hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
The Itsy Bitsy Spider
The Itsy Bitsy Spider on vuonna 1992 kuvattu seitsemänminuuttinen lyhytanimaatioelokuva. Elokuvan äänirooleja esittävät Frank Welker, Thora Birch, Jim Carrey, Claudia Christian, Larry Storch ja Richard Kline. Elokuvan on ohjannut Matthew O'Callaghan. Elokuvan myötä syntyi samanniminen televisiosarja, jota esitettiin 26 jakson verran vuosina 1994–1996.
USS Christopher
USS Christopher (runkonumero DE-100) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita. Alus oli nimetty Harold Jensen Christopherin mukaan.
Alus tilattiin Wilmingtonista Delawaresta Dravo Corporationilta. Sen köli laskettiin 7. joulukuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1943 kumminaan Harold Jensen Christopherin äiti. Alus otettiin palvelukseen 23. lokakuuta Philadelphiassa ensimmäisenä päällikkönään Archer W. Trench.
"USS Christopher" lähti 8. marraskuuta varustamisen jälkeen Philadelphiasta Bermudalle koeajoihin, joista palattuaan se käväisi Philadelphiassa telakalla 18.–25. joulukuuta. Alus lähti Trinidadin kautta Brasiliaan, ja se 4. tammikuuta 1944 Recifeen. Se aloitti saattueiden ja raskaiden pinta-alusten suojaamisen. Alus muun muassa saattoi helmikuussa Rion edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston kaapelinkorjausalus "RFA Cambriaa", etsi huhtikuussa Recifen edustalla kadonnutta pelastusvenettä ja saattoi syyskuussa risteilijöitä "USS Omaha" ja "USS Marblehead" etsittäessä akselivaltojen sukellusveneitä keskiseltä Atlantilta.
Alus saapui 4. joulukuuta 1944 Nataliin, missä sille siirtyi brasilialainen miehistö, joka aloitti alukseen tutustumisen. "USS Christopher" poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta ja se siirrettiin Brasilialle 19. joulukuuta Natalissa.
"USS Christopher" nimettiin "CTE Beneventeksi" () runkonumerolla D-20. Alus poistettiin 1966 Brasilian laivastoluettelosta ja se romutettiin.
HMS Wrangel (1917)
HMS Wrangel (runkonumerot 9 ja vuodesta 1940 25) oli Ruotsin laivaston Wrangel-luokan hävittäjä.
"HMS Wrangel" aloitti palveluksensa 4. toukokuuta 1918. Aluksen hiilikäyttöiset kattilat vaihdettiin 1927 öljypolttoisiin. Toisen maailmansodan puhjetessa alus aloitti jälleen puolueettomuuden valvonnan. Vuonna 1940 aluksen aseistusta muutettiin, ja se koostui muutoksen neljästä 75 millimetrin tykistä, yhdestä 25 millimetrin 44 pituuskaliiperin M/32-ilmatorjuntatykistä, kahdesta 8 millimetrin M/36-ilmatorjuntakonekivääristä ja neljästä torpedoputkesta. Samalla aluksen uppouma kasvoi.
Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947, ja se upposi maalilaivana 1960.
Ingrid Hultin
Ingrid Aurora Hultin (6. huhtikuuta 1876 Vaasa – 23. huhtikuuta 1951 Vaasa) oli suomenruotsalainen näytelmäkirjailija.
Hultin toimi avustajana Vasabladet-sanomalehdessä. Hän kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä "En sommaridyll i tre tablåer" Vaasan sotilaskodin vihkiäisiä varten ja julkaisi myöhemmin pari juhlarunoa ja yhden kansannäytelmän.
Ožujsko
Ožujsko (5,2 t-%) on kroatialainen lagertyyppinen olut. Sitä on tehty 1890-luvulta, ja se on Zagrebačka pivovaran tärkein merkki. Zagrebačka pivovara on osa StarBeviä, jonka ennen omisti Anheuser-Busch InBev ja joka vuonna 2009 myytiin CVC Capital Partnersille. StarBev omistaa myös esimerkiksi Staropramen-merkin.
Myyntilukujensa perusteella Ožujsko on johtava olutmerkki Kroatiassa. Se sponsoroi virallisesti Kroatian jalkapallomaajoukkuetta, ja vuosina 2003–2007 Kroatian ykkösliiga kantoi virallisesti nimeä "Prva HNL Ožujsko".
Tyypillisen Ožujskon lisäksi on olemassa esimerkiksi miedompi Ožujsko Limun (2 t-%), oluen ja tuoreen sitruunamehun sekoitus.
Gladiolus (lehti)
Gladiolus (lat. "pikku miekka") on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen teologinen lehti, joka ilmestyy ainoastaan verkkolehtenä. Lehti määrittelee tehtäväkseen tuoda tärkeät asiat teologiasta kiinnostuneiden ulottuville kansanomaisessa muodossa. Lehti on ilmestynyt vuodesta 2006.
Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos
Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos on yksi Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan neljästä suurlaitoksesta. Se muodostettiin 2010 neljästä laitoksesta ja siellä voi opiskella 13:a eri pääainetta. Laitoksessa on myös kuusi eri maisteriohjelmaa. Laitoksen johtaja on yleisen historian professori Hannes Saarinen.
Valkkisten linnamäki
Valkkisten linnamäki eli Onkemäen linnavuori on suomalainen muinaislinna joka sijaitsee Vesilahden Onkemäellä. Linna on todennäköisesti rakennettu vuoden 1100 tienoilla lähiseudun asukkaiden pakolinnaksi. Näihin aikoihin novgorodilaiset tekivät ryöstöretkiä Hämeeseen.
Linnavuori on luoteis- ja eteläsuuntaa lukuun ottamatta jyrkkien kallioseinämien suojaama. Suojattomalle eteläsivulle oli rakennettu luonnonkivivallit, ja siellä sijaitsi linnan pääportti, jossa oli porttisolan suojana ns. Zwingler-järjestelmän mukaiset pielivallit. Linnan kivivallit ovat nykyisin 50–75 cm korkeita ja 1–1,5 metriä leveitä, mutta niitä on aikojen kuluessa vieritetty pois kiviä. Linnassa on voinut olla myös hirsistä rakennettuja seiniä, mutta ne ovat jo hävinneet.
Jouko Voionmaa löysi vuonna 1951 linnavuoren alueella tekemissään kaivauksissa muun muassa nuolenkärjen, keramiikkaa ja 800-luvulta peräisin olleen arabialaisen rahan. Hän löysi myös asuntojen pohjakiveyksiä ja kiukaiden jäännöksiä, joista päätellen linnassa on aikanaan ollut asukkaita. Linnan lähiympäristöstä ei ole löytynyt muinaisesineitä. Linnavuoren länsipuolella sijaitseva Linnalammi-niminen suo oli 1800-luvulle saakka järvi, joka ulottui linnavuoren läheisyyteen.
Linnavuorelta on näköyhteys Lempäälän Pirunlinnaan. Valkkisten linnamäki on mahdollisesti saattanut olla osa muinaista linnaketjua, jonka keskuspaikkana oli Sääksmäen Rapolan linna. Muita oletetun ketjun muinaislinnoja olivat Siuron Linnavuori, Lempäälän Pirunlinna, Hattulan Tenholan, Aulangon, Vanajan Linnanpään ja Mantereenlinnan sekä Janakkalan Hakoisten ja Unikkolinnan vuoret.
Bilberg
Bilberg oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1466. Suku on kotoisin Mariestadista, jonka koulun rehtorina Bergin kirkkoherra Jonas Amherne toimi. Tämän poika Jonas Bilberg (1646-1717) antautui isänsä tavoin koulutus- ja pappisuralle. Hän toimi vuodesta 1679 Uppsalan yliopiston professorina, vuodesta 1692 Örebron kirkkoherrana ja lopulta vuodesta 1701 Strängnäsin hiippakunnan piispana Erik Benzelius vanhemman jälkeen. Kaarle XII palkitsi piispan korottamalla tämän lapset 1712 aatelissäätyyn Benderissä, missä hän vietti Pultavan taistelun jälkeistä aikaa ennen kuuluisaa Benderin kalabaliikkia. Piispan tieteellisen kiinnostuksen kohteita olivat matematiikka ja tähtitiede, joista hänellä oli syvälliset tiedot. Hänet haudattiin hiippakuntansa tuomiokirkkoon. Myös piispan lapset harjoittivat opintoja. Tytär Hedvig oli oppinut nainen, jonka mainitaan kirjoittaneen ranskankielisiä runoja. Poika Gustaf Otto toimi Strängnäsin koulun lehtorina, missä ominaisuudessa hän julkaisi vuosittain almanakkoja. Vuonna 1709 hän siirtyi sotilasuralla ja kohottuaan ratsumestariksi hän haavoittui Gadebuschin taistelussa joulukuussa 1712.
Musta, kylmä, syvä ja samea
Musta, kylmä, syvä ja samea on suomalaisen metalliyhtyeen Se, josta ei puhuta toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011. Albumi nauhoitettiin alkuvuodesta 2011, ja sen miksasi Dan Swanö.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Samu Männikkö, sekä sovittanut Se, josta ei puhuta.
HMS Wachtmeister (1917)
HMS Wachtmeister (runkonumerot 10 ja 26) oli Ruotsin laivaston Wrangel-luokan hävittäjä.
Alus ei kerennyt osallistumaan ensimmäisen maailmansodan puolueettomuusvartiointiin. Toisen maailmansodan puolueettomuuden valvontaan se sentään osallistui aina vuoteen 1943 saakka, jolloin se siirrettiin Tukholmassa telakalle. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947.
Jäppilän koulu
Jäppilän koulu oli peruskoulu Kotkassa Jäppilän kylässä. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä oli noin 40 (2011). Koulun oppilaat tulivat Jäppilän ja Pernoon kylien alueelta.
Jäppilän ja Pernoon asukkaat anoivat vuonna 1892 ensimmäisen kerran omaa kansakoulua, mutta Kymin kuntakokous ei hyväksynyt anomusta. Hieman aikaisemmin kuntakokous oli hylännyt myös Haapasaaren ja Kuutsalon saaren asukkaiden anomukset omasta koulusta, joissa asukkaat olivat sen jälkeen rakentaneet koulunsa yksityisesti. Kuntakokous vetosi siihen, että kunnan varoilla ei rakennettaisi koulua myöskään Jäppilään. Vuonna 1894 kyläläiset tekivät uuden anomuksen, jossa he esittivät, että koulu aloittaisi aluksi vuokratiloissa ja koulurakennus rakennettaisiin myöhemmin. Tämän ehdotuksen kuntakokous hyväksyi. Päätöksestä tehtiin kuitenkin valitus ja koulun rakentaminen alkoi vasta vuonna 1896 senaatin myönteisen päätöksen jälkeen. Rakenteilla oleva koulu ehti palaa kesäkuussa 1896 ja valmistui 1897. Tontilla on lisäksi uudempi, vuonna 1956 valmistunut koulurakennus, jossa toimii myös Jäppilän päiväkoti.
Jäppilän koulun lakkauttamista on usein esitetty, mutta esitykset eivät ole toteutuneet. Kuitenkin lopulta lukuvuoden 2013-2014 jälkeen Jäppilän koulu lakkautettiin. Syksyllä 2014 luokilla 2-5 aloittavat oppilaat siirtyivät Pihkoon kouluun. 6. luokalla aloittavat oppilaat siirtyivät taas Langinkosken kouluun.
Latša
Latša (, myös Ла́че, "Latše") on Äänisjoen vesistöön kuuluva järvi Arkangelin alueella Venäjällä. Sen pinta-ala on 334 neliökilometriä ja suurin syvyys noin 5,4 metriä. Pohja on mutainen ja turpeen peittämä, rannat soistuneita.
Äänisjoki saa alkunsa Latšajärvestä. Siihen laskevia jokia ovat muun muassa Svid, Kovža ja Lekšma. 1990-luvun puoliväliin saakka järvellä oli säännöllistä laivaliikennettä. Se on Arkangelin alueen suurimpia ja kalaisimpia järviä. Äänisjoen niskan alapuolella sijaitsee Kargopolin kaupunki.
Marianne Thesleff
Marianne Alice Johanna Thesleff (14. heinäkuuta 1908 Viipuri – 31. maaliskuuta 1992 Tukholma) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut muistelmakirjailija.
Thesleffin vanhemmat olivat Viipurin hovioikeuden kanslisti Johannes Amatus Thesleff ja Sigrid von Wilcken. Hän oli naimisissa 1941–1945 insinööri Antti Osmo Johannes Kiikan (s. 1909) kanssa ja meni avioeron jälkeen 1945 uusiin naimisiin ruotsalaisen huolitsija Erik Helmer Hedströmin (s. 1886) kanssa. Marianne Thesleffin veli Aleksander Thesleff (s. 1907) toimi Suomen suurlähettiläänä Brysselissä 1959–1963 ja Argentiinassa 1966–1974.
Thesleffin perhe omisti Viipurin maalaiskunnassa sijoinneen Lavolan kartanon jonka hänen isoisänsä alikapteeni Alexander Kristian Thesleff oli ostanut 1881. Marianne Thesleff muutti 1920-luvulla Helsinkiin aloittaakseen opinnot Helsingin yliopistossa mutta pääkaupungin seuraelämä syrjäytti pian opiskelun. Hän palasi 1930-luvulla hoitamaan perheen maatilaa mutta perhe joutui evakoiksi talvisodan jälkeen koska tila sijaitsi luovutetulla alueella. Thesleffit pääsivät jatkosodan aikana Lavolaan josta kaikki rakennukset oli kuitenkin tuhottu. Syksyllä 1944 heidän oli lähdettävä siellä lopullisesti ja seuraavana vuonna Marianne Thesleff muutti Ruotsiin.
Marianne Thesleff julkaisi muistelmansa elämänvaiheistaan 1950-luvulle saakka vuonna 1977 ja suomeksi ne ilmestyivät 1980.
Erkki Kuosmanen
Erkki Olavi Kuosmanen (14. kesäkuuta 1904 Impilahti – 11. toukokuuta 1993 Ii) oli suomalainen kirjailija.
Kuosmanen kävi Helsingin kirkkomusiikkiopiston kurssin ja toimi kanttoriurkurina Ylikiimingissä 1967–1975 ja Iissä 1977. Hän työskenteli myös Valtion rautateiden radanrakennusosastolla. Kuosmanen kirjoitti runoja ja kaksi pienoisromaania "Leikkikehät" ja "Kumikalumaskotti".
USS Marts
USS Marts (runkonumero DE-174) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita. Alus oli nimetty Alvin Lee Martsin mukaan.
Sen köli laskettiin 26. huhtikuuta 1943 Federal Shipbuilding and Drydock Companyllä Newarkissa New Jerseyssä ja alus laskettiin vesille 8. elokuuta kumminaan Betty Marts. Alus otettiin palvelukseen 3. syyskuuta, ja sen ensimmäisenä päällikkönä oli Carl M. Fellows.
Läpäistyään koeajot Bermudalla "USS Marts" palasi New Yorkiin ja lähti 4. marraskuuta saattuetehtäviin Etelä-Atlantille. Alus vieraili 9. marraskuuta Trinidadissa, mistä se jatkoi matkaansa Yhdysvaltain 4. laivastoon. Alus suojasi saattueita Recifen ja Trinidadin välillä. Se lähti 23. toukokuuta 1944 Bahiasta risteilijä "USS Omahan" kanssa partiomatkalle Atlantille, mistä se palasi 5. kesäkuuta Bahiaan. Alukset tekivät vielä kaksi partiomatkaa ennen kuin "USS Omaha" matkasi 13. heinäkuuta Gibraltarille. "USS Marts" palasi 23. heinäkuuta Recifeen.
"USS Marts" suojasi 24. heinäkuuta–3. elokuuta Britannian kuninkaallisen laivaston kaapelinkorjausalus "RFA Cambriaa", kun se korjasi viestikaapeleita Brasilian rannikolla. Tehtävästä vapauduttuaan alus liitettiin 24. saattajaviirikköön etsimään sukellusveneitä Atlantilta. Alus suojasi "USS Tripolin" kanssa ja teki neljä matkaa 22. elokuuta–12. marraskuuta.
Aluksen käyty Bahiassa telakalla korjauttamassa kaikuluotaintaan se lähti Trinidadiin, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus suojasi 6.–18. joulukuuta Recifeen matkannutta saattuetta, ja tämän jälkeen se jatkoi saattueiden suojaamista aina tammikuun 1945 loppuun.
"USS Marts" liittyi 1. helmikuuta Bahiassa "USS Cincinnatiin", jota se suojasi partiomatkalla Etelä-Atlantilla ennen paluutaan Recifeen 10. helmikuuta. Alus lähti 2. maaliskuuta Nataliin, jossa brasilialaiset nousivat alukselle. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta 20. maaliskuuta ja se otettiin Brasilian laivaston palvelukseen.
"USS Marts" nimettiin "CTE Bocainaksi" () runkonumerolla D-22. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953 ja se annettiin heti takaisin. Alus poistettiin 1975 Brasilian laivastoluettelosta ja romutettiin.
Koivulan koulu
Koivulan koulu oli peruskoulu Kotkassa Koivulan kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä oli noin 100 (2013).
Kotkan kaupunginjohtaja Henry Lindelöf esitti Koivulan koulun lakkauttamista vuonna 2011, mutta Kotkan kaupunginhallitus torjui esityksen. Koulu kuitenkin lakkautettiin lukuvuoden 2012-2013 jälkeen, jolloin syksyllä 2013 luokilla 2-5 aloittavat oppilaat siirtyivät Kyminkartanon kouluun. 6. luokalla aloittavat oppilaat siirtyivät taas Langinkosken kouluun.
Timo Rantatorikka
Timo Rantatorikka (s. 22. toukokuuta 1978 Hyvinkää) on uransa päättänyt suomalainen pesäpalloilija, joka edusti viimeksi Hyvinkään Tahkoa.
Ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä Rantatorikka pelasi kaudella 1996 kasvattajaseuransa Hyvinkään Tahkon riveissä. Hän edusti Tahkoa kolme kautta, kunnes siirtyi Oulun Lippoon. Oulussa Rantatorikka vietti vuodet 1999-2001. Sen jälkeen hän siirtyi Kinnarin Pesikseen. Kahden Järvenpäässä vietetyn kauden jälkeen Rantatorikka palasi kahdeksi vuodeksi Tahkoon, kunnes hän siirtyi 2006 Vimpeliin. Rantatorikka pelasi Vimpelissä kuusi kautta ja voitti kaudella 2010 mestaruuden. Silloin hän toimi joukkueensa kapteenina. Kauden 2011 jälkeen Rantatorikka ilmoitti palaavansa Tahkoon. Rantatorikka pelasi kotiuttajana.
Irma Laukkanen
Irma Riitta Johanna Laukkanen (s. 9. joulukuuta 1958 Kotka) on suomalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Kuvataideakatemian maalauslinjalla vuosina 1977–1981 ja sen jälkeen kuvanveistolinjalla vuosina 1981–1982. Lisäopintoja hän on hankkinut Italiassa, Yhdysvalloissa, Kiinassa, Nepalissa ja Meksikossa.
Laukkasen veistotaiteessa korostuu tilallinen ajattelu ja monikerroksisuus. Monet hänen töistään ovat avaruusgeometrisia sommitelmia, joissa tapahtuu asteittaisia valon ja värien voimakkuuden muutoksia. Hän käyttää teoksissaan usein läpinäkyviä tai heijastavia materiaaleja, kuten lasilevyä tai metallilankaa ja -verkkoa, mutta myös monia muita materiaaleja.
Laukkasen töitä on julkisesti esillä muun muassa Vantaan pääkirjastossa, Kotkan uimahallissa, Mussalon urheiluhallissa, Savonlinnan kaupungintalossa, Fortumin pääkonttorissa ja Suomen Berliinin-suurlähetystössä. Laukkanen on valittu kaksi kertaa Ars Fennica -palkintoehdokkaaksi.
Tiedusteluosasto (Itä-Karjalan sotilahallinto)
Tiedusteluosasto (ennen joulukuuta 1941 Hallinnollis-taloudellinen tiedusteluosasto) oli Itä-Karjalan sotilashallinnon tiedustelusta vastaava osasto vuosina 1941–1944. Osasto jakautui kahteen toimistoon: tiedustelutoimistoon ja tilastointitoimistoon. Tiedustelutoimisto vastasi aikaisempiin oloihin koskevista selvityksistä, sotavankikuulusteluista sekä kirjasto- ja arkistoasioista.
Krushe, Pauli & Uitto, Antero: Suomea rajan takana 1918–1944. Suomenkielisen neuvostokirjallisuuden historia ja bibliografia. Jyväskylässä: BTJ 2008. ISBN 978-951-692-705-6
Helsingin seudun kesäyliopisto
Helsingin seudun kesäyliopisto (ruots. Helsingforsnejdens sommaruniversitet, engl. Helsinki Summer University) on korkea-asteinen vapaan sivistystyön oppilaitos.
Vuosittain kesäyliopistossa opiskelee noin 7 000 henkilöä ja kursseja järjestetään vuosittain noin 800. Kurssiosallistumisia on vuosittain noin 13 000. Osallistujia kesäyliopiston kursseille on kaikista ikäryhmistä ja ympäri Suomea, ulkomaalaisia opiskelijoista on noin 10 prosenttia.
Helsingin seudun kesäyliopisto on perustettu vuonna 1966. Säätiön perustajina ja jäseninä ovat pääkaupunkiseudun kunnat (Helsinki, Espoo, Vantaa ja Kauniainen) ja sen hallintoon osallistuu myös Helsingin yliopisto.
Kesäyliopiston opetus on kaikille kiinnostuneille avointa iästä, pohjakoulutuksesta tai oppilaitosten opinto-oikeuksista riippumatta. Helsingin seudun kesäyliopiston tarkoituksena on edistää koulutuksellista tasa-arvoa, elinikäistä oppimista ja henkistä kasvua.
Helsingin seudun kesäyliopiston ohjelmassa on avointa yliopistollista opetusta, avointa ammattikorkeakouluopetusta, kielikursseja, tietotekniikkaa, taidekursseja, suomea toisena/vieraana kielenä, abiturienttikursseja, täydennyskoulutusta sekä avoimia, maksuttomia yleisöluentoja ajankohtaisista aiheista. Pääosa Helsingin seudun kesäyliopiston opetuksesta on kesällä, mutta talvikaudella on mm. avointa yliopistollista opetusta, kielten opestusta, abiturienttikursseja sekä suomea ulkomaalaisille -kursseja.
Helsingin seudun kesäyliopistoa ylläpitää Helsingin seudun kesäyliopistosäätiö, jonka ovat perustaneet pääkaupunkiseudun kunnat Helsinki, Espoo ja Vantaa. Nämä kaupungit ja Helsingin yliopisto sekä Kauniaisten kaupunki ovat valinneet edustajansa säätiön hallintoon.
Helsingin kaupungin edustajina
puheenjohtajana Laura Nordström (Dolf Assmann)
ja muina jäseninä:
Tarik Ahsanullah (Sanna-Maria Pakkanen)
Risto Kolanen (Pia Lampola)
Marianne Heinonen (Santeri Lampi)
Espoon kaupungin edustajina
varapuheenjohtajana Herttaliisa Tuure (Binga Tupamäki, Kauniaisten edustaja)
Marko Kivelä (Leena Alanen)
Vantaan kaupungin edustajana
Jukka Sailas (Sonja Pääsukene)
Helsingin yliopiston edustajana
Päivi Palojoki (Ullamaija Seppälä)
Johan Björk
Johan Björk (s. 28. elokuuta 1984 Malmö) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Allsvenskanin Malmö Redhawksissa. Hänellä on pituutta 186 cm ja painoa 88 kg.
Yhdistyneen kuningaskunnan Berliinin suurlähetystö
Yhdistyneen kuningaskunnan Berliinin suurlähetystö (, ) on suurlähetystö Berliinin kaupungissa Saksassa. Aikaisempi suurlähetys tunnettiin nimellä Palais Strousberg joka rakennettiin vuonna 1868. Rakennus vaurioitui niin huonoon kuntoon toisen maailmansodan aikana, että rakennus purettiin vuonna 1950. Nykyinen rakennus rakennettiin vuonna 2000.
Mega Game I
Mega Game I, myös Mega Game 1, alkuperäiseltä nimeltään Mall Maniacs on ruotsalaisen pelitalo Unique Develompent Studiosin ja AddGamesin yhteistyönä kehittämä ostospeli. Suomessa se on ollut ilmaisjakeluversiona Mega Markkinoiden yhteydessä Euromarketissa tai Maxi-marketissa 1990-luvun lopusta 2000-luvun alkuun.
UDS on mennyt konkurssiin, eikä AddGames kehitä Mega Game I -peliä. Mega Game 2 oli Mega Game 1:n seuraaja. Se julkaistiin kesällä 2001. Se on muissa maissa Pickup Express. Se on saanut suosiota paljon etenkin Brasiliassa. Peliä kehitetään Brasiliassa vieläkin.
Mega Game I on pelin varsinainen pelimuoto. Siinä pelaajalla on ostoslistalla kymmenen tuotetta, jotka pitää kerätä kärryyn ja juosta kassalle vastustajiaan nopeammin.
Pelaajan oman ostoskärryn tanko on vihreä, vastustajien punainen. Ilman kärryjä voi liikkua nopeammin, jolloin vihreä nuoli näyttää reitin takaisin sen luokse. Jos ympärillä on useampia tuotteita, kärryt voi jättää keskelle ja hakea tuotteet yksi kerrallaan. Mutta kärryt eivät ole ehkä siinä mihin ne on jätetty!Suomalaisessa ilmaisjakeluversiossa voit valita 10 eri hahmon väliltä. Jokaisella on erilaiset ominaisuudet.Kenttiä on viisi erilaista, jotka muuttuvat koko ajan mutkikkaammaksi.http://megagameone.blogspot.fi/
Mega Game II
Mega Game II, pelissä Mega Game 2 (alkuperäinen nimi Pickup Express) oli Suomessa ilmaisjakeluna Mega Markkinoiden yhteydessä jaettu ruotsalaisen pelitalo UDS:in sekä AddGamesin vuonna 2000 yhteistyönä kehittämä autopeli.
Pikatoimituspeli on Mega Gamen varsinainen pelimuoto. Pelissä pelaajalla on oma lähettifirma. Pelaajan tehtävä on noutaa ja toimittaa tavarapaketteja kilpailijaansa/kilpailijoitaan nopeammin toimituspisteisiin. Kun paketti on viety toimituspisteeseen, pelaaja saa rahaa markkoina riippuen matkasta. Jos paketin toimituspiste on lähellä, siitä saa vähemmän rahaa.
Pelaajan pitää noutaa halutessaan pelin alussa kaupungin kartta jostain päin kaupunkia. Kartasta näkee ylhäältäpäin kuvattuna kaupungin alueen, oman auton vihreänä nuolena, vastustaja(t) punaisena nuolena, noutamattomat paketit ruskeana pakettina, sekä noudettujen pakettien toimituspisteet keltaisina nuolina.
Pelaajan täytyy huomioida autonsa polttoaineen kulutus, sekä kuinka ympäristöystävällisesti ajaa. Jokaisessa kaupungissa on eri puolilla 4 huoltoasemaa, joilla voi käydä tankkaamassa auton. Tankkaaminen on maksullista, joten pelaajan kannattaa miettiä tarkkaan milloin ja miten paljon tankkaa. Ympäristömittari näyttää kuinka ympäristöystävällisesti pelaaja ajaa. Jos pelaaja onnistuu pitämään ajotyylinsä ympäristöystävällisenä, pelin lopussa hän saa siitä ympäristöbonusta, joka voi ratkaista voittajan. Eniten rahaa saanut ei siis välttämättä ole lopullinen voittaja.
Mestaruuspelissä pelataan kaupunkeja yksi toisensa jälkeen, joiden läpäisy avaa lukittuja kaupunkeja ja pelityyppejä. Tasot ovat Helppo taso, Keskitaso, ja Vaikea taso. Tason läpäistyään saa käyttöönsä lukittuja kaupunkeja ja pelityyppejä.
Pommikisan pelaaminen edellyttää Mestaruuspelin Helpon tason läpäisyä. 
Pelissä pelaajat ovat kaupungin rajoitetulla alueella. Rajoitukset saa vaihdettua koko kaupungin alueelle EM-modin avulla.
Pelin alussa jokin pelaajista saa aikapommilla varustetun paketin. Vain se pelaaja, jolla pommi on, näkee kartasta viholliset. Muut pelaajat eivät voi nähdä kartalta muita kuin itsensä. Pommista pääsee eroon törmäämällä vastustajan autoon, mutta pommin vaihdettua autoa, täytyy odottaa viisi sekuntia, ennen kuin se voi vaihtaa jälleen autoa. Kun pommi räjähtää, joutuu se pelaaja, jolla pommi on, ulos pelistä. Hän voi seurata peliä vastustajan silmin, kunnes peli loppuu.
Nopeuskisan pelaaminen edellyttää myös Mestaruuspelin Helpon tason läpäisyä.
Pelissä pelaajat kiertävät rataa kaupunkirallin tyylisesti tavoitteena saada mahdollisimman hyvä aika. Kaupunkina on vain DownTown. Radalle ilmestyy sattumanvaraisesti tavarapaketteja joista saa lisää nopeutta.
Suomalaisessa ilmaisjakeluversiossa pelaajahahmoja on kahdeksan, joilla ei ole kuin kosmeettista merkitystä.Suomalaisessa jakeluversiossa kaikki autot ovat Toyota-merkkisiä. Jokainen auto voi ottaa kerralla 1-3 pakettia.Seuraavat autot saa käyttöön EM-modilla
Autoille on myös koodeja, esimerkiksi sana "prototype" avaa bussin ilman EM-modia.
Pelikaupungit ovat amerikkalaistyylisiä suljettuja kenttiä joita on yhteensä 5.Mega Game II ReadMe
Mega Game II
Mika Paananen
Mika Paananen (s. 14. syyskuuta 1967 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 492 runkosarjaottelua tehoin 107+179=286. Jäähyminuutteja kertyi 513. Paananen edusti lähes koko SM-liigauransa ajan JYPiä, jonka kapteenina hän toimi viimeisen pääsarjakautensa 2000–2001. Hän on myös joukkueen kaikkien aikojen eniten jäähyminuutteja kerännyt pelaaja sekä viidenneksi eniten pisteitä ja syöttöjä tehnyt pelaaja. Rightin puolelta laukonut Paananen pelasi myös Itävallassa ja Ranskassa.
Paananen oli Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti joukkuessa A-nuorten SM-pronssia vuonna 1987 sekä B-nuorten SM-hopeaa vuosina 1984 ja 1985. Paananen teki SM-liigadebyyttinsä kaudella 1986–1987, mutta se jäi hänen ainoaksi liigaottelukseen muualla kuin JYPissä, jonne Paananen siirtyi kaudeksi 1987–1988. Hän pelasi kaudesta vielä suurimman osan A-nuorissa, mutta Paananen pelasi myös tulokaskautensa SM-liigassa ja teki 21 runkosarjaottelussa tehot 7+4=11. Kausi 1988–1989 oli hänen ensimmäinen kokonainen SM-liigassa ja se toi 44 runkosarjaottelussa tehot 11+18=29 sekä 11 playoff-ottelussa tehot 2+4=6. Paananen voitti SM-hopeaa keväällä 1989.
JyP HT:ssä Paananen pelasi kaikkiaan kymmenen peräkkäistä kautta kevääseen 1997 saakka. Hän voitti joukkueessa SM-hopeaa myös keväällä 1992 ja SM-pronssia tuli keväällä 1993. Paananen keräsi kaudella 1992–1993 SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä, 95 minuutilla, ja sijoittui runkosarjan jäähypörssissä kolmanneksi. Kaudella 1993–1994 Paananen teki puolestaan yhden kauden piste-ennätyksensä, 14+28=42, ja oli JYPin toiseksi paras pistemies Risto Kurkisen kanssa.
Kaudeksi 1997–1998 Paananen siirtyi Itävallan pääsarjassa pelanneeseen EC Graziin, ja sen jälkeen hän vietti vuodet 1998–2000 Ranskan Ligue Magnusin Léopards de Caenissa. Kaudella 1998–1999 Paananen oli tehoilla 18+32=50 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä ja hän sijoittui Ligue Magnusin pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudella 1999–2000 Paananen oli jälleen Caenin paras pistemies ja syöttäjä. Hän voitti tehoilla 12+46=58 koko liigan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi.
Paananen palasi kaudeksi 2000–2001 JYPiin, jonka kapteenina hän toimi. Hän oli tehoilla 12+14=26 joukkueen toiseksi paras pistemies ja kolmanneksi paras maalintekijä. Paananen lopetti pelaajauransa tuohon kauteen, mutta palasi kaukaloihin vielä kevätkaudella 2003 vahvistaessaan Suomi-sarjajoukkue Diskosta.
Pelaajauran jälkeen Paananen toimi Diskoksen A-nuorten päävalmentajana ja Diskoksen Suomi-sarjajoukkueen apuvalmentajana, kunnes hän siirtyi JYPin A-nuorten päävalmentajaksi kaudeksi 2007–2008. Hän valmensi siellä ensimmäisen kautensa päätteeksi SM-pronssia keväällä 2008. Kauden 2010–2011 Paananen toimi Mestiksessä JYPin farmijoukkue D Teamin apuvalmentajana Jukka Ahvenjärvelle. Nykyään hän toimii JYPin C-97-junioreiden vastuuvalmentajana.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1920 – miesten 10 000 m
Antwerpenin olympiakisojen miesten 10 000 metrin juoksuun osallistui 34 urheilijaa. Kilpailupäivät olivat 19. ja 20. elokuuta.
Jokaisesta erästä viisi nopeinta loppukilpailuun.
1. erä
2. erä
3. erä
Vantaan Kotikirkko
Vantaan Kotikirkko (aikaisemmalta nimeltään Keski-Vantaan Kristityt) on Vantaan Pakkalassa toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunnassa oli vuonna 2011 noin 70 jäsentä. Seurakunnan pastorina toimii Jari Vahtera.
Seurakunnan toiminta sai alkunsa kun säännölliset rukousillat alkoivat syksyllä 2002 Pakkalassa. Samalla alkoivat kerran kuukaudessa "Evankeliumi ja musiikki" -illat ja 2003 alusta alkoivat "Pakkalan perjantai Pointissa" -illat. Samana vuonna Helsingin Saalem-seurakunta alkoi tukea toimintaa. Vuoden 2004 syksystä toiminta siirtyi kerhohuoneeseen. 2007 lokakuussa oli tiloissa mittavat vahingot aiheuttanut tulipalo. Seurakuntalaisten tarvikelahjoitusten ja mm. Mongoliasta lahjoituksena saatujen verhojen avulla tilat saatiin kunnostettua. Vuonna 2007 perustettiin Keski-Vantaan kristityt ry. Vuonna 2011 perustettiin Vantaan Kotikirkko –nimisen seurakunta, joka on Suomen Helluntaikirkon jäsenseurakunta.
Vantaan Kotikirkolla on Kartanonkoskella Pointissa joka sunnuntai jumalanpalvelus ja se järjestää rukousiltoja. Se järjestää myös Uskon ABC -kursseja.
Lapsityöhön kuuluvat lapsiparkki ja pyhäkoulu sekä ajoittain järjestettävät Kids Action Night -tapahtumat.
Seurakunta järjestää Pakkalan nuorille gospel-iltoja Vantaan kaupungin nuorisotila Wintissä.
Lisäksi toimintaan kuuluu Israel-aiheisia iltoja.
Vantaan Kotikirkko on tehnyt yhteistyötä alueen muiden toimijoiden kanssa, ja mm. järjestänyt Vantaan kaupungin nuorisotoimen kanssa nuorten Wintti-iltoja.
Yoann Offredo
Yoann Offredo (s. 12. marraskuuta 1986 Savigny-sur-Orge) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Française des Jeux -tallissa 2008, ja edusti samaa joukkuetta, nimeltään sittemmin FDJ, vuoteen 2016. Kaudesta 2017 alkaen hän on kilpaillut Wanty - Groupe Gobert -tallissa.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
Tigranes Suuri
Tigranes Suuri (, noin 140–55 eaa.) oli Armenian kuningaskunnan hallitsija vuosina 95–55 eaa.
Hän oli edellisen kuninkaan poika tai veli, joka annettiin panttivangiksi Parthian kuningas Mithridates II:n hoviin. Hän aloitti valtakuntansa laajentamisen valloittamalla Sofenen Eufrat-joen itäpuolella. Sitten hän liittoutui Pontoksen kuningas Mithridates VI:n kanssa ja nai tämän tyttären Kleopatran. He sotivat yhdessä Roomaa vastaan. Tigranes teki Atropatenen kuninkaasta vasallinsa, ja valloitti Mesopotamian pohjoisosat.
Tigraneksen ja hänen poikansa Artavazd II:n hallintokausilla Armeniasta tuli yksi hellenistisen kulttuurin keskuksista.
Isogascognenajokoira
Iso gascognenajokoira on Ranskassa kehitetty metsästyskoira.
Ison gascognenajokoiran rintakehä on leveä ja raajat ovat vahvat. Karva on lyhyttä, tiheää ja väriltään kimo. Urokset ovat korkeudeltaan 65–72 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 62–68 cm.
Iso gascognenajokoira pystyy keskittymään erittäin hyvin metsästykseen. Se on ihmisystävällinen ja rauhallinen. Se on itsepäinen, mutta kunnioittaa hyvää omistajaa. Rotu liikkuu vaivattomasti.
Arto Jokinen
Arto Jokinen (s. 6. huhtikuuta 1956 Kuorevesi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 272 runkosarjaottelua tehoin 75+75=150. Jäähyminuutteja kertyi 428. Jokisen pelityyli oli aikanaan melko kova ja hän kuului SM-liigan pahimpiin ärsyttäjiin.
Jokisen kasvattajaseura oli Mäntän Kiekko-Pojat. Hän voitti myöhemmin KOO-VEEn joukkueessa A-nuorten SM-hopeaa vuosina 1975 ja 1976. Kaudella 1976–1977 Jokinen aloitti SM-liigauransa ja teki 34 runkosarjaottelussa yhden kauden piste-ennätyksekseen jääneet tehot 20+19=39, joilla Jokinen oli KOO-VEEn kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti SM-pronssia keväällä 1977.
Vuodet 1979–1983 Jokinen pelasi Helsingin IFK:ssa, jossa hän voitti Suomenmestaruuden vuosina 1980 ja 1983. Kaudella 1981–1982 Jokinen keräsi SM-liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 71 minuuttia, jolla hän sijoittui runkosarjan jäähypörssissä toiseksi joukkuetoverinsa Heikki Riihirannan kanssa. Kaudeksi 1983–1984 Jokinen siirtyi sarjatasoa alemmas I-divisioonaan JYPin riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös yhden SM-liigaottelun Suomen maajoukkueen Sarajevon olympiakisoihin valmistautuneessa ryhmässä.
Keväällä 1985 Jokinen oli nostamassa JYPiä SM-liigaan. Yhden liigassa vietetyn kauden jälkeen Jokinen pelasi vielä kauden 1986–1987 I-divisioonaa KooKoossa, minkä jälkeen hän lopetti uransa.
Myös Jokisen puolustajana pelannut pikkuveli Ari on pelannut SM-liigassa.
Desorptio
Kemiallinen Desorptio tarkoittaa fysiikassa tai kemiassa absorption vastakohtaa eli pintaan nousevien atomien, molekyylien tai ionien vapautumista aineen pinnalle tai pintaan kiinnittyneiden molekyylien irtoamisprosessia. Erityisen merkittävää desorptio on polaarisella vesimolekyylillä. Irtoamista voidaan nopeuttaa lämmittämällä laitteistoa. Jotta desorptio olisi vähäistä, tyhjiölaitteistossa on käytettävä oikeanlaisia materiaaleja. Desorptiota tapahtuu erityisesti kaasukromatografissa, jossa kaasufaasit erotetaan toisistaan absorptio-desorptio menetelmällä. Desorptio on myös komponentin kemiallista erottamista esim vesihöyryn siirtymistä kulkeuttimen kautta kaasufaasista nestefaasin rajapinnalle. Adsorption jälkeen lämpötila pysyy matalana mutta desorptiossa lämpötilan noustessa tapahtuu johtumista.
Desorptiota voidaan kemiassa kuvata yhtälöllä formula_1,
missä formula_2 on desorption vakiomäärä, formula_3 on adsorboituneen aineen konsentraatio, ja formula_4 on desorption kineettinen järjestys.
fysiikassa vakiomäärä formula_2 voidaan esittää muodossa
missä formula_7 on "taajuus" (usein kreikkalainen kirjain formula_8), mahdollisuus adsorboituneen molekyylin selviytymiseen on potentiaalinen este desorptiolle, formula_9 on desorption aktivoitumisenergia, formula_10 on Bolzmannin vakio, ja formula_11 on lämpötila.
Transdanubia
Transdanubia () eli Länsi-Unkari on alue, joka ulottuu Tonavasta Unkarin länsirajalle. Alueen nimi merkitsee kirjaimellisesti "Tonavan takaista". Transdanubia on maastoltaan vaihtelevaa aluetta, jossa on sekä vuoria että alankoja, metsiä ja hedelmällistä viljelysmaata.
Unkarin Pieni alanko Kisalföld sijaitsee kokonaan Transdanubiassa. Myös Suuri alanko Alföld ulottuu osittain Transdanubian puolelle, missä sitä kutsutaan Mezőföldiksi. Vuoristoalueista voidaan mainita Bakony ja Mecsek.
Euroopan Unionin alueyksiköiden nimikkeistössä (NUTS) Transdanubia muodostaa NUTS 1-tason alueen.
Tummahelmililja
Tummahelmililja ("Muscari armeniacum") on monivuotinen sipulikasvi. Suvun lajeista tai tästä lajista käytettyjä nimiä ovat myös helmililja ja helmihyasintti.
Kasvin kukat ovat tynnyrinmuotoisia ja muodostavat tiiviin tertun. Lehdet ovat hyvin ohuet. Perusmuoto on väriltään syvän koboltinsininen, mutta siitä on jalostettu myös vaaleampia ja jopa valkoisia lajikkeita. Kasvi ei ole myrkyllinen.
Tummahelmililja elää luonnonvaraisena Kreikassa ja Aasiassa. Samaan sukuun kuuluu noin 30 lajia, joista 4 tai 5 myydään yleisesti, ja tämä laji on niistä tunnetuin viljelykasvi.
Idänunikko
Idänunikko ("Papaver orientale") on unikoiden sukuun kuuluva monivuotinen ruohovartinen kukkakasvi. Se kasvaa 80-120 cm korkeaksi. Kasvilla on karvapeitteiset lehdet ja pallomaiset nuput. Kirkkaanpunaiset kukat aukeavat kesä-heinäkuussa.
Idänunikkoa kasvaa luonnonvaraisena Lähi-idän vuoristoseuduilla. Laji on suosittu koristekasvi. Se tuotiin Eurooppaan 1700-luvulla ja Suomeen 1800-luvulla.
Idänunikon voi sekoittaa toiseen koristekasvina yleisesti viljeltyyn lajiin, jättiunikkoon ("Papaver pseudo-orientale").
.free
.free (tai dotFree) on suunnitteilla oleva ylätason verkkotunnus. Se on sponsoroitu ylätason verkkotunnus, jota sponsoroi dotFree s.r.o itse.
dotFree Group s.r.o järjestön mukaan kuka tahansa voi rekisteröidä ilmaisia verkkotunnuksia .free päätteellä.
dotFreen ehdotus on seuraavanlainen:
Haluamme tarjota ilmaiseksi verkkotunnuksen jokaiselle. Meitä tukevat lukuisat yritykset ja yksityishenkilöt. Olemme ensimmäinen verkkotunnusten tarjoaja, joka haluaa antaa verkkotunnuksen jokaiselle käyttöön täysin ilmaiseksi. Verkkotunnuksemme .free antaa jokaiselle ihmiselle tilaisuuden omaan verkkotunnukseen ja tarjoaa yrityksille mahdollisuuden markkinoida tuotteitaan verkkotunnuksellamme. Aloitteen takana on dotFree Group s.r.o ja kannattajiamme on levinnyt ympäri maailmaa. He janoavat vapautta."
Ohjelmistoyritys Microsoft on syyttänyt dotFree Groupia Kelihos-botnetistä, jonka Microsoft sulki 28.9.2011.
Microsoft on päässyt kompromissiin, jossa syytetyt Dominique Alexander Piatti ja dotFree Group s.r.o välttyivät syytteiltä sopimuksen mukaisesti 26. lokakuuta 2011. Piatti ja hänen yrityksensä jatkavat Microsoftin kanssa yhteistyötä ilmaisen verkkotunnuksen saamiseksi markkinoille.
Tiikerihilleri
Tiikerihilleri ("Vormela peregusna") on keskikokoinen kirjava näätäeläin. Se on sukunsa ainoa laji.
Tiikerihillerillä on lyhyet jalat ja pitkä selkä. Pään ja vartalon yhteispituus on 28–48 cm, häntä lisää eläimen pituutta 15–20 cm. Selkä on oranssin, mustan ja punaisen kirjava. Naaman ympäri kiertää valkoinen raita. Pörröinen häntä on musta ja keltainen.
Tiikerihillerin levinneisyysalue ulottuu Itä-Euroopasta Aasiaan, Pohjois-Kiinaan ja Mongoliaan asti. Suhteellisen laajasta levinneisyydestään huolimatta laji luokitellaan vaarantuneeksi.
Kaprunin funikulaaripalo
Kaprunin funikulaaripalo tapahtui Kitzsteinhornin vuorella Kaprunissa Itävallassa 11. marraskuuta 2000. Onnettomuudessa menehtyi 155 ihmistä, ja siitä selvisi hengissä vain 12 ihmistä. Kaikki hengissä selviytyneet olivat Saksan tai Itävallan kansalaisia. Oikeudessa todettiin, että palo oli saanut alkunsa lämmityslaitteesta.
Kitzststeinhornin funikulaari otettiin käyttöön vuonna 1974. Se oli laskettelijoiden ahkerassa käytössä, ja ennen onnettomuutta tunnelia oli käyttänyt jo liki 22 miljoonaa ihmistä. Itse onnettomuusvaunu otettiin käyttöön vuonna 1994. Kiskoköysirata kulki 3 300 metriä pitkän tunnelin läpi vuoren huipulle muutamassa minuutissa ja pystyi kerralla kuljettamaan 180 matkustajaa ylös ja yhtä monta alas. Radalla liikkui kaksi vaunua, jotka funikulaarin periaatteesta johtuen ohittivat toisensa aina radan puolivälissä.
Vaunu oli valmistettu palamattomista materiaaleista, joten tämänkaltaista onnettomuutta ei osattu odottaa. Turmavaunussa ei ollut palovaroitinta, eivätkä sen sammuttimet olleet matkustajien ulottuvilla. Onnettomuushetkellä funikulaarivaunu sattui olemaan radan tunneliosuudella, ja automaattinen turvajärjestelmä pysäytti vaunun tunneliin. Tämä loi tulipalon leviämiselle hyvät olosuhteet, sillä kalteva, päistään avoin tunneli toimi kuin savupiippu.
Turmavaunu oli täpötäynnä ihmisiä, joten vaunun takaosasta alkunsa saanut palo lisäsi pakokauhua, kun ihmiset eivät päässeet pakenemaan liekkejä. Lisäksi matkustamossa ei ollut hätäpuhelimia, joten palo ehti levitä pitkälle vaunun kuljettajan tietämättä. Kun vaunun etupäässä olevassa ohjaamossa ollut kuljettaja tajusi tilanteen, hän ilmoitti siitä ohjaamon hätäpuhelimella keskusvalvomoon ja yritti avata vaunun hydraulisesti toimivia ovia siinä onnistumatta, koska tulipalon seurauksena avaamiseen tarvittava paine oli kadonnut eivätkä ovet auenneet. Yhtäkkiä myös yhteys turmavaunun ja keskusvalvomon välillä katkesi: tuli oli levinnyt voimakaapeleihin, joiden varassa myös yhteys keskukseen toimi. Lopulta kuljettaja sai ovien lukituksen pois päältä, ja näin ovet saatiin avattua manuaalisesti. Sillä hetkellä osa matkustajista oli jo menettänyt tajuntansa hengitettyään myrkyllisiä kaasuja. Tajuissaan olleet ihmiset lähtivät raivoavaa tulipaloa pakoon tunnelia ylös. He eivät ehtineet edetä pitkälle, kun myös he tuupertuivat tiedottomina maahan, kuljettaja heidän mukanaan. Liekit nielaisivat vaunun ja tunnelissa tiedottomana makaavat matkustajat.
Yhteensä palosta pelastui vain 12 ihmistä eli ne, jotka olivat lähteneet laskeutumaan tunnelia alas. Ne, jotka kulkivat tunnelia ylös eli myrkyllisen savun kanssa samaan suuntaan, löydettiin kuolleina melkein tunnelin suulta. Loput matkustajat paloivat vaunuun sisälle. Myrkylliset palokaasut saavuttivat myös yläaseman, jonne vaunu oli matkalla. Suurin osa siellä olevista ihmisistä oli paennut myrkyllistä savua, mutta kolme ihmistä jäi asemalle menehtyen häkämyrkytykseen.
Kaprunin hiihtokeskus oli onnettomuuden jälkeen suljettuna 27 päivää
On This Day
Ricardo Gabriel Álvarez
Ricardo Gabriel "Ricky" Álvarez (s. 12. huhtikuuta 1988 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut muun muassa Italiassa Inter Milanoa ja Sampdoriaa sekä Englannissa Sunderlandia. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Álvarez aloitti ammattilaisuransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2008. Hän oli joukkueen mukana voittamassa Argentiinan pääsarjan kevätkauden (Clausura) 2009 mestaruutta.
5. heinäkuuta 2011 Álvarez siirtyi italialaisseura Internazionaleen 11,75 miljoonan euron siirtokorvauksella. Kyseisellä siirtosummalla milanolaisseura sai 90% pelaajaoikeuksista itselleen. Hän teki ensiesiitymisensä joukkueessa vuoden 2011 Italian supercupin ottelussa paikallisvastustaja Milania vastaan. Päävalmentaja Claudio Ranierin alaisuudessa hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa pelaavassa kokoonpanossa. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. marraskuuta 2011 Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa turkkilaista Trabzonsporia vastaan.
Álvarez teki ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa 2. syyskuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan.
Maakuntarykmentti
Maakuntarykmentit toimivat Ruotsin vallan aikana Suomessa 1600–1700 lukujen taitteessa.
1600–1617 Ruotsin vallan alaisuudessa Suomesta kirjattiin kaikki 15–60 vuotiaat terveet miehet sotilaaksi. Kirjauksen suoritti yleensä pitäjän pappi. Näistä sotaan osallistuneista joukoista käytettiin nimitystä "lippukunta".
Vuonna 1626 Ruotsin armeija joutui uudelleen järjestelyn alle. Tämä tiesi myös Suomessa uudelleen järjestelyjä. Suomen joukot jaettiin kahdeksaan eri maakunnalliseen 1 200 miestä käsittävään rykmentiin.
Jalkaväkirykmentit nimettiin Suomessa kahdeksalle paikkakunnalle:Vuosien 1733–1734 toimeen pannun ruotujaon mukaisesti joukkoja järjesteltiin jälleen uudelleen useissa eri pitäjissä.
Hydromorfoni
Hydromorfoni (nimenä myös dihydromorfinoni) on puolisynteettinen morfiinijohdannainen, jota tavallisimmin käytetään hydromorfonihydrokloridina (CHNO - HCl, CAS 71-68-1). Se on tarkoitettu pitkäaikaisen kovan kivun ja kivuliaan kuivan yskän hoitoon. Se ei sovellu akuutin kivun hoitoon. Muiden opioidien tapaan sekin on μ-opioidireseptorin agonisti vaikuttaen samaan tapaan teholtaan, sen ollessa noin kymmenkertainen morfiiniin verrattuna. Morfiinista poiketen hydromorfoni on hyvin rasvaliukoinen. Suomessa sitä myydään tuotemerkillä ”Palladon”.
Hydromorfoni syntetisoitiin Saksassa 1924.
Yhdysvalloissa hydromorfonia on 2010-luvulla käytetty teloituksissa yhdessä midatsolaamin kanssa ainakin Ohiossa ja Arizonassa.
Rainer Lindström
Rainer Lindström (s. 29. syyskuuta 1930 Tenhola) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääpalloilija. Hän edusti urallaan SM-sarjassa Arsenalia, Helsingin IFK:ta ja Karhu-Kissoja yhteensä 114 ottelun verran ja teki niissä tehot 67+30=97. Jäähyminuutteja tuli 148. Lindström pelasi myös menestyksekkään jääpallouran HIFK:ssa. Hänet tunnettiin lempinimellä "Snaibeli", jonka se sai sellisti Snaibl Rastenbergin mukaan.
Lindström sai ensimmäiset luistimensa kuusivuotiaana ja aloitti samoihin aikoihin jääkiekon Arsenalin junioreissa. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisen SM-sarjakautensa kaudella 1948–1949. Kaudeksi 1949–1950 Lindström siirtyi HIFK:hon, jossa hän pelasi lähes koko uransa kevääseen 1963 saakka. Hän pelasi joukkueessa suurimmaksi osaksi samassa ketjussa Rauli Hakalan ja Matti Airaksen kanssa.
Lindström oli voittamassa HIFK:n kaikkien aikojen ensimmäistä SM-mitalia, pronssia keväällä 1955. Pronssia tuli myös keväällä 1959. Lindströmin siirryttyä HIFK:hon hän pelasi vain yhden kauden muualla, Karhu-Kissoissa kauden 1956–1957, jolloin HIFK oli pudonnut Suomen sarjaan.
Lindström pelasi MM-kilpailuissa vuosina 1954 ja 1955. Yhteensä hän pelasi 22 A-maaottelua tehoin 4+0=4.
Lehtoleinikki
Lehtoleinikki ("Ranunculus cassubicus") on Euroopassa tavattava, lehtojen leinikkilaji. Lehtoleinikki on apomiktisesti lisääntyvä ryhmälaji, johon kuuluu useita ns. pikkulajeja. Perinteisesti lehtoleinikki-ryhmä on käsitelty apomiktisten kevätleinikkien ("R. auricomus") alalajina, mutta nykyään se käsitellään omana lajiryhmänään.
Monivuotinen, tavallisesti tukevahko lehtoleinikki kasvaa 30–70 cm pitkäksi. Varsia on 1–3 ja niiden tyvellä on lavattomia, suomumaisia ja vanhemmiten lakastuvia lehtituppia. Aluslehtiä on yksi tai kaksi. Lehtilapa on 4–10 cm, joskus jopa 20 cm leveä, herttatyvinen ja muodoltaan vaihteleva munuaismaisesta pyöreään. Lapa on tavallisesti liuskaton, joskus matalaan kolmihakoinen ja hammaslaitainen. Varsilehtien liuskat ovat 2,5–8 cm pitkiä, melko leveitä, suikeita ja hammaslaitaisia. Isoja ja jokseenkin tasakokoisia hampaita on runsaasti. Kukat sijaitsevat yksittäin varren ja haarojen päissä. Kukkaperä on sileä, kukkapohjus 5–11 mm pitkä ja tiheäkarvainen. 2–3 cm leveässä kullankeltaisessa kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä, joskin toisinaan osa terälehdistä on vaillinaisesti kehittyneitä. Terälehdissä on mesikuoppa. Lehtoleinikki kukkii Suomessa toukokuussa. Hedelmistössä on 2–3 mm pitkiä pähkylöitä, joissa on 1,3–2 mm pitkä ota. Muiden leinnikkien tapaan lehtoleinikki on myrkyllinen kasvi.
Lehtoleinikki kuuluu apomiktisiin leinikkeihin, jotka pystyvät tuottamaan siemeniä ilman hedelmöitystä. Näin syntyvät apomiktiset pikkulajit ovat toisistaan hyvin vaikeasti erotettavissa. Pikkulajien väliset erot ovat epäselviä ja levinneisyydeltään ne ovat usein suppea-alaisia. Suomessa lehtoleinikkien ryhmästä on erotettu ainakin kymmennen pikkulajia.
Lehtoleinikkiä tavataan ainoastaan Euroopassa. Sitä kasvaa Alppien itäosista, Unkarista ja Romaniasta Länsi-Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle, Itä-Puolaan, Baltiaan, Etelä-Suomeen sekä Länsi-Ruotsiin. Suomessa lehtoleinikkiä tavataan Ahvenanmaalla, sekä Manner-Suomessa lähinnä Uudeltamaalta ja Kymenlaaksosta Hämeeseen ulottuvalla alueella. Pohjois-Savossa on lisäksi lajin erillisesiintymä.
Lehtoleinikki viihtyy rehevissä lehdoissa ja vanhoissa puistoissa. Lehtojen raivaaminen pelloiksi on aikanaan hävittänyt kasvin esiintymiä. Vanhoja puistokasvustoja uhkaavat nykyään niittymäisten kasvupaikkojen katoaminen helppohoitoisen nurmen suosimisen myötä.
Mohamed Koroma
Mohamed Koroma (s. 11. kesäkuuta 1988) on sierraleonelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa. Koroma edustaa Kakkosen Tampereen Pallo-Veikkoja.
Koroma on pelannut lähes koko uransa Suomessa. Hän oli nostamassa TPV:tä Ykköseen kaudella 2006 ja edusti seuraa Ykkösessä kausina 2007 ja 2008, jonka jälkeen hän siirtyi Slovakian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen MFK Topvar Topolcanyyn. Kaudella 2009 Koroma pelasi Kakkosta PP-70:ssä. Kaudeksi 2010 hän siirtyi ensimmäistä kertaa pääsarjatasolle, FC Hakaan, jossa hän pelasi myös seuraavan kauden. Yhteensä Koroma edusti Hakaa 33:ssa liigaottelussa, joissa hän ei tehnyt maaleja. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Ykkösen FC Hämeenlinnaan. Koroma palasi Kakkoseen ja TPV:hen kaudeksi 2013.
Breivikeidet
Breivikeidet () on laakso ja matalahko sola Tromssan kunnassa, Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa.
Laakso on kutakuinkin koillinen–lounas -suuntainen. Koillisessa se päättyy Breivikin asutuskeskittymän luona Breivika-lahteen, joka kuuluu Moskivuonoon (). Lounaassa laakso loppuu Nordbotnin ja Fagernesin asutusten luona Nordbotnin lahteen, joka puolestaan kuuluu Ramfjorden-vuonoon. Laakson pohjalla virtaava pääjoki on Storelva, joka laskee Breivikelvan nimellä koillisessa olevaan Breivika-lahteen. Jokeen laskee joitakin pienempiä sivujokia muista varrella olevista laaksoista, kuten Bjørnskaelva Bjørnskardalenista, Storforselva läheltä Tromsdalstinden-vuorta (1 238 m), Russevankelva Russevankskaretista, Tepphaugelva Tepphaugdalenista, Breidalelva Breidalenista, Langdalelva Langdalenista sekä sen toinen haara Tverrelva läheltä Vardtindeniä (1 054 m) ja Nakkelva Nakkedalenista. Vuoret Breivikeidetin etelä- ja pohjoispuolella ovat noin 1 000–1 400 metriä korkeita. Korkein lähistön huipuista on Hamperokken (1 404 m).
Laakson läpi kulkee Fv91-maantie, joka lounaassa liittyy Eurooppatie 8:aan ja koillisessa puolestaan jatkuu Breivikeidetin jälkeen lauttayhteydellä Moskivuonon yli Lyngenin niemimaalle ja edelleen kohti itää, jossa se vielä yhden lauttayhteyden kautta liittyy Lyngseidetistä Lyngenin vuonon yli Olderdaleniin. Breivikeidetin laaksossa Fv91-tie risteytyy myös Nakkedalen-laaksoon vievän Fv51-tien kanssa. Fv91-tien lisäksi siitä erkanee joitakin lyhyehköjä ja pieniä pistoteitä.