18. heinäkuuta 1917 Balaklava, nykyisin osa Sevastopolia) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Mihail Trigoni oli kenraalin poika. Hän valmistui Odessan Novorossijskin yliopistosta. Vuodesta 1875 lähtien hän levitti vallankumouksellista propagandaa sivistyneistön ja upseeriston keskuuteen Ukrainassa. Vuonna 1879 hän liittyi Narodnaja voljan jäseneksi. Lakimiehenä työskennellyt Trigoni oli järjestön toimeenpanevan komitean ensimmäisen kokoonpanon ainoa omalla nimellään toiminut jäsen. Vuonna 1880 hän perusti Narodnaja voljan osaston Odessaan. Trigoni pidätettiin helmikuussa 1881 ja tuomittiin ns. ”kahdenkymmenen oikeudenkäynnissä” kahdeksikymmeneksi vuodeksi vankilaan. Hän kärsi tuomion Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Pähkinälinnan vankilassa. Vuonna 1902 hänet karkotettiin Sahalinille. Vuodesta 1906 lähtien Trigoni asui Krimillä.
Naisen päivä
Naisen päivä (myös nimellä "Koston enkeli", "Day of the Woman", uudelleenjulkaistuna "I Spit on Your Grave") on yhdysvaltalainen vuoden 1978 elokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Meir Zarchi. Suomalaisissa videovuokraamoissa se oli nimellä Koston enkeli. Se kuuluu ns. raiskaus ja kosto -elokuviin, joiden keskeisenä juonena oli raiskaus ja sen jälkeinen kosto ja joiden esikuvana on Wes Cravenin ohjaama "The Last House on the Left". "Naisen päivä" oli raiskaus ja kosto -elokuvien pahamaineisin teos. Siinä kuvattu raiskauskohtaus kestää yli 40 minuuttia.
"Naisen päivä" sai ilmestyttyään murska-arviot kriitikoilta. Esimerkiksi Gene Siskel ja Roger Ebert varoittivat elokuvan inspiroivan naisiin kohdistuvaan väkivaltaan. Ohjaaja Zarchi on puolustanut elokuvaansa sillä, että hän sai inspiraationsa elokuvan tekemiseen jouduttuaan todistamaan raiskaustapausta ja yhteiskunnallisten laitosten välinpitämättömyyttä asialle. Jotkut kriitikot ovatkin yrittäneet nähdä "Naisen päivässä" feminististä sanomaa.
"Naisen päivän" videojulkaisu nousi 1980-luvulla Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuokrauslistojen kärkipaikoille. Se oli suositumpi kuin monet suurten elokuvayhtiöiden tuotteet. Osaltaan juuri "Naisen päivän" suosion jälkeen videosensuuri levisi nopeasti 1980-luvulla.
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa 8.1.1980 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvan esittäminen ja levittäminen Suomessa oli lainvastaista.
Maailmasta
Maailmasta on Roni Martin & Jukka Orma Tanssiinkutsu -yhtyeen moderneja tulkintoja Pentti Saarikosken runokokoelmasta "Maailmasta" vuodelta 1961 Roni Martinin säveltäminä ja Jukka Orman sovittamina kappaleina, jotka saivat ensiesityksensä Helsingin Juhlaviikkojen Huvilateltassa kesällä 2004. Levyssä yhdistyy muun muassa soul, funk, jazz, rock ja flamenco, ja siinä on todennäköisesti ensimmäinen Suomessa levynä julkaistu rock-kokoonpanon ja flamencotanssijan yhteistyö.
Levyn kansi on Rosa Liksomin näkemys Pentti Saarikoskesta eli "Jaloilleen noussut siili". Ilmestymisvuonnaan levy valittiin yhdeksi kriitikoiden vuoden levyistä Helsingin Sanomissa.
Roni Martin (albumi)
Roni Martin on Timmion Recordsin vuonna 2010 julkaisema albumi Roni Martinin soololevy. Valtaosan levyn soittimista on soittanut Martinin lisäksi levyn tuottaja Didier Selin. Lisäksi levyllä vierailee Jukka Orma, Kaari Martin ja Antero Priha. Levyn kannessa on Rosina Wachtmeisterin maalaus Massimo Gatto Della Rocca.
Ronin kappaleista suurin osa on Ronin itsensä tekemiä. Lisäksi kappaleet Tilapäisiä, Jos pitäs ja Balladi unohtamisen helppoudesta on Roni säveltänyt yhdessä Didier Selinin kanssa.
Vaarallinen suhde
Vaarallinen suhde ("Fatal Attraction") on yhdysvaltalainen Adrian Lynen ohjaama jännityselokuva vuodelta 1987. Sen pääosissa ovat Michael Douglas, Glenn Close ja Anne Archer. Elokuva oli ilmestymisvuonnaan suosittu, ja se olikin Yhdysvaltain toiseksi tuottoisin elokuva vuonna 1987. "Vaarallinen suhde" sai myös kuusi Oscar-ehdokkuutta, joihin kuuluivat mm. paras elokuva ja paras naispääosa (Close).
Elokuva kertoo aviomiehestä (Michael Douglas), joka pettää vaimoaan (Anne Archer) tuntemattoman naisen (Glenn Close) kanssa. Häiriintynyt nainen tulee pakkomielteiseksi miehestä, joka torjuu hänet yhden yön suhteen jälkeen.
"Vaarallisen suhteen" menestystä seurasi useita muita elokuvia, jotka olivat kauhu- ja jännityselokuvan välimaastossa. 1990-luvun valeslashereita ovat esimerkiksi "Käsi, joka kehtoa keinuttaa", "Cape Fear", "Vihollinen vuoteessani", "Basic Instinct – vaiston varassa" ja "Shallow Grave – Murhaleikki".
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Vaarallisen suhteen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
HMS Biter
HMS Biter on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Attacker-luokka (saattuetukialus)
Attacker-luokan saattuetukialukset olivat Britannian kuninkaalliselle laivastolle vuokraus-ja lainauslain nojalla luovutettuja Yhdysvaltain laivaston Bogue-luokan aluksia. Luokkaan kuului kaikkiaan yksitoista alusta. Luovutettujen alusten tilalle Yhdysvaltain laivasto tilasi saman nimiset alukset.
Alukset oli aseistettu merimaalien torjuntaan kahdella alakulmilla käytettävällä neljän tuuman tykillä. Aluksille Yhdysvalloissa asennetut tykit vaihdettiin brittiläisiin niiden saavuttua Britteinsaarille. Aluksilla oli ilmapuolustusta varten 8 kappaletta 40 millimetrin ja 10-35 kappaletta 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä. Lentokoneita aluksille voitiin sijoittaa 19-24 kappaletta.
Matthaeus Pipelare
Matthaeus Pipelare (n. 1450 – n. 1515) oli alankomaalainen säveltäjä. Hän toimi reilun kahden vuoden ajan kuoromestarina ’s-Hertogenboschissa – juurikaan muuta hänen elämästään ei tiedetä. Pipelaren tuotantoon kuuluu sekä maallista että hengellistä musiikkia. Hänen teostensa joukossa on esimerkiksi messuja ja motetteja. Häneltä on säilynyt myös chansoneita.
Antti Kauppinen
Antti Kauppinen on filosofian lehtori Trinity Collegessa Dublinissa. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian laitokselta 2008 aiheenaan filosofinen moraalipsykologia. Kauppisen erikoisaloja ovat metaetiikka ja normatiivinen etiikka.
Antti Kauppinen
Langley (mittayksikkö)
Langley ("Ly", "ly") on pinta-alayksikölle saapuvan säteilyn energian mitta. Se on kalori neliösenttimetriä kohti eli cal/cm². Tällöin langley on 41840,00 J/m² eli 41,84 kJ/m2. Langley on nimetty vuosina 1834-1906 eläneen Samuel Pierpont Langley:n mukaan vuonna 1947.
9 Metis
9 Metis (symboli: ) on suurehko pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa asteroidivyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä. Rataelementtiensä mukaan se luetaan päävyöhykkeen asteroideihin. Metisin löysi A. Graham vuonna 1848. Asteroidi sai nimensä kreikkalaisen mytologian Metis-titaanin mukaan.
Metisin ja toisen pääasteroidivyöhykkeen asteroidin nimeltä Amalthea on spektrofotometristen tutkimusten avulla huomattu olevan samaa alkuperää. Niiden uskotaan olevan jäänteitä pikkuplaneettaryhmästä, jonka pienemmät jäsenet ovat hävinneet ajan kuluessa. Ryhmän hajotessaan muodostaneen pikkuplaneetan arvioidaan olleen läpimitaltaan 300-600 kilometriä. Metis-asteroidia ei pidä sekoittaa saman nimiseen Jupiterin kuuhun.
Metis oli yksi monista 1850-luvun tuntumassa löytyneistä asteroideista. Ensimmäisinä löytyneitä asteroideja oli pidetty planeettoina, mutta kun yhä uusia rupesi löytymään vuodesta 1845 (Astraea löytyi kyseisenä vuonna) lähtien kiihtyvällä tahdilla, niin ne menettivät pian asemansa.
Paperipyyheannostelija
Paperipyyheannostelija on käsien pyyhkimiseen tarkoitettu laite, jota käytetään pääasiassa julkissa WC-tiloissa. Laite voi olla elektroninen, jolloin se operoi automaattisesti, tai se voi olla manuaalinen, jolloin paperirullaa on vedettävä itse.
Fenytoiini
Fenytoiini eli 5,5-difenyylihydantoiini (CHNO) on epilepsian ja rytmihäiriöiden hoitamiseen käytettävä lääkeaine. Fenytoiini on hydantoiinin johdannainen. Karbamatsepiini on jossain määrin korvannut fenytoiinin epilepsialääkkeenä.
Fenytoiinia voidaan syntetisoida monella tavalla. Erään synteesin lähtöaineina ovat urea ja bentsiili. Reaktio on emäksellä katalysoitu additioreaktio. Yhdistettä voidaan synteisoida myös bentsofenonista ja ammoniumkarbonaatista.
Fenytoiinin toiminta perustuu natriumionikanavien salpaamiseen ja neuronaalisten solukalvojen tasapainottamiseen. Maksan CYP2C9 on tärkein lääkeainetta metaboloiva entsyymi. Entsyymi hydroksyloi fenytoiinin eli liittää bentseenirenkaaseen hydroksyyliryhmän. Nämä aineenvaihduntatuotteet ovat lääkeaineina tehottomia.
Fenytoiinin sivuvaikutuksia voivat olla silmävärve eli nystagmia, uneliaisuus, ihottuma ja suolisto-oireet. Vakavampi, ja harvinaisempi, sivuvaikutus on lääkkeestä aiheutuva maksatulehdus. Fenytoiinilääkinnän seurauksena foolihappopitoisuudet ihmiskehossa pienenevät. Ruiskeena annettuna yhdiste voi aiheuttaa hypertensiaa. Fenytoiini voi lisätä pienessä määrin sikiön kehittymisvaurioiden riskiä raskauden alkuvaiheessa.
Sähkösuunnittelija
Sähkösuunnittelija on sähkötekniikka-alan ammatti.
Sähkösuunnittelijan tehtäviin kuuluu kaikki rakennuksiin liittyvä sähköistyksen ja kaapeloinnin suunnittelu. Hankkeen tehtävät on kuvattu RT-kortissa, joka tarkoittaa talotekniikan suunnittelun tehtäväluetteloa.
Ištarin portti
Ištarin portti (assyriaksi ܕܵܪܘܲܐܙܲܐ ܕܥܵܐܫܬܲܪ, "Darwaza D'Ishtar") oli Babylonin sisemmän kaupungin kahdeksas portti. Nebukadressar II rakennutti sen noin vuonna 575 eaa. kaupungin pohjoispuolelle.
Seremoniaportti oli omistettu babylonialaiselle jumalattarelle Ištarille. Babylonin muuriin kuulunut portti oli alun perin yksi seitsemästä ihmeestä, kunnes Aleksandrian majakka syrjäytti sen 500-luvulla jaa.
Ištarin portin rakennusaineena olivat lapislatsulin sinisiksi lasitetut tiilet, joissa oli reliefikuvioina sirrušeja eli lohikäärmeitä ja alkuhärkiä. Portin kahdessa tornissa oli hammaslaitainen yläreuna kuten kaupungin muureissa.
Portin katto oli tehty seetristä. Portin läpikulun ja juhlakulkuekadun seinillä oli noin 120 lasitetuista tiilistä tehtyä leijonan kuvaa.
Pergamon-museoon Berliiniin on rakennettu portin rekonstruktio. Materiaalina oli Robert Koldeweyn arkeologisissa kaivauksissa 1902–1914 löytämät osat. Rekonstruktio viimeisteltiin 1930-luvulla. Portti oli alun perin kaksoisportti, mutta Berliinissä on esillä vain portin pienempi etuosa. Laajempi takaosa ei mahtunut museoon, joten sitä säilytetään varastossa.
Portin ja leijonakuvioiden osia säilytetään eri museoissa. Istanbulin arkeologisella museolla on leijonia, lohikäärmeitä ja härkiä. Röhsska Museumilla Göteborgissa on yksi leijona ja yksi lohikäärme. Portin osia on myös muun muassa Louvressa, Münchenissä ja yhdysvaltalaisissa museoissa.
Pienikokoisempi ennallistus portista rakennettiin Saddam Husseinin aikana Irakiin museon sisäänkäynniksi. Portti jäi kesken ja se kärsi vaurioita Irakin sodassa.
Glutetimidi
Glutetimidi ("2-etyyli-2-fenyyliglutarimidi") on piperidindionijohdoksiin kuuluva lääkeaine. Näistä käytetään myös nimitystä piperidiini-sarja, joista ensimmäiset tuotteet onnistuttiin syntetisoimaan vuonna 1952.
Glutetimidin tuotenimi lääkemarkkinoilla oli "Doriden", ja sitä käytettiin unilääkkeenä. Sen vaikutus alkaa noin 30–60 minuutissa ja kestää keskimäärin 6–8 tuntia. Joskus vaikutus on saattanut kestää jopa 10 tuntia, toisinaan vain 4 tuntia. Lääkkeellä on myös lievää spasmolyyttista eli antikonvulsiivista (antiepileptistä) relaksoivaa, lihasjännitystä laskevaa vaikutusta. Sitä ei kuitenkaan käytetty lääkkeenä epilepsiaan.
Glutetimidin siedettävyyttä on pidetty varsin hyvänä. Sen teho on muistuttanut paljolti keskipitkän vaikutuksen omaavia barbituraatteja. Tämä pätee sekä kemiallisen rakenteen että vaikutusten suhteen. Lääke soveltui käytettäväksi barbituurihapon johdosten tavoin, joskaan ei niitä merkittävästi parempana. Pitkäaikaiskäyttö saattoi johtaa tottumiseen eli habituaatioon sekä lääkeriippuvuuteen.
Lääkkeen annoskoko on ollut 500 mg. Lääke otettiin suun kautta, eli peroraalisesti.
Glutetimidi vedettiin myöhemmin markkinoilta siihen liittyneen väärin- ja sekakäytön johdosta. Väärinkäytön laajuudesta ei ole tietoa tässä yhteydessä saatavilla. Glutetimidi oli käytössä Suomessa vielä ainakin 1970-luvun lopulla.
Sivuvaikutuksina joskus on kuvattu esiintyneen ihottumaa, pahoinvointia (nauseaa) ja oksentelua (vomitusta).
Suuret annokset ovat alentaneet radikaalisti verenpainetta eli aiheuttaneet hypotensiota.
Etklorvynoli
Etklorvynoli eli etklorvinoli (etyyli-2-kloorivinyylietinyylimetanoli), "Arvynol" sekä "Placidyl" oli käytössä Suomessa 50-luvulta alkaen. Se on nykyään käytöstä poistettu lääkeaine, mutta sitä oli saatavilla vielä 70-luvun tietämillä. Etklorvynoli on lyhytvaikutteinen unilääke nukahtamisen helpottumista varten. Sen vaikutus kesti keskimäärin 2-5 tuntia. Etklorvynoli kuuluu tertiääristen karbinolien ryhmään, joita onnistuttiin syntetisoimaan 50-luvun keskivälin aikoihin. Lääkeaineen annoskoot ovat vaihdelleet välillä 250–750 mg.
Etklorvynoli oli kapseliin suljettuna nestemäisessä muodossa. Sen vaikutus alkoi suhteellisen nopeasti, noin 15-30 minuutissa. Lääke hajosi myös nopeasti elimistössä, mikä tapahtui maksassa. Samanaikainen alkoholin käyttö saattoi tehostaa etklorvynolin vaikutusta, jopa vaarallisessa suhteessa. Etklorvynolin käytön aikana saattoi kehittyä, tapatottumus eli habituaatio sekä lääkeriippuvuus. Siksi sillä ei katsottu olevan mitään selkeätä etuisuutta barbituraatteihin verrattuna.
Sivuoireina on saattanut esiintyä ihottumaa, joskin vähäisissä määrin. Myös maksavaurioita on kuvattu.
Terapia Fennica TF-74 kuvaa lääkeaineiden myrkytyksiä käsittelevässä osuudessaan, etklorvynolin ja etinamaatin ns. terapeuttista aluetta jopa erittäin kapeaksi. Tämä tarkoittaa lääkkeellä ilmaantuvan varsin herkästi toksisia ominaisuuksia. Lähdetiedon pohjalta jopa 10 x 250 mg:n (yhteismäärä tuolloin 2,5g) kapselin ottaminen olisi voinut koitua fataaliksi. Etklorvynolin aiheuttamia myrkytystiloja on kuvailtu varsin vakaviksi. Pääoireina esitettiin kapillaarivaurion aiheuttama keuhkoödeema (nesteen keräytyminen elimeen) sekä anuria.
Toinen samaan kemialliseen ryhmään kuulunut lääkeaine on ollut etinamaatti (1-etynyylisykloheksyylikarbamaatti). Sen markkinointiniminä on ollut "Valmid" ja "Valamin".
Samaan tertiääristen karbinolien ryhmään lukeutuu vielä kolmas, joskin huomattavasti vähemmän tunnettu nukahtamislääke: metyyliparafynoli eli metyylipentinoli. Sen markkinointinimenä oli ollut "Dormison".
Molempien annosmäärät 500 mg vaikuttavaa ainetta tablettia taikka kapselia kohden.
Djamel Mesbah
Djamel Mesbah (, s. 9. lokakuuta 1984 Zighoud Youcef, Algeria) on algerialais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen keskikenttälaituri. Hän edustaa Serie A:ssä pelaavaa Parmaa.
Mesbah syntyi Algeriassa, mutta muutti jo lapsena Ranskaan Annecy-le-Vieux'iin, jossa hän aloitti jalkapalloilun noin 11-vuotiaana. Tuolloin hän pelasi useimmiten hyökkääjänä. Sittemmin Mesbah muutti Sveitsiin, jossa hän edusti Servetten junioreita ennen kuin sai kutsun edustusjoukkueeseen. Häntä peluutettiin enimmäkseen laitahyökkääjänä ja välillä laitapuolustajana. Yhden kauden jälkeen Mesbah siirtyi Sveitsin suurimpiin seuroihin lukeutuvaan FC Baseliin vuonna 2004. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut ja hänet lainattiin Ranskaan Lorientiin tammikuussa 2006. Peliaikaa ei tullut Mesbahin loukkannuttua ennen avausottelua.
Kesällä 2006 hän allekirjoitti kahden vuoden sopimuksen Aaraun kanssa, jossa peliaikaa tuli runsaasti. Mesbah kuitenkin jatkoi matkaansa Luzerniin heinäkuussa 2008. Hänet kuitenkin lainattiin syyskuussa 2008 Italiaan Serie B:ssä pelanneeseen Avellinoon. Kauden päätyttyä toinen Serie B:ssä pelannut seura Lecce osti Mesbahin heinäkuussa 2009. Avauskausi Leccessä osoittautui menestyksekkääksi joukkueen voitettua Serie B:n kauden päättääksi ja nousi Serie A:han kaudelle 2010–2011.
18. tammikuuta 2012 Mesbah siirtyi neljän ja puolen vuoden sopimuksella AC Milaniin.
Mesbah sai kutsun Algerian maajoukkueeseen toukokuussa 2010, kun Rabah Saâdane nimesi alustavan joukkueen vuoden 2010 MM-kisoihin.
Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Algerian paidassa 28. toukokuuta 2010 Irlantia vastaan.
Toisen ottelunsa Mesbah pelasi vuoden 2010 MM-kisoissa 18. kesäkuuta 2010 Englantia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.
Mesbah valittiin vuoden 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi avausottelunsa alkulohkon toisessa ottelussa Etelä-Koreaa vastaan ja oli myös avauksessa kolmannessa ottelussa Venäjää vastaan. Algerian kisat päättyivät neljännesvälieriin.
Some People Have Real Problems
Some People Have Real Problems on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi vuodelta 2008.
Neuromyotonia
Neuromyotonia, joka tunnetaan myös nimellä Isaacsin syndrooma, on harvinainen neurologinen sairaus, jolle on ominaista jatkuva ei-tahdonalainen lihasaktiviteetti. Sairaus voi olla joko perinnöllinen tai hankittu, joista jälkimmäinen muoto on yleisempi. Hankittuna se voi johtua monenlaisista tekijöistä, kuten esimerkiksi myrkyllisille aineille altistumisesta. Viimeisimpien tutkimusten valossa sairautta pidetään autoimmuunina.
Jatkuva lihasaktiviteetti ilmenee lihasnykinänänä eli faskikulaatioina ja myokymiana. Tyypillisiä oireita ovat myös lihaskrampit, lihasjäykkyys, liikahikoilu ja tuntohäiriöt.
Neuromyotonian diagnosoinnissa voidaan oirekuvan tukena käyttää ENMG-tutkimusta. Verestä voidaan n. 40% tapauksista havaita vasta-aineita jänniteherkille kalium-kanaville (VGKC-Ab).
Sairaudelle ei ole parantavaa hoitoa. Epilepsialääkkeet, kuten muun muassa karbamatsepiini, helpottavat useimmiten oireita merkittävästi.
Lady Croissant
Lady Croissant on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian livealbumi vuodelta 2007. Albumi sisältää kahdeksan Bowery Ballroomissa New Yorkissa äänitettyä live-kappaletta sekä studioraidan "Pictures".
Healing Is Difficult
Healing is Difficult on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi vuodelta 2001.
Isä Ted
Isä Ted ("Father Ted") on katolilaisista papeista kertova brittiläinen komediasarja, jota esitettiin Channel 4 -kanavalla. Sarja kertoo kuvitteellisella "Craggy Islandilla" asuvan kolmen erilaisen papin ja heidän taloudenhoitajansa elämästä. Sarjaa tehtiin 25 jakson verran. Suomessa sarjaa esitettiin MTV3:lla 1990-luvun lopulla. Kolmatta kautta ja jouluspesiaalia ei ole esitetty Suomessa.
We Are Born
We Are Born on australialaisen laulaja-lauluntekijä Sian albumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2010.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Shadows Between the Sky
Shadows Between the Sky on avantgardistisen kitaristi Bucketheadin kahdeskymmenesseitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2010. Se ilmestyi seuraavana päivänä TDRSMusic:sta. Albumi on tyyliltää hyvin samantapainen kuin hänen vuonna 2009 julkaistu A Real Diamond in the Rough -albumi.