hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pahaoja
Pahaoja oli entinen joki Nekalassa, Tampereella. Pahaoja virtasi nykyisen Viinikanpuiston kohdalla Pahalammista Iidesjärveen. Se oli niin vuolas, että sitä pitkin oli mahdollista meloa järveltä toiselle. Uomassa oli korkeat töyräät, jotka kätkivät Nekalantien kohdalla taakseen Nekalan talon. Nämä töyräät tasoitettiin 1920-luvulla ns. juoppotöinä.
Pahaojan notkelma oli lettoa. Nekalantien kohdalla oli puinen silta, jota pitkin pääsi Iidesjärven rannalla olevaan "kartanoon". Nykyisen Erätien jatkona ei ollut siltaa, vaan letto piti ylittää pitkospuita pitkin. Niiden päässä oli puolaveräjä ja alkkoi synkkä metsä, Teiskolan haka, jossa kartanoon päivätyöhön menijät laidunsivat hevosiaan.
Unensieppaaja (elokuva)
Unensieppaaja (engl. "Dreamcatcher") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut tieteiskauhuelokuva, joka perustuu Stephen Kingin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, Thomas Jane, Jason Lee, Damian Lewis, Timothy Olyphant, Tom Sizemore ja Donnie Wahlberg. Elokuvan on ohjannut Lawrence Kasdan.
Kirjava silta
Kirjava silta on suomalainen Antti J. Jokisen ohjaama televisiosarja, sarja kuvattiin kesällä 1999 Tammisaaressa ja esitettiin televisiossa vuonna 2000.
Sarja on julkaistu DVD:llä kahdella levyllä.
Tore Aleksandersen
Tore Aleksandersen (s. 27. helmikuuta 1968) on norjalainen lentopallovalmentaja, joka valmensi Suomen naisten lentopallomaajoukkuetta vuodet 2010–2013. Aleksandersen on voittanut valmentajaurallaan muun muassa Saksan Bundesliigan mestaruuden naisten valmentajana sekä Yhdysvaltojen yliopistosarjan mestaruuden naistenvalmentajana. Vuonna 2007 Aleksandersen valittiin Norjassa vuoden valmentajaksi.
Kansainvälisesti kokenut norjalainen tuli Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi vuoden 2010 alussa ja johti joukkueen vuoden 2011 EM-kisojen jatkokarsintoihin. Jatkokarsinnoissa Ranska pudotti Suomen itse lopputurnauksesta. Aleksandersenin ja Lentopalloliiton sopimuskausi päättyi kesään 2013. Tapio Kangasniemi nousi lentopallomaajoukkueen päävalmentajaksi Aleksandersenin jälkeen.
Aleksandersen on valmentanut seurajoukkueita kotimaansa lisäksi Saksassa, USA:ssa ja Puolassa. Viimeksi hän oli Schweriner SC:n peräsimessä kaudella 2010-11 voittaen Saksan naisten Bundesliigan mestaruuden.
- 2 hopeaa, 3 cupin hopeaa, 4 nuorten mestaruutta
- USPV-yliopistosarjassa runkosarjan ja play offien mestaruus, valinta vuoden valmentajaksi
- 4. sija Bundesliigassa
- 5. sija Bundesliigassa
- 1. sija Bundesliigassa, Saksan cupin mestaruus, nuorten Saksan mestaruus
- 2. sija Bundesliigassa, Saksan cupin mestaruus, 3. sija Euroopan Top Teams Cupissa, Norjan vuoden valmentaja kaikissa lajeissa
- 3. sija Bundesliigassa
- 2 mestaruutta
- 1. sija Bundesliigassa
Waldemar Eneberg
Waldemar Eneberg (6. tammikuuta 1840 Närpiö – 8. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja senaattori. Hän kuului 1900-luvun alussa Suomalaisen puolueen johtaviin miehiin.
Enebergin vanhemmat olivat Närpiön kappalainen ja myöhempi Kokemäen kirkkoherra Isak Reinhold Eneberg ja vapaaherratar Fredrika Lovisa von Knorring. Eneberg kirjoitti ylioppilaaksi Turusta vuonna 1858 ja opiskeli lakia. Opiskeluaikoinaan hän omaksui J. V. Snellmanin fennomanian poliittiseksi aatemaailmakseen. Valmistuttuaan tuomariksi 1870 hän työskenteli ensin Porvoon tuomiokapitulin ja sen jälkeen Valtiokonttorin sihteerinä sekä 1880–1883 jälkimmäisen tirehtöörinä. Vuosina 1883–1891 hän oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen. Eneberg oli Helsingin kaupunginvaltuustossa 1879–1885 ja 1891, kirkolliskokouksen edustajana 1876 sekä valtiopäivillä porvarissäädyn edustajana 1885, 1888 ja 1891. Porvarissäädyssä hän oli sen suomenmielisen vähemmistön johtajia. Hän myös kirjoitti 1890 perustetun Keskinäisen Henkivakuutusyhtiö Suomen säännöt.
Vuonna 1891 Eneberg nimitettiin senaatin talousosastoon salkuttomaksi senaattoriksi ja edelleen 1893 siviilitoimituskunnan sekä 1897 oikeustoimituskunnan päälliköksi. Varsinkin Suomalaisen puolueen johtohahmon Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen erottua senaatista 1899 Enebergistä tuli puolueen senaattoriryhmän johtava toimija, minkä vuoksi hän kantoi päävastuun puolueensa ensimmäisen sortokauden aikaisesta politiikasta. Vaikka pyrkimyksenä olikin jarruttaa ja torjua Suomen venäläistämistä, Eneberg ryvettyi pahasti yhtenä johtavista myöntyväisyyslinjan edustajista, varsinkin perustuslaillisten silmissä. Hänen ja vanhasuomalaisten merkittävin saavutus senaatissa oli vuoden 1902 kieliasetus, jolla suomi lopullisesti sai yhdenvertaisen aseman virkakielenä ruotsin rinnalla. Eneberg aateloitiin vuonna 1903 ja hän otti aatelissukunsa tunnuslauseeksi puolueensa iskulauseen "taipuu eikä taitu", joka sopi myös hänen katajaan viittaavaan sukunimeensä.
Waldemar Enebergin veli oli assyriologi Karl Fredrik Eneberg. Pääjohtaja Otto Sarvi ja kansanedustaja Paavo Korpisaari olivat Enebergin vävyjä.
Serpuhovsko-Timirjazevskaja
Serpuhovsko-Timirjazevskaja () on Moskovan metron yhdeksäs linja. Linja avattiin 8. marraskuuta 1983.
Linjan pituus on 41,2 kilometriä ja siinä on 25 asemaa.
Hermes-Simplex
Hermes-Simplex oli Ettore Bugattin suunnittelema ja straßburgilaisen E.E.C. Mathisin vuosina 1905–1907 valmistama henkilöauto.
Ettore Bugatti ja Emile Mathis allekirjoittivat maaliskuun lopussa 1904 sopimuksen henkilöautomallin suunnittelusta ja valmistuksesta. Sopimuksen mukaan Mathis valmisti autot ja sai jälleenmyyntioikeuden, kun taas Bugatti vastasi suunnittelusta sekä valmistusprosessin valvonnasta.
Nelisylinterisen moottorin sylinteriryhmä koostui kahdesta kahden sylinterin osasta. Moottorista tiedetään olevan neljä muunnelmaa eri iskutilavuuksilla 7,5:n ja 12:n litran väliltä. 7,5-litraisessa oli käsikäyttöinen voiteluöljypumppu, mutta muissa malleissa voitelua varten oli mekaaninen öljypumppu. Moottoreissa oli Simms-Bosch -sytytysjärjestelmä.
Moottorilta voima välittyi yksilevyisen märän kytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon, josta se kulki kahden ketjun välityksellä takapyörille. Jarrut vaikuttivat takapyöriin sekä voimansiirtoon.
Torpedoahvenet
Torpedoahvenet eli vanhemmalta nimeltään tiilikalat (Malacanthidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä meristä.
Varhaisimmat torpedoahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 5 sukua ja noin 40 lajia. Heimo jaetaan kahteen alaheimoon. "Malacanthinae"-alaheimoon kuuluu noin 12 ja "Latilinae"-alaheimoon noin 28 lajia. Toisinaan nämä torpedoahventen alaheimot jaetaan kahdeksi heimoksi, joiden tieteellisen nimet ovat "Malacanthidae" ja "Branchiostegidae".
Torpedoahvenet ovat pituudeltaan tyypillisesti noin 15 cm, mutta suurimmat lajit voivat saavuttaa 60 cm:n pituuden. Heimolle tyypillisiä piirteitä ovat pitkähkö selkäevä ja peräevä sekä haarautunut tai tasapäinen pyrstö. Malacanthinae-alaheimon lajit ovat ruumiin rakenteeltaan pidempiä ja solakampia ja Latilinae-alaheimoon kuuluvat kalat ovat tukevampia ja suuripäisempiä. Kalojen suu on melko kookas. Torpedoahventen poikasten päässä on useita piikkejä.
Torpedoahvenet elävät pääasiassa lämpimissä vesissä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. Ne ovat tyypillisesti lähellä pohjia eläviä lajeja, jotka elävät usein koloissa ja luolissa ja "Malacanthinae"-alaheimoon kuuluvat lajit myös kaivavat itse koloja pehmeään pohjaan. Kalat elävät tyypillisesti pieninä ryhminä. "Malacanthinae"-alaheimon lajit elävät tyypillisesti alle 50 metrin syvyydessä, kun taas "Latilinae"-alaheimon kalat elävät syvempänä aina 600 metrin syvyyteen asti. Torpedoahvenlajien ravintoa on eläinplankton ja muut selkärangattomat eläimet, kuten nilviäiset ja äyriäiset.
Eräitä lajeja käytetään ruokakaloina. Joitakin lajeja, esimerkiksi orvokkitorpedoahventa ("Hoplolatilus starcki"), purppuratorpedoahventa ("Hoplolatilus purpureus") ja juovatorpedoahventa ("Malacanthus latovittatus") voidaan pitää riutta-akvaarioissa, mutta ne vaativan suuren akvaarion.
Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Billboard 200 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2012 pitäneistä artisteista ja albumeista.
Preiļi
Preiļi on kaupunki ja Preiļin kunnan keskus Latvian itäosassa, linnuntietä 47 kilometriä Daugavpilsistä pohjoiseen.
Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 7 734 henkeä; koko kunnassa (Preiļu novads) oli 11 450 asukasta.
Nykyisen Latvian itäosassa liikkui metsästäjiä jo silloin, kun länsiosan alavat alueet olivat jääkauden jälkeen veden peitossa.
Preilin seutu asutettiin varsin varhain. Arkeologisissa kaivauksissa asutuksen merkkejä on löydetty kaupungin lähistöltä 1. vuosituhannelta eaa. Historiallisissa lähteissä paikkakunta mainitaan vuonna 1348.
Kaupungiksi paikkakunta muutettiin 11. helmikuuta 1928, oman vaakunan se sai 1938. Ennen kuntauudistusta 2009 kaupunki oli myös Preiļin piirin keskus.
Ilvekset
Ilvekset ("Lynx") on kissaeläinten heimoon kuuluva nisäkässuku.
Ilvesten sukuun kuuluu neljä elävää lajia:Viides laji, issoirenilves ("Lynx issiodorensis"), on kuollut sukupuuttoon.
Paphiopedilum malipoense
Paphiopedilum malipoense on Etelä-Kiinassa ja Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.
"P. malipoense" on pieni, rönsyillen kasvava venuksenkenkä. 10-20 cm pitkiä lehtiä on neljästä kuuteen kappaletta. Väritys on päältä tumman- ja vaaleanvihreän läikikäs, alta violetinkirjava. Kukkavana on 30-65 cm pitkä, lyhyen karvan peittämä, ja väriltään vihreä violetinruskein pilkuin. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, harvoin kaksi. Kukka on 8-14 cm leveä ja tuoksuu kevyesti vadelmalta. Kukka on väritykseltään vaaleanvihreä, sepalit ja petalit ovat violettijuovaiset. Huuli on hailakanvihreä ja violettipilkullinen, joskus vaaleankeltainen, muodoltaan pallomainen. Laji kehittää nuppunsa luonnossa syys-lokakuussa, ja kukkii maaliskuusta huhtikuuhun.
"P. malipoense" kasvaa varjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien kosteissa rotkoissa ohuessa maassa tai hajoavissa lehtikerroksissa 450-1450 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Kiinan ja pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 12 ja 25 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva ja viileä, kesäisin kuuma ja kostea
"P. malipoensea" myydään Vietnamissa lääke- ja koristekäyttöön.
Arbatsko-Pokrovskaja
Arbatsko-Pokrovskaja () on Moskovan metron kolmas linja. Se avattiin 13. maaliskuuta 1938.
Linjan pituus on 43,7 kilometriä ja siinä on 21 asemaa.
Heini Lohrer
Heinrich "Heini" Lohrer (29. kesäkuuta 1918 Arosa – 12. joulukuuta 2011) oli sveitsiläinen jääkiekkoilija, olympia- ja MM-mitalisti ja Euroopan mestari.
Lohrer edusti Sveitsin jääkiekkomaajoukkuetta sen saavuttaessa olympiapronssia (samalla MM-pronssia ja EM-hopeaa) Sankt Moritzista 1948. Samassa joukkueessa pelasi myös Lohrerin Werner-veli. Lisäksi H. Lohrer saavutti Sveitsin joukkueessa MM- ja EM-mitaleja Iso-Britannian vuoden 1937 ja Sveitsin vuoden 1939 MM-kilpailuista.
Lohrer kuoli 93-vuotiaana 12. joulukuuta 2011.
Liikennevirasto (Ruotsi)
Liikennevirasto () on Ruotsin valtion viranomainen, jonka vastuulla on Ruotsin tie-, rautatie-, merenkulku- ja ilmailuliikenne. Lisäksi viraston tehtäviin kuuluu hallita ja ylläpitää kaikkia Ruotsin valtio-omisteisia teitä ja rautateita sekä vastata näiden pitkänajan kehittämissuunnitelmista. Kuljetushallitus taas vastaa lupa-, valvonta- ja sääntelykysymyksistä, kuten ajokorteista ja ruuhkamaksuista.
Viraston toiminta alkoi 1. huhtikuuta 2010 yhdistämällä silloiset Liikennehallitus, Ratavirasto, sekä osia Merenkulkuvirastosta, Ilmailuvirastosta ja Valtion viestintäanalysointivirastosta.
Nekalan talo
Nekalan talo sijaitsi Iidesjärven rannalla, Tampereen Nekalassa. Nekalan päärakennus oli Iidesjärven rannassa nykyisellä kaupungin varastoalueella. Se oli pystyssä vielä 1980-luvulla rapistuneena muistomerkkinä mahtavasta kartanoiden ajasta. Nekalasta Hatanpään kartanoon johtava tie kulki suunnilleen nykyisen Nekalantien paikalla.
Talousrakennukset – 30 lehmän navetta, talli 10 hevoselle, riihi sekä muut tarpeelliset pikkurakennukset – sijaitsivat talosta länteen ja itäpuolella oli puutarha ja vainioita. Iidesjärven rannassa oli jykevistä hirsistä tehty laituri. Järven rannat olivat korkean ja monta metriä leveän järviruo'on vallassa. Pohja oli upottava, mutta silti uimaranta oli muonamiesten lasten vilkkaassa käytössä.
Garrett Hardin
Garrett Hardin (1915 – 2003) oli biologi, joka tuli tunnetuksi vuonna 1968 julkaistulla artikkelillaan "Yhteislaidunten tragedia". Kirjoituksessaan Hardin kuvasi tilannetta, jossa karjankasvattajat käyttävät yhteistä laidunmaata, mutta heidän karjansa tuottamat kustannukset koituvat pääasiassa muiden maksettaviksi. Ongelman voi periaatteessa yleistää kaikkia rajallisia luonnonvaroja koskevaksi.
Habib Galhia
Habib Galhia (, 14. toukokuuta 1941 Kairouan, Ranskan Tunisia – 25. joulukuuta 2011) oli tunisialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Galhia oli maansa ensimmäinen olympiamitalisti. Hän saavutti sarjan 63,5 kg olympiapronssia Tokiossa 1964. Méxicossa 1968 hän sijoittui samassa sarjassa 17:nneksi.
Galhia kuoli 70-vuotiaana 25. joulukuuta 2011.
Tokion metron 16000-sarja
Tokion metron 16000-sarja on uusi metrojunamalli, joka korvasi aiemmat 6000-metrojunat.
Myyrä (artisti)
Markku Ikonen (s. 1979), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Myyrä, on vaasalainen rap-artisti. Hän on tullut tunnetuksi Vapaapudotus ja Vaasalaiset Kansiot -yhtyeistä. Nykyään hän toimii Kuningas Pähkinän ja Setä Tamun keikka-DJ:nä.
Asyklinen
Kemiassa asyklinen eli avoketjuinen tarkoittaa hiiliatomien ketjua, joka ei muodosta rengasta, kuten esimerkiksi sykloalkaanit.
Avoketju, jossa ei ole sivuhaaroja on suoraketjuinen.
Amanda Fondell
Amanda Fondell (s. 29. elokuuta 1994 Linderöd, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja ja Ruotsin Idol-voittaja. Fondell voitti vuoden 2011 kilpailun 9. joulukuuta 2011 52 %:n äänienemmistöllä.
Fondellin ensimmäinen single "All This Way" julkaistiin 2. joulukuuta 2011.
Maria do Carmo Gerônimo
Maria do Carmo Geronimo (5. maaliskuuta 1871? - 14. kesäkuuta 2000) oli brasilialainen nainen. Hänen väitetään olleen viimeinen brasilialainen orja ennen orjakaupan kieltämistä Brasiliassa vuonna 1888 ja kuollessaan hän olisi ollut 129 vuotias. "Guinnessin ennätystenkirja" ei ole hyväksynyt hänen ikäänsä todeksi todisteiden puutteessa. Mikäli hänen ikänsä osoittautuu paikkaansapitäväksi hän olisi ollut reilusti vanhempi kuin Jeanne Calment. Geronimoa haastateltiin elämänsä aikana 1990 luvulla ja Calmentin kuoltua vuonna 1997 hän oli mukana "Time"-lehdessä.
Kijevskajan metroasema (Koltsevaja)
Kijevskaja (, kiovalainen) on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Asema on avattu 15. maaliskuuta 1954. Se sijaitsee asemien Park kultury ja Krasnopresnenskaja välillä. Asemalta on vaihtoyhteys Arbatsko-Pokrovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle ja Filjovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle. Asema on nimetty läheisen Kiovan aseman mukaan. Aseman suunnitelma valittiin Ukrainassa pidetyn avoimen kilpailun pohjalta.
Voittajaksi valittiin E. I. Katoninin, V. K. Skugarevin ja G. E. Golubevin suunnitelma 73 kilpailuun saapuneesta ehdotuksesta. Kijevskaja-aseman piirteisiin kuuluvat matalat, neliönmuotoiset pylonit, jotka on päällystetty valkoisella marmorilla ja koristeltu venäläis-ukrainalaista yhtenäisyyttä kuvaavilla mosaiikeilla (suunnitellut A. V. Myzin). Sekä mosaiikit että pylonien kaaret on koristeltu kullanvärisillä leikkauksilla. Laiturin päässä on Leninin muotokuva.
Primula (yritys)
Oy Primula Ab on suomalainen elintarvike- ja ravintola-alan perheyritys. Yritys on perustettu vuonna 1908. Konserniin kuuluu myös Primula Ravintolat Oy, joka omistaa esimerkiksi ravintola Vespan ja Baker'sin sekä yökerho Kaarle XII:n. Primula Herkkutehdas Oy haettiin konkurssiin marraskuussa 2011. Itse Primula asetettiin konkurssiin toukokuussa 2012. Konkurssin syynä on Herkkutehtaan konkurssi. Tuotantotila jäi tyhjäksi, eikä sille löytynyt uutta vuokralaista. Primulan haki konkurssiin työeläkeyhtiö Varma vuokrarästien vuoksi. Perheleipurit osti Primulan vuonna 2013 ja samalla siirtyi Primulan leipomo Järvenpäässä Perheleipureiden omistukseen. Uusi perustettava yhtiö Primula Oy keskittyy kaupoissa paikan päällä paistettaviin pakasteleipiin. Uuden Primula Oy:n suurimmat sijoittajat ovat Leipomo Salonen ja Pulla-Pirtti.
Primulalla oli 1900-luvun jälkipuoliskolla paljon kahvila- ja ravintolatoimintaa pääkaupunkiseudulla. Esimerkiksi vuonna 1975 Primula-kahviloita oli kymmenkunta Helsingissä ja yksi Espoon Tapiolassa, sekä niiden lisäksi ravintola Laivuri Viiskulmassa, ravintola Ylä-Primula Mannerheimintie 12:ssa ja ravintola Kymppi Mustalahdentie 4:ssä.. Vuonna 1958 valmistuneessa Kampin Autotalossa oli Primulan kahvilan lisäksi Primulan omistama 250-paikkainen tanssiravintola Lido ainakin läpi 1960-luvun.
Kansanedustaja Pertti Salolainen teki Primulan kahvilaa tunnetuksi mainostamalla olevansa siellä ajoittain ”tavattavissa vaalien välilläkin”.
Regent’s Canal
Regent's Canal on Lontoon keskustan pohjoispuolisella alueella kulkeva kanava Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se yhdistää Grand Union Canalin Limehouse Basiniin, josta puolestaan on yhteys Thames-jokeen. Kanavan rakennuttamiseksi perustettiin yhtiö vuonna 1812 ja kanava valmistui vuonna 1820. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehti John Nash ja hänen assistenttinsa insinööri James Morgan.
Paphiopedilum hangianum
Paphiopedilum hangianum on Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.
"P. hangianum" kuvattiin ensi kerran vuonna 1999 julkaisun "Die Orchidee" numerossa 50. Laji nimettiin sitä ensi kerran ulkomaille vieneen Tong Ngoc Hangin mukaan.
"P. hangianum" on pienehkö venuksenkenkä. 12-30 cm pitkiä ja 3-5 cm leveitä lehtiä on neljästä seitsemään kappaletta. Väritys on päältä kiiltävän vihreä, alta vaaleanvihreä. Kukkavana on 30-65 cm pitkä, lyhyen karvan peittämä, ja väriltään vihreä violetinruskein pilkuin. 6-12 cm pitkän, kirkkaan vihreän, valkonukkaisen kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, harvoin kaksi. Kukka on 9-12 cm leveä ja 6-8 cm korkea. Laji kukkii huhtikuusta toukokuuhun.
"P. hangianum" kasvaa kohtalaisen varjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien jyrkillä rinteillä tai kielekkeillä ohuessa maaperässä 450-750 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Kiinan provinssin Yunnanin eteläosien ja pohjoisimman Vietnamin alueelle, joskin lajin esiintyminen Kiinan puolella on kiistanalaista. Alueen lämpötila vaihtelee 12 ja 26 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.
Kijevskajan metroasema (Arbatsko-Pokrovskaja)
Kijevskaja () on Moskovan metron Arbatsko-Pokrovskaja-linjan asema. Asema avattiin 5. huhtikuuta 1953. Asemalta on vaihtomahdollisuus Koltsevaja-linjan Kijevskaja-asemalle ja Filjovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle. Asema sijaitsee asemien Park Pobedy ja Smolenskaja välissä. Aseman neliönmuotoiset pylonit on päällystetty valkoisella Uralin marmorilla ja rapattu katto on koristeltu 24 eri taiteilijan ukrainalaista elämää kuvaavilla freskoilla. Suuri mosaiikki laiturin päässä kuvaa Ukrainan ja Venäjän 300-vuotista yhteiseloa. Asemalle ei ole sisäänkäyntiä, vaan sinne mennään Koltsevaja-linjan Kijevskaja-asemalta. Asema oli puoli vuosisataa linjansa pääteasema, kunnes vuonna 2003 linjaa jatkettiin.
Aseman ovat suunnitelleet L. V. Lilje, V. A. Litvinov, M. F. Markovski ja V. M. Dobrokovski.
Sabrina Fanchini
Sabrina Fanchini (s. 17. elokuuta 1988 Artogne) on italialainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Fanchini kilpaili ensimmäisen kerran 21. joulukuuta 2010 Courchevelin pujottelussa sijoittuen 28:nneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija Lienzin suurpujottelusta 28. joulukuuta 2011.
Myös Sabrina Fanchinin sisaret Elena ja Nadia ovat alppihiihtäjiä.
Paphiopedilum vietnamense
Paphiopedilum vietnamense on Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.
"P. vietnamense" kuvattiin ensi kerran vuonna 1999 julkaisun "Die Orchidee" numerossa 50. Laji nimettiin kotimaansa Vietnamin mukaan.
"P. vietnamense" on pienehkö venuksenkenkä. 8-20 cm pitkiä ja 2,5-7 cm leveitä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä kiiltävä, harmaanvihreän ja tummanvihreän kirjava, joskus reunoilta valkoinen, alta violetinkirjava, nukaton tai juuresta lyhyen valkoisen nukan peittämä. Kukkavana on 15-25 cm pitkä, lyhyen tiheän valkoisen karvan peittämä, ja väriltään violetinruskea. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, harvoin kaksi. Kukka on 10-12 cm leveä ja 8-9 cm korkea. Laji kukkii maaliskuussa.
"P. vietnamense" kasvaa kohtalaisen varjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien ikivihreissä kosteissa metsissä litofyyttinä 350-550 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 14 ja 26 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.
Mathis Babylette
Mathis Babylette oli straßburgilaisen E.E.C. Mathisin vuosina 1912–1914 valmistama kevytautomalli. Sitä pidetään maailman ensimmäisenä kevytautona.
Alun perin Babylettessa oli iskutilavuudeltaan alle litrainen nelisylinterinen moottori, jonka teho oli hädin tuskin kymmenen hevosvoimaa. Kampiakseli oli laakeroitu kolmesta kohdasta. Suurin kierrosnopeus oli 1 800 1/min. Myöhemmin iskutilavuutta kasvatettiin noin sadalla kuutioilla, jolloin tehoksi tuli 14 hevosvoimaa. Auton huippunopeus ylsi yli 60 km/h ja polttoaineenkulutus oli 6–7 litraa sadalla kilometrillä. Moottorissa oli magneettosytytys ja sen voitelu tapahtui erityisen patentoidun järjestelmän avulla; vauhtipyörässä olleet kourut roiskivat öljyä kanaviin, jotka johtivat sen laakereille. Jäähdytys oli vapaakiertoinen.
Moottorilta veto välittyi nahkapintaisen kartiokytkimen välityksellä kolmivaihteiseen vaihteistoon. Taka-akselilla ei ollut tasauspyörästöä. Jarrut vaikuttivat takapyöriin.
Autoa sai lukuisina eri korivaihtoehtoina, joiden henkilöluvut vaihtelivat kahden ja neljän välillä. Värivaihtoehdot olivat harmaa, keltainen, punainen, vihreä ja tumman vihreä.
Autonvalmistusta aloitellut Emile Mathis halusi panostaa massatuotantoon ja rakennutti tätä varten uuden tehtaan Straßburgin Meinau'hun. Tehdas rakennettiin maaliskuun ja syyskuun välillä 1911. Babyletten ohella tehtaassa valmistettiin hiukan suurempaa Babya, Populairea sekä eräitä suurempia malleja.
Vuodesta 1913 lähtien Babylettea oli mahdollista alkaa valmistaa suurina sarjoina. Yksistään Britanniaan toimitettiin tuona vuonna 200 alustaa. Lontoolainen tavaratalo Harrods myi Babylettea omalla nimellään varustettuna. Autoissa oli alkuperäisestä poikkeava jäähdytin, jossa oli "Harrod"-teksti.
1 057-kuutioinen Mathis Babylette kilpaili vuoden 1913 Ranskan Grand Prix -kisoissa pikkuautoluokassa. Autoa kuljetti itse Emile Mathis ja mekaanikon paikalla istui hänen vaimonsa. Tuloksena oli luokkavoitto keskinopeudella 72 km/h.
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2012 pitäneistä artisteista ja singleistä.
Kotilokukka
Kotilokukka ("Moluccella laevis") on yksivuotinen ruohokasvi huulikukkaiskasvien heimossa. Kasvi tunnetaan myös nimellä irlanninkello. Se esiintyy alkuperäisenä Lähi-idässä, Kaukasiassa, Ukrainassa ja Keski-Aasiassa.
Kotilokukka kasvaa 60–70 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto koostuu isokokoisista, vihreistä, kellomaisista verhiöistä. Kukkien teriöt ovat pienet ja valkoiset, ja kasvavat verhiön sisällä. Kotilokukkaa kasvatetaan koristekasvina, esimerkiksi kuivakukaksi. Suomessa se kukkii heinä–syyskuussa.
Prospekt Miran metroasema (Koltsevaja)
Prospekt Mira () on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Komsomolskaja ja Novoslobodskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Kalužsko-Rižskaja-linjan asemalle Prospekt Mira. Asema avattiin 30. tammikuuta 1952.
Luettelo Tampereen Pyrinnössä pelanneista koripalloilijoista
__notoc__
Tämä on luettelo Tampereen Pyrinnössä pelanneista koripalloilijoista. Luettelossa on mainittu kaikki Pyrinnön (vuosina 1996–2005 Pyrbasket) miesten edustusjoukkueessa Suomen pääsarjassa vähintään yhden pisteen tehneet, etu- ja sukunimeltään mainitut pelaajat ja pelaajat, jotka on merkitty Suomen Koripalloliiton tietokantaan Pyrinnön SM-mitalisteina tai Suomen cup -finalisteina. Lisäksi on mainittu Pyrintöä vain Baltian liigassa edustaneet koripalloilijat.
Luettelossa mainitut ottelu- ja pistemäärät sisältävät sekä runkosarjan että pudotuspelit. Eniten miesten pääsarjaotteluita Pyrinnössä on pelannut Antero Lehto, jonka lisäksi yli 300 ottelun suomalaispelaajia ovat Antti Nikkilä, Pentti Kaivonen, Tero Minetti ja Ville Selmgren. Ulkomaalaispelaajista eniten Pyrintö-otteluita on yhdysvaltalaisella Damon Williamsilla ja hänen lisäkseen yli 200 ottelua pelasi myös yhdysvaltalainen Kenneth Lowe. Williams on ylivoimainen tilastokärki myös Pyrinnössä tehdyissä pääsarjapisteissä. Hänen lisäkseen yli 5 000 pistettä pudotuspelit mukaan luettuina ovat tehneet vain Lehto ja Mikko Koskinen.
Pyrinnön naisten edustusjoukkueen pääsarjapelaajat on lueteltu artikkelissa Luettelo Tampereen Pyrinnössä pelanneista koripalloilijoista (naiset).
Pelaajakohtainen peliaika on tilastoitu nykyisin Korisliigana tunnetussa pääsarjassa syksystä 1992 lähtien. Peliaikaa tai tilastomerkintöjä tällä aikakaudella kirjauttaneet mutta pisteittä ja mitaleitta jääneet Pyrintö-pelaajat ovat Vesa Kuokkala, Niko Laitinen, Tomas Valkama ja Mikko Nurmi."Luettelo päivitetty 1. lokakuuta 2018."
Puškinskajan metroasema (Pietarin metro)
Puškinskaja () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Asema sijaitsee asemien Vladimirskaja ja Tehnologitšeski institut välissä, aivan Vitebskin rautatieaseman pohjoispuolella. Asemalta on vaihtomahdollisuus myös Frunzen–Primorjen linjan metroasemalle Zvenigorodskaja. Asema avattiin 30. huhtikuuta 1956. Asema on nimettu venäläisen runoilija Aleksandr Puškinin mukaan.
Gary Burton
Gary Burton (s. 23. tammikuuta 1943 Anderson, Indiana) on yhdysvaltalainen jazzia soittava vibrafonisti. Hän on kehittänyt pianistisen, nelimallettisen tekniikan; häntä on pidetty innovaattorina, ja hänen tyyliään on jäljitelty laajalti. Hänet tunnetaan myös fuusiojazzn pioneerina, duoformaatin popularisoijana (Chick Corean kanssa) ja merkittävänä vaikuttajana jazzin opetuksessa.
Burton on nimennyt Bill Evansin merkittäväksi innoituksen lähteekseen vibrafonin käsittelyssä. Hän opiskeli Berklee College of Musicissa 1960-luvun alussa ja toimi vuosina 1971–2004 sen henkilökunnassa. Hän oli aluksi professori, sitten dekaani ja lopulta toimeenpaneva varapresidentti. "Down Beat" -lehti nimesi Burtonin vuoden jazzmieheksi 1968 (nuorimpana koskaan), ja Burton voitti ensimmäisen monista Grammy-palkinnoistaan vuonna 1972. Myöhemmin hän on saanut Corean kanssa Grammyja vuosina 1979, 1982, 1998, 2000 (saajina myös Pat Metheny, Roy Haynes ja Dave Holland) ja 2009.
Burton nähdään elokuvassa "Rautalankahurmio". Corean lisäksi muita muusikoita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet Hank Garland, Floyd Cramer, Chet Atkins, George Shearing, Stan Getz, Larry Coryell, Roy Haynes, Steve Swallow, Jerry Hahn, David Pritchard, Mick Goodrick, Pat Metheny, John Scofield, Kurt Rosenwinkel, Julian Lage, Carla Bley, Gato Barbieri, Keith Jarrett, Steve Lacy, Pat Metheny, Makoto Ozone, Adam Nussbaum, Tiger Okoshi, Herbie Hancock, B. B. King, Wolfgang Muthspiel, Tommy Smith, Eberhard Weber, Stephane Grappelli ja Astor Piazzolla.
Burton oli kahdesti naimisissa. Hänen toinen vaimonsa oli Samuel Goldwynin lapsenlapsi Catherine, jonka kanssa vuonna 1975 solmittu avioliitto kesti lähes vuosikymmenen. Parille syntyi kaksi lasta. Vuonna 1985 Burton ilmoitti julkisesti olevansa homoseksuaali. Hänen pitkäaikainen kumppaninsa on Jonathan Chong.
Vuosina 2004–2008 Burton juonsi viikoittaista jazzshow'ta Sirius Satellite Radiossa. Häneltä on tällä hetkellä saatavilla lähinnä Atlantic Recordsille, ECM Recordsille, GRP Recordsille ja Concord Jazzille tehtyjä levytyksiä.
Burton on esiintynyt Pori Jazz -festivaaleilla vuosina 1974 (New Gary Burton Quintet) ja 1998 (Gary Burton & The Astor Piazzolla Reunion Band).
Turun Seudun Energiantuotanto
Turun Seudun Energiantuotanto Oy (TSE) on Turun alueella toimiva useiden tahojen omistama energiatuottaja, se perustettiin nimellä Turun Seudun Maakaasu ja Energiantuotanto Oy. Nimi vaihdettiin vuoden 2013 huhtikuussa
Turun kaupungin omistama Turku Energia omistaa yrityksestä 39,5 prosenttia, Fortum 49,5 prosenttia, Raisio 5 %, Kaarina 3 % ja Naantali 3 %.
Osakkaiden 28. joulukuuta 2011 allekirjoittamalla sopimuksella Turun, Kaarinan, Raision ja Naantalin energiantuotannosta vastaa TSE vuoden 2012 alusta lähtien. TSE:n hallintaan siirtyvät myös Naantalin voimalaitos, biolämpölaitos ja jätteenpolttolaitos Orikedolla sekä Kakolan lämpöpumppulaitos. Alueen kaukolämpöverkot vuokrataan Turku Energialle. TSE myy sähkön osakkailleen, kaukolämmön Turku Energialle ja höyryn Fortumille.
Sopimuksen myötä Turun seutu toteuttaa valtion toivomaa lämmön ja sähkön yhteistuotantoa. TSE:n hallituksen puheenjohtaja Ilkka Kanervan mukaan "Kyse on ratkaisusta, jonka mittasuhteet ja vaikutukset Turun seudulla olevat poikkeuksellisen mittavat. Satojen miljoonien arvoinen sopimus on raskaan sarjan asia".
Salegy
Salegy on musiikin tyylilaji, joka on saanut alkunsa Madagaskarin luoteisrannikon alueella. Madagaskarilaisesta musiikista juuri salegy on saanut laajinta kansainvälistä tunnustusta ja eniten myyntiä kansainvälisillä markkinoilla. Merkittävä hahmo sen historiassa on ollut sakalavoihin kuuluva laulaja Eusèbe Jaojoby, jota on nimitetty "Salegyn kuninkaaksi". Muihin esittäjiin ovat lukeutuneet esimerkiksi Anziza Salema, Ninie Doniah ja Vaiavy Chila.
Musiikki on funktyyppistä ja energistä. Siinä käytetään sähkökitaroita, harmonikkaa, "call and response" -tyyppisiä (kysyviä ja vastaavia) polyfonisia lauluääniä, sähköbassoa ja lyömäsoittimia (tavallisesti rumpusetti, djembe, shakerit). BPM on korkea, ja rytmi on kirjoitettu 6/8- tai 12/4-tahtilajiin. Isku on kolmosella tai seiskalla.
Salegy on sähkösoittimia hyödyntävä muunnos perinteisestä "antsa"-musiikista. Yhteisiä piirteitä ovat esimerkiksi tempo, laulutyyli, mollisävellajien yleisyys ja kappaleiden instrumentaaliset välijaksot, joista käytetään nimitystä "folaka" (hajonnut). Ääntä käytetään "folakassa" vain energisemmän tanssin vaatimiseen. "Folakan" aikana laulajien ja yleisön on tarkoitus taputtaa käsiään polyrytmisesti musiikin mukaan.
Poncho Sanchez
Poncho Sanchez (s. 30. lokakuuta 1951) on yhdysvaltainmeksikolainen congarumpujen soittaja, yhtyeenjohtaja ja laulaja. Hän on soittanut jazzia ja latinomusiikkia. Vuonna 2000 hän voitti yhtyeineen parhaan latinojazzalbumin Grammy-palkinnon albumilla "Latin Soul" (Concord Picante). Sanchez on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Cal Tjaderin, Mongo Santamarían, Hugh Masekelan, Clare Fischerin ja Tower of Powerin kanssa.
Sanchez syntyi Laredossa, Texasissa, yhdestätoista lapsesta nuorimpana, ja kasvoi Norwalkissa, Kaliforniassa. Kouluaikana hän soitti kitaraa rhytm & bluesyhtyeissä. Hän opetteli congansoittoa itsekseen ottaen mallia Caj Tjaderin, Machiton ja Tito Puenten levyiltä.
Sanches sai parhaan latinolevyn Grammy-palkinnon vuonna 1999.
Charles Thompson (muusikko)
”Sir” Charles Thompson (12. maaliskuuta 1918 Springfield, Ohio – 16. kesäkuuta 2016 Japani) oli jazzmusiikkia soittanut yhdysvaltalainen pianisti ja urkuri, jonka alkuperäinen soitin oli kuitenkin viulu. Thompson soitti swingiä ennen onnistunutta siirtymistään bopiin. Bopklassikko ”Robbins’ Nest” on hänen kirjoittamansa; siitä tuli hitti Illinois Jacquetille, ja Gil Evans teki siitä sovituksen Claude Thornhillille vuonna 1947.
Thompson alkoi työskennellä yhtyeissä 1930-luvun loppupuolella Keskilännessä. Vuonna 1940 hän aloitti lyhyen yhteistyön Lionel Hamptonin kanssa; tämän jälkeen hän työskenteli pienten yhtyeiden kanssa ja teki sovituksia muiden muassa Count Basielle, Lionel Hamptonille, Fletcher Hendersonille ja Jimmy Dorseylle. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli klubeilla 52. kadulla New Yorkissa, ja tänä aikana myös alkoi hänen bopuransa. Vuosina 1944–1945 Thompson soitti ja levytti Coleman Hawkinsin ja Howard McGheen kanssa; hän julkaisi myös ”Ladies’ Lullaby” -sävelmänsä.
Thompson levytti 1950-luvulla Vanguard Recordsille ja julkaisi myös kaksi albumia Columbialle vuosina 1959 ja 1960. Hän esiintyi sidemanina Buck Claytonin ja Jimmy Rushingin kanssa, mutta suuren osan 1950-luvusta hän työskenteli freelanceurkurina. Hän kiersi 1960-luvulla Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Puerto Ricolla johtaen pieniä yhtyeitä sekä lisäksi Claytonin kanssa Euroopassa. Hänelle kehittyi terveysongelmia, mutta hän jatkoi uraansa vuonna 1975.
Thompson asui pitkään Los Angelesin alueella, mutta muutti Japaniin vuonna 2002. Hän kuoli paksusuolen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin sairaalassa Tokion lähellä 16. kesäkuuta 2016.
Lasse Ollinkari
Lasse Arvi Ollinkari (9. joulukuuta 1921 Valkeakoski – 26. lokakuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hän suoritti ammatilliset opintonsa Taideteollisessa oppilaitoksessa. Ollinkari aloitti uransa Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, ilmeisesti ensimmäisenä suomalaisena arkkitehtitoimistoon kiinnitettynä sisustusarkkitehtina. Oman toimistonsa hän perusti Helsinkiin vuonna 1954.
Vaikka Ollinkarin tuotantoon kuului myös eri tiloihin suunniteltuja kalusteita, hän loi mainetta nimenomaan sisustussuunnittelijana. Ollinkarin suunnittelukohteina olivat muun muassa pankkien konttorit ja suuret sairaalat. Aarne Ervin suunnitteleman Helsingin yliopiston instituuttirakennus Porthanian (1957) sisustus ja kalustus kuuluvat Ollinkarin tunnettuihin töihin, yhdessä Seppo Paateron, Esko Pajamiehen ja Aivi Gallen-Kallelan kanssa. Hän osallistui myös Ervin toimiston suunnitteleman, vuonna 1968 valmistuneen Tapiolan Heikintorin kauppakeskuksen tilojen suunnitteluun.
Ollinkarin työssä näkyi myös sisustuksiin yleensä ajan myötä syntyvä kerroksellisuus ja suunnittelun jatkuvuus, sillä hän uudisti joidenkin kohteidensa sisustusta useaan otteeseen vuosikymmenten kuluessa. Ollinkari suunnitteli myös joitakin tavallisille kuluttajille suunnattuja yksinkertaisia huonekalumalleja, ja teki sitä kautta itseään suurelle yleisölle tunnetuksi.
Ollinkari kuului "Sisustusarkkitehdit SIO" -yhdistyksen perustamissopimuksen vuonna 1956 allekirjoittaneeseen keskeisten suomalaisten sisustusarkkitehtien joukkoon, johon kuuluivat hänen lisäksen Olli Borg, Lilli Kolmijoki-Halonen, Maija Heikinheimo, Olavi Hänninen, Erkki Kataja, Olli Mannermaa, Lisa Johansson-Pape ja Ilmari Tapiovaara.
Ollinkarin puoliso oli keraamikko Irma Ollinkari, joka myös avusti puolisoaan suunnittelutyössä ja huolehti muun muassa toimiston hallinnollisista tehtävistä.
Kirovski zavodin metroasema
Kirovski zavod () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Se sijaitsee asemien Avtovo (pohjoisessa) ja Narvskaja (etelässä) välillä. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955. Nimensä mukaisesti se sijaitsee Kirovin tehtaan lähellä Pietarin keskustasta lounaaseen.
Asema on 50 metrin syvyydessä ja siinä on pylväiden reunustama laituri. Maanpäällinen sisäänkäynti on Ulitsa Vasi Aleksejevan ja Prospekt Statšekin nurkassa. Neliön mutoinen rakennus on rakennettu uusklassiseen tyyliin ja siinä on 44 doorilaista pylvästä. Asemahalli on päällystetty harmaalla marmorilla. Asemahallin pylväiden päällä on neljänlaisia alumiinisia reliefejä, jotka kuvaavat neljää teollisuutta: sähköntuotantoa, petrokemiaa, kaivosteollisuutta ja metallurgiaa. Asemahallin päässä on Vladimir Leninin rintakuva.
Heiner
Heiner:
Paphiopedilum helenae
Paphiopedilum helenae on Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji ja pienin tunnettu suvun laji.
"P. helenaen" löysivät L. Averyanov, N. T. Hiep ja D. D. Hyoen vuonna 1995. Laji kuvattiin ensi kerran venäläisessä kasvitieteen alan lehdessä vuonna 1996. Se nimettiin Leonid Averyanovin vaimon, tutkimusryhmää johtaneen Helen Averyanovin mukaan.
"P. helenae" on hyvin pieni, ryppäittäin kasvava venuksenkenkä. 3–12 cm pitkiä ja 0,5–2 cm leveitä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä vihreä valkoisin tai vaaleankeltaisin reunoin, alta vaaleanvihreä ja tyvestä violetihtava. Kukkavana on 4–7 cm pitkä, lyhyen ja tiheän mustanvioletin karvan peittämä. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 3–6 cm leveä. Kukka on väritykseltään keltainen, purje valkoreunainen. Laji kukkii syyskuusta marraskuuhun.
"P. helenae" kasvaa litofyyttinä puolivarjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien huippujen tasanteilla ja kielekkeillä hajoavissa lehti- ja ruohokerroksissa 500–1000 metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 10 ja 25 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.
Burton (sukunimi)
Burton on muun muassa seuraavien henkilöiden suku- tai taiteilijanimi:
Olof Rudbeck (nuorempi)
Olaus Rudbeck nuorempi (15. maaliskuuta 1660 – 23. maaliskuuta 1740) oli ruotsalainen lääkäri, kasvi-, lintu- ja kielitieteilijä, Olof Rudbeck vanhemman poika, joka seurasi isäänsä Uppsalan yliopiston lääke­tieteen professorina. Hän väitteli tohtoriksi Utrechtissa vuonna 1690. Vuonna 1695 hän matkusti Lappiin kuninkaan asettaman tutkimus­ryhmän jäsenenä, jonka tehtävänä oli tutkia luontoa ja varsinkin vuoristoja. Palatessaan hänellä oli mukanaan kauniisti väritetty kokoelma lintujen, kukkien ja maiseman kuvia, joista hänet parhaiten muistetaankin.
1700-luvun alussa Rudbeck lopetti luonnon­tutkimuksen ja ryhtyi sen sijaan tutkimaan kieliä. Hän yritti selvittää, ovatko saamelaiskielet sukua heprealle.
Hänen sekä postuumisti että myös hänen isänsä saavutusten kunnioittamiseksi kuningatar Ulrika Eleonora aateloi hänet vuonna 1719, ja hänestä polveutuu ruotsalainen Rudbeck-aatelissuku (nro 1637). Rudbeckin oppilas, kasvi­tieteilijä Carl von Linné, antoi hänen ja hänen isänsä kunniaksi päivän­hattujen kasvi­suvulle tieteellisen nimen "Rudbeckia".
Nekalan historia
Nekalan päärakennus oli Iidesjärven rannassa nykyisellä kaupungin varastoalueella. Se oli pystyssä vielä 1980-luvulla rapistuneena muistomerkkinä mahtavasta kartanoiden ajasta. Nekalasta Hatanpään kartanoon johtava tie kulki suunnilleen nykyisen Nekalantien paikalla.
Talousrakennukset - 30 lehmän navetta, talli 10 hevoselle, riihi sekä muut tarpeelliset pikkurakennukset - sijaitsivat talosta länteen ja itäpuolella oli puutarha ja vainioita. Iidesjärven rannassa oli jykevistä hirsistä tehty laituri. Järven rannat olivat korkean ja monta metriä leveän kaislan vallassa. Pohja oli upottava, mutta silti uimaranta oli muonamiesten lasten vilkkaassa käytössä.
Nekalasta johti toinenkin tie kohti nykyistä Muotialantietä. Sen varrella olivat muonamiesten asunnot: Koivula, Uotila, Vinni (Finni), Heikkilä ja toinen Uotila sekä riihi konehuoneineen.
Uotilan päärakennus on edelleen olemassa ja palvelee nykyisin Nekalan siirtolapuutarhan yhteistilana, mutta toinen asuinrakennus on purettu sen jälkeen kun kaupunki osti Hatanpään maat.
Uotilan torpalta Vihiojaan päin oli kuuluisa Rautalähde. 
Uotilan ja Finnin talojen kohdalta lähti toinen tienhaara, jota sanottiin Tohkantieksi. Tie kulki samaa reittiä kuin nykyinen Muotialantie, joka tosin loppuu nyt Jokipohjantiehen. Aiemmin tie jatkui aina vanhalle Lempäälän tielle saakka. Sen varrella tai lähituntumassa olivat Saviniemen, Jokipohjan ja Tohkan torpat.
Saviniemi oli Muotialantien pohjoispuolella pienen mäen päällä. Sen pihalla oli muutamia puita ja suosilmäinen lammikko, josta vesi kulki pientä ojaa myöten Vihiojaan.
Vanhasta Tohkantiestä Vihiojaan päin, nykyisen Jokipohjantien paikalla oli Severi Jokipohjan talo. Samannimisiä torppia oli lähiympäristössä ollut kaksi muutakin, joten nykyisen tien nimellä on vankat perinteet. Torpat olivat saaneet nimensä siitä, että kaikkien kolmen talon välissä oli notko, jossa on joskus ollut oja, jota pitkin vesi on kulkenut soilta Nirvan kallion ympäri Vihiojaan. Notko oli siis joen pohjaa, mistä nimi Jokipohja. Sekä Jokipohjan että Saviniemen torpat on hävitetty joskus vuosisadan vaihteessa.
Venäjän vapain mies
Venäjän vapain mies () on Ari Matikaisen ohjaama pitkä suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012. Elokuva kertoo venäläisen toisinajattelija Viktor Jerofejevin kautta Venäjän nykytilasta. Elokuvan on tuottanut Ari Matikaisen tuotantoyhtiö Kinocompanylle Liisa Juntunen.
Kinocompany
Kinocompany Oy on vuonna 2006 perustettu elokuva- ja TV-tuotantoyhtiö, joka toimii Helsingissä. Kinocompanyn on perustanut ohjaaja ja tuottaja Ari Matikainen. Kinocompany tuottaa pääasiassa dokumenttielokuvia ja dokumentaarisia televisiosarjoja. Kinocompanyn uusin elokuva "Sota ja mielenrauha" valmistui vuonna 2016. Yhtiön muihin tuotantoihin kuuluu muun muassa "Venäjän vapain mies" (2012) sekä Jussi-palkinnon voittanut "Yhden tähden hotelli" (2007).
Ari Matikainen
Ari Matikainen (s. 1970) on Joensuusta kotoisin oleva ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän ohjannut ja käsikirjoittanut useita dokumenttielokuvia ja TV-sarjoja. Hän on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta Elokuva- ja lavastustaiteen osastolta. Hänen lopputyönsä, dokumenttielokuva Yhden tähden hotelli, pääsi laajaan teatterilevitykseen Suomessa ja voitti parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon vuonna 2008. Elokuva Venäjän vapain mies valmistui vuonna 2012.
Liisa Juntunen
Liisa Karpo (o.s. Juntunen) on Helsingissä asuva elokuvatuottaja. Hän valmistui ammattikorkeakoulu Stadiasta medianomiksi vuonna 2005. Hän on tuottanut elokuvia vuodesta 2007 lähtien ja perustanut oman tuotantoyhtiönsä Napafilms Oy:n vuonna 2009. Hän on työskennellyt useissa fiktio- ja dokumenttielokuvatuotannoissa tuotantopäällikkönä, tuotantoassistenttina ja markkinointipäällikkönä mm. elokuvissa Postia pappi Jaakobille, Kielletty Hedelmä, Tali-Ihantala 1944. Hän on tuottanut mm. dokumenttielokuvat Cheer Up, Grey Violet – Silmätikku, Sylistä syliin ja Ari Matikaisen ohjaamat pitkät dokumenttielokuvat Venäjän vapain mies sekä Sota ja mielenrauha.
Stéphane Risacher
Stéphane Rémy Daniel Risacher (s. 26. elokuuta 1972 Moulins) on ranskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Risacher pelasi juniorikoripalloa Stade Clermontois'n joukkueissa. Lisäksi hän pelasi INSEP:n juniorijoukkueissa. Risacher aloitti pääsarjauransa kaudella 1989–1990, jolloin hän pelasi Tours Joué Basketissa. Joukkue putosi kauden päätteeksi toiselle sarjatasolle, mutta Risacher jatkoi vuoteen 1991 asti seurassa. Kausiksi 1991–1994 hän siirtyi takaisin pääsarjatasolle CRO Lyon Basketin joukkueeseen. Vuodet 1994–1999 Risacher edusti Paris Basket Racingia, jonka paidassa hän voitti Ranskan-mestaruuden kaudella 1996–1997. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Pau-Ortheziin.
Risacher siirtyi ulkomaille vuonna 2000 ja hän jatkoi pelaamista kreikkalaisessa Olympiakosissa. Hän voitti seuran kanssa Kreikan cup-mestaruuden kaudella 2001–2002. Vuodet 2002–2006 Risacher pelasi espanjalaisessa Unicaja Málagassa. Hän voitti Espanjan-mestaruuden kaudella 2005–2006. Mestaruuden päätteeksi Risacher siirtyi CB Murciaan, jota hän edusti kaksi kautta. Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan ja pelasi Élan Chalonin joukkueessa kahden kauden ajan. Toukokuussa 2010 Risacher ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripallon.
Maajoukkuetasolla Risacher edusti menestyksekkäästi maansa juniorimaajoukkueita. Hän oli mukana vuonna 1993, jolloin Ranska voitti pronssia alle 22-vuotiaiden EM-kilpailuista. Ensimmäiset aikuisten arvokisat Risacher pelasi vuonna 1993, jolloin Ranska oli mukana EM-kilpailuissa. Hän oli mukana myös vuosien 1997, 1999 ja 2001 EM-kilpailuissa. Ainoan arvokisamitalinsa Risacher voitti vuoden 2000 olympialaisista, joista Ranska saavutti hopeamitalin. Kaiken kaikkiaan hän edusti maataan 123 ottelussa.
Nurse Betty
Nurse Betty on Neil LaButen vuonna 2000 ohjaama musta rikoskomediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Renée Zellweger, Morgan Freeman, Chris Rock, Greg Kinnear, Aaron Eckhart, Pruitt Taylor Vince ja Tia Texada. Zellweger voitti Parhaan naispääosan Golden Globe-palkinnon roolistaan Bettynä.
Juho Niemi (kirjailija)
Juho Jaakko Niemi (13. toukokuuta 1880 Kauhajoki – 24. kesäkuuta 1974 Kauhajoki) oli suomalainen kirjailija.
Giuditta Grisi
Giuditta Grisi (28. heinäkuuta 1805 Milano – 1. toukokuuta 1840 Lodi) oli italialainen mezzosopraano. Hän oli sopraano Giulia Grisin sisko ja ballerina Carlotta Grisin serkku.
Grisi opiskeli Milanossa ja teki debyyttinsä vuonna 1826 Wienissä Fallieron roolissa oopperassa "Bianca e Falliero". Hän erikoistui nopeasti Rossinin rooleihin, ja lisäksi hän loi useita rooleja esimerkiksi Giuseppe Persianin, Carlo Coccian ja Giovanni Pacinin oopperoissa. Bellini kirjoitti häntä varten Romeon roolin oopperassa "I Capuleti e i Montecchi" (1830).
Grisi esiintyi eri puolilla Italiaa, mutta myös Lontoossa ja Pariisissa. Hän kuoli 34 vuoden iässä.
Seija Huhtanen
Senia Sesilia (Seija) Huhtanen, kirjailijanimi Seija Hiilihuhta (1. toukokuuta 1903 Huittinen – 19. toukokuuta 1980 Huittinen) oli suomalainen kirjailija.
Nimellä "Seija Hiilihuhta":
Hanna Järvi
Hanna Lydia Järvi, o.s. Vihijärvi (26. syyskuuta 1882 Korpilahti – 18. heinäkuuta 1964 Lappeenranta) oli suomalainen kirjailija ja opettaja.
Hanna Järven vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Vihijärvi ja Eva Hautala ja puoliso vuodesta 1908 kansakoulunopettaja Kalle Järvi. Hanna Järvi kävi karjanhoito- ja meijerikoulun 1900, valmistui kansakoulunopettajaksi 1905 ja suoritti yliopistollisia opintoja dogmatiikassa 1911 ja kasvatusopissa 1912. Hän toimi kansakoulunopettajana Viitasaarella 1905–1907, Petäjävedellä 1907–1908, Heinjoella 1908–1916 ja Lappeella vuodesta 1916. Lappeen kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1918–1921 ja Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1932.
Ketjureaktio (vuoden 1996 elokuva)
Ketjureaktio (engl. "Chain Reaction") on vuonna 1996 kuvattu toimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Keanu Reeves, Morgan Freeman, Rachel Weisz, Fred Ward, Brian Cox, Kevin Dunn, Joanna Cassidy, Nicholas Rudall ja Tzi Ma. Elokuvan on ohjannut Andrew Davis.
Ilex guayusa
Ilex guayusa on Amazonilla kasvava, orjanlaakerien sukuun kuuluva puu, jota esiintyy Ecuadorissa. Puu on yksi kolmesta tunnetusta kofeiinipitoisesta orjalaakeripuusta. Sen lehtiä kuivataan ja haudutetaan teeksi niiden piristävien vaikutusten vuoksi.
Guayusa on 6–30 metrin korkuiseksi kasvava puu. Sen ainavihannat lehdet ovat 2,5–7 senttimetrin pituiset. Kasvin kukat ovat pieniä ja valkoisia. Hedelmät ovat pyöreitä ja punaisia, läpimitaltaan 6–7 millimetrin levyisiä. Lehdet sisältävät kofeiinia ja muita alkaloideja.
"Ilex guayusa" tuottaa ksantiineja, esimerkiksi kofeiinia. Myös kaksi muuta orjanlaakerien suvun puuta, "Ilex paraguariensis", joka tunnetaan myös nimellä mate, sekä "Ilex vomitoria", toiselta nimeltään yaupon holly, sisältävät kofeiinia. Luonnonvaraisena tätä Amazonin yläjuoksun korkeaa puuta on tavattu vain harvoin, ja pääosin sitä esiintyy viljeltynä. Melvin Shemluck dokumentoi Pastazan alueella kukkivan guayasapuun vuosina 1979–1980.
Kasvia kasvatetaan pääosin Napon ja Pastazan alueilla Ecuadorissa, mutta sitä esiintyy myös joissakin Perun ja Kolumbian osissa. Sadonkorjuun jälkeen guayusan lehdet kuivataan maun voimistamiseksi.
Ecuadorin ketšuakansan keskuudessa guayusan lehdet on perinteisesti keitetty vedessä ja muodostunut tee on nautittu sen tarjoamien piristävien vaikutusten vuoksi. Sen lisäksi, että guayusaa nautitaan vastaavalla tavalla kuin länsimaissa nautitaan kahvia, alkuperäiskansojen metsästäjillä on ollut tapana juoda guayusaa aistien terävöittämiseksi. Juomaa on kutsuttu ”yövahdiksi”, koska se auttaa pysymään valppaana ja hereillä läpi yön. Kasvin tuoreita lehtiä käytetään sitomalla ne havaijilaista leitä muistuttavaksi seppeleiksi.
Harvardin yliopiston etnobotanisti Richard Evans Schultes löysi poppamiehen haudasta 1 500 vuoden ikäisen paketin guayusan lehtiä Bolivian Andeilta, kaukana kasvin luonnollisesta esiintymisalueesta.
Guayusa sisältää kofeiinin lisäksi myös teobromiinia, suklaassa esiintyvää piristettä, sekä vihreässä teessä esiintyvää teaniinia, glutamiinihappoanalogia, jonka on osoitettu vähentävän fyysistä ja psyykkistä stressiä.
Kemialliset analyysit vuosina 2009 ja 2010 ovat osoittaneet guayusan kuivapainosta mitatuksi kofeiinipitoisuudeksi 2,90–3,28 prosenttia. Guayusa sisältää kaikki ihmiselle välttämättömät aminohapot sekä runsaasti antioksidantteja. Sen hapen radikaalien imeytymiskyky (ORAC) on korkea, 58μM grammaa kohden, verrattuna tavallisen vihreän teen 28–29μM grammaa kohden.
"Ilex guayusa" tunnetaan ketšuan kielessä nimellä "wayusa". Sana äännetään myös muodossa ”why-sa” tai shuar-kansan tapauksessa muodossa ”why-ees”.
Antropologi Michael Harner, Foundation for Shamanic Studies -säätiön perustaja, kuvaa guayusan olevan Jivaro-kansan mukaan niin addiktoivaa, että ennen kuin sitä tarjotaan vieraalle, kasvin varoitetaan aiheuttavan loppuelämän kestävän halun palata takaisin Ecuadorin viidakkoon.
Ketšuoiden mukaan guayusa aiheuttaa metsästysonnea ennustavia unia.