hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ján Laco
Ján Laco on (s. 1. joulukuuta 1981 Liptovský Mikuláš, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa Piráti Chomutovia.
Laco pelasi kaudet 2011–2016 KHL-liigassa edustaen Lev Popradia, Donbass Donetskia ja Barys Astanaa.
Slovakian jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja Vladimír Vůjtek sr. valitsi Lacon Slovakian joukkueeseen MM-kisoihin 2012. Laco aloitti kisat Slovakian kakkosvahtina, mutta syrjäytti kesken kisojen Peter Hamerlíkin. Laco pelasi upeat MM-kisat, torjui Slovakian finaaliin ja palkittiin Slovakian TOP 3 -pelaajana. Laco palkittiin myös turnauksen parhaana maalivahtina. Laco edusti Slovakiaa myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017, jossa hän toimi joukkueen kolmosmaalivahtina.
Dirichlet’n L-sarja
Matematiikassa Dirichlet’n L-sarja on muotoa
oleva funktio. Tässä χ on Dirichlet’n karakteri ja "s" on kompleksinen muuttuja, jonka reaaliosa on ykköstä suurempi. Funktiot voidaan jatkaa analyyttisesti meroforfiseksi koko tasossa, jonka jälkeen sitä kutsutaan Dirichlet’n L-funktioksi ja sitä merkitään "L"("s", χ).
Funktiot on nimetty Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet’n mukaan, ja hän käytti niitä todistamaan nimeään kantavan lauseen alkuluvuista aritmeettisessa lukujonossa. Dirichlet osoitti, että funktioilla ei ole nollakohtia, kun "s"=1. Edelleen, jos χ on prinsipaalinen, niin vastaavalla Dirichlet "L"-funktiolla on yksinkertainen napa kohdassa "s" = 1.
Heinäpuukasvit
Heinäpuukasvit ("Xanthorrhoeaceae") on "Asparagales"-lahkoon kuuluva kasviheimo. Siihen kuuluvat varsinaisten heinäpuiden lisäksi soihtukasvien (ennen heimo "Asphodelaceae") ja päivänliljakasvien (ennen heimo "Hemerocallidaceae") alaheimot.
Heinäpuukasvit ovat levinneet Vanhaan maailmaan arktisia alueita lukuun ottamatta ja Etelä-Amerikan länsiosiin.
Heimo on varsin monimuotoinen ja käsittää puuvartisia, tavanomaisia ruohovartisia, kseromorfisia ja sukkulenttisia yksisirkkaiskasveja. Kaikilla on kuitenkin vanallinen kukinto ja nivelikkäät kukkaperät.
Heinäpuukasvit kuuluvat yhdessä narsissikasvien (Amaryllidaceae) ja parsakasvien (Asparagaceae) kanssa samaan evoluutiopuun haaraan Asparagales-lahkossa. Tämän kehityshaaran ominaisuuksiin kuuluu mm. sikiäimen väliseinämesiäisten sijainti lokeroiden alapuolella.
Kaikkiaan heinäpuukasvien heimossa on nykyisen käsityksen mukaan 41 sukua ja 900 lajia. Nämä luokitellaan kuuluviksi kolmeen alaheimoon, joita aiemmin on pidetty itsenäisinä heimoina.
Soihtukasvit ovat usein ruusukkeita muodostavia lehtisukkulentteja, geofyyttiruohoja tai paksurunkoisia puita, harvemmin kiipeileviä köynnöksiä. Lehtiasento on kierteinen tai kaksirivinen, lehtilaidat usein hampaiset ja lehtituppi umpinainen (jos lehti on tupellinen). Kukinto voi olla mm. tähkämäinen, ja kukat ovat enemmän tai vähemmän heikosti vastakohtaisia. Kehälehdet ovat tavallisesti vaihtelevissa määrin erillisiä. Sikiäimessä on vain muutamia tai paljon siemenaiheita. Hedelmä on kota, joka voi joskus olla mehevä. Siemen on kulmikas ja siinä on vaippa eli arillus. Kromosomiluku n = (6–)7
Soihtukasvien keskittymä on Etelä-Afrikassa. Muutoin niitä tavataan Afrikassa, Välimerenmaista Keski-Aasiaan, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa (kartta).
Soihtukasvien alaheimossa on noin 21 sukua ja 785 lajia. Suurimmat suvut ovat aaloet ("Aloë", 400 lajia), "Bulbine" (75 lajia), soihtuliljat ("Kniphofia", 70 lajia), "Trachyandra" (50 lajia), marskinliljat ("Eremurus", 45 lajia) ja kirjotähdet ("Haworthia", 54–70 lajia).
Alaheimossa on vain yksi heinäpuiden suku ("Xanthorrhoea"), jossa on 30 Australiassa kasvavaa lajia (kartta). Ne ovat ulkonäöltään luonteenomaisia: tukevan, puutuneen varren päässä on tiheä mätäs pitkiä, kapeita lehtiä. Kuolleet lehdet jäävät rungon pintaan ja säilyvät siinä, ellei maastopalo niitä hävitä. Kukinto on pitkä, pysty ja tiheän tähkämäinen, pienikukkainen. Hedelmä on kotamainen.
Päivänliljakasvien alaheimo käsittää 19 sukua ja 85 lajia, joita tavataan laajalti maapallolla: Uudesta-Guineasta Uuteen-Seelantiin, Tyynenmeren saarilla, Australiassa (erityisesti), Euraasiassa, Malaijien saaristossa, Intiassa, Madagaskarissa, Afrikassa ja kaksi lajia Etelä-Amerikassa (kartta). Runsaslajisin on "Dianella"-suku, jonka lajimäärä on 20–40 välillä.
Kasvien ulkoasu vaihtelee. Ne sisältävät saponiineja. Juuret ovat usein turvonneet. Lehdet ovat kahdessa rivissä, umpituppisia, harvoin syrjittäisiä. Kukintokin vaihtelee tyypiltään. Kehäputki on lyhyt, heteenpalhot usein kuviolliset tai paksuuntuneet. Sikiäimessä on muutamia tai paljon siemenaiheita. Hedelmä voi olla marja tai harvoin pähkinä.
BarokkiKuopio
BarokkiKuopio – vanhan musiikin festivaali on vuodesta 2005 alkaen Kuopiossa järjestetty monipuolisesti vanhaan musiikkiin paneutuva tapahtuma. BarokkiKuopioon sisältyi alkuaikoina perinteisten konserttien lisäksi myös elokuvanäytös. Tärkein konserttipaikka on Kuopion Männistön vanha puukirkko, mutta konsertteja on pidetty myös Pyhän Johanneksen kirkossa, Puijonlaakson kirkossa ja Kuopion Tuomiokirkossa. Tapahtuman taiteellisena johtajana toimii Markus Kuikka.
Tapahtuma perustuu kuopiolaiselle erityisosaamiselle - varsinkin historialliset kosketinsoittimet, kuten klavikordi, cembalo ja urut ovat merkittävässä asemassa Kuopion seudulla.
Esiintyvät taiteilijat ovat kotimaisia alan tunnustettuja tekijöitä, painottaen Kuopion seudulta lähtöisin olevia ja paikkakunnalla aikaisemmin työskennelleitä sekä nykyisin toimivia taiteilijoita.
Vanha musiikki tarkoittaa BarokkiKuopion yhteydessä 1600-1700-luvuilla sävellettyä musiikkia. Olennaista tapahtumalle on musiikin esittäminen aina kyseessä olevan ajan mukaisessa sointiasussa olevilla soittimilla. Käytännössä tämä tarkoittaa esim. traverso-huilua, barokkiviulua, viola da gambaa, cembaloa ja urkuja.
Laulumusiikissa kuuluu asiaan perehtyneisyys ajanmukaiseen äänenmuodostukseen.
Tapahtumaa tukevat Taiteen Edistämiskeskus ja Kuopion kaupunki.
BarokkiKuopio on järjestänyt useana kesänä myös lapsille suunnattuja barokkimusiikin konsertteja.
COMSOL Multiphysics
COMSOL Multiphysics on simulointiohjelmisto, joka soveltuu erityisesti fysiikan ja insinööritieteiden ongelmien simulointiin sekä analysointiin.
Multiphysics osaa mm. simuloida sähkömagneettisien partikkelien virtausta, nestevirtauksia, lämpövirtauksia, laskea kuormituksissa syntyviä jännityksiä ja sekä rakenteiden ominaistaajuuksia.
COMSOL Multiphysicsiin voi liittää LiveLink-moduuleita, joiden avulla Multiphysics voidaan sovittaa toimimaan esimerkiksi CAD-ohjelmassa parametroidun mallin kanssa.
COMSOL-moduulit:
Team JVA
Team John Village Automotive (lyhennettynä Team JVA) on brittiläinen pikkuformulatalli. Tallin perusti vuonna 1980 entinen Formula Ford mestari John Village. Talli on voittanut kaksi kuljettajien mestaruutta Formula Vauxhall-sarjassa vuosina 1991 ja 1996. Talli on kilpaillut mm Formula Ford, Italian F3000, International Formula Master ja A1 Grand Prix-sarjassa edustaen Kanadaa.
Shamaanikahvikki
Shamaanikahvikki ("Psychotria viridis") on kahvikkien sukuun ja matarakasvien heimoon kuuluva pensas, joka esiintyy Etelä-Amerikassa. Sillä on kasvualueellaan monia paikallisia nimiä, mukaan lukien Chacruna ja Chacrona.
Se sisältää dimetyylitryptamiinia, ja sitä käytetään muun muassa ayahuascan valmistukseen.
Shamaanikahvikki on monivuotinen kasvi joka kasvaa jopa 5 metriä korkeaksi ja 2 metriä leveäksi.
Acantholimon
Acantholimon on lyijykukkakasvien heimoon ("Plumbaginaceae") kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 120 lajia pieniä piikkilehtisiä monivuotista ruohoja. Ne kasvavat Välimeren alueen itäosissa sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Vain muutama laji on onnistuttu ottamaan viljelykseen onnistuneesti. Ne soveltuvat erinomaisesti kivikkopuutarhoihin. Luonnossa ne esiintyvät kuivilla vuoristo- ja aavikkoalueilla kasvupaikkoinaan kivikot, soratasangot ja suolajärvien rantamat.
Useimmilla suvun lajeilla on tiuha lehtiruusuke, joka muodostaa mättään tai kummun, jonka alaosa muodostuu vanhoista, jo kuihtuneista lehdistä. Itse lehdet ovat neulasmaisia, jäykkiä ja kovia. Joidenkin lajien lehtien pinnalla on mineraalisuolojen muodostama valkoinen härmä.
"Acantholimon" on läheistä sukua laukkaneilikoille ("Armeria"), ja sen edustajilla on laukkaneilikoiden kukkia muistuttavat vaaleanpunaiset tai valkoiset kukat. Laukkaneilikoista poiketen kukat sijaitsevat tähkämäisissä kukinnoissa, kun laukkaneilikoilla kukinto on mykerö. Kukkatähkä voi olla lehdellinen tai sijaita vanan päässä kaikkien lehtien yläpuolella.
Suvun lajeilla on erikoisvaatimuksensa. Ne eivät siedä niiden juurelle kerääntyvää kosteutta, eivät varsinkaan talvella. Maaperän tulee siis olla hyvin karkeaa ja hyvin vettä läpäisevää. Kuuma ja kuiva kasvupaikka sopii niille parhaiten. Kasveja voi lisätä kärkipistokkaista.
Tunnetuin laji viljelyssä lienee "Acantholimon glumaceum", joka on kotoisin Kaukasusvuoristosta ja siihen liittyvistä Turkin osista. Se muodostaa 5–8 senttiä korkeita ja 30 senttiä leveitä mättäitä. Kukat ovat näyttäviä, syvän vaaleanpunaisia, ja mättäässä on useita kukintovanoja. Laji kestää lähes 30 asteen pakkasia.
Lelegit
Lelegit olivat mahdollisesti esihistoriallinen kansa, mutta todisteet heistä ovat kokonaan mytologisia eli epäluotettavia. Näyttää siltä, että kreikkalaiset ovat käyttäneet termiä "lelegit" yleisnimenä nykyisen Kreikan mantereen, nykyisen Kreikan saariston ja Vähän-Aasian esikreikkalaisista asukkaista. Samalla tavalla on käytetty myös termiä "pelasgit". Lelegejä on asunut esimerkiksi Sámoksen, Chíoksen ja Fokaian läheisillä rannikkoalueilla ja Lakonianlahden rannoilla. Lelegit eivät olleet protoindoeurooppalaisia eivätkä arjalaisia, vaan mahdollisesti kaukasidisia rodultaan. Lelegit olivat alkujaan merenkulkukansa, ja lisäksi he olivat taitavia puuseppiä. Lelegit rakensivat puusta laivoja ja taloja. Kansa asuikin alueilla, joilla oli saatavana puutavaraa. Lelegit halveksivat merirosvousta, eivätkä milloinkaan itse ryhtyneet tällaiseen.
Kaarialaisen 200-luvulla eaa. eläneen kirjailijan Filippos Theangelalaisen mukaan lelegit olivat kaarialaisten maaorjia. Tämän vahvistaa myös antiikin kreikkalainen filosofi Plutarkhos teoksessaan "Moralia". Antiikin kreikkalaisen historioitsijan Kallistheneen mukaan lelegit muuttivat Vähästä-Aasiasta nykyisen Kreikan alueelle kaarialaisten kanssa. Antiikin maantieteilijä Strabon kuvaa lelegejä nimellä "planētes" eli ”vaeltajat”.
Blaž Kavčič
Blaž Kavčič (s. 5. maaliskuuta 1987 Ljubljana) on slovenialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 68 elokuussa 2012. Hän tulee urheilullisesta perheestä.
Kavčič teki Grand Slam -debyyttinsä Australian avoimissa 2010. Vuonna 2011 hän pääsi puolivälieriin sekä Chennain että Båstadin ATP-turnauksissa, joissa molemmissa hän hävisi Tomáš Berdychille.
Belek
Belek on matkailukaupunki Antalyan maakunnassa Turkissa, Välimeren rannalla. Belek tunnetaan golfausmahdollisuuksistaan.
Belekissä on paljon pinjametsiä, ja kaupunki sijaitsee Taurusvuorten juurella.
Supermarine Scimitar
Supermarine Scimitar on brittiläinen Supermarinen suunnittelema ja valmistama suihkuhävittäjä. Lentotukialuksilta toiminut Supermarine Attackerin seuraaja Scimitar oli Britannian ensimmäinen taktisiin ydinpommituksiin kykenevä hävittäjälentokone.
Scimitar oli käytössä vuosina 1958–1969, ja ensilento tapahtui vuonna 1956. Sitä valmistettiin 76 konetta.
Supermarine Scimitar kykeni kuljettamaan ainakin yhden noin 907 kg (2 000 lb) painoisen Red Beard -ydinpommin (suom. "Punaparta"). Koneen kapasiteetti salli periaatteessa kaksi. Konetyypillä oli kuitenkin vaikeuksia liikehtimisessä sekä toimintavarmuudessa. Tämän takia se jakoi ikävän kohtalon yhdessä edeltäjänsä Supermarine Swiftin kanssa, ja sille sattui melko useita lento-onnettomuuksia. Se vedettiin pois palveluksesta vuosikymmenen mittaisen käyttöiän jälkeen ja korvattiin Blackburn Buccaneer -tyypillä.
Stephanie Vogt
Stephanie Vogt (s. 15. helmikuuta 1990 Vaduz) on liechtensteinilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 137 helmikuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä ja yhden WTA-turnauksen nelinpelissä vuonna 2013.
Junioriurallaan Vogt oli parhaimmillaan maailmanlistan viidentenä. Vogt sai mahdollisuuden osallistua Pekingin olympialaisiin 2008, mutta hän ei jätti kisat väliin loukkaantumisen vuoksi. Vuonna 2012 hän sai uuden mahdollisuuden osallistua, kun hänet kutsuttiin Lontoon olympialaisiin. Hän toimi kisoissa maansa lipunkantajana.
3772 Piaf
3772 Piaf (1982 UR7) on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Asteroidin löysi Lyudmila Karachkina lokakuussa 1982. Se on nimetty ranskalaisen laulajan Édith Piafin mukaan.
Pyhän sydämen katedraali
Pyhän sydämen katedraali tarkoittaa seuraavia:
Djermat
Djermat (myös "zarmat", "zermat") ovat songhaiden sukukansa Länsi-Afrikassa. He asuvat etupäässä Djibon, Arbindan ja Dorin seuduilla Burkina Fasossa sekä Nigerjoen varrella ja Dosson seudulla Nigerissä. Pienempiä ryhmiä on luoteis-Nigeriassa, Beninin ja Ghanan pohjoisosissa sekä Norsunluurannikolla. Kansan kokonaismääräksi arvioidaan 3,5 miljoonaa.
Djerman kieli kuuluu nilosaharalaisiin songhaikieliin. Kansan pääelinkeino on maanviljely ja tärkein viljelykasvi hirssi. Lisäksi harjoitetaan vähäisessä määrin karjanhoitoa sekä käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Djermojen uskonto on synkretistinen sekoitus islamia ja animismia. Ranskan siirtomaavallan ajasta lähtien heillä ollut johtava asema Nigerin politiikassa ja hallinnossa.
Carrus City
Carrus City on Carruksen vuosina 1993–2001 valmistama korkealattiainen kaupunkibussi, joka on identtinen Carrus City L:n, Carrus City U:n ja Carrus City M:n kanssa. Mallin valmistus alkoi vuonna 1993, kun Wiima K202:n valmistus päättyi.
Mallista on myös nivelversio, jota ei ole käytössä Suomessa, ja jota valmistettiin vain Volvon alustoille. Sitä valmistettiin Wiiman tehtaalla Vantaalla ja Carruksen tehtaalla Wrocławissa Puolassa. Suurin osa busseista valmistettiin Vantaalla. Tavallista versiota valmistettiin Volvo B10M -alustalle ja nivelversiota Volvo B10MA -alustalle. Kaikissa busseissa on takamoottori.
Suomessa Carrus Cityä ovat käyttäneet muun muassa Helsingin Bussiliikenne ja toinen sen edeltäjistä Suomen Turistiauto, Pohjolan Liikenne ja Koiviston Auto -yhtymään kuuluva Porvoon Liikenne.
Elafónisoksen taistelu (1717)
Elafónisoksen taistelu käytiin vuonna 1717 nykyisin Kreikkaan kuuluvan Elafónisoksen saaren edustalla, kun Venetsian laivasto hyökkäsi osmanien laivaston kimppuun. Taistelu päättyi Venetsian voittoon.
Karlowitzin rauhassa vuonna 1699 osmanien valtakunta tunnusti Venetsian oikeudet Elafónisokseen, mutta vuonna 1715 osmanit miehittivät saaren.
Vuonna 1717 venetsialaisamiraali Pizanis lähti hyökkäämään 33 aluksen laivastolla Mánilta osmanien laivaston kimppuun, joka oli ankkuroituneena Sarakínikonlahdella Elafónisoksen eteläpuolella. Osmanien laivastoon kuului 52 purjealusta, neljä kaleeria sekä useita pienempiä aluksia. Laivastot kohtasivat Elafónisoksen länsirannikon edustan pienten Aglýftiksen ja Panagían saarten tuntumassa, jossa alkoi kahdeksan tuntia kestänyt taistelu. Taistelussa Venetsian laivasto upotti kreikkalaisten polttolaivojen auttamana osmanilaivaston. Osmanien laivastoon kuulunut merirosvo Kanka Moustis pelastui taistelusta ja meni Strofádes-nimiselle saariryhmälle Zákynthoksen saaren eteläpuolelle, jossa hän pahoinpiteli 20 erakkoa sekä ryösti Strofádeksen Pantokrátorin luostarin.
Wallander: Todistaja
Todistaja on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden kolmastoista ja viimeinen elokuva. Se on koko sarjan 26. elokuva.
Elokuva kertoo oikeudenkäynnistä, jossa ystadilaista rakennusyhtiötä syytetään pimeän työvoiman käytöstä ja ihmiskaupasta. Yhtiö on käyttänyt työvoimanvuokrausyritystä, joka on hankkinut työvoimaa Liettuasta. Kiireellinen rakennusprojekti aiheuttaa onnettomuuden työmaalla, ja vuokrausyhtiön johtaja ajautuu entistä törkeämpiin rikoksiin. Liettualainen pikkutyttö on rikosten todistaja, josta on päästävä eroon.
Telvis-sivuston arvostelun mukaan ”koko elokuvaa vaivaa tunnelma, jossa on tavoiteltu haikeaa luopumisen melankoliaa, mutta todellisuudessa kotikatsomossa ainoastaan haukotuttaa”. Iltalehden arvostelun mukaan elokuva on yksi sarjan huonoimmista ja vaikuttaa kuin ”tekijöiltä olisivat loppuneet voimat kesken”.
Useilta ruotsalaisilta arvostelijoilta elokuva sai myös heikohkon arvosanan.
Kollo (departementti)
Kollo on departementti Nigerin Tillabérin alueella. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä Nigerjoen varrella. Departementin pinta-ala on 10 002 neliökilometriä. Asukkaita on 431 000 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Kollon departementti rajoittuu pohjoisessa Tillabérin alueen Tillabérin, Ouallamin ja Filinguén departementteihin, idässä Dosson alueen Boboyen departementtiin, etelässä ja lounaassa Sayn ja lännessä Téran departementteihin. Alueen keskellä sijaitsee Niameyn kaupunkialue.
Departementin hallinnollinen keskus on Kollon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu kymmenen maalaiskuntaa: Bitinkodji (Saga Fondo), Dantchandou, Hamdallaye, Karma, Kirtachi, Kouré, Liboré, N’Dounga, Namaro ja Youri (Kourtéré). Tärkeimmät elinkeinot ovat hirssin ja durran sekä keinokasteluun perustuva riisin viljely.
Steven Reiss
Steven Reiss oli psykologian ja psykiatrian professori Ohio State Universitystä USA:sta. Hän valmistui 1968 Dartmouth Collegesta kunniamaininnalla ja 1972 psykologian tohtoriksi Yalen yliopistosta. Social Science Citation Indexin mukaan professori Reiss oli yksi vaikutusvaltaisimmista tutkijoista maailmassa, ja hän oli erikoistunut henkiseen jälkeenjääneisyyteen ja kehitys­häiriöihin ().
Professori Reiss toi julki vaikutusvaltaisia uusia ideoita. Hänen ajatuksensa "diagnostisesta varjostuksesta" vaati huomiota psykiatristen oireiden alidiagnosointiin ihmisillä, jotka kärsivät MR/DD -ongelmista. Hänen tutkimuksensa auttoi dokumentoimaan miljoonan alihoidetun ja voimattoman amerikkalaisen potilaan tarpeet, jotka kärsivät niin henkisestä jälkeenjääneisyydestä kuin mielen­terveydellisistä sairauksista.
Professori Reiss kehitti yhdessä Harvardin yliopiston professorin Richard McNallyn kanssa konseptin pelkoherkkyydestä (), jonka ytimessä on oletus siitä, että pelko motivoi ihmisiä eri tavoin. PsychInfon mukaan tämä teoria on poikinut yli 400 vertaisarvioitua tutkimusta. Tutkimusten tulokset ovat osoittaneet, että on mahdollista huomata taipumus paniikkihäiriöön vuosia ennen oireiden ilmeentymistä. USA:n armeija on soveltanut AS-teoriaa löytääkseen ne alokkaat, jotka todennäköisimmin joutuisivat paniikkiin ensitaistelun aiheuttaman stressin johdosta. Professori Reiss on soveltanut AS-teoriaa myös kaksoisdiagnosointiin.
Professori Reiss kehitti ainoan persoonallisuustestin, joka perustuu ihmisten omiin näkemyksiin siitä, mikä heitä motivoi, Reissin motivaatioprofiilin (RMP). RMP on ensimmäinen tieteellisesti kehitetty ja validi ihmisen yksilöllisiä motiiveja mittaava testi. Reissin mukaan ihmisiä motivoi 16 elämän perusmotiivia (). Kullakin ihmisellä on täysin yksilöllinen motivaatioprofiili, koska nämä eri motiivit vaikuttavat heissä eri tavoin. Reissin motivaatio­profiilia käytetään työkaluna mm. itsetuntemuksen parantamisessa, ihmisten ja tiimien johtamisessa, stressinhallinnassa, urheiluvalmennuksessa ja ura- ja opinto-ohjauksessa.
Reissin motivaatio­profiiliin liittyen Steven Reiss julkaisi useita artikkeleita ja kolme kirjaa, joiden nimet ovat ”Who am I? The 16 Basic Desires that Motivate Our Actions and Define Our Personalities” (2000), ”The Normal Personality: A New Way of Thinking About People” (2008) sekä vuonna 2015 ilmestynyt "The 16 Strivings for God: The New Psychology of Religious Experiences".
Steven Reiss menehtyi 28. lokakuuta 2016 kotonaan Ohiossa Yhdysvalloissa.
The Left Shoe Company
The Left Shoe Company oli miesten kenkiä myyvä yritys, joka mittasi asiakkaan jalan muodon 3D-skannerilla valmistaakseen asiakkaalle sopivat kengät.
Mittatilauskenkien valmistus alkoi nimellä ”The Left Foot Company” vuonna 1998. Left Foot Company voitti Tuottava Idea -kilpailun yrityssarjan vuonna 2002. Left Foot Company -toiminnan aloittanut Pomarfin on yhtiöittänyt mittatilauskenkien valmistuksen ja jäänyt muodostettuun Left Shoe Companyyn vähemmistöosakkaaksi. Yritys meni konkurssiin heinäkuussa 2016.
Verónica Cepede Royg
Verónica Cepede Royg (s. 21. tammikuuta 1992 Asunción) on paraguaylainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 128 heinäkuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä ja 21 nelinpelissä.
Junioriurallaan Cepede Royg oli parhaimmillaan maailmanlistan yhdestoista. Vuonna 2012 hänet kutsuttiin kilpailemaan Lontoon olympialaisiin. Siellä hän hävisi avauskierroksella Varvara Lepchenkoa vastaan. Cepede Royg saavutti nelinpelin turnausvoiton Rio de Janeirossa helmikuussa 2016 María Irigoyenin kanssa.
Onur Air
Onur Air on turkkilainen halpalentoyhtiö, joka on perustettu Istanbulissa vuonna 1992. Turkin suurin yksityinen lentoyhtiö aloitti toimintansa 14. toukokuuta 1992 kahdella vuokratulla Airbus A320 -lentokoneella. Onur Air kuljettaa noin 1,4 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Yhtiön päämaja sijaitsee Istanbulissa.
Suomalaisista matkanjärjestäjistä Lomamatkat käyttää Onur Airia Turkin-tilauslennoissaan maakuntakentiltä.
Heinäkuussa 2016:
Sean Nunes
Sean Nunes (s. 12. toukokuuta 1973 Kingston) on jamaikalainen entinen kilpapurjehtija. 213-senttinen ja 73-kiloinen Nunes kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 470-luokassa, jossa hän sijoittui parinsa Andrew Goodingin kanssa 25:nneksi.
Wallander: Velkoja
Velkoja on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden kahdestoista elokuva.
Nainen löydetään surmattuna asunnostaan. Murhan jäljet johtavat kamppailulajien ja pelivelkojen maailmaan. Elokuvassa keskeiseen osaan nousee poliisikokelas Isabelle, joka tunsi surmatun. Isabellen menneisyydestä paljastuu ikäviä asioita.
Liu
Liu on kiinalainen sukunimi. Se on useimmin nimen 刘 (perint. 劉) pinyin-latinisointimuoto ("Liú"), ja joskus myös sukunimen 章 latinisointimuoto. Se on Kiinan kansantasavallan neljänneksi yleisin sukunimi.
Nimellä Liu on useita eri tavoin kirjoitettavia variaatioita niin Kiinan kansantasavallassa kuin muissakin Itä-Aasian maissa, kuten "Lau" ja "Lao".
Hamdallaye
Hamdallaye on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Tillabérin alueen Kollon departementissa. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä noin 35 kilometriä Niameysta itään. Kunnassa on 56 000 asukasta (vuonna 2010, arvio).
Hamdallayen kunnan pinta-ala on 1 852 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ouallamin departementin Simirin kuntaan, idässä Tagazariin ja Dantchandouhun, etelässä Kouréen ja N’Doungaan sekä lännessä Karmaan, Liboréen ja Niameyn kaupunkiin. Seutu on etupäässä heinäkasvillisuuden, pensaikon ja puuston peittämää kumpuilevaa tasankoa. Pohjoisessa esiintyy myös hiekkadyynejä. Luonnonvarainen kasvillisuus ja varsinkin eläimistö on kärsinyt voimakkaasti ihmisen toiminnasta. Sadevesi muodostaa pieniä järviä, joista osa kuivuu talven ajaksi.
Kuntaan kuuluu 46 hallintokylää, neljä perinteistä kylää, 35 pikkukylää ja kuusi leiripaikkaa. Asukkaista suurin osa on djermoja. Lisäksi on fulbeja, belloja, hausoja ja gurmia. Vuonna 2002 perustetun kunnan ja 51 kyläpäällikön lisäksi paikallishallintoon osallistuu ranskalaisten siirtomaaisäntien perustaman kantonin perinteinen päällikkö eli "mayaki".
Kunnan kautta kulkee Niameyn ja Filinguén välinen päällystetty maantie, josta haarautuu tie Dantchandouhun. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely sekä laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu ja maapähkinä. Kotieläimiin kuuluvat naudat, lampaat ja vuohet sekä vähäisessä määrin aasit, kamelit ja hevoset. Köyhtyneillä mailla alkeellisin menetelmin harjoitettava maanviljely on tehotonta ja karjanhoito kärsii eläintaudeista ja laidunmaiden puutteesta. Niiden lisäksi harjoitetaan kalastusta ja naiset tekevät perinteisiä käsitöitä. Suuri osa nuorisosta on muutanut ansiotöihin Niameyhin tai naapurimaihin.
Kunnan alueella toimii 49 alkeiskoulua, neljä madrasaa, keskikoulu ja ranskalais-arabialainen keskikoulu. Hamdallayessa on terveyskeskus sekä apteekki ja 11 kylässä terveysasemat. Koulutus- ja terveyspalvelujen tila on kokonaisuutena heikko. Vesihuolto käsittää 33 perinteistä ja 104 nykyaikaista kaivoa sekä 59 käsipumpulla varustettua porakaivoa ja viisi vesijohtoa. Elintarvikehuollosta vastaavat viljapankit, valtion kaupat ja varastot sekä myllyt. Kahdeksassa kylässä viikoittain järjestettävistä markkinoista tärkein on Hamdallayessa, jossa käy myös niameylaisia sekä nigerialaisia kauppiaita. Tietoliikennettä edustavat matkapuhelinasemat.
Matkailu Hamdallayeen on käytännössä olematonta. Mahdollinen turisteja houkutteleva kohde voisivat olla alueen kautta sadekauden aikana muuttavat kirahvit.
Tillabéri (departementti)
Tillabéri on departementti Nigerin Tillabérin alueella. Se sijaitsee Sahelin alueella Nigerjoen varrella. Departementin pinta-ala on 8 715 neliökilometriä. Asukkaita on 287 700 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Tillabérin departementti rajoittuu idässä Ouallamin, etelässä Kollon ja lännessä Téran departementteihin sekä pohjoisessa Maliin. Sen hallinnollinen keskus on Tillabérin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu kahdeksan maalaiskuntaa: Anzourou, Ayérou, Bibiyergou, Dessa, Inates, Kourteye, Sakoira ja Sinder. Tärkeimmät elinkeinot ovat osin keinokasteluun perustuva maanviljely (hirssi, durra, riisi) sekä paimentolaisten harjoittama karjanhoito.
Damian McDonald
Damian John McDonald (12. toukokuuta 1972 Melbourne – 23. maaliskuuta 2007 Melbourne) oli australialainen maantiepyöräilijä.
McDonald sijoittui vuoden 1993 MM-kisoissa aika-ajossa kuudenneksi ja oli samana vuonna Etelä-Afrikassa järjestetyn Rapport Tourin neljäs. Hän pyöräili Kansainyhteisön kisoissa 1994 maansa joukkueessa, joka sai kultaa joukkueaika-ajossa, ja MM-kilpailuissa 1995 hän varmisti maalleen suurimman mahdollisen osallistujamäärän Atlantan olympialaisiin 1996 sijoittumalla maantieajon 42:nneksi. McDonald oli itse olympialaisissa saman kilpailun 65:s. Hän ajoi Blackburn Cycling Club -tallissa ja voitti Malesiassa Tour de Langkawin 1996. McDonald lopetti kilpailu-uransa vuonna 1997.
McDonald kuoli 34-vuotiaana melbournelaisessa tunnelissa sattuneessa onnettomuudessa, jossa viisi autoa törmäsi.
Kerbogha
Kerbogha (, ) oli Mosulin atabeg eli kuvernööri ensimmäisen ristiretken aikaan.
Vuonna 1098 Kerbogha sai tietää ristiretkeläisten piirittävän Antiokiaa, ja johti joukkonsa kaupungin avuksi. Saavuttuaan paikalle kaupunki oli jo ristiretkeläisten hallussa. Nämä eivät kuitenkaan olleet ehtineet muonittaa kaupunkia, joten Kerbogha alkoi vuorostaan piirittää Antiokiaa. Ristiretkeläiset lähettivät Pietari Erakon neuvottelemaan Kerboghan kanssa mahdollisuudesta ratkaista tilanne kaksintaistelulla, mutta Kerbogha kieltäytyi ja jatkoi piiritystä.
Piirityksen aikana ristiretkeläisten mukana ollut Pietari Bartolomeus väitti nähneensä näyn pyhästä keihäästä, jonka he pian löysivät kaupungista. Keihään löytymistä pidettiin hyvänä enteenä ja se kohotti kristittyjen moraalia vaikeassa tilanteessa. Samaan aikaan muslimien sotajoukoissa syntyi ristiriitoja, sillä se sisälsi armeijoita useilta alueilta. Ainoa sotajoukkoa yhdessä pitänyt asia olikin pelko siitä, että Kerboghan todellinen tavoite olisi heidän lääniensä valtaus.
28. kesäkuuta ristiretkeläiset hyökkäsivät Antiokiasta Bohemundin johdolla. Kerbogha yllättyi ristiretkeläisten voimakkaasta hyökkäyksestä, sillä oli odottanut huonosti organisoitua, heikkoa armeijaa. Tällöin Kerboghaa pelänneet emiirit päättivät nöyryyttää tätä ja jättäytyivät taistelusta kriittisellä hetkellä. Kerboghan täytyi perääntyä ja hän palasi Mosuliin epäonnistuneena.
Wallander: Perintö
Perintö on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden yhdestoista elokuva.
Mehupuristamon toimitusjohtaja murhataan. Murhaaja löytyy helposti, mutta onko hän sittenkään oikea syyllinen? Siitä Wallander ja Katarina Ahlsell ovat eri mieltä, mikä viilentää heidän välejään.
Elafónisoksen taistelu (1718)
Elafónisoksen taistelu käytiin 20.–22. heinäkuuta 1718 nykyisin Kreikkaan kuuluvan Elafónisoksen saaren edustalla, kun Venetsian laivasto otti yhteen osmanien laivaston kanssa. Taistelu päättyi Venetsian voittoon.
Taistelu käytiin venetsialaisten ja osmanien välillä saaren edustalla 20.–22. heinäkuuta 1718, kun Markantónis Diedoksen johtama 26 aluksesta muodostunut laivasto otti yhteen Souleiman Kotzan johtaman 36 purjealuksen osmanilaivaston kanssa. Taistelu päättyi Venetsian voittoon ja osa osmanien laivastosta pelastautui Kytheran saarelle.
Elafónisoksen taistelu oli vuosina 1714–1718 käydyn Venetsian–Turkin sodan viimeinen operaatio, sillä 21. heinäkuuta allekirjoitettiin sodan päättänyt Passarowitzin rauhansopimus.
Samuel Groth
Samuel Groth (s. 19. lokakuuta 1987 Narrandera) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 53 elokuussa 2015.
Vuonna 2009 Groth pelasi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa. Hän hävisi Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Mardy Fishille luvuin 7–6(3), 4–6, 5–7, 0–6.
Groth syötti toukokuussa 2012 Busanin Challenger-turnauksessa kaikkien aikojen nopeimman syötön, jonka nopeudeksi mitattiin 263 km/h. Entinen nopeusennätys, 251 km/h, oli Ivo Karlovićin nimissä.
Groth oli naimisissa tennispelaaja Jarmila Gajdošován kanssa vuodesta 2009 huhtikuuhun 2011.
Scuderia Famà
Scuderia Famà on italialainen autourheilutalli. Talli perustettiin vuonna 1985. Talli on kilpaillut mm International Formula Master, Euroseries 3000 ja World Series by Nissan-sarjoissa.
James McClean
James Aaron McClean (s. 22. huhtikuuta 1989 Derry, Pohjois-Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Bromwichia ja on pelipaikaltaan laitalinkki.
McClean edusti kotikaupunkinsa Derry Cityä ennen siirtymistään Koillis-Englannin Sunderlandiin elokuussa 2011. Hän ei kuitenkaan tehnyt ensiesiintymistään Sunderlandissa vasta kuin Martin O'Neillin alaisuudessa, joka otti vetovastuun seurassa joulukuussa 2011. Tämän jälkeen McClean nousi joukkueen avauskokoonpanoon. Hän pelasi avauskaudellaan Sunderlandissa 23 valioliigaottelua, joissa teki viisi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 36 ottelua ja teki kaksi maalia.
Elokuussa 2013 McClean siirtyi Sunderlandista Mestaruussarjan, Englannin toiseksi korkeimman sarjatason, Wiganiin. Hän pelasi Wiganissa kahden kauden aikana 73 sarjaottelua ja yhden nousukarsintaottelun. Maaleja hän teki yhdeksän. Hän pelasi kaudella 2011–2012 myös viisi ottelua Eurooppa-liigassa.
McClean siirtyi kesällä 2015 Valioliigan West Bromwichiin vajaan 1,8 miljoonan punnan siirtosummalla. Avauskaudellaan hän pelasi 35 ottelua, joissa teki kaksi maalia.
McClean on syntynyt Pohjois-Irlannissa, mutta edustaa maajoukkuetasolla Irlannin tasavaltaa. Hän pelasi Pohjois-Irlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ottelua vuosina 2008–2009. McClean sai luvan edustaa Irlannin tasavaltaa helmikuussa 2012 ja myöhemmin samassa kuussa hän teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa ottelussa Tšekkiä vastaan.
McClean pelasi EM-kilpailuissa 2012 14 minuuttia ottelussa Espanjaa vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Portugalia vastaan kesäkuussa 2014. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Irlannin kaikissa neljässä ottelussa, joista kahdessa avauskokoonpanossa.
Marco Venieri
Marco Venieri (tai "Venier") oli 1200-luvulla Venetsian tasavaltaan kuulunutta Cerigon (nyk. Kythera) saarta hallinnut venetsialainen henkilö. Venieri kutsui itseään Cerigon kreiviksi tai toisen lähteen mukaan markiisiksi. Venieri kertoi polveutuvansa suoraan jumalatar Afroditestä.
Neljännen ristiretken (1201–1204) päätteeksi Venetsia liitti muun muassa Kytheran ja Elafónisoksen saaret sekä Länsi-Kreetan valtakuntaansa. Venetsia antoi alueet Marco Venierin perheen hallittavaksi vuonna 1207, ja alueet olivat perheen hallussa useiden vuosien ajan.
Marco Venierillä oli Bartolommeo Venieri -niminen lapsi.
Ayérou
Ayérou (myös "Ayorou" on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Nigerin Tillabérin alueen Tillabérin departementissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 87 kilometriä Tillabéristä luoteeseen. Kunnassa on 33 000 (vuonna 2010, arvio) ja Ayéroun kolmessa kylässä 7 600 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).
Ayéroun kunnan pinta-ala on 1 132 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Maliin, koillisessa Tillabérin departementin Inatessin, idässä Sakoiran ja Anzouroun sekä etelässä Dessaan kuntiin ja lännessä Téran departementin Gorouolin kuntaan. Seutu kuuluu Saharan ja Sahelin vyöhykkeen siirtymäalueeseen. Se on etupäässä arokasvillisuuden ja hiekkadyynien peittämää tasankoa, jonka länsipuolella sijaitsee vehreä Nigerjoen laakso järvineen. Huomattavin eläinlaji ovat Nigerin virtahevot, jotka toisinaan tuhoavat viljelyksiä ja aiheuttavat vaaratilanteita.
Kuntaan kuuluu 15 hallintokylää, kolme perinteistä kylää, 62 pikkukylää, 20 leiriä ja 20 vedenottopaikkaa. Paikallishallinnosta vastaa kunnanjohtaja ja vaaleilla valittava valtuusto. Hallintoon osallistuu myös ranskalaisten siirtomaaisäntien perustaman kantonin perinteinen päällikkö sekä 14 kylä- ja kaksi heimopäällikköä.
Seudun asukkaat ovat songhaita, tuaregeja, belloja, fulbeja ja hausoja. Heidän lisäkseen on Zarmagandan tasangolta sekä Malista, Togosta ja Nigeriasta muuttaneita siirtolaisia.
Ayérouhun johtaa päällystetty maantie Tillabérista sekä paikallistie Malin rajalta. Väestöstä 85 % harjoittaa sade- ja keinokasteluun perustuvaa maanviljelyä. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra ja riisi. Lisäksi harjoitetaan puutarhaviljelyä ja kasvatetaan hedelmäpuita.
Toinen tärkeä elinkeino on laiduntamiseen ja paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Nigerjoen saarten asukkaat harjoittavat kalastusta, jonka tuloksista suurin osa myydään paikallisilla markkinoilla tai viedään Niameyhin ja sen ympäristöön ja jopa Nigeriaan. Ayérou on tärkeä maataloustuotteiden ja karjakaupan keskus, jonka vaikutus ulottuu Niameyhin, Tillabériin, Téraan, Maliin ja Nigeriaan saakka. Perinteisillä käsityöammateilla on myös huomattava merkitys. Osa väestöstä käy muualla ansiotöissä.
Kunnassa on 20 alkeiskoulua, jotka tavoittavat 60 % kouluikäisistä (vuonna 2004–2005). Lisäksi on yksi yläkoulu. Terveyspalveluihin kuuluu kolme terveyskeskusta, viisi terveysasemaa ja kaksi apteekkia. Kunnallinen vesihuolto käsittää 13 porakaivoa, 9 vesipostia ja kaksi sementillä vahvistettua kaivoa.
Ayérou on toistaiseksi melko kehittymätön matkailukohde. Nähtävyyksiin kuuluvat värikkäät sunnuntaimarkkinat, Nigerjoen saarten perinteiset kylät sekä virtahevot ja vesilinnut. Kuntakeskuksessa on hotelli.
Bellat
Bellat (songhainkielinen nimitys, hausaksi "bouzou", tuaregiksi "iklan") ovat etninen ryhmä Burkina Fasossa, Nigerissä ja Malissa. He ovat tuaregien entisiä mustaihoisia orjia, jotka ovat omaksuneet isäntiensä kielen ja kulttuurin. Osa belloista on paimentolaisia ja loput maanviljelijöitä.
Lossujärvi
Lossujärvi, pohjoissaameksi "Loassojávri", on järvi Enontekiöllä, Käsivarren Yliperällä. Se on varsin pieni järvi, jonka suurin pituus koillis-lounaissuunnassa on noin 1,2 kilometriä ja suurin leveys itä-länsisuunnassa noin 980 metriä pinta-alan ollessa noin 52 hehtaaria. Järvi sijaitsee 809 metriä merenpinnan yläpuolella eli samalla korkeudella kuin Pallaksen korkein huippu. Lossujärvestä itäkaakkoon noin kahden kilometrin päässä on järven "kaimatunturi", Loassonibba.
Lossujärvellä on Metsähallituksen ylläpitämä autiotupa ja alue on erävaeltajien suosiossa. Järvi on pohjois- ja eteläpuoleltaan korkeiden ja louhikkoisten tuntureiden välissä ja tästä syystä sinne tullaan yleensä joko idästä Urtasjoen laaksoa myöten tai lännestä Norjan puolelta Didnujoen ("Didnojohka") vartta pitkin. Kumpikin tuloreitti tarjoaa eräitä Käsivarren upeimmista maisemista. Urtasjoen laaksoa ("Urtasvankka", pohjoissaameksi "Urtašvággi") ympäröi jylhät pahtaseinät mahtavimpana Urtaspahta. Didnujoen reunustat ovat avoimempaa maastoa mutta lännessä näkyvät Norjan lumihuippuiset vuoret, erityisesti 1409m korkea kolmehuippuinen Rihpogáisi. Lisäksi Didnujoki kulkee osan matkaa syvässä kanjonissa, jonka reunoilta on komeat näkymät joen kuohuviin koskiin ja putouksiin.
Lossujärven pohjoissaamenkielinen nimi tarkoittaa Lohijärveä ("luossa" tai "loassa" = lohi). Tunnettu eräretkeilijä ja vaelluskirjailija Kullervo Kemppinen käsittelee Käsivarren paikannimistöä teoksessaan "Haltian harteilla". Hän epäilee, että nimen taustalla voisi olla runsaan lohikalasaaliin järvestä joskus saanut lappalainen. Selitys ei sellaisenaan vaikuta todenmukaiselta. Nousulohta on todistettavasti tavattu Käsivarressa ylimmillään Lätäsenon Munnikurkkion tasalla (sijainti ). Lisäksi Poroenosta Munnikurkkion yläpuolelta on pyydetty kesällä 1994 lohen jokipoikanen, joka kertoo emokalojen nousseen sinne saakka. Poroenon alajuoksulta on vesireittiä pitkin vielä noin 50 kilometriä Lossujärvelle. Porojärven jälkeen reitti kapenee yhä pienemmäksi, matalammaksi ja louhikkoisemmaksi, eikä lohta ole koskaan todistettavasti tavattu edes Porojärvellä. Ainoa Käsivarren korkeimmissa vesistöissä elävä kalalaji on karuun ympäristöön sopeutunut rautu, eikä sekään kasva korkeimmilla elinalueillaan kovin suureksi.
Väärinkäsitys tai yleistys kalalajin kohdalta ei myöskään ole todennäköinen selitys, koska saamelaiset tunsivat lohen sangen hyvin erottaen sen muista lohikaloista. Näin alkuperäistä nimen taustaa voi nykyään vain arvailla. Ehkäpä se vain kuulosti jostakusta menneiden aikojen kulkijasta mukavalta. On myös mahdollista, että nimi on vuosien ja vuosikymmenten kuluessa muovautunut alkujaan aivan muuta tarkoittaneesta sanasta. Näin on käynyt monille muillekin Lapin paikannimille. Tämän toteaa Kemppinenkin "Haltian harteilla" teoksessaan.
Lucidi Motors
Lucidi Motors on italialainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 1991. Talli on voittanut Italian F3-sarjan mestaruuden kaksi kertaa vuosina 2007 ja 2008. Talli on kilpaillut myös Britannian F3 ja Eurocup Formula Renault-sarjoissa.
Puukiipeily
Puukiipeily on harrastus ja liikuntamuoto, jossa kiipeillään puihin ja liikutaan oksistossa.
Puukiipeilystä kehittyi järjestäytynyttä harrastustoimintaa Yhdysvalloissa 1980-luvun alussa. Arboristi ja entinen vuorikiipeilijä Peter "Treeman" Jenkins perusti järjestön nimeltä "Tree Climbers International (TCI)" ja avasi maailman ensimmäisen puukiipeilykoulun Atlantassa. Nykyisin puukiipeilyjärjestöjä on Yhdysvaltojen lisäksi monessa muussakin maassa.
"Global Organization of Tree Climbers (GOTC)" on puukiipeilijöiden kattojärjestö, joka edustaa kiipeilyjärjestöjä ja kaikentaustaisia kiipeilijöitä. GOTC edistää turvallista ja ympäristöystävällistä puukiipeilyä seikkailun, opetuksen ja huvin vuoksi.
Puukiipeilyä pidetään turvallisena harrastuksena. TCI ei tunne tapauksia, joissa puukiipeilijä olisi loukkaantunut. Puukiipeilyä harrastetaan tehokkaimmin ja turvallisimmin köyden ja valjaiden avulla, kypärä päässä. Edistyneemmät kiipeilijät voivat käyttää erilaisia lisävarusteita.
Harrastajien mukaan puukiipeily on monella tavoin hyvää liikuntaa: Tietokirjailija Tatu Hirvonen suosittelee vanhempien antavan lastensa kiipeillä puihin, sillä se opettaa koordinaatiota. Arvaamaton kiipeilyalusta tarjoaa haastetta kiipeilijälle toisin kuin standardinmukaiset kiipeilytelineet. Hirvonen perusti Facebookiin "Kiipeä puuhun" -tapahtuman vuonna 2011.
Puukiipeilyssä järjestetään myös Suomen-mestaruuskilpailuja. Vuoden 2011 puukiipeilyn Suomen-mestaruuskilpailut käytiin Turussa. Mestaruuskilpailuissa testataan puidenhoitajien kiipeilytaitoa, -tekniikkaa ja nopeutta erilaisissa tehtävissä kuten työkiipeilyssä, nopeuskiipeilyssä, heittopainon heittotarkkuudessa, jalkalukossa ja puusta pelastamisessa.
Say (departementti)
Say on departementti Nigerin Tillabérin alueella. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä Nigerjoen varrella. Departementin pinta-ala on 14 430 neliökilometriä. Asukkaita on 307 600 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Departementti rajoittuu idässä Tillabérin alueen Kollon departementtiin, kaakossa Dosson alueen Boboyen departementtiin sekä Beniniin, lännessä Burkina Fasoon ja pohjoisessa Téran departementtiin. Hallinnollinen keskus on Sayn kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu kolme maalaiskuntaa: Ouro Guélédjo, Tamou ja Torodi. Tärkein elinkeino on osittain keinokasteluun perustuva maanviljely (hirssi, durra, riisi).
DNA:n katkoskirjo
DNA:n katkoskirjo eli RFLP ("restriction fragment length polymorphism") on tekniikka, joka paljastaa osan eroista homologisten DNA-sekvenssien välillä. Tekniikan nimi viittaa eri pituisiin DNA-kappaleisiin, joita syntyy kun toisistaan sekvenssiltään poikkeavia DNA-näytteitä käsitellään restriktioentsyymeillä. Erot tunnistetaan elektroforeesissa kappaleiden pituuserojen perusteella, itse DNA:n sekvenssiä määrittämättä.
Restriktioentsyymit katkaisevat DNA:n tietyn, yleensä 4-6 emäksen pituisen spesifin tunnistusjakson kohdalta (esim. CGTACG). Mikä tahansa yhden emäksen muutos tässä tunnistusjaksossa estää katkaisemisen, ja saa aikaan poikkeavan DNA-fragmenttikirjon RFLP-analyysissä. Toisaalta myös DNA sekvenssin pituuserot kahden tunnistusjakson välissä tulevat esiin analyysissä.
DNA:n katkoskirjo oli ensimmäisiä laajasti käytettyjä DNA-profilointimenetelmiä, ja sitä käytettiin myös genomien kartoitukseen, geneettisten sairauksien geenien paikantamiseen, sairausriskikartoitukseen ja isyystutkimuksiin. DNA:n sekvensoinnin käytön halpeneminen on tehnyt DNA:n katkoskirjosta vanhentuneen menetelmän.
Ouro Guéladjo
Ouro Guéladjo tai Ouro Guélédjo (myös "Ouro Guéladio") on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Tillabérin alueen Sayn departementissa. Se sijaitsee Sahelin vyöhykkeellä noin 40 kilometriä Saysta länteen. Kunnassa on 25 800 (vuonna 2010, arvio) ja keskuskylässä 1 700 asukasta (vuonna 2001, väestönlaskenta).
Ouro Guéladjon kunnan pinta-ala on 758 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kollon departementin Bitinkodjin kuntaan, idässä Sayn departementin Sayn ja Tamoun kuntiin, etelässä Burkina Fasoon ja lännessä Torodin kuntaan. Kunta käsittää Nigeriin laskevan Gouroubijoen laakson. Se on yksi maan metsäisimmistä alueista. Eläinkunta on kärsinyt suuresti ihmisen toiminnasta.
Vuonna 2002 perustettuun kuntaan kuuluu 22 hallintokylää ja 36 pikkukylää. Muutaman hengen virkamieskuntaa ja vaaleilla valittua valtuustoa johtaa kunnanjohtaja. Hallintoon osallistuvat myös Ranskan siirtomaa-aikana perustetun kantonin perinteinen päällikkö sekä 23 kyläpäällikköä.
Asukkaista suurin osa on fulbeja. Lisäksi on gurmia, hausoja, djermoja ja tuaregeja.
Pääasiallinen elinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan puutarhaviljelyä ja kasvatetaan hedelmäpuita. Toiseksi tärkein elinkeino on laiduntamiseen perustuva karjanhoito. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Etelän gurmat kasvattavat sikoja ja harjoittavat mehiläistenhoitoa. Tärkeä merkitys on myös metsävarojen hyödyntämisellä. Naiset tekevät perinteisiä käsitöitä. Osa väestöstä, varsinkin nuoriso, käy kausitöissä Niameyssa ja naapurimaissa.
Keskuskylään johtaa huonokuntoinen sivutie. Kunnassa on 26 alkeiskoulua, yksi madrasa, keskikoulu ja lukutaitokoulu. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja 11 terveysasemaa. Vesihuolto käsittää perinteisiä ja sementillä vahvistettuja kaivoja sekä käsivoimin toimivia porakaivoja. Elintarvikehuollosta vastaavat viljapankit, valtion kaupat, varastot ja myllyt. Kunnassa on kolme toria, joilla myydään kerran viikossa lähinnä elintarvikkeita ja karjaa. Etelän toreilla käy myös burkinafasolaisia kauppiaita. Alue on lähes kokonaan matkapuhelinverkon ulottumattomissa.
Jan Mybrand
Jan Torsten Mybrand (s. 26. tammikuuta 1959, Kolsva, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Mybrand on näytellyt sekä teatterissa että elokuvissa. Hänen nykyinen työpaikkansa on Tukholman kaupunginteatteri. Hänen elokuvaroolejaan ovat olleet muun muassa Kaj elokuvassa Black Jack, lasten hyväksikäytöstä tuomitun miehen rooli Wallander-elokuvassa Syyllisyys sekä Rasmuksen isä Kalle Blomkvist -elokuvassa "Kalle Blomkvist ja Rasmus".
Cephalophus brookei
Cephalophus brookei on Länsi-Afrikassa elävä sukeltaja-antilooppi. Se luokiteltiin aikaisemmin ogilbynsukeltaja-antiloopin alalajiksi, mutta "Mammal Species of the World"-tietokannan mukaan se on itsenäinen laji. Laji on nimetty brittiläisen luonnontieteilijän Victor Brooken mukaan.
"C. brookei" muistuttaa hyvin paljon ogilbynsukeltaja-antilooppia, mutta poikkeaa tästä vaaleamman, laimean kullankeltaisen värinsä puolesta. Väritys on selän kohdalla punertavan kullanvärinen. Selässä kulkee 27-67 millimetriä leveä musta juova, joka on kuitenkin hartioiden edestä epämääräinen ja ohenee takamusta kohden. Pää ja sen oleva töyhtö ovat punertavan kullanväriset. Vatsapuoli on vaaleankeltainen. Jalat ovat samanväriset kuin muu ruumis, paitsi etujalkojen sisäosista, jossa on valkoista karvoitusta. Kaulan karvoitus on hyvin ohutta. Nuoret yksilöt ovat hyvin kirjavia.
"Cephalophus brookei"-sukeltaja-antiloopin kallo ei ole myöskään otsan kohdalta yhtä paksu kuin ogilbynsukeltaja-antiloopilla. Silmien alapuolella olevat kuopat ovat pienet. Yläleuka on matala ja nenä suhteellisen pitkä.
"Cephalophus brookei"-antilooppi elää luonnonvaraisena Sierra Leonessa, Liberiassa sekä Norsunluurannikon ja Ghanan länsiosissa Voltajoen länsipuolella. Se suosii elinympäristökseen kosteita alankometsiä. "Cephalophus brookei" luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi ja sen lukumäärä on edelleen laskussa bushmeat-metsästyksen ja elinympäristöjen häviämisen takia. Lajin kokonaiskanta arvioitiin vuonna 1999 noin 500 yksilön suuruiseksi. Sitä elää kohtalaisen yleisenä enää muutamilla alueilla kuten Sapon kansallispuistossa ja muutamalla muulla Itä-Liberian metsäalueella sekä Taïn kansallispuistossa Norsunluurannikolla. "Cephalophus brookei" kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Suomalainen Barytontrio
Suomalainen Barytontrio on kamarimusiikkiyhtye, johon kuuluvat Markus Kuikka (baryton), Markus Sarantola (alttoviulu) ja Jussi Seppänen (sello). Se teki ensiesiintymisensä vuonna 2002 Kuopiossa, ja on sitten konsertoinut ja tehnyt nauhoituksia Yleisradiolle ja Kuhmon kamarimusiikin osaamiskeskus Virtuosille ohjelmistonsa kulmakiviin kuuluvilla Joseph Haydnin barytontrioilla. Yhtyeen ensimmäinen, Haydnin teoksia sisältävä SACD-tallenne julkaistiin 2009. Yhtye on konsertoinut mm. Saksassa ja Ranskassa. Barytontrio on kantaesittänyt useita uusia, sille itselleen sävellettyjä teoksia.
Chrysaora melanaster
Chyrsaora melanaster on itäisen Tyynen valtameren meduusalaji. Sen uimakellon halkaisija voi kasvaa jopa 60-senttiseksi ja sen oranssipunaiset lonkerot 3 metriä pitkiksi. Lonkeroita on yleensä 24–32 kappaletta. "C. melanasteria" tavataan merenpinnasta 100 metrin syvyyteen asti.