hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Synti, tuomio, katumus
Synti, tuomio, katumus on suomalaisen thrash metal -yhtye Kamaran esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Roihu Records.
Antonino di San Giuliano
Antonino Paternò Castello di San Giuliano (10. syyskuuta 1852 Catania – 16. lokakuuta 1914 Rooma) oli italialainen markiisi ja poliitikko, joka toimi Italian ulkoministerinä vuosina 1905–1906 ja 1910–1914.
San Giuliano kuului ikivanhaan sisilialaiseen aatelissukuun. Valmistuttuaan oikeustieteen tohtoriksi hän toimi vuodesta 1876 synnyinkaupunkinsa Catanian kaupunginraadin jäsenenä, vuosina 1879–1882 kaupungin pormestarina ja vuodesta 1882 Catanian edustajana Italian edustajainhuoneessa. Hän putosi edustajainhuoneesta vuoden 1904 vaaleissa, mutta sai seuraavana vuonna nimityksen senaattoriksi. San Giuliano toimi 1899–1900 posti- ja lennätinministerinä sekä 1905–1906,ulkoministerinä jolloin hän lähetti edeltäjänsä Emilio Visconti-Venostan edustamaan Italiaa Algecirasin konferenssiin. San Giuliano oli Italian suurlähettiläänä Lontoossa 1906–1910 ja Pariisissa hetken aikaa vuoden 1910 alussa. Huhtikuussa 1910 hänet kutsuttiin ulkoministeriksi Luigi Luzzattin hallitukseen. Syksyllä 1911 hän löysi tekosyyn Italian sodalle Turkkia vastaan, kun turkkilaiset olivat surmanneet erään italialaisen Tripolitaniassa. Italia onnistui sodassa valloittamaan Tripolitanian kokonaan itselleen. San Giuliano osallistui myös ensimmäisen Balkanin sodan jälkeen Albanian asemaa koskeneisiin neuvotteluihin.
Joskin San Giuliano vahvisti vuonna 1912 kolmiliiton voimassaoloajan jatkamisen vuoteen 1920, hän ilmioitti ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Italian jäävän puolueettomaksi, sillä Italian hallituksen mielestä liittosopimuksen ehdot eivät täyttyneet Saksan ja Itävalta-Unkarin lähdettyä hyökkäyssotaan. San Giuliano kuoli kaksi kuukautta myöhemmin. Hänen seuraajakseen ulkoministerinä tuli Sidney Sonnino, joka johdatti seuraavana vuonna Italian sotaan ympärysvaltojen puolelle.
Angelos
Angelos () oli ylimyssuku Bysantin valtakunnassa. Suvun historian näkyvin vaihe oli, kun Angelos-suvun keisarit hallitsivat Bysanttia vuosina 1185–1204. Keisareina Angelokset olivat heikkoja hallitsijoita, eivätkä onnistuneet estämään Bysantin keskusmahdin heikkenemistä ja sen ongelmien kärjistymistä.
Mika Waltarin kaunokirjallinen teos Johannes Angelos kuvaa ylimyssukuun kuuluneen miehen vaiheita 1400-luvun Konstantinopolissa.
International Photography Hall of Fame and Museum
International Photography Hall of Fame and Museum (IPHF) on St. Louisin Grand Centerissa sijaitseva valokuvaukseen keskittyvä museo, joka ylläpitää valokuvauksen kunniagalleriaa.
International Photography Hall of Fame and Museumin taustalla oli Professional Photographers of American perustaman Photographic Art and Science Foundationin projekti, jonka tarkoituksena oli luoda kunniagalleria merkittäville valokuvaajille ja keksijöille. Museolla ei alkuun ollut mitään toimitiloja, jossa se olisi voinut esitellä kunniagalleriaan valittuja tai säätiön kokoelmia. Säätiön kokoelmat kuitenkin kasvoivat, kun monet lahjoittivat sille antiikkisia kameroitaan. Museo avasi ovensa 1977 Santa Barbarassa Kaliforniassa Brooks-instituutissa.
Museo toimi Santa Barbarassa vuoteen 1983, jolloin se muutti Oklahoma Cityyn. Siellä museon toimitilat olivat tiederakennuksessa, mutta kun rakennus päätettiin omistaa kokonaan tieteelle, valokuvamuseo joutui etsimään uudet tilat. Museota ajateltiin siirrettäväksi muun muassa Rochesteriin ja Miamiin, mutta se sai uuden kotinsa St. Louisista, kun museon johtaja John Nagel oli tavannut Grand Centerin johtajan Vincent Schoemehlin. Uusi museo avattiin lokakuussa 2013, ja sitä varten jouduttiin kuukausien ajan keräämään varoja ja rakentamaan uusia tiloja.
Tämäkin vielä
Tämäkin vielä on suomalaisen thrash metal -yhtye Kamaran EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Firebox Records.
Nights of the Nova
Nights of the Nova on suomalaisen progressiivisen rockin yhtye Totemin ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983 levymerkillä EMI.
Kaikki kappaleet sanoittanut Axel Haga.
Mikael Bourtzes
Mikael Bourtzes (; s. noin 930/935 – k. vuoden 996 jälkeen) oli bysanttilainen sotapäällikkö 900-luvulla. Hän oli Eufrat-joen alueelta kotoisin olevan Bourtzes-suvun ensimmäinen merkittävä edustaja.
Vuonna 968 keisari Nikeforos II Fokas nimitti Bourtzesin patrikiokseksi ja pienen Amanos-vuorilla lähellä Antiokiaa sijainneen Mauron Orosin ('Musta vuori') sotilas- ja siviilihallintoalueen ("thema") käskynhaltijaksi ja sotilaskomentajaksi ("strategos"). Hän sai tehtäväkseen johtaa arabien hallussa olevan Antiokian piirittämistä. Bourtzes kuitenkin rikkoi Nikeforoksen käskyjä ja hyökkäsi kaupunkiin vallaten sen lokakuussa 969. Hän joutui tämän takia epäsuosioon ja Nikeforos erotti hänet virastaan. Myöhemmin Bourtzes liittyi salaliittoon, joka murhasi Nikeforoksen joulukuussa 969.
Keisari Basileios II nimitti Bourtzesin Antiokian maaherraksi ("douks") ja tämä osallistui vuonna 976 taisteluun kapinaan noussutta Bardas Sklerosta vastaan Laparan taistelussa. Keisarille uskolliset joukot kärsivät kuitenkin tappion ja Bourtzes siirtyi Skleroksen puolelle. Kapinallisten kärsittyä tappion Bourtzes vaihtoi jälleen puolta. Vuosina 990–996 hän toimi Antiokian maaherrana, jonka jälkeen hän katoaa lähteistä.
Carlo Sforza
Carlo Sforza (25. syyskuuta 1873 Montignoso – 4. syyskuuta 1952 Rooma) oli italialainen kreivi ja poliitikko, joka toimi Italian ulkoministerinä vuosina 1920–1921 ja 1947–1951.
Sforza aloitti diplomaatinuransa vuonna 1896 ja työskenteli Italian lähetystöissä eri puolilla maailmaa. Vuodesta 1911 hän oli lähettiläänä Pekingissä ja vuodesta 1916 Belgradissa sekä vuonna 1919 lyhyen aikaa Konstantinopolissa. Hänet nimitettiin 1919 myös senaattoriksi. Sforza toimi 1919–1920 ulkoministeriön alivaltiosihteerinä sekä 1920–1921 Giolittin hallituksen ulkoministerinä. Hän osallistui vuoden 1920 Span konferenssiin ja johti neuvotteluja Ylä-Sleesian rajajärjestelyistä. Sforza edusti myös Italiaa samana vuonna Rapallon neuvotteluissa, joissa sovittiin rajanvedosta Jugoslavian kanssa. Hän keksi ratkaista Fiumen kaupunkia koskeneen kiistan tekemällä siitä Fiumen vapaavaltion. Samalla hän luopui Italian nationalistien vaatimuksista Albaniaan ja Pohjois-Dalmatiaan, mikä ärsytti varsinkin fasisteja. Sforza nimitettiin helmikuussa 1922 Italian suurlähettilääksi Pariisiin, mutta hän erosi saman vuoden marraskuussa, koska ei tahtonut palvella Benito Mussolinin hallitusta. Hän lähti vuonna 1926 maanpakoon.
Fasistien vallan aikana Sforza asui ulkomailla, vuoteen 1939 Belgiassa ja vuodesta 1940 Yhdysvalloissa, ja toimi luennoitsijana. Hän palasi Italiaan 1943 ja toimi sodanjälkeisessä hallituksessa eri tehtävissä. Hänet valittiin vuonna 1946 perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen tasavaltalaispuolueen edustajana. Sforza toimi Alcide De Gasperin hallituksen ulkoministerinä vuodesta 1947 aina heinäkuuhun 1951, jolloin hän vetäytyi eläkkeelle terveyssyistä. Sforzalla oli keskeinen rooli siinä, että Italia hyväksyi Pariisin rauhansopimuksen sekä liittyi OEEC:hen ja Natoon. Hän oli myös yksi Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen allekirjoittajista huhtikuussa 1951.
Johannelundin metroasema
Johannelundin metroasema on Tukholman metron asema Vinstan kaupunginosassa. Asema on 1 700 päivittäisellä matkustajallaan metron toiseksi vähiten käytetty asema Enskede gårdin jälkeen.
Palomar
Palomar on vuori San Diegon piirikunnassa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Nimi on espanjaa ja tarkoittaa kyyhkysen pesää. Palomar on tunnettu tähtitieteellisestä observatoriostaan ja alueen samannimisestä kansallispuistosta.
Josu
Josué Currais Prieto, eli Josu (s. 27. helmikuuta 1993 Langreo, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitalinkki tai laitapuolustaja.
Josu aloitti uransa FE Figueresin juniorijoukkueissa. Hän pelasi junioriurallaan myös Girona FC:n, FC Barcelonan ja RCD Espanyolin akatemioissa. Kesällä 2013 hän siirtyi Seinäjoen Jalkapallokerhoon, jossa hänet valittiin Ykkösen kauden pelaajaksi. Maaliskuussa 2014 Josu oli voittamassa SJK:lle Liigacupia. Hänen pelaajasopimuksensa purettiin 19. kesäkuuta ilmoittaen pelaajan syyllistyneen seuran sääntöjen ja sopimuksen ehtojen rikkomiseen. Hän on edustanut Espanjaa alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa neljä kertaa.
Leo Fokas nuorempi
Leo Fokas nuorempi (; s. noin 915/920 – k. vuoden 970 jälkeen) oli bysanttilainen sotapäällikkö ja keisari Nikeforos II Fokasin (hallitsi 963–969) nuorempi veli.
Leo Fokas syntyi noin vuosien 915–920 välillä. Hän kuului kappadokialaiseen Fokasten maanomistaja- ja sotilassukuun. Leon isä oli Bardas Fokas ja hänellä oli kaksi veljeä: Nikeforos ja Konstantinos, joka kuoli arabien vankeudessa noin vuonna 954.
Noin vuonna 945 keisari Konstantinos VII nimitti Leon Kappadokian sotilas- ja siviilihallintoalueen ("thema") käskynhaltijaksi ja sotilaskomentajaksi ("strategos"). Noin 955 hänestä tuli puolestaan Anatolikonin strategos. Keisari Konstantinoksen kuoleman jälkeen hänen seuraajansa keisari Romanos II nimitti Leon valtakunnan länsiosan sotilasjoukkojen ylipäälliköksi ("domestikos tes dyseos"). Kun Leon vanhempi veli Nikeforos lähti valtaamaan Kreetaa vuonna 960, Leo nimitettiin hänen tilalleen idän joukkojen ylipäälliköksi. Tässä virassa hän sai merkittävän voiton Aleppon emiirin Saif al-Daulan armeijasta, joka oli ryöstellyt bysanttilaisten aluetta ja ollut palaamassa takaisin omalle puolelleen Taurusvuorten läpi. Arabit joutuivat kuitenkin Leon joukkojen väijytykseen ja kärsivät raskaita tappioita.
Kun Nikeforos nousi keisariksi vuonna 963, Leo sai korkean "kouropalates"-arvonimen ja hänet nimitettiin valtion kuljetusjärjestelmän ("dromos", ks. cursus publicus) johtajaksi ("logothetes tou dromou"). 1000-luvulla eläneen bysanttilaisen historioitsijan Johannes Skylitzesin mukaan Leon ahneus oli syypää Nikeforoksen epäsuosioon tämän kauden aikana. Kun Nikeforos murhattiin salaliiton seurauksena vuonna 969 ja Johannes Tzimiskes nousi keisariksi, Leo yritti juonitella häntä vastaan yhdessä kahden poikansa Nikeforoksen ja Bardas Fokas nuoremman kanssa. Tzimiskes kuitenkin vangitsi ja karkotti heidät. Vuonna 971 Leon poika Bardas nousi kapinaan Tzimiskesiä vastaan, mutta se tukahdutettiin pian. Leo sokaistiin ja hänet karkotettiin Proten saarelle Marmaranmerelle. Hänen kuolinvuottaan ei tiedetä.
Ferruccio Parri
Ferruccio Parri (19. tammikuuta 1890 Pinerolo – 8. joulukuuta 1981) oli italialainen toisen maailmansodan aikainen vastarintajohtaja ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä kesäkuusta joulukuuhun 1945.
Parri oli alkujaan lehtimies. Hän osallistui sotilaana ensimmäiseen maailmansotaan ja haavoittui useasti. Fasistien noustua valtaan Italiassa hän liittyi fasisminvastaiseen Giustizia e Libertà (”Oikeus ja vapaus”) -ryhmään ja auttoi vuonna 1926 sosialistijohtaja Filippo Turatia pakenemaan maasta. Parri joutui viettämään vuosia vankilssa poliittisen toimintansa vuoksi. Toisen maailmansodan aikana hän toimi vastarintaliikkeessä salanimellä "Maurizio" ja edusti Kansallisen vapautuksen komitean sotilaskomiteassa Partito d'Azione (”toiminnan puolue”, PdA) -puoluetta. Saksalaiset onnistuivat pidättämään hänet Milanossa, mutta hänet vapautettiin Sveitsissä osana vankienvaihtoa. Sodan jälkeen Parrista tuli kesäkuussa 1945 pääministeri ja hän kokosi hallituksensa vastarintaliikettä tukeneista puolueista. Hän erosi jo saman vuoden marraskuussa, ja hänen seuraajakseen tuli kristillisdemokraatti Alcide De Gasperi.
PdA:n toiminnan hiivuttua Parri osallistui keväällä 1946 Concentrazione Repubblicana -puolueen perustamiseen, joka sulautui pian uuteen tasavaltalaispuolueeseen ("Partito Repubblicano Italiano", PRI). Parri oli PRI:n edustajana perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa 1946–1948 ja siirtyi sen jälkeen Italian senaattiin. Hän erosi PRI:sta vuonna 1953, koska ei hyväksynyt uutta vaalilakia. Hänet valittiin vuonna 1958 uudelleen senaattiin sosialistisen puolueen (PSI) edustajana ja vuonna 1963 presidentti Giuseppe Saragat nimitti hänet elinikäiseksi senaattoriksi.
Sydänmailla (elokuva)
Sydänmailla () on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka ohjasi Jocelyn Moorhouse. Draamaelokuvan pääosissa ovat Michelle Pfeiffer, Jessica Lange, Jennifer Jason Leigh ja Jason Robards.
"Sydänmailla" perustuu Jane Smileyn samannimiseen Pulitzer-palkittuun romaaniin (1991), joka perustuu löyhästi William Shakespearen "Kuningas Leariin". Jessica Lange oli ehdolla parhaan naispääosan Golden Globe -palkintoon, mutta menetti sen Judi Denchille, joka voitti palkinnon "Hänen majesteettinsa rouva Brown" -elokuvasta.
"Sydänmailla" sijoittuu vuoden 1979 iowalaiselle maatilalle, missä diktatorinen ja häijy Larry Cook -niminen isä (Jason Robards) päättää yhtäkkiä jakaa hänen hedelmällisen ja hyvin tuottavan 1000-eekkerisen tilansa kolmen tyttärensä, kiltin Ginnyn (Jessica Lange), kapinoivan Rosen (Michelle Pfeiffer) ja juristina työskentelevän Carolinen (Jennifer Jason Leigh), kesken. Lopulta kyse ei ole vain pelkästä maatilasta, vaan jaettu maa johtaa katastrofaalisten ja vapauttavien perhesalaisuuksien paljastukseen.
Elokuvan yksi tuottajista toiminut Michelle Pfeiffer olisi halunnut Paul Newmanin näyttelemään patriarkka Larry Cookia, mutta hän kieltäytyi roolista.
Elokuvan tekemiseen meni viisi vuotta, vaikka se perustuu Pulitzer-palkittuun romaaniin. "Sydänmailla" -elokuvan kuvaukset alkoivat 26. elokuuta vuonna 1996. Kuvaukset päättyivät samana vuonna 8. marraskuuta. Elokuva kuvattiin 23 miljoonan dollarin budjetilla Kalifornian Los Angelesissa ja Illinoisin Rochellessa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä toimivat Touchstone Pictures, Via Rosa Productions ja Jessica Langen omistama Prairie Films.
Jessica Lange tappeli tuottajien kanssa elokuvan leikkausvaiheen aikana. Leikkausvaiheessa elokuvaa leikattiin laajasti. Kun elokuva julkaistiin, Lange sanoi, että ainoa asia mikä elokuvassa toimi olivat roolisuoritukset.
"Sydänmailla" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 19. syyskuuta vuonna 1997. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 11. syyskuuta seuraavana vuonna. Elokuva ei menestynyt kaupallisesti tuottaen ilmestymisvuonnaan noin 8 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa. Buena Vista Pictures toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa vuonna 1997 ja Scanbox Entertainment Finland Oy Suomessa vuonna 1998. Vaikka "Sydänmailla" sai kriitikoilta kielteisiä arvosteluja, roolisuoritukset saivat kehuja.
Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "mätä" 23 prosentin arvosana, joka perustuu neljäänkymmeneenkahdeksaan arvosteluun. Arvosteluista yksitoista ovat myönteisiä ja kolmekymmentäseitsemän kielteisiä.
Michelle Pfeiffer sanoi vuonna 2001, että hän oli tyytymätön roolisuoritukseensa elokuvassa; häntä suretti se, koska hän oli ollut tekemässä elokuvaa vuodesta 1992 asti.
"Sydänmailla" julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 24. maaliskuuta vuonna 1998. DVD:lle elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa muun muassa vuosina 1998, 2002 ja 2013. Scanbox Entertainment Finland Oy on julkaissut Suomessa elokuvan VHS:lle ja DVD:lle.
Heponiemen hiljaisuuden keskus
Heponiemen hiljaisuuden keskus on Karjalohjalla Puujärven rannalla sijaitseva Helsingin Diakonissalaitoksen retriittikeskus. Heponiemen hiljaisuuden keskus perustettiin vuonna 1995, mistä saakka Heponiemi on toiminut erityisesti hiljaisuuden retriittien ja hengellisen elämän syventämisen keskuksena. Paikalla on kuitenkin rukoiltu jo yli 100 vuotta. Heponiemen löysi 1900-luvussa maisteri I. K. Inha, joka rakennutti niemeen ensimmäisen mökin, Maisterin tuvan.
Valokuvaaja, kirjailija, suomentaja I. K. Inha osti Pipolan talon hevoshaan 1900-luvun alussa mökkipaikakseen ihastuttuaan sen maisemiin. Hän rakennutti niemeen mökin, jota on kutsuttu Maisterin tuvaksi. Kirjassaan Suomen maisema (1909) Inha kertoo Heponiemestä ja sen kauneudesta. Vuonna 1905 Inha myi Heponiemen kamreeri Juho Ennolalle ja hänen vaimolleen Hildalle. Heidän vakiovieraansa Heponiemessä oli kirjailija, kansanedustaja Hilda Käkikoski. Ennolat lahjoittivat tilan vuonna 1912 Diakonissalaitokselle diakonissojen lomapaikaksi mutta pidättivät itsellään oikeuden asua siellä. Juho Ennola kuoli 1915, jolloin Hildi Ennola tarjosi sen Diakonissalaitoksen käyttöön mutta jäi itse sinne asumaan. Vuonna 1916 Heponiemessä aloitti tyttöjen talouskoulu, jonka toiminta päättyi 1923. Päärakennus tuhoutui tulipalossa 1917.
Hildi Ennola kuoli vuonna 1929, minkä jälkeen Heponiemestä tuli diakonissojen eli sisarten kesäkoti. Osa diakonissoista rakensi Heponiemeen mökkejä, joista osa on edelleen käytössä. Sodan aikana Heponiemessä asui kaksi Karjalasta tullutta siirtolaisperhettä sekä sotaa paossa olevia sisaria. Lisäksi Heponiemi toimi turvapaikkana inkeriläisille pakolaisille. Rinnekoti piti siellä vuodesta 1967 kymmenen vuoden ajan kehitysvammaisten koulukotia. Myöhemmin se oli vuokrattuna ulkopuolisille yrityksille.
Diakonissalaitos päätti Heponiemen Hiljaisuuden keskuksen perustamisesta vuonna 1995 ja alkoi vastata itse retriittikeskuksen toiminnasta. Ensimmäinen hiljaisuuden retriitti järjestettiin Heponiemen peruskorjauksen jälkeen vuonna 1997.
Heponiemen alueella sijaitsee laajahko ja yhtenäinen tammimetsä, jossa on runsaasti eri-ikäisiä tammia. Heponiemen tammisto on Uudenmaan ainoa sisämaan tammimetsä, jossa kasvaa suuria ja vanhoja tammia. Alue on vahvistettu suojelualueeksi. Jo 1950-luvulla keskusteltiin Heponiemen osittaisesta rauhoittamisesta, sillä tohtori Reino Kalliola löysi Heponiemen alueelta yhtenäisen, Suomen oloissa harvinaisen tammimetsikön. Lisäksi alueella kasvaa pähkinäpuita ja metsälehmuksia sekä lehtokasvillisuutta..
Heponiemen hiljaisuuden keskus julkaisee Vaeltaja-verkkolehteä. Lehden kirjoittajina on tunnettuja teologeja, tutkijoita, kirjailijoita ja toimittajia. Lehden aiheita ovat hiljaisuus, rukous, hengellinen matkakumppanuus ja kristillinen kirkko. Vaeltajaa julkaistiin alun perin myös painettuna aikakauskirjana, mutta lehti siirtyi kokonaan verkkoon keväällä 2014.
Oleksandr Muzytško
Oleksandr Ivanovitš Muzytško (, tunnettu myös lempinimellä Saško Bilyi , 19. heinäkuuta 1962 Kizel, Neuvostoliitto – 24. maaliskuuta 2014 Rivne, Ukraina) oli ukrainalainen äärioikeistolainen poliitikko, joka kuului vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen maan hallitukseen nousseen Oikea sektori -puolueen johtohahmoihin.
Ukrainan itsenäistyttyä vuonna 1991 Muzytško perusti äärioikeistolaisia ryhmiä kotiseudullaan Rivnen kaupungin ympäristössä. Hänen poliittiseen agendaansa kuului viha kommunisteja, juutalaisia ja venäläisiä kohtaan. Ensimmäisessä Tšetšenian sodassa vuosina 1994–1996 Muzytško komensi ukrainalaisen UNA-UNSO -järjestön "Viking"-nimistä osastoa, joka taisteli tšetšeenikapinallisten puolella Venäjää vastaan. Venäjän viranomaiset syyttivät häntä myöhemmin sotavankien kiduttamisesta ja surmaamisesta.
Vuonna 1997 Muzytško oli syytteessä toisen UNA-UNSO:n jäsenen Kiovassa tapahtuneessa murhayrityksestä ja 2003 hän sai 3,5 vuoden vankeustuomion muun muassa ihmisryöstöstä. Muzytško oli ehdolla Ukrainan korkeimpaan neuvostoon vuoden 2012 parlamenttivaaleissa. Hän sai omassa vaalipiirissään kuudenneksi eniten ääniä, mutta ei tullut valituksi.
Ukrainan vallankumouksen aikana Muzytško oli uhannut Rivnessä kokoontunutta maakuntaparlamenttia rynnäkkökiväärillä. Kahta päivää myöhemmin hän esiintyi sotilaspuvussa aseen kanssa uhaten surmata Ukrainan sisäministeriksi nousseen Arsen Avakovin "kuin koiran". Päivää myöhemmin viranomaiset aloittivat häntä koskevat rikostutkinnat.
Muzytško sai surmansa 24. maaliskuuta Rivnessä tapahtuneessa tulitaistelussa sisäministeriön erikoisjoukkojen yrittäessä pidättää häntä.
Julia Lahti
Aatos Julia Lahti (30. kesäkuuta 1909 Oulu – 23. joulukuuta 1990 Oulu) oli suomalainen talousopettaja ja suomen sekä ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Lahti kävi kuusi luokkaa Uleåborgs Svenska Mellanskolania ja toimi sittemmin talousopettajana Tyrnävän kansalaiskoulussa.
Kastematojen aika
Kastematojen aika on Matti Ijäksen kirjoittama ja ohjaama lyhyt televisioelokuva murrosikäisestä Jontti-pojasta, vanhasta rantojen miehestä (Erkki Pajala) ja tyttöjen kanssa paremmin pärjäävästä, jo mopoikään ehtineestä kaverista (Samuli Edelmann). 34-minuuttinen elokuva ensiesitettiin televisiossa toukokuussa 1985.
"Kastematojen aika" valmistui Ijäksen "Katsastuksen" ja "Painijan" jälkeen. Se oli itsenäinen jatko-osa "Minä, siili ja trumpetti" -televisioelokuvalle ja viimeinen Ijäksen Ylen lasten ja nuorten toimitukselle tekemä työ.
Viimeinen gladiaattori
Viimeinen gladiaattori (; , ”Herkules vastaan palkkasoturit”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Umberto Lenzi. Sen sankaria esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Roomalaisten vangitsema brittisoturi Glaucus (eräissä versioissa Naor) viedään Caligulan käskystä Roomaan, jossä hänestä tehdään gladiaattori. Messalina ja tämän rakastaja Gaius Silius juonittelevat Caligulaa vastaan. Cassius Chaerea murhaa Caligulan, jolloin Messalina tekee aviomiehestään Claudiuksesta keisarin. Vapaudestaan taisteleva Glaucus ja hänen rakastettunsa Ena joutuvat mukaan hovin juonitteluun.
"Viimeinen gladiaattori" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla. Elokuva on tehty samoissa lavasteissa ja osittain samalla miehityksellä kuin ohjaaja Mario Caianon "Maciste – Spartan gladiaattori". Ulkokuvissa näkyvät Manzianan ja Tolfan maisemat.
Sekalaisia historiallisia ja seikkailuaineksia vapaasti yhdistelevä "Viimeinen gladiaattori" on tyylikäs mutta tarinaltaan kovin ponneton peplum-elokuva. Gladiaattorirooleihinsa kyllästynyt Harrison suoriutuu tehtävästään hyvin, mutta elokuvan varsinaiseksi tähdeksi kohoaa Messalinaa esittävä kaunis ja näyttävästi puettu Lisa Gastoni, josta ohjaaja Lenzi yritti tehdä jonkinlaisen Shakespearen Lady Macbethin. Elokuvan työnimenä olikin alun perin "Il gladiatore di Messalina" (”Messalinan gladiaattori”). Gastonin huomiota herättänyt maitokylpy koostuu veteen sekoitetusta kalkista, joka ei tehnyt hyvää näyttelijän iholle. Pelokas Marilù Tolo on väärässä osassa Glaucuksen rakastettuna ja vaaleaan peruukkiin puettu koomikko Jimmy il Fenomeno tekee hauskan pikkuroolin hölmönä brittinä.
"Viimeinen gladiaattori" tuotti Italiassa vuoden aikana vaatimattomat 135 miljoonan liiran pääsylipputulot (toisaalla kassatuloiksi mainitaan 240 miljoonaa). Ranskassa sen näki yli 585 tuhatta katsojaa. Elokuvan ranskalaista nimeä ”Herkules vastaan palkkasoturit” voidaan selittää sillä, että gladiaattoreille annettiin Roomassa usein mytologian hahmoihin perustunut ”taiteilijanimi”.
Italian tasavaltalainen puolue
Italian tasavaltalainen puolue ("Partito Repubblicano Italiano", PRI) on Italiassa toimiva liberaali poliittisen keskustan puolue. Puolue on nykyisin pieni eikä ole enää edustettuna maan parlamentissa.
Puolueen juuret ovat 1800-luvun Italian yhdistymistä kannattaneissa tasavaltalaisissa. PRI perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1895. Se oli ensimmäisen kerran mukana Italian hallituksessa vuosina 1916–1917. Puolueen alkuperäinen kannatus hupeni ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja fasistihallinto lakkautti sen vuonna 1926. Puolueen kannattajia osallistui vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana.
PRI perustettiin uudelleen 1943. Se kieltäytyi sodan jälkeen osallistumasta hallitukseen ennen monarkian lakkauttamista ja tasavallan perustamista. Vuosina 1947–1953 se oli mukana Italian hallituksessa ja jotkin sen johtajista olivat merkittävässä roolissa Italian politiikassa. PRI:n pitkäaikainen johtaja sodan jälkeen oli Ugo La Malfa. Puolue palasi kristillisdemokraattien hallituskumppaniksi vuonna 1963 ja oli sen jälkeen mukana useimmissa hallituksissa seuraavan 30 vuoden ajan. PRI:n johtaja Giovanni Spadolini toimi pääministerinä vuosina 1981–1982. Puolueen kannatus romahti lopullisesti sen sotkeuduttua vuonna 1992 paljastuneeseen "tangentopoli"-korruptioskandaaliin. PRI kuului 1990-luvulla Oliivipuukoalitioon. 2000-luvun alussa se liittoutui Silvio Berlusconin Casa delle Libertà -koalition kanssa. PRI:lla ei ole nykyään enää lainkaan edustajia parlamentissa.
Raflaamo
Raflaamo on S-ryhmän lanseeraama verkkopalvelu, josta löytyy lähes 500 S-ryhmän ravintolaa. Palvelu avattiin 18. maaliskuuta 2014 ja se toimii sijaintiperusteisesti, eli näyttää käyttäjälle lähimmät ravintolat etäisyyden mukaan järjesteltynä. Raflaamon kautta käyttäjä voi tehdä myös pöytävarauksen haluamaansa ravintolaan.
Palvelun konseptin on suunnitellut Motley Agency ja sen teknisestä toteutuksesta vastaa Arcusys Oy. Palvelun käyttöönottopäivänä alkoi lanseerauskampanja, jonka mainoskasvoina toimivat Duudsonit.
Kalle Frey
Carl Harry (Kalle) Frey (11. elokuuta 1909 Oulu – 23. kesäkuuta 1991 Vantaa) oli suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos ja näytelmäkirjailija.
Freyn vanhemmat olivat everstiluutnantti, rautatievirkamies Harry Edmund Frey (s. 1870) ja Emilia Öller (s. 1882). Hän oli naimisissa vuodesta 1939 sairaanhoitaja Sirkka Annikki Ankara-Astalan (1914–1965) kanssa. Näyttelijä Petra Frey (s. 1943) on heidän tyttärensä. Frey pääsi ylioppilaaksi 1929 Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1940 sekä kirurgisten tautien erikoislääkäriksi 1950.
Frey toimi talvi- ja jatkosodassa kenttäsairaalan A-kirurgina ja välirauhan aikana Armeijakunnan sairaala 2:n päällikkölääkärinä. Sotien jälkeen hän toimi Kajaanin yleisen sairaalan apulaislääkärinä 1945–1948, Ylivieskan kunnanlääkärinä 1948–1957 sekä Rovaniemellä Lapin lääninsairaalan ali- ja osastonlääkärinä 1957–1964 ja Lapin lastensairaalan kirurgina 1959–1964. Viimeksi hän oli Pieksämäen aluesairaalan johtavana lääkärinä ja kirurgian ylilääkärinä 1964–1972.
Frey oli Rovaniemen teatterin kannatusyhdistyksen puheenjohtaja 1960–1964 ja Pieksämäen kaupunginvaltuutettu 1969–1972. Sotilasarvoltaan Frey oli lääkintämajuri (1943).
Wright R-2600
Wright R-2600 "Cyclone" (suom. "Sykloni") on yhdysvaltalainen lentokoneen mäntämoottori. Sen malli oli tähtimoottori. Moottorityyppi kehiteltiin Wright R-1820:sta 1930-luvun lopulla, ja se otettiin käyttöön suurin valmistusmäärin Toisessa maailmansodassa vuoden 1940 paikkeilla. Valmistusmäärä ylti arviolta 50 000 kappaleeseen. Edeltäjästänsä tämän tyypin erotti kaksirivisyys sekä suurempi sylinterien lukumäärä, joita oli 14 kpl.
Tämän mallisia moottoreita käytettiin muutamissa Yhdysvalloissa valmistetussa taistelukoneessa, kuten näistä ehkä merkittävimpinä: Curtiss SB2C Helldiver, Douglas A-20 Havoc, North American B-25 Mitchell ja Grumman TBF Avenger sekä Vultee A-35 Vengeance. Tyypin kilpailija oli Pratt & Whitney R-2800. Moottorin tehot vaihtelivat 1 600 - 1 900 hevosvoiman välillä. Teholukemat nousivat myöhemmissä versioissa kehitystyön myötä.
Tärkein vähemmistö
Tärkein vähemmistö on suomalaisen groove metal -yhtye Kameleontin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Rosteri Records.
Konstantinos Fokas
Konstantinos Fokas (; k. noin 953 tai 954) oli bysanttilainen ylimys ja sotapäällikkö, sekä keisari Nikeforos II Fokasin nuorin veli.
Konstantinos kuului vaikutusvaltaiseen Fokasten maanomistaja- ja sotilassukuun. Hänen isänsä oli Bardas Fokas ja hänen kaksi veljeään Nikeforos ja Leo olivat kumpikin Bysantin merkittävimpiä sotapäälliköitä. Kun keisari Konstantinos VII nousi valtaan vuonna 945, hän alkoi suosimaan Fokasten sukua. Bardas Fokas nimitettiin armeijan ylipäälliköksi ("domestikos ton skholon"), Nikeforoksesta tuli Anatolikonin sotilas- ja siviilihallintoalueen ("thema") käskynhaltija ja sotilaskomentaja ("strategos"), Leosta tuli Kappadokian teeman strategos, ja Konstantinos nimitettiin Seleukeian strategokseksi.
Konstantinos osallistui isänsä Bardaksen sotaretkiin arabeja vastaan, mutta jäi Aleppon emiirin Saif al-Daulan vangiksi noin vuonna 953 ja kuoli pian sen jälkeen. 1000-luvulla eläneen bysanttilaisen historioitsijan Johannes Skylitzesin mukaan arabit yrittivät pakkokäännyttää Konstantinoksen islaminuskoon ja murhasivat hänet kun se epäonnistui. Nykyhistorioitsijat ovat kuitenkin epäilleet tarinan todenperäisyyttä. Kun Bardas sai kuulla poikansa kuolemasta, hän Skylitzesin mukaan käski vihoissaan teloittaa kaikki emiirille sukua olevat arabivangit.
Kate O’Mara
Kate O'Mara (10. elokuuta 1939 Leicester – 30. maaliskuuta 2014 Sussex) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnettiin erityisesti rooleistaan televisiosarjoissa "Dynastia" ja "Testamentti". Hän näytteli myös "Todella upeeta" -komediasarjassa.
O'Maralla oli rooli myös suomalaisessa elokuvassa "Tuntematon ystävä" (1978).
Matti Peltokangas
Matti Peltokangas (s. 1. kesäkuuta 1952 Virrat) on suomalainen kuvanveistäjä. Teostensa materiaalina hän on käyttänyt yleensä pronssia tai kiveä.
Peltokankaan tunnettuja julkisia veistoksia ovat muun muassa Lauri Kristian Relanderin muistomerkki Hesperian esplanadilla Helsingissä (1996), Urho Kekkosen monumentti Raahessa (2008) ja Gustaf Mauritz Armfeltiä esittävä veistos Halikon kirjaston edustalla (2010). Vaikka Peltokankaan tuotantoon kuuluu myös näköisteoksia, merkittävä osa hänen tuotannostaan koostuu abstrakteista, nonfiguratiivisista veistoksista.
Vuonna 2013 Peltokangas palkittiin Pro Finlandia -mitalilla ja vuonna 2014 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Peltokangas voitti elokuussa 2015 kansainvälisen kutsukilpailun Helsingin Meilahden sairaala-alueen taideteoksesta. Alueen keskuskalliolle arviolta vuosina 2017–2018 valmistuva teos on nimeltään "Suuri sydän".
Konstantinuksen pylväs
Konstantinuksen pylväs () on nykyisessä Istanbulissa oleva roomalaisaikainen muistopylväs, nykyiseltä korkeudeltaan 35-metrinen. Se on pystytetty keisari Konstantinus Suuren käskystä vuonna 330 jaa. sen kunniaksi, että maan pääkaupunki siirrettiin Konstantinopoliin eli uuteen Roomaan. Aikoinaan se oli pronssipintainen pylväs, jonka huipulla oli Konstantinuksen patsas. Se sijaitsee Çemberlitaş-aukiolla, joka Bysantin aikana oli Konstantinuksen forum.
Pylväs on vahingoittunut aikojen kuluessa. Vuonna 1106 raivonnut myrsky pudotti patsaan ja kolme ylintä sylinteriä. Ristiretkeläiset repivät pylvään pronssiosat irti Konstantinopolin ryöstön aikana vuonna 1204. Pylväs mustui kauttaaltaan vuoden 1779 maanjäristyksen ja sen aiheuttamien tulipalojen takia. Pylväs kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Henri Kemppainen
Henri Kemppainen (s. 2. joulukuuta 1982 Hyrynsalmi) on kainuulaislähtöinen illusionisti ja viihdyttäjä. Henri sai kipinän taikuuteen jo 5-vuotiaana nähtyään televisiossa taikuri Paul Danielsin ohjelman.
Määrätietoisen harjoittelun kohti ammattilaisuraa Henri aloitti lukioaikana. Lukion jälkeen Henri kävi Turussa Juontaja-tuottaja -kurssin Paasikiviopistossa (2002 – 2003) ja opiskeli medianomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulussa (2004 - 2008). Henrin ammattilaisura alkoi vuonna 2006 hänen vielä asuessaan Oulussa. Nykyään Henri asuu Nummelassa.
Henri on kouluttanut taikurina ja esiintyjänä itseään Suomen lisäksi Las Vegasissa (2008 ja 2010) yksityisopissa. Las Vegasin reissuilla Henri syventyi lähitaikuuden saloihin.
Toukokuussa 2013 Henri pääsi toteuttamaan unelmansa isosta Illuusioshowsta Hartwall Areenalla Lastenklinikoiden Kummit ry:n järjestämässä Elämän Kevät -konsertissa. Henri toteutti shown yhdessä StepUp Dancersien kanssa.
Tänä päivänä Henri on suosittu esiintyjä humoristisen tyylinsä ja energisyytensä ansiosta erityisesti yritysten asiakas- ja henkilöstötilaisuuksissa. Henri on erityisen lahjakas Lähitaikuudessa ja tämä on vienyt häntä esiintymään julkkisten juhliin aina ulkomaille asti.
Zhang Xun
Zhang Xun ("Tšang Hsun"; 1854 Fengxin, Jiangxi – 12. syyskuuta 1923 Tianjin) oli kiinalainen kenraali, joka yritti kesä–heinäkuussa 1917 palauttaa sotilasvallankaappauksella Qing-dynastian takaisin valtaan.
Zhang palveli Qing-dynastian loppuaikoina Yuan Shikain alaisena komentajana. Hän toimi 1911–1912 Liangjiangin maakunnan kenraalikuvernöörinä ja puolusti Xinhai-vallankumouksen aikana maakunnan pääkaupunkia Nanjingia vallankumouksellisilta. Tasavallan perustamisen jälkeen presidentiksi tullun Yuan Shikai nimitti Zhangin 1913 Jiangsun sotilaskuvernööriksi. Vuosina 1916–1917 hän oli Anhuin kuvernöörinä. Osoittaakseen uskollisuutensa Qing-dynastialle Zhang jatkoi perinteisen palmikon pitämistä.
Yuan Shikain seuraajaksi tullut presidentti Li Yuanhong kutsui Zhangin välittäjäksi itsensä ja vahvan Beyiangin armeijan välille erotettuaan 23. toukokuuta 1917 pääministerinsä Duan Qiruin. Zhang vaati presidenttiä hajottamaan parlamentin, mihin tämä suostui 13. kesäkuuta. Seuraavana päivänä Zhang miehitti joukkoineen Pekingin ja ilmoitti palauttavansa Qing-dynastian vallan. Hän nostikin 1. heinäkuuta viimeisen Qing-hallitsijan Pu Yin uudelleen keisariksi. Kenraali Duan Qirui kuitenkin valtasi pääkaupungin takaisin jo 12. heinäkuuta ja syrjäytti Zhangin asettaman hallituksen. Zhang itse pakeni Hollannin lähetystön turviin.
Aluelääkäri
Aluelääkäri oli Suomen suurimpien kaupunkien tietylle alueelle palkkaama lääkäri, jonka tehtävänä oli hoitaa maksutta vähävaraisia potilaita. Aluelääkäreitä oli vuonna 1960 Helsingissä 14 ja Tampereella yksi. Aluelääkäreiksi nimitettiin myös niitä valtion 1933 ja 1939 palkkaamia lääkäreitä, jotka harvaanasutuilla seuduilla, ulkosaaristossa sekä Oulun ja Lapin lääneissä hoitivat sellaisia töitä, joista muualla huolehtivat kunnanlääkärit. Vuonna 1951 näiden aluelääkärien virat lakkautettiin ja muutettiin kunnanlääkärin viroiksi. Lakkautettaessa virkoja oli 18 jaettuna 23 kuntaa varten. Ahvenanmaalle 1930 perustettua aluelääkärin virkaa ei tässä yhteydessä lakkautettu.
Aluelääkärien tavoin toimivat myös huoltolääkärit, joita oli Turussa kaksi ja Kotkassa yksi. Aluelääkärien joitakin tehtäviä hoitivat huoltolaitosten lääkärit. Heitä oli Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Huoltolaitoksia olivat esimerkiksi kunnalliskodit. Pohjois-Suomen harvaanasutuissa kunnissa toimi 1920-luvulta vuoteen 1951 valtion sairaaloita, joita nimitettiin aluesairaaloiksi. Niitä johti aluelääkäri. Valtio luovutti aluesairaalat 1951 korvauksetta kunnansairaaloiksi kunnille ja kuntayhtymille ja antoi niiden ylläpitämiseen valtionapua.
Carlos López
Carlos López Cano (s. 1. tammikuuta 1987 Pozo Alcón, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa UE La Jonqueraa.
Hyökkääjänä pelaava López tuli Seinäjoen Jalkapallokerhoon maaliskuussa 2014 testileirin kautta Espanjan alasarjoista. Hän nousi uudessa seurassaan heti tärkeään rooliin ratkaistuaan Liigacupin voiton maalillaan seinäjokelaisille. Kesällä 2014 Lópezin sopimus SJK:n kanssa purettiin rikkomuksen johdosta. López oli muutaman kuukauden työttömänä, kunnes siirtyi syksyllä 2014 Ykkösen FC Hakaan.
Cai E
Cai E (Wade-Giles: "Tsai O"; 18. joulukuuta 1882 Shaoyang, Hunan, Kiina – 8. marraskuuta 1916 Fukuoka, Japani) oli kiinalainen kenraali, jonka Yunnanissa käynnistämä kapinaliike pakotti presidentti Yuan Shikain keväällä 1916 luopumaan yrityksestä julistaa itsensä keisariksi.
Cai osallistui jo 18-vuotiaana Qing-dynastian vastaiseen kapinaliikkeeseen. Wuchangin kansannousun puhjetessa lokakuussa 1911 hän toimi prikaatinkomentajana Yunnanissa ja julisti välittömästi Yunnanin itsenäiseksi sekä itsensä sen sotilaskuvernööriksi. Myöhemmin presidentti Yuan Shikai asetti Cain kotiarestiin, koska hänet tunnettiin demokratian kannattajana ja Guomindangin ihailijana. Vuonna 1915 hän pakeni Pekingistä ja alkoi suunnitella kapinaa Yuania vastaan. Saman vuoden lopussa Yuan ryhtyi avoimesti puuhaamaan itsensä korottamista keisariksi. Cai palasi Japanin kautta Yunnaniin ja nostatti siellä kapinan. Häneen liittyi myös Yunnanin kuvernööri Tang Jiyao sekä eräitä muita kenraaleita, jotka yhdessä perustivat tasavaltaa suojelemaan tarkoitetun Kansallisen suojeluarmeijan ("Huguojun"). Kun Yuan ei heti suostunut peruuttamaan monarkiasuunnitelmiaan, Cai E marssi tammikuussa 1916 joukkoineen Sichuaniin, jonka hän myös menestyksekkäästi valtasi. Kapinalliset saivat haltuunsa myös muita alueita ja useiden eteläisten maakuntien sotilaskomentajat julistautuivat itsenäisiksi. Jäätyään ilman lähimpien alaistensa tukea Yuan Shikai peruutti maaliskuussa 1916 julkisesti keisarikuntasuunnitelmansa.
Yuanin kuoltua kesäkuussa 1916 Cai Esta tuli virallisesti Sichuanin kuvernööri, mutta hän kuoli itse myöhemmin samana vuonna vain 33-vuotiaana.
Tšekkoslovakian miehitys (1939)
Tšekkoslovakian miehitys oli ennen toista maailmansotaa Natsi-Saksan suorittama sotilasoperaatio, jossa Tšekkoslovakia miehitettiin. Miehitys tapahtui 14.–15. maaliskuuta 1939, jolloin Saksan armeija ylitti rajan sudeettialueiden kautta ja valtasi nopeasti Böömin ja Määrin alueet. Tšekkoslovakian armeija ei tehnyt miehityksen aikana merkittävää vastarintaa lukuun ottamatta pieniä kahakoita Moravská Třebován kaupungissa ja Čajánekin kasarmien puolustustaistelua Frýdek-Místekin kaupungissa. Miehityksen seurauksena Tšekkoslovakian presidentti Edvard Beneš joutui maanpakoon. Myöhemmin Unkarin armeija hyökkäsi Slovakiaan, ja osa vallatuista alueista liitettiin Unkariin. Tšekin alueesta muodostettiin Saksaan kuuluva Böömin ja Määrin protektoraatti ja Slovakiasta tehtiin Itsenäinen Slovakian tasavalta, joka oli todellisuudessa saksalaisten hallitsema nukkevaltio.
Tšekin vastarintaliike teki useita pieniä hyökkäyksiä saksalaisia vastaan miehityksen aikana. Merkittävin niistä oli operaatio Anthropod, jossa Heinrich Himmlerin apulainen Reinhard Heydrich murhattiin. Tšekkoslovakia oli saksalaisten miehittämänä aina sodan loppuun saakka. Puna-armeija valtasi Prahan vasta 9.–11. toukokuuta 1945.
Xu Shichang
Xu Shichang (Wade-Giles: "Hsu Ši-tšang"; 20. lokakuuta 1855 Tianjin – 5. kesäkuuta 1939 Tianjin) oli kiinalainen poliitikko, joka toimi Kiinan tasavallan pääministerinä 1914–1915, 1916 ja 1917 sekä presidenttinä 1918–1922.
Xu toimi aiemmin Mantšurian varakuninkaana. Kiinan ajautuessa sotaherrojen valtaan pohjoisten maakuntien kuvernöörit perustivat Tianjiniin Xun johtaman väliaikaisen hallituksen. Hänet valittiin virallisesti Kiinan presidentiksi 4. syyskuuta 1918, jolloin hän päihitti istuvan presidentin, kenraali Feng Guozhangin. Presidenttinä Xu yritti parhaansa mukaan sovitella Kiinassa toisiaan vastaan taistelleiden valtakeskusten välejä ja hänen 16. marraskuuta 1918 tekemänsä aloite johtikin tulitaukoon Etelä-Kiinassa valtaa pitäneen Guomindang-hallituksen ja pohjoisen sotaherrojen välillä. Etelän hallitus sekä monet nuoret kiinalaiset vastustivat Japanin Kiinassa saavuttamia etuoikeuksia, mikä johti poliittisiin levottomuuksiin. Tämän seurauksena Xu joutui ilmoittamaan kesäkuussa 1919, että Kiina ei allekirjoittaisi Versaillesin rauhansopimusta. Guomindang-hallituksen kanssa Shanghaissa käydyt neuvottelut osoittautuivat kuitenkin tuloksettomiksi, ja Kiinan sisäinen hajaannus jatkui.
Kesällä 1920 Xu sai Zhilin klikkiin kuuluneiden kenraalien Zhang Zuolinin, Wu Peifun ja Cao Kunin avulla syrjäytettyä Pekingissä valtaapitäneen kenraali Duan Qiruin ja tämän johtaman Anhuin klikin. Xun alainen Pekingin hallitus oli kuitenkin jatkuvan vararikon partaalla ja poliittisesti heikko. Kun Wu Peifu oli lyönyt kenraali Zhang Zuolinin näiden keskinäisessä valtakamppailussa, hän otti keväällä 1922 vallan Pekingissä. Xu erosi tällöin huhtikuussa presidentin virasta ja pakeni Tianjiniin.
Undekanaali
Undekanaali eli n-undekanaali on orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä ja hajutonta nestettä. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CH(CH)CHO.
Undekanaalin moolimassa on 170,292 g/mol, sulamispiste - 10 °C, kiehumispiste 225 °C (1013 hPa), suhteellinen tiheys 0,8283 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 105 °C (c.c.), taitekerroin 1,4322 ja CAS-numero 112-44-7. Undekanaalin liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa on 0,12 g/l. Monet sitruspuun ("Citrus") sukuun kuuluvat kasvit sisältävät undekanaalia.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Observer (albumi)
Observer on suomalaisen progressiivisen rockin yhtye Insideoutin ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1986 levymerkillä Polydor.
Teuvo Rasku
Teuvo Kullervo Rasku, sukunimi aik. "Vihersalo", (18. kesäkuuta 1909 Turku – 2000) oli suomalainen filosofian maisteri, vapaa-ajattelija ja kirjailija.
Rasku toimi 1950-luvulla Vapaa Ajattelija -lehden päätoimittajana.
Lin Sen
Lin Sen (11. helmikuuta 1867 Fuzhou – 1. elokuuta 1943 Chongqing) oli Kiinan presidentti vuosina 1931–1943. Hän oli lähinnä keulakuva todellisen vallan ollessa Tšiang Kai-šekillä.
Lin liittyi vallankumousjärjestö Tongmenghuihin sen perustamisvuonna 1905. Tasavallan perustamisen jälkeen hänet valittiin Nanjingissa kokoontuneen väliaikaisen kansalliskokouksen puhemieheksi. Myöhemmin hän oli Kuomintangin Amerikassa toimineen osaston johdossa. Sun Yat-senin Etelä-Kiinaan vuonna 1917 perustamassa hallituksessa Lin Sen toimi ulkoministerinä ja myöhemmin perustuslaillisen neuvoston puhemiehenä sekä 1922–1923 Fujianin kuvernöörinä. Sen jälkeen kun Tšiang Kai-šek oli yhdistänyt Kiinan, Lin Senistä tuli lakiasäätävän Yuanin varapuheenjohtaja ja varsinainen puheenjohtaja Hu Hanminin erottua maaliskuussa 1931. Muutamaa kuukautta myöhemmin Lin Senistä tuli kansallisen hallituksen puhemies eli Kiinan presidentti, joskin todellinen valta säilyi yhä Tšiang Kai-šekillä. Lin oli presidenttinä vuonna 1943 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Japanin miehitettyä Kiinan pääkaupunkina toimineen Nanjingin marraskuussa 1937 hän siirsi pääkaupungin sisämaahan Chongqingiin.
Jackflash (albumi)
Jackflash on saman nimisen yhtyeen eponyymi ensimmäinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Dig It.
Juan Negrín
Juan Negrín y López (3. helmikuuta 1892 – 12. marraskuuta 1956) oli espanjalainen poliitikko. Hän toimi muun muassa sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana sekä sisällissodan aikana Espanjan toisen tasavallan viimeisenä pääministerinä ennen kenraali Francon sotilasdiktatuuria.
Negrín nousi pääministeriksi Francisco Largo Caballeron jälkeen toukokuussa 1937 tämän jouduttua luopumaan tehtävästään Barcelonan toukokuuksi kutsutun tasavaltalaisten keskinäisen valtataistelun jälkeen. Ennen pääministeriksi nimittämistään Negrin oli toiminut valtiovarainministerinä syyskuusta 1936 lähtien. Tehtävää hoitaessaan hän oli luovuttanut Espanjan kultavarantoa puolen miljardin dollarin arvosta Neuvostoliitolle vastineeksi sieltä saadusta aseavusta. Pääministerinä ollessaan Negrín jatkoi yhteistyötä Neuvostoliiton ja Espanjan kommunistisen puolueen kanssa aina sisällissodan loppuun saakka.
Maaliskuussa 1939 Negrin syrjäytti pääministerin paikalta kansallismielisten kanssa rauhanneuvotteluihin ryhtynyt ryhmä. Sisällissodan päättymisen jälkeen 1. huhtikuuta Negrin pakeni Ranskaan ja toimi Espanjan toisen tasavallan pakolaishallituksen pääministerinä vuoteen 1945 saakka. Juan Negrín kuoli maanpaossa Pariisissa vuonna 1956.
2012 VP113
2012 VP on vuonna 2012 löydetty punertavan värinen transneptuninen kohde, joka todennäköisesti on myös kääpiöplaneetta. Kappale tunnetaan toistaiseksi nimellä 2012 VP113, mutta tutkijat ovat käyttävät siitä muun muassa lempinimeä ”Biden”, Yhdysvaltain varapresidentti Joe Bidenin mukaan. Kappaleen etäisyys Auringosta on 12 miljardia kilometriä (80 AU), ja sen kiertoaika Auringon ympäri on peräti 4000 vuotta.
Kohde havaittiin ensimmäisenä National Optical Astronomy Observatoryn Chilessä sijaitsevalla teleskoopilla 5. marraskuuta 2012, minkä jälkeen Las Campanasin observatorion Magellan-teleskoopeilla mitattiin sen kiertorata ja tutkittiin sen pintaa. Tutkijat uskovat että vastaavia kääpiöplaneettoja on löytämättä vielä useita satoja.
Sekä 2012 VP113 että aiemmin löydetty Sedna ovat astronomisia anomalioita, sillä tällä erää yleisesti hyväksyttyjen teorioiden mukaan kummankaan planetoidin ei pitäisi olla siellä, missä ne ovat. Jos ja kun vastaavia kappaleita löydetään tulevaisuudessa lisää Kuiperin vyöhykkeen ulkoreunalta tai peräti sen takaa, joudutaan teorioita miettimään uudelleen. Joidenkin tutkijoiden hypoteesien mukaan Sednan ja 2012 VP113:n nykyiset radat selittyvät sillä, että jokin niitä paljon isompi kappale on painovoimallaan syössyt ne nykyisille radoilleen. Tällainen kappale voisi olla vielä toistaiseksi tuntematon planeetta.
Jekaterinoslavin kuvernementti
Jekaterinoslavin kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1802-1925.
Kuvernementti perustettiin 8. lokakuuta 1802 pilkottaessa laajentunutta "Uuden Venäjän kuvernementtiä" (, Novorossijskaja gubernija) pienempiin osiin. Uuden Venäjän kuvernementtin toista vaihetta edelsi "Jekaterinoslavin käskynhaltijakunta" vuosina 1783-1796. Tämä synnytettiin yhdistettäessä aiempi "Asovan kuvernementti" ja Uuden Venäjän kuvernementin ensimmäinen vaihe. Nimensä käskynhaltijakunta oli saanut keisarinna Katariina II:n käskystä sinne perustetun Jekaterinoslavin kaupungin eli nykyisen Dnipropetrovskin mukaan.
Jekaterinoslavin kuvernementin alueeseen tehtiin joitain muutoksia vuosien saatossa. Esimerkiksi vuonna 1874 silloisesta Aleksandrovskin kihlakunnasta irroitettiin Mariupolin kihlakunta ja vuonna 1887 Donin Rostovin kihlakunta siirrettiin itäpuoliseen Donin kasakoiden alueeseen.
Kuvernementin naapureina olivat 1900-luvun alkuvuosina lounaassa Taurian, lännessä Hersonin, luoteessa Pultavan ja pohjoisessa Harkovan kuvernementti. Idässä kuvernementti rajoittui "Donin kasakoiden alue"seen ja etelässä kuvernementillä oli pala Asovanmeren rantaa.
Kuvernementissä asui vuonna 1897 yhteensä 2 113 674 asukasta. Väestöstä 88,6 prosenttia oli maaseutuasukkaita.
Jekaterinoslavin kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joita vuonna 1897 oli kahdeksan. Kihlakuntajako ilmenee oheisesta taulukosta. Hallintokaupunki oli Jekaterinoslav (112 839 asukasta vuonna 1897). Seuraavaksi suurimpia kaupunkeja olivat Mariupol (31 116 as.) ja Luhansk (20 404 as., jälkimmäinen tuolloin osa Slovjanoserbskin kihlakuntaa).
Kielellis-etniseltä taustaltaan suurimmat kieliryhmät olivat vuonna 1897 ukraina (68,9 % eli 1 456 369 as.), venäjä (17,3 %, 364 974 as.), jiddiš (4,7 %, 99 152 as.), saksa (3,8 %, 80 979 as.) ja kreikka (2,3 %, 48 740 as.). Joku muu äidinkieli oli 3,0 prosentilla väestöstä.
Celebesinharjakotka
Celebesinharjakotka ("Spilornis rufipectus") on haukkojen heimoon kuuluva petolintu. Sitä tavataan Indonesiassa.
Sen elinalue on hyvin laaja. Kannan suuruudeksi arvioidaan alle 10 000 aikuista yksilöä, ja määrää pidetään vakaana.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset viljellyt maat, hakatut metsät, kosteat alavat metsät 1 000 metrin korkeuteen ja kuivat savannit.
Australiansuohaukka
Australiansuohaukka ("Circus approximans") on haukkojen heimoon kuuluva petolintu. Sitä tavataan Australiassa, Fidžissa, Ranskan Polynesiassa, Indonesiassa, Uudella-Kaledonialla, Uudessa-Seelannissa, Papua-Uudessa-Guineassa, Tongassa, Vanuatussa, Wallis ja Futunassa.
Sen määräksi arvioidaan kymmeniätuhansia, ja kantaa pidetään vakaana, koska sillä ei ole mitään erityisiä uhkia.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset keinokastellut viljellyt maat, heinäarot, suolaiset suot, sisämaan suot, yli 8 hehtaarin laajuiset järvet ja pensastot 3 800 metrin korkeuteen saakka.
Sarkaslammen kalliomaalaus
Sarkaslammen kalliomaalaus sijaitsee Sarkaslammen rannalla Juvassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Vuokko Ikonen vuonna 1996 ja se ajoitetaan väljästi kivikauteen.
Kahden vesistön, Luonterin ja Puuterselän, väliin jäävä Uimasalo on nykyäänkin erämaata. Kalliomaalaus sijaitsee Uimasalon luonnonsuojelualueen keskellä Sarkaslammen kaakkoisosassa noin 400−500 metriä eteläkaakkoon Sarkasvuoren kalliomaalauksesta. Molemmat maalaukset ovat saman lammen rannalla. Kallio on jyrkkäseinäinen ja kuviot sijaitsevat noin 4,5 metrin korkeudella maasta. Maalaamisen aikaan lampi oli yhteydessä Saimaaseen, koska vedenpinta oli silloin ylempänä.
Juva-Hirvensalo- maantieltä on viitoitettu maalaukselle 1,6 kilometriä pitkä polku, joka alkaa Ristilammelta. Polku on vaikeakulkuinen maaston korkeuserojen takia ja siitä pääsee myös Sarkaslammen maalaukselle, vaikka sitä reittiä ei ole viitoitettu.
Maalaus käsittää kaksi havaittua punavärikohdetta. Toinen on 30 senttimetriä pitkä venekuvio, jonka pohja on 5 senttimetriä paksu ja muodoltaan kaareva. Miehistön viivat ovat 2 senttimetriä leveät ja niitä on veneessä kuusi. Venekuvion yläpuolella, noin 45 senttimetrin etäisyydellä, on halkaisijaltaan 5 senttimetrinen punaväriläiskä, jota ei ole tunnistettu. Vaikutelmaksi jää, että muitakin kuvioita on kuvakenässä ollut, mutta ne ovat huuhtoutuneet pois tai suttaantuneet.
Thalera chlorosaria
Thalera chlorosaria on vihermittareihin kuuluva perhonen. Lajia tavataan Siperian kaakkoisosissa, itäisessä Mongoliassa sekä Korean niemimaalla.