hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sovinto
Sovinto tarkoittaa oikeudenkäynnin yhteydessä yksityisoikeudellista sopimusta, jossa asianosaiset yksimielisesti toteavat oikeusriidan ratkaisun osapuolia sitovalla tavalla. Yleensä sovintosopimus sisältää molemminpuolisia myönnytyksiä. Jos sovinto ilmoitetaan oikeudenkäynnin aikana tuomioistuimelle, tämä voi asianosaisten pyynnöstä vahvistaa sovinnon niin, että se tulee tuomion veroiseksi. Sopimus on tosin pätevä ilman tuomioistuimen vahvistustakin. Sopimus saa olla vapaamuotoinen, ellei siihen sisälly kiinteistön luovutusta tai sitoumusta luovutukseen, jolloin sopimus on tehtävä kiinteistön kaupan tavoin.
"Prosessuaalinen sovinto" tehdään tuomioistuimessa vireillä olevassa jutussa ja se päättää oikeudenkäynnin. Tällainen sopimus on mahdollinen vain sellaisten vaatimusten yhteydessä, joissa asianosaiset voivat päättää eli dispositiivisissa asioissa. Jos oikeus vahvistaa sopimuksen, se voidaan panna täytäntöön lainvoimaisen tuomion tavoin, eikä asiaa voida enää ottaa uudelleen oikeudenkäynnin kohteeksi. Prosessuaalinen sovinto voidaan tehdä vielä muutoksenhakuvaiheessakin eli hovioikeuden ja korkeimman oikeuden käsitellessä asiaa.
"Epävarsinainen sovinto" on sellainen sopimus, jossa henkilö riidan välttääkseen suostuu toisen henkilön vaatimuksiin, vaikka ei saa tältä mitään myönnytyksiä. Tällainenkin sopimus on osapuolia sitova.
Oikeudellisen konfliktin ratkaiseminen tekemällä sovinto säästää asianosaiset oikeusprosessin aiheuttamilta kustannuksilta ja oikeuden ratkaisuun sisältyvältä epävarmuudelta, jollainen oikeudenkäyntiin useimmiten liittyy. Aina tuomioistuimen ratkaisukaan ei tyydytä riidan osapuolia. Sovinto auttaa estämään osapuolten välisten liikesuhteiden ja henkilökohtaisten suhteiden katkeamisen ja se säästää myös oikeuslaitoksen resursseja.
Riita-asioissa voidaan joissakin tapauksissa saada apua lainkäytön tukielimiltä, jollaisia ovat esimerkiksi kuluttajariitalautakunta, liikennevahinkolautakunta ja potilasvahinkolautakunta. Jutun esivalmistelun eräänä tehtävänä on selvittää, onko asiasta mahdollista sopia (oikeudenkäymiskaari, 4/1734, 5:19). Tuomarin on lisäksi pyrittävä saamaan asianosaiset sopimaan dispositiivinen eli tahdonvaltainen riita-asia (oikeudenkäymiskaari 5:26). Tuomarin ei kuitenkaan pidä yrittää pakkosovintoa, sillä asianosaisilla on oikeus saada jutussa tuomioistuimen ratkaisu. Rikosasioissa asianosaiset voivat sopia rikosvahingon korvaamisesta. Asianomistaja ja rikollinen voivat sopia myös rangaistusvaatimuksesta, mutta jos kyseessä on virallisen syytteen alainen rikos, voi syyttäjä silti käyttää syyteoikeuttaan.
Birger Wiedersheim-Paul
Birger Alfred Wiedersheim-Paul (5. heinäkuuta 1897 Helsinki – 11. joulukuuta 1934) oli suomenruotsalainen runoilija.
Lambert Valdemar Müller
Lambert Valdemar Müller (19. marraskuuta 1868 Lohtaja – 7. toukokuuta 1934 Tammisaari) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä "Set Volmari".
Magda Genuin
Magda Genuin (s. 17. kesäkuuta 1979 Agordo, Bellunon maakunta, Italia) on italialainen entinen maastohiihtäjä.
Genuin sijoittui Sapporon MM-kilpailuissa 2007 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Liberecin MM-kisoissa 2009 hän oli vapaan tyylin sprintissä kolmastoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui perinteisen tyylin sprintissä viidenneksi.
Genuin sijoittui maailmancupin vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa parhaimmillaan toiseksi Rybinskissä kaudella 2009–2010. Kolmas hän oli Canmoressa kaudella 2007–2008 sekä Rybinskissä ja Valdidentrossa kaudella 2008–2009. Lisäksi hän voitti Arianna Follisin kanssa parisprintin Vancouverissa tammikuussa 2009 sekä Düsseldorfissa loppuvuodesta 2009 ja 2010. Sprintticupin kokonaispisteissä hän oli seitsemäs kaudella 2008–2009.
Genuin lopetti uransa syksyllä 2011.
Jane Moilanen
Jane Elisabet Moilanen (o.s. Korri, s. Nokia) on suomalainen mainonnan ja markkinoinnin ammattilainen ja yksi henkilöstökonsultointiyritys M Talent Oy:n perustajista. Koulutukseltaan hän on ekonomi ja valtiotieteiden kandidaatti.
Jane Moilanen toimi tätä ennen perustamansa House of Branding -konsulttiyhtiön toimitusjohtajana. Vuosina 1998–2008 hän työskenteli TeliaSoneran brändi- ja markkinointijohdon tehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Sonerassa hän toimi myös useissa kansainvälisissä, uuden liiketoiminnan käynnistämisprojekteissa.
Ennen TeliaSoneraa Moilanen loi uransa mainostoimistoissa vuodesta 1982 ja nousi McCann Helsingin toimitusjohtajaksi 33 vuoden iässä. Jane Moilasella on ollut uransa aikana lukuisia luottamustehtäviä, mm. QPR Software Oyj:n, World Trade Center Helsinki ry:n ja Suomen markkinointijohto ry:n hallituksen jäsen, sekä Mainostoimistojen Liiton ja IIC Finland ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän oli myös jäsenenä pääministeri Lipposen nimeämässä "Suomi Strategia" -työryhmässä.
Hymni Zeukselle
Hymni Zeukselle () on Kleantheen kirjoittama lyhyt, 39 riviä käsittävä heksametrimuotoinen runo. Se yhdistelee uskonnollisia aiheita ja filosofiaa stoalaisesta näkökulmasta.
Hymni on ainoa varhaisen stoalaisen koulukunnan ajoilta säilynyt (lähes) kokonainen teksti. Se on säilynyt nykyaikaan yhtenä käsikirjoituksena koodeksissa nimeltä Codex Farnesinus. Tutkijat katsovat, että tekstissä on yksi aukko säkeessä 30.
Runo esittää itse olevansa tarkoitettu hymniksi. Se voidaan jakaa kolmeen osaan: jumalan kutsuminen avuksi, argumentti ja rukous. Alussa runo ylistää Zeusta. Zeus yhdistetään maailman alkusyyhyn ja hallitsijaan, joka ohjaa koko kaikkeutta. Ihmiset ovat jumalan kuva ainoina koko luomakunnassa.
Hymni on huolestunut ihmisistä, jotka eivät välitä tästä totuudesta, eivätkä näe tai kuule jumalan universaalia lakia. Sen sijaan jotkut tavoittelevat kunniaa, jotkut rahaa ja jotkut nautintoja. Zeusta pyydetään pelastamaan ihmiset tästä tietämättömyydestä. Rukous toimii siis muistutuksena ja kehotuksena ihmisille, että he eläisivät jumalallisen maailmanjärjestyksen mukaan.
Siitä, miten runo liittyi stoalaisen koulukunnan rituaalisiin käytäntöihin, sen enempää kuin käytännöistä itsestäänkään, ei ole tietoa.
Auma
Auma on kumpumainen rakenne lähinnä maataloustuotteiden säilyttämiseen ulkosalla. Aumat ovat joko pyöreitä tai pitkulaisia ja tarkoitettu muutaman päivän, viikon tai yli talven kestävään varastointiin.
Auma juureksia varten tehdään niin, että pellolta kaivetaan ruokamulta pois parin metrin leveydeltä. Varastoitavat juurekset ladotaan kuoppaan ylöspäin suippenevaksi, noin metrin korkuiseksi keoksi. Keko peitetään oljilla ja noin 30 cm:n multakerroksella.
Ennen pyöröpaalien aikaa myös AIV-rehua varastoitiin toisinaan ulkosalle tehtyihin aumoihin. Turvesoilla koneiden irralleen jyrsimä, kuiva turve kootaan samaten suuriksi aumoiksi odottamaan kuljetusta. Aumoja tehdään myös esimerkiksi teollisuuteen toimitettavasta sokerijuurikkaasta tai tärkkelysperunasta: korjattu sato syötetään nosto-/korjuukoneesta maahan tai siirretään ja kipataan kärryillä sovittuun paikkaan, josta tavara on sovittu noudettavaksi rekalla, jossa on hydraulinen kuormaamiskoura.
Jos auma on tarkoitettu pakkassäilytykseen, se on katettava huolella eli eristettävä lämpimäksi. Tällöin auma voidaan esimerkiksi vuorata kuivaheinällä, jonka vaipan päälle asetellaan sadesuojapressu, jolloin heinä normaalin eristävyytensä lisäksi hiljalleen pressun alla käydessään/mädätessään estää varastoitavaa satoa jäätymästä.
Perinteisen maatalouden aikaan kuivuneista toukoviljalyhteistä koottiin toisinaan pellolle pyöreitä reilun puolentoista metrin korkuisia aumoja puintia odottamaan. Ruislyhteistä pystytettyä vastaava rakenne oli paljon korkeampi ja sitä sanottiin keoksi tai ruislavaksi. Kuivaheinästä koottu talvisäilytyskasa ei ole koskaan nimeltään auma, vaan sen nimenä on pyöreämuotoisena keko tai suova ja pitkänomaisena pieles.
Otto Engelbrekt Jaatinen
Otto Wilhelm Engelbrekt Jaatinen (7. marraskuuta 1881 Viipuri – 25. kesäkuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä "Otto Vilho". Jaatisen päätyö oli pankkiirin sekä myöhemmin Helsingin satamajohtajan.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Otto Vilho":
José María López
José María "Pechito" López (s. 26. huhtikuuta 1983 Río Tercero) on argentiinalainen autourheilija. Hän ajoi GP2-sarjassa kausina 2005 ja 2006 DAMS ja Super Nova -talleissa voittaen yhden kilpailun. López on ollut myös Renaultin testikuskina. Vuonna 2010 Lópezin oli tarkoitus kilpailla Formula 1 -sarjassa US F1 -tallin kuskina. Talli kuitenkin kaatui rahoitusongelmiin ja López jäi ilman tallipaikkaa. Hän siirtyi TC 2000 -sarjaan samana vuonna. Vuonna 2013 López ajoi kaksi kilpailua WTCC-sarjassa kotiradallaan Argentiinassa, jossa hän ajoi toisen kilpailun voittoon. Vuonna 2014 López ajoi täyden kauden WTCC-sarjassa uuden Citroën-tehdastallin kuljettajana. Hän voitti kauden aikana lukuisia kilpailuja ja onnistui lopulta voittamaan WTCC-sarjan mestaruuden heti ensi yrityksellään.
López siirtyi ajamaan Formula E -sarjaan DS Virgin Racing -talliin kaudeksi 2016–2017.
Pentti Pussinen
Pentti Pussinen (s. 7. kesäkuuta 1991 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka on edustanut Kakkosessa pelaavaa Ilvestä maalivahtina. Pussinen on Tampereen Ilveksen kasvatti ja edustaa Suomea U-19 maajoukkueessa, lisäksi hänet on valittu TamU Akatemian maalivahdiksi. Kaudella 2009 Pussinen sai vastuuta PP-70n maalivahdin Tero Kinnusen loukkaannuttua, jolloin Pussinen torjui lähes puolet PP-70:n otteluista.
Pussinen opiskelee tällä hetkellä Philadelphiassa Drexel Universityssä jalkapallostipendillä ja pelaa Drexel Dragonseissa.
Somosen kirkko
Somosen kirkko on suuri siirtolohkare, joka sijaitsee Oikaraisen kylässä Rovaniemellä.
Tarinan mukaan väki on kerääntynyt kiville seurustelemaan, tanssimaan, lyömään korttia ja juopottelemaan. Kerrotaan että jumalattomaksi mennyt meininki loppui, kun hurskas Ukko-Somonen puuttui peliin. Hän alkoi saarnata keskiaikaista kirkkoa muistuttavan paaden luona. Hänen muistokseen paikka sai nimen Somosen kirkko. Myöhemmin päätyyn on laitettu puuristi ja viereiselle lohkareelle on pystytetty kellotapuli.
Pro Patria
Pro Patria voi tarkoittaa jotakin seuraavista asioista:
Chopin (votka)
Chopin on säveltäjä Frédéric Chopinin mukaan nimetty puolalainen votkamerkki (40 t-%). Neljästi tislattava votka valmistetaan Podlasien alueen perunoista. Pohjois-Amerikkaan Chopin tuli saataville ensi kertaa vuonna 1997.
Vaijeri
Vaijeri (< 'metallilanka') on metallilangoista, useimmiten teräslangoista kierretty köysi. Vaijereita käytetään lukuisissa sovelluksissa, muun muassa sähköjohtoina, vinssien vetoköysinä, hissien ja nostureiden nostoköysinä sekä mastojen, riippusiltojen ja muiden rakenteiden tukiköysinä.
Lankojen määrä ja halkaisija määrittävät vaijerin ominaisuuksia. Paksummat langat antavat vaijerille korroosion- ja kulutuksenkestävyyttä ja ohuemmat langat tekevät vaijerista notkeamman ja helpomman käsitellä. Vaijeri päättyy usein koussin suojaamaan silmukkaan tai vaijerin kiristys- ja lukitusmekanismiin.
Oscar-gaala 2010
Oscar-gaala 2010 on 82. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 2009 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin 7. maaliskuuta 2010 Kodak-teatterissa, Hollywoodissa. Gaalan televisioi Yhdysvalloissa ABC ja sen juonsivat Steve Martin ja Alec Baldwin. Martin juonsi gaalan kolmatta ja Baldwin ensimmäistä kertaa.
"The Hurt Locker" sai gaalassa parhaan elokuvan palkinnon. Se sai myös yhteensä eniten palkintoja, kun sille myönnettiin kuusi palkintoa. Eniten ehdokkuuksia oli "The Hurt Lockerille" ja "Avatarilla", jotka olivat ehdolla yhdeksässä kategoriassa. Parhaasta miespääosasta palkittiin Jeff Bridges elokuvasta "Crazy Heart" ja parhaasta naispääosasta Sandra Bullock elokuvasta "Elämä pelissä".
Elokuva-akatemian presidentti Sid Ganis ilmoitti kesäkuussa 2009, että Oscar-gaalassa on ensimmäisen kerran sitten vuoden 1944 gaalan kymmenen ehdokasta parhaan elokuvan palkinnon saajaksi. Ehdokkaat Oscar-palkintoihin ilmoitettiin 2. helmikuuta 2010.
Kunnia-Oscarit jaettiin jo marraskuussa 2009 erillisessä seremoniassa.
Lari Laurikkala
Lari Laurikkala (s. 1990 ) on suomalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi Niko Vainion roolistaan sarjassa "Salatut elämät". Laurikkala on ylioppilas ja opiskelee konetekniikkaa Aalto-yliopiston teknillisessä korkeakoulussa.
Laurikkalan esittämä Niko Vainio nähtiin sarjassa marraskuusta 2009, vuoden 2011 marraskuuhun. Laurikkala vieraili sarjassa tammi-helmikuussa 2014.
"Salatut elämät" -sarjasta pitämänsä tauon aikana Laurikkala suoritti asepalveluksen Santahaminassa. Armeijan jälkeen hän keskittyi oman yrityksensä pyörittämiseen ja lähti mukaan lääkinnällisiä sieniä myyvään yritykseen.
Keskinen talousalue
Keskinen talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Brjanskin alue, Ivanovon alue, Kalugan alue, Kostroman alue, Moskovan liittovaltiokaupunki, Moskovan alue, Orjolin alue, Rjazanin alue, Smolenskin alue, Tulan alue, Tverin alue, Vladimirin alue ja Jaroslavlin alue. Alueen pinta-ala on 483 000 km² ja väkiluku on 30,5 miljoonaa (2002). Väestötiheys on 62 as./km² ja kaupungistumisaste 83 %.
Uralin talousalue
Uralin talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Se sisältää Baškortostanin tasavallan, Tšeljabinskin alueen, Kurganin alueen, Orenburgin alueen, Permin aluepiirin, Sverdlovskin alueen ja Udmurtian tasavallan. Alueen pinta-ala on 824 000 km², väkiluku on 20 436 000 asukasta, väestötiheys 25 as./km² ja kaupungistumisaste 74%.
Gnesta
Gnesta on entinen Ruotsin kauppala ja nykyinen Gnestan kunnan keskustaajama. Gnesta sijaitsee Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Frösjön-nimisen järven etelärannalla. Se kuuluu pääosin Gnestan kuntaan Södermanlandin läänissä, mutta pieniltä osin myös Södertäljen kuntaan Tukholman läänissä. Taajamassa oli vuoden 2010 lopussa 5 562 asukasta. Gnestan kunnan osuus taajamasta on 5 478 asukasta ja Södertäljen kunnan 84 asukasta.
Gnestan kylä mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1383, "Gnytlistum". Kylässä oli kauan kestikievari. Gnestan kehittymiseen vaikutti ratkaisevasti rautatieaseman rakentaminen 1880-luvulla.
Gnesta on antanut nimensä Gnestamallille, "Gnestamodellen", jonka mukaan rautatieaseman ympärille rakennettiin muitakin rakennuksia rautatietä varten. Gnestasta tuli selväpiirteinen rautatietaajama.
Gnestasta käydään töissä Södertäljessä, mutta myös Tukholmassa ja Nyköpingissä. Gnesta, Södertälje ja Tukholma tulevat liittymään samaan lähiliikennejunaverkostoon, "Storstockholms Lokaltrafikiin". Gnestasta myös lähtee alueellinen juna, "Sörmlandspilen" (vuodesta 2007), Tukholmaan ja Hallsbergiin, eli sieltä voi matkustaa kaikkialle Ruotsiin.
Palavien tasankojen taistelu
Palavien tasankojen taistelu on fiktiivinen taistelu, joka käytiin Christopher Paolinin romaanissa Esikoinen Palavilla tasangoilla Jietjoen varrella Surdassa.
Ajihadin kuoleman jälkeen tämän tytär Nasuada vei Vardenit Farthen Dûrista Surdaan, josta Galbatorix löysi heidät vakoilijaryhmänsä Mustan käden kautta Vardenien oleilevan ja kokosi mahtavat sotavoimansa kukistaakseen sekä Vardenit että surdalaiset samaan aikaan. Vardenien vakooja Urû'baenista havaitsi noin satatuhatpäisen armeijan marssineen kaupungin ohitse yöaikaan, kun Vardenit olivat luulleet näiden olevan edelleen Gil'eadissa Murtahgin
Heikompi surdalaisten ja vardenien armeija aloitti taistelun hyökkäämällä ensin ja olikin aluksi niskan päällä, kunnes Valtakunta sai käännetyä miesylivoimansa hyväkseen. Valtakunta pääsi niskan päälle, ja vardenit, surdalaiset ja urgalit olivat alakynnessä. Silloin Palaville tasangoille saapuivat tuhannet kääpiöt kuninkaansa Hrotgarin johdolla ja hetkeä myöhemmin myös joelle rantautui Lohikäärme-nimisellä aluksella satakunta carvahallilaista johtajanaan Eragonin veli Roran, mikä käännytti jälleen taistelun kulun jälleen valtakuntaa vastaan. Muita taisteluun osallistuneita maageja taitavampien Kaksosten liittyminen taisteluun pakotti jälleen vardenit, surdalaiset, urgalit ja kääpiöt perääntymään, kunnes Roran surmasi kaksoset vasarallaan. Taisteluun liittyi lopussa vielä myös uusi lohikäärme, Thorn, ja sen ratsastaja, Murtagh, joka surmasi Hrothgarin, ennen kuin Eragon haastoi tämän kaksintaisteluun ja hävisi. Voitostaan huolimatta Murtagh jätti Valtakunnan joukot häviämään taistelun ja lähti itse otettuaan ensin isänsä, Morzanin miekan, Zar'rocin, Eragonilta ja kerrottuaan heidän olevan veljeksiä.
Helenan ylistys
Helenan ylistys () on Gorgiaan kirjoittama ylistys Helenalle. Sisältönsä puolesta kirjoitus on enemmänkin Helenan puolustus kuin ylistys: Gorgias pyrkii vapauttamaan Helenan tämän perinteisestä avionrikkojan huonosta maineesta ja syytteistä, joiden mukaan Troijan sota oli hänen syytään. Kirjoitus käsittelee erityisesti puheen voimaa.
Helena edusti kreikkalaisille sekä seksuaalista halua että äärimmäistä kauneutta. Hän oli Zeuksen ja Ledan tytär, Spartan kuningatar, ja hänen kauneutensa oli välittömänä syynä Troijan sotaan. Sota alkoi, kun jumalattaret Hera, Athene ja Afrodite pyysivät Troijan prinssiä Parista valitsemaan, kuka kolmesta oli kaikkein kaunein (niin kutsuttu Pariksen tuomio). Jokainen pyrki vaikuttamaan Pariksen tekemään valintaan, mutta lopulta tämä valitsi Afroditen, joka lupasi valinnan vuoksi Parikselle puolisoksi kaikkein kauneimman naisen. Paris matkusti tämän jälkeen Kreikkaan, missä hän tapasi Helenan ja tämän puolison Menelaoksen. Helena salli Afroditen vaikutuksesta Pariksen houkutella itsensä Troijaan. He matkustivat Troijaan yhdessä, mikä sai aikaan paitsi sodan, myös suositun kirjallisen tradition, joka syytti Helenaa väärintekijäksi. Gorgias pyrki ylistyksellään vastaamaan tähän perinteeseen.
Gorgias ja muut sofistit käsittelivät kielen rakennetta ja toimintaa keinona ilmaista tekojen seuraamuksia sekä tapoja, joilla päätökset teoista oli tehty. Tämä on myös Gorgiaan kirjoittaman ylistyksen tarkoituksena. Aristoteleen retoristen puheiden kolmijaon mukaan Gorgiaan puhe on selvästi epideiktinen eli esittävä puhe.
Gorgias käsittelee kirjoituksessaan mahdollisia syitä sille, miksi Helena lähti Troijaan. Hän selittää, että Helena saatiin ehkä taivuteltua neljällä eri tavalla: jumalten avulla, fyysistä voimaa käyttämällä, puheella ("logos") tai rakkauden vallassa.
Jos kyseessä oli todellakin jumalten suunnitelma, joka sai aikaan Helenan lähdön Troijaan, tällöin häntä ei voida moittia, koska kukaan ihminen ei voi vastustaa jumalten tahtoa. Gorgias selittää, että luonnon mukaisesti heikot ovat vahvojen hallitsemia, ja koska jumalat ovat ihmisiä vahvempia kaikessa suhteessa, Helena tulisi vapauttaa huonosta maineesta. Jos hänet sen sijaan kaapattiin mukaan väkivalloin, on selvää, että hänen viejänsä teki tällöin rikoksen. Tällöin viejää tulisi syyttää, ei Helenaa.
Gorgias tarjoaa pisimmän käsittelyn kolmannesta vaihtoehdosta: jos puhe taivutteli Helenan, hänet on vapautettava syytteistä, sillä puhe on mahtava hallitsija, joka saa aikaan jumalaisia tekoja. Hän käsittelee erilaisia puheen lajeja, jotka saavat tällaista aikaan: näitä ovat esimerkiksi runous, innoittuneet loitsut ja valheet. Gorgiaan mukaan puheella taivuttelu saattoi näin viedä nuorelta Helenalta järjen. Näin ollen puheella taivuttelija teki väärin, ja häntä tulisi tällöin syyttää, ei Helenaa.
Jos taas Helena taivuteltiin rakkauden avulla, hänet tulisi myös vapauttaa syytteistä, koska jos rakkaus on jumala ja sillä on jumalan voimat, kukaan ihminen ei voi vastustaa sitä. Jos rakkaudessa sen sijaan on kyse inhimillisestä sairaudesta ja mielen ymmärtämättömyydestä, sitä ei tule pitää virheenä vaan onnettomuutena.
Ruuth
Ruuth voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Colorado City
Colorado City voi tarkoittaa seuraavia paikkoja tai kaupunkeja:
Tunturihärkki
Tunturihärkki ("Cerastium alpinum") on kohokkikasveihin kuuluva, hyvin monimuotoinen vuoristoseutujen ja pohjoisen kasvi. Sitä tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Monivuotinen tunturihärkki kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Varsi on rento tai koheneva ja kasvi kasvaa mattomaisesti tai löyhästi mätästäen. Lehtien muoto vaihtelee soikeasta lähes tasasoukkaan ja ne ovat kaljuja tai karvaisia, usein myös nystykarvaisia. Kukinto on kaksihaarainen viuhko. Ainakin ylempien kukkien tukilehdet ovat kalvomaisia tai selvästi kalvolaitaisia ja -kärkisiä. Valkoisia kukkia on tavallisesti 1–4 kappaletta. Kukan verhiö ja teriö ovat molemmat viisilehtisiä. Verhiö on 5–10 mm pitkä, tyvestä kulmikas ja verholehdet muodoltaan suippoja tai tylppiä. Teriö on noin 1,5–2 kertaa verhiön pituinen, valkoiset terälehdet ovat kärjestään matalasti kaksihalkoisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Tunturihärkki kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Hedelmä on pitkähkö, 10-liuskainen kota. Siemenet ovat kooltaan 1–1,3 mm, ja niiden pinnassa olevat nystermät ovat leveytensä korkuisia.
Tunturihärkin ulkonäkö vaihtelee suuresti alalajista riippuen. Alalajien taksonominen asema ja nimistö on epäselvä. Pohjoismaista tunnetaan kolme tunturihärkin alalajia: karvatunturihärkki (ssp. "alpinum"), villatunturihärkki (ssp. "lanatum") ja kaljutunturihärkki (ssp. "glabratum"). Alalajien väliset suurimmat erot ovat niiden karvaisuudessa. Alalajien keskinäistä erottamista vaikeuttaa kuitenkin se, että niiden välimuodot ovat yleisiä. Tunturihärkki voi risteytyä nurmihärkin ("C. fontanum") ja napahärkin ("C. nigrescens" var. "laxum") kanssa.
Tunturihärkkiä tavataan Euroopassa runsaimmin Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla, Pohjois-Venäjällä Laatokan Karjalasta Novaja Zemljalle saakka, Islannissa, Skotlannissa, Alpeilla, Karpaateilla, Balkanin niemimaalla, Pyreneillä ja Pohjois-Espanjassa. Lisäksi lajia tavataan Grönlannissa ja Kanadan pohjoisosissa. Suomessa tunturihärkkiä kasvaa runsaimmin Pohjois- ja Keski-Lapissa, Kuusamossa ja Kainuussa. Eteläisimmät esiintymät ovat Pohjois-Karjalassa ja Savossa.
Tunturihärkit muodostavat ultraemäksisillä serpentiinipohjaisilla kasvualustoilla usein paikallisia serpentiinirotuja. Suomessa näistä harvinaisin on Pohjois-Karjalassa neljällä kasvupaikalla löydetty Kaavin serpentiinirotu, joka on yksi karvatunturihärkin ekotyyppi. Rotu on Suomessa erittäin uhanalainen ja erityisesti suojeltu kasvikanta.
Suomessa tunturihärkin kasvupaikat vaihtelevat suuresti alalajista riippuen. Lajia tavataan kalliopenkereillä, tunturirinteillä, pahdoilla, tienvarsilla, kyläkentillä ja -niityillä, kosteilla tunturikankailla ja tulvaisilla joenvarsilla. Kaljutunturihärkki on kalkinsuosija, muut alalajit viihtyvät ultraemäksisessä maaperässä.
Tanssihitit Vol 17
Tanssihitit Vol 17 on Smurffien 17. albumi. Se julkaistiin vuonna 2009.
Jane Wiedlin
Jane Wiedlin (s. 20. toukokuuta 1958) on yhdysvaltalainen laulaja, joka tunnetaan eritysesti The Go-Go’s -punk-yhtyeen laulajana ja kitaristina. Wiedlin on tehnyt myös soolouraa. Soolouran aikana tehdyistä kappaleista kuuluisin ja menestynein lienee ”Rush Hour”.
Buzi
Buzi on joki Mosambikissa. Se saa alkunsa Zimbabwessa ja virtaa lännestä itään Manican ja Sofalan makuntien läpi, ja laskeen Intian valtamereen Mosambikin kanaalissa lähellä Beiran kaupunkia.
Joki on 250 km pitkä, ja sen valuma-alue kattaa 31 000 neliökilometriä. Se tulvii säännöllisesti , ja saattaa muodostaa yhtenäisen tulva-alueen läheisen suuren Pungwe-joen kanssa. Vuonna 2006 joelle luotiin tulvavaroitusjärjestelmä.
Kurskin ydinvoimalaitos
Kurskin ydinvoimalaitos () on Länsi-Venäjällä, Dneprin sivujoki Desnan haarajoki Seimin eteläpuolella sijaitseva RBMK-tyyppinen ydinvoimalaitos. Etäisyys Kurskin kaupunkiin on noin 40 kilometriä. Ukrainan rajalle on noin 60 kilometriä.
Ydinvoimalaitosta palvelevan tekojärven etelärannalla, noin neljä kilometriä voimalaitoksesta itäkaakkoon sijaitsee Kurtšatovin kaupunki, joka rakennettiin voimalan työntekijöille. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 42 706 henkeä.
Voimalaitos käsittää neljä toiminnassa olevaa reaktoria, jotka kaikki edustavat riskialttiina pidettyä RBMK-1000 -tyyppiä, joka oli käytössä myös Tšernobylin ydinvoimalassa. Lisäksi kahden reaktorin (Kursk-5 ja Kursk-6) rakentaminen jätettiin 1990-luvulla kesken Tšernobylin onnettomuuden johdosta. Monista vastalauseista huolimatta viidennen reaktorin rakennustyöt aloitettiin uudelleen, mutta ne keskeytettiin vuonna 2012.
Venäjän hallitus hyväksyi marraskuussa 2013 laajan, vuoteen 2030 ulottuvan uusien ydinvoimaloiden hankesuunnitelman. Sen mukaan Kurskin vanhoja reaktoreita korvaamaan rakennettaisiin uusi, Kurskin ydinvoimalan toinen vaihe. Kursk II -hankkeen myötä entisen ydinvoimalan läheisyyteen rakennettaisiin neljä reaktorityypiin VVER-1200 pohjautuvaa voimalayksikköä. Ensimmäinen uuden vaiheen yksikkö pyritään saamaan tuotantokäyttöön vuonna 2020.
Uskonkriisi (romaani)
Uskonkriisi on kirkkopoliittinen toimenpide David Eddingsin kirjasarjoissa "Eleniumin taru" ja "Tamulin taru".
Uskonkriisi on sellainen tilanne, että kirkon asema ja olemassaolo ovat vakavasti uhattuina esimerkiksi maahanhyökkäyksen johdosta. Uskonkriisiin liittyy erikoisia piirteitä: kun sitä kerran ehdotetaan, asiasta ei saa enää keskustella vaan on äänestettävä kyllä tai ei. Äänestys on salainen ja yksinkertaisella enemmistöllä toteutettava. Kriisin aikana yksinvaltaa käyttää kirkon päämies, joko arkkiprelaatti tai hänen sijaisensa. Myös kaikki tärkeätkin henkilövalinnat, jopa arkkiprelaatin vaali, menevät jäihin.
Tarinoiden aikana uskonkriisi julistetaan kahdesti: ensin silloin kun Chyrellos joutuu zemokkihyökkäyksen kohteeksi. Näin estetään Anniasin valinta päämieheksi ja hyökkäys torjutaan.
Toisen kerran kriisin julistaa Astelin kirkon päämies arkkimandriitta Monsel, koska se on ainoa keino jolla patriarkka Bergsten saadaan suostumaan korkeimmaksi sotilasjohtajaksi, koska kolmesta suurmestarista yksi on kuollut ja kaksi muuta haavoittunut taistelukyvyttömäksi. Bergsten onkin kova sotilas ja pätevä kenraali.
Pungwe
Pungwe eli Púngoè on joki Mosambikissa. Se saa alkunsa Zimbabwen itäosassa Inyangani-vuoren juurelta, ja virtaa lännestä itään Manican ja Sofalan maakuntien läpi, ja laskeen Intian valtamereen Mosambikin kanaalissa lähellä Beiran kaupunkia.
Joki on 400 km pitkä, ja sen valuma-alueen laajuus on 31 000 neliökilometriä. Se tulvii säännöllisesti.
Jokivarren suurimmat kaupungit ovat Mutare Zimbabwen puolella ja Beira Mosambikissa, jokisuulla.
Espoon karmeliittaluostari
Espoon Jumalanäidin karmeliittaluostari on katolisen kirkon karmeliittasääntökuntaan kuuluva luostariyhteisö. Ensimmäiset karmeliittasisaret saapuivat Suomeen 1988. Espoossa toimivaan yhteisöön kuuluu tällä hetkellä kuusi sisarta.
Miikka Rousu
Miikka Rousu (29. huhtikuuta 1971 Rovaniemi) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, jonka uraa hankaloittivat useat loukkaantumiset. Rousu edusti urallaan SM-liigassa Turun Palloseuraa, Hämeenlinnan Pallokerhoa ja Oulun Kärppiä. Rousu pelasi Kärpissä myös neljä kautta I-divisioonassa ja kauden II-divisioonassa. II-divisioonassa hän edusti myös Kiimingin Kiekko-Poikia. Rousu päätti uransa Ranskan liigassa, ensin pelattuaan kaudella 2001–2002 HC Reimsissa. Pidettyään välivuoden Rousu pelasi uransa viimeisen kauden Ranskan liigan Rouen HE:n joukkueessa. Rousu on voittanut yhden kullan ja kaksi hopeaa SM-liigassa TPS:n joukkueessa kausina , ja . 
Kaudella 2010–2011 Rousu valmensi Kittilän Palloseuran Lappi-liigan mestaruuteen.
KiPS:n mestaruuskauden valmentaja Miika Rousu teki sopimuksen päävalmentajan työstä Ranskan 1. divisioona-joukkue Dunkerquehen 2012–2013.
Stefan Bremer
Carl Stefan Bremer (s. 19. kesäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja valokuvataiteilija. Osa Bremerin töistä on dokumentaarisia, osa kokeilevampaa taidevalokuvausta. Monet hänen valokuvasarjoistaan esittävät ihmisiä.
Bremerin valokuvauskipinä syntyi Creamin konsertissa 1967, jonne hän oli lainannut kameran isältään, valokuvaaja Caj Bremeriltä. Pari vuotta myöhemmin hän pyrki isän tietämättä 17-vuotiaana oppisopimuksella Hufvudstadsbladetin kuvatoimistoon Pressfotoon ja pääsikin, ensin filminkehittäjäksi ja siten lehtikuvaajaksi. Bremer opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1974–1980. Hän on toiminut myös valokuvaajana monissa lehdissä, kuten Suomen Kuvalehdessä. Hän tuli tunnetuksi Helsingin yöelämän ja rockmuusikkojen kuvaajana ja tätä kautta monien äänilevykansien tekijänä, aluksi kuvaajana ja myöhemmin myös graafisena suunnittelijana. Teatterikuvauksesta tuli hänen työnsä keskeinen osa, kun hän aloitti 1978 Suomen Kansan teatterissa "Pete Q:n" kuvaajana. Teatterikuvista hän järjesti Teatterimuseossa loppuvuodesta 2011 näyttelyn "The Best of".
Bremerille myönnettiin taiteen valtionpalkinto 1988, taiteilijaprofessorin arvo 1999 ja Helsingin kulttuuripalkinto 2011.
Luettelo tunnetuista elinsiirron saaneista
Tämä on luettelo tunnetuista henkilöistä, joille on toteutettu elinsiirto.
Markku Onttonen
Markku Onttonen (6. kesäkuuta 1947 Mikkeli – 23. maaliskuuta 2004 Hyvinkää) oli suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän ohjasi ja käsikirjoitti useita suomalaisia televisiosarjoja, elokuvia ja dokumentteja.
Onttonen valmistui vuonna 1975 Tampereen yliopiston Draamastudion ohjaajalinjalta ja toimi sitten ohjaajana MTV-teatterissa, jossa hän ohjasi alkuvuosinaan muun muassa Laila Hietamiehen tekstiin perustuvan televisionäytelmän "Olga, harmaalakkinen tyttö" sekä Kyllikki Mäntylän näytelmän "Opri ja Oleksi".
Hän dramatisoi elokuviksi useita romaaneja, kuten esimerkiksi Simo Hämäläisen romaanit "Kätkäläinen" (1978), josta valmistui tv-elokuva vuonna 1980, ja "Kättenpäällepanijat" (1982), josta valmistui 1984 elokuva "Kun Hunttalan Matti Suomen osti". Heikki Hietamiehen romaanista "Sotapoika" valmistui tv-elokuva MTV3:lle 1993. Vuosina 1987–1988 Onttonen ohjasi MTV:lle Kirsti Mannisen kirjoittaman 26-osaisen televisiosarjan "Vihreän kullan maa". 1990-luvun lopulla Onttonen kirjoitti yhdessä Kirsti Mannisen kanssa kaksi Suomen sota-aikaan sijoittuvaa draamasarjaa "Kun taivas repeää" ja "Taivas sinivalkoinen" sekä niiden käsikirjoituksiin perustuvat samannimiset kirjat. Onttonen teki MTV3:lle lukuisia dokumentteja Suomen talvi- ja jatkosodasta kuten "Jääkärien tie I-III" (1983), "Talvisodasta jatkosotaan" (1991), "Isänmaa - aseveljeys" (1991) sekä 105-osainen "Talvisodan henki" (2000).
Onttosen tytär on televisiosarjassa "Blondi tuli taloon" Missu Hurmalaa näytellyt Lotta Jurica (o.s. Onttonen).
Demaratos Korinttilainen
Demaratos () oli Rooman viidennen kuninkaan Tarquinius Priscuksen isä ja Rooman viimeisen kuninkaan Tarquinius Superbuksen isoisä.
Demaratos kuului Korinttia hallinneeseen bakkhiadien aatelissukuun. Demaratos itse harjoitti menestyksekästä vienti- ja tuontikauppaa etruskien kanssa ja sai näin kootuksi mahtavan omaisuuden. Kypseloksen tultua Korintin tyranniksi 657 eaa. bakkhiadien sukukunta oli pakotettu lähtemään kotikaupungistaan. Demaratoksen luonnollinen sijoittumispaikka oli vauras Tarquinia, jossa hänellä liiketoimiensa ansiosta oli ennestään ystäviä. Demaratoksen lähdön uskotaan tapahtuneen heti Apollonin temppelin valmistumisen jälkeen. Etruriassa nimittäin on havaittavissa samanlaisia monumentaalirakentamisen jälkiä kuin Korintin Apollonin temppelissä. Plinius vanhempi kertookin Demaratoksella olleen mukanaan kolme muotoilijaa ("fictor"), joiden kautta savenkäsittelytaito ("plastice") levisi Italiaan.
Tarquiniassa Demaratos rakensi talon ja kohtasi köyhtyneeseen etruskiaateliin kuuluvan naisen (nimeä emme tiedä) ja meni naimisiin tämän kanssa. Demaratokselle syntyi kaksi poikaa, Arruns ja Lucumo, jotka saivat kreikkalaisen ja etruskilaisen kasvatuksen. Jälkimmäinen otti sittemmin nimekseen Lucius Tarquinius. Esikoispoika Arruns kuoli ilmeisesti jo alle 40-vuotiaana, ja Demaratos kuoli piakkoin sen jälkeen suruunsa tietämättä miniänsä olevan raskaana. Näin ollen Demaratos ei osannut ottaa uutta tulokasta huomioon testamentissaan. Demaratoksen jättämä perintö meni siis kokonaan Lucumolle, ja Arrunsin poika Egerius jäi ilman perintöosaa. Tosin Egerius kohosi sittemmin setänsä avittamana korkeahkoon asemaan.
Demaratoksen ansioksi on luettu paljon. Häntä pidetään Rooman myyttisten etruskikuninkaiden kantaisänä, eivätkä Fabius Pictor tai Polybios hänestä tunnu muuta väittävänkään. Myöhempi traditio (varsinkin Dionysios Halikarnassolainen) antaa seikkaperäisemmän kuvan, jota on sekä kyseenalaistettu että monella tavoin tulkittu. Antiikin traditio esittää nimenomaan Demaratoksen hellenisoineen Etrurian opettamalla etruskeille kreikkalaisten kirjainten käytön ja tuomalla mukanaan kreikkalaisia savityötaidon osaajia. Tällaisissa kertomuksissa Demaratos saa tietenkin liian keskeisen aseman, mikä nimenomaan on myytin luomista, mutta hänen historiallisuuttaan olisi vaikea kiistää. Pliniuksen kertomuksen kannalta mielenkiintoista on myös, että Sisilian etelärannikolla sijainneen Kamarinan kaupungin kaivauksissa on löytynyt piirtokirjoituksia, jotka osoittavat paikalla olleen myös korinttilaisia, joiden yhteydessä mainitaan myös Diopos-niminen taiteilija. On kuitenkin korostettava, että Demaratos oli vain yksi monista kreikkalaisista liikemiehistä, jotka olivat jo 700-luvulta eaa. lähtien havainneet Etrurian ja myös koko Italian loistavaksi markkina-alueeksi.
Haruhiro Yamashita
Haruhiro Yamashita (, myöh. Haruhiro Matsuda ()), s. 15. marraskuuta 1938 Uwajima) on japanilainen entinen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Yamashitan voimistelu-uran huipennus osui Tokion kesäolympialaisiin, jossa hän voitti kotikentällään olympiakultaa hypyssä ja joukkuekilpailussa. Lisäksi hän oli hevosella neljäs ja moniottelussa kuudes. Kaksi vuotta aikaisemmin Yamashita oli saavuttanut Prahan maailmanmestaruuskilpailuissa hypyssä hopeaa ja joukkuekilpailussa Japanin jäsenenä kultaa. Dortmundin MM-kilpailuissa 1966 Yamashitan onnistui voittaa maailmanmestaruus sekä hypyllä että joukkuekilpailussa, tuolloin tosin sukunimellä Matsuda, jonka hän oli ottanut mentyään naimisiin.
Yamashita hyväksyttiin vuonna 2000 International Gymnastics Hall of Fame:en.
Smaragdipallokala
Smaragdipallokala ("Auriglobus nefastus") on aasialainen makean veden pallokalalaji. Se voi kasvaa 13 cm pitkäksi. Se on selkäpuolelta kiiltävän vihreänsävyinen, vatsapuolelta valkoinen. Silmä on keskeltä musta, reunoilta sitruunankeltainen. Sitä tavataan Mekongin vesistössä ja Indonesiassa, reippaasti virtaavassa jokivedessä mistä se saattaa levitä tulvametsiin veden ollessa korkealla.
Kiiltopallokala
Kiiltopallokala ("Auriglobus remotus ") on aasialainen makean veden pallokalalaji. Se voi kasvaa 6 cm pitkäksi. Se on selkäpuolelta kiiltävä, vatsapuolelta valkoinen. Sitä tavataan Indonesiassa.
Viirukuonopallokala
Viirukuonopallokala ("Canthigaster amboinensis") on meressä elävä pallokala.
Viirukuonopallokala kasvaa 15 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeansävyisellä pohjalla vaaleampia, sinertäviä pilkkuja. Kuono on terävä. Silmän ympärillä on vaaleampi hämähäkkiä tai irtoripsiä muistuttava kuvio. Kuvion takia sitä sanotaan englanniksi nimellä "spider-eye puffer", hämähäkkisilmäpallokala.
Viirukuonopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta. Se elää koralliriutoilla 1-10 metrin syvyydessä.
Viirukuonopallokala syö levää ja sen joukossa eläviä, hidasliikkeisiä selkärangattomia eläimiä: simpukoita, kotiloita ja äyriäisiä.
Kaapro Moilanen
Kaapro Moilanen (7. lokakuuta 1878 Pieksämäki – 13. toukokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen oikeistolainen sanomalehdentoimittaja, kansanedustaja ja kunnallisneuvos.
Moilanen valittiin kokoomuksen listoilta ensimmäisen kerran kansanedustajaksi vuonna 1927 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä, ja hän toimi tässä virassa aina vuoteen 1945 asti. Hän pysytteli eduskuntaryhmässään mieluummin taustalla, mutta toi vaalipiirinsä äänen kuuluviin, välillä kiihkeästikin mielipiteitään puolustaen. Moilanen ehti toimia eduskunnassa pankki-, puolustusasiain- ja valtiovarainvaliokunnissa sekä Suomen Pankin tilintarkastajana. Hän toimi lukuisissa luottamustehtävissä, muun muassa kirkolliskokouksessa, Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksessa sekä Viipurin kaupunginvaltuustossa. Kunnallisneuvoksen arvonimen Moilanen sai vuonna 1938.
Kansakoulunopettajan koulutuksen saanut Moilanen työskenteli opettajana Koivistolla ja Helsingissä 1900-luvun alussa. Tämän jälkeen hän siirtyi toimittajaksi Karjala-lehden ja sotien jälkeen Uuden Suomen palvelukseen.
Oksasen isä oli maanviljelijä Juho Moilanen ja äiti Maria o.s. Hokkanen. Hän meni naimisiin Anna Sofia o.s. Gröhnin kanssa vuonna 1902, ja pariskunta sai kaksi lasta.
Martin Dies nuorempi
Martin Dies nuorempi (5. marraskuuta 1901 Colorado City, Teksas – 14. marraskuuta 1972 Lufkin, Teksas) oli yhdysvaltalainen demokraatteja edustanut poliitikko, joka oli edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1931–1945 ja 1953–1959. Hän oli epäamerikkalaista toimintaa tutkivan House Un-American Activities Committeen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1938–1945, ja komitea tunnettiinkin tuolloin yleisesti Diesin komiteana. Koulutukseltaan Dies oli lakimies.
Sormenjälkipallokala
Sormenjälkipallokala ("Canthigaster compressa") on meressä elävä pallokala. Sitä tavataan joskus meriakvaariossa, mutta harvemmin kuin sukulaisiaan. 
__notoc__
Sormenjälkipallokala kasvaa 12 cm pitkäksi. Sen vartalossa on ruskeansävyisellä pohjalla vaaleampia, sinertäviä ohuita juovia, jotka muodostavat sormenjälkiä muistuttavan kuvion. Muista samantyyppisistä lajeista sen erottaa ohuempien sinisten juovien perusteella. Kuono on terävä ja selässä on tumma terävärajainen läikkä.
Sormenjälkipallokala on peräisin Tyynenmeren länsiosasta. Se elää hiekkapohjaisissa laguuneissa 5–16 metrin syvyydessä.
Sormenjälkipallokalat elävät aikuisina usein pareittain.
Pohjois-Kaukasian talousalue
Pohjois-Kaukasian talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Talousalueen muodostavat Adygeian tasavalta, Tšetšenian tasavalta, Dagestanin tasavalta, Ingušian tasavalta, Kabardi-Balkarian tasavalta, Karatšai-Tšerkessian tasavalta, Krasnodarin aluepiiri, Pohjois-Ossetia-Alanian tasavalta, Rostovin alue ja Stavropolin aluepiiri. Alueen pinta-ala on 355 100 km², väkiluku 17 758 000 asukasta, asukastiheys 50 as./km² ja kaupungistumisaste 56%.
Adrian Edmondson
Adrian Charles "Ade" Edmondson (s. 24. tammikuuta 1957 Bradford, West Yorkshire) on englantilainen koomikko. Hänet tunnetaan erityisesti rooleistaan aisaparinsa Rik Mayallin kanssa televisiosarjoissa "Älypäät" (1982–1984) ja "Bottom" (1991–2003).
Edmondson tutustui Rik Mayalliin Manchesterin yliopistossa ja he esiintyivät aluksi yleisön edessä nimellä "20th Century Coyote". Myöhemmin he muodostivat "The Comic Strip" -ryhmän muiden koomikoiden kanssa, ja saivat vuonna 1982 oman televisio-ohjelman "Pilakuvat esittää". Älypäät-televisiosarjassa Edmonson esitti punkkari Vyvyania, ja sarjassa esitetty väkivaltainen ja anarkistinen huumori siirtyi myös Bottom-televisiosarjaan. Edmonson on esittänyt Mayallin kanssa Bottom-hahmoja myös teatterikiertueella.
Vuosina 2005–2008 Edmonson esitti Percy 'Abra' Durantia Holby Cityn sairaala -sarjassa. Hän on myös vieraillut Musta Kyy -sarjassa.
Lisa Bentley
Lisa Bentley (s. 28. marraskuuta 1968) on kanadalainen triathlonisti. Hän on kilpaillut Ironman-kilpailuissa 1990-luvulta lähtien ja saavuttanut uransa varrella yksitoista Ironman-voittoa. Hänellä todettiin nuorella aikuisiällään kystinen fibroosi.
Pesäpallon SM-sarja 1946
Pesäpallon SM-sarjassa 1946 pelasi 13 joukkuetta. Toijalan Pallo-Veikot uusi mestaruutensa. Vuonna 1945 Toijalan mestaruus perustui kovaan lyöntipeliin (181 juoksua ja neljä kärkisijaa lyöjäpörssissä), mutta tällä kertaa mestaruus oli ulkopelin ansiota: Toijalan vastustajat saivat tehtyä yhteensä vain 23 juoksua eli keskimäärin alle kaksi ottelua kohti.
Viisi viimeistä joukkuetta putosi SM-sarjasta. Tampereen Pesäpeikot saivat kuitenkin pitää TUL:n kiintiöpaikan, koska halukasta nousijaa ei :n puolelta löytynyt.
Mestarijoukkue: Matti Rauko (lukkari), Matti Pennanen (sieppari), Eero Salisma (1-vahti), Mikko Pennanen (2-vahti), Pekka Pennanen (polttaja), Pentti Kämäräinen (3-vahti), Mikko Lylykorpi (2-vara), Kauko Salo (3-vara), Ilmari Saunamäki (koppari), Olavi Saunamäki, Jussi Kallio.Naiset pelasivat mestaruudesta ensimmäisen kerran sitten vuoden 1940. Finaalissa kohtasivat Varkaus ja puolustava mestari Katajanokan Haukat. Välierissä Varkaus oli pudottanut Outokummun Partion juoksuin 4–0.
Mestarit: Anna-Liisa Merikanto,
Liisa Tiusanen,
Helga Vento,
Irma Virtanen,
Senni Haukiala,
Vappu Vuorentaus,
Kirsti Partanen,
Elsa Keränen,
Greta Westerling,
Sirkka Vartiainen.
Mikko Pörhölä
Mikko Juhani Pörhölä (s. 31. lokakuuta 1976 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä. Pörhölä työskentelee Lahden Kaupunginteatterissa. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta 2001. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa Ahaa-teatterissa, Jyväskylän kaupunginteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa. Vuonna 2009 Pörhölä näytteli Dostojevskin "Idiootin" ruhtinas Myshkininä Espoon kaupunginteatterissa Kaisa Korhosen ohjauksessa, mitä voi pitää hänen tähänastisen uransa merkittävimpänä roolina.
Pörhölällä on myös rooli minisarjassa "Kirje isältä", sekä vuoden 2011 elokuvassa "Syvälle salattu".
Funny People
Funny People on Judd Apatow’n kirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 2009.
TUL:n pesäpallomestaruus 1936
TUL:n pesäpallomestaruudesta pelattiin seitsemännen kerran vuonna 1936. Työväen Mailapojat selviytyi mestariksi.
Viipurin Toverit ja Kuusankosken Puhti Idän loppusarjaan.
Helsingin Kullervo ja Maarian Pyrkivä lännen loppusarjaan.
Itälohkon tuloksista on lähteistä löytynyt vain kaksi: Lappeenrannan Työväen Urheilijat - Kuusankosken Puhti 3-3 , Viipurin Toverit - Haminan Ponteva 4-4. Lappeenranta ja Kuusankoski selvisivät TUL:n lopputurnaukseen.
Työväen Mailapojat ja Helsingin Kullervo lopputurnaukseen.
Helsingissä 12.-13.9.
TUL:n pesäpallomestaruus 1937
Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruus ratkaistiin kahdeksannen kerran vuonna 1937. Mestaruudesta pelattaessa siirryttiin PPL:n puolelta tuttuun malliin, jossa Itä- ja länsisarjojen voittajat kohtasivat kaksiosaisessa loppuottelussa aikaisemman lopputurnauksen asemesta.
TUL:n pesäpallomestaruus 1938
Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruus ratkaistiin yhdeksännen kerran vuonna 1938. Loppuotteluun selvisivät itä- ja länsilohkojen voittajat.
TUL:n pesäpallomestaruus 1946
Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruudesta pelattiin 13. kerran vuonna 1946. Työväen Mailapojat jatkoi voittokulkuaan. Sarja toimi myös karsintana PEVA:n järjestämään SM-sarjaan kaudeksi 1947.
Helsingin Kullervo, Jyväskylän Veikot ja Idänpään Toive putosivat ja tilalle nousivat Haminan Ponteva, Riihimäen Pyrkivä ja Lohikosken Lohi (J:kylä).
Työväen Mailapojat ja Tampereen Pesäpeikot pelasivat myös Pesäpallon SM-sarjassa, josta Pesäpeikot sijoituksensa perusteella putosi. Kuusankosken Puhti ja Turun Toverit nousivat SM-sarjaan. TuTo:n kieltäydyttyä paikasta, Pesäpeikot sai loppujen lopuksi pitää paikkansa SM-sarjassa.
Pesäpallon SM-sarja 1947
Pesäpallon Suomen mestaruudesta käytiin tiukka kamppailu aina viimeiselle kierrokselle saakka, jolloin Hamina ja Toijala kohtasivat. Hamina voitti melko selkeästi kotikentällään käydyn ratkaisuottelun ja samalla mestaruuden. Putoamiskamppailu oli myös armotonta ja lopulta laskettiin juoksusuhteitakin säilyvän joukkueen selvittämiseksi. Kuusankosken Puhti putosi siitäkin huolimatta, että se voitti .
Vimpeli, KuPu, Hukat ja Pyrintö putosivat sarjasta.
Mestarijoukkue: Pentti Paavola (lukkari), Otso Paavola (sieppari), Eero Vuorio, Mauri Mäkelä, Onni Paavola, Pentti Hattari, Leo Saressalo (koppari), Olli Saressalo, Sakari Saressalo, Osmo Leino (sieppari), Sakari Yrjönen (polttaja), Kalle Haapaniemi, Olavi Vikman, Mauno Reila, Orvo Turunen.Loppuottelut:
Vimpelin mestarijoukkue:
Alli Pokela,
Anna-Maija Männikkö,
Irene Riihimäki,
Kaarina Latvala,
Kirsti Männikkö,
Marjatta Mäkinen,
Martta Männikkö,
Nelma Jaakkola,
Rauni Jaakkola,
Sirkka Männikkö,
Valma Hirvelä
TUL:n pesäpallomestaruus 1947
Työväen Urheiluliiton pesäpallomestaruus 1947 ratkaistiin yhdeksän joukkueen sarjassa. Samalla pelattiin Pesäpallon SM-sarjapaikoista kaudelle 1948. Lappeenrannan Työväen Urheilijat lopetti pesäpalloilun ohjelmastaan ja pelaajat ja sarjapaikka siirtyivät perustetulle Lappeenrannan Palloseuralle. TUL:n mestariksi pelasi Kuusankosken Puhti, joka kuitenkin samaan aikaan putosi SM-sarjasta, eikä voinut saada TUL:n kiintiöpaikkaa.
Haminan Ponteva sai TUL:n kiintiöpaikan yhteisessä mestaruussarjassa 1948. Sarjasta putosivat Lappeenranta ja Lohi. Tilalle nousivat Tainionkosken Tähti ja Jyväskylän Veikot.
Lempi (nimi)
Lempi on suomalainen naisen etunimi, joka perustuu rakkautta tarkoittavaan sanaan lempi. Nimi kuuluu suomalaisiin muinaisnimiin, jotka 1800-luvulla tulivat uudestaan käyttöön. Lempi monine johdannaisineen, kuten "Lempiä", "Lemmitty" ja "Lemminkäinen", on alkujaan ollut miehen nimi, mutta jo 1860-luvulla se vakiintui naisen nimeksi. Sen johdannaisena on käytössä myös nimi Lemmikki. Sekä Lempin että Lemmikin nimipäivä on 24. marraskuuta. Nimi Lempi on ollut almanakassa vuodesta 1908, Lemmikki vuodesta 1950 lähtien.
Suomessa nimi Lempi on 1800-luvun lopulta marraskuuhun 2018 mennessä annettu 23 047 naiselle ja muutamalle miehelle. Heistä hieman yli puolet on syntynyt vuosien 1900 ja 1920 välisenä aikana Nimi Lemmikki on annettu 1977 naiselle ja noin 20 miehelle.
Takautumisoikeus
Takautumisoikeus eli regressioikeus on velalliselle syntyvä oikeus saada kanssavelalliselta tai kanssavelallisilta raha- tai muu suoritus, jos velallinen on maksanut velasta enemmän kuin oman osuutensa tai takaaja on maksanut toisen velan. Takautumisoikeus syntyy yhteisvelkasuhteessa, takauksen perusteella tai vekselin siirron yhteydessä. Yhteisvelkasuhteessa kaksi tai useampi henkilö vastaa samasta velasta joko solidaarisesti (yhteisvastuu) tai ositellusti, jolloin vastuu velan maksamisesta on jaettu ja kukin velallinen vastaa omasta osastaan. Takautumisoikeus muodostuu silloin, kun solidaarisessa vastuussa oleva velallinen maksaa velasta yli oman osuutensa.
Velan maksamaan joutunut yhteisvastuullinen velallinen saa periä kultakin kanssavelalliselta tai mahdolliselta yhteistakaajalta tämän osuuden. Kukin vastaa omasta osuudestaan ellei toisin ole sovittu tai säädetty. Menettelyssä on kyseessä ositeltu takautumisvastuu. "Jälkitakaus" joudutaan suorittamaan silloin, kun joku kanssavelallisista on maksukyvytön, hänen olinpaikkansa on tuntematon tai hän ei kehotuksesta huolimatta maksa osuuttaan kuukauden aikana. Tällöin maksamattoman velallisen osuus jaetaan toisten velallisten maksettavaksi.
Sivi
Sivi on suomalainen naisen etunimi. Nimeä on pidetty skandinaavisen "Siv"-nimen suomalaisena vastineena, mutta sen syntyyn on mahdollisesti vaikuttanut myös muinaissuomalainen nimi Siviä. Skandinaavinen nimi Siv tarkoittaa varsinaisesti sukulaista tai vaimoa, mutta on tunnettu myös muinaisskandinaavisen jumalan Torin puolison nimenä.
Suomessa nimi Sivi on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 145 henkilölle. Nimi Siv on annettu 1604 henkilölle, joista viisi on miehiä.
Aurora Pro Patria 1919
Aurora Pro Patria 1919 (usein vain Pro Patria) on italialainen vuonna 1919 perustettu jalkapalloseura. Sen kotipaikka on Busto Arsizio Lombardian alueella lähellä Milanoa.
Pro Patria pelaa Italian neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Lega Pro Seconda Divisionessa. Se on pelannut nykymuotoisessa Serie A:ssa yhteensä 12 kautta, joista viimeisin oli 1955–1956.
Nykyistä seuraa edelsi 1881 perustettu yleisseura "Ginnastica Pro Patria et Libertate". Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1919, perustettiin varsinainen jalkapalloseura "Pro Patria et Libertate", johon kerättiin sodasta selvinneet kaupungin eri joukkueiden pelaajat. Pro Patria nousi 1927 ensimmäisen kerran päärjatasolle, josta se putosi kauden 1932–1933 päätteeksi. Vain muutamaa vuotta myöhemmin seura putosi Serie B:stä Serie C:hen. Toisen maailmansodan jälkeen Pro Patria nousi takaisin Serie A:han, jossa se pelasi yhtä kautta lukuun ottamatta vuosina 1947–1956.
Pääsarjasta putoamisen jälkeen alkoi Pro Patria vajosi nopeasti Serie C:hen. Se kävi 1960-luvulla vielä Serie B:ssä, mutta tämän jälkeen seura taantui. Pahimmillaan se oli 1990-luvun alussa Eccellenzassa, Italian kuudenneksi korkeimmalla sarjatasolla. Pro Patria palasi takaisin ammattilaisseuraksi 1995, kun läheisessä Gallaratessa pelannut seura nousi Serie C2:een. "Gallaratesella" ei ollut ehdot täyttävää kenttää, minkä vuoksi se yhdistyi Pro Patriaan, jolla taas oli oma stadion. Uuden seuran nimeksi tuli "Pro Patria Gallaratese G.B.". Kaudella 2001–2002 Pro Patria nousi Serie C1:een.
Nykyisen nimensä, "Aurora Pro Patria 1919", seura otti käyttöön vuonna 2009.