hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yhdystie 2660
Yhdystie 2660 on kolmen kilometrin pituinen tie joka kulkee Porin Isosannalta saman kaupungin alueella sijaitsevaan Hyvelään. Tie on osa vanhaa Valtatien 8 ja E8:n linjausta.
Tie saa alkunsa Valajankadun, Hyväntuulentien ja Vanhasahankadun kiertoliittymästä Isosannasta, ensi alkuun tie kulkee noin puoli kilometriä jonka jälkeen se ylittää Itäpitkäkadun sillan, sitten tie jatkuu pohjoiseen päin suorana tienä noin kilometrin verran jonka yhteydessä se sivuaa lännen puolelta Hyvelänviikin ja idän puolelta Toejoen kaupunginosat, sen jälkeen tie ohittaa Lounatuulentien ja Hyveläntien risteyksen, sitten tie jatkuu noin puoli kilometriä jonka jälkeen se ohittaa Hyvelänraitin, sen jälkeen tie jatkuu vielä noin puolen kilometrin verran jonka jälkeen se päättyy Valtatien 8 ja E8:n risteykseen.
Franz Vorrath
Franz Vorrath (s. 9. heinäkuuta 1937) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Franz Hengsbach Essenin hiippakuntaan 26. heinäkuuta 1962, ja hänet nimitettiin Essenin vihkipiispaksi ja Vicus Ateriin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi Hubert Luthe, jota avustivat Wolfgang Große ja Franz Grave.
Málaga-Centro-Alamedan rautatieasema
Málaga-Centro-Alameda on lähijunien asema Málagan kaupungissa Andalusiassa Etelä-Espanjassa. Se on Málagan Cercanías-lähijunajärjestelmän molempien linjojen (C-1 ja C-2) pääteasema. Asema on avattu vuonna 1976 ja se on kokonaan maanalainen.
Ludger Schepers
Ludger Schepers (s. 18. huhtikuuta 1953 Oberhausen) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Essenin hiippakuntaan Franz Hengsbach 2. maaliskuuta 1979. Hänet nimitettiin Essenin vihkipiispaksi ja Neapolis in Proconsularin titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Felix Genn, jota avustivat Franz Grave ja Franz Vorrath.
Felix Genn
Felix Genn (s. 6. maaliskuuta 1950) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Trierin hiippakuntaan Bernhard Stein 11. heinäkuuta 1976. Hänet nimitettiin Trierin vihkipiispaksi ja Uzaliksen titulaaripiispaksi 16. huhtikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hermann Josef Spital, jota avustivat Franz-Josef Hermann Bode ja Alfred Kleinermeilert.
Genn sai 4. huhtikuuta 2003 nimityksen Essenin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. heinäkuuta. Hänet nimitettiin 19. joulukuuta 2008 Münsterin piispaksi, joksi hänet asetettiin 29. maaliskuuta 2009.
Julius Angerhausen
Julius Angerhausen (3. tammikuuta 1911 – 22. elokuuta 1990) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Münsterin hiippakuntaan Clemens August von Galen, ja hänet nimitettiin Essenin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Eminentianan titulaaripiispaksi 27. tammikuuta 1959. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franz Hengsbach, jota avustivat Charles Msakila ja Michael Keller.
Angerhausen osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 1. maaliskuuta 1986.
Hubert Luthe
Hubert Luthe (22. toukokuuta 1927 Lindlar – 4. helmikuuta 2014 Essen) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kölnin arkkihiippakuntaan Josef Frings 2. heinäkuuta 1953. Hän sai 28. lokakuuta 1969 nimitykset Kölnin vihkipiispaksi sekä Egabron titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Höffner, jota avustivat Johann Wilhelm Cleven ja Augustinus Frotz. Luthe nimitettiin Essenin piispaksi 18. joulukuuta 1991 ja asetettiin virkaan 2. helmikuuta 1992. Hän jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 22. toukokuuta 2002.
Batman: Year One
Batman: Year One on 18. lokakuuta 2011 suoraan DVD:lle julkaistu animaatioelokuva. Se perustuu Frank Millerin ja David Mazzucchellin tekemään sarjakuvaan "". Elokuvan ohjasivat Sam Liu ja Lauren Montgomery. Käsikirjoituksesta vastasi Tab Murphy. Elokuvan pääosissa ovat muun muassa Bryan Cranston, Benjamin McKenzie, Eliza Dushku ja Alex Rocco.
Batman: Year One on kahdestoista peräkkäinen elokuva Warner Premieren ja Warner Bros. Animationin tuottamista DC universumin alkuperäisistä animaatioelokuvista, jonka aloitti vuonna 2007.
Bruce Wayne on palannut takaisin Gotham Cityyn ja aloittaa elämänsä Batmanin roolissa. Sitä ennen kaupunkiin on saapunut uusi poliisi, luutnantti James Gordon. Hän huomaa kaupungin olevan pahasti korruptoitunut, ja jossa poliisit tuntuvat tekevän mitä haluavat. Lisäksi Gothamin poliisilaitoksen päällikkö Loeb ottaa lahjuksia vastaan Carmine Falconelta, kuten myös etsivä Flass tekee rahaa laittomien salakuljetusten myötä. Batmanin saavuttua kuvioihin mukaan hän alkaa aiheuttaa harmia Falconen liiketoiminnalle. Samalla Gordon saa selville lahjusjupakan ja vie asian oikeuteen.
Kungfutsen rauhanpalkinto
Kungfutsen rauhanpalkinto () on rauhanpalkinto, joka jaettiin ensi kertaa vuonna 2010. Palkinnon sai Taiwanin varapresidentti Lien Chan. Palkinnonjakotilaisuus on päivää ennen kuin Nobelin rauhanpalkinto jaetaan.
Vuoden 2011 palkinnon saajaehdokkaiksi nimettiin Venäjän presidentti Vladimir Putin, Saksan liittokansleri Angela Merkel, Microsoftin perustaja Bill Gates, YK:n entinen pääsihteeri Kofi Annan, Etelä-Afrikan presidentti Jacob Zuma sekä Yuan Longping, hybridiriisin kehittänyt tutkija.
Elis Guri
Elis Guri (s. 6. heinäkuuta 1983 Shkodër, Albania) on bulgarialainen, aiemmin Albaniaa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja maailmanmestari.
96 kilogramman painoluokassa kilpaillut Guri voitti albanialaisena EM-pronssia Tampereelta 2008. Hän osallistui myös Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisiin, missä sijoittui kahdeksanneksi. Gurin pistesija lukeutuu Albanian parhaisiin olympiasaavutuksiin. Pekingin olympialaisten jälkeen Guri siirtyi edustamaan Bulgariaa. Vuonna 2011 hän voitti keväällä EM-pronssia Dortmundista ja syksyllä maailmanmestaruuden Istanbulista. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli seitsemäs.
Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 Guri sijoittui 98 kg:n sarjassa viidenneksi.
Gabriel Zaid
Gabriel Zaid (s. 24. tammikuuta 1934 Monterrey, Nuevo León, Meksiko) on meksikolainen kirjailija, runoilija ja intellektuelli. Hän kirjoittaa säännöllisesti aikakauslehtiä Letras Libresia varten.
Zaid opiskeli Monterreyn teknologiaininstituutissa, josta valmistui konetekniikan johtajaksi vuonna 1955. Hän työskenteli monta vuotta riippumattomasti ja toimi vuosina 1976−1992 aikakauslehden Vueltan johtokunnan jäsenenä. Hän on ollut meksikolaisen kunniaseuran Colegio Nacionalin jäsen 26. syyskuuta 1984 lähtien ja oli espanjan kielen kieliakatemian Academia Mexicana de la Lenguan jäsen vuodesta 1986 vuoteen 2002 saakka, jolloin hän erosi tehtävästään 25. marraskuuta. Zaidista tekee merkittävän se, ettei hän ole ikinä suostunut esiintyä julkisuudessa eikä hänestä löydy yhtään valokuvaa. Tämä johtuu Zaidin vahvasta mielipiteestä siitä, että kirjailija tulee tuntea teoksestaan eikä yksityiselämästään. Hänen esseet ovat käsittäneet mm. runoilua, taloustiedettä ja kirjallisuuden laitoksen arvostelua.
Zaid voitti vuonna 1972 Xavier Villaurrutian palkinnon esseellään Leer poesía ("Runojen lukeminen").
Matti Aro
Matti Aro (12. maaliskuuta 1906 Helsinki – 14. elokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja ja ohjaaja. Aroa on luonnehdittu stanislavskilaiseksi realistiksi, ja hän on tunnettu suomalaisten klassikkonäytelmien ohjaaja.
Aro valmistui ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta vuonna 1927. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa vuosina 1927–1930 ja sen jälkeen Suomalaisessa Näyttämöopistossa, josta valmistui vuonna 1934. Vuosina 1939–1943 Aro toimi Ylioppilasteatterin ohjaajana ja johtajana. Jorma Nortimon (1933–1936), Jouko Paavolan (1936–1938) ja Matti Aron peräkkäisiä johtajakausia on luonnehdittu 1930-luvun Ylioppilasteatterin kolmen suuren ohjaajan aikakaudeksi. Aro on muistelmissaan kertonut jättäneensä 1930-luvulla ammattiteatterin ja siirtyneensä Ylioppilasteatteriin, jossa hän oli arvioinut voivansa kehittää omaa teatteri-ilmaisuaan vapaammin. Toisaalta Aro nosti johtajakaudellaan teatterin ensi-iltamäärän lähelle ammattiteattereille tyypillisiä lukemia.
Toisen maailmansodan jälkeen Aro oli Jyväskylän teatterin johtaja vuosina 1949–1953, Lahden teatterin johtaja vuosian 1953–1955, Suomen Teatterikoulun vara- ja väliaikainen rehtori vuosina 1955–1961, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin johtaja vuosina 1961–1965 sekä Helsingin Kaupunginteatterin apulaisjohtaja vuodesta 1965.
Vuosina 1959–1961 Aro toimi Suomen Teatterikoulun va. rehtorina, kun rehtori Wilho Ilmari oli virkavapaalla. Näiden kahden vuoden aikana Aro johti koko koulun perusopetusta ""ilmariaanisessa"" hengessä, ja hän opetti itsekin suuria tuntimääriä. Hänen opetusaineisiinsa kuului muun muassa teatterihistoria.
Matti Aron puoliso oli näyttelijä-ohjaaja Impi Aro. Heidän tyttärensä Maria Aro ja Minna Aro ovat näyttelijöitä.
Theodor Busse
Ernst Hermann August Theodor Busse (15. joulukuuta 1897 – 21. lokakuuta 1986) oli saksalainen upseeri ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa.
Hän yleni jalkaväenkenraaliksi toisessa maailmansodassa. Sodan loppuvaiheilla hän komensi väliaikaisesti 121. jalkaväkidivisioonaa ja Saksan I armeijakuntaa. Berliinin taistelun aikana hän komensi Saksan 9. armeijaa. Halben taistelussa Ivan Konevin johtamat venäläisjoukot tuhosivat 9. armeijan lähes täysin. Vain 25 000 miestä pääsi vihollislinjojen läpi Walther Wenckin 12. armeijan luo. Busse jäi sotavangiksi, ja hänet vapautettiin vuonna 1947.
Busse kirjoitti useita sotaa käsitteleviä teoksia elämänsä aikana. Hän kuoli vuonna 1986 Wallensteinissa, Länsi-Saksassa.
Jäniksen vuosi (täsmennyssivu)
Jäniksen vuosi viittaa seuraaviin:
Jäniksen vuosi (vuoden 2006 elokuva)
Jäniksen vuosi ("Le Lièvre de Vatanen") vuodelta 2006 on Marc Rivièren ohjaama elokuva Arto Paasilinnan teoksen "Jäniksen vuosi" (1975) pohjalta.
Kriitikko Jussi Karjalainen löytää elokuvasta kiitoksen ansaitsevia puolia, kuten tapahtumien sijoittamisen Kanadan takamaille ja intiaanit, mutta katsoo, että elokuva sisältää tarpeettomia sirkustemppuja. Myöskään Vatasen rooliin valittu Christopher Lambert ei hänestä onnistu tehtävässään Antti Litjaan verrattuna. Mutta kaiken kaikkiaan elokuva on kriitikon mukaan kiinnostava.
Algerine-luokka (tykkivene, 1880)
Algerine-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tykkiveneluokka, johon kuului kolme vuonna 1880 valmistettua alusta. Niistä kaksi myytiin vain kymmenen vuoden palveluksen jälkeen. Kolmas muutettiin tutkimusalukseksi jo ennen palvelukseen ottoaan, ja tässä tehtävässä se palveli aina vuoteen 1907 saakka.
Kuninkaallisen laivaston pääsuunnittelija Nathaniel Barnaby suunnitteli alukset vuonna 1879, ja ne muistuttivat vuoden 1875 Condor-luokan aluksia. Niihin oli kuitenkin lisätty takakansi, koska etu- ja takakannen rakenteiden oli todettu tekevän aluksilla palvelemisen miellyttävämmäksi tropiikissa. Rakenteet mahdollistivat miehistön levon kansilla.
Alusten köli, perän rakenteet ja kaaret olivat rautaa, mutta ne oli puuverhoiltu. Näin saatiin valmistuskustannuksia laskettua, ja samalla mahdollistettiin aluksen huoltaminen siirtomaissa ilman telakkarakenteita. Luokka oli viimeinen metalli-puurakenteinen sotalaivaluokka kuninkaallisessa laivastossa.
Alusten voimanlähteenä oli kaksisylinterinen kompound-höyrykone. Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyn valmistamiin HMS "Rambleriin" ja HMS "Rangeriin" asennettiin John Elder and Companyn toimittamat höyrykoneet, jotka tuottivat 690 ja 760 hevosvoimaa yhteen akseliin. Harland and Wolffin valmistamaan HMS "Algerineen" 750 ihp:n höyrykoneen toimitti Laird Brothers. Kone kuljetti alusta 10,5 solmun nopeudella.
Luokan alukset oli parkkitakiloituja, mikä mahdollisti purjeiden käytön pienemmällä miehistöllä. Kaukaisilla laivastoasemilla, joissa hiilitäydennys ei ollut mahdollista, aluksen kapteenilla oli mahdollista pystyttää mesaanimasto ja siten lisätä purjehdusnopeutta.
Tykkiveneet oli suunniteltu käyttämään yhtä seitsentuumaista ja kahta 64-paunaista rihlattua, suustaladattavaa tykkiä. Tykkien lisäksi aluksilla oli kaksi konekivääriä sekä kunnialaukaustykki. Seitsentuumainen tykki vaihdettiin myöhemmin kahteen viisituumaiseen, 40 cwt:n takaaladattavaan BL-tykkiin.
Tutkimusalukseksi muutettu HMS "Rambler" aseistettiin ainoastaan neljällä 20 naulan takaaladattavalla BL-tykillä, yhdellä konekiväärillä ja kunnialaukaustykillä.
Fosfofruktokinaasi-1
Fosfofruktokinaasi-1 on entsyymi, joka katalysoi glykolyysin kolmatta vaihetta. Entsyymin substraattina ovat fruktoosi-6-fosfaatti ja ATP-molekyyli ja tuotteina muodostuu fruktoosi-1,6-bisfosfaattia ja ADP-molekyyli. Fosfofruktokinaasi-1:n EC-numero on EC 2.7.1.11.
Nisäkkäiden fosfofruktokinaasi-1 on rakenteeltaan tetrameeri ja molekyylipainoltaan 340 kDa. Entsyymillä on kolmentyyppisiä alayksiköitä, joista tetrameeri koostuu. Ne ovat lihastyypin alayksikkö eli M-alayksikkö, maksatyypin alayksikkö eli L-alayksikkö ja erityisesti verihiutaleissa esiintyvä P-alayksikkö. Fosforuktokinaasi-1 voi olla joko homotetrameeri, kuten lihaksen entsyymi, joka koostuu M-alayksiköistä, tai koostua eri alayksiköistä.
Mekanismiltaan fosfofruktokinaasi-1:n katalysoima reaktio muistuttaa heksokinaasin tai glukokinaasin katalysoimaa reaktiota. Se tarvitsee toimiakseen kofaktorikseen Mg-ionin, joka koordinoituu ATP-molekyylin kanssa. Mielenkiintoinen reaktio on mekanismiltaan siksi, että substraatti on α-anomeeri, mutta tuote, fruktoosi-1,6-fosfaatti on β-anomeerinaan. Eri anomeerien muuntuminen toisikseen on hyvin nopea tasapainoreaktio, joka todennäköisimmin tapahtuu avoketjuisen molekyylin kautta.
Fosfofruktokinaasi-1 on tärkein glykolyysin säätelykohta. Entsyymissä on kaksi sitoutumiskohtaa ATP-molekyylille. Katalyyttinen kohta ja allosteerinen säätelykohta, jonka affiniteetti ATP:lle ei ole yhtä suuri. Kun solu tuottaa riittävästi ATP:ta ja sen konsentraatio on korkea, sitoutuu ATP allosteeriseen säätelykohtaan ja inhiboi entsyymin toimintaa. Solun pH:n lasku voimistaa ATP:n entsyymin toimintaa estävää vaikutusta. AMP-molekyyli on puolestaan fosfofruktokinaasi-1:n allosteerinen aktivaattori. Korkea AMP-taso on merkki siitä, että solu tarvitsee energiaa ATP:n muodossa ja fosfofruktokinaasi-1-aktivoituu. Sitruunahappo on fosfofruktokinaasi-1:n allosteerinen inhibiittori ja fruktoosi-2,6-bisfosfaatti aktivoi entsyymiä allosteerisesti.
Taruin tautia sairastavilla potilailla on geenimutaation vuoksi vain vähän oikein toimivaa fosfofruktokinaasi-1-entsyymiä. Tämän vuoksi lihasten rasituskestävyys on heikentynyt.
Doninhevonen
Doninhevonen on Donin tasangoilla Venäjällä kehitetty hevosrotu. Sitä käytettiin alun perin ratsuväen ja kasakoiden keskuudessa, ja nykyään ratsuna ja valjakkoajossa.
Doninhevoset ovat tyypillisesti 155–160 cm korkeita ja väriltään yleensä rautiaita, joskus myös ruunikoita, mustia tai kimoja. Rodulle tyypilliseen rakenteeseen kuuluu kuiva pää jossa on suora tai kovera profiili. Kaula on lihaksikas, hyvän muotoinen ja hyvin liittyvä, säkä selkeä ja leveä, rintakehä syvä. Lapa on toisinaan pysty ja askelta lyhentävä. Selkä on pitkä ja suora, lanne pitkä ja laskeva. Jalat ovat pitkät, lihaksikkaat ja kuivat kookkain nivelin, nivelet ja kaviot ovat lujat ja kestävät. Vuohiset saattavat olla pystyt ja kintereet käyrät.
Doninhevosen ensimmäinen muoto eli niin sanottu "vanhadoninhevonen" kehittyi Venäjän tasankojen puolivilleistä hevosista ja karabakhinhevosen, turkomaanihevosen ja arabianhevosen tyyppisistä itämaisista hevosista, joita päätyi Venäjälle kasakoiden sotaretkien myötä. Venäläisroduille tyypillisen, vain vahvimpia yksilöitä käyttävän jalostuksen ansiosta doninhevosen vanha muoto oli keskikokoinen, ketterä ja erittäin kestävä hevonen. Sitä käytettiin nykyisen doninhevosen jalostuspohjana sekä myös muiden rotujen kuten orlovinhevosen, orlovin-rostopchininhevosen ja englannintäysiverisen parantamiseen. Vanhan tyypin doninhevoset olivat vaikeita olosuhteita hyvin kestävinä kasakkajoukoissa tärkeässä osassa Napoleonin joukkojen kukistamisessa ja tekivät kasakoista muun Euroopan ratsuväkiin nähden ylivoimaisesti paremman.
1830-luvulla doninhevosen vanhaa tyyppiä alettiin jalostaa, ja siitä muodostui nykyinen rotu parantamalla kantaa orlov-, arabianhevos-, englannintäysveris- ja karabakhinhevosverellä. Vuosisadan jälkipuoliskolla doninhevosella oli suurta kysyntää ratsuväessä. Yksityiset kasvattajat alkoivat keskittyä rodun jalostamiseen, ja jalostustavoitteiksi muodostuivat suurempi koko, hyvä rakenne, kestävyys ja tyypillinen kullanhohtoinen rautias väritys. Doninhevosten suosio kasvoi myös Venäjän ulkopuolella, ja suuret määrät hevosia vietiinkin ulkomaille. Suuri osa doninhevosten jalostuskannasta menetettiin ensimmäisessä maailmansodassa ja Venäjän vuoden 1917 vallankumouksissa, ja 1920-luvulla jäljelle jääneet eläimet koottiin useisiin armeijan siittoloihin, ja keskittyneellä kasvatustoiminnalla rodun kanta saatiin palautumaan kohtalaisen nopeasti. 1900-luvun alkupuolen jälkeen rotuun ei ole juurikaan lisätty ulkopuolista verta.
Entisaikoina doninhevosen tärkein käyttötarkoitus oli kasakkaratsuna. Rotu tunnettiin kestävyydestään, ja ne pystyivät kulkemaan pitkiä matkoja lyhyessä ajassa, ja senkin jälkeen niillä oli voimia taisteluun. Nykyisin doninhevosta käytetään ratsu- ja ajohevosena.
Doninhevonen on ollut tärkeä vaikuttaja monissa Neuvostoliitossa kehitetyissä roduissa, kuten budjonnyinhevosessa.
Matovaaran Mahti
Matovaaran Mahti on lieksalainen urheiluseura. Se on perustettu 1951 Työväen urheiluliiton alaiseksi urheiluseuraksi.
Matovaaran kylään kyläseurana syntyneen urheiluseuran toiminta on jatkunut vireänä 2010-luvulle saakka, vaikka maaseutu on käynyt läpi rakennemuutoksen ja seuran jäsenistö ja toiminta on keskittynyt vuosien myötä Lieksan keskustaan. Tästä "selviytymistarinasta" on tehty liikuntahistorian ja liikuntasossiologian tutkimuksia (ks. lähteet).
2000-luvulla toiminta on ollut kunto- ja retkeilypainotteista liikuntaa. Jäsenille on järjestetty kylpyläretki, pilkkitapahtuma, kevätretki, polkupyörä tapahtuma, syysretki luontoon ja kuntokuukaudet. Varsinainen kilpailutoiminta on lopetettu. Seuralla on lasten ja nuorten salivuoroja on mm. tennishallilla. Vuodesta 2007 alkaen on pidetty kerran kesässä iltamat Kisapirtillä.
Matovaara
Matovaara on kylä Lieksassa. Se sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella kantatie 73:n lähellä.
Kylä syntyi metsätyömieskyläksi, sillä tärkein toimeentulonlähde 1960-luvulle asti oli metsätyö.
Kylä tunnetaan urheiluseura Matovaaran Mahdista, joka on perustettu 1951. Urheiluseurasta ja samalla kylän toiminnasta on tehty liikuntahistorian ja liikuntasossiologian tutkimuksia (ks. lähteet).
Kyläläisten yhteinen kokoontuspaikka on urheiluseuran omistama Kisapirtti.
Matovaaran koulu perustettiin 1914. Vuonna 1938 koulussa oli 52 oppilasta. Koulu lakkautettiin 1991.
Ulaidit
Ulaidit tai ulaidhit olivat varhaisessa Irlannissa asuva kansa, joka antoi nimensä myöhemmälle Ulsterille (). Sana Ulster juontuu iirin sanasta "Ulaidh" ja muinaisnorjan sanasta "staðr" ().
Keskiaikaisissa teksteissä ulaidit tunnetaan myös nimellä Clanna Rudrige eli Rudrigen jälkeläiset. Tästä tulee iirin sana "Rúraíocht" eli Ulaid-tarusto, joka on yksi neljästä suuresta tarustosta irlantilaisessa mytologiassa.
Soinniton alveolaarinen sibilantti
Soinniton alveolaarinen sibilantti on niin sanottu tavallinen s-äänne, joka esiintyy useimmissa kielissä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on [s]. Suomen kielessä se on ainoa kotoperäinen sibilantti.
Soinnitonta alveolaarista sibilanttia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
Soinniton alveolaarinen sibilantti kirjoitetaan
Bandyliigakausi 2000–2001
Jääpallon Suomen bandyliigassa kaudella 2000-2001 pelattiin aluksi neljäntoista joukkueen yksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen kahdeksan parasta jatkoi valioliigassa ja loput kuusi bandyliigan jatkosarjassa. Valioliigan kaksi heikointa ja jatkosarjan kaksi parasta karsivat pääsystä puolivälieriin, jonne suoraan pääsi valioliigan kuusi parasta joukkuetta. Puolivälierien voittajat kohtasivat välierissä ja näiden voittajat lopulta Bandyliigan finaalissa. Suomen mestaruuden voitti Oulun Luistinseura.
Valioliigan pistepörssin kärki:
Botnia ja Kampparit karsintaan pudotuspelipaikasta.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta. Ensmmäinen ja mahdollinen kolmas ottelu paremmin sijoittuneen ja toinen ottelu heikommin sijoittuneen kotikentällä.
Pelattiin paras kolmesta kuten puolivälierätkin.
Bandyliigan finaali pelattiin 17. maaliskuuta Oulussa
OLS: Tuukka Tieksola, Jarno Alatalo, Pekka Paasovaara, Matti Parkkinen, Matti Kaarakka, Jari-Pekka Haverinen, Hannu Simoska, Mikko Haltamo, Tero Nousiainen, Juha Nousiainen, Tommi Pikkuhookana, Arto Loukkola, Pasi Keränen, Kimmo Keränen, Markku Nissilä, Lasse Virta, Petri Paasovaara, Jari Louhelainen, Jari Valta, Samuli Niskanen.
Eemil Ponsimaa
Tuomas Eemil Ponsimaa (20. toukokuuta 1894 Sakkola – 5. elokuuta 1967 Kangasala oli suomalainen kirkkoherra, hartauskirjailija ja virsirunoilija.
Ponsimaa oli Kangasalan kirkkoherrana 1962–1965.
Herman Raski
Herman Raski (24. tammikuuta 1898 Hietamäki, Inkeri – 1. tammikuuta 1969 Helsinki oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Raski aloitti 1914 opinnot Kolppanan opettajaseminaarissa. Venäjän sisällissodan aikana Raskin seminaariluokan oppilaat taistelivat valkoisten venäläisten puolella ja he joutuivat lopulta siirtymään Suomeen. Seminaariluokka valmistui sitten kansakoulunopettajiksi Helsingissä pidetyillä tilapäisillä kursseilla. Raski toimi opettajana Miehikkälässä 1926–1937 ja Vehkalahdella Neuvottoman kansakoulussa 1937–1963. Eläkkeelle jäätyään hän muutti Helsinkiin.
Tynkkylänjoen kartano
Tynkkylänjoen kartano on Savonlinnassa sijaitseva kartano. Siitä on ensimmäiset tiedot vuodelta 1561, jolloin Paavo ja Pekka Tynkkyinen hankkivat Tynkkyläjoen tilan hallintaansa. Sen jälkeen sillä on ollut lukuisasti omistajia. Tiedetään että kartanon päärakennus paloi 1737, ja siltä ajalta on luultavasti peräisin päärakennuksen vanhin osa, koska tulipaloja ei tiedetä olleen sen jälkeen.
Tilan pinta-ala on n.170 hehtaaria. Nykyinen omistaja on yrittäjä Pekka Salmi, joka asuu perheineen Savonlinnassa. He ovat kunnostuttaneet tiloja edustuskäyttöön. Tynkkylänjoen kartanon alueelle on merkitty vahvistettuun kaavaan yhteensä 68 tonttia vapaa-ajanasuntoja varten. Tontit sijoittuvat kolmeen erilliseen ja rakennuskannaltaan eritasoiseen kortteliin. Rakennusoikeutta on hieman vajaat 12  000 kerrosneliötä yhteensä noin 20 hehtaarin alueella.
Denis O’Hare
Denis Patrick Seamus O’Hare (s. 17. tammikuuta 1962 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-irlantilainen näyttelijä.
Denis O’Hare syntyi Kansas Cityssä Missourissa. Hän kasvoi Detroitissa kunnes muutti 15-vuotiaana Wing Lakeen. O’Hare harrasti nuorena urkujen soittoa ja kuorolaulua. Hänen isänsä on muusikko.
O’Hare opiskeli teatteria Northwestern-yliopistossa Chicagossa. Hän on esiintynyt lukuisissa näytelmissä ja näytteli Broadwaylla ensimmäisen kerran vuonna 1995 näytelmässä "Racing Demon". Vuonna 1997 hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvasta "St. Patrick's Day".
Vuonna 2002 O’Hare esiintyi Broadwaylla näytelmässä "Take Me Out". Hän voitti roolistaan Tony-palkinnon. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai Tony-ehdokkuuden roolistaan musikaalissa "Assassins". O’Hare on voittanut Drama Desk Award -palkinnon roolistaan musikaalissa "Sweet Charity".
O’Hare on näytellyt elokuvissa "Sweet and Lowdown", "21 grammaa", "Garden State", "Charlie Wilsonin sota" ja "Milk". Hänellä on ollut sivuosia televisiosarjoissa "Perhesiteet", "" ja "Kova laki". O’Hare esittää vampyyrikuningas Russell Edgingtonia sarjassa "True Blood". Hän näyttelee myös tuomari Charles Abernathya sarjassa "Good Wife".
O’Hare on ollut avoimesti homoseksuaali lukioajoistaan lähtien. Hän meni naimisiin Hugo Redwoodin kanssa heinäkuussa 2011.
O'Hare on irlantilaista sukua. Hänellä on Irlannin kansalaisuus.
Bandyliigakausi 2009–2010
Jääpallon Bandyliigassa kaudella 2009-2010 ratkaistiin järjestyksessään sadas jääpallon Suomen mestaruus.
Bandyliigassa pelattiin ensin yksinkertainen alkusarja, jonka kuusi parasta joukkuetta jatkoivat Valioliigassa ja viisi muuta joukkuetta Bandyliigan jatkosarjassa. Valioliiga pelattiin kuuden joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Alkusarjan kolme parasta joukkuetta saivat lähtöpisteitä Valioliigaan; paras sai kolme pistettä, toinen kaksi pistettä ja kolmas yhden pisteen. Bandyliigan jatkosarja pelattiin viiden joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Alkusarjan seitsemäs ja kahdeksas joukkue saivat lähtöpisteitä Bandyliigan jatkosarjaan; seitsemäs sai kaksi pistettä ja kahdeksas yhden pisteen. Jatko-otteluihin etenivät kaikki kuusi Valioliigan joukkuetta sekä kaksi parasta Bandyliigan jatkosarjan joukkuetta.
Valioliigan paras sai valita itselleen puolivälierävastustajan valioliigan sijoille 5.-6. ja jatkosarjan sijoille 1.-2. sijoittuneista joukkueista. Tämän jälkeen valioliigan toinen ja kolmas valitsivat itselleen vastustajan. Pudotuspelit pelattiin paras kolmesta -periaatteella.
Runkosarjan voitti yllättäen vahvan alkukauden pelannut Oulun Palloseura, joka maalieron turvin oli ykkösenä ennen Akillesta ja Narukerää. Valioliigassa kolmikon ohi kuitenkin kiilasivat mestarisuosikit Oulun Luistinseura ja Helsingin IFK, sekä Kampparit.
OLS ja HIFK kohtasivat myös loppuotteluissa, missä HIFK voitti sadannetta kertaa jaetun Suomen mestaruuden. HIFK:n edellinen mestaruus oli tullut 12 vuotta aiemmin. Pronssiottelussa Narukerä voitti Kampparit jatkoajalla; Kamppareiden ensimmäinen jääpallomitali jäi yhä saamatta.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -menetelmällä siten, että ensimmäinen ottelu käytiin heikommin sijoittuneen ja toinen sekä tarvittaessa kolmas ottelu paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin puolivälierätkin.
Loppuottelut pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin aiemmat kierroksetkin.
HIFK: Juha Laitinen, Tommi Niittylä, Tuomas Jalkanen, Lauri Söderström, Janne Hölttö, Pete Pättiniemi, Tommi Paajanen, Panu Arjanko, Kristian Skaffari, Tomi Tasten, Rolf Larsson, Niclas Borenius, Tuomo Partanen, Patrik Huber, Atte Hänninen, Erik Hörhammer, Cristoffer Huber, Casimir Berner, Teijo Laitinen, Mika Mutikainen, Janne Hauska, Harri Olbert, Teemu Häkkinen. Taustaryhmä: Valmentajat Ari Kukkonen, Juha Laitinen, Petri Laakso Huoltajat: Veikko Niemelä, Jan Tavast, Niko Laamanen, Jani Laakso Media: Aimo Vainio(jojo), Joni Hildén, Pasi Virtanen
Kääpiögalago
Kääpiögalago ("Galago demidoff") on on galagojen heimoon kuuluva kädellinen, joka elää keskisessä ja läntisessä Afrikassa. Se on kaikista galagolajeista pienin. Sen ruumiin pituus on noin 15 cm ja hännän pituus 20 cm.
Cam Newton
Cameron Jerrell ”Cam” Newton (s. 11. toukokuuta 1989 Savannah, Georgia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Newton on edustanut koko ammattilaisuransa Carolina Panthersia.
Newton oli vuoden 2011 NFL:n varaustilaisuuden ykkösvaraus.
Newtonin voitettua vuonna 2011 Auburnin yliopiston riveissä parhaalle yliopistopelaajalle annetun Heisman Trophyn, Carolina Panthers varasi hänet ensimmäisenä vuoden 2011 . Tulokaskaudellaan Newton valittiin NFL:n vuoden tulokkaaksi.
Soinnillinen alveolaarinen klusiili
Soinnillinen alveolaarinen klusiili on monessa kielessä yleinen konsonanttiäänne, joka kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin tyypillisesti D-kirjaimella. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on . Suomen äännejärjestelmässä [d] on verrattaen uusi tulokas, ja esiintyykin kotoperäisissä sanoissa vain [t]-äänteen heikkona asteena.
Soinnillista alveolaarista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
Olli Suolahti
Olli (Otto) Isidor Palander, käytti nimeä Olli Suolahti (28. lokakuuta 1885 Pori – 4. marraskuuta 1952 Vammala) oli suomalainen kantelemestari, trubaduuri ja kirjailija.
Olli Suolahden vanhemmat olivat kirjakauppias, lehdenkustantaja Karl Otto Palander ja Katharina Johanna Nyroos. Perheessä oli seitsemän lasta joista Olli oli nuorin. Vuonna 1889 Karl Palander muutti vaimonsa kuoltua ensin Ruovedelle ja sieltä Helsinkiin. Hän teki konkurssin 1893 ja muutti sitten lastensa kanssa Lempäälään. Olli kävi 1895–1901 Savonlinnan lyseota asuen veljensä luona. Ollessaan vuonna 1900 hiihtoretkellä Saarijärvellä hän löysi Seppälän torpasta rikkinäisen kanteleen jonka hän korjasi ja alkoi sitten opiskella omin päin kanteleensoittoa.
Olli Suolahti lopetti koulun 16-vuotiaana vuonna 1901 ja päätti ryhtyä esiintyväksi kanteletaiteilijaksi. Hän piti ensimmäiset konserttinsa 1900-luvun alussa ja jo 1903 hän lähti vuoden pituiselle konserttimatkalle Amerikkaan. Hän piti useita konsertteja Suomessa ja Ruotsissa esittäen niissä perinteisten kansanlaulujen lisäksi myös omia sävellyksiään ("Tuku tuku lampaitani", "Kalalokin laulu", "Kosintaretki", "Morsiamen polkka". "Lammaspaimen"). Suolahtea alettiin jo pitää Pasi Jääskeläisen veroisena esiintyjänä ja hän teki ensimmäiset levytyksensä 1905–1906. Hän opiskeli myös musiikin teoriaa Helsingin kirkkomusiikkiopistossa ja sai päästötodistuksen sieltä 1910.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kantelemestarin titteliä käyttänyt Suolahti esiintyi ensin Skandinavian maissa ja laajensi sitten kiertueitaan Keski-Eurooppaan ja Välimeren maihin. Oman ilmoituksensa mukaan hän esiintyi muun muassa Espanjan kuningasparille ja Abessinian keisarille. Suolahti teki kaikkiaan yli 80 levytystä vuosina 1905–1952 ja hän esiintyi 1930-luvulla myös radiossa.
Suolahti piti 45-vuotisjuhlakonserttinsa Turussa 1946, ja hän julkaisi samoihin aikoihin myös muistelmateoksen "Trubaduurina kaukomailla". Suolahti kuoli sydänkohtaukseen 67-vuotiaana Vammalassa kesken konserttikiertueen.. Vain tunteja ennen kuolemaansa hän vieraili Tyrvään Sanomien toimituksessa ja luovutti lehdelle kirjoittamiaan runoja. Suolahden kuoleman jälkeen lehti julkaisi yhden runoista, jonka tekstissä Suolahti näytti ennustavan lähestyvän kuolemansa ja mahdollisesti viittaavan kielteisiin asenteisiin homoseksuaalisuutta kohtaan.
Suolahti oli hetken naimisissa, mutta erosi vaimostaan ilmeisesti 1930-luvulla. Hänellä oli kasvattipoika
Vuonna 2015 julkaistussa kirjassa "Messukylän veriteko ja muita rikostarinoita Suomesta" paljastui, että Suolahti oli yksi harvoista suomalaisista, jotka tuomittiin sotienvälisenä aikana homoseksuaalisten tekojen harjoittamisesta. Syyskuussa 1932 Suolahti pidätettiin tamperelaisessa matkustajakodissa haureuden harjoittamisesta samaa sukupuolta olevan kanssa. Homoseksuaaliset teot oli tuolloin kriminalisoitu rikoslaissa. Suolahti tuomittiin Tampereen raastuvanoikeudessa ehdolliseen vankeuteen, mutta tuomio ei tullut julkisuuteen ennen vuotta 2015.
Soinniton alveolaarinen klusiili
Soinniton alveolaarinen klusiili on monessa kielessä yleinen konsonanttiäänne, joka kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin tyypillisesti T-kirjaimella, kuten suomen kielessä. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkki on .
Soinnitonta alveolaarista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
Alfred Liukku
Alfred Liukku (23. elokuuta 1891 Kitee – 10. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen nuortenkirjailija.
Alfred Kleinermeilert
Alfred Kleinermeilert (s. 30. maaliskuuta 1928 Müsch) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trierin hiippakuntaan 10. lokakuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Pausulaen titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernhard Stein, jota avustivat Carl Schmidt ja Jean Hengen.
Kleinermeilert jäi eläkkeelle 1. huhtikuuta 2003.
66667 Kambič
66667 Kambič on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löydettiin Črni Vrh -observatoriossa vuonna 1999. Pikkuplaneetta sai nimensä Bojan Kambičin mukaan, joka oli Slovenian ensimmäisen tähtitieteellisen aikakauslehden perustaja. Ennen kuin asteroidi Kambič sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1999 TZ11. Koska Kambičin absoluuttinen magnitudi (H) on 15,6, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 2–5 kilometriä.
The Change-Up
The Change-Up on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kehonvaihdosta kertova komediaelokuva, jonka on tuottanut ja ohjannut David Dobkin, käsikirjoittaneet Jon Lucas ja Scott Moore ja jonka pääosia näyttelevät Ryan Reynolds ja Jason Bateman. Universal Pictures julkaisi elokuvan Pohjois-Amerikassa 5. elokuuta 2011
Yhdessä kasvaneet Mitch Planko ja Dave Lockwood (Ryan Reynolds ja Jason Bateman) olivat erottamattomat parhaat ystävät, mutta vuosien kuluessa he ovat hiljalleen ajautuneet erilleen. Daven ollessa ylityöllistetty lakimies, aviomies ja kolmen lapsen isä, Mitch on puolityöllistetty mies-lapsi, jolla ei ole ikinä ollut vastuuta mistään. Mitchin silmissä Davella on kaikkea: kaunis vaimo Jamie (Leslie Mann), kolme lasta, jotka palvovat tätä sekä korkeapalkkainen työ arvostetussa lakifirmassa. Dave puolestaan näkee Mitchin stressivapaan elämän ilman vastuuta tai seuraamuksia todeksi tulleena unelmana.
Yhdessä vietetyn ryyppyillan jälkeen Mitchin ja Daven maailmat menevät ylösalaisin, kun he heräävät kehoja vaihtaneina. Huolimatta uudesta vapaudestaan suhteessa normaaleihin rutiineihinsa ja tapoihinsa, he huomaavat pian etteivät toistensa elämät olleetkaan läheskään niin ruusuisia kuin miltä alun perin vaikutti. Lisää ongelmia tuovat Daven seksikäs työtoveri Sabrina McArdle (Olivia Wilde) ja Mitchin vieraantunut isä, Mitch vanhempi (Alan Arkin). Ajan ollessa heitä vastaan, Mitch ja Dave yrittävät olla tuhoamatta toistensa elämiä yrittäessään löytää tavan päästä takaisin omaansa.
Alavilla mailla hallanvaara
Alavilla mailla hallanvaara on Tuula Kuittisen käsikirjoittama ja Kirsi Liimataisen ohjaama suomalainen televisiosarja. Sarjaa kuvattiin Lapuan Hellanmaalla ja jonkin verran myös Kauhajoella.
The Invisible Man (kappale)
”The Invisible Man” on englantilaisen rockyhtye Queenin vuonna 1989 julkaisema kappale, jonka sävelsi ja kirjoitti enimmäkseen yhtyeen rumpali Roger Taylor. ”The Invisible Man” julkaistiin singlenä 7. elokuuta 1989 eli muutama kuukausi "The Miracle" -levyn jälkeen, jolla kappale esiintyi ensimmäisen kerran. Kappale menestyi singlelistoilla kohtuullisesti. Singlen kannessa on sama kuva kuin "The Miracle" -levynkin, jossa yhtyeen jäsenten päät on yhdistetty.
Kappaleesta on tehnyt coverversion muun muassa Scatman John.
Rakel Koivisto
Rakel Koivisto (20. huhtikuuta 1917 Perniö – 24. tammikuuta 2009 Turku) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Koivisto valmistui Ateneumista kuvanveistäjäksi vuonna 1947. Hän voitti sodan muistomerkin suunnittelukilpailun vuonna 1950, ja kolme vuotta myöhemmin paljastettiin Tuusulassa hänen voittanut ehdotuksensa "Paluuton tie", yli viisi metriä korkea graniittipatsas. Hänen töitään ovat myös sankaripatsas "Jälkeentulevien perintö" Viitasaarella, kappeliveistos "Pieta" Uudessakaupungissa ja suihkukaivoveistos Jalasjärvellä.
Rakel Koivistolle myönnettiin Valtion taiteilijaeläke vuonna 1978. Hän toimi vuodesta 1953 alkaen Jehovan todistajana muun muassa Jalasjärvellä, Ylistarossa ja Turussa.
Start Me Up
Start Me Up on englantilaisen rock-yhtyeen, The Rolling Stonesin vuonna 1981 julkaisema kappale, joka sisältyy samana vuonna julkaistulle albumille "Tattoo You". Kappale julkaistiin singlenä, ja se nousi listasijalle 2 USA:ssa ja sijalle 7 Isossa-Britanniassa.
The Rolling Stones teki kappaleen jo vuonna 1979, ja se äänitettiin alun perin "Tattoo You"-albumia edeltäneelle albumille, "Emotional Rescue". "Start Me Up" kuitenkin säästettiin Tattoo You -albumille, jonka suurimmaksi hitiksi se kohosi. Kappaleesta julkaistiin vuonna 1981 myös musiikkivideo.
"Start Me Up" esitetään usein Rolling Stonesin konserteissa, ja erityisesti yhtyeen vuosien 2005-2007 kiertueella A Bigger Bang Tour, kappale oli usein konserttien avauskappale.
Seitsemännen portaan enkeli (elokuva)
Seitsemännen portaan enkeli () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-irlantilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Alan Parker. Elokuvan pääosissa ovat Emily Watson, Robert Carlyle, Joe Breen, Ciaran Owens ja Michael Legge. Elokuva pohjautuu Frank McCourtin samannimiseen omaelämäkertaan.
"Seitsemännen portaan enkeli" kertoo tarinan Frank McCourtista, jonka taloudelliset huolet ja perheen kokema tragedia ajoivat Amerikasta kotimaahan Irlantiin. Mahdollisimman kurjan lapsuuden mahdollistivat eritoten alkoholisoitunut isä, sanoinkuvaamaton köyhyys ja Irlannin ankarat, katoliset olot. Elokuva kuvaa Frankin elämää 1930- ja 1940-luvuilla Limerickissä, ja sen jälkeen tapoja joilla hän ansaitsi rahaa palatakseen unelmiensa maahan Yhdysvaltoihin.
Michael Leggen roolisuoritusta aikuistuvana Frankina ylistettiin paljon. Eritoten hänen kehuttiin mukautuvan rooliinsa viattomana teini-ikäisenä, joka aikuistuu perinteisten kasvuriittien kuten seksuaalisuuden ja kypsyyden mukana irlantilaisessa katolilaisympäristössä.
Mehukeitto
Mehukeitto on tyypillisesti marja- ja hedelmämehuista valmistettu makeutettu jälkiruokakeitto, joka on tavallisesti kiisseliä nestemäisempää. Sitä tarjotaan esimerkiksi puurojen ja murojen lisukkeena. Mehukeittoa voi käyttää myös juomana, koska siinä ei ole suuria marja- tai hedelmäpaloja.
Suomen suurin mehukeiton valmistaja on Valio, joka valmistaa erimakuisia mehukeittoja.
Kultainen lapsi
Kultainen lapsi ("The Golden Child") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Michael Ritchie. Elokuvan pääosissa nähdään Eddie Murphy, Charles Dance, Charlotte Lewis, Victor Wong, Randall ”Tex” Cobb ja James Hong. Elokuvassa Eddie Murphy esittää rääväsuista sosiaalityöntekijää, joka saa nuorelta naiselta tehtäväksi pelastaa mystinen Kultainen Lapsi demoni Sardo Numspalta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kuvasi elokuvaa hillittömäksi, harmittomaksi ja helposti unohtuvaksi hölmöilyksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Fredrik Claesson
Fredrik Claesson (s. 24. marraskuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue New York Rangersin organisaatiota. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja.
Claesson on Haninge HC:n kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Hammarbyssä, josta Claesson siirtyi Djurgårdeniin kaudeksi 2008–2009. Hän voitti joukkueessa J18 Allsvenskanin hopeaa keväällä 2010.
Kaudella 2010–2011 Claesson debytoi Elitserienissä. Hän pelasi ensimmäisen Elitserien-ottelunsa 16. syyskuuta 2010 HV71:tä vastaan ja hänen Elitserien-uransa avausmaali syntyi 11. joulukuuta 2010 vieraissa MODOa vastaan. Lokakuussa 2010 Claesson solmi kaksivuotisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa. Yhteensä hän teki tulokaskautensa aikana 35 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 2+1=3. Claesson pelasi osan kaudestaan myös Djurgårdenin J20-joukkuessa, joka voitti J20 SuperElitin pronssia keväällä 2011.
Ottawa Senators varasi Claessonin viidennellä kierroksella 126. pelaajana . Toisella Elitserien-kaudellaan Claesson teki 47 ottelussa 7 pistettä. Kauden jälkeen Senators ilmoitti tehneensä Claessonin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen ja haluavansa hänet heti seuraavaksi kaudeksi Pohjois-Amerikkaan.
Claesson voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2012 ja alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa 2010.
Tatuus
Tatuus on italialainen kilpa-autovalmistaja, joka valmistaa eri luokkien formuloita. Yritys on perustettu vuonna 1980.
Nykyisin Tatuus valmistaa autot Formula Abarth, Toyota Racing Series ja Japanin Formula Challenge -sarjoihin.
Aikaisemmin se on valmistanut mm. Formula S2000, Formula Renault V6 ja Formula Renault 1.6 -luokkien autoja. Tatuusin eniten valmistettu tuote on Formula Renault 2.0 -luokassa vuosina 2000–2009 käytetty Tatuus FR2000, jota tehtiin yhteensä 850 kappaletta.
Viktor Svedberg
Viktor Svedberg (s. 24. toukokuuta 1991 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Chicago Blackhawksin organisaatiossa. Hän pelaa lähinnä AHL-joukkue Rockford IceHogsissa. Isokokoinen Svedberg on peräti 205 cm pitkä ja 108 kg painava. Hän on AHL:n pisin pelaaja kaudella 2015–2016 ja NHL:n puolella Svedbergiä pidempi on vain koko liigan kaikkien aikojen pituusennätyksen omaava 206 cm pitkä Zdeno Chára. Svedbergin vahvuuksiin kuuluu koko, ulottuvuus, kaksinkamppailut ja alivoimapelaaminen. Hänen heikkouksiinsa kuuluu luistelu ja pelikäsityksen puute.
Svedberg on Göteborgs IK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Rögle BK:hon, jossa Svedberg teki debyyttinsä miesten peleissä esiintymällä yhdessä Kvalserien-ottelussa keväällä 2009. Hän palasi kaudeksi 2009–2010 kotikaupunkiinsa Göteborgiin ja siirtyi Frölunda HC:n J20-junioreihin. Svedberg nousi toisella kaudellaan 2010–2011 joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 5+17=22 Frölundan tehokkain puolustaja. Hän sijoittui J20 SuperElitin puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi. Svedberg voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Hän voitti kauden aikana myös A-nuorten European Trophyn mestaruuden. Svedberg debytoi kauden aikana myös Frölundan Elitserien-joukkueessa pelaten yhdeksän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Toukokuussa 2011 Svedberg teki kaksivuotisen Elitserien-sopimuksen Frölundan kanssa. Hän teki Elitserien-uransa avausmaalin 15. syyskuuta 2011 vieraissa MODO:a vastaan. Svedbergin osuma ratkaisi voiton Frölundalle. Yhteensä hän teki tulokaskautensa 2011–2012 aikana 55 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 3+2=5.
Toukokuussa 2013 Svedberg teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Rockford IceHogsin kanssa. Hän osallistui samana syksynä myös NHL-joukkue Chicago Blackhawksin harjoitusleirille. Svedberg teki lokakuussa joukkueen kanssa kaksivuotisen tulokassopimuksen. Hän pelasi kauden 2013–2014 kuitenkin kokonaan AHL:ssä tehden 35 runkosarjaottelussa tehot 2+7=9. Myös kausi 2014–2015 eteni kokonaan farmissa. Elokuussa 2015 Svedberg teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Kaudeksi 2015–2016 Svedberg otti paikkansa Blackhawksin NHL-avauskokoonpanosta. Hän teki NHL-debyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 9. lokakuuta 2015 vieraissa New York Islandersia vastaan. Svedberg sai ottelussa jääaikaa 16.19 minuuttia. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 15. lokakuuta 2015 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Svedberg teki 15 ottelussa tehot 1+1=2, kunnes hänet lähetettiin farmijoukkue Rockford IceHogsiin marraskuussa 2015.
Pedro Luis Ronchino
Pedro Luis Ronchino (s. 18. kesäkuuta 1928 Rosario) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 1. elokuuta 1954 ja nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan piispaksi 30. tammikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Quarracino, jota avustivat Rómulo García ja Jorge Arturo Meinvielle.
Ronchino jäi eläkkeelle 19. helmikuuta 2005.
Bandyliigakausi 2008–2009
Jääpallon Bandyliigassa kaudella 2008-2009 pelattiin ensin yksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen sarja jaettiin valioliigaan ja jatkosarjaan. Mestaruus ratkaistiin kahdeksan parhaan pudotuspeleillä.
Aiempina kausina ennakkosuosikkina kauteen lähtenyt Tornion Palloveikot menetti lähes koko joukkueensa Ruotsin allsvenskanissa pelanneeseen Haaparanta-Tornio Bandyyn, joka tavoitteli nousua Elitserieniin jonne se myös onnistui nousemaan. Menetysten takia ToPV sijoittui sarjassa viimeiseksi. ToPV:n menetysten takia suurimmat suosikit kauteen lähdettäessä olivat Oulun Luistinseura ja Helsingin IFK, jotka lopulta myös kohtasivat loppuotteluissa. Mestaruuden voitti lopulta OLS ja HIFK saavuitti hopeaa. Oulun Palloseura saavutti pronssia. Edellisen kerran OPS oli ollut mitalisijalla yli 40 vuotta aikaisemmin, vuonna 1967.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -menetelmällä siten, että ensimmäinen ottelu käytiin heikommin sijoittuneen ja toinen sekä tarvittaessa kolmas ottelu paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin puolivälierätkin.
Loppuottelut pelattiin paras kolmesta menetelmällä samoin kuin aiemmat kierroksetkin.
OLS: Juho-Pekka Airaksinen, Janne Parpala, Vesa Leino, Hannu Simoska, Jarmo Mällinen, Ville-Veikko Angeria, Marko Veittikoski, Markus Kumpuoja, Pertti Virtanen, Matti Immonen, Timo Arjanko, Atte Lämsä, Juha Nousiainen, Kimmo Keränen, Petteri Luomansuu, Sami Harjuoja, Antti Alajoutsijärvi, Ilari Moisala, Hannu Kauttio, Marko Kilpeläinen, Samuli Niskanen.
Rómulo García
Rómulo García (24. maaliskuuta 1927 – 18. joulukuuta 2005) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 10. joulukuuta 1950 ja nimitettiin Mar del Platan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Uzitan titulaaripiispaksi 9. elokuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo Francisco Pironio, jota avustivat Jorge Mayer ja Germiniano Esorto.
García sai 19. tammikuuta 1976 nimityksen Mar del Platan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. helmikuuta. García nimitettiin 31. toukokuuta 1991 Bahía Blancan arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 24. syyskuuta. Hän jäi eläkkeelle 15. kesäkuuta 2002.
Rinaldo Fidel Brédice
Rinaldo Fidel Brédice (11. syyskuuta 1932 – 15. huhtikuuta 2018) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Santa Rosan hiippakunnan piispaksi 31. tammikuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rómulo García, jota avustivat Jorge Manuel López ja Ubaldo Calabresi.
Brédice jäi eläkkeelle 24. kesäkuuta 2008.
Sergio Alfredo Fenoy
Sergio Alfredo Fenoy (s. 19. toukokuuta 1959 Rosario) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Rosarion arkkihiippakuntaan 2. joulukuuta 1983 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Satafiksen titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eduardo Vicente Mirás, jota avustivat Jorge Manuel López, Rinaldo Fidel Brédice, Héctor Sabatino Cardelli ja Luis Armando Collazuol.
5. joulukuuta 2006 Fenoy sai nimityksen San Miguelin hiippakunnan piispaksi.
Mikael Wahlman
Mikael Wahlman on suomalainen esteratsastaja. Hän voitti vuoden 2011 esteratsastuksen senioreiden suomenmestaruuden.
Wahlman kuuluu Hollolassa toimivaan seuraan Korpikylän Ratsastajat (Kop-Ra). Vuonna 2010 Wahlman voitti junioreiden suomenmestaruuden. Vuonna 2011 hän ratsasti ensimmäistä kauttaan nuorissa, mutta päätti tavoitella avoimen luokan mestaruutta. Syyskuussa hän voitti senioreiden Suomen mestaruuden kahdeksanvuotiaalla belgianpuoliveriruunallaan Wilantos van Bon Cheval. Monipäiväisissä mestaruuskilpailuissa ratsukko ei saavuttanut yhtään luokkavoittoa, mutta voitti mestaruuden yhteistuloksisten perusteella. Ratsukon lopputulos oli 9,06 virhepistettä ja eroa toiseksi tulleisiin Rosa Ruutsalo – Whisper oli 3,94 virhepistettä. Vuonna 2012 hän voitti Tapiola nuorten GP-sarjan hevosella Prestige.
Gulf Tower
Gulf Tower on pilvenpiirtäjä Pittsburghin kaupungissa Pennsylvanian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Torni on nimetty Gulf Oil Corporationin mukaan, jonka pääkonttoriksi se rakennettiin. Gulf ja Chevron liittyivät yhteen 1984 aikansa suurimmassa yritysfuusiossa. Rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1930, ja se valmistui vuonna 1932. Rakennus tuli valmistuessaan maksamaan noin 10,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Rakennus on 177,4 metriä korkea ja siinä on 44 kerrosta ja 15 hissiä. Rakennuksen arkkitehtina toimi Trowbridge & Livingston -yhtiössä työskennellyt arkkitehti E. P. Mellon. Rakennus on toimistokäytössä.
Virotoksiinit
Virotoksiinit ovat fallotoksiinien tavoin seitsemää aminohappoa sisältäviä rengasrakenteisia – kuitenkin monosyklisiä – heptapeptidejä, sienimyrkkyjä, joita esiintyy muun muassa valkokärpässienessä ja kavalakärpässienessä. Virotoksiinit eivät tuhoudu ruoanvalmistuksessa, eivätkä elimistön entsyymit hajota niitä. Ne vaikuttavat elimistössä samoin kuin fallotoksiinit.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1984–1985
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1984–1985 pelattiin kymmenen joukkueen runkosarja, josta kuusi parasta selvisi mitalisarjaan ja loput neljä alempaan jatkosarjaan taistelemaan sarjapaikastaan.
Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 6-4-3-2-1-0
Jatkosarjaan annettiin lähtöpisteitä runkosarjan sijoituksen perusteella 3-2-1-0
Sarjasta putosivat Vammala ja Salo. Tilalle nousivat SaLe, Kuopio ja Oriveden Ponnistus
Nousukarsintasarjaan annettiin 1-sarjan lohkovoittajille 2 lähtöpistettä.