hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
The Daily Mail / Staircase
"The Dailymail / Staircase" on englantilaisen taiderock-yhtyeen Radioheadin single, joka julkaistiin 19. joulukuuta 2011. Kappaleet äänitettiin "" -sessioiden yhteydessä ja julkaistiin yhtyeen uuden albumin sivuilla WAV ja MP3 formaatteina.
BBC Radio 1:n haastattelussa yhtyeen kitaristi Ed O'Brien kertoi, että "The Daily Mail" "on pyörinyt jaloissa ainakin kuusi vuotta". Kun yhtye päätti esittää kappaleen "Live From the Basement" -sessioiden yhteydessä, lopullinen sävellys "rakentui yhdessä viikossa", sisältäen yhtyeen jäsenen Jonny Greenwoodin säveltämän puhallinsektion. BBC Radio 6 Music:n haastattelussa O'Brien selitti, että "Staircase" -kappaletta oli työstetty ennen yhtyeen kahdeksannen albumin "The King of Limbs":n äänittämistä, mutta se ei ollut edennyt demoa pidemmälle ennen uuden albumin julkaisemista.
Robert Paredes
Robert Paredes (10. helmikuuta 1948 San Diego, Kalifornia – 20. elokuuta 2005 Coralville, Iowa) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, puhallinsoittaja ja kuvataiteilija. Hän aloitti sävellysopintonsa San Diegon osavaltionyliopistossa David Ward-Steinmanin johdolla. Myöhemmin hän opiskeli useita aineita Iowan yliopistossa, josta hän sai "Master of Arts" -arvon vuonna 1989 ja filosofian tohtorin arvon 1990. Iowassa Paredes sai muun muassa elektronisen musiikin opetusta Kenneth Gaburolta.
Paredes esiintyi huilistina, klarinetistina ja saksofonistina. Hän esitti puhaltimilla taidemusiikkia, jazzia ja lisäksi muun muassa klezmertyylistä musiikkia. Hänen soittoaan kuullaan useilla levytyksillä. Myös Paredesin kuvataidetta esiteltiin näyttelyissä Yhdysvalloissa. Hän kirjoitti muun muassa esseitä.
Paredes opetti Iowan yliopistossa sävellystä, jazzimprovisaatiota ja transkriptointia. Hän myös johti siellä elektronisen musiikin studiota. Hänen sävellystensä joukossa on muun muassa elektroakustisia teoksia.
Paredesilla oli taiteilijaresidenssejä Yhdysvalloissa, Australiassa ja Brasiliassa. Viimeisen sävellyksensä hän sävelsi uruille ("Fleeting Ecologies in an Ontology of Halting"). Hän kuoli syöpään 2005.
Sivaji (elokuva)
Sivaji (joskus myös "Sivaji: The Boss") on vuonna 2007 ilmestynyt intialainen, tamilinkielinen elokuva, jonka on ohjannut Shankar. Elokuvan pääosaa esittää Rajinikanth ja musiikin siihen on säveltänyt A. R. Rahman. Elokuva kertoo Sivaji-nimisen miehen taistelusta Intian korruptiota ja mustaa pörssiä vastaan.
"Sivaji" sai Kansallisen elokuvapalkinnon vuoden parhaista erikoistehosteista.
Vuonna 2012 elokuva julkaistiin uudelleen 3D-formaatissa.
Sivaji
Sivaji tai Shivaji voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Suolajärvi (Kouvola)
Suolajärvi on 5,5 neliökilometrin suuruinen järvi Kouvolassa, Kymijoen vesistön Mäntyharjun reitissä. Se muodostaa yhdessä Niskajärven ja Siikajärven kanssa järvikokonaisuuden, jonka vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Se laskee useiden salmien kautta etelään Verlaan, jossa on KSS Energian voimalaitos (kaksi voimalaitosyksikköä rakennettu 1954 ja 1994).
Suolajärvi on kirkasvetinen, vähähumuksinen ja vedenlaadultaan pääosin lähes luonnontilainen. Vedenlaatu on luokiteltu erinomaiseksi.
Tetraetyyliortosilikaatti
Tetraetyyliortosilikaatti eli tetraetyylisilikaatti tai tetraetoksisilaani (CHSiO) on piihapon ja etanolin muodostama epäorgaaninen esteri. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa silikonien valmistamiseen, pinoitteissa, piidioksidin valmistamiseen ja orgaanisissa synteeseissä.
Huoneenlämpötilassa tetraetyyliortosilikaatti on väritöntä makehahkolta tuoksuvaa nestettä. Yhdiste liukenee hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Tetraetyyliortosilikaatti reagoi veden kanssa hitaasti hydrolysoituen etanoliksi ja piihapoksi, josta kuumennettaessa muodostuu piidioksidia. Hydrolyysin välituotteena muodostuu yhdisteitä, joissa osa etoksiryhmistä on korvautunut hydroksyyliryhmillä. Aineen hydrolyysiä katalysoivat sekä hapot että emäkset.
Tetraetyyliortosilikaattia valmistetaan piitetrakloridin ja etanolin välisellä reaktiolla. Ensimmäisen kerran yhdistettä valmisti näin Von Ebelman vuonna 1846. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on alkuainepiin ja etanolin välinen reaktio, jota katalysoivat eräät siirtymämetallit kuten rauta. Reaktioissa muodostuva tuote puhdistetaan tislaamalla.
Tetraetyyliortosilikaattia käytetään valmistettaessa silikoneja, joita käytetään muun muassa säänkestävissä ja kuumuutta kestävissä sementeissä, laasteissa, maaleissa ja lakoissa. Muita käyttökohteita ovat opalilasin valmistus, aerogeelin valmistus, erittäin puhtaan piidioksidin valmistus CVD-menetelmällä puolijohdeteollisuutta varten ja metallien pinnoitus korroosionkestävyyden parantamiseksi.
Viipurin Uutiset
Viipurin Uutiset oli Viipurissa vuosina 1887–1888 ilmestynyt sanomalehti.
Suomalaisen puolueen ”vanhat” perustivat "Viipurin Uutiset" puolueen ”nuoria” tukeneiden "Viipurin Sanomien" kilpailijaksi. Aluksi kahdesti ja vuonna 1888 kuudesti viikossa ilmestynyt lehti osoittautui kannattamattomaksi, ja sitä kustantaneen Östra Finlands Tryckeri -yhtiön uudet omistajat päättivät lopettaa sen julkaisemisen.
Lehden painosmäärä oli vuonna 1888 reilut tuhatkunta kappaletta. Sen vastaavana toimittajana työskenteli Emil af Hällström (1887–1888) ja päätoimittajina Arthur Edvin Skogberg ja A. Hj. Sallmén (molemmat 1888).
Viipuri (sanomalehti)
Viipuri oli Viipurissa vuosina 1893–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin vanhasuomalaiset perustivat "Viipurin" sen jälkeen kun "Viipurin Sanomat" oli siirtynyt avoimesti nuorsuomalaiselle linjalle. Lehti pysyi kilpailijaansa pienempänä sortovuosiin saakka. Vuoden 1900 alussa "Viipuri" oli kuukauden lakkautettuna, minkä jälkeen kenraalikuvernööri Bobrikov vaati lakkautuksen uhalla päätoimittaja Leander Ikosen eroa. Sen jälkeen lehdestä tuli Akseli Järnfeltin kaudella aktiivinen myöntyvyyspolitiikan kannattaja, jota perustuslailliset boikotoivat.
Vuonna 1903 "Viipurin" kilpailijaksi tuli aluksi myöntyvyyslinjaa noudattanut "Karjala", josta pian muodostui maakunnan valtalehti. Nuorsuomalaisen puolueen oikeiston hallitseman kilpailijan siirtyessä kannattamaan monarkiaa vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa saman aatteen takana ollut "Viipuri" lopetettiin ja kokoomuspuolueen paikalliseksi äänenkannattajaksi jäi suurilevikkisempi "Karjala".
"Viipuri" ilmestyi vuodesta 1894 lähtien kuudesti viikossa. Sen rinnalla julkaistiin aluksi kaksipäiväistä ja vuodesta 1906 lähtien kolmepäiväistä maaseutupainosta. Lehden levikki oli 1900-luvun alussa kuutisen tuhatta kappaletta. Julkaisijana toimi Viipurin Uusi Kirjapaino- ja Sanomalehti Oy. Päätoimittajina työskentelivät Johannes Alin, 1894–1895), Heikki Sariola (1895–1898), Eemil Forsgren (1898–1899), Leander Ikonen (1899–1900), E. Pullinen (1900–1901), Akseli Järnfelt (1901–1904), Kaarle Nestori Rantakari (1904–1905), Juho Torvelainen (1905–1906), Väinö Kivilinna (1906–1908), J. F. Ruotsalainen (1908–1909), F. S. Eljas Pauanne (1909–1913), Väinö Voipio (1913–1914) ja Otto Kotonen (1916–1918).
Viipurin Sanomat
Viipurin Sanomat oli Viipurissa vuosina 1884–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Suomenmielinen "Viipurin Sanomat" syntyi kielipoliittisesti laimean "Ilmarisen" kilpailijaksi. Sen varsinainen perustaja oli F. W. Jalander, jolle lehden omistus siirtyi keväällä 1886. Vuonna 1888 lehti ja sen kirjapaino siirtyivät Vihtori Jaatiselle ja Matti Kurikalle, joiden aikana "Viipurin Sanomista" tuli nuorsuomalaisen linjan kannattaja. Vuodesta 1891 lähtien sen ainoa omistaja oli nähtävästi Kurikka, joka teki konkurssin vuonna 1894. Sen jälkeen lehden omistajaksi tuli Julius Anselm Lyly, joka teki siitä sortovuosina yhden perustuslaillisten johtavista äänenkannattajista. "Viipurin Sanomat" lakkautettiin ensimmäisen kerran syyskuussa 1899, minkä jälkeen sen tilalla ilmestyi erinimisiä tilapäislehtiä. Toinen määräaikainen lakkautus seurasi vuonna 1900 ja maaliskuussa 1901 kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti lehden lopullisesti.
Vuodesta 1891 lähtien varsinaisen lehden rinnalla julkaistiin kaksipäiväistä maaseutupainosta nimellä "Viipurin Sanomat. Supistus". Sen julkaisemista voitiin jatkaa päälehden lakkauttamisen jälkeenkin. "Supistuksen" taakse perustettiin Karjalan Kirjapaino Oy, jonka päälehdeksi muodostui vuodesta 1903 lähtien "Karjala". "Viipurin Sanomat. Supistus" pidettiin kuitenkin hengissä maaseutulehtenä sekä siltä varalta, että "Karjala"-lehti joutuisi lakkautetuksi. "Supistuksesta" lehden nimessä luovuttiin vuoden 1910 alussa, ja vuosien 1917–1918 vaihteessa "Viipurin Sanomat" todella ilmestyikin lakkautetun "Karjalan" korvaajana. Sen jälkeen lehti yhdistettiin "Karjalaan".
"Viipurin Sanomat" ilmestyi vuonna 1885 kahdesti, vuosina 1886–1887 neljästi, vuosina 1888–1895 kuudesti, vuosina 1896–1901 seitsemästi, vuosina 1901–1907 kahdesti, vuosina 1908–1913 kolmesti, vuosina 1914–1916 kahdesti, alkuvuodesta 1917 kolmesti ja lopulta kuudesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 9500 kappaletta vuonna 1900. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät K. A. Castrén (1884–1885), Tyko Hagman (vast. toim. 1885), E. V. Emeleus (1885–1886), F. W. Jalander (1886–1887), Vihtori Jaatinen (1888–1891), Matti Kurikka (1891–1894), J. A. Lyly (1893–1901, vast. toim. 1894–1901) ja Kaarlo Riukuniemi (vast. toim. 1902–1918).
Wiburgs Wochenblatt
Wiburgs Wochenblatt oli Viipurissa vuosina 1823–1832 ilmestynyt saksankielinen sanomalehti.
Lehden julkaisija oli saksankielistä "Wiburgs Mancherley" -kuukausilehteä vuonna 1821 kustantanut kirjanpainaja Anders Cedervaller. Kerran viikossa ilmestynyt "Wiburgs Wochenblatt" sisälsi Pietarin lehdistä otettuja uutisia, viranomaisten kuulutuksia ja tiedotuksia sekä ilmoituksia. Se lakkasi toimittaja Diedrich Andreas Mangeluksen kuoltua ja saksankielisen lehdistön osoittauduttua kaupungissa kannattamattomaksi. Lehden tilalle perustettiin "Sanan Saattaja Wiipurista".
Tähti (sanomalehti)
Tähti oli Turussa vuosina 1863–1867 ilmestynyt sanomalehti.
Frenckellin kirjapainon omistanut Johan Fredrik Granlund perusti "Tähden" täyttämään "Åbo Tidningarin" lakkaamisen jättämää aukkoa Turun sanomalehtikentässä. Granlundin kansanvalistushengessä toimittaman, linjaltaan kristillissiveellisen lehden sisältö oli monipuolinen ja ulkomaanuutisten määrä runsas. Kielikysymyksessä "Tähti" oli maltillisen nuorfennomaaninen. Sen avustajiin kuului muun muassa Elias Lönnrot.
Kerran viikossa ilmestyneen "Tähden" levikki oli pieni ja vuoden 1867 lopussa Granlund lopetti sen kannattamattomana.
Työmiehen Ystävä
Työmiehen Ystävä oli Helsingissä vuosina 1874–1876 ilmestynyt sanomalehti.
Helsingin kansankirjaston hoitaja C. Alb. Gröneberg perusti "Työmiehen Ystävän" tarjoamaan viihdettä ja valistusta työväelle. Kerran viikossa ilmestynyt viihteellinen lehti oli poliittisesti hyvin varovainen. Sen julkaiseminen loppui kannattamattomana.
Turun Lehti
Turun Lehti oli Turussa vuosina 1882–1919 ilmestynyt sanomalehti.
Ruotsinmielisen "Åbo Tidningin" julkaisuyhtiö perusti "Turun Lehden" suomenmielisen "Auran" ja vapaamielisen "Åbo Underrättelserin" yhtiön "Sanomia Turusta" -lehden kilpailijaksi. Kielikysymyksestä vaiennut "Turun Lehti" oli hinnaltaan huokea ja sisällöltään kevyt kansanlehti, jossa oli etupäässä paikallisia uutisia sekä runsaasti kaunokirjallista aineistoa ja piirroskuvitusta.
Lehti levisi laajalle alueelle yli Lounais-Suomen rajojen. Toistaalta laaja levikkialue teki uutisoinnista sattumanvaraista ja karkotti paikallisia ilmoittajia. Lopulta aika ajoi viihdyttävien kansanlehtien ohi ja "Åbo Underrättelseriin" sulautunut yhtiö lopetti lehden tappiollisena.
Turun lehti ilmestyi vuonna 1883 kahdesti ja myöhemmin kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 13 000 kappaletta vuonna 1914. Päätoimittajina työskentelivät suomenruotsalaisten juhlalaulun "Modersmålets sångin" tekijänä tunnettu Johan Fridolf Hagfors sekä vuonna 1919 Lauri Roschier.
Tornio (sanomalehti)
Tornio oli Torniossa vuosina 1898–1901 ilmestynyt sanomalehti.
Kirjaltaja Johan Vilhelm Heickellin perustama "Tornio" oli kaupungin ensimmäinen sanomalehti. Haaparantalaisen "Pohjolan" lakattua se pyrki toimimaan koko Peräpohjolan ja Tornionjokilaakson uutis- ja ilmoituslehtenä. Linjaltaan suomenmielinen ja sortovuosina perustuslailliselle kannalle asettunut "Tornio" lakkautettiin yllättäen sen jälkeen kun se oli julkaissut erään allegoriseksi tulkitun novellin. Heickell onnistui vasta vuonna 1905 perustamaan sen jatkajaksi uuden "Tornion Lehden".
Kaksi kertaa viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vuonna 1899 noin 600 tilaajaa. Sen vastaavina toimittajina työskentelivät Kaarlo E. Ottelin (1898–1899) ja J. W. Heickell (1899–1901).
Tieto-Sanomia Suomen Kansalle
Tieto-Sanomia Suomen Kansalle oli Helsingissä vuosina 1870–1872 ilmestynyt sanomalehti.
Aksel Bernerin toimittaman lehden tarkoituksena oli ”tarita sivistävää ja hyödyllistä lukemista Suomen talonpoikaiskansalle”. Kerran viikossa ilmestyneen pienen kansanvalistuslehden vetonaulana oli piirroskuvien käyttö. Lehden menekki oli kuitenkin heikko ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Harri Kevari
Harri Kevari (s. 25. tammikuuta 1967 Vaasa) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka on toiminut myös jalkapallovalmentajana. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Kevari nousi Vaasan Palloseuran edustusjoukkueeseen 18-vuotiaana loppukaudesta 1985. Hän oli mukana nostamassa joukkuetta Ykköseen vuonna 1991 ja Veikkausliigaan vuonna 1994. Veikkausliigassa Kevari pelasi vuosina 1995–1997 yhteensä 65 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Kaudeksi 1998 Kevari siirtyi Kakkosessa pelanneen Närpes Kraftin pelaajavalmentajaksi saavuttaen heti sarjanousun.
Kevari on käynyt Jalkapallovalmentajakoulun. Kraftin jälkeen hän valmensi VPS:n A-junioreita ja kesken kauden 2006 hänet nimitettiin Steven Polackin tilalle Kokkolan Pallo-Veikkojen valmentajaksi. KPV eteni Suomen Cupin finaaliin, mutta Kevari lopetti valmentamisen kauden jälkeen. Vuosina 2008–2010 Kevari valmensi FC Kiistoa.
Varsinaiselta ammatiltaan Kevari on opistoupseeri ja sotilasarvoltaan luutnantti. Kevari on naimisissa Riitan (o.s. Männistö) kanssa ja heillä on kaksi poikaa: Joonas ja Juuso. Myös Juuso Kevari on pelannut Veikkausliigaa VPS:ssa.
Tapio (sanomalehti)
Tapio oli Kuopiossa vuosina 1861–1888 ilmestynyt sanomalehti.
Kuopion sivistyneistö ja kauppiaskunta perusti "Tapion" ajamaan maltillisen fennomaanista kansansivistyspolitiikkaa. Sen mielenkiinnon kohteita olivat erityisesti koulut ja kansan lukuhalun virittäminen. Lehti onnistui tavoitteessaan niin hyvin, että monin paikoin kaikkia sanomalehtiä kutsuttiin tapioiksi ja seinien päällystämistä sanomalehdillä nimitettiin tapioimiseksi. Pieni ja sivutoimisesti koottu lehti oli kuitenkin jatkuvasti taloudellisissa vaikeuksissa ja 1870-luvulla sen kilpailijaksi tuli voimakkaammin suomenmielinen "Savo". "Tapio" menetti vähitellen asemansa kilpailijalleen ja lopulta se yhdistettiin "Savoon".
Tapio ilmestyi aluksi kerran ja vuodesta 1877 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli parhaimmillaan 1860-luvun alussa yli 600 kappaletta. Toimittajina työskentelivät Karl Mårten Kiljander, Anders Edvin Nylander, Erik Rudbeck ja Anders Gustaf Westerlund (1861–1862), Antti Manninen (1861–1866), Fredrik Ahlqvist (1866), Petter Adolf Aschan (1867–1868), Johan Rännäri (1869–1871), Adolf Wilhem Lindholm (1871–1874), Wilhelm Kukkonen (1875–1879), Matti Hinkula (1880), Kustaa Killinen (1881–1883), August Harald (1883–1884), Otto Wilhelm Heinänen (1885), Antero Pelkonen (1886–1887) sekä August Bernhard Mäkelä ja Otto Tuomi (1888).
Grand Canyon – elämää kaupungissa
Grand Canyon – elämää kaupungissa ("Grand Canyon") on Lawrence Kasdanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1991. Kasdan myös tuotti elokuvan ja kirjoitti käsikirjoituksen yhdessä vaimonsa Megin kanssa. Elokuvan ensemble-tyyliseen roolitukseen kuuluu monia huippunäyttelijöitä tasa-arvoisissa päärooleissa, ja elokuva koostuu useista rotueroja ja yhteiskuntaluokkien eroja pohtivista tarinoista, jotka risteävät toistensa kanssa.
Siirtolaislakimiehenä toimiva Mack (Kevin Kline) on palaamassa myöhään illalla Los Angeles Lakersin baseball-ottelusta, kun hänen autonsa rikkoutuu mustien slummialueella. Hän välttyy väkivaltaiselta ryöstöltä hinausautonkuljettaja Simonin (Danny Glover) oikea-aikaisen saapumisen ansiosta.
Samaan aikaan Mackin vaimo Claire (Mary McDonnell) löytää juoksulenkillään pensaikosta hylätyn vauvan ja saa idean adoptoida tämän. Clairen ja Mackin hyvä ystävä, toimintaelokuvien tuottaja Davis (Steve Martin) alkaa laittaa elämänarvojaan uuteen järjestykseen tultuaan ryöstetyksi ja ammutuksi jalkaan. Hän lupaa omistaa loppuelämänsä väkivallan poistamiseen Hollywood-elokuvista.
Elokuva kertoo miten näiden ihmisten kokemukset ja ratkaisut vaikuttavat heidän ja heidän läheistensä ja työtoveriensa elämään. Elokuvan lopussa päähenkilöt matkustavat yhdessä katsomaan Grand Canyonia ja ymmärtävät yksittäisten ihmisten elämän pienuuden suurten ja pysyvien asioiden rinnalla.
Elokuvan toistuvana avainkuvana käytetään Los Angelesin taivaalla risteileviä poliisihelikoptereita, jotka muistuttavat Vietnamin sodasta tehdyissä elokuvissa nähtyjä taistelukoptereita.
"Grand Canyon" sai pääosin erittäin kiittäviä arvosteluja muun muassa yhteiskunnallisesta ajankohtaisuudestaan. Elokuva voitti Berliinin elokuvajuhlien parhaan elokuvan palkinnon. Elokuva oli ehdolla Golden Globe- ja Writers Guild of America -palkintojen saajaksi, ja sen käsikirjoitus oli ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon.
Kerro, kerro kuvastin
Kerro, kerro kuvastin () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Tarsem Singh. Grimmin veljesten "Lumikki"-satuun perustuvan elokuvan pääosissa esiintyvät Lily Collins, Julia Roberts ja Armie Hammer. Elokuva sai puvustuksestaan Oscar-ehdokkuuden.
Ghassimu Sow
Ghassimu Sow (s. 10. huhtikuuta 1995 Foya, Liberia) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa englantilaista Crystal Palacea.
Sow teki Englannin mestaruussarjan Crystal Palacen kanssa kolmivuotisen ammattilaissopimuksen huhtikuussa 2012. Toukokuussa 2014 Crystal Palace lainasi hänet kolmeksi kuukaudeksi suomalaiseen FC Honkaan. Sow kuitenkin jätti Hongan jo kesäkuun lopussa.
Suuruusharha
Suuruusharha eli suuruusharhaluulo on harhaluulo, jossa henkilö kuvittelee olevansa jotain suurta. Suuruusharhasta kärsivällä on virheellinen, epärealistisen suurenteleva käsitys omasta merkityksestä, vallasta ja identiteetistä. Suuruusharhasta kärsivä saattaa luulla olevansa erittäin varakas, vaikutusvaltainen tai jopa kaikkivoipainen, jumala. Suuruusharhasta kärsivälle hänen virheellinen suuruutensa on täyttä totta.
Suuruusharha on yksi harhaluuloista. Suuruusharha saattaa sisältyä esimerkiksi skitsofrenian tai harhaluuloisuushäiriön oireisiin, mutta suuruusharhoja ei esiinny näissä sairauksissa läheskään aina. Suuruusharha on yleinen oire kaksisuuntaisen mielialahäiriön maanisessa vaiheessa.
Donkey Kong Jet Race
Donkey Kong Jet Race, Pohjois-Amerikassa nimellä Donkey Kong Barrel Blast ja Japanissa nimellä Donkey Kong Barrel Jet Race on Nintendon julkaisema ajopeli Wiille. Peli julkaistiin alun perin Japanissa 28. kesäkuuta 2007.
Pelissä hahmot ajavat rakettitynnyreillä. Pelaaja ohjaa niitä käyttäen Wii Remotea ja Nunchukia.
Tampereen Lehti
Tampereen Lehti oli Tampereella vuosien 1898–1899 vaihteessa ilmestynyt sanomalehti.
Lehden julkaisijan ja vastaavan toimittajan Eino Wallinin tarkoituksena oli luoda nykyaikainen, ”amerikkalaishenkinen” kuvitettu uutislehti. Kuudesti viikossa ilmestynyt "Tampereen Lehti" ei kuitenkaan menestynyt kaupungin kovassa kilpailussa, ja se lopetettiin jo runsaan kuukauden kuluttua.
Tampere (sanomalehti)
Tampere oli Tampereella vuosina 1882–1885 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin ruotsinkieliset perustivat "Tampereen" kielitaistelun yhteydessä "Tammerfors Aftonbladin" sisarlehdeksi suomenmielisyyttä vaimentamaan. Lehti ei pärjännyt kilpailussa "Aamulehden" ja "Tampereen Sanomien" kanssa ja sen taustayhtiö päätti keskittää voimansa ruotsinkielisen lehden julkaisemiseen.
"Tampere" ilmestyi vuonna 1883 kolmesti ja vuodesta 1884 lähtien kahdesti viikossa. Sen levikki oli viimeisenä ilmestymisvuotena 500 kappaletta. Päätoimittajana työskenteli Axel B. Lindholm.
Talonpojan Lehti
Talonpojan Lehti oli Helsingissä vuosina 1906–1907 ilmestynyt sanomalehti.
"Talonpojan Lehden" perusti Viipurin maalaiskunnasta kotoisin ollut talonpoikaissäädyn valtiopäivämies Pekka Anttonen, joka toimi myös sen rahoittajana. Lehti oli aluksi sitoutumaton, mutta myöhemmin siitä tuli maalaisliiton nimellinen pää-äänenkannattaja. Maaliskuussa 1907 sen taakse perustettiin Osuuskunta Talonpoika.
Vihtori Alavan toimittama lehti ilmestyi aluksi kolmesti, vuoden 1907 alusta kuudesti ja saman vuoden kesäkuusta lähtien jälleen kolmesti viikossa. Vuonna 1907 julkaistiin myös kaksipäiväistä painosta. Tilaajia oli molempina vuosina noin viisi tuhatta. "Talonpojan Lehti" ilmestyi Helsingissä, mutta levisi etupäässä Viipurin läänin, minkä takia se ei voinut saada riittävästi ilmoitustuloja tai toimia levikkialueensa kunnollisena uutislehtenä. Lehti lakkautettiin sen julkaisuosuuskunnan pääoman kuluttua loppuun lokakuussa 1907. Sen tilalle perustettiin seuraavana vuonna "Maalainen".
Jari Peltomäki
Jari Peltomäki (s. 1965 Pori) on suomalainen luontovalokuvaaja ja luontomatkailuyrittäjä. Valokuvaajana hänen erikoisalaansa ovat linnut. Hän on ollut vuodesta 2007 Suomen ammattiluontokuvaajat ry:n puheenjohtaja ja saanut useita palkintoja luontokuvakilpailuissa. Hänet valittiin vuonna 2012 Wildlife Photographer of the Year -kilpailun puheenjohtajaksi. Jan Södersved on luonnehtinut häntä "Pöllöt"-kirjan arviossaan huippukuvaajaksi .
Suupohjan Työmies
Suupohjan Työmies oli Vaasassa vuosina 1883–1885 ilmestynyt sanomalehti.
"Suupohjan Työmiehen" takana olivat Vaasan suomalainen työväenyhdistys sekä aikaisemmin "Ahti"- ja "Wasa Framåt" -lehtiä julkaissut viinatehtailija Vilho Pasi. Työväestölle suunnattu lehti oli linjaltaan jyrkän suomenmielinen ja kielenkäytöltään räikeä. Uutislehtenä heikko julkaisu lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Lehti ilmestyi aluksi kerran ja vuonna 1885 kahdesti viikossa. Sen levikki oli toisena ilmestymisvuotena tuhat kappaletta. Vastaavina toimittajina työskentelivät Karl Alfred Lundqvist (1883–1885) ja Kaarlo Kahma (1885).
Suupohjan Kaiku
Suupohjan Kaiku oli Kristiinankaupungissa vuosina 1897–1919 ilmestynyt sanomalehti.
Kristiinankaupungin suomenmieliset perustivat "Suupohjan Kaiun" taistelemaan kaupungissa valtaa pitäviä ruotsinmielisiä konservatiiveja vastaan. Talousvaikeuksien ja taustayhteisön riitojen takia lehti päätyi vuonna 1902 kirjanpainajien Iivari Partasen ja Kaarlo J. Paasosen omistukseen. Partanen luovutti osuutensa Paasoselle vuonna 1908.
"Suupohjan Kaiku" oli varsinkin Paasosen aikana linjaltaan nuorsuomalainen ja joulukuusta 1918 edistyspuoluelainen. Poliittisen kannattajakunnan vähäisyys ja Vaasan lehtien kilpailu johti sen taloudellisiin vaikeuksiin, joiden takia Paasonen lopetti lehden ja myi sen kirjapainon Seinäjoelle.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1899 lähtien kolmesti viikossa. Sen levikki oli 2000 kappaletta vuonna 1902. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Hugo K. Eneberg (1898–1899), Emil E. Nordlund (1899–1902), Vihtori Robert Niemi (1900–1901), Vihtori Haaronen (vast. toim. 1901–1903), Iivari Partanen (1903–1908), Joh. Leppänen (1908–1914) ja K. J. Paasonen (vast. toim. 1908–1919).
Suomi (1847–1849)
Suomi oli Helsingissä vuosina 1847–1849 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden julkaisijana ja toimittajana työskennellyt Carl Axel Gottlund perusti "Suomen" vuonna 1846 lakkautetun "Suomalaisen" tilalle. Se oli aikaisempaa sanomalehtimäisempi, mutta huolimattomasti toimitettu eikä aina ilmestynyt ajallaan. Ongelmana oli myös Gottlundin savolaisvoittoinen kieli. Kerran viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vain satakunta tilaajaa.
Perustuslaillisuus
Perustuslaillisuus voi viitata eri asioihin:
Tippa (muusikko)
Tippa (aikaisemmin Tippa-T, oikealta nimeltään Topi Huovinen, s. 1992) on Turusta kotoisin oleva rap-artisti. Hän saavutti suosiota julkaistessaan musiikkivideoita YouTubessa syksyn 2013 ja kevään 2014 välillä. Kesäkuussa 2014 Tippa-T solmi levytyssopimuksen PME Recordsin kanssa, ja hänen ensimmäinen levy-yhtiöjulkaisunsa "Nuari Kukko" -EP julkaistiin 8. elokuuta 2014. EP nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 15. sijalle. Tippa-T:n ensimmäinen studioalbumi "White" julkaistiin 26. kesäkuuta 2015. Levyllä vierailevat muun muassa Sairas †, Kube, VilleGalle, Adi L Hasla, Eevil Stöö, MG ja Hätis. Huovisen musiikkityyli on vuosien varrella muuttunut entistä puhuttelevammaksi.
Suomenlehti
Suomenlehti oli Viipurissa vuosina 1872–1874 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden julkaisija ja toimittaja oli Rietrikki Polén, joka oli aikaisemmin työskennellyt "Suomettaren" päätoimittajana. "Suomenlehteä" toimitettiin kansanvalistuksen hengessä ja siinä kirjoitettiin paljon vuoden 1872 valtiopäivistä, jotka ilmeisesti toimivat sen julkaisemisen virikkeenä. "Ilmarisen" lakattua tammikuussa 1872 "Suomenlehti" oli Viipurin ainoa suomenkielinen sanomalehti, ja sen levikki kohosi vuonna 1874 kahdeksaansataan kappaleeseen. Polén lopetti lehden, kun uusi "Ilmarinen" alkoi ilmestyä vuoden 1875 alusta.
Suomen Kansa (sanomalehti)
Suomen Kansa oli Helsingissä vuosina 1901–1905 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden julkaisijana, päätoimittajana ja taloudenhoitajana työskennellyt Reinhold Roine perusti "Suomen Kansan" Helsingin suomenkieliseksi iltapäivälehdeksi ja samalla työväestölle suunnatuksi kansanlehdeksi. Se oli linjaltaan maltillisen suomenmielinen ja sosialismin vastainen. Pääkaupungin lehtimiehet pitivät Roinetta liian myöntyväisenä sensuurin määräyksiin ja hänen katsottiin käyttävän hyväkseen muiden lehtien ensimmäisen sortokauden aikana vaikeutunutta asemaa. Bobrikovin murhan jälkeen "Suomen Kansan" kannatus laski ja sen ilmestyminen loppui suurlakon jälkeen.
"Suomen Kansa" ilmestyi aluksi neljästi, syksystä 1901 lähtien kuudesti, vuoden 1904 lopulla neljästi ja vuonna 1905 kolmesti viikossa. Sen rinnalla julkaistiin vuosina 1901–1903 myös viikkopainosta. Vuonna 1904 Roine julkaisi lehdestä "Pohjan Kansa" -nimistä paikallispainosta Vaasaa ja Pohjanmaata varten, mutta lopetti sen pian kannattamattomana. "Suomen Kansan" rinnakkaislehtenä ilmestyi vuosina 1902–1905 ruotsinkielinen "Folket", jolla oli myös paikallispainos Pietarsaaressa.
Keijo Virtanen (kirjailija)
Keijo Aatos Virtanen (s. 9. kesäkuuta 1951 Asikkala) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut sekä kauno- että tietokirjoja.
Virtanen opiskeli Jyväskylän yliopistossa kirjallisuutta, kansantiedettä, taiteen tutkimusta, filosofiaa ja yleistä historiaa. Hän on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti vuodelta 1987 ja opiskellut myös kansanrunoudentutkimusta. Hänen kirjallisuuden lisensiaatintyönsä aiheena oli Intian estetiikka.
Virtanen on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa amanuenssina, kirjallisuuden opettajana ja tutkijana.
Vuonna 1977 Virtanen voitti Otavan novellikilpailun ja sai vuonna 1982 Jyväskylän kaupungin kulttuurilautakunnan taidepalkinnon. Virtanen oli Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan kulttuurilautakunnan jäsen vuosina 1979–1983 ja Tieteellinen yhdistys Deltan hallituksen jäsen 1981–1986.
Virtanen on myös toiminut underground-muusikkona ja julkaissut taiteilijanimellään Keijo yli 60 pitkäsoittoa.
Työväenliitto
Työväenliitto (vuoteen 1909 saakka Suomalainen Työväenliitto, vuodesta 1912 lähtien Iltalehti) oli Helsingissä vuosina 1907–1913 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti toimi vanhasuomalaisten perustaman Suomalaisen työväenliiton äänenkannattajana. Sen linjaksi ilmoitettiin työväestön etujen ajaminen kansallisessa hengessä vapaana sosialismista. Lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana, mutta sen tilalle perustettiin vielä marras-joulukuussa 1913 ilmestynyt viikkolehti "Ääni".
Työväenliiton lehti ilmestyi aluksi kerran, vuonna 1910 kolmesti ja vuodesta 1911 kuudesti viikossa, syyskuusta 1912 lähtien nimensä mukaisesti iltapäivälehtenä. Sen julkaisijana toimi Suomalaisen Työväenliiton Kirjapaino ja Sanomalehti Oy. Toimittajina työskentelivät Konsti Lilja (vastaava toimittaja 1908–1909), J. A. Vuori (vast. toim. 1909–1911), Ape Laitio (1912), Juho Torvelainen (1912–1913) ja Yrjö Kataja (1913).
Suomalainen Kansa
Suomalainen Kansa oli Helsingissä vuosina 1907–1911 ilmestynyt sanomalehti.
Nuorsuomalaisen puolueen oikeisto perusti "Suomalaisen Kansan" vastapainoksi puolueen vasemmistoryhmän hallitsemille "Helsingin Sanomille". Sen keskeisiä vaikuttajia olivat Theodor Homén, Jonas Castrén ja "Helsingin Sanomien" syrjäytetty päätoimittaja Heikki Renvall. Linjaltaan "Suomalainen Kansa" oli jyrkän perustuslaillinen, konservatiivinen ja sosialismin vastainen. Se yritti kilpailla "Helsingin Sanomien" kanssa ilmestymällä iltapäivälehtenä ja suuntautumalla maaseudulle. Lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.
Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli kahden tuhannen kappaleen tienoilla. Sen julkaisijana toimi Suomalaisen Kansan Sanomalehti- ja Kirjapaino Oy. Päätoimittajina työskentelivat Antti Kaasalainen (1907–1909) ja Aukusti Simelius (1910–1911).
Suomalainen (Jyväskylä)
Suomalainen oli Jyväskylässä vuosina 1888–1917 ilmestynyt sanomalehti.
Linjaltaan vanhoillinen "Suomalainen" perustettiin suomalaisen puolueen ”nuorten” käsiin joutuneen "Keski-Suomen" vastapainoksi. Se oli luonteeltaan huokea kansanlehti, jonka levikki nousi pian kilpailijaa suuremmaksi. Julkaisijana toimi aluksi K. J. Gummeruksen ja Jaakko Länkelän omistama Jyväskylän kirjapaino, kunnes vuonna 1907 omistus siirtyi vanhasuomalaisten hallitsemalle Sydän-Suomen Sanomalehti Oy:lle. Myöhemmin "Suomalainen" ajoi maltillista uudistuspolitiikkaa. Kansanpuoluetta vuonna 1917 kannattanut lehti sulautui seuraavan vuoden alussa "Keski-Suomen" kanssa "Keskisuomalaiseksi".
"Suomalainen" ilmestyi aluksi kahdesti ja vuodesta 1892 lähtien kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1900-luvun alussa viidestä kuuteen tuhatta kappaletta. Lehdellä ei alkuvuosina ollut varsinaista päätoimittajaa. Myöhemmin päätoimittajina työskentelivät Jaakko Einar Sandelin (1892–1895), Johannes Hagelberg (1895–1896), Einar Aarnio (1896–1900), Juho Hietanen (1900), Edvin Gideon Väätänen (1900–1908), Otto Aleksanteri Joutsen (1908), Väinö Kivilinna (1909–1911), Vihtori Alpi Vataja (1909–1910), Oskar Vilhem Tissari (1912–1916), Martti Pihkala (1916) ja Alvari Rinne (1916–1917).
Suomalainen (1846)
Suomalainen oli Helsingissä vuonna 1846 ilmestynyt sanomalehti.
Carl Axel Gottlundin toimittama "Suomalainen" oli ensimmäinen Helsingissä ilmestynyt suomenkielinen lehti. Kerran viikossa ilmestyneessä, muodoltaan aikakauslehteä muistuttaneessa lehdessä julkaistiin Suomen kieltä, historiaa ja kirjallisuutta käsitteleviä kirjoituksia. Viranomaiset lakkauttivat lehden ortodoksista kirkkoa koskeneen artikkelin takia.
Tomáš Mikúš
Tomáš Mikúš (s. 1. heinäkuuta 1993 Skalica, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Olomoucissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta pystyy pelaamaan myös keskushyökkääjänä.
Mikúš on HK 36 Skalican kasvatti. Hän kuului kaudella 2010–2011 seuran U20-junioreiden kapteenistoon ja oli tehoilla 21+25=46 Skalican toiseksi paras pistemies Vladimír Lantošin jälkeen. Mikúš sijoittui koko sarjan pistepörssissä kahdeksanneksi. Hän debytoi samalla kaudella myös 17-vuotiaana Skalican Exraliga-joukkueessa, jossa Mikúš pelasi kahdeksan runkosarja- ja viisi playoff-ottelua tehopistein 2+4=6.
Spartak Moskova varasi Mikúšin 37. pelaajana . Kauden 2011–2012 hän pelasi noin puoliksi Skalican Extraliga-joukkueessa ja puoliksi U20-junioreissa. Mikúš voitti Skalican U20-joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 24+23=47, joilla hän sijoittui koko Slovakian A-junioriliigan maalipörssissä neljänneksi ja jakoi pistepörssin viidennen sijan MHk 32 Liptovský Mikulášin Jakub Matějkan kanssa. Extraligassa Mikúš pelasi kauden aikana Skalican ja Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen riveissä yhteensä 32 runkosarjaottelua tehopistein 3+3=6 ja viisi playoff-ottelua tehden kaksi maalia.
Mikúšin KHL-ura ei alkanut hänet varanneessa Spartak Moskovassa, vaan hänen kotimaassaan laajennusjoukkue HC Slovan Bratislavan paidassa kaudella 2012–2013. Mikúšin tulokaskausi toi 34 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 3+4=7. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Skalicassa. Kesken kauden 2013–2014 Mikúš palasi kuitenkin loppukaudeksi takaisin kasvattajaseuraansa pelattuuaan KHL:ssä 30 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2.
Kaudeksi 2014–2015 Mikúš siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 23+18=41. Mikúš sijoittui Mestiksen maalipörssissä toiseksi edellään vain KooKoon Teemu Rinkinen. Hän voitti myös koko sarjan ylivoimamaalipörssin 13 osumallaan.
Kaudeksi 2015–2016 Mikúš siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Tšekin Extraligan HC Olomouciin.
Mikúš pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2013, jolloin hän toimi Slovakian varakapteenina ja palkittiin joukkueen top-3-pelaajana. Mikúš pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, joissa hän toimi myös joukkueensa varakapteenina.
Mikúšin isoveli Juraj on myös jääkiekkoilija. Hän on pelannut miesten MM-tasolla ja kuului mm. Slovakian MM-hopeaa voittaneeseen joukkueeseen vuonna 2012.
Chris Pratt
Chris Pratt (s. 21. kesäkuuta 1979 Virginia, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Everwood" (2002–2006) ja "Puisto-osasto" (2009–2015) sekä elokuvissa "Moneyball" (2011), "Zero Dark Thirty" (2012), "Guardians of the Galaxy" ja "Jurassic World" (2015). Hän on myös esiintynyt ääniroolissa animaatioelokuvassa "Lego Elokuva" (2014).
Vuonna 2015 "Time" valitsi hänet "100 Most Influential People" -listalle.
Prattin ura näyttelijänä alkoi sattumalta, kun hän kohtasi vuosituhannen vaihteessa Rae Dawn Chongin työskennellessään tarjoilijana havaijilaisessa Bubba Gump Shrimp Companyn ravintolassa. Chong palkkasi Prattin näyttelemään kauhuelokuvassaan "Cursed 3". Sen jälkeen Pratt valittiin yhteen päärooleista nuortensarjassa "Everwood". Sarjan päätyttyä neljän tuotantokauden jälkeen vuonna 2006 Pratt esiintyi "O.C."-nuortensarjan viimeisellä kaudella vierailevassa roolissa 2006–2007.
Vuodesta 2009 alkaen Pratt on näytellyt Andy Dwyerin roolissa komediasarjassa "Puisto-osasto". Hahmon oli alun perin tarkoitus esiintyä vain puolessa tusinassa jaksossa sarjan alussa, mutta Pratt vakuutti sarjan tekijät niin, että he muuttivat suunnitelmiaan. Toiselle tuotantokaudelle Pratt korotettiin jo sarjan pääosanäyttelijöiden joukkoon.
Prattin varhaisia elokuvarooleja olivat sivuosat muun muassa elokuvissa "Wanted" (2008) ja "Morsianten sota" (2009). Hän haki kapteeni James T. Kirkin roolia vuoden 2009 elokuvasta "Star Trek", mutta rooli meni Chris Pinelle. Syksyllä 2011 hän esiintyi kolmessa ensi-iltaelokuvassa: baseball-aiheisessa draamassa "Moneyball" (2011) sekä romanttisissa komedioissa "Sinun numerosi? – Kuinka monta on liian paljon?" ja "10 Years".
Alkuvuodesta 2013 Pratt valittiin pääosaan Marvel Studiosin avaruusseikkailuelokuvassa "Guardians of the Galaxy" (2014). Hän teki Marvelin kanssa usean elokuvan mittaisen sopimuksen. Tammikuussa 2014 Pratt vahvisti saaneensa pääosan elokuvasta "Jurassic World", joka sai ensi-iltansa kesäkuussa 2015.
Vuoden 2016 lopulla ensi-iltansa saa Morten Tyldumin ohjaama tieteiselokuva "Passengers", jossa Pratt näyttelee muun muassa Jennifer Lawrencen kanssa.
Pratt avioitui näyttelijä Anna Farisin kanssa vuonna 2009. Pariskunnan esikoispoika syntyi elokuussa 2012.
Elokuussa 2017 Pratt ja Faris ilmoittivat asumuserostaan. Myöhemmin joulukuussa Pratt jätti avioerohakemuksen.
Pratt on kristitty. Hän on kertonut poikansa ennenaikaiseen syntymään liittyneen vaikean ajan vahvistaneen hänen uskoaan. Chris Pratt ilmoitti tammikuussa 2019 kihlautuneensa Arnold Schwarzeneggerin ja Maria Shriverin tyttären Katherine Schwarzeneggerin kanssa.
AFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2002
Vuoden 2002 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Aasian maanosaliitosta AFC:stä 40 maata. Joukkueet karsivat maanosan kahdesta kiintiöpaikasta, sekä yhdestä paikasta joka oli jaettu Euroopan maanosaliiton UEFA:n kanssa. Aasian maista isäntämaat Japani ja Etelä-Korea pääsivät MM-kisoihin ilman karsintaa.
Karsintojen ensimmäisellä kierroksella joukkueet jaettiin kymmeneen lohkoon, joiden voittajat jatkoivat toiselle kierrokselle. Toisella kierroksella jäljellä olevat kymmenen joukkuetta jaettiin kahteen lohkoon, joiden voittajat selviytyivät MM-lopputurnaukseen ja lohkojen toiseksi sijoittuneet pelasivat kaksoisottelut pääsystä karsimaan liittojen välillä jaetusta MM-kisapaikasta.
Karsintojen kautta Aasian maista selviytyivät MM-lopputurnaukseen Saudi-Arabia ja Kiina.
Iran jatkokarsintaan UEFA:n joukkuetta vastaan.
Irlanti selviytyi vuoden 2002 MM-kilpailuihin.
Homogenointi
Homogenointi on prosessi, jossa aine pilkotaan niin pieniksi osiksi, että se saadaan jakautumaan tasaisesti toiseen nesteeseen. Homogenointia käytetään etenkin maitotuotteiden valmistuksessa. Maidon homogenoinnissa raakamaito johdetaan korkeassa paineessa homogenisaattorissa olevan kapean raon läpi, jolloin sen rasvapalloset pilkkoutuvat ja niiden kalvo rikkoutuu.
Ensimmäisen homogenisaattorin valmisti ranskalainen Gaulin vuonna 1900. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin Tanskassa valmistettiin ensimmäinen ruostumattomasta teräksestä tehty homogenisaattori. Homogenointia on käytetty maailmanlaajuisesti 1960-luvulta lähtien.
Maidon homogenoinnin tarkoitus on tehdä maidosta tasaista ja parantaa sen aistittavaa laatua. Raakamaidon rasvapalloset pilkotaan niin pieniksi, että ne jakautuvat maitoon tasaisesti, eikä maidon pinnalle nouse kermaa. Homogenoinnin avulla vähärasvaiseen maitoon voidaan myös palauttaa tasainen määrä D-vitamiinia, joka poistuu maidosta kun siitä poistetaan rasva.
Maidon homogenointi suoritetaan korkeapainepumpulla varustetulla homogenisaattorilla. Homogenointipaine on tuotteesta riippuen 70–220 baaria ja lämpötila +55...+80 astetta. Maito ohjataan laitteen homogenointipään kapean raon läpi. Rasvapalloset ovat alun perin 3–6 mikrometriä halkaisijaltaan. Ne venyvät laitteessa ensin ohuiksi rihmoiksi ja katkeavat sitten pallosiksi, joiden halkaisija on 1 mikrometri. Samalla rasvapallosia ympäröivä kelmu rikkoutuu ja sen korvaa lähinnä kaseiinista syntynyt kelmu.
Homogenoinnista voi seurata maitorasvan pilaantumista kun rasvapallot pilkkoutuvat, niiden suojaava pintakerros rikkoutuu ja maitoproteiini hajoaa. Homogenointi aktivoi myös lipaasi-entsyymiä. Näiden seurauksena maitoon voi syntyä hapettunut ja eltaantunut maku, joita pyritään ehkäisemään lämpökäsittelyllä.
Suomessa maidot homogenoidaan useimpia luomumaitoja lukuun ottamatta. Myös esimerkiksi jogurtin, piimän ja jäätelön valmistuksessa käytetty maito tai massa on homogenoitua. Viiliä ei sen sijaan homogenoida, koska siinä kerman halutaan nousevan pinnalle. Kuohukermaa, smetanaa ja voihin käytettävää maitoa ei myöskään homogenoida. Juuston valmistuksessa homogenointi on harvinaista, ja sitä käytetään lähinnä runsasrasvaisten ja sinihomejuustojen valmistuksessa.
Homogenointia käytetään maitotuotteiden lisäksi tasaisen emulsion aikaansaamiseksi esimerkiksi maapähkinävoin, kosmetiikan ja lääkkeiden valmistuksessa.
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2015
Jääkiekon nuorten naisten maailmanmestaruuskilpailut 2015 pelattiin Yhdysvalloissa ja pelipaikkakuntana toimi Buffalo. Pääsarja
1. divisioona
Karsinnat
Tuusulan historiallinen museo
Tuusulan historiallinen museo on Tuusulan kotiseutumuseo. Museo ylläpitää Aleksis Kiven kuolinmökkiä ja Klaavolan museota. Tuusulan historiallisen museon esinekokoelman runko on Halosenniemen, Kiven kuolintalon ja Klaavolan esineistö. Museo järjestää opetusta luennoilla, opastuksissa, tilaisuuksissa, työpajatoiminnassa ja yhteistyöprojekteissa. Opetus on suunnattu pääasiassa tuusulalaisille päiväkotilaisille ja koululaisille.
Kadonneiden lasten kaupunki
Kadonneiden lasten kaupunki () on Marc Caron ja Jean-Pierre Jeunet’n ohjaama ranskalainen tieteisfantasiaelokuva vuodelta 1995. Pääosia näyttelevät Ron Perlman, Daniel Emilfork, Judith Vittet ja Dominique Pinon. "Kadonneiden lasten kaupunki" oli ilmestyessään Ranskan kaikkien aikojen kallein elokuvatuotanto.
Nimettömässä rannikkokaupungissa entinen valaanpyytäjä One (Perlman) etsii kadonnutta pikkuveljeään Denreetä ja saa avukseen paikallisten orpolasten muodostaman varasjoukon johtajan, yhdeksänvuotiaan Mietten (Vittet). Denreen kidnappaajilla on yhteyksiä läheisellä öljynporauslautalla asuvaan hulluun tiedemieheen Krankiin (Emilfork), joka ei kykene näkemään unia ja vanhenee siksi ennenaikaisesti. Ehkäistäkseen vanhenemistaan hän koettaa varastaa kaupungin lasten unia.
Esimerkiksi The New York Timesin ja Helsingin Sanomien Nyt-liitteen kriitikoiden mielestä elokuvan tarina on sekava ja ylitsepursuavan monisäikeinen, ja elokuvan voima onkin ennen kaikkea sen visuaalisuudessa ja tunnelmassa.
Rendez-vous – kohtaaminen
Rendez-vous – kohtaaminen ("Rendez-vous à Bray") on André Delvaux’n ohjaama belgialais-ranskalainen psykologinen draamaelokuva vuodelta 1971. Se oli belgialaisohjaajan kolmas pitkän elokuvan ohjaus.
Ensimmäisen maailmansodan aikana luxemburgilainen Julien Eschenbach opiskelee pianonsoittoa Pariisissa. Hänen ranskalainen ystävänsä Jacques on sodassa lentäjänä mutta pääsemässä lyhyelle lomalle. Hän lähettää sähkeen ja kutsuu Julienin kylään perheensä tyhjään maalaistaloon. Julien matkustaa junassa ja keskustelee kanssamatkustajan kanssa muun muassa sanomalehtien sensuroinnista sodan takia. Perillä nuori taloudenhoitajanainen päästää Julienin sisään taloon, mutta hänen isäntäänsä ei ala kuulua. Odotellessaan Julien alkaa muistella sotaa edeltäneitä onnellisia aikoja, joita sai viettää Jacquesin ja tämän tyttöystävän Odilen seurassa, ja miten Jacques järjesteli hänelle sekä tyttöystäviä että esiintymistilaisuuksia. Jacques ei milloinkaan saavu, mutta Julien ei saa selville todellista syytä edes sensuroiduista sotauutisista. Julien ehtii kuitenkin päästä läheisiin suhteisiin taloudenhoitajattaren kanssa.
Elokuva sai 1971 Louis Delluc -palkinnon ja oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi Berliinin ja Chicagon kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Olli Koistinen (opettaja)
Olli Pekka (Petter) Koistinen (21. elokuuta 1877 Nilsiä – 11. syyskuuta 1943 Nurmes) oli suomalainen lyseon lehtori ja historiantutkija.
Koistisen vanhemmat olivat torppari Juho Heikki Koistinen ja Eeva Stiina Taskinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1897, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja maisteriksi 1920.
Koistinen toimi Nurmeksen yhteiskoulun suomen kielen ja historian opettajana ja lehtorina 1906–1940 sekä vuodesta 1940 alkaen Nurmeksen yhteislyseon suomen kielen vanhempana lehtorina. Hän oli myös koulun vararehtorina vuodesta 1926 alkaen.
Olli Koistinen oli naimisissa vuodesta 1905 Hanna Hyvärisen kanssa.
CAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2002
Vuoden 2002 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Afrikan maanosaliitosta CAF:stä 51 maata, jotka pelasivat Afrikan viidestä MM-kisojen kiintiöpaikasta. Liiton joukkueista Burundi, Komorit ja Niger eivät olleet mukana karsinnoissa. Guinea suljettiin karsintojen toiselta kierrokselta, koska valtion johto puuttui maan jalkapallotoimintaan.
Karsintojen ensimmäisellä kierroksella joukkueet pelasivat kaksoisottelut, joiden voittajat pääsivät toisen kierroksen lohkovaiheeseen. Toisen kierroksen lohkovaiheessa joukkueet jaettiin viiteen viiden joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat selviytyivät MM-lopputurnaukseen.
HelpAge International
HelpAge International on kansainvälinen kansalaisjärjestö, joka avustaa vanhuksia syrjintää ja köyhyyttä vastaan sekä ajaa heidän ihmisoikeuksiaan. Järjestö pyrkii siihen, että vanhukset saisivat elää arvokasta, turvallista, aktiivista ja terveellistä elämää kaikkialla.
Järjestö perustettiin 1983. Sen jäsenjärjestöjä oli aluksi viisi, Kanadassa, Kolumbiassa, Keniassa, Intiassa ja Britanniassa. Nykyisin sillä on 101 tytärjärjestöä ja yli 200 yhteistyökumppania yli 70 maassa.
André Delvaux
André Delvaux (21. maaliskuuta 1926 Heverlee, Belgia – 4. syyskuuta 2002 Valencia, Espanja) oli belgialainen elokuvaohjaaja.
Delvaux opiskeli germaanista filologiaa ja oikeustiedettä Brysselissä ja säesti 1950-luvulla mykkäelokuvia pianolla elokuva-arkiston näytöksissä. Opettaessaan flaaminkieltä ja kirjallisuutta hän alkoi pitää myös elokuva-alan kursseja. 1950-luvun lopulla hän pääsi tekemään lyhytdokumentteja muun muassa Federico Fellinistä Belgian televisiolle.
Delvaux’n ensimmäinen näytelmäelokuva oli vuoden 1962 lyhyt psykologinen nuorisokuvaus "Le Temps des écoliers", ja samana vuonna hän oli mukana perustamassa Brysseliin INSAS-elokuva- ja teatterikorkeakoulua (Institut National Supérieur des Arts du Spectacle) yhdessä Raymond Ravarin ja Paul Anrieun kanssa. Ensimmäisen pitkän elokuvansa "Mies, joka antoi leikata tukkansa lyhyeksi" Delvaux toi ensi-iltaan 1966. Sitä luonnehditaan surrealistiseksi, ja seuraavaa elokuvaa "Yksi yö, yksi juna", jonka pääosissa näyttelevät Yves Montand ja Anouk Aimee, puolestaan maagisen realismin tyylilajiin kuuluvaksi. Vuoden 1971 elokuva, ensimmäisen maailmansodan aikaan sijoittuva "Rendez-vous – kohtaaminen" on tyylilajiltaan psykologinen draama.
Belgian kuningas Albert II myönsi Delvaux’lle paronin arvon 1996.
Ampumahiihdon maailmancup 2015–2016
Ampumahiihdon maailmancup 2015–2016 alkoi 29. marraskuuta 2015 Ruotsin Östersundissa ja päättyi 19. maaliskuuta 2016 Venäjän Hanty-Mansijskissa.
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua sekä Holmenkollenilla, Norjassa järjestetyt maailmanmestaruuskilpailut. Oberhofin kilpailuviikonloppu siirrettiin lumenpuutteen vuoksi Ruhpoldingiin.
Moi moi vain
Moi moi vain on suomalainen käännösiskelmä vuodelta 1976. Laulun alkuperäinen englanninkielinen nimi on ”Take Me High”, ja sen esitti Shocking Blue -yhtyeestä tunnettu Mariska Veres. Suomenkieliset sanat olivat Arto Johanssonin käsialaa. Sovituksesta vastasi Kalervo "Kassu" Halonen ja suomeksi sen esitti ensimmäisenä Taiska. Kappale ilmestyi Decca-levymerkin singlejulkaisuna, jonka A-puolella oli kappale ”Hetki tää”.
Kappale on ilmestynyt myös muun muassa Fazer-Finnlevyn julkaisemalla Taiskan kokoelmalevyllä "20 Suosikkia – Mombasa" sekä "Finnhits 5" -kokoelmalla. Vuonna 1995 Marita Taavitsainen teki myös kappaleesta oman tulkintansa, joka löytyy muun muassa hänen "Kesä hengittää" -levyltään.
Juho Markkanen
Juho Markkanen (s. 1981) on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi Nätystä vuonna 2009. Hän toimii näyttelijän töiden lisäksi myös vuonna 1997 perustetun Järjestyshäiriö-yhtyeen kitaristina ja solistina. Näyttelijänä hän on tullut tutuksi muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Helsingin herra" ja "Mun ainoot 30 minsaa".
Markkanen on säveltänyt suurimman osan Järjestyshäiriön kappaleista sekä sanoittanut osan niistä.
Näyttelijä Miina Maasola oli Markkasen pikkuserkku.
Härjänvatsa
Härjänvatsa on kylä Karjalohjalla Lohjalla Lohjanjärven luoteisrannalla. Sen lähimpiä naapurikyliä ovat Karjalohjan Lohjantaipale lännessä, Karjalohjan Makkarjoki ja Mustlahti sekä Sammatin Lohilampi, Kiikala ja Niemi pohjoisessa ja Sammatin Kaukola ja Karstu idässä.
Amore Libero
Amore Libero () on italialainen eroottinen draama vuodelta 1974. Elokuva itsessään on mitäänsanomaton 70-luvun pienen budjetin eroottinen elokuva joka ei edes päässyt Italian ulkopuolella teatterilevitykseen.
Merkitykselliseksi elokuvan tekee se, että kyseessä on myöhemmin Black Emmanuellena tunnetuksi tulleen Laura Gemserin ensimmäinen elokuvarooli ja että elokuvan soundtrackilta löytyvä Fabio Frizzin säveltämä kappale "Ibo Lelè" tuli pari vuotta myöhemmin sangen tunnetuksi Taiskan esittämänä suomenkielisenä versiona nimellä ”Mombasa”. Tämän kappaleen myötä syntyy puolestaan linkki vuoden 2002 kotimaiseen elokuvaan "Menolippu Mombasaan".
Macroscelides micus
Macroscelides micus on pieni hyppypäästäisiin kuuluva nisäkäslaji, jota on tavattu Länsi-Afrikassa Namibiassa. Se on ulkonäöltään kuin pitkänenäinen hiiri, mutta sillä on isojen nisäkkäiden elintavat. Se ei kaivaudu onkaloihin, se synnyttää poikasia, jotka pystyvät liikkumaan heti, ja se syö hyönteisiä pitkällä kuonolla kuin muurahaiskarhu.
Laji tavattiin ensi kerran vuonna 2014, jolloin se nimettiin tieteellisellä nimellä. Sen turkki on punainen sopeutumana ympäristön vulkaanisiin kiviin. Sen pituus on 19 senttimetriä häntineen, ja se painaa alle 30 grammaa.