hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anne Nurmela
Anne Nurmela (s. 28. marraskuuta 1968) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1986–1998 Nurmela pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 267 runkosarjaottelua Vähänkyrön Viestin, Ikaalisten Tarmon, Vihdin Pallon, Manse PP:n ja Porin Pesäkarhujen joukkueissa. Ulkopelissä Nurmelan pelipaikka oli kakkospolttajana. Nurmela valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja 4 kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Terhi Rönkä
Terhi Rönkä (s. 22. toukokuuta 1975) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1992–2004 Rönkä pelasi naisten Superpesiksessä 282 runkosarjaottelua Siilinjärven Pesiksen, Kajaanin Hymyn ja Kirittärien joukkueissa. Ulkopelissä Röngän pelipaikka oli kakkoskopparina. Rönkä valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun.
Tiina Saarenketo
Tiina Saarenketo (s. 1. toukokuuta 1964) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1979–1995 Saarenketo pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 304 runkosarjaottelua Jyväskylän Kirin, Helsingin Roihun, Viinijärven Urheilijoiden ja Siilinjärven Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Saarenkedon pelipaikka oli polttolinjassa. Saarenketo valittiin 11 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Sirpa Helin
Sirpa Helin (s. 6. syyskuuta 1959) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1974–1996 Helin pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 294 runkosarjaottelua Lännen Pallon, Ulvilan Pesä-Veikkojen ja Turku-Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Helinin pelipaikka oli pesävahtina. Helin valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Eeva Karttunen
Eeva Karttunen (s. 25. kesäkuuta 1963) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1982–1996 Karttunen pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 268 runkosarjaottelua Viinijärven Urheilijoiden ja Turku-Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Karttusen pelipaikka oli kakkospolttajana. Karttunen valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja 6 kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Kirsi Lakaniemi
Kirsi Lakaniemi (s. 1. kesäkuuta 1967) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1986–1997 Lakaniemi pelasi naisten SM-sarjassa ja Superpesiksessä 247 runkosarjaottelua Vähänkyrön Viestin, Helsingin Roihun ja Jyväskylän Kirin joukkueissa. Ulkopelissä Lakaniemen pelipaikka oli lukkarina. Lakaniemi valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja 6 kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Tiina Tolonen
Tiina Tolonen (s. 25. helmikuuta 1985 Sotkamo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 2001–2015 Tolonen pelasi naisten Superpesiksessä 246 runkosarjaottelua Kajaanin Hymyn, Tyrnävän Tempauksenn, Sotkamon Jymyn, Pesä Ysien ja Kirittärien joukkueissa. Ulkopelissä Tolosen pelipaikka oli polttolinjassa. Tolonen valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja kaksi kertaa Liitto-Lehdistö-otteluun.
Anu Turpeinen
Anu Turpeinen (s. 27. kesäkuuta 1967) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1985–1995 Turpeinen pelasi naisten Superpesiksessä 223 runkosarjaottelua Viinijärven Urheilijoiden ja Siilinjärven Pesiksen joukkueissa. Ulkopelissä Tolosen pelipaikka oli lukkarina. Turpeinen valittiin 10 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Milla Lindström
Milla Lindström (s. 5. heinäkuuta 1989 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Lindström on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2007 lähtien. Kausina 2008–2017 hän on pelannut 222 Superpesiksen runkosarjaottelua Tyrnävän Tempauksen ja Porin Pesäkarhujen joukkueissa. Lindströmin kasvattajaseura on Pattijoen Urheilijat.
Noora Patrikainen
Noora Patrikainen (s. 3. syyskuuta 1996 Raahe) on suomalainen pesäpalloilija. Patrikainen on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2011 lähtien. Kausina 2014–2017 hän on pelannut 96 Superpesiksen runkosarjaottelua Kirittärien ja Pesä Ysien joukkueissa. Patrikaisen kasvattajaseura on Jyväskylän Pesis.
Senni Sallinen
Senni Sallinen (s. 1. tammikuuta 1997 Vehkalahti) on suomalainen pesäpalloilija. Sallinen on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2013 lähtien. Kausina 2015–2017 hän on pelannut 50 Superpesiksen runkosarjaottelua Viinijärven Urheilijoiden ja Manse PP:n joukkueissa. Sallisen kasvattajaseura on Viinijärven Urheilijat.
Susanne Ojaniemi
Susanne Ojaniemi (s. 8. marraskuuta 1991 Järvenpää) on suomalainen pesäpalloilija. Ojaniemi on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2007 lähtien. Kausina 2010–2017 hän on pelannut 181 Superpesiksen runkosarjaottelua vain Porin Pesäkarhujen joukkueessa. Ojaniemen kasvattajaseura on Järvenpään Pesis.
Henna Peltokangas
Henna Peltokangas (s. 22. elokuuta 1991 Ylihärmä) on suomalainen pesäpalloilija. Peltokangas on pelannut aikuisten sarjoissa kaudesta 2008 lähtien. Kausina 2008–2017 hän on pelannut 200 Superpesiksen runkosarjaottelua Ylihärmän Pesis-Junkkareiden, Mansen Räpsän, Lapuan Virkiän ja Manse PP:n joukkueissa. Peltokankaan kasvattajaseura on Ylihärmän Pesis-Junkkarit.
Haitin ensimmäinen keisarikunta
Haitin ensimmäinen keisarikunta (, ) oli vaalimonarkia Pohjois-Amerikassa. Haiti oli Ranskan hallitsemana ennen itsenäistymistään 1. tammikuuta 1804. Haitin kenraalikuvernööri Jean-Jacques Dessalines perusti keisarikunnan 22. syyskuuta 1804. Julistaen itsensä keisari Jacques I:ksi, hän piti kruunajaisensa 6. lokakuuta 1804. 20. toukokuuta 1805 promulgoitu perustuslaki määritteli tavan, jolla keisarikuntaa hallittiin: valtio jaettiin kuuteen osa-alueeseen. Jokaisen osa-alueen kenraali oli keisarin vastaava. Perustuslaki määritteli myös kruununperimysjärjestyksen ja hallitsevalla keisarilla oli valta nimittää kruununperijänsä. Perustuslaki kielsi myös valkoisia ihmisiä, lukuun ottamatta kansalaisuuden saaneita saksalaisia ja puolalaisia, omistamasta omaisuutta keisarikunnassa.
Keisari Jacques I salamurhattiin 17. lokakuuta 1806. Tämän jälkeen kaksi hänen hallintonsa jäsentä, Alexandre Pétion ja Henri Christophe, nousi valtaan, joka johti valtion jakamiseen kahtia: Pétion johti eteläistä Haitin tasavaltaa ja Christophe pohjoista Haitin valtiota. 43 vuotta myöhemmin, 26. elokuuta 1849, presidentti Faustin Soulouque perusti keisarikunnan uudelleen, joka oli olemassa 15. tammikuuta 1859 asti.
Raoul Jobin
Raoul (s. "Joseph Roméo") Jobin (8. huhtikuuta 1906 Québec City – 13. tammikuuta 1974 Québec City) oli kanadalainen tenori. Hän opiskeli aluksi Louis Gravelin ja Émile Larochellen johdolla Kanadassa. Hän täydensi opintojaan Pariisissa ja teki siellä ammattimaisen debyyttinsä 28. toukokuuta 1930. Pariisin oopperassa hän debytoi saman vuoden heinäkuun 3. päivänä Tybaltin roolissa "Romeon ja Julian" (Charles Gounod) esityksessä. Hän meni samana vuonna Kanadassa naimisiin sopraano Thérèse Drouinin kanssa; pariskunta esiintyi yhdessä sekä resitaaleissa että oopperassa.
Jobin tulkitsi Ranskassa erityisesti ranskalaisen oopperan rooleja, mutta tutustui myös italialaisiin ja saksalaisiin teoksiin. Hän esiintyi 1930-luvulla myös Alankomaissa, Espanjassa sisällissodan aikana ja Italiassa. 1940-luvulla hän keskittyi esiintymään Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Ensimmäisen suuren wagneriaanisen roolinsa hän esitti tulkitsemalla "Lohengrinin" nimiroolin Pariisissa 16. toukokuuta 1947. Hän esiintyi useissa kantaesityksissä ja loi näin Gian-Carlo Menottin, Henri Tomasin ja Marcel Mirouzen rooleja.
1950-luvun lopusta alkaen Jobin toimi opetustehtävissä; hänen oppilaidensa joukossa olivat Colette Boky, Jean Bonhomme, Claude Corbeil, Gaston Germain, Bruno Laplante, Jacqueline Martel, Joan Patenaude, Jean-Louis Pellerin ja Huguette Tourangeau. Jobin oli Canada Councilin jäsen vuosina 1961–1964. Vuonna 1951 hänestä tehtiin Kunnialegioonan ritari ja vuonna 1967 Kanadan ritarikunnan Companion.
Raoul Jobinin elämäkerran julkaisi Renée Maheux vuonna 1983. André Jobin on Raoulin poika.
Caro Lamoureux
Marie Julienne Pauline Caroline "Caro" Lamoureux (3. tammikuuta 1904 Montreal – 11. elokuuta 1998 Montreal) oli kanadalainen sopraano. Hän opiskeli laulua Céline Marierin sekä lavatekniikkaa Jeanne Maubourgin ja Albert Robervalin johdolla. Hän teki debyyttinsä 16-vuotiaana Salle Montcalmissa ja työskenteli yhdeksän vuoden ajan puoliammattimaisena operettilaulajana. Vuonna 1924 hän esitti nimiroolin Alphonse Lavallée-Smithin "Gisèle"-operetin kantaesityksessä. Vuonna 1929 hän esiintyi ensimmäistä kertaa Société canadienne d'opéretten kanssa Victor Massén "Les noces de Jeannetten" esityksessä. Hän myös tulkitsi Leilan roolin "Helmenkalastajissa".
Lamoureux oli myös Variétés lyriquesin tähtiesiintyjä. Oopperan puolella hän esiintyi muiden muassa Mireillen, Neddan, Rosinan, Violettan ja Philinen rooleissa. Hän myös esiintyi Gemman roolissa J. Ulric Voyerin oopperassa "L'intendant bigot" (1931).
Cashmere Cat
Magnus August Høiberg (s. 29. marraskuuta 1987), joka tunnetaan taiteilijanimeltään Cashmere Cat, on norjalainen DJ, tuottaja ja muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten useille artisteille tuottamistaan kappaleistaan kuin myös kyseisien artistien kappaleiden remixaamisesta ja muokkaamisesta. Hän edusti Norjaa vuoden DMC World DJ Championships -kilpailussa vuosina 2006–2009. Cashmere Catin esikois-EP "Mirror Maru" julkaistiin lokakuussa 2012 ja esikoisstudioalbumi "9" huhtikuussa 2017.
Anna Malenfant
Anna Malenfant (16. lokakuuta 1905 Shediac – 15. kesäkuuta 1988 Montreal) oli kanadalainen kontra-altto ja pedagogi, joka toimi myös säveltäjänä salanimellä "Marie Lebrun". Hän aloitti laulu-uransa Monctonissa Gilbert & Sullivanin The Mikadossa. Vuonna 1924 hän pääsi Bostoniin opiskelemaan Rose Stewartin johdolla. Sitten hän lähti Pariisiin opiskelemaan Félia Litvinnen (1925–1926) ja Napoliin Massimiliano Perillin (1927–1929) johdolla. Palattuaan Pohjois-Amerikkaan hän lauloi vuoden ajan connecticutilaisella radioasemalla nimellä Louise Malmont. Vuosina 1930–1939 Malenfant opiskeli Salvator Issaurelin johdolla Montrealissa.
Malenfant lauloi Windsor Hotelisa vuonna 1930 ja perusti Trio lyriquen vuonna 1932 Ludovic Huotin ja Lionel Daunaisin kanssa. Hän pääsi esiintymään solistina sellaisten teosten kuin Verdin requiemin ja Beethovenin yhdeksännen sinfonian esityksissä. Variétés lyriquesin kanssa Malenfant esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1937 Carmenin roolissa Raoul Jobinn vastaparina. Seuraavana vuonna hän tulkitsi Charlotten roolin oopperassa "Werther". Hänen muihin rooleihinsa kuului Marina. Vuonna 1958 Malenfant pääsi Canada Councilin stipendillä Maria Canellin ja Tito Schipan oppiin Roomaan.
Malenfantin oppilaiden joukossa olivat Constance Lambert ja Colette Merola. Hänen omaan sävellystuotantoonsa kuuluu hänen kotiseutujensa innoittamia lauluja.
Otto-Werner Mueller
Otto-Werner Mueller (23. kesäkuuta 1926 Bensheim – 25. helmikuuta 2016 Charlotte) oli saksalaissyntyinen kapellimestari, pianisti ja pedagogi. Hän debytoi 19-vuotiaana Stuttgartin radiossa, jossa hän myös perusti lauluyhtyeen ja johti sitä.
Mueller muutti Montrealiin vuonna 1951 ja toimi sekä pianistina että kapellimestarina radiossa ja televisiossa. Hän sai opetusta Igor Markevitchilta ja voitti vuonna 1958 toisen palkinnon panamerikkalaisessa orkesterinjohtokilpailussa. Hän oli Victoria School of Musicin perustaja (1963) ja ensimmäinen johtaja (vuoteen 1965). Hänestä tuli vuonna 1963 Victorian sinfoniaorkesterin kapellimestarina ja hän toimi myös Moskovassa vierailevana professorina, jolloin hän pääsi opettamaan Maksim Šostakovitšia ja Rudolf Baršaita. Vuonna 1965 hän johti CBC:n televisiotuotantoa "Sevillan parturista" ja sai tästä hyvästä Emmy-palkinnon.
Vuonna 1967 Mueller asettui Yhdysvaltoihin. Hän johti orkestereita useissa kanadalaisissa ja yhdysvaltalaisissa kaupungeissa sekä Moskovassa, Leningradissa ja Riiassa. Hän kantaesitti monia kanadalaisteoksia. Hän myös opetti monissa eri opinahjoissa, kuten Curtis Institutessa (Philadelphia).
NRP Vasco da Gama (F330)
NRP Vasco da Gama (runkonumero F330) on Portugalin laivaston vuonna 1989 vesillelaskettu Vasco da Gama -luokan fregatti.
Alus tilattiin Blohm+Vossilta, missä köli laskettiin 2. helmikuuta 1989. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1989 ja otettiin palvelukseen 18. tammikuuta 1991.
Alus kuului 16. marraskuuta 1999 – 22. helmikuuta 2000 Australian johtamaan INTERFET rauhanturvaoperaation laivasto-osastoon Itä-Timorissa.
NRP Corte-Real (F332)
NRP Corte-Real (runkonumero F332) on Portugalin laivaston vuonna 1991 vesillelaskettu Vasco da Gama -luokan fregatti.
Alus tilattiin Howaldtswerke-Deutsche Werftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 20. lokakuuta 1989. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1991 ja otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1992.
NRP Álvares Cabral (F331)
NRP Álvares Cabral (runkonumero F331) on Portugalin laivaston vuonna 1990 vesillelaskettu Vasco da Gama -luokan fregatti.
Alus tilattiin Howaldtswerke-Deutsche Werftiltä Kielistä, missä köli laskettiin 1989. Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1990 ja otettiin palvelukseen 24. toukokuuta 1991.
Air Interin lento 148
Air Interin lento 148 oli 20. tammikuuta 1992 tapahtunut lento-onnettomuus. Laskeutuessaan ollut Airbus A320-111 syöksyi maahan lähestyessään Strasbourgia. Maahansyöksystä selvisi yhdeksän ihmistä.
Lento 148 oli Air Inter -lentoyhtiön reittilento Saint-Exupéryn kansainvälinen lentoasemalta Strasbourgin lentoasemalle maanantaina 20. tammikuuta 1992. Lennon loppuvaiheessa miehistö oli pyytänyt mittarilähestymistä kiitotielle 26, mutta koska kiitotiellä oli liikennettä, lennonjohto alkoi opastaa konetta laskeutumaan. Miehistö valmistautui laskeutumiseen ja asettivat laskeutumiskulmaksi 3.3 astetta. Miehistön asettaessa laskukulmaa kone alkoi nopeasti menettää korkeutta. Puuttuvan maastovaroitusjärjestelmän takia miehistö ei saanut varoitusta. Miehistö huomasi vuorenrinteen vasta kun kone tuli pilvien alapuolelle. He eivät voineet tehdä mitään, ja kone törmäsi puihin Saint-Odile -vuoren lähellä, liukui maata pitkin, hajoten samalla osiin ja syttyen palamaan. Kone pysähtyi noin 799 metrin korkeudessa 813 metriä korkean vuoren rinteeseen 19,5 kilometrin päässä Strasbourgin lentoasemalta. 9 ihmistä selvisi, 87 kuoli maahansyöksyssä.
Onnettomuuden aiheutti miehistön virhe heidän asettaessa laskeutumiskulmaa. Ohjaamon autopilottinäytön yhdessä kohtaa oli kaksi toimintoa; laskeutumiskulman asettaminen sekä pystysuora nopeus. Miehistö oli laskeutumisen aikana sekoittanut nämä kaksi toimintoa, ja asettaneet laskeutumisnopeudeksi -3.3, joka tarkoitti koneen laskeutuvan 3 300 jalkaa minuutin aikana. Myöskin maastovaroittimen puuttuminen, koska Air Inter ei käyttänyt niitä, myötävaikutti turmaan vähentäen miehistöltä aikaa nostaa konetta.
USS Formoe (DE-509)
USS Formoe (runkonumero DE-509) oli Yhdysvaltain laivaston John C. Butler -luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Dry Dock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta kumminaan rouva A. L. Bolshazy ja otettiin palvelukseen 5. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään J. C. Spencer.
Alus saapui 15. tammikuuta 1945 Yhdysvaltain itärannikolta Manukseen, mistä se lähti kymmenen päivää myöhemmin Morotaille liittyäkseen Lingayenille täydennyksiä kuljettavaan joukkojenkuljetussaattueeseen. Alus saapui 10. helmikuuta Lingayeninlahdelle ja seuraavat puolitoista kuukautta se oli Filippiineillä suojaten miinanraivaajia ja tuhoten Balerinlahdelta ja Casiguraninsalmesta raivainten irrottamia miinoja. Lisäksi alus suojasi Lingayenin ja Leyten välistä meriliikennettä. Alus partioi 21.–30. maaliskuuta Panayn rannikolla osana maihinnousua suojaavaa valvontaketjua, mistä vapauduttuaan se palasi Filippiineille saattuetehtäviin tehden muun muassa yhden matkan Manukseen noutaen maihinnousualuksia.
Alus lähti 18. huhtikuuta 1945 Subicinlahdelta Morotaille osallistuakseen Borneon maihinnousuun. Alus saapui 1. toukokuuta Tarakanille suojaten maihinnousulaivastoa ja se oli 3.–30. toukokuuta Borneon rannikolla Tarakanin alueen laivastokomentajan Charles Crayn esikunta-aluksena. Alus japanilaisten ilmahyökkäysten torjunnan lisäksi tulitti neljää rannikkokohdetta tukiessaan maajoukkojen etenemistä. Alus oli pääasiassa saattuetehtävissä 2. kesäkuuta alkaen aina sotatoimien päättymiseen, minä aikana se vieraili muun muassa Leytellä, Hollandiassa, Ulithissa, Manilassa ja Okinawalla. Alus oli sodan päättyessä Manilassa, mistä se siirtyi miehitystehtäviin Okinawalle. Alus suojasi Yhdysvaltain laivaston 1. ilma-armeijan lippulaivaa pääosan uransa lopusta. Alus vieraili Shanghaissa ja Hongkongissa sekä Tokionlahdella. Alus palasi 20. tammikuuta 1946 San Franciscoon ja se poistettiin palveluksesta. Alus sijoitettiin San Diegon reserviin 27. toukokuuta.
Alus palautettiin palvelukseen 27. kesäkuuta 1951 ja se lähti 5. lokakuuta San Diegosta kotisatamaansa Newportiin Rhode Islandille. Seuraavan vuoden alus oli koulutettavana Uudessa-Englannissa ja Karibianmerellä, kunnes se oli lokakuusta joulukuuhun koululaivana Key Westissä laivaston kaikuluotauskoulussa. Seuraavana syksynä alus oli vastaavassa tehtävässä ja muuten se oli itärannikolla ja Karibianmerellä, kunnes alus lähti 13. syyskuuta 1954 Newportista liittyäkseen Tyynenmeren laivastoon.
Helmikuusta aina kesäkuuhun 1955 ja uudelleen lokakuusta 1955 maaliskuuhun 1956 alus oli Kaukoidässä osallistuen sukellusveneiden paikantamiseen ja ollen vartioaluksena Hongkongissa. Palattuaan Yhdysvaltoihin alus valmistautui ulkomaan palvelukseen San Franciscossa, missä se poistettiin palveluksesta 7. helmikuuta 1957.
Alus lainattiin 7. helmikuuta 1957 MDAP-ohjelman mukaisesti Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa fregattina nimellä "NRP Diogo-Cão". Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1968. Yhdysvallat myi aluksen Portugalille joulukuussa ja se romutettiin 1970.
John C. Butler -luokka
John C. Butler -luokka oli Yhdysvaltain laivaston toisen maailmansodan lopulla valmistettu saattuehävittäjäluokka, johon piti kuulua 293 alusta. Aluksista valmistui lopulta 83 ja loppujen 210 aluksen tilaukset peruutettiin. Sodan aikana tuhoutui kolme alusta.
Eläketurma (kirja)
Eläketurma on käsikirjoittaja Jari Hanskan ja taloustoimittaja Teemu Muhosen kirjoittama kirja Suomen työeläkejärjestelmästä. Kirjan mukaan suurten ikäluokkien eläkekustannukset on siirretty tuleville sukupolville. Järjestelmä on epäoikeudenmukainen nuorempia sukupolvia kohtaan, koska he joutuvat maksamaan suurten ikäluokkien työeläkkeet ja samalla heidän oma eläkkeensä mahdollisesti supistuu. Kirjoittajien mukaan Suomeen tarvitaan eläkejärjestelmään muutos kaikkia koskevaan tasaeläkejärjestelmään.
Virmat
Virmat ("Centranthus") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 10–15 lajia.
Suvun lajeista ainakin punavirmaa ("Centranthus ruber") käytetään koristekasvina.
USS McCoy Reynolds
USS McCoy Reynolds (runkonumero DE-440) oli Yhdysvaltain laivaston John C. Butler -luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding adn Dry Dock Companyltä Newarkista New Jerseystä, missä köli laskettiin 18. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1944 kumminaan rouva Tilden Reynolds ja otettiin palvelukseen 2. toukokuuta Brooklynin laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään Edwin K. Winn.
Bermudalla tehtyjen koeajojen jälkeen alus lähti 11. heinäkuuta Norfolkista Virgniasta suojaten lentotukialus "USS Rangeria" Panaman kanava-alueelle, jonne alukset saapuivat 16. heinäkuuta. Alus läpäisi Panaman kanavan 26. heinäkuuta ja se saapui San Diegoon 6. elokuuta. Alus suojasi 13.-19. elokuuta kuljetus- ja huoltoaluksia Havaijille.
MDAP-ohjelman mukaisesti alus lainattiin 7. helmikuuta 1957 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa fregattina nimellä "NRP Corte Real". Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 1968. Yhdysvallat myi joulukuussa aluksen Portugalille ja alus romutettiin vuonna 1970.
René &amp; Angela
René & Angela oli yhdysvaltalainen R&B-duo Los Angelesista Kaliforniasta, joka koostui artisteista ja tuottajista René Mooresta ja Angela Winbushista. Duo perustettiin vuonna 1977 ja hajosi vuonna 1986.
Vihmat
Vihmat eli kellovihmat ("Cytisus") on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 70 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu noin 230 muutakin lajia, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Joitakin suvun lajeista käytetään koristekasveina.
Kari Kallio
Kari Kallio (s. 14. heinäkuuta 1962) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1979–2000 Kallio pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä Vähänkyrön Viesti, Vaasan Mailan, Oulun Lipon, Jyväskylän Kirin, Kaisaniemen Tiikereiden, Haapajärven Pesä-Kiilojen ja Kankaanpään Mailan joukkueissa yhteensä 374 runkosarjaottelua. Kallio valittiin 7 kertaa Itä–Länsi-otteluun ja kaksi kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun. Pelipaikaltaan Kallio toimi lukkarina. Kallion kasvattajaseura on Vähänkyrön Viesti.
Peliuransa jälkeen Kallio toimi pelinjohtajana Oulun Lipossa ja Koskenkorvan Urheilijoissa.
Pasi Pohjola
Pasi Pohjola (s. 9. maaliskuuta 1971) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1988–2007 Pohjola pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä Muhoksen Pallo-Salamoiden, Jyväskylän Kirin, Kaisaniemen Tiikereiden, Pattijoen Urheilijoiden ja Oulun Lipon joukkueissa yhteensä 398 runkosarjaottelua. Pohjola valittiin 7 kertaa Itä–Länsi-otteluun. Pelipaikaltaan Pohjola toimi kopparina. Pohjolan kasvattajaseura on Muhoksen Pallo-Salamat.
Markus Meriläinen
Markus Meriläinen (s. 25. huhtikuuta 1975 Sotkamo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1993–2007 Meriläinen pelasi Superpesiksessä Sotkamon Jymyn, Kaisaniemen Tiikereiden, Hyvinkään Tahkon, Kinnarin Pesiksen, Järvenpään Pesiksen, Oulun Lipon ja Kouvolan Pallonlyöjien joukkueissa yhteensä 401 runkosarjaottelua. Meriläinen valittiin 9 kertaa Itä–Länsi-otteluun. Pelipaikaltaan Meriläinen toimi polttolinjassa ja lukkarina. Meriläisen kasvattajaseura on Sotkamon Jymy.
Peliuransa jälkeen Meriläinen on toiminut naisten Superpesiksessä Vihdin Pallon pelinjohtajana kausina 2012–2013.
Koproporfyrinogeeni III
Koproporfyrinogeeni III (CHNO) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä tavataan useissa eliöissä osana hemiryhmän ja muiden porfyriinien biosynteesiä.
Monissa eliöissä koproporfyrinogeeni III:a muodostuu uroporfyrinogeeni III:stä uroporfyrinogeenidekarboksylaasientsyymin katalysoimana. Entsyymi dekarboksyloi uroporfyrinogeeni III:n etikkahapporyhmät metyyliryhmiksi. Eräissä anaerobisissa bakteereissa yhdisteen synteesin arvellaan tapahtuvan eri tavoin. Esimerkiksi "Desulfuvibrio vulgaris"-bakteerissa mahdollinen biosynteesireitti on uroporfyrinogeeni III:n metyloituminen etikkahapporyhmien kohdalta ja tämänjälkeinen dekarboksyloitumisreaktio. Metyyliryhmien lähteenä reaktiossa toimii S-adenosyylimetioniini.
Koproporfyrinogeeni III:n biosynteesi tapahtuu sytosolissa ja se kuljetetaan mitokondrioihin. Mitokondrioissa se hapettuu protoporfyrinogeeni IX:ksi koproporfyrinogeenioksidaasientsyymin katalysoimana. Koproporfyrinogeenia kertyy elimistöön ja erittyy virtsaan ja ulosteisiin harvinaisessa perinnöllisessä porfyrioihin kuuluvassa sairaudessa perinnöllisessä koproporfyriassa. Syynä on koproporfyrinogeenioksidaasin puutteellinen toiminta ja oireina ovat valoherkkyys ja heikentynyt maksan toiminta ja neurologiset oireet.
Denis Thatcher
Denis Thatcher (10. toukokuuta 1915 – 26. kesäkuuta 2003) oli brittiläinen liikemies ja vuosina 1979–1990 Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä toimineen Margaret Thatcherin puoliso. Hän sai vuonna 1990 baronetin perinnöllisen arvon. Denisin kuoleman jälkeen hänen poikansa Mark Thatcher peri arvon.
Punavirma
Punavirma ("Centranthus ruber") on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon, virmojen ("Centranthus") sukuun kuuluva kasvilaji, jota käytetään koristekasvina. Punavirma kasvaa luonnonvaraisena Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-Idässä. Pohjois-Amerikassa punavirma on karannut luontoon puutarhoista ja on siellä villiytynyt tulokaslaji.
Punavirma on monivuotinen ja kasvaa noin 40–90 cm korkeaksi. Lehtien muoto vaihtelee soikeasta suikeaan ja ne ovat möyheitä sekä harmaanvihreitä. Kukat ovat punaisia sekä näyttäviä ja ne houkuttelevat perhosia. Punavirma kukkii toukokuussa.
Punavirma kasvaa hyvin keskikosteassa ja hyvin vettä läpäisevässä maaperässä joko täydessä auringon valossa tai puolivarjossa. Täydessä auringon valossa punavirma suosii hieman emäksistä kasvualustaa. Happamalla kasvualustalla kasvaessaan punavirma saattaa tarvita kalkitsemista. Punavirma sietää kuivuutta ja ravinteiden vähyyttä.
Saudi Vision 2030
Saudi Vision 2030 (arabiaksi: رؤية السعودية 2030) on saudiarabialainen suunnitelma, jonka tarkoitus on vähentää maan riippuvuutta öljyyn, sekä monipuolistaa sen taloutta. Suunnitelmaan kuuluu myös julkisten palvelujen, kuten terveydenhuollon, koulutuksen, infrastruktuurin ja turismin kehittäminen. Tavoitteena on mm. Saudi-Arabian ja muitten maitten välisen kaupan lisääminen kuluttajatuotteitten avulla, sekä kasvattaa valtion menoja puolustusasioissa.
Saudi-Arabian kruununprinssi Mohammed bin Salman julkisti suunnitelman ensimmäiset yksityiskohdat 25. huhtikuuta 2016.
J. A. Juvani
J. A. Juvani (oik. Jari Juvani, s. 1988 Ylitornio) on suomalainen kuvataiteilija, jonka ilmaisukeinoja ovat video, valokuva ja kuvanveisto. Hän on opiskellut  Tampereen ammattikorkeakoulun kuvataidelinjalla ja valmistunut taiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta. Juvani käsittelee töissään muun muassa sukupuolirooleja ja sukupuoli-identiteettiä.
Vuonna 2017 hänet valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi.
Pro Cultura -säätiö
Pro Cultura -säätiön sääntöjen mukaisena tarkoituksena oli tarjota kuvataiteiden, teatterin, musiikin, elokuvan ja muiden taiteenalojen korkeatasoisia ja monipuolisia esityksiä sekä edistää näiden taiteenalojen harrastusta ja tunnetuksi tekemistä Turun seudulla. Alun perin säätiö perustettiin vuonna 1993 Turun kulttuuritoimen apuorganisaatioksi sillä ajatuksella, että tällaisen apuorganisaation avulla voitaisiin saada myös helpommin yksityistä rahoitusta julkisille taidehankinnoille. Säätiön ensimmäinen suuri projekti oli eurooppalainen veistoskaupunkihanke, jonka tavoitteena oli saada toistakymmentä merkittävän kuvanveistäjän taideteosta Turun kaupunkikuvaan. Hanke jäi ainoaksi suuremmaksi. Säätiö lakkautettiin 2017.
Turku – eurooppalainen kuvanveistokaupunki -ympäristötaideprojektin nimissä toteutettiin yhteensä neljätoista ympäristötaiteen teosta:
HMS Queen Elizabeth (R08)
HMS Queen Elizabeth (viirinumero R08) on Britannian kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth -luokan lentotukialus.
Britannian puolustusministeri Des Browne julkisti kahden uuden lentotukialuksen tilauksen 25. heinäkuuta 2007.
"HMS Queen Elizabeth"in valmistus aloitettiin vuonna 2009 Rosythin telakalla Firth of Forthissa. Valmistukseen osallistuivat Glasgowin BAE Systems, Appledoren Babcock, Rosythin Babcock, Hebburnin A&P Tyne, HMNB Portsmouth sekä Birkenheadin Cammell Laird. Syyskuussa 2013 noin 80% aluksesta oli valmistunut.
"HMS Queen Elizabeth" on kaksi ja puoli kertaa isompi kuin Invincible-luokan alukset ja sille mahtuu kolme kertaa enemmän lentokoneita. Tästä huolimatta "Queen Elizabeth" tarvitsee marginaalisesti vähemmän miehistöä. Alus on myös kolme kertaa isompi kuin HMS Ocean. "HMS Queen Elizabeth"illa on kaksi komentosiltaa; yksi aluksen ohjaamiseen ja toinen lennonjohtoon. Hätätilanteessa molemmat komentosillat voivat ottaa toistensa tehtävät.
Kuningatar Elisabet II kastoi "HMS Queen Elizabeth"in Rosythissä 4. heinäkuuta 2014. Laivojen kastetilaisuuksissa käytetään yleensä samppanjapulloja, mutta "HMS Queen Elizabeth" kastettiin viskillä, joka oli Bowmoren tislaamolta.
Seremoniaan osallistui Edinburghin herttua, amiraali George Zambellas, pääministerit David Cameron ja Gordon Brown sekä Skotlannin pääministeri Alex Salmond. Taitolentoryhmä Red Arrows, Kuninkaallinen laivasto, Kuninkaalliset ilmavoimat ja maavoimien helikopterit suorittivat ylilennon.
Alus laskettiin vesille aamulla 14. heinäkuuta 2014. Sillä tehtiin vielä valmisteluja loppuvuoteen 2015 asti. Miehistö muutti alukselle toukokuussa 2016. Kommodori Jeremy Kyd otti laivan komentoonsa 24. toukokuuta 2016.
"HMS Queen Elizabethin" koeajot alkoivat 26. kesäkuuta 2017. Ensimmäinen vaihe oli siirtää alus altaasta Firth of Forth -estuariin. "HMS Queen Elizabeth" piti alittaa kolme siltaa, ennen kuin pääsi Skotlannin itärannikolta avomerelle. Alusta seurasi fregatit HMS Sutherland ja HMS Iron Duke. Ensimmäinen ilma-alus, joka laskeutui lentotukialukselle oli 820 Naval Air Squadronin AgustaWestland AW101 -tyyppinen helikopteri. "HMS Queen Elizabethin" koeajot jatkuivat Moray Firthiin..
Afroamerikkalaiset uskonnot
Afroamerikkalaisia uskontoja ovat Amerikassa harjoitetut afrikkalaistaustaiset uskonnot, jotka tulivat Amerikkaan orjien mukana ja ottivat vaikutteita etenkin katolisuudesta ja intiaaniuskonnoista.
Afroamerikkalaiset uskonnot tulivat Amerikkaan Länsi-Afrikasta orjien mukana ja perustuvat Afrikan perinteisiin uskontoihin. Ne alkoivat Amerikassa kehittyä marginaalissa ja ottaa vaikutteita toisiltaan ja intiaaneilta. Samalla ne joutuivat katolisissa maissa kuten Brasiliassa muuttumaan katolisen kirkon vaatimuksia vastaaviksi.
Afroamerikkalainen uskontoperinne on suullista, ja jokainen uskonnollinen yhteisö ja uskonnon harjoittaja toimii vanhemmilta ja henkisiltä opettajilta perittyjen oppien ja käytäntöjen mukaisesti. Afroamerikkalaisissa uskonnoissa on tiettyjä yleisiä ja yhteisiä maailmankuvan elementtejä, vaikka nykyään afroamerikkalainen uskonto onkin globaalia ja maailmanlaajuisesti verkostoitunutta.
Afroamerikkalainen maailmankuva sisältää käsitykset jumalasta, ajasta ja elämästä ja kuolemasta ja kertomuksen maailman synnystä. Myyttisissä kertomuksissa ja maailman syntytarinoissa kerrotaan, että maailmankaikkeutta on aina hallinnut suvereenisti länsiafrikkalainen ylin jumala Olodumare tai etelämmän alueen Nzambi. Ylijumala loi ensin maailmankaikkeuden, sitten luonnon ja lopuksi ihmiset, joiden luomisessa apuna olivat luonnonjumaluudet "orixát" tai bantujen "nkisit", kaikkien ihmisten edesmenneet esivanhemmat.
Henkilökohtaisiksi nimetyt orixát, nkisit ja henkiolennot vastaavat afroamerikkalaisen uskonnon harjoittajan oman persoonallisuuden ominaisuuksia. Ne tuntemalla henkilö voi kehittää henkilökohtaisia ominaisuuksiaan, vahvuuksiaan ja heikkouksiaan. Oppaaksi henkimaailmasta voivat ryhtyä myös edesmenneet eri alojen spesialistit, tunnetut taiteilijat tai kulttuuriset hahmot.
Afroamerikkalaisissa uskonnoissa oleellista ovat fetissit, transsitila ja henkipossessio. Transsitila saadaan aikaan useimmiten musiikin avulla. Henkipossessiossa uskonnon harjoittajasta tulee väline, jossa näkymätön energia haluaa ilmentyä.
Douro-luokka
Douro-luokka oli Portugalin laivaston viiden 1930-luvun alussa valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka. Lisäksi valmistettiin kaksi alusta Kolumbian laivastolle, jossa ne palvelivat Antioquia-luokkana.
Luokan alukset suunnitteli Yarrow ja siten ne muistuttivat Britannian kuninkaallisen laivaston 1920-1930-lukujen hävittäjiä. Alusten pääaseina oli neljä Vickers-Armstrongin valmistamaa QF 4,7 tuuman Mk G tykkiä, joiden putken pituus oli 50 pituuskaliiperia. Tykeistä kaksi oli asennettu etu- ja kaksi takakannelle tykkikilvin suojattuihin asemiin. Kullekin tykille oli aluksella 140 ammusta. Keveinä aseina oli kolme 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina 85 asteen korotuskulman mahdollistavina asennuksina. Kaksi tykeistä oli asennettu takakannen rakenteelle ja kolmas savuhormien väliin. Aseistuksen täydensivät kaksi kolmiputkista torpedosettiä ja kaksi syvyyspomminheitintä, joita varten aluksella oli kaksitoista syvyyspommia. Alukset oli varustettu myös miinanraivaimin.
Propulsiojärjestelmänä oli kolme Yarrowin kattilasta, jotka tuottivat 400 psitä ja ne oli varustettu esikuumennuksella. Kaksiakselinen turbiinijärjestelmä koostui Curtissin korkeapaineturbiinista ja risteilymoottorina oli Parsonsin matalapaineturbiini. Järjestelmä oli samanlainen kuin "HMS Ambuscadella" ja se tuotti 33 000 hevosvoimaa.
Yarrow vastaanotti 12. kesäkuuta 1931 kahden aluksen ja neljän propulsiojärjestelmän tilauksen numeroilla 1624-1627. Neljä alusta olivat "NRP Vouga", "NRP Lima", "NRP Tejo" ja "NRP Douro", joista kaksi viimeistä valmistettiin Lissabonissa. Yarrow sai tilauksen "NRP Daon" propulsijärjestelmästä numerolla 1635.
Kaksi ensimmäistä Lissabonissa valmisteilla ollutta alusta myytiin Kolumbialle, joka nimesi ne "Caldasiksi" ja "Antioquiaksi". Portugali tilasi propulsiojärjestelmän kahdelle korvaavalle alukselle numeroilla 1654-1655.
Seven Sundays
Seven Sundays on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen elokuva, jonka ohjasi Cathy Garcia-Molina.
Rana Vikrama
Rana Vikrama on 10. huhtikuuta 2015 ensi-iltansa saanut intialainen kannadankielinen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Pavan Wadeyar. Sen pääosissa esiintyivät Puneeth Rajkumar, Anjali ja Adah Sharma.
Times of India antoi elokuvaa kehuvassa arvostelussaan sille neljä tähteä viidestä ja International Business Timesin Intian painos arvioi elokuvan kolmen tähden arvoiseksi; hyväksi kerran katsottavaksi toimintaelokuvaksi. Sittemmin esimerkiksi elokuvan miespääosaa esittänyt Puneeth Rajkumar sai roolistaan parhaan näyttelijän Filmfare South -palkinnon.
Bielsan motti
Bielsan motti (aragoniaksi ja espanjaksi "Bolsa de Bielsa") oli Espanjan sisällissodan taisteluista viimeinen Aragoniassa käyty taistelu ja kesti huhtikuusta kesäkuuhun 1938.
Espanjan tasavaltalaisarmeijan 43. divisioona jäi Francisco Francon johtamien fasistijoukkojen saartamaksi Pohjois-Aragonian vuoristoseudulla Ranskan vastaisella rajalla sijaitsevaan Bielsan laaksoon ja sen naapurilaaksoihin koko alueen siviiliväestön joutuessa pakenemaan Ranskaan. Yhteensä noin 4000-6000 siviiliä lähti evakkoon.
Francon joukot etenivät pikkuhiljaa kiristäen saartorengasta, jonka sisälle Antonio Beltránin (kutsumanimeltään "L'Esquinazau") komentaman tasavaltalaisarmeijan divisioonan 4500-7000 sotilasta (eri lähteissä eri arvioita lukumääristä) olivat jääneet mottiin. Saartajien joukossa puolestaan oli 14000 sotilasta ja heillä oli 30 tykkiä saarrettujen vain neljää tykkiä vastaan. Lisäksi Francolla oli liittolaisinaan Saksan ja Italian ilmavoimat, jotka pommittivat Bielsaa ja lähiseutua kesäkuussa 1938. Lähes kaikki Bielsan talot tuhoutuivat taistelussa.
Bielsan saarto päättyi 16. kesäkuuta 1938 Francon joukkojen vallattua tasavaltalaisten viimeisenkin tukikohdan ja 4000-7000 tasavaltalaisen sotilaan paettua rajan yli Ranskaan tehden seuraa noin 20000 muulle aragonialaiselle, jotka olivat jo aiemmin maaliskuussa joutuneet lähtemään maanpakoon. Ranskaan paenneista tasavaltalaisarmeijan sotilaista suurin osa palasi myöhemmin taistelemaan vielä Katalonian rintamalla Francon joukkoja vastaan.
Xolotl
Xolotl on asteekkien koiranpäinen jumala ja auringon seuraaja. Hän auttaa kuolleita ylittämään yhdeksäntaitteisen virran ja astumaan Mictlaniin, alamaailmaan. Xolotlin nimi merkitsee kaksosta ja tämän uskotaan viittaavan auringon nousuun ja laskuun. Asteekkien mytologiassa hän on Quetzalcoatlin kaksoisveli.
Xolotlin uskottiin työntävän alas päivää peittävän yön verhon. Hänellä oli taaksepäin kääntyneet jalat ja vahingoittunut silmä, joka oli seurausta hänen läpikäymistään kidutusharjoituksista.
Ylhäisten Tehtaat
Ylhäisten Tehtaat Oy oli Salon Ylhäisten kaupunginosassa vuosina 1898–1993 toiminut teollisuusyritys. Alun perin se harjoitti viljamylly- ja tiilitehdastoimintaa ja muodostettiin vuonna 1919 osakeyhtiöksi nimellä Ylhäisten Mylly- ja Tiilitehdas Oy. Vuonna 1927 yritys perusti näkkileipätehtaan, ja Ylhäisten leipä -nimellä tunnetusta näkkileivästä tuli pian yrityksen ainoa toimiala. Nimeksi vaihtui vuonna 1928 Ylhäisten Tehtaat Oy.
Suomen Sokeri osti Ylhäisten Tehtaat vuonna 1987, mutta toiminta Salossa jatkui itsenäisenä yhtiönä. Vuonna 1990 näkkileivän valmistus siirrettiin Suomen Sokerin seuraajaan Cultor-konserniin kuuluneeseen Kotkan näkkileipätehtaaseen, ja Salon tehdas sulautui Vaasanmylly Oy:hyn (nyk. Vaasan Oy). Ylhäisten Tehtaat Oy poistettiin kaupparekisteristä vuonna 1993.
Nykyisin tehdaskiinteistössä toimii huonekalujen, mattojen ja sisustuskankaiden maahantuontiyritys, huonekaluverstas, verhoomo ja sisustusmyymälä Ylhäisten Sisustustehdas Oy. Se syntyi vuonna 2004, kun mattoalan yrittäjä Pasi Paakkonen osti nelikerroksisen, 3 600 neliömetrin rakennuksen kiinteistöneuvos Jorma J. Niemiseltä, joka oli kaavaillut tehtaan muuttamista asunnoiksi.
Vaasan Oy on ottanut Ylhäisten leivän uudelleen tuotantoon lopetettuaan sen vuonna 2015. Se on voimakkaan makuinen, täysjyvärukiista leivottu näkkileipä.
Soinniton palataalinen klusiili
Soinniton palataalinen klusiili on useassa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne. Sen merkki Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on [c]. Se esiintyy muun muassa albaniassa, bulgariassa, unkarissa, islannissa, latviassa ja slovakissa. Huolimatta siitä, että äänteestä käytetään kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa c-kirjainta, sitä merkitään harvan kielen kirjoitusjärjestelmässä kyseisellä kirjaimella.
Äänteen ominaisuuksia ovat
Delphine Gibson
Delphine Gibson (o.s. Tucker; 17. elokuuta 1903 Fairfieldin piirikunta, Etelä-Carolina – 9. toukokuuta 2018 Huntingdon, Pennsylvania) oli pitkäikäinen yhdysvaltalainen ja kuollessaan Yhdysvaltain vanhin elävä ihminen. Hänestä tuli Yhdysvaltain vanhin ihminen Adele Dunlapin kuoltua 5. helmikuuta 2017. Yhdysvaltalaissyntyinen Marie-Josephine Gaudette oli kuitenkin Dunlapia vanhempi, mutta hän asui Italiassa vuodesta 1958 kuolemaansa saakka 13. heinäkuuta 2017. Gibson avioitui Taylor Gibsonin kanssa 27. tammikuuta 1928 Highpointissa, Pohjois-Carolinassa ja he saivat kolme lasta, Frankin, Moodyn ja Ellan. Muutama vuosi myöhemmin perhe muutti Huntingdonin piirikuntaan Pennsylvaniaan ja liittyi Mount Hopen baptistikirkkoon. Taylor Gibson kuoli vuonna 1980.
Gibson kuoli 9. toukokuuta 2018 AristaCaressa Huntingdon Parkissa (joka oli aiemmin nimeltään Huntingdon Nursing Home) 114 vuoden ja 265 päivän ikäisenä. Hän piti hyvää ruokaa, uskoaan Jumalaan ja kirkkoaan pitkän ikänsä salaisuuksina. Hänen kuolemansa jälkeen ohiolaisesta Lessie Brownista tuli Yhdysvaltain vanhin elävä ihminen.
Amerikkalainen jalkapallo (urheiluväline)
Amerikkalainen jalkapallo on peliväline, jota käytetään amerikkalaisessa jalkapallossa. Soikean muotoinen pallo on ommeltu yhteen neljästä palasta. Pallon päällä on punotut nyörit, joiden alkuperäinen tarkoitus oli sitoa pallo yhteen. Nykyään nyörien tehtävä on helpottaa pallon heittämistä. Amerikkalaiset jalkapallot valmistetaan lehmän nahasta tai kumista.
Amerikkalaisen jalkapallon viralliset mitat ovat kansainväliset. Pallon leveys tulee olla 10,875–11,4375 tuumaa. Pituus on 20¾–21¼ tuumaa ja ympärysmitta 27¾–28½ tuumaa. Pallon paine on oikein täytettynä 12,5–13,5 psi ja pallo painaa 14–15 unssia. Naisten ja nuorten pallojen koot ovat hieman pienempiä.
NFL-liigan virallinen pelipallo on nimeltään Wilsonin valmistama "The Duke", New York Giantsin pitkäaikaisen omistajan Wellington Maran mukaan.
Amerikkalainen jalkapallo on lajina kehittynyt rugbystä ja alunperin amerikkalaisessa jalkapallossa käytettiinkin rugbypalloa. Ensimmäiset pallot oli tehty täyteen puhalletuista sian virtsarakoista, jotka päällystettiin nahalla. Tästä johtuu pallon nykyinen lempinimi "pigskin", siannahka. Pallot olivat alunperin melkein pyöreitä, joskin pelin mittaan ne tapasivat tyhjentyä ja muuttua soikeammiksi. Pallosta kehittyi 1800-luvun lopulla helpommin kannettavan soikeahkon melonin muotoinen, jota oli hankala heittää.
Eteenpäinsyöttö sallittiin amerikkalaisessa jalkapallossa vuonna 1906, minkä seurauksena pelipalloa alettiin kehittää heitettävämmäksi. Kilpailujen laajeneminen kansallisiksi standardoi pallojen mittoja ja muotoa. Nykyisen muotonsa pallo sai vuonna 1935. Vuonna 1956 pelipallot saivat valkoiset raidat, jotta ne nähtäisiin paremmin hämärässä. Sittemmin raidat ovat taas hävinneet pallosta, mutta niitä käytetään edelleen high school- ja college-palloissa.
Jyutping
Jyutping (kantoninkiinaksi perinteisin merkein 粵拼, yksinkertaistetuin merkein 粤拼, Jyutping: Jyut6ping3, IPA: ) on kantoninkiinan romanisointimenetelmä. Sen kehitti vuonna 1993 Hong Kongin kielitieteellinen seura.
Nimi Jyutping koostuu kantoninkiinaa tarkoittavasta merkistä 粵/粤 ja foneettista aakkostoa tarkoittavan sanan 拼音 ensimmäisestä merkistä.
Kantoninkiinassa on kuusi toonia, joita merkitään Jyutpingissä numeroin.
KTM RC 125
KTM RC (125cc) on KTM:n kyykky kevytmoottoripyörä.
https://www.ktm.com/supersport/rc-125/
Laskospoimulehti
Laskospoimulehti ("Alchemilla plicata") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, poimulehtien ("Alchemilla") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen matalakasvuinen poimulehtilaji, jonka tuntomerkkejä ovat paksut, harmaanvihreät lehdet sekä lajityypillinen karvoitus kaikissa muissa kasvin osissa paitsi kukkaperissä.
Laskospoimulehti kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja sillä on vankka juurakko. Varsissa sekä lehtiruodeissa on ylöspäin suuntautuneita karvoja ja varret ovat karvaisia aina tyveltä ylös kukintoihin asti. Lehdet ovat pieniä, paksuja ja harmaanvihreitä tai sinivihreitä. Lehtisuonet ovat kellertäviä. Lehdissä on seitsemästä kymmeneen pyöreäkärkistä liuskaa ja jokaisen liuskan laidoilla on 9–11 melko suurta hammasta. Laskospoimulehden kukat ovat pieniä ja keltavihreitä. Kukinnot ja kukkapohjukset ovat karvaisia, mutta kukkaperät ovat täysin kaljuja. Laskospoimulehti kukkii kesä–heinäkuussa.
Laskospoimulehti kasvaa muun muassa niityillä ja tienpientareilla sekä tuoreilla tai hieman kosteilla kasvupaikoilla. Suomessa laskospoimulehteä tavataan paikoitellen lähinnä Etelä-Suomessa, mutta havaintoja on tehty eteläistä Lappia myöten. Laskospoimulehti on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) kasvilajiksi.
Real Madridin kausi 2018–2019
Kausi 2018–2019 on Real Madridin 115. kausi ja seuran 88. perättäinen kausi Espanjan jalkapalloilun pääsarjassa. Artikkeli kattaa ajan 1. heinäkuuta 2018 – 30. kesäkuuta 2019.
Nettotulot yhteensä: €8,75M
Real Madrid liittyy suoraan kilpailun välierävaiheeseen.
Olneyn leesiot
Olneyn leesiot eli vauriot ovat hermovaurioiden muoto, jotka aiheutuvat hermoston NMDA-reseptoreiden (NMDAR) toimintaa hillitsevien aineiden eli antagonistien vaikutuksesta, jonka aineet aiheuttavat sitoutumalla näihin reseptoreihin. Siksi ilmiötä kutsutaan myös NMDAR-antagonistien neurotoksisuudeksi (NAN).
Tarkka mekanismi, jolla vauriot aiheutuvat, on kiistanalainen.
Olneyn leesiot ovat merkittävä tutkimuskohde, koska NMDA-reseptorien (NMDAR) antagonisteja käytetään yleisesti lääkkeinä ja päihteinä. Lääketieteessä esimerkiksi memantiinia käytetään Alzheimerin taudin etenemisen hidastamiseen, ketamiinia anestesia-aineena ja dekstrometorfaania yskänlääkkeenä. Leesioita on havaittu eläinkokeissa useilla eri eläinlajeilla tietyillä NMDAR-antagonisteilla. Leesioista ei kuitenkaan ole yhtä selkeitä viitteitä ihmisillä. Siksi leesioiden esiintyvyys ihmisissä on kiistanalaista ainakin NMDAR-antagonistien lääkekäytössä. Jos niitä havaitaan esiintyvän ihmisillä lääketieteellisessä käytössä, saatetaan antagonistien lääkekäytöstä luopua joissain hoitomuodoissa potilasturvallisuuden vuoksi; erityisesti jos kyse on lapsien tai raskaana olevien naisten hoidosta (lasten ja sikiöiden hermostot ovat kehitysvaiheessa).
Huolimatta NMDAR-antagonistien mahdollisesta kyvystä aiheuttaa hermovauroita ihmisillä, suojaavat ne eräältä toiselta hermomyrkyllisyyden muodolta, jota kutsutaan eksitotoksisuudeksi. NMDAR-antagonisteja kutsutaan siksi näennäisen ristiriitaisesti välillä neuroprotektanteiksi, eli hermostoa suojaaviksi aineiksi. Memantiinia esimerkiksi käytetään suojaamaan hermostoa Alzheimerin taudissa esiintyvää NMDA-reseptorivälitteistä eksitotoksisuutta vastaan.
Olneyn leesiot ovat saaneet nimensä ne 1989 löytäneen tutkija John Olneyn mukaan. J. Olney ja kollegat suorittivat tutkimuksia rotilla eri NMDAR-antagonistien avulla (ketamiini, fensyklidiini, ditsosilpiini ja tiletamiini) ja havaitsivat aineiden aiheuttavan hermovaurioita. Olney ei kuitenkaan nimennyt havaittua ilmiötä itsensä mukaan ja nimitys "Olneyn leesiot" on yleistynyt vasta 1989 julkaistun tutkimuksen jälkeen. Nimitystä kuitenkin käytetään harvoin tieteellisissä julkaisuissa.
1999 tutkittiin kahdeksan henkilön ruumit, jotka käyttivät pitkään NMDAR-antagonisteihin kuuluvaa amantadiinia lääkkeenä. Ruumiinavauksissa heidän aivoissaan ei havaittu olevan Olneyn leesioita.
2013 tutkittiin 21:n ketamiinin päihdekäyttäjän aivoja magneettikuvauksella. Varhaisessakin vaiheessa havaittiin vaurioita, jotka olivat yli 4 vuotta kestäneen runsaan ja jatkuvan käytön jälkeen levittäytyneet kattamaan käyttäjän koko aivot. Käyttäjien sairashistoriasta ilmeni muistiongelmia, ahdistusta ja pisimpään käyttäneillä esiintyi selkeästi myös pakkoliikkeitä (ataksiaa). 2009 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin 150:stä tutkitusta henkilöstä niillä, ketkä käyttivät usein ketamiinia, heikentynyt muisti ja muun muassa masennusta. Nämä vaikutukset eivät kuitenkaan olleet merkittäviä ketamiinia harvoin käyttävillä.
Lumikynsimö
Lumikynsimö ("Draba nivalis") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, kynsimöiden ("Draba") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja pienikokoinen ruohovartinen kasvilaji, jota tavataan pohjoisilla alueilla.
Lumikynsimö voi kasvaa noin 10 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan pysty. Varret ovat tavallisesti lehdettömiä, mutta varsien tyvillä on lehtiruusukkeet. Lehdet ovat pieniä, mutta lehtiruusukkeet ovat kuitenkin melko tiiviitä. Varsi ja lehdet ovat pienten tähtikarvojen peitossa, mikä luo kasville sen vaaleanharmaanvihreän yleisvärityksen. Lumikynsimön kukat ovatpieniä ja niissä on valkoiset terälehdet. Lidut ovat kaljuja, munamaisen soikeita ja lyhytperäisiä. Lumikynsimö kukkii kesä–heinäkuussa.
Lumikynsimö kasvaa kalkkipitoisilla kasvupaikoilla tunturialueilla, kuten kalliohyllyillä, vuotomailla sekä lapinvuokkonummilla. Suomessa lumikynsimöä tavataan vain Enontekiöstä Kilpisjärven lähialueilta. Lumikynsimö on luokiteltu Suomessa silmälläpidettäväksi (NT) lajiksi.
Kim Seol-hyun
Kim Seol-hyun (, s. , lyhyesti nimellä "Seolhyun") on eteläkorealainen laulaja, näyttelijä ja malli. Hän on tullut tunnetuksi AOA-yhtyeen jäsenenä sekä "Ugly Alert" ja "Orange Marmalade" draamasarjoista.
Hänet on valittu vuosiksi 2016–2018 Korean turismin lähettilääksi.
KDM Glenten (P557)
KDM Glenten (runkonumero P557) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1992 ja valmistui 29. huhtikuuta 1993.
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Alus myytiin 2014 Portugalille yhdellä miljoonalla eurolla. Alus liitettiin modernisoinnin jälkeen Portugalin laivastoon Tejo-luokan aluksena nimellä "NRP Montego" (P592).
KDM Gribben (P558)
KDM Gribben (runkonumero P558) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1992 ja valmistui 1. heinäkuuta 1993.
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010 ja se myytiin Portugalille 2014. POrtugali käyttää alusta Tejo-luokan alusten varaosina.
KDM Ravnen (P560)
KDM Ravnen (runkonumero P560) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1994 ja valmistui 7. lokakuuta 1994.
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Portugali osti 2014 aluksen miljoonalla eurolla. Alus huollettiin Arsenal do Alfeitessa ennen kuin se otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 2017 nimellä "NRP Douro" (P591).
KDM Skaden (P561)
KDM Skaden (runkonumero P561) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1994 ja valmistui 10. huhtikuuta 1995.
Alus poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Portugali osti aluksen miljoonalla eurolla vuonna 2014. Alus huolletaan Lissabonissa Arsenal do Alfeitessa, minkä jälkeen se otetaan palvelukseen nimellä "NRP Guadiana" (P593).
KDM Viben (P562)
KDM Viben (runkonumero P562) oli Tanskan laivaston Flyvefisken-luokan vartiolaiva.
Alus tilattiin Aalborgin telakalta. Alus laskettiin vesille 1995 ja valmistui 15. tammikuuta 1996.
Merivoimien vuoden 2004 uudelleen järjestelyn jälkeen alus kuului 2. eskaaderin 24. divisioonaan, jossa olivat ohjusveneet. Alus osallistui divisioonan mukana useisiin kansainvälisiin tehtäviin kuten UNIFILiin ja operaatio Active Endeavouriin, kunnes se poistettiin palveluksesta 7. lokakuuta 2010.
Portugali osti 23. lokakuuta 2014 aluksen miljoonalla eurolla. Alus saapui 12. toukokuuta 2015 Lissaboniin, minkä jälkeen se huollettiin Arsenal do Alfeitessä. Alus otettiin palvelukseen 5. toukokuut 2016 nimellä "NRP Tejo" (P590).
Alus lähti 27. joulukuuta ensimmäiseen tehtäväänsä Madeiralle.