hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bonifácio Piccinini
Bonifácio Piccinini (s. 13. toukokuuta 1929) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 11. helmikuuta 1960 ja nimitettiin Cuiabán arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi sekä Turres in Byzacenan titulaariarkkipiispaksi 27. kesäkuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Orlando Chaves ja Antônio Afonso de Miranda.
Piccininistä tuli Cuiabán arkkipiispa 15. elokuuta 1981. Hän jäi eläkkeelle 9. kesäkuuta 2004.
José Foralosso
Giuseppe "José" Foralosso (15. maaliskuuta 1938 Cervarese Santa Croce – 22. elokuuta 2012) oli italialaissyntyinen Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 22. joulukuuta 1966 ja nimitettiin Guiratingan hiippakunnan piispaksi 20. marraskuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. helmikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Bonifácio Piccinini, jota avustivat Camillo Faresin ja Osório Willibaldo Stoffel.
Foralosso sai 12. tammikuuta 2000 nimityksen Marabán piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 25. huhtikuuta 2012.
Teke-Kukuyan kieli
Teke-Kukuyan kieli eli "Kikukuya" (IPA [kìkýkçȳā]), kirjoitettu myös joskus muodossa Kukẅa ja tunnettu myös mm. nimellä Etelä-Teke, on Teken murrejatkumoon kuuluva ja Kongon tasavallassa puhuttava kieli. Sitä puhutaan Plateaux'n provinssissa maan keskiosassa, Lekanan piirissä Lekitin joesta itään. Kieli tunnetaan siitä, että se on ainoa, jossa väitetään esiintyvän foneemina labiodentaalinen nasaali /ɱ/. Ko. äänne esiintyy yleensä vain m-äänteen allofonina eikä kumpikaan ikinä löydy toistensa ympäristössä, esim. suomessa "kamera" [ˈkɑme̞rɑ] "kamferi" [ˈkɑɱfe̞ri].
Kukuyan 5 vokaalia on /i e~ɛ a o~ɔ u/. Ne voivat olla joko lyhyitä tai pitkiä; muita vokaalisarjoja (ks. diftongeja) ei ole. /u/ äännetään [y] ympäristössä /ɲuni/ ([ɲyni]) ja myös ennen [j] -äännettä tai toista [y]:tä, kuten kielen nimessä kukuya [kýkçȳā].
Labiodentaalinen nasaali /ɱ/ tiedetään esiintyvän foneemina vain tässä kielessä. Se äännetään /a/ -vokaalin edessä labiaalistuneena [ɱʷ]; /i/ ja /e/ -vokaalien edessä taas [ɱ]. Tässä muutama minimipari, joissa näkyy, kuinka sanan merkitys voi muuttua riippuen siitä, onko sanassa /ɱ/:
Tampereen nuorisovaltuusto
Tampereen nuorisovaltuusto on vuonna 1998 tamperelaisten nuorten vaikutuskanavaksi perustettu uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton järjestö. Vaikuttamisryhmän nimi oli 19. toukokuuta 2015 asti Tampereen nuorisofoorumi (lyhenne TNF), jolloin Nuorisofoorumin suurkokous hyväksyi hallituksen esityksen nimimuutoksesta.
Nuorisovaltuuston toiminnan keskiössä on sen hallitus, johon voivat hakea suurkokouksessa 12–22-vuotiaat nuoret. Nuorisovaltuuston suurkokous järjestetään kaksi kertaa vuodessa, syksyisin ja keväisin. Suurkokoukseen kutsutaan Tampereen yläkouluista ja toisen asteen oppilaitoksista edustajat, jotka päättävät nuorisovaltuuston ajamien asioiden suunnan. Syksyisessä kokouksessa valitaan uusi hallitus sekä puheenjohtajisto.
Nuorisovaltuusto järjestää kaksi kertaa vuodessa octafoorumin, Tampereen koulujen oppilaskuntien välisen tapaamisen, jossa käsitellään ajankohtaisia asioita ryhmissä. Nuorisovaltuustolla on edustuspaikat kahdeksassa kaupungin lauta- ja johtokunnassa sekä Tampereen kaupunginvaltuustossa.
Nuorisovaltuuston käyttäessä vielä Nuorisofoorumi-nimeä hallitus valitsi toimintansa helpottamiseksi vuoden ajaksi kaksi valiokuntaa:
Valiokunnista luovuttiin toukokuun 2015 suurkokouksessa, ja ne korvattiin kolmella, hallituksen toimintakauden mittaisella tiimillä. Jokaista tiimiä johtaa joko hallituksen varapuheenjohtaja tai puheenjohtaja. Tiimit vastaavat oman erikoistumisalueensa toiminnasta varainhallintaa lukuun ottamatta.
Níkos Kosténoglou
Nikólaos ”Níkos” Kosténoglou (, s. 3. lokakuuta 1970) on kreikkalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Kosténoglou aloitti uransa Xanthissa puolustajana vuonna 1989. Hän edusti seuraa viiden kauden ajan Kreikan Superliigassa ja nousi liigan johtavien puolustajien joukkoon. Vuonna 1994 hän siirtyi suurseura AEK Ateenaan. Seura oli voittanut liigamestaruuden juuri edellisellä kaudella, mutta ei pystynyt uusimaan sitä Kosténogloun pitkän 11-vuotisen seurauran aikana. Kreikan cupissa puolustaja pääsi juhlimaan mestaruutta neljään otteeseen.
Kreikan maajoukkueessa Kosténoglou esiintyi kerran vuonna 1996. Valmennusuransa Kosténoglou aloitti AEK:n organisaatiossa juniorivalmentajana vuonna 2005. Kahden juniorikauden jälkeen hänestä tuli Llorenç Serra Ferrerin apulaisvalmentaja edustusjoukkueeseen. Espanjalaisvalmentajan saatua potkut helmikuussa 2008 nousi Kosténoglou AEK:n päävalmentajaksi. Hänen johdollaan AEK sijoittui liigan ykköseksi, mutta hävisi mestaruuden luvattomiin pelaajiin liittyvien epäselvyyksien vuoksi. Kauden jälkeen Giorgos Donis korvasi Kosténogloun päävalmentajana.
Marraskuussa 2008 Kosténoglou palasi valmentajaksi Asteras Tripolisissa. Hän valmensi seuraa kauden loppuun saakka.
Tammikuussa 2011 Kosténoglousta tuli Kreikan liigassa hännille juuttuneen AEL Larissan päävalmentaja. Hän ei kuitenkaan enää onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta liigasta. Kosténoglou jätti paikkansa kauden jälkeen.
Lokakuun alussa 2011 Kosténoglou palasi AEK Ateenan päävalmentajaksi. Kosténogloun johdolla AEK jäi Kreikan liigassa viidenneksi. Seura ei uusinut hänen sopimustaan kauden jälkeen.
Syyskuun lopussa 2012 Kosténoglousta tuli Skoda Xanthin päävalmentaja. Hän valmensi seuraa vain pari kuukautta, kunnes sai huonojen esitysen vuoksi joulukuun puolivälissä potkut.
Helmikuussa 2014 Kostenoglousta tuli viidentenä Kyproksen liigassa majailleen Anorthosis Famagustan päävalmentaja. Kosténogloun johdolla seura ei sijoitustaan onnistunut parantamaan, vaan oli liigan viides. Kauden jälkeen Kosténoglou siirtyi Apollon Smyrnin päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut seurasta jo joulukuussa 2014.
Helmikuussa 2015 Kosténoglousta tuli Kreikan jalkapallomaajoukkueen apulaisvalmentaja. Heikosti sujuneiden EM2016-karsintojen vuoksi maan jalkapalloliitto erotti päävalmentaja Sergio Markariánin ja koko valmennusjohdon elokuussa 2015.
William Anthony Hughes
William Anthony Hughes (23. syyskuuta 1921 – 7. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Youngstownin hiippakuntaan 6. huhtikuuta 1946 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Inis Cathaigin titulaaripiispaksi 23. heinäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James William Malone, jota avustivat Joseph Louis Bernardin ja William Michael Cosgrove.
13. huhtikuuta 1979 Hughes sai nimityksen Covingtonin hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 8. toukokuuta. Hän jäi eläkkeelle 4. heinäkuuta 1995.
Worapoj Petchkoom
Worapoj Petchkoom (; s. 18. toukokuuta 1981) on thaimaalainen nyrkkeilijä. Hän osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin Ateenassa ja sai miesten kääpiösarjassa (54 kg) hopeamitalin. Hän osallistui myös vuoden 2008 kesäolympialaisiin Pekingissä, mutta ei päässyt mitaleille.
Petchkoom esiintyi heinäkuussa 2009 homolehti "Stagen" kannessa. Thaimaan amatöörinyrkkeilyliitto (ABAT) langetti hänelle tästä syystä kolmekuukautisen kilpailukiellon, joka esti häntä nyrkkeilemästä vuoden 2009 Kaakkois-Aasian kisoissa Laosissa. Petchkoom piti kuvia ennemmin urheilullisina kuin rivoina.
Viktor Hrjapa
Viktor Vladimirovitš Hrjapа (, s. 3. elokuuta 1982 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripalloilija.
Hrjapa aloitti koripallon ukrainalaisen H’imik Južnyin juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 1999–2000. Hän pelasi samalla pelejä venäläisessä BK Avtodor Saratovissa ja kaudesta 2000–2001 lähtien hän edusti ainoastaan Saratovia. Hrjapa edusti seuraa vuoteen 2002 asti, jolloin hän siirtyi TsSKA Moskovaan. Hän voitti seuran paidassa vuosien 2003 ja 2004 Venäjän-mestaruuden. Lisäksi hän pelasi ensimmäistä kertaa Euroliigassa. Vuonna 2004 Hrjapa siirtyi Portland Trail Blazersiin, jota hän edusti kaksi kautta. Kausi 2005–2006 oli tilastollisesti hänen parhaansa NBA:ssa, sillä hän teki 5,8 pistettä ottelua kohden. Kahden Portland-kauden jälkeen Hrjapa siirtyi Chicago Bullsiin. Hän pelasi joukkueessa myös kaudella 2007–2008, mutta siirtyi helmikuussa takaisin TsSKA Moskovaan vähäisen peliajan takia. Moskovan kanssa hän voitti Euroliiga-mestaruuden kaudella 2007–2008.
Kaljukiviyrtti
Kaljukiviyrtti ("Woodsia glabella") on pienikokoinen, lähinnä pohjoisten arktisten alueiden saniaislaji.
Kaljukiviyrtin maavarsi on lyhyt ja pysty. Maavarresta nousee kimppuina kasvavia, 4–10 cm pitkiä, kertaalleen parilehdykkäisiä lehtiä. Lehtiruoti, keskiranka ja lehdyköitten alapinta ovat jokseenkin kaljuja. Lehtilavan muoto vaihtelee tasasoukasta kapean vastapuikeaan. Lehdykät ovat liuskaisia, alemmat niistä ovat pyöreitä, ylemmät puikeita. Lehdyköitten alapinnalla sijaitsevat itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja pitkien katesuomukarvojen ympyröimiä. Kaljukiviyrtin itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Lehtiruotien vanhat tyviosat jäävät moniksi vuosiksi törröttämään kasvin juureen.
Kaljukiviyrtti muistuttaa paljon pienikokoista tunturikiviyrttiä ("W. alpina").
Euroopassa kaljukiviyrttiä tavataan ainoastaan Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän pohjoisosissa sekä Kaukasuksen vuoristoissa. Aasian puolella sitä tavataan monin paikoin Siperiassa ja muutamin paikoin myös Kiinassa ja Japanissa. Pohjois-Amerikassa se on levinnyt suurimpaan osaa Alaskaa ja Kanadaa sekä edelleen koko Grönlannin rannikolle. Kaljukiviyrtti on Suomessa harvinainen, pohjoinen laji. Sen pääesiintymä on Koillismaalla Kuusamossa ja Sallassa. Lapissa lajia kasvaa Enontekiön suurtuntureilla, Inarin lounaisosassa ja Utsjoella. Muoniosta lajista on vanha havainto.
Kaljukiviyrtti kasvaa kallionraoissa. Laji on kalkinsuosija.
Adam Bałabuch
Adam Bałabuch (s. 13. huhtikuuta 1961) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Wrocławin arkkihiippakuntaan diakoniksi Adam Dyczkowski 24. kesäkuuta 1985 ja papiksi Henryk Roman Gulbinowicz 24. toukokuuta 1986. Hänet inkardinoitiin 25. kesäkuuta 2004 Świdnican hiippakuntaan, jonka vihkipiispaksi hänet nimitettiin 19. maaliskuuta 2008. Samalla hän sai nimityksen Aurusulianan titulaaripiispaksi.
Bałabuchin vihki piispaksi 8. toukokuuta 2008 Ignacy Dec, jota avustivat Marian Gołębiewski ja Stefan Regmunt.
Leonhard Kaupisch
Leonhard Kaupisch (1. syyskuuta 1878 - 26. syyskuuta 1945) oli saksalainen kenraali. Hän toimi yliluutnanttina ensimmäisessä maailmansodassa ja yleni majuriksi. Vuonna 1932 hän yleni kenraaliluutnantiksi. Toisessa maailmansodassa Kaupisch johti saksalaisia Luftwaffen joukkoja Tanskan miehityksessä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1942.
Józef Pazdur
Józef Pazdur (22. marraskuuta 1924 Wola Skrzydlańska – 7. toukokuuta 2015) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wrocławin arkkihiippakuntaan Stefan Wyszyński 23. joulukuuta 1951. Hänet nimitettiin Wrocławin vihkipiispaksi ja Ulciniumin titulaaripiispaksi 18. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Jerzy Karol Ablewicz ja Ignacy Ludwik Jeż.
Pazdur jäi eläkkeelle 16. marraskuuta 2000.
Ignacy Dec
Ignacy Dec (s. 27. heinäkuuta 1944) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wrocławin arkkihiippakuntaan Bolesław Kominek 21. kesäkuuta 1969, ja hänet nimitettiin Świdnican hiippakunnan piispaksi 24. helmikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Tadeusz Rybak ja Józef Pazdur.
Yhteiskehittely
Kehittävän työntutkimuksen sanastosta poimittu termi yhteiskehittely (yhteisluominen) on omaksuttu suomen kielen vastineeksi englannin kielen ilmaisulle "co-creation". Yhteiskehittely tässä merkityksessään on tuotteen tai palvelun kehittämistä yhdessä sen mahdollisten tulevien käyttäjien eli potentiaalisten asiakkaiden kanssa. Termin teki tunnetuksi C. K. Prahalad. Yhteiskehittely mahdollistuu sosiaalisen median työkalujen ansiosta. Viidennes suomalaisista yrityksistä hyödyntää sosiaalista mediaa tuotekehityksessä ja innovoinnissa. Innovaatiotoiminnassa sosiaalista mediaa on hyödynnetty toistaiseksi ennen kaikkea crowdsourcingin ja ideoiden generoinnin välineenä.
Yhteiskehittelyä lähellä olevia käsitteitä ovat avoin innovaatio, talkoistaminen ja joukkojen viisaus.
Tadeusz Rybak
Tadeusz Rybak (7. marraskuuta 1929 – 7. maaliskuuta 2017) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wrocławin arkkihiippakuntaan Franciszek Sonik 2. elokuuta 1953. Hänet nimitettiin Wrocławin vihkipiispaksi ja Benepotan titulaaripiispaksi 28. huhtikuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Wladyslaw Miziolek ja Józef Marek.
Rybak sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Legnican hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 19. maaliskuuta 2005.
Nailonia syövä bakteeri
Nailonia syövä bakteeri on nailontehtaan jätevedestä vuonna 1975 löydetty bakteeri, joka kykenee syömään joitain nailonin valmistukseen liittyviä aineita. Näitä ovat esim. aminokaproiinihappo (6-aminoheksaolaatti). Nailonia syövä bakteeri on eräs flavobakteeri sp. K172:n kanta, jolla on nylonaaseiksi kutsuttuja entsyymejä.
Nailon on synteettinen muovi, jonka valmistus alkoi 1935. Tämä loi uuden elinympäristön, jossa ei ollut kilpailua. Nailonia syövät bakteerit muodostuivat mutaation perusteella. Ne löysi geneetikko Susumu Ohno. Hänen mukaansa nailonaasi entsyymin mutaatio koitui kombinaatiosta geenin monistumisesta ja DNAn lukukehyksen muuttumisesta (en: Frame shift).
Nailonia syövät bakteerit ovat hyvä esimerkki evoluutiosta, jossa laji saavuttaa kilpailuedun mutaatioiden ansiosta ja luonnonvalintata suosii näitä ominaisuuksia.
Józef Zawitkowski
Józef Zawitkowski (s. 23. marraskuuta 1938) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Varsovan arkkihiippakuntaan Stefan Wyszyński 20. toukokuuta 1962, ja hänet nimitettiin Varsovan vihkipiispaksi sekä Ausanan titulaaripiispaksi 26. toukokuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Damian Zimoń ja Wladyslaw Miziolek.
Zawitkowski sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Łowiczin hiippakunnan vihkipiispaksi.
Piotr Kałwa
Piotr Kałwa (18. lokakuuta 1893 – 17. heinäkuuta 1974) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. kesäkuuta 1916 ja nimitettiin Lublinin hiippakunnan piispaksi 30. toukokuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński.
Kałwa osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
István Hasznos
István Hasznos (8. joulukuuta 1924 Szolnok – 7. toukokuuta 1998 Szolnok) oli unkarilainen vesipalloilija. Hän osallistui vuoden 1952 kesäolympialaisiin Helsingissä ja kuului maansa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi kaksi ottelua ja teki seitsemän maalia.
Una cosa rara
Una cosa rara, ossia Bellezza ed onestà on Vicente Martín y Solerin säveltämä ooppera, kaksinäytöksinen "dramma giocoso". Lorenzo da Ponten kirjoittama libretto perustuu Luis Vélez de Guevaran näytelmään "La luna de la sierra". Ooppera kantaesitettiin menestyksellä Wienin Burgtheaterissa 17. marraskuuta 1786. Solisteina esiintyivät muiden muassa Luisa Laschi-Mombelli, Nancy Storace, Vincenzo Calvesi ja Michael Kelly.
Mozart lainaa "Una cosa raraa" omassa "Don Giovannissaan".
Don Garlits
Donald Glenn "Don" Garlits (s. 14. tammikuuta 1932 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen autourheilija, jota pidetään kiihtydyskisojen isänä. Fanit tuntevat hänet ympäri maailmaa nimellä "Big Daddy".
Oroottihappo
Oroottihappo (CHNO) on pyrimidiinirakenteen sisältävä karboksyylihappo. Oroottihappo esiintyy välituotteena pyrimidiiniemästen biosynteesissä. Aikaisemmin sitä kutsuttiin B-vitamiiniksi, mutta sillä ei todistettavasti ole vitamiinin vaikutusta.
Eliöissä oroottihapon biosynteesi tapahtuu seuraavasti. Karbamoyylifosfaatti reagoi aspartaamihapon kanssa muodostaen karbamoyyliaspartaamihappoa aspartaattikarbamoyylitransferaasin katalysoimana. Tämä muunnetaan dihydro-orotaasientsyymin avulla pyrimidiinirakenteen sisältäväksi dihydro-oroottihapoksi, josta muodostuu oroottihappoa. Oroottihappomolekyyliin liitetään riboosisokeri, jolloin muodostuu orotidiinimonofosfaattia, josta eliöt voivat tuottaa muut pyrimidiiniemäkset.
Oroottihapon kohonnut pitoisuus virtsassa on usein merkki erään ureakierron vaihetta katalysoivan entsyymin ornitiinitranskarbamylaasin puutostilasta.
Immilän mylly
Immilän mylly sijaitsee Ruuhijärvestä Sylvöjärveen laskevan Immilänjoen alajuoksulla Immilän kylällä, Nastolassa.
Immilän koskissa on jauhettu viljaa jo keskiajalla, mutta vanhin kirjallinen tieto myllyistä on vasta vuodelta 1548. Ensimmäinen saha rakennettiin koskeen 1760-luvulla, tähän aikaan mäellä oli jo asutusta sekä kievari. 1800-luvulla asutus alkoi lisääntyä ja Immilään muodostuikin monipuolinen käsityöläis- ja myllärikylä. Toisen maailmansodan jälkeen Immilän koskissa toimi kolme myllyä; kahden sahan lisäksi myös sähkölaitos oheislaitteineen (mm. pärehöylä). Viimeisenä myllyistä lopetti toimintansa Immilän piirin saha toukokuussa 1969. Myllyistä on säilynyt ainoastaan Immilän piirin 1901 rakennettu myllyrakennus.
Immilän mylly ja myllypiirin vanhat rakennukset kunnostettiin vuosina 1997–1999. Kunnostuksen jälkeen mylly on ollut aina kesäisin auki vierailijoille. Paikalla voi vierailla vanhalla myllyllä sekä joka kesä uudistuvaan näyttelyyn. Näyttelyt ovat käsitelleet mm. Nastolan vanhoja myllyjä, vanhoja karttoja, vanhoja postikortteja, myllytonttuja ja uskomustarinoita. Mylly on nykyään suosittu lähimatkailukohde, joka hyödyntää paikallishistoriaa ja -tuntemusta toiminnassaan. Myllyllä myös esiintyy vuosittain kesäteatteri ja lausujia. Myllyllä järjestetään myös yhteislauluiltoja, markkinoita, kesäjuhlia ja muita tapahtumia yhdessä läheisen Seuratalon kanssa. Myllyllä järjestetään myös opastettuja kiertokäyntejä kesäisin.
Myllyn lähellä myllärin mökissä pidetään kesäisin Immilän Myllykahvilaa, jota pitää kahvila-konditoria Kahvitar.
Vytautas Butkus
Vytautas Butkus (s. 20. joulukuuta 1949 Kaunas, Liettua) on Neuvostoliittoa edustanut entinen soutaja, joka osallistui vuoden 1976 kesäolympialaisiin Montréalissa. Hän sai siellä hopeamitalin pariaironelikossa yhdessä Jevgeni Dulejevin, Juri Jakimovin ja Aivars Lazdenieksin kanssa.
ACE-estäjät
ACE-estäjät (Angiotensiinikonvertaasin estäjät) ovat lääkkeitä, joita käytetään pääasiassa kohonneen verenpaineen ja sydämen vajaatoiminnan hoitoon. ACE-estäjät laajentavat ääreisverisuonia ja tällöin sydämeen kohdistuva rasitus pienenee.
ACE:n estäjiä ovat enalapriili, kaptopriili, kinapriili, lisinopriili, perindopriili ja ramipriili.
ACE-estäjien avulla estetään angiotensiinin muodostumista. Vaikutus perustuu veressä olevan entsyymin, angiotensiinikonvertaasin estoon. Angiotensiini supistaa valtimoverisuonia. Kun valtimoverisuonet supistuvat, verenpaine kohoaa. ACE-estäjät estävät myös bradykiniinin hajoamista. Bradykiniini laajentaa verisuonia. Bradykiniinin hajoamisen estämisestä on hyötyä sydämen vajaatoiminnan lihaksen tervehdyttämisessä. Kun ACE-estäjät estävät verisuonia supistavien aineiden vaikutuksen reniini-angiotensiini-järjestelmässä, verisuonet laajenevat. Tällöin verenpaine alenee ja sydämen kuormitus vähenee. Tämä estää sydänlihaksen kasvua ja auttaa sydämen vajaatoiminnassa. ACE-estäjät sopivat esim. diabeetikoille, munuaissairauksien yhteydessä ja metabolista oireyhtymää sairastaville, joilla on kohonnut verenpaine. Sivuvaikutuksina ACE-estäjillä voi esiintyä ärsytysyskää ja verenpaineen laskun aiheuttamaa huimausta. ACE-estäjien käytön yhteydessä seurataan verikokein munuaisten toimintaa ja suola-nestetasapainoa. Lääkkeen teho saattaa alentua tulehduskipulääkkeiden käytön yhteydessä.
Eagles RFC
Eagles Rugby Football Club on turkulainen rugbyseura, joka on perustettu vuonna 2002. Eagles RFC osallistui ensimmäistä kertaa miesten Suomen Mestaruussarjaan 2003.
Eagles RFC on kasvanut vuosien varrella tasaiseen tahtiin, tällä hetkellä seuraan kuuluu kolme joukkuetta. Miesten joukkueessa (Eagles) on noin 30 jäsentä, junioreissa (Eagles Juniors) noin 10 jäsentä sekä naisten joukkueessa (Swans) noin 25 jäsentä.
Naisten joukkue osallistui ensimmäistä kertaa SM-sarjaan vuonna 2013.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet seuran puheenjohtajina:
Seuraavat henkilöt ovat toimineet miesten (Eagles) päävalmentajina:
Seuraavat henkilöt ovat toimineet naisten (Swans) päävalmentajina:
Seuraavat henkilöt ovat toimineet junioreiden päävalmentajina:Etupelaajat
Takapelaajat
Miesten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin pelaajat:
Miesten 7-maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin jäsenet:
Naisten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Swansien pelaajat:
Naisten 7-maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Swansien pelaajat:
Miesten A-maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin pelaajat:
Nuorten maajoukkuetta ovat edustaneet seuraavat nykyiset tai entiset Eagles Rugby Clubin pelaajat:
Miesten palkinnot:
Naisten palkinnot:
Nuorten palkinnot:
Ilmari Harki
Ilmari Hartvig Harki (vuoteen 1935 Hultman; 28. toukokuuta 1902 Turku – 19. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies.
Harki toimi muun muassa puolustusministeriön alaisen lentokoneteollisuuden palveluksessa, sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan varapuheenjohtajana 1944–1953 sekä Otanmäki Oy:n toimitusjohtajana 1950–1967. Teollisuusneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1968. Koulutukseltaan Harki oli diplomi-insinööri. Hän toimi vuosina 1946–1951 Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtajana ja myötävaikutti Otaniemen Teekkarikylän rakentamiseen. Harki kirjoitti eläkevuosinaan teokset "Sotakorvausten aika" (1971) ja "Otaniemi oli – teekkarikylä tehtiin" (1977). Hän oli myös kertojana Topo Leistelän ohjaamassa ja Kansan Elokuva Oy:n tuottamassa sotakorvauksia käsitelleessä elokuvassa "Suomi maksaa" (1951).
Harkin vanhemmat olivat kauppias Johan Gustav Hultman ja Elin Ingeborg Grönros. Harki oli naimisissa Airi Harkin kanssa ja heillä oli kaksi tytärtä. Vuodesta 1958 Harki oli naimisissa Maire Virkkunen-Harkin kanssa. Heillä oli poika.
M/S Translandia
M/S Translandia () oli Eckerö Linen käytössä oleva laiva. "Translandia" rakennettiin Saksassa, Hampurissa vuonna 1976. Alus liikennöi Helsingin Vuosaaren ja Tallinnan D-terminaalin välillä.
Baseballin Viron mestaruussarja 2011
Baseballin Viron mestaruudesta kaudella 2011 pelasi neljä joukkuetta. Kiilin Pantterit voitti mestaruuden. Pantterit pelasi kaudella myös Suomen liigassa.
Lisäottelu 2.sijasta: SOX Baseball - Tallinna Pesapalliklubi 11-9
Sverker Sörlin
Sverker Sörlin (s. 1956) on ruotsalainen aatehistorioitsija, tietokirjailija ja ympäristöhistorian professori. Sörlin on kirjoittanut useita teoksia tieteenhistorian, ympäristö- ja metsähistorian, ihmisekologian, Euroopan historian, tiedepolitiikan, innovaatiotutkimuksen ja yliopistohistorian aloilta. Tämän ohella hän on vaikuttanut esseistinä, tieteen popularisoijana, yhteiskunnallisena keskustelijana ja kulttuurikriitikkona.
Sörlin tuli professoriksi Uumajan yliopistoon vuonna 1993. Vuodesta 2007 hän on toiminut professorina Kuninkaallisen teknillisen korkeakoulun tieteen ja tekniikan historian osastolla Tukholmassa.
Herefordin piispa
Herefordin piispa on Englannin kirkon Herefordin hiippakunnan piispa.
Salon kaupungintalo
Salon kaupungintalo on Salon kaupungin hallintorakennus, joka sijaitsee aivan keskustassa. NCC toteutti kaupungintalon rakennustyöt. Rakentaminen alkoi maaliskuussa 2010 ja rakennus valmistui elokuun 2011 lopussa.
Vuonna 2016 kaupungintalossa todettiin sisäilmaongelmia, jotka johtuivat ensimmäisen kerroksen lattian kosteusongelmista. NCC maksoi kosteusongelmien korjaamisen.
Orvar Löfgren
Orvar Löfgren (s. 1943) on ruotsalainen kansatieteilijä ja kansatieteen emeritusprofessori. Hän toimi eurooppalaisen etnologian professorina Lundin yliopistossa vuosina 1991–2008.
Löfgren väitteli tohtoriksi eurooppalaisesta etnologiasta vuonna 1978. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut erityisesti arkielämän kulutuksen ja mediankäytön kulttuurinen analyysi.
Löfgren on ollut vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa vuosina 1983, 1986 ja 1997. Hänet promovoitiin Kööpenhaminan yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2008. Hän on Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen vuodesta 1995.
Carl Steenstrup
Carl Steenstrup (s. 1934 Vaasa) on tanskalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän kääntää japanilaista kirjallisuutta tanskaksi. Steenstrup on Japanin historian professori Münchenin yliopistossa. Hän on kirjoittanut lukuisia Japani-aiheisia kirjoja.
Helovenhokas
Helovenhokas, aikaisemmalta nimeltään heloyökkönen, ("Bena bicolorana") on melko pieni, kirkkaan vihreä-valkoinen perhoslaji. Se on ollut rauhoitettu Ahvenanmaalla vuodesta 1986 lähtien. Vanhemmassa kirjallisuudessa se tunnetaan tammen venhokkaana.
Helovenhokas on helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet, pää ja keskiruumis ovat helakan vaaleanvihreät, ja etusiipien poikki kulkee vinosti kaksi ohutta ja tarkkarajaista, kellanvalkoista viirua. Myös siiven etureuna on ohuelti kellanvalkoinen. Takasiivet ovat valkoiset, samoin takaruumis. Tuntosarvet ovat punaisen ja kellanvalkoisen kirjavat. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti ruumiin sivuilla. Etusiipien muodosta johtuen sitä voi helposti erehtyä pitämään kookkaana kääriäisenä, joilla on myös usein päältä katsottuna nelikulmainen lepoasento.
Hieman samannäköinen laji on paljon yleisempi koivuvenhokas ("Pseudoips prasinanus").
Helovenhokasta tavataan Espanjasta Välimeren alueen ja Keski-Euroopan kautta Uralille ja Iraniin. Se on koko esiintymisalueellaan harvalukuinen. Suomessa lajia tavattiin perinteisesti vain paikoittain eteläisen Ahvenanmaan tammimetsissä sekä satunnaisesti lounaissaaristossa, mutta 1990-luvun lopulta alkaen se yleistyi ja 2000-luvun aikana on levinnyt voimakkaasti idemmäksi. Nykyisin heloyökkösen voi tavata myös Varsinais-Suomen ja Uudenmaan rannikkoseutujen tammimetsistä. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuolelta elokuun alkuun., Etelä-Euroopassa sukupolvia on usein kaksi.
Helovenhokas elää lämpimissä, jalopuuvaltaisissa lehtimetsissä, eikä sitä tapaa juuri koskaan sellaisten ulkopuolella. Aikuiset perhoset aloittavat lentonsa iltahämärästä keskiyöhön, ja ne lentelevät yleensä puiden latvustoissa. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, mutta sokeripitoisella nesteellä kostutettu syötti on huomattavasti valoa tehokkaampi houkutin. Perhoset eivät käy kukilla mutta juovat mielellään kirvojen tuottamaa mesikastetta puiden lehdiltä.
Lajin yksilömäärä vaihtelee vuosittain paljon. Suomessa se on 2000-luvun aikana ollut yleisimmillään joka kolmas vuosi ja esiintymishuippua seuraavana vuonna kanta on romahtanut. Sittemmin laji vaikuttaa taantuneen.
Naaras tuottaa 150–200 munaa, jotka se munii lehtien alapinnoille lehtisuonien kohdille. Toukat kuoriutuvat noin viikkoa myöhemmin. Toukka elää pääasiassa lehtien alapinnalla ja kasvaa hitaasti, kunnes vaihtaa väriä vihreästä ruskeaksi ja asettuu talvehtimaan oksiston sekaan. Keväällä toukka muuttuu uudestaan vihreäksi, ja sen kasvu nopeutuu. Toukka on täysikasvuinen kesäkuun alkupuoliskolla ja se tekee vaaleankeltaisen, 35–40 mm pitkän ja veneenmuotoisen kotelokopan lehden alapinnalle, useimmiten puun latvustoon. Osa toukista laskeutuu kuitenkin koteloitumaan alemmaksi. Kotelovaihe kestää noin kolme viikkoa.
Toukan ravintokasveja ovat tammet ("Quercus"), joskin Keski-Euroopassa sen on ilmoitettu elävän myös koivuilla ("Betula").
Kääriäisvenhokas
Kääriäisvenhokas, aikaisemmalta nimeltään kääriäisyökkönen, ("Earias clorana") on melko pieni, valkovihreä perhoslaji. Vanhassa kirjallisuudessa se tunnetaan viherkehrääjänä.
Etusiivet ovat vihreät ja ainoastaan etureunastaan leveästi valkeat, joskin vihreän sävy vaihtelee hieman yksilöittäin. Muuta kuviointia etusiivissä ei ole. Takasiivet ovat valkeat, kärkiosastaan yleensä vihertävät. Pää on valkoinen, keskiruumis vihreä ja takaruumis harmahtava. Tuntosarvet ovat ruosteenruskeat. Siipiväli on 19–23 mm.
Kääriäisvenhokkaan voi sekoittaa lähinnä tammikääriäiseen ("Tortrix viridana").
Kääriäisvenhokas on enimmäkseen eurooppalainen laji, jonka elinalue ulottuu Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja edelleen Länsi-Siperiaan. Suomessa levinneisyys rajoittuu etelä- ja lounaisrannikolle, joskin jopa Vaasan korkeudelta tunnetaan vanhoja havaintoja. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena toukokuun lopulta heinäkuun alkuun.
Kääriäisvenhokas on kosteiden ja pensaikkoisten metsänreunojen, soiden, rantojen ja kulttuuriympäristöjen asukki. Se on tyypillisesti laji, jonka tapaa helpommin toukkana kuin aikuisena, eikä sitä yleensä tavata varsinaisen elinympäristön ulkopuolella. Perhoset ovat lennossa muutamien tuntien ajan alkuillasta, etelämpänä usein jo iltapäivällä. Molemmat sukupuolet lentävät valolle, mutta harvakseltaan ja yleensä valolle tulee vain yksittäisiä yksilöitä ja naaraat tulevat koiraita harvemmin. Sen sijaan kääriäisvenhokas tulee mielellään makealle syötille. Saattaa olla, että perhoset syövät kirvojen erittämää mesikastetta kasvien lehdiltä.
Naaras munii usean päivän aikana 80–100 munaa, jotka se asettelee lehtien alapinnoille pensaiden latvuksiin. Toukat elävät erakkoina tai parin yksilön ryhminä ja piilottelevat yhteensitomiensa lehtien muodostamassa suojassa. Toukat ovat täysikasvuisia heinä-elokuun taitteessa ja rakentavat vaalean, venemäisen, noin 15 mm pitkän kotelokopan oksan sivuun. Kotelo talvehtii.
Toukka syö eri pajulajien lehtiä.
Juvenes
Juvenes-Yhtiöt Oy on suomalainen monialayritys, jonka omistajia ovat Tampereen yliopiston ja Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunnat tasaosuuksin. Yhtiön toimialoina ovat henkilöstö- ja opiskelijaravintolapalvelut, juhlapalvelu sekä kirjakauppa- ja kioskitoiminta. Lisäksi yhtiö on pääosakkaana Juvenes Printissä, joka tuottaa kirjapainopalveluja. Juvenes-Yhtiöt Oy:n liikevaihto on noin 14 miljoonaa euroa ja se työllistää noin 140 henkilöä.
Japanin Grand Prix 2011
Japanin Grand Prix oli Formula 1 -kauden 2011 15. osakilpailu, joka käytiin 9. lokakuuta Suzuka Circuitilla. Sebastian Vettel lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta voittoon ajoi Jenson Button, joka teki myös nopeimman kierroksen 1:36.568 (kierros 52). Toiseksi ajoi Fernando Alonso ja kolmanneksi Sebastian Vettel, joka varmisti sijoituksellaan uransa toisen maailmanmestaruuden. Michael Schumacher sai kilpailussa 1500:nnen MM-pisteensä.
Craig Smith
Craig Smith voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Craig Smith (jääkiekkoilija)
Craig Smith (s. 5. syyskuuta 1989 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella 2011–2012 Nashville Predatorsissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidalla. Smith pelaa oikealta. Hänen vahvuuksiin kuuluu monipuolisuus, hyökkäyspään pelaaminen ja pelinäkemys. Smithin heikkouksiin kuuluu ailahtelevaisuus. Hänen kausipalkkansa on 690 000 dollaria. NHL:n työsulun aikana hän edusti kahdeksan ottelun verran SM-liigaseura KalPaa.
Smith kävi lukion kotikaupungissaan Madisonissa, jonka jälkeen hän pelasi vuodet 2006–2009 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksissa. Siellä viimeisellä kaudellaan 2008–2009 Smith pelasi ssa ja jakoi tehopisteillä 28+48=76 liigan pistepörssin toisen sijan Mike Cichyn kanssa. Kauden päätteeksi Smith valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Nashville Predators varasi Smithin neljännellä kierroksella 98. pelaajana . Hän palasi kotikaupunkiinsa ja pelasi vuodet 2009–2011 Wisconsin-Madisonin yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Smith valittiin ensimmäisen yliopistokautensa 2009–2010 päätteeksi WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Toisella kaudellaan hän oli tehopisteillä 19+24=43 joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Justin Schultzin jälkeen. Smith toimi myös Wisconsin-Madisonin kapteenina.
Heinäkuussa 2011 Smith teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Nashvillen kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi paikan joukkueesta ja teki NHL-uransa avausmaalin heti kauden ensimmäisessä ottelussa 7. lokakuuta 2011 Columbus Blue Jacketsia vastaan.
Smith on edustanut Yhdysvaltoja miesten MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2012 ja 2013, joista ensimmäisenä mainitussa turnauksessa hän oli tehopisteillä 3+3=6 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Derek Stepanin jälkeen. Smith palkittiin Yhdysvaltojen top-3 -pelaajana.
Juutalaisasutus keisarillisessa Japanissa
Ennen toisen maailmansodan alkua ja sen aikana Japaniin ja sen miehittämille alueille Kiinassa asutettiin juutalaisia. Samaan aikaan Euroopassa juutalaisuusvastaisuus kasvoi ja johti lopulta holokaustiin.
Huolimatta siitä, että on vain vähän todistusaineistoa siitä, että japanilaiset missään vaiheessa suunnittelivat juutalaisvaltion tai autonomisen juutalaisalueen perustamista, rabbi Marvin Tokayer ja Mary Swartz laativat aiheesta osin fiktiivisen teoksen nimeltä "The Fugu Plan" vuonna 1979. Teoksessa Tokayer ja Swartz nimeävät Fugu-suunnitelmaksi joukon 1930-luvulla kirjoitettuja muistioita, joissa ehdotetaan saksalaisten vainoa pakenevien juutalaisten asuttamista japanilaisille alueille. Ajatuksen kannattajat pitivät suunnitelmaa riskialttiina, mutta arvioivat sen tarjoavan mahdollisia hyötyjä. Suunnitelma nimettiin japanilaisen Takifugu rubripes pallokalan mukaan.
Tokayer ja Swartz perustavat väitteensä kapteeni Koreshiga Unuzikan antamiin lausuntoihin. Heidän mukaan suunnitelmaa hahmoteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1934 ja lopullisen muodon se sai vuonna 1938. Kolmen vallan sopimuksen allekirjoittaminen vuonna 1941 kuitenkin esti suunnitelman täydellisen toteuttamisen.
Jerusalemin heprealainen yliopiston professori Ben-Ami Shillonyn mukaan Tokyaerin ja Swartzin käyttämät väitteet on irrotettu asiayhteydestään ja heidän käyttämänsä käännökset olivat puutteellisia. Shillony kyseenalaistaa sen suunnittelivatko japanilaiset missään vaiheessa juutalaisvaltion tai autonomisen alueen perustamista.
Kolari (kylä)
Kolari eli Jokijalka (tunnetaan myös Kolarin kirkonkylänä) on Kolarin kunnan kuntakeskus. Se sijaitsee valtatien 21 ja seututien 943 risteyskohdassa, lähellä Ruotsin valtakunnanrajaa.
Kuntakeskuksessa sijaitsevat muun muassa vuonna 1965 valmistunut Kolarin kirkko, kunnantalo ja kirjasto.
Suomen pohjoisin käytössä oleva rautatieasema sijaitsee Kolarissa.
Kolarin kunnantalo
Kolarin kunnantalo on Kolarin kunnan kunnantalo, joka sijaitee Kolarin kylässä. Talon huipulla olevat liekit kuvastavat kunnan vaakunaa. Kunnantalon vieressä on kunnankirjasto, poliisi ja Kela. Kunnantalossa on myös kahvilaravintola "Lounastupa".
Eldar Šengelaia
Eldar Šengelaia (, ; s. 26. tammikuuta 1933 Tbilisi) on georgialainen elokuvaohjaaja.
Eldar Šengelaia syntyi elokuvaohjaaja Nikoloz Šengelaian ja näyttelijä Nato Vakhnadzen perheeseen. Hän valmistui vuonna 1958 Neuvostoliiton elokuvainstituutin ohjaajalinjalta, jossa hän opiskeli Sergei Jutkevitšin johdolla. Šengelaia työskenteli aluksi Mosfilmilla, jossa hän ohjasi yhdessä Aleksei Saharovin kanssa satuelokuvat "Legenda o ledjanom serdtse" (”Taru jääsydämestä”, 1958) ja "Snežnaja skazka" (”Lumisatu”, 1960).
Vuodesta 1960 lähtien Šengelaia työskenteli Georgian elokuvastudion ohjaajana. Tamaz Meliavan kanssa ohjattu "Tetri karavani" (”Valkoinen karavaani”, 1964) kuvaa runollisesti Georgian maaseudun elämää. Vuonna 1965 Šengelaia ohjasi novellin "Mikela" Davit Kldiašvilin teosten pohjalta käsikirjoittamaansa elokuvaan "Ts’arsulis purtslebi" (”Menneisyyden sivuja”). Vuonna 1969 valmistunut "Aratšveulebrivi gamopena" (”Epätavallinen näyttely”) on Šengelaialle tyypillinen tragikomedia kuvanveistäjästä, joka on tuhlannut parhaat vuotensa hautamuistomerkkien suunnitteluun. ”Iloiset hupsut” ("Šerek’ilebi", 1974) sisältää farssin aineksia, kun taas Kldiašvilin teokseen perustuva ”Samanišvilin äitipuoli” ("Samanišvilis dedinatsvali", 1978) kuvaa surumielisen humoristisesti 1800-luvun georgialaista köyhää aatelistoa. Vuonna 1984 valmistunut ”Siniset vuoret” ("Tsisperi mtebi, anu daujerebeli ambavi") ennakoi perestroikan ajan yhteiskuntakritiikkiä. ”Siniset vuoret” sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1985 ja vuonna 1988 Šengelaialle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi.
Šengelaia oli NKP:n jäsen vuodesta 1965. 1980-luvun lopussa ohjaaja liittyi Georgian itsenäisyysliikkeeseen ja vuodesta 1990 lähtien hän on toiminut maansa parlamentin jäsenenä. Vuonna 1993 valmistunut georgialais-saksalainen absurdi komedia "Eksp'res-inpormatsia" jäi lähes kokonaan vaille kaupallista levitystä.
Ávži
Ávži (, suomeksi joskus myös "Autsi") on kylä Norjan Koutokeinossa Finnmarkin läänissä. Ávžin asukasluku on noin 80 asukasta.
Ávžiin johtaa Koutokeinon keskustasta tie nimeltä Ávžžiluodda. Ávži on noin 10 kilometrin etäisyydellä keskustasta.
Kolarinsaaren silta
Kolarinsaaren silta on silta Kolarin kylässä Kolarin kunnassa Suomessa. Se yhdistää Kolarin kylän ja Kolarinsaaren. Silta ylittää saaren itäpuolisen Muonionjoen haaran. Silta korvasi paikalla aikaisemmin olleen lossin. Silta valmistui 1980-luvun alussa.
Vapaa kirjoittaminen
Vapaa kirjoittaminen on kirjoitustekniikka, jossa tekijä kirjoittaa jatkuvasti kiinnittämättä huomiota oikeinkirjoitukseen, kielioppiin tai aiheeseen. Vapaan kirjoittamisen tuloksena syntyy usein raakamateriaalia, joka ei ole käyttökelpoista, mutta joka auttaa kirjoittajia pääsemään yli itsekriittisyydestä. Vapaata kirjoittamista käyttävät pääasiassa kirjoitustaidon opettajat ja kaunokirjailijat. Tekniikan avulla voidaan myös koota alustavia ajatuksia ja ideoita kirjoituksen aiheesta. Vapaa kirjoittaminen on eri asia kuin automaattikirjoitus.
Toisin kuin aivoriihi-menetelmää käytettäessä, jolloin ideat listataan, vapaassa kirjoittamisessa kirjoitetaan lauseita, jotka muodostavat kappaleita, mistä tahansa mieleen tulevasta aiheesta.
Mikheil Gelovani
Mikheil Gelovani (, , 6. tammikuuta 1893 Kutaisin läänin Lasurian kylä – 21. joulukuuta 1956 Moskova) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja ohjaaja, joka tuli tunnetuksi Stalinin elokuvaroolien esittäjänä.
Mikheil Gelovani esiintyi vuodesta 1913 lähtien Tbilisin, Kutaisin ja Bakun teattereissa. Vuosina 1919–1920 hän opiskeli tbilisiläisessä teatteristudiossa. Vuodesta 1924 lähtien hän näytteli georgialaisissa elokuvissa ja ohjasi myöhemmin itsekin muutamia filmejä. Vuosina 1936–1939 hän työskenteli Rustavelille nimetyssä Georgian draamateatterissa ja vuosina 1942–1948 Moskovan taiteellisessa teatterissa.
1930-luvun lopulla Gelovani alkoi yhtenä ensimmäisistä näyttelijöistä esittää Stalinin roolia teatterissa ja elokuvissa. Hän näytteli Stalinia yhteensä 15 elokuvassa.
»Esittäessään I.V. Stalinia tämän toiminnan eri vaiheissa, Gelovani ei tyydy pelkän näköisyyden tavoittamiseen. Hän pyrkii välittämään johtajan viisauden, hänen erottamattoman yhteytensä kansaan, suuruuden ja yksinkertaisuuden, teräksisen vallankumouksellisen tahdon, poikkeuksellisen viehätysvoiman ja inhimillisyyden. Erityisen hyvin tämä on onnistunut elokuvissa ”Vala” ja ”Berliini kukistuu”.»
Gelovani palkittiin näyttelijäsuorituksistaan neljällä Stalinin palkinnolla sekä Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Vuonna 1950 hän sai Neuvostoliiton kansantaitelijan arvonimen.
Budō kesäolympialaisissa 1964
Budō järjestettiin näytöslajina vuoden 1964 kesäolympialaisissa 15. lokakuuta Nippon Budōkan Hallissa, Tokiossa, Japanissa. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Budōlajeista mukana olivat kendō (miekkailu), kyūdō (jousiammunta) ja sumō (paini).
Marattiaceae
Marattiaceae on trooppinen saniaisheimo, joka muodostaa lahkon Marattiales ja luokan Marattiopsida. Heimolla on hyvin pitkä evoluutiohistoria ja varhaisimmat sen fossiilit ovat kivihiilikaudelta. Nykyisiä lajeja "Marattiaceae"-heimossa on noin 130 tai noin 150. Levinneisyydeltään heimon lajit ovat pantrooppisia, ja lajirunsaus painottuu Oseaniaan.
Tutkimuksen "A classification for extant ferns" (2006) mukaan "Marattiaceae"-heimoon kuuluu neljä sukua: Muissa lähteissä sukuja on mahdollisesti esitetty enemmän.
Maasi
Maasi (, ) on kylä Norjan Koutokeinossa Finnmarkin läänissä. Maasi on Koutokeinon suurin asutuskeskus heti Koutokeinon keskustaajaman jälkeen.
Maasissa on kirkko sekä koulu, ja kylän asukasluku on noin 350 asukasta, joista 98 % on saamelaisia.
Vaporisaattori
Vaporisaattori eli höyrystin on muun muassa hampun höyrystämiseen tarkoitettu laite. Markkinoilla on suuri määrä erilaisia vaporisaattoreita, kenties tunnetuimmat ovat saksalainen "Volcano Vaporizer" ja kotimainen "Venus Vaporisaattori".
Höyrystintä käytettäessä kukinto lämmitetään 180–200 asteen lämpötilaan, jossa vaikuttavat aineet höyrystyvät, mutta kasviaines ei vielä syty palamaan. NORML-MAPSin tutkimuksessa "Volcano Vaporizer" -vaporisaattorimallin höyry sisälsi 95 % tetrahydrokannabinolia (THC), hieman kannabinolia (CBN) ja loput noin 5 % muita yhdisteitä. Itsetehtyjä höyrystimiä käytettäessä kannabis usein kuumenee hiiltymislämpötilaan asti, jolloin muodostuu myös tervaa.
Antônio Possamai
Antônio Possamai (s. 5. huhtikuuta 1929) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Ji-Paranán hiippakunnan piispaksi 4. maaliskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gregório Warmeling, jota avustivat Bonifácio Piccinini ja Tito Buss.
Possamai jäi eläkkeelle 78-vuotiaana 11. huhtikuuta 2007.
Tito Buss
Tito Buss (1. syyskuuta 1925 – 30. huhtikuuta 2013) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Rio do Sulin hiippakunnan piispaksi 12. maaliskuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Niehues, jota avustivat Gregório Warmeling ja Wilson Laus Schmidt.
Buss jäi eläkkeelle 30. elokuuta 2000.
Józef Michalik
Józef Michalik (s. 20. huhtikuuta 1941) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Łomżan hiippakuntaan Czeslaw Falkowski 23. toukokuuta 1964, ja hänet nimitettiin Gorzówin hiippakunnan piispaksi 1. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Francisco Pironio ja Henryk Roman Gulbinowicz.
Michalik sai 17. huhtikuuta 1993 nimityksen Przemyślin arkkipiispaksi. Hän esiintyy usein Puolan katolilaisella Radio Maria -radiokanavalla sekä Friday-aikakauslehdessä.
Syksyllä 2013 Michalik herätti kohua katolista kirkkoa ravistelevassa pedofiliaskandaalissa. "Epävakaista oloista tulevat lapset hakevat hellyyttä, he voivat harhautua ja saavat sitten aikuisen osapuolen osalliseksi tekoon", Michalik sanoi.
Rautanaamio
Rautanaamio ( ’mies rautaisessa naamiossa’, syntymäaika tuntematon, kuoli 19. marraskuuta 1703) oli Ranskan eri vankiloissa Ludvig XIV:n valtakaudella pidetty vanki, jonka henkilöllisyys on sitovasti ratkaisematta. Rautanaamion arvoitusta ovat käsitelleet useat kirjailijat ja tutkijat. Aiheesta on tehty useita elokuvia.
Rautanaamio teljettiin aluksi Pignerolen linnoitukseen. Tuolloin hänestä käytettiin nimeä "Eustache Dauger". Bastiljiin hänet siirrettiin vuonna 1698. Naamioidun vangin arvoitus kiehtoi kirjailijoita ja oppineita. Alexandre Dumas vanhempi on tunnetuimpia Rautanaamiota käsitelleitä kirjailijoita. Hän kirjoitti aiheesta romaanissa Bragelonnen varakreivi eli muskettisoturien viimeiset urotyöt. Rautanaamion on epäilty olleen esimerkiksi Ludvig XIV:n tuntematon kaksoisveli, jolloin syy vangitsemiseen olisi ollut yksiselitteisen kruununperimyksen turvaaminen.
Simon Singh tarkastelee Rautanaamion arvoitusta kryptografian näkökulmasta. Vuonna 1890 löydettiin Ludvig XIV:n hallinnon salakirjoitettuja kirjeitä, joiden koodin - "Suuren salakirjoituksen" - Ranskan armeijan salakirjoitusasiantuntija Étienne Bazeries kykeni selvittämään. Eräs kirjeistä oli Ludvig XIV:n sotaministerin, François Michel Louvois'n selonteko kenraali Vivien de Boulonden rikoksista Cuneon taistelussa yhdeksänvuotisen sodan aikana ja hänen vangitsemisestaan Pignerolen linnoitukseen. Kirjeen eräs yksityiskohta käsittelee vangin kasvojen peittämistä ulkoilun aikana rautaisella naamiolla.
Tummaraunioinen
Tummaraunioinen ("Asplenium trichomanes") on hyvin laajalle maapallolla levinnyt kallioilla kasvava saniainen.
Tummaraunioisen maavarsi on lyhyt ja tummasuomuinen. 10–30 cm korkeat lehdet kasvavat yleensä pieninä, tiheinä tuppaina. Lehden ruoti on mustanruskea ja noin neljäsosa lehtilavan pituudesta. Lapa on muodoltaan tasasoukka ja parilehdykkäinen, lavan keskiranka on mustanruskea ja kapealti vaalean siipipalteinen. Lehdykät ovat tummanvihreitä, pyöreähköjä tai pitkulaisia, tylppiä, ehyt- tai hammaslaitaisia. Kapeanpuikeat tai tasasoukat itiöpesäkeryhmät sijaitsevat lehtilavan alapinnalla lehtisuonten sivussa. Itiöpesäkkeet ovat katesuomuisia. Tummaraunioisen itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa.
Suomessa tummaraunioisesta esiintyy kahta alalajia, jotka erottuvat toisistaan lehdyköitten muodon osalta. Nimialalaji kalliotummaraunioisen (ssp. "trichomanes") lehdykät ovat harvassa, pyöreähköjä ja selvästi hammaslaitaisia. Kalkkitummaraunioisen (ssp. "quadrivalens") lehdykät ovat tiheässä, pitkulaisia ja melkein ehytlaitaisia. Ruotsissa tavataan edellisten lisäksi alalajia ssp. "inexpectans".
Tummaraunioinen muistuttaa paljon viherraunioista ("A. viride") sekä varsinkin harvinaista serpentiiniraunioista ("A. adulterinum"). Alalajeista kalliotummaraunioinen voi risteytyä varsin erinäköisen lähilajin liuskaraunioisen ("A. septentrionale") kanssa.
Tummaraunioista tavataan Euroopassa Portugalista Bulgariaan, Romaniaan Puolaan, Baltian maihin ja Luoteis-Venäjälle saakka. Pohjoisessa lajia kasvaa Fennoskandian keskiosiin asti. Sitä tavataan myös Krimin niemimaalla ja Kaukasuksen alueella. Levinneisyysalue ulottuu Euroopasta edelleen Marokkoon, Algeriaan, Tunisiaan ja Turkkiin, Erillisinä esiintyminä on muun muassa Keski-Aasiassa ja Kiinassa. Pohjois-Amerikassa tummaraunioista tavataan pääasiassa mantereen keski-, itä- ja lounaisosissa ja sieltä edelleen Meksikoon. Etelä-Amerikassa levinneisyysalue ulottuu hyvin pitkälle Andeja pitkin etelään. Laji on levinnyt myös eteläiselle pallonpuolikolle esimerkiksi Etelä-Afrikkaan, Uuteen-Seelantiin ja Australiaan.
Suomessa tummaraunioista kasvaa lähinnä maan etelä- ja itäosissa. Keski-Suomen pohjoispuolella lajista on vain muutama havainto Rovaniemeltä. Alalajeista Suomessa on vallitseva kalliotummaraunioinen, jota tavataan koko esiintymisalueella. Kalkkitummaraunioista tavataan lähinnä maan etelä- ja lounaisosissa.
Tummaraunioinen kasvaa erilaisilla kallioilla. Alalajeista kalliotummaraunioinen viihtyy varjoisissa kallionraoissa, kalkkitummaraunioinen kalkkikallioilla.