hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
X-Men Origins: Wolverine (videopeli)
X-Men Origins: Wolverine on vuonna 2009 julkaistu videopeli, joka perustuu . Peli julkaistiin samaan aikaan elokuvan kanssa 1. toukokuuta 2009 PlayStation 3, Xbox 360, Wii, PlayStation 2, Nintendo DS ja PlayStation Portable -konsoleille sekä tietokoneelle. Pelin kehittäjänä toimi pääasiassa Raven Software, joka käyttää pelissä Unreal Engine 3 pelimoottoria. Wiin ja PS2:n versiot ovat kuitenkin Amaze Entertainment kehittämiä ja käsikonsolien versioista vastuussa oli Griptonite Games.
Pelissä pelaaja ohjaa Wolverinea pelin läpi ja pääsee selvittämään hahmon alkuperää.
Aziz Jahjah
Aziz Jahjah (, s. 25. huhtikuuta 1980) on hollantilais-marokkolainen raskaansarjan potkunyrkkeilijä. Hän edustaa Golden Glorya, jossa Jahjahia valmentaa Ramon Dekkers.
Turbinaria
Turbinaria on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin 11 lajia. Joitakin niistä pidetään akvaariossa. Niiden muoto on kuppimainen. Polyypit sijaitsevat pienissä pyöreissä rypäissä. Turbinaria-lajeja tavataan indopasifisella merialueella; monia lajeja Australiasta Aasiaan ulottuvalla vyöhykkeellä mutta muutamia myös Afrikan rannikolla ja Punaisellamerellä.
CITES on asettanut rajoituksia lajien "T. mesenterina" ja "T. peltata" kaupalle.
IUCN:n mukaan 11 lajista vain kolme on elinvoimaisia, yksi silmälläpidettävä ja muut vaarantuneita. Niitä uhkaavat korallien vaalenemista aiheuttavat tekijät sekä kahden edellä mainitun lajin osalta kerääminen akvaariokauppaa varten.
Hydnophora
Hydnophora on kivikorallien suku, johon kuuluu ainakin kuusi lajia. Joitakin niistä pidetään akvaariossa. Niiden kasvutapa on haarova ja väri yleensä vihreänsävyinen. Niiden polyypeistä erittyy runsaasti polttavaa nestettä, joten akvaariossa ne on sijoitettava tarpeeksi kauas muista lajeista.
Kuudesta lajista yksi on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, kaksi silmälläpidettäviksi. CITES on asettanut kiintiöitä lajien "H. exesa", "H. microconos" ja "H. rigida" kaupalle.
Sala IBK
Sala IBK on ruotsalainen 21. syyskuuta 1979 perustettu salibandyn erikoisseura ja samalla maailman ensimmäinen salibandyseura. Seuraa oli perustamassa Crister Gustafsson, josta myöhemmin tuli Kansainvälisen Salibandyliiton ensimmäinen puheenjohtaja. Seura yhdessä Gustafssonin kanssa oli ensimmäisiä, jotka pyrkivät viemään lajia kilpaurheilun suuntaan.
Harlekiinipenkoja
Harlekiinipenkoja ("Orthonyx temminckii") eli aiemmalta nimeltään kirjomaatimali on itäisessä Australiassa elävä penkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kooltaan harlekiinipenkoja on noin 18–20 cm. Koirasharlekiinipenkoja on päästään ja kyljistään väriltään harmaa. Selkä on oliivinvihreä. Siivet ovat lyhyet ja pyöreäpäiset ja niissä on harmaita pystyjuovia. Lyhyen leveän pyrstön päässä erottuu selvästi piikkejä. Harlekiinipenkojanaaraat muistuttavat ulkonäöltään koiraita, mutta naaraiden kurkku on ruosteenruskea, kun se koirailla on valkoinen.
Harlekiinipenkojaa tavataan Australian itärannikolla Uudesta Etelä-Walesista ja Queenslandista. Lajin elinympäristöä ovat kosteat subtrooppiset tai lauhkeat metsät ja niiden läheiset kosteat alueet. Erityisesti laji viihtyy metsissä, joiden pohjakerroksissa on runsaasti lehtiainesta. Laji viettää piileskelevää elämää ja vaaran uhatessa mieluummin juoksee pakoon kuin lentää.
Harlekiinipenkojat elävät yleensä pareittain. Lajin pesimäaika on kesäkuusta syyskuulle. Harlekiinipenkojat rakentavat kupolimaisen pesänsä maahan lehdistä, sammaleesta ja risuista. Pesän sivulla on maantasolla oleva kulkuaukko. Naaraskirjomaatimali munii pesään yhdestä kolmeen munaa, joita se hautoo yli kolme viikkoa. Poikasiaan naaras ruokkii koiraan tuomalla ravinnolla.
Harlekiinipenkojat ruokailevat yleensä yksin, pareittain tai pieninä ryhminä. Linnun ravinto koostuu selkärangattomista, joita se etsii vahvoilla jaloillaan raapien maahan pudonnutta lehtiainesta. Laji käyttää ravinnonhankinnassa hyödykseen myös piikikästä pyrstöään. Harlekiinipenkojat jättävät jälkeensä pieniä paljaita laikkuja paikoissa, joissa ne ovat ruokailleet.
Jatkoaika
Jatkoaika on useiden urheilulajien sääntöihin kuuluva ylimääräinen peliaika, joka pelataan tasatulokseen päättyneen varsinaisen peliajan jälkeen, jos ottelun voittaja on saatava ratkaistua. Jatkoajan kesto on määritelty kunkin lajin säännöissä.
Jalkapallossa on tavallisesti kaksi 45 minuutin pituista puoliaikaa. Jos ottelu on tasan ja sitä ei voi päättää tasapeliin (esimerkiksi pudotuspelimuotoisissa cup-turnauksissa), pelataan yleensä kaksi viidentoista minuutin mittaista jatkoaikaa, jota kutsutaan jatko-otteluksi. Joissakin turnauksissa käytetään kultainen maali -sääntöä (peli ratkeaa heti, kun on tehty maali), mutta yleensä jatko-ottelu pelataan loppuun ja ottelun tulokseksi merkitään varsinaisessa ja jatko-ottelussa tehtyjen maalien summa. Mikäli jatko-ottelukin päättyy tasan, voittaja ratkaistaan yleensä rangaistuspotkukilpailussa.
Jääkiekossa on tavallisesti kolme 20 minuutin pituista erää. Jos ottelu on niiden jälkeen tasan, pelataan yleensä jatkoaika. Se pelataan aina äkkikuolema-periaatteella eli peli ratkeaa, kun syntyy maali. Erien pituudesta on vaihtelua: joissakin peleissa pelataan 20 minuutin jatkoeriä, kunnes tehdään maali (esimerkiksi Liigan pudotuspelit); toisaalta voidaan pelata ennaltamäärätty aika (5–20 min), jonka jälkeen on rangaistuslaukauskilpailu tai ottelu jää tasapeliksi.
Käsipallossa pelataan yleensä kaksi viiden minuutin mittaista jatkoerää. Jos peli on niiden jälkeen edelleen tasan, pelataan toiset kaksi viisiminuuttista erää. Näiden jälkeen ottelu ratkaistaan rangaistusheittokilpailussa.
Melvin Jones
Melvin Jones (13. tammikuuta 1879, Fort Thomas, Arizona, Yhdysvallat − 1. kesäkuuta 1961 Flossmoor, Illinois) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka on tullut tunnetuksi kansainvälisen lionsklubi-palvelujärjestön perustajana.
Jones syntyi Arizonassa, jossa hänen isänsä toimi upseerina. Perhe muutti jatkuvasti Melvinin lapsuudessa ja nuoruudessa. Jones hankki itselleen koulutusta vähin erin ja otti kursseja muun muassa Union Business Collegessa ja suoritti lakiopintoja Chaddock Collegessa, Illinoisissa.
Jones asettui Chicagoon, jossa hän meni työhön vakuutusyhtiö Johnson & Higginsiin. Hän liittyi chicagolaiseen vapaamuurarilooshi "Garden City Lodge No. 141":een vuonna 1906. Vuonna 1909 Jones avoitui ammattimaisen golfinpelaajan Rose Amanda Freemanin kanssa, joka voitti kansallisen naisten avoimen golfkilpailun 1925. Vuonna 1913 hän perusti oman yrityksensä, Melvin Jones Insurance Agencyn.
Yrityksen menestyessä Jones kutsuttiin "Business Circle of Chicago" -liikemiespiirin jäseneksi. Erään jäsenen mukaan kerhon motto oli: "Jos rapsutat minun selkääni, minä rapsutan sinun." Jones koki kutsun etuoikeudeksi ja oli innokkaasti mukana. Hänet valittiin organisaation sihteeriksi 1915. Jones alkoi pohtia, mitä tapahtuisi jos liikemieskerho suuntaisi lahjansa ja energiansa yhteiseksi hyväksi. Vuotta myöhemmin hän alkoi ottaa yhteyksiä muihin liikemiespiireihin ja esitteli ajatustaan palvelukerhoista. Palaute oli varsin positiivista.
Vuonna 1917, 7. kesäkuuta, 27 liikemieskerhon 20 edustajaa eri puolilta maata kokoontui Chicagossa ja he päättivät perustaa liikemiesyhdistyksen, joka omistautuisi yhteiskunnan palvelemiseen. Ryhmä otti nimekseen erään kerhon nimen, "the Association of Lions Clubs". Myöhemmin samana vuonna Jones valittiin yhdistyksen sihteeriksi. Hän oli mukana muotoilemassa toiminta-ajatusta ja vaati alusta alkaen, ettei minkään klubin tulisi toimia jäsentensä taloudellisen edun kasvattamiseen. Ajatus oli kehittynyt varsin kauaksi alkuperäisestä liikemiespiirin toiminnasta.
Jones jatkoi oman yritystoimintansa harjoittamista vuoteen 1926, mutta hän käytti pääasiallisen tarmonsa lionsklubi-ajatuksen levittämiseen. Hän toimi lähestulkoon talkoohengessä, vuoden 1918 yleiskokouksen talouslaskelma paljasti, että Jones oli saanut korvaukseksi 200 dollaria 11 kuukauden työpanoksestaan.
Jones sai monia huomionosoituksia toiminnastaan. Vuonna 1932 presidentti Herbert Hoover nimitti hänet yhdeksi liikemiesvaltuuskunnan jäseneksi, joka kokoontui Valkoiseen taloon keskustelemaan talousongelmista. Vuonna 1939 Jones sai kuubalaisen huomionosoituksen "National Merit Order of Carlos Manuel de Cespedes" silloisen Kuuban hallitukselta. Vuonna 1958 lionsklubien kansainvälinen johtokunta nimitti hänet Lions Internationalin elinikäiseksi pääsihteeriksi.
Melvin Jones kuoli 82-vuotiaana kotonaan Flossmoorissa Illinoisissa. Lionsklubi-järjestö toimii nykyisin 195 maassa ja lionsklubeissa on noin 1,35 miljoonaa jäsentä.
Kara (kaupunki)
Kara on kaupunki Togon pohjoisosissa. Kara on samannimisen alueen pääkaupunki, ja sen väkiluku on sadan tuhannen paikkeilla. Kaupunki sijaitsee 413 km pääkaupunki Lomésta pohjoiseen.
Kaupungissa on vilkas tori sekä loistohotelleja. Togon entinen presidentti Gnassingbé Eyadéma syntyi Karan lähistöllä.
Chrono Cross
Chrono Cross on Squaren julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille.
Peli on jatkoa Super Nintendo Entertainment System:ille julkaistulle "Chrono Trigger":lle.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi täydet 10/10 pistettä.
IGN antoi pelille arvosanaksi 9.7/10 arvostelussaan.
Siemennesteen juominen
Siemennesteen juominen tarkoittaa siemennesteen nauttimista yleensä joko eroottisin tai uskomuksellisin perustein.
Seksuaalisessa kanssakäymisessä siemennestettä niellään useimmiten suuseksin kliimaksissa, jos mies laukeaa partnerinsa suuhun. Siemennesteen nieleminen on yleinen aihe kovemmassa hardcore-pornografiassa. On olemassa myös seksuaalisia fetissejä siemennesteen juomiseen erillisistä astioista. Esimerkiksi onomatopoeettinen nielemistä kuvaava japanilainen termi "gokkun" (ゴックン) tarkoittaa bukkaken kaltaista pornografian alalajia, joka keskittyy kuvaamaan suurten siemennestemäärien nielemistä.
Siemenneste muodostuu pääosin vedestä, mutta sisältää myös jonkin verran proteiineja sekä pieniä määriä sinkin ja kalsiumin kaltaisia mineraaleja. Siemenneste sisältää noin 5–7 kaloria teelusikallista kohti. Tutkimukset osoittavat siemennesteen omaavan antidepressanttisia ominaisuuksia sen sisältämien adrenaliinin sekä mielialaa säätelevien hormonien ansiosta. Siemennesteen on myös todettu vähentävän raskausmyrkytyksen riskiä.
Terveen miehen siemennesteen juomisesta ei ole terveydellistä haittaa. Sen sijaan siemennesteen juominen altistaa mahdollisille sukupuolitaudeille, kuten HIV:lle ja herpekselle, jos mies on näiden kantaja. Riski on suurempi, jos suun limakalvolla on haavautumia. Vaikka siemennestettä säilöttäisiin jonkin aikaa ennen nauttimista, saattavat virukset säilyä kehon ulkopuolellakin tartuntakykyisinä.
Jotkut Papua-Uuden-Guinean alkuasukasheimot harjoittavat siemennesteen juomista. Heimon nuoret miespuoliset jäsenet juovat heimon vanhimpien siemennestettä, jonka uskotaan sisältävän heidän miehuutensa. Näin heidän voimansa ja valtansa välittyy nuoremmille polville. Toiminnan harjoittamiseen sisältyy yleensä fellaatio.
Jalkahiki
Jalkahiki on jalkaterästä peräisin oleva hiki ja tämän aiheuttama tuoksu, jota pidetään usein epämiellyttävänä. Jalkahiki syntyy pidettäessä jalkaterää kauan ilmastoimattomassa tilassa kuten sukassa ja kengässä. Jalassa on tiheään hikirauhasia, joiden synnyttämä hiki yhdessä bakteerien kanssa muodostaa tuoksun. Mahdolliset karvat jalkaterässä voimistavat jalkahien hajua suurentamalla jalkaterän pinta-alaa, johon bakteerit levittyvät.
Sukkien materiaali voi vaikuttaa jalkahien voimakkuuteen. Polyesteri ja nylon ovat yleisiä sukkamateriaaleja, jotka eivät hengitä yhtä hyvin kuin esimerkiksi puuvilla, ja voimistavat jalkahien tuoksua. Sukat imevät jonkin verran hikeä, joten kenkien pitäminen ilman sukkia lisää hien määrää jalkaterässä, mikä lisää tuoksua aiheuttavia bakteereita.
Jalkahien tuoksua kuvaillaan esimerkiksi tukevaksi ja juustoiseksi, etikkamaiseksi ja ammoniakkimaiseksi. Sinihomejuustojenkin valmistuksessa käytettyjä "Brevibacterium"-sukuun kuuluvia bakteereita pidetään suurimpina jalkahien aiheuttajina, sillä ne käyttävät ravintonaan etenkin jalkapohjien ja varpaanvälien kuollutta ihoa. Tässä prosessissa metioniini muuttuu metyylimerkaptaaniksi, jolla on rikkimäinen tuoksu.
Myös propionihappoa on havaittu jalkahiessä. Sen lähteenä ovat propionibakteerit, jotka viihtyvät talirauhaskanavissa. Tätä pidetään etikkamaisen jalkahien tuoksun lähteenä, sillä propionihappo on kemiallisesti samankaltainen etikkahapon kanssa.
Jalkahien välttämiseksi on vaihdettava sukat ja kengät tarpeeksi usein, käytettävä hengittäviä sukkamateriaaleja ja pestävä jalat säännöllisesti.
Jalkahien torjuntaan voidaan käyttää erityisiä jalka- ja kenkädeodorantteja. Varhaisimpiin kenkädeodorantteihin kuului maustepippuri, jota venäläiset sotilaat laittoivat 1800-luvulla saappaisiinsa. Lisäksi on kehitetty erilaisia jauheita sekä aktiivihiiltä hyödyntäviä pohjallisia (hajunsyöjiä) pitämään jalkaterät kuivina.
Totuuden rakastaminen
Totuuden rakastaminen: Tieteenfilosofisia esseitä on vuonna 2003 ilmestynyt Ilkka Niiniluodon kirjoituskokoelma, jonka tekstit käsittelevät yleistajuisesti tieteen luonnetta ja asemaa. Kirjan johtoajatuksena on kriittisen tieteellisen realismin puolustaminen. Niiniluoto arvostelee erilaisia relativistisia, konstruktivistisia ja postmodernistisia ”tieteenvastaisia” käsityksiä.
Niiniluodon mukaan kokoelman tekstit täydentävät näkemyksiä, joita tekijä on aiemmin kehitellyt teoksissa "Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus" (1980), "Tieteellinen päättely ja selittäminen" (1983), "Tiede, filosofia ja maailmankatsomus" (1984) sekä "Maailma, minä ja kulttuuri" (1990). Hän on kiteyttänyt kokoelmaan koottujen esseiden heijastamaa kokonaiskäsitystä tieteestä myös englanninkielisessä teoksessaan "Critical scientific realism" (Oxford University Press, 1999).
Jyrki Alenius kirjoitti "Helsingin Sanomien" arvostelussaan, että vaikka teos on ehdottomasti luettavaa ja taattua tekijänsä tuotantoa, on paikallaan varoituksen sana: ”Niiniluodon argumentaatio on terävyydessäänkin sen verran rauhallista ja kiihkotonta, että hitaampi saattaa helposti erehtyä pitämään johtopäätöksiä selviöinä, jotka eivät voisikaan olla toisin.” Niiniluodon ajattelun heikoksi kohdaksi hän esittää Karl Popperin kolmen maailman teorian.
Vähä Koukkujärvi (Hämeenlinna, Evo)
Vähä Koukkujärvi on kooltaan pieni järvi, suuri hehtaarin kokoinen metsäinen lampi, joka kuuluu Metsähallituksen luontopalvelut -tulosyksikölle, ja joka on osa Evon virkistyskalastusalueen Metsähallituksen kalastuslupaa edellyttävä kalastuslue.
Vähä Koukkujärvi on tarkoitettu alle 12-vuotiaille tai liikuntarajoitteisille kalastajille, minkä vuoksi se on ympäristöltään hyvin varusteltu alue. Vähä-Koukkujärveä kiertää kolmen, osin neljän tasaisen lankun levyiset pitkospuut, joiden varrella on useita puisia kaiteilla varustettuja lavoja, joilta voi kalastaa. Yhtenäiset pitkospuut puuttuvat lounaasta, jossa Vähä Koukkujärven ja sen lammen välitse kulkee vain kaksi lankuilla päällystämätöntä maalaamatonta tai pinnoittamatonta teräsputkea.
Kalastus on sallittu mato-ongella ja virvelillä. Ootto-ongen käyttö on kiellettyä.
Alueella sisäänajotien ja pysäköimispaikan lähellä on vaja haloille, laavu ja tulisija.
Heitto-onki
Heitto-onki on virveli, johon on kiinnitetty koho-onki. Erona tavalliseen koho-onkeen on se, että onki voidaan heittää kauas veneestä tai rannasta ja suuren kalan väsyttäminen helpottuu, kun kelalla on ylimääräistä siimaa.
Heitto-onginta ei ole samalla tavalla jokamiehenoikeus kuin onkiminen ja pilkkiminen, sillä siinä käytettävät välineet ovat heittokalastukseen sopivia.
Dubbie Bowie
Russell ”Dubbie” Bowie (24. elokuuta 1880 Montreal, Quebec – 8. huhtikuuta 1959) oli kanadalainen jääkiekkoilija, jota yleisesti pidetään yhtenä parhaista NHL -liigaa edeltävän ajan pelaajista urheilumuodon historiassa.
Bowie pelasi hyökkääjänä lukuisissa Montrealin amatöörijoukkueissa jo 1890-luvulla teini-ikäisenä ja sekä Montreal Victorias -seurassa Kanadan amatöörikiekkoliiga CAHL:ssa että itäisen Kanadan amatöörisarja ECAHA:ssa vuodesta 1896 vuoteen 1908. Hän saavutti maalikuninkuuden viidesti ja viimeisteli ennennäkemättömät 234 osumaa 80 virallisessa liigapelissä. Bowie pelasi Victoriasin Stanley Cupin voittajajoukkueessa 1898. Etevänä mailankäsittelijänä, nimenomaan epätavallisen lyhyen mailan käyttäjänä, tunnettu Dubbie Bowie on valittu moniin 1900-luvun alkupuolen tähdistöjoukkueisiin ja parhaiden hyökkääjien gallerioihin.
20. helmikuuta 1901 Bowie teki Montreal Victoriasin paidassa seitsemän maalia yhdessä ottelussa ja kaksi viikkoa myöhemmin kuusi maalia ottelussa Montreal Shamrocksia vastaan. Kauden päättyessä hän oli viimeistellyt 24 maalia, 14 enemmän kuin toiseksi paras. Uran keskiarvoksi muodostui melkein kolme maalia ottelua kohden ja aikuisten pääsarjatasolla saavutusta pystyi uhkaamaan vain Frank McGee.
Hänet otettiin Hockey Hall of Fameen ensimmäisessä pelaajaryhmässä, kun kunniagalleria muodostettiin vuonna 1947.
Maastopolkupyörä
Maastopolkupyörä, erityisesti maasto-olosuhteisiin sopiva polkupyörämalli syntyi 1970-luvun alussa, kun joukko nuoria sanfranciscolaisia huomasi, kuinka hauskaa oli ajaa moottoripyörällä alas 748 metrin korkuisen Mount Tamalpais -vuoren rinteitä, Marinin piirikunnassa Kaliforniassa. Viranomaiset eivät hyväksyneet raskaiden pyörien aiheuttamaa eroosiota ja meluhaittoja. Nuoret korvasivat moottoroidut ajoneuvot vanhoilla, raskaiksi ja kestäväksi tehdyillä paksurenkaisilla "Schwinn Excelsior" -pyörillä , jotka oli tehty aikoinaan lapsille moottoripyörien korvikkeiksi. Nämä pyörät saattoivat painaa jopa 27 kiloa ja usein niissä oli vain yksi vaihde ja jalkajarru, mutta sen ei koettu olevan este, sillä näillä pyörillä ajettiin ainoastaan alamäkeen ja ylös päästiin kuorma-auton kyydillä.
Myöhemmin lajin aktiiviset harrastajat, kuten Joe Breeze, Gary Fisher, Charlie Cunningham, Keith Bontrager ja Tom Ritchey alkoivat kehittää 1970-luvulla monipuolisemmin maastoon sopivia, vieläkin kestävämpiä pyörämalleja, joilla pystyttiin ajamaan ensimmäisiä pyöräkilpailuja Kalifornian kukkuloilla. Maastopyöräilystä tuli suosittu laji 1980-luvulla ja Atlantan olympialaisissa vuonna 1996 siitä tuli olympialaji.
Hybridipolkupyörä on maastopolkupyörä, johon on liitetty tavallisen vaihdepolkupyörän ominaisuuksia.
Trailipyörä-nimitystä käytetään täysjousitetuista maastopyöristä, joissa "joustomatka" on hieman pidempi kuin tavallisissa maastopyörissä. Trailipyörä on tarkoitettu monipuoliseen maastoon.
Trailipyörän runko on peruspyörään verrattuna jykevämpi. Yleisimmät runkomateriaalit ovat alumiini ja hiilikuitu. Trailipyörissä suositaan yleensä riser-tankoa mukavamman ajoasennon ja teknisessä ajossa helpomman hallittavuuden saavuttamiseksi. Edessä ja takana on joustomatkaa 10–15 cm. Jousituksen keinumista ovat estämässä järjestelmät takaiskareissa ja joustohaarukoissa. Pyörän paino on noin 12–15 kg. Levyjarrut ovat suositeltavat. Renkaat ovat hieman leveämmät kuin xc-pyörissä.
Hybridipolkupyörä
Hybridipolkupyörä on polkupyörä, jossa yhdistyvät maantiepolkupyörän ja maastopolkupyörän ominaisuudet . Yleensä hybrideissä on 622 mm (28") vanteet maastopyörissä yleisesti käytettävien 559 mm (26") vanteiden sijasta. Muu tekniikka on samankaltaista maastopyörien kanssa, joskin pelkästään hybrideihin tarkoitettuja osiakin on olemassa. Rungon mitoitus hybrideissä vaihtelee melko paljon, jotkut mallit ovat pitkähköjä, maantieretkiin sopivia, jotkut taas hyvinkin pystyssä ajettavia parhaiten lyhyille matkoille ja kaupunkiin sopivia. Pyörätyyppi on varsin suosittu koska se soveltuu monenlaiseen ajoon.
Potkupyörä
Potkupyörä (juoksupyörä) on polkupyörän edeltäjä. Siinä istutaan satulassa ohjaten ajoneuvoa, mutta liike-energia ei välity jaloista pyöriin polkimien kautta, vaan siten, että ajaja potkii jaloilla lisää vauhtia.
Nykyään potkupyöriä valmistetaan lähinnä pikkulapsille pyöräilyn opetteluun. Potkupyörällä voi opetella tasapainon pitämistä. Apurattailla varustettu polkupyörä sopii polkemisen opetteluun.
Saksalaisen vapaaherra Karl Draisin tiedetään patentoineen vuonna 1817 ensimmäisen etäisesti polkupyörää jollain tapaa muistuttavan puisen kulkuvälineen, potkupyörän, jota kutsutaan draisiiniksi. Tästä mallista puuttuivat polkimet, ja liikkeelle päästiin potkimalla maasta vauhtia. Potkupyörä ja sen lukuisat jäljitelmät 1800-luvulla saivatkin nopeasti englantilaisilta pilkkanimen "keikarinhevonen" (engl. "dandy-horse") juuri tämän epäkäytännöllisen liikkumatavan vuoksi.
Velosipedi
Velosipedi tarkoittaa sellaista polkupyörää, jossa ei ole ketjuja ja jonka polkimet on yhdistetty etupyörään vipuvarsin. Tämän nykyisen polkupyörän edeltäjän kehitti pariisilainen vaunuseppä Pierre Michaux vuonna 1861, ja sen patentoi hänen palveluksessaan toiminut Pierre Lallemet Yhdysvalloissa vuonna 1866. Venäjän kielessä sana "velosiped" tarkoittaa kuitenkin edelleen kaikkia polkupyöriä, myös nykyaikaisia.
Englantilaiset nimitykset "ordinary" ja "penny-farthing" annettiin velosipedistä parannetuille malleille, joissa etupyörä oli huomattavasti suurempi kuin takapyörä. Tähän hieman hullunkuriseltakin näyttävään pyörämalliin päädyttiin, koska polkupyörän saattoi saada kulkemaan nopeammin sillä perusteella, että iso pyörä kulkee yhdellä kampikierroksella pidemmän matkan kuin pieni. Nopeuden havaittiin olevan hyödyksi etenkin kilpailukäytössä.
Ennen 1880-lukua polkupyörää kutsuttiin Suomessa velosipediksi, velocipediksi, pikarattaaksi, polkurattaaksi tai pikakulkuriksi. Viron kielessä polkupyörä on "jalgratas" tai "jalgrats", . Vaikka sanaa käytettiin jo ennen vuotta 1886, valokuvaaja, kirjailija, kääntäjä ja toimittaja I. K. Inha mainitaan yleensä "polkupyörä"-sanan keksijänä. Inha matkusti erikoisvalmisteisella polkupyörällä kuvausmatkoillaan ja välitti englantilaisia polkupyöriä myytäväksi 1880-luvulla.
Turvapolkupyörä
Turvapolkupyörä on ensimmäinen nykyaikaisen kaltainen polkupyörä, jonka kehitti englantilainen John Starley vuonna 1885 velosipedin tilalle.
Turvapolkupyörän polkimet eivät olleet enää etupyörään kiinteästi kiinnitettyjä, vaan polkimet kiinnitettiin polkupyörän runkoon, josta voima siirrettiin hammasrattain ja ketjuvedolla takapyörälle. Tämä teki ajamisesta ja tasapainon säilytämisestä helpompaa. Myös molemmat pyörät olivat suunnilleen saman kokoisia, jolloin ajajan jalat ylettyivät maahan saakka. Tämä teki liikkeelle lähdöstä ja pysähtymisestä turvallisempaa, minkä vuoksi pyörää alettiin kutsua turvapolkupyöräksi. Ilman kumitäytteisiä pyöriä polkupyörät olivat olleet ”luidentäristäjiä” sen aikaislla huonokuntoisilla teillä. John Boyd Dunlop keksi polkupyörän ilmatäytteisen renkaan vuonna 1887. Ilmatäytteisen renkaan avustuksella turvapolkupyörästä kehittyi kymmenessä vuodessa maailmanlaajuisesti polkupyörän perusmalli.
Starley oli käyttänyt jo aiemmin tuotenimeä Rover valmistamissaan pyörissä, ja muutti vuonna 1896 yhtiönsä nimen muotoon The Rover Cycle Company Ltd. Yhtiö aloitti jo vuonna 1904 myös Rover-autojen tuotannon.
Turvapolkupyörällä oli odottamaton seuraus naisten vapautusliikkeelle. Velosipedilla eivät naiset saaneet tai hameen kanssa voineet pyöräillä, mutta turvapolkupyörällä se jo onnistui hameenkin kanssa. Laajempi kamppailu naisten oikeuksien puolesta alkoi, kun naiset pääsivät suuremmalla joukolla liikkeelle turvapolkupyörällä ja saivat nauttia uudenlaisesta vapaudesta. Jo vuonna 1895 ensimmäinen nainen, Annie Kopchovsky (1870–1947), joka tunnetaan paremmin nimellä Annie Londonderry, ajoi maailman ympäri polkupyörällä. Matka kesti 15 kuukautta. Suurta pahennusta aiheutti se, että hän ajoi suuren osan matkasta pukeutuneena väljiin housuihin.
Yours Truly, Johnny Dollar
Yours Truly, Johnny Dollar oli yhdysvaltalainen jännityskuunnelmasarja, jota CBS esitti 11. helmikuuta 1949 ja 30. syyskuuta 1962 välisenä aikana. Sarjan päähahmona oli freelance-vakuutusetsivä Johnny Dollar, jota esitti radioimattomat pilottijaksot mukaan lukien vuosien varrella kahdeksan eri näyttelijää. Kaikkiaan jaksoja tehtiin 811 kappaletta, joista yli 700 on säilynyt.
"Yours Truly, Johnny Dollar" ja samana päivänä päättynyt "Suspense" olivat päättyessään Yhdysvaltojen ainoat valtakunnallisissa verkoissa esitetyt radiokuunnelmasarjat.
Kintterönsuon aarnimetsä
Kintterönsuon aarnimetsä on luonnonsuojelulailla (20.12.1996/1096 muu luonnonsuojelualue: yksityinen luonnonsuojelualue, luonnonsuojelu yksityiselle kuuluvalla alueella 24 §) perustettu luonnonsuojelualue Hollolassa. Sen pinta-ala on kolme hehtaaria. Se sijaitsee osittain Kintterönsuolla ja sen länsipuolella, Messiläntien itäpuolella Televisiotien risteyksen pohjoispuolella. Kintterönsuo, joka ei pääosiltaan kuulu Kintterönsuon aarnimetsään, on korpirämettä ja isovarpuista rämettä.
Alueelle pääsee maantietä pitkin Messiläntietä, jota kuljetaan Televisiotien risteyksen kohdalle.
Kintterönsuo kuuluu Lahden seudulla eloperäisiä maalajeja edustavana yhdessä Linnaistensuon, Luhdanjoen laakson ja Kilpiäistenpohjan kanssa merkittävimpiin turvealueisiin.
Skvaleeni
Skvaleeni (CH) on eliöissä luonnollisesti esiintyvä hiilivety ja triterpeeni. Ensimmäisen kerran skvaleenia eristettiin haikalojen maksaöljystä. Myöhemmin yhdistettä löydettiin myös rotan maksasta ja hiivoista. Skvaleenia on runsaasti myös eräissä kasvien siemenissä ja öljyissä , kuten amarantissa ja oliiviöljyssä.
Skvaleenin biosynteesi kahdesta farnesyylipyrofosfaattimolekyylistä tapahtuu kahdessa vaiheessa. Kumpaakin vaihetta katalysoi skvaleenisyntaasientsyymi. Biosynteesin ensimmäisessä vaiheessa kahdesta farnesyylipyrofosfaattimolekyylistä muodostuu välituote nimeltään preskvaleenipyrofosfaatti. Toisessa vaiheessa preskvaleenipyrofosfaatti hajoaa spontaanisti ja rakenne järjestyy uudelleen skvaleenimolekyyliksi.
Skvaleeni on kaikkien steroidien esiaste. Skvaleenista muodostuu lanosterolia, josta steroidit kehittyvät. Lanosterolista eliöiden entsyymit muokkaavat muun muassa kolesterolia.
Skvaleeni on steroidisynteesin välituote ja runsaasti skvaleenia sisältävien tuotteiden kuten oliiviöljyn käyttäminen voi nostaa veriseerumin kolesteroliarvoja. Skvaleenin on todettu myös olevan antioksidantti ja ehkäisevän siten rintasyöpää.
Haastava käytös
Haastava käytös on sosiaalisesti hyväksymätön yksilön stressin purkautumisen muoto, joka kestollaan, toistuvuudellaan ja voimakkuudellaan aiheuttaa turvallisuusriskin henkilölle itselleen tai muille, tai käytöstä, joka vakavasti rajoittaa tavanomaista yhteisöllistä toimintaa. Tyypillisiä haastavan käytöksen muotoja ovat itsetuhoinen käyttäytyminen (itsensä lyöminen, pään takominen, pureminen, viiltely), aggressiivinen käyttäytyminen (toisten lyöminen, huutaminen, sylkeminen, potkiminen), normeihin sopimaton käyttäytyminen (julkinen itsetyydytys, vastentahtoinen lähentely, yhteisön normien rikkominen), ilkivaltaisuus (omien tai toisten tavaroiden rikkominen, hävittäminen tai varastelu), kiusaaminen sekä joskus myös stereotyyppinen käytös, kuten matkiminen. Haastava käytös saattaa liittyä autismiin, kehitysvammaisuuteen, dementiaan, psykoosiin, uhmaikään tai murrosikään. Haastavaa käytöstä voi esiintyä stressin yhteydessä kaikissa ikäryhmissä ja yhteisöissä.
Haastava käytös voidaan nähdä stressinpurkautumisprosessina, jossa on neljä vaihetta:Usein tarvitaan monia stressitekijöitä laukaisemaan haastava käytös. Analysoimalla haastavaan käytökseen johtavan stressin syntyä ja prosessia voidaan ennakoida ja ehkäistä haastavan käytökseen johtavien tilanteiden kehittymistä. Käyttämällä tilanteeseen sopivia toimintatapoja laukaisuvaiheen ennakointiin, opettamalla ja käyttämällä sopivia stressinhallinta tekniikoita, korvaamalla laukaisuvaiheen käyttäytymistä sosiaalisesti hyväksytyllä tavalla voi toimia palkitsemalla toivottua käytöstä. Käyttäytymisen hallintaan on kehitetty erilaisia erityiskasvatuksen menetelmiä. Näitä ovat haastavan käyttäytymisen korvaaminen merkityksellisellä käyttäytymisellä (ABA, "applied behaviour analysis"), seuraamuksellinen kasvatus ("operant conditioning") ja positiivisen käyttäytymisen tukeminen ("positive behaviour support").
Marié Digby
Marié Christina Digby (s. 16. huhtikuuta 1983) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa YouTubessa paljon huomiota herättäneestä Rihannan kappaleen "Umbrella" akustisesta versiosta. Hänellä on levytyssopimus Disneyn Hollywood Recordsin kanssa.
Digby, jonka äiti on japanilainen ja isä on irlantilaisamerikkalainen, on vanhin kolmesta sisaruksesta. Hänen sisaruksensa ovat Naomi (s. 12. joulukuuta 1985) ja Erina (s. 8. elokuuta 1987). Hän alkoi kirjoittaa kappaleita lukion aikana Los Angelesissa, Kaliforniassa. Digbyn opiskellessa vielä Kalifornian yliopistossa, hän nousi julkisuuteen voitettuaan 2004 Pantene Pro-Voice -kilpailun laulullaan "Miss Invisible". Pääpalkintona oli työskentely ammattilaistuottajan kanssa albumilla, 5000 dollaria ja esiintyminen lavalla muiden huippuesiintyjien kanssa.
Badr Hari
Badr Hari (, s. 8. joulukuuta 1984 Amsterdam, Alankomaat) on hollantilais-marokkolainen raskaansarjan potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut kerran K-1:n raskaansarjan mestaruuden.
Hari aloitti potkunyrkkeilyn harjoittelemisen 7-vuotiaana entisen maailmanmestarin Mousid Akamranen opissa. Teini-ikäisenä Hari harjoitteli Mohammed Ait Hassoun opissa Sitan Salissa. Sitan vaihteassa sijaintiaan Rotterdamiin, Hari liittyi Chakuriki saliin 16- vuotiaana vuonna 2000 Thom Harinckin oppeihin, jonka aikana hän nousi potkunyrkkeilyn parhaimmistoon. Hävittyään ottelunsa Stefan Lekolle It's Showtime tapahtumassa Hari halusi kertoa kommenttinsa hollantilaisyleisölle, jotka vain solvasivat häntä puheen aikana. Hari katsoi yleisön olleen epäkiitollisia ja päätti sittemmin edustaa Marokkoa. Hän siirtyi Mike's Gym salin seuraan vuonna 2005 ja voitti K-1:n raskaansarjan mestaruuden vuonna 2007.
Hari on kokeillut kerran vapaaottelemista, jossa hän hävisi latvialaiselle Igor Kirsisille 12. toukokuuta 2002 käydyssä ottelussa.
Vuonna 2011 Hari ilmoitti lopettavansa potkunyrkkeilyn ja kohtasi viimeisessä ottelussaan tammikuussa 2012 Gökhan Sakin. Ottelun jälkeen hän aikoo siirtyä Yhdysvaltoihin keskittyäkseen ammattinyrkkeilyyn.
Judon maailmanmestaruuskilpailut
Judon maailmanmestaruuskilpailut ovat kansainvälisen judoliiton järjestämät judon merkittävimmät arvokilpailut yhdessä olympialaisten judoturnauksen kanssa. Ensimmäiset miesten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tokiossa 1956 ja ensimmäiset naisten kilpailut New Yorkissa 1980. Vuodesta 1987 lähtien naiset ja miehet ovat kilpailleet samoissa kilpailuissa. MM-kilpailut järjestettiin aiemmin kahden vuoden välein, vuodesta 2010 lähtien olympiavuosia lukuun ottamatta joka vuosi. Vuodesta 1994 lähtien on järjestetty lisäksi MM-joukkuekilpailu. Se järjestettiin neljän vuoden välein vuoteen 2006, jonka jälkeen tapahtumasta tuli jokavuotinen.
Naoufal Benazzouz
Naoufal Benazzouz (s. 25. toukokuuta 1979 Al Hoceima, Marokko) on marokkolais-ranskalainen raskaansarjan potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut muun muassa neljäkertaa Marokon potkunyrkkeilyn mestaruuden, sekä kerran Euroopan-mestaruuden vuonna 2002.
Tarhaorvokki
Tarhaorvokki on kesäkukkien ryhmä. Ne on jalostettu risteyttämällä hybrideitä keto-orvokista ja muista orvokkilajeista, ja niihin viitataan usein lajinimellä "Viola" × "wittrockiana". Ne ovat kaksivuotisia kasveja, jotka kukkivat kylvämistä seuranneen kylmän kauden jälkeen. Taimitarhoilla ne kylvetään tammikuussa ja myydään kukkivina taimina alkukesästä. Kotipuutarhassa ne kylvetään siemenistä loppukesällä, suojataan talveksi ja kukkivat seuraavana kesänä.
Tarhaorvokin kukassa on viisi terälehteä. Kaksi ylimmäistä menee osaksi päällekkäin. Sivulle osoittavat terälehdet tulevat osaksi näiden eteen, ja alimmainen on muita isompi. Kolmessa alimmassa terälehdessä on usein tummia alueita, jotka joko osoittavat kohti kukan hetiötä kuten keto-orvokillakin, tai muodostavat erillisen "naamakuvion". Kukan halkaisija on tyypillisesti 3-8 cm. Lehdet ovat munuaisenmuotoiset, aaltoreunaiset.
Daniel Gonzalez
Daniel Gonzalez (1980 – 9. elokuuta 2007) oli brittiläinen rikollinen, joka tappoi neljä ihmistä teräasein syyskuussa 2004 ja lisäksi yritti tappaa kaksi.
Gonzalez asui tekojensa aikaan äidin luona. Hän käytti suurimman osan vapaa-ajastaan PlayStationin ja kauhuelokuvien parissa. Hänellä ei ollut työtä eikä mainittavaa sosiaalista elämää. Hän myös käytti runsaasti alkoholia ja huumeita. Gonzalez oli jo lapsena herättänyt huomiota sopimattomalla käyttäytymisellään ja vuonna 1998 hänen ollessaan 18-vuotias hän joutui sairaalaan, jossa hänellä diagnosoitiin paranoidinen skitsofrenia. Gonzales kuitenkin lopetti lääkkeiden syömisen.
Gonzalezin tekemät neljä murhaa kohdistuivat täysin tuntemattomiin ihmisiin ja tapahtuivat kolmen päivän aikana. Gonzalezin hoidosta aiemmin vastanneen mielenterveyssäätiön mukaan skitsofrenialla ei ollut suoraa yhteyttä hänen rikoksiinsa. Äiti sen sijaan syytti rikoksista huonoa hoitoa. Gonzalez sai murhista kuusi elinkautista. Vaikka hänet katsottiin syyntakeiseksi eli järjissään olleeksi, hänet määrättiin suorittamaan rangaistuksensa Broadmoorin mielisairaalassa. Gonzalez teki lopulta itsemurhan vankeusaikanaan.
Freddy Krueger oli Gonzalezin esikuva. Gonzalezin tavoitteena oli ollut alun perin tappaa ainakin kymmenen ihmistä.
Marxin kosto
Marxin kosto ("Marx's revenge") on 2002 ilmestynyt Meghnad Desain teos Karl Marxin ideologisista opeista ja niiden tulkinnasta. Desai käsittelee siinä myös valtiokeskeisen sosialismin historiaa sekä Marxin ajatusten taustaa.
Kangaskarhunsammal
Kangaskarhunsammal ("Polytrichum juniperinum") kasvaa kuivilla paikoilla. Sen lehtien reunat ovat käänteiset ja lehtien yläpinta on kiiltävä. Sen erottaa karvakarhunsammalesta siitä, että sillä ei ole kärkikarvaa. Kangaskarhunsammalella on juurtumahapsia vain verson tyvellä, kun taas rämekarhunsammalen verso on kokonaan huovastoinen.
Rita Wilden
Rita Wilden (o.s. Jahn, s. 9. lokakuuta 1947 Leipzig, Sachsen, Saksa) on entinen saksalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Rita Wilden osallistui arvokisoihin ensimmäisen kerran tyttönimellään Jahn Méxicon 1968 olympialaisissa, joissa hän sijoittui kuudenneksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 43,6 ja karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä ajalla 24,0. Avioitumisensa jälkeen hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hopeaa 4 × 100 metrillä ajalla 44,0. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hänen paras saavutuksensa oli kuudes sija 200 metrin juoksussa ajalla 23,6.
Münchenin 1972 olympialaisissa Wilden saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 51,21 ja pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.26,5. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 50,88 ja 4 × 400 metrillä viidennen sijan ajalla 3.27,9. Arvokisauransa hän päätti Montréalin 1976 olympialaisiin, joissa hän sijoittui 4 × 400 metrillä viidenneksi ajalla 3.25,71 ja karsiutui 400 metrin juoksun välierissä ajalla 51,82.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Rita Wilden voitti 400 metrillä kultaa Münchenissä 1976 ajalla 52,26. Lisäksi hän voitti sekä 4 × 1 kierroksen (1.24,1) että 4 × 2 kierroksen viestissä (3.10,4) kultaa Grenoblessa 1972 (kierroksen pituus 180 metriä) ja 4 × 1 kierroksen viestissä kultaa Rotterdamissa 1973 ajalla 1.24,15 (kierroksen pituus 170 metriä). Hän saavutti 4 × 2 kierroksen viestissä EM-hallihopeaa Katowicessa 1975 ajalla 2.47,3 (kierroksen pituus 160 metriä).
Rämekarhunsammal
Rämekarhunsammal ("Polytrichum strictum") kasvaa nimensä mukaisesti rämemättäissä. Sen lehtien reunat ovat kääntyneet lehden päälle, ja lehti on yläpinnalta kiiltävä. Lehden reunoissa ei ole hampaita eikä kärjessä karvaa. Rämekarhunsammalella on juurtumahapsia koko varren matkalla.
Ellen Streidt
Ellen Streidt (o.s. Stropahl, s. 27. heinäkuuta 1952 Wittstock, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen itäsaksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Ellen Streidt osallistui arvokisoihin ensimmäisen kerran tyttönimellään Stropahl Helsingin EM-kilpailuissa 1971 ja saavutti hopeaa 4 × 100 metrin viestijoukkueen ankkurina ajalla 43,6 sekä seitsemännen sijan 200 metrin juoksussa ajalla 23,6. Hän sivusi kesäkuussa 1972 Potsdamissa 100 metrin juoksun maailmanennätystä 11,0. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi 200 metrin juoksussa ajalla 22,75 ja karsiutui 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 11,48.
Rooman EM-kilpailuissa 1974 Ellen Streidt voitti kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.25,2 (hän juoksi ankkuriosuuden) ja saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 50,69. Arvokisauransa hän päätti Montréalin 1976 olympialaisiin, joissa hän voitti 4 × 400 metrillä kultaa maailmanennätysajalla 3.19,23 (hän juoksi kolmannen osuuden) ja saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 50,55 vain 0,01 sekuntia Suomen Pirjo Häggmania nopeampana.
Juoksu-uransa jälkeen Ellen Streidt avioitui kymmenottelija Eberhard Wendlandin kanssa.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2007
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2007 pelattiin Dundalkissa, Irlannissa 15.-21. huhtikuuta 2007. Kisoihin osallistui ensimmäistä kertaa myös Mongolian jääkiekkomaajoukkue. Turnauksen kaksi parasta nousivat 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2008.
Tomi Pakarinen
Tomi Pakarinen (s. 31. lokakuuta 1969 Sippola) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Pakarinen aloitti uransa kaudella 1987 kasvattajaseuransa Myllykosken Pallossa joukkueen pelatessa vielä I divisioonassa. Hän oli nostamassa joukkuetta Veikkausliigaan kauden 1991 päätteeksi. Kaudella 1992 Pakarinen voitti MyPan kanssa Suomen Cupin, mutta ei pelannut yhtään liigaottelua. Kaudet 1993–1996 hän pelasi alemmilla sarjatasoilla FC MyPassa ja Kotkan Työväen Palloilijoissa.
Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa Pakarinen teki lopulta TP-Seinäjoessa kaudella 1997. Kauden 1998 hän edusti Rovaniemen Palloseuraa ennen paluutaan MyPaan, jossa hän saavutti kolme peräkkäistä SM-pronssia vuosina 1999–2001. Viiden pääsarjakauden aikana Pakarinen pelasi 112 ottelua ja teki kaksi maalia. Hänet on valittu Veikkausliigan legendaksi.
Pääsarjauransa jälkeen Pakarinen on pelannut alemmilla sarjatasoilla FC Kuusankoskessa, Rakuunoissa, Peli-Karhuissa ja KTP:ssä.
Christina Lathan
Christina Lathan (o.s. Brehmer, s. 28. helmikuuta 1958 Altdöbern, Brandenburg, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen itäsaksalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Christina Lathan, silloiselta sukunimeltään Brehmer, juoksi 18-vuotiaana toukokuussa 1976 Dresdenissä 400 metrin juoksun maailmanennätyksen 49,77 s. Se oli ensimmäinen 50 sekunnin alitus sähköajanotolla. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa maailmanennätysajalla 3.19,23. Hän juoksi viestissä ankkuriosuuden. Samoissa kisoissa hän saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 50,51.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Brehmer voitti 4 × 400 metrillä kultaa ajalla 3.21,2 (hän juoksi kolmannen osuuden) ja saavutti 400 metrillä hopeaa ajalla 50,38. Vuonna 1980 hän avioitui pikajuoksija Siegmar Lathanin kanssa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti 4 × 400 metrillä kolmannen osuuden juoksijana hopeaa ajalla 3.20,4 sekä 400 metrillä pronssia ajalla 49,66.
Christina ja Siegmar Lathanin avioliitto päättyi myöhemmin eroon.
B'nai Jeshurun
B'nai Jeshurun on Manhattanin Upper West Sidessä New Yorkissa sijaitseva synagoga, joka edusti aiemmin konservatiivijuutalaisuutta, mutta on nyt sitoutumaton. Se perustettiin vuonna 1825, on New Yorkin toinen synagoga ja kolmanneksi vanhin aškenasisynagoga Yhdysvalloissa.
Onnenonkija
Onnenonkija voi tarkoittaa:
Labroidei
Labroidei on ahvenkalojen alalahko, johon luetaan kuusi heimoa, joista tunnetaan noin 2300 lajia. Nimensä alalahko on saanut huulikalojen heimon (Labridae) mukaan. Suurin heimoista on kuitenkin kirjoahvenet (Cichlidae). Kirjoahvenet ovat makean veden kaloja, muut heimot merikaloja.
Alalahkon heimoja yhdistävät leuan rakennepiirteet. Alalahkon rajaamisesta on esitetty eri näkemyksiä. Jotkut tutkijat sisällyttäisivät siihen vain kolme heimoa, huulikalat, papukaijakalat ja huulikot.
Ann Heberlein
Ann Helen Heberlein (s. 22. kesäkuuta 1970) on ruotsalainen teologian tohtori, keskustelija, kolumnisti ja yliopistonlehtori. Hän käsittelee etiikkaa väitöskirjassaan "Kränkningar och förlåtelse: en etisk studie med hänsyn till föreställningar om offer, förövare, skuld och ansvar".
Heberlein julkaisi jatko-opiskeluaikanaan teoksen "Den sexuella människan, etiska perspektiv" (2004), josta tuli suuri menestys. Hän väitteli seuraavana vuonna tohtoriksi Lundin yliopistosta. Sittemmin hän on omistautunut urallaan laajasti syyllisyyskäsitteelle, jota hän pohtii paitsi kirjassaan "Det var inte mitt fel" (2008) myös lehtikirjoituksissaan. Kirjoituksissaan hän tuo usein esiin liberaaliteologisia näkemyksiä. Hän kirjoittaa kolumneja useisiin lehtiin ja on lisäksi tehnyt kirjaesittelyjä "Sydsvenska Dagbladetiin". Heberlein on määräaikainen yliopistolehtori Lundin yliopiston Teologian ja uskontotieteiden keskuksessa.
Elokuussa 2008 Heberlein erosi Ruotsin kirkosta, koska hän oli esimerkiksi sitä mieltä, että kirkosta on tullut pinnallinen eikä se enää uskalla puhua Jumalasta, Jeesuksesta, synnistä ja anteeksiannosta.
Käsitellessään väitöskirjassaan " Kränkningar och förlåtelse" syyllisyyttä ja anteeksiantamusta Heberlein on osoittanut, että toisin kuin perinteisesti katsotaan, anteeksiantamus ei ole välttämättömyys eikä sen vaatiminen loukkauksen kohteeksi joutuneelta, siis uhrilta, olekaan aina hyväksi, erityisesti silloin, kun kyse on vakavista rikkomuksista, kuten pahoinpitelystä, raiskauksesta mutta myös kiusaamisesta.
Teoksessaan "Det var inte mitt fel" (2008, suom. "Se ei ollut minun vikani") Heberleinin käsittelee vastuuta ja erityisesti sen välttelyä. Yhteiskunnallinen ilmapiiri mahdollistaa ja kannustaa Heberleinin mukaan joukkopakoon vastuusta, jolloin ihminen etsii syytä itsensä ulkopuolelta ja asettuu uhrin rooliin.
Tammikuussa 2009 ilmestyneessä teoksessaan "Jag vill inte dö, jag vill bara inte leva" (suom. "En tahdo kuolla, en vain jaksa elää".) Heberlein kertoo omasta elämästään, muun muassa kamppailustaan bipolaarisen mielialahäiriön kanssa. Vaikka häntä voi ulkoisesti pitää väitöskirjansa, yliopistouransa ja saamansa julkisuuden ansiosta menestyneenä, tavallinen arkielämä on hänelle usein haaste
Raelene Boyle
Raelene Ann Boyle (s. 24. kesäkuuta 1951 Coburg, Victoria, Australia) on entinen australialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Raelene Boyle saavutti 17-vuotiaana olympiahopeaa 200 metrin juoksussa Méxicon 1968 olympialaisissa ajalla 22,7 s. Samoissa kisoissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 11,1 s sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 43,4 s. Münchenin 1972 olympialaisissa hän saavutti hopeaa sekä 100 metrillä (aika 11,23 s) että 200 metrillä (22,45 s). Molemmissa loppukilpailuissa hän hävisi Itä-Saksan Renate Stecherille. Viestijuoksussa Australian joukkue sijoittui kuudenneksi ajalla 43,61 s. Montréalin 1976 olympialaisissa Boyle sijoittui 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,23 s ja 200 metrin välierässä hänet hylättiin kahden vilppilähdön vuoksi. Viestissä tuloksena oli viides sija ajalla 43,18 s. Moskovan 1980 olympialaisiinkin hänet valittiin mutta hän jäi vapaaehtoisesti kisoista pois.
Kansainyhteisön kisoissa Boyle voitti kultaa 100:lla, 200:lla ja 4 × 100 metrillä sekä Edinburghissa 1970 että Christchurchissa 1974. Lisäksi hän voitti kultaa 400 metrin juoksussa Brisbanessa 1982.
Boyle sairastui 1990-luvulla rintasyöpään ja myi olympiamitaleitaan rahoittaakseen hoitoaan.
Sydsvenskan
Sydsvenskan (SDS), myös "Sydsvenska Dagbladet" tai "Sydsvenska Dagbladet Snällposten", on Malmössa päivittäin ilmestyvä sanomalehti, joka on perustettu 1848. Lehteä julkaisee SDS-koncernen, joka kuuluu Bonnier-konserniin.
Lehti määrittelee itsensä "riippumattoman liberaaliksi". Lehden päätoimittaja ja vastaava julkaisija oli Peter Melin äkilliseen 13. helmikuuta 2008 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Uudeksi päätoimittajaksi valittiin elokuusta 2008 alkaen Daniel Sandström. Lokakuusta 2005 on politiikan toimituksen päätoimittaja ollut Heidi Avellan.
Lehden levikki on keskimäärin 146 200 (helmikuu 2009).
Lehden pääasiallista levikkialuetta ovat Malmö, Lund, Kävlinge, Lomma, Burlöv, Staffanstorp, Svedala, Vellinge ja Trelleborg. Sillä alueella se on hallitsevassa asemassa, etenkin sen jälkeen kun sen merkittävin kilpailija Arbetet lakkautettiin 2000.
Italian ympäriajo 2004
Italian ympäriajo 2004 oli järjestyksessään 87. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Kilpailu alkoi Genovasta 8. toukokuuta ja päättyi Milanoon 30. toukokuuta 2004. Reitin pituus oli 3 424 kilometriä.
Damiano Cunego voitti kilpailun runsaan kahden minuutin erolla Serhi Hontšariin, Gilberto Simoni oli kolmas. Pistekilpailun voitti yhdeksän etappia voittanut Alessandro Petacchi. Parhaan mäkimiehen palkinnon sai Fabian Wegmann.
Jennifer Lamy
Jennifer Lamy (s. 28. helmikuuta 1949 Wagga Wagga, Uusi Etelä-Wales, Australia) on entinen australialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Lamy saavutti 19-vuotiaana olympiapronssia 200 metrin juoksussa Méxicon 1968 olympialaisissa ajalla 22,8 s. Hänen edelleen sijoittuivat puolalainen Irena Szewińska sekä 17-vuotias australialainen Raelene Boyle. Samoissa kisoissa Lamy sijoittui 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 43,4 s.
Kansainyhteisön kisoissa Lamy voitti viestijuoksussa kultaa Kingstonissa 1966, Edinburghissa 1970 ja Christchurchissa 1974.
Boom Boom Pow
Boom Boom Pow on Black Eyed Peasin albumin The E.N.D. ensimmäinen single. Suomessa single julkaistiin digitaalisesti promona 17. maaliskuuta 2009 ja myöhemmin virallisena singlenä maaliskuun 30. 2009
Singlen musiikkivideo julkaistiin 18. huhtikuuta 2009.
Silvia Chivás
Silvia Chivás Baro (s. 10. syyskuuta 1954 Havanna, Kuuba) on entinen kuubalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Silvia Chivás saavutti 17-vuotiaana Münchenin 1972 olympialaisissa pronssia sekä 100 metrin juoksussa ajalla 11,24 s että 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 43,36 s. Viestissä hän juoksi ankkuriosuuden. Montréalin 1976 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä tehtyään tasaista työtä: ensimmäisissä alkuerissä aika 11,43 s, toisissa alkuerissä 11,42 s sekä välierissä 11,43 s. Viestissä Kuuban joukkue karsiutui alkuerissä ajalla 44,29 s.
Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa Chivás voitti kultaa 100:lla, 200:lla ja 4 × 100 metrillä sekä Maracaibossa 1973 että Xalapassa 1977. Myös Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Medellínissä 1978 hän voitti kolme kultamitalia. Universiadeissa hän voitti kultaa 200 metrillä Sofiassa 1977.
Guadalupen neitsyt
Guadalupen neitsyt on nimi, joka viittaa Neitsyt Mariaan, jonka uskotaan ilmestyneen vuonna 1531 Guadalupessa Meksikossa. Tarinan mukaan Neitsyt Maria ilmestyi intiaanimiehelle Méxicon lähistöllä ja puhutteli tätä nahuatlin kielellä. Guadalupen neitsyen merkitys oli kristityille intiaaneille suuri ja hänestä tuli Meksikon tärkein pyhimys. Nykyään Guadelupen neitsyt on Rooman jälkeen eniten vierailtu kristittyjen pyhiinvaelluskohde. On arvioitu, että vuosittain siellä vierailee noin 20 miljoonaa pyhiinvaeltajaa.
Se ei ollut minun vikani
Se ei ollut minun vikani () on etiikan tutkijan ja teologin Ann Heberleinin vuonna 2008 ilmestynyt teos, jossa hän pohtii syyllisyyttä ja vastuuta. Teos ilmestyi suomeksi 2009 Atenan kustantamana.
Heberlein sanoo nykyihmisten vierittävän syyllisyyden omista vajavaisuuksistaan ja epäonnistumisistaan muiden niskoille. Kun ihminen epäonnistuu, päästäkseen vastuusta hän etsii syytä itsensä ulkopuolelta ja asettuu uhrin rooliin. Ihmisellä ei kuitenkaan ole vain oikeuksia vaan myös velvollisuuksia, ja velvollisuuksista merkittävin on vastuu omasta elämästä, omista valinnoistaan ja teoistaan ja suhteistaan lähimmäisiinsä ja ihmiskunnan tulevaisuudesta.
Vastuun pakoilun ilmentymänä hän nostaa esille sen, että kiusaajia surkutellaan mutta uhri unohdetaan. Koulumaailmassa huomio keskittyy riidanhaastajiin ja opiskelijat syyttävät opettajia epäonnistumisistaan. Työelämässä laiskureita palkitaan, jotta he jaksaisivat innostua parempiin suorituksiin, mutta ahkerat ja vastuuntuntoiset jäävät taka-alalle. Curling-vanhemmat keskittyvät lapsiinsa liikaa ja saavat nämä uskomaan, ettei elämässä ole lainkaan rajoituksia vaan kaikki on mahdollista. Kusipäät saavat kaiken huomion, kilttejä vastuunkantajia ei kukaan huomaa.