hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nystagmus
Nystagmus eli silmävärve tai silmänvärve on nimitys tilalle, jossa silmät tahdosta riippumatta liikkuvat edestakaisin. Tämä liike voi olla joko vaakasuoraa (poikittaista, horisontaalista), pystysuoraa tai molempia.
Silmämunan liike sinänsä on osa näköjärjestelmän normaalia toimintaa, jossa silmä hakee oikeaa tarkennuspistettä. Joskus tämä liike esiintyy silloin, kun sille ei ole näkemisen kannalta tarvetta, vaan siitä päinvastoin tulee näkemistä vaikeuttava tekijä. Tällöin puhutaan patologisesta nystagmuksesta.
Pahimmillaan nystagmus sairautena tekee lukemisen ja muun tarkan työn lähes mahdottomaksi. Nystagmusta pyrkii eniten ilmenemään juuri silloin kun pitäisi pystyä tarkasti katsomaan yhteen tiettyyn kohtaan.
Nystagmuksen esiintymistiheydestä on joitakin tutkimuksia. Yhden Oxfordshiressä, Englannissa tehdyn tutkimuksen mukaan sitä esiintyi yhdellä 670:stä alle kaksivuotiaasta lapsesta.
Nystagmusta esiintyy BPPV:n eli hyvälaatuisen asentohuimauksen yhteydessä. Nystagmusta esiintyy usein henkilöillä, joilla on lisäksi muita neurologisia vammoja, kuten kehitys- tai CP-vammaisilla. Nystagmus voi olla myös perinnöllistä. Tilapäisesti sitä voi esiintyä voimakkaissa stressitilanteissa tai eräiden keskushermostoon vaikuttavien huumaavien aineiden, kuten alkoholin tai mielialalääkkeiden vaikutuksen alaisena.
Useimmiten patologinen nystagmus on synnynnäinen vamma, jonka uskotaan olevan parantumaton, mutta se ei toisaalta pahenekaan ja saattaa esiintyä hyvin lievänä. Viime vuosikymmeninä on tosin kokeiltu joitakin lääke- ja leikkaushoitoja, joilla silmien tahatonta nykimistä on saatu vähennettyä huomattavasti. Vauvaiän nystagmuksen on arveltu olevan seurausta kehityshäiriöstä sensomotorisessa (aistien ja liikkeiden) koordinaatiossa.
Myös onnettomuudet, kuten iskut pään alueelle saattavat aiheuttaa nystagmusta. Samoin sitä aiheuttavat sairaudet, kuten MS-tauti, aivokasvaimet ja halvaukset. Nystagmus on hyvin yleistä albinismin yhteydessä.
Nystagmusta sairastava henkilö ei itse huomaa silmien liikettä, ts. "maailma ei liiku" silmien mukana.
Usein on löydettävissä tietty katsesuunta, jossa nystagmus on vähäisempi tai rauhoittuu kokonaan. Näin ollen silmävärveen vaikutus näkökykyyn on hyvin yksilöllistä, ja siihen vaikuttavat muut näkövammat, joita usein esiintyy sen kanssa samanaikaisesti. Näin on asia erityisesti synnynnäisen, tai paremminkin vauvaiän nystagmuksen kohdalla.
Nystagmuksesta on varsin vähän tietoa, siksi sen tutkimus on vauhdittunut viime vuosikymmeninä. Erityisesti Englannissa on monia tutkimushankkeita. Esimerkiksi Leicesterin yliopistossa on saatu lupaavia tuloksia gabapentiinin ja memantiinin suotuisista vaikutuksista silmävärveen vähentäjinä
Lähinnä kokeellisten lääkehoitojen lisäksi nystagmusta on hoidettu leikkauksin. Esimerkiksi silmälihasten irrottaminen ja uudelleenkiinnittäminen, tenotomia, on tuottanut lupaavia tuloksia erityisesti lapsipotilailla.
Farewell to Saints
Farewell to Saints on heavy metal -yhtye Winterbornin toinen studioalbumi. Sen julkaisi Japanissa levy-yhtiö Marquee-Avalon 19. marraskuuta 2008. Euroopan julkaisu lykkääntyi huomattavasti, ja albumin julkaisikin Massacre Records vasta 2. toukokuuta 2009.
Ernst Engel
Ernst Engel (26. maaliskuuta 1821, Dresden – 8. joulukuuta 1896) oli saksalainen tilastotieteilijä ja ekonomisti, joka tunnetaan Engelin käyrän ja Engelin lain kehittäjänä.
Engelin laki sanoo, että kun kotitalouden tulot kohoavat, ruokamenojen osuus kokonaiskulutuksesta laskee.
Alkoholiton juoma
Alkoholiton juoma on juoma, joka ei sisällä alkoholia. Alkoholijuomista on alkoholittomia muunnelmia, kuten alkoholiton olut, siideri ja viini. Alkoholittomat juomasekoitukset (drinkit, cocktailit) ovat tarjoiltavia juoma-annoksia.
Alkoholin poistaminen käymisen avulla valmistetusta viinistä on hankalaa ja kallista. Juhlajuomaksi on Suomessa saatavilla kuusenkerkästä valmistettua alkoholitonta kuohujuomaa. Se on tehty suoraan mehuksi ja hiilihapotettu samalla tavoin kuin kivennäisvedet.
Suomessa alkoholilaki määrittelee alkoholittomiksi juomiksi korkeintaan 2,8 tilavuusprosenttia alkoholia sisältävät juomat. Kuitenkin vain alle 1,2-prosenttisia juomia saa myydä alaikäisille.
Alkoholittomat juomasekoitukset ovat usein värikkäitä ja maultaan vaihtelevia. Kyseiset juomasekoitukset soveltuvat esimerkiksi henkilöille, jotka eivät voi, saa tai halua käyttää alkoholia. Alkoholitonta juomasekoitusta kutsutaan myös nimellä "mocktail". Nimi tulee englanninkielen sanoista "mock" (vale-, teko-) ja cocktail. Koska mocktailit eivät sisällä lainkaan alkoholia, korostuu muiden raaka-aineiden merkitys.
Juomia muuttavat hedelmämehut ja makusiirapit. Niitä voidaan laimentaa vedellä tai hiilihappopitoisella perusjuomalla kuten soodavedellä, tonic-vedellä, virvoitusjuomalla tai inkiväärioluella.
Juomasekoitukset jakautuvat laimentamattomiin eli lyhyisiin juomiin, laimennettuihin eli pitkiin juomiin sekä booleihin, jotka laimennetaan vedellä ja tarjoillaan kauhalla suuresta maljasta. Usein juomasekoitukset tarjoillaan jäiden kanssa. Tunnettuja juomasekoituksia ovat esimerkiksi Shirley Temple, Virgin Mary ja Piñata Colada. Erilaisia laseja käytetään tarjoiluannosten koon vaihdellessa. Juomasekoituksia voidaan valmistaa kolmella eri tavalla, "rakentamalla", "ravistamalla" tai "sekoittamalla".
Kun juoma rakennetaan, se valmistetaan suoraan tarjoiluastiaan kaataen ainesosat miedoimmasta vahvimpaan ja eniten sokeria sisältävästä vähiten sokeria sisältävään. Ensin siis sokeriliemet ja siirapit ja lopuksi mehut.
Juomat ravistellaan yleensä silloin kun mukana on ainesosia jotka tavallisesti eivät sekoittuisi keskenään (esimerkiksi kerma, sokeri, siirapit ja jotkin hedelmämehuista). Apuna käytetään ravistinta, joka täytetään korkeintaan puoleen sen omasta tilavuudesta.
Sekoittamista käytetään yleensä silloin, kun mukana on helposti toisiinsa liukenevia ainesosia. Sekoitettaessa käytetään sekoitusastiaa sekä baarilusikkaa, ja sekoittamisen jälkeen sekoitus siirretään tarjoilulasiin. Itse tehdyt juomasekoitukset valmistetaan usein suurempi määrä kerrallaan. Tällöin sekoitetaan kannussa tai isossa maljassa kaikki ainesosat lukuun ottamatta jäitä, hiilihapollisia juomia ja hedelmäpaloja, jotka tarvittaessa lisätään jokaiseen lasiin yksi kerrallaan.
Evon opetusmetsä
Evon opetusmetsä on Evon alueella sijaitseva 2 025 hehtaarin opetusmetsä, jota käyttää pääasiassa Hämeen ammattikorkeakoulun metsätalouden koulutusohjelma ja Hämeen ammatti-instituutti, mutta jolla on tutkimus- ja koetoimintaa myös Helsingin yliopistolla, Metsäntutkimuslaitoksella, Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksella sekä Suomen ympäristökeskuksella. Opetusmetsän käytön perusteena on Metsähallituksen vahvistama käyttösuunnitelma.
Alueella on toteutettu mm. Evo-Life-projekti, joka kohdistui kahteen alueeseen, tehtiin useita luonnonsuojelutoimia. Kesällä 2002 kulotettiin viisi pientä aluetta yhteensä kahden hehtaarin kuusivaltaiselta alueelta, jossa kuusten ikä oli 80 vuotta - 90 vuotta. Seuraavana vuonna kulotettiin kaksi noin 60-vuotiasta mäntyvaltaista aluetta yhteensä yhdeksän hehtaarin alueelta. Paloista muodostui noin 1 000 kuutiometriä hiiltynyttä puuta. Paloalueista yksi sijaitsee Hankajärven ja Vuoripeikonjärven suoraviivalla välillä ja kaksi muuta tämän paloalueen pohjois- ja eteläpuolilla. Alueelle pääsee Hattukiventietä pitkin. Neljäs paloalue sijaitsee Isosta Nahkijärvestä itäkaakon suuntaan.
Suomen Kielen Seura
Suomen Kielen Seura on tieteellinen seura, joka on perustettu vaalimaan Mikael Agricolan perintöä. Se perustettiin Mikael Agricolan kuolinpäivänä ja Elias Lönnrotin syntymäpäivänä 9. huhtikuuta 1929. Alun perin toiminta oli opiskelijapainotteista, ja vireän alkuvaiheen jälkeen seuran toiminta hiljeni pariksikymmeneksi vuodeksi. Vuonna 1954 Osmo Ikola valittiin seuran esimieheksi ja alkoi seuran elpyminen. Hänen lähes kaksi vuosikymmentä kestäneen toimikautensa aikana seura kehittyi harrastuspiiristä vireäksi tieteelliseksi seuraksi.
Niemisjärvet
Niemisjärvet ovat Evon alueen luoteisosassa sijaitsevat Alinen Niemisjärvi, Keskinen Niemisjärvi ja Ylinen Niemisjärvi, jotka kuuluvat Evon virkistyskalastusalueeseen. Kolmen Niemisjärven lisäksi myös Niemisjärven virkityskalastusalueeseen kuuluvat Vähä Koukkujärvi, Kalliojärvi ja Syväjärvi.
Alisella ja Ylisellä Niemisjärvellä sekä Ylisen Niemisjärven pohjoispuolella Vähä-Koukkujärvellä on kalatusalueopastustaulut, kuten vielä pohjoisempana olevalla Kalliojärven alueella sijaitsevalla Kalliojärven rannalla. Niemisjärvien välisen niemen itäpuolella kiertää kolmen kilometrin pituinen Niemisjärven luontopolku.
Alinen Niemisjärvi sijaitsee 141,1 metrin korkeudella merenpinnasta. Sinne pääsee Ruuhijärventietä pitkin kääntymällä Niemisjärventielle länsiluoteeseen Ison Ruuhijärven kohdalta. Tie päättyy Alisen ja Ylisen Niemisjärven väliselle niemelle, jossa on Keskilaavu, opastuspiste, kalastusopatustaulu sekä pysäköintialue. Niemen juuresta kaakkoon on Ahdin kämppä, Niemistula ja Niemisjärven luontopolun alku.
Keskinen Niemisjärvi sijaitsee Ylisen ja Alisen Niemisjärven välissä niemen länsipuolella. Keskinen Niemisjärvi ei ole kooltaan suuri.
Ylinen Niemisjärvi sijaitsee 141,1 metrin korkeudella merenpinnasta. Sinne pääsee Ruuhijärventietä pitkin kääntymällä Niemisjärventielle länsiluoteeseen Ison Ruuhijärven kohdalta niin kuin Aliselle Niemisjärvellekin, mutta Niemisjärventieltä on käännyttävä ennen Alista Niemisjärvelä luoteeseen. Ylisen Niemisjärven niemessäon Ylinen laavu. Ylinen Niemisjärvi on osoitettu enintään 12-vuotiaiden kalastusalueeksi. Järveä kiertää kolme- ja nelilankkuinen pitkospuu, joka päättyy eteläosan olevassa kärjessä kahteen teräsputkeen, joiden yläosaa ei ole laudoitettu sillaksi. Järven rannalla on halkovaja ja tulentekopaikka sekä laiturimaisia lavoja, joilta voi kalastaa.
Tie jatkuu pohjoiseen Vähä-Koukkujärvelle ja lopulta Kalliojärven pohjoisrannalle, josta se jatkuu Ruuhijärventielle.
"kesken"
"kesken"
Evon virkistyskalastusalue
Evon virkistyskalastusalue, metsähallituksen alueen käyttösuunnitelman mukaan "Niemisjärvien kalastusalue", on suuri 30 hehtaarin laajuinen kalastusalue, joka käsittää kolme Niemisjärveä (Ylisen, Keskisen ja Alisen) sekä Vähä Koukkujärven, Kalliojärven sekä Syväjärven. Aluetta hoitaa metsähallituksen luontopalvelut-yksikkö, joka käyttää toiminimenään Villiä Pohjolaa.
Kalastusalueella esiintyy kirjolohia, taimenia ja siikoja. Ahvenien ja haukien lisäksi on järvissä myös mateita. Niemisjärvillä voi kalastaa ympärivuotisesti, mutta Vähä-Koukkujärvellä vain toukokuusta lokakuuhun. Syväjärvelle pätevät eri luvat kuin Niemisjärville.
Alueella on majoitusta varten Latvatupa (M615), Ahdin kämppä (M431), Niemistupa (M435) sekä Rieska (M462) sekä Ruuhijärvi ja Hokajärvi. Alueella toimii kioski, josta vuokrata veneitä, saunan tai asuntovaunupaikkoja. Kalastusluvat voi hankkia matkapuhelimella automaatista Alisen Niemisjärven pohjoisrannalta.
Kereulidi
Kereulidi on rakenteeltaan valinomysiiniä muistuttava dodekadepsipeptidi, jota tuottaa sekä ruokamyrkytysten että kosteusvaurioiden yhteydestä tunnettu "Bacillus cereus". Kereulidissa neljän aminohapon sarja toistuu kolmesti: D-Oxy-Leu—D-Ala—L-Oxy-Val—L-Val. Sian siittiötestissä yhdiste on osoittautunut erittäin myrkylliseksi, mitokondrioita tuhoavaksi solumyrkyksi. Kereulidin solumyrkyllisyys perustuu siihen, että se toimii biologisissa kalvoissa ionien, erityisesti K, kuljettajana. Kereulidi vahingoittaa mitokondrion kalvon ja estää oksidatiivisen fosforylaation. . Kereulidia tuottavat "B cereus" -kannat ovat moninkerroin kuumuutta kestävämpiä kuin sitä tuottamattomat. Kereulidi ei menetä tehoaan autoklaavissa, keittämisessä tai paistamisessa.
Alinen Niemisjärvi
Alinen Niemisjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen ja sen rannalla sijaitsee laavu.
Järven pinta-ala on 15 hehtaaria. Se on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvi sijaitsee erämaassa ja sen rannat ovat metsämaata. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä. Järvelle tulee tie, joka päättyy Alisen- ja Ylisen Niemisjärven väliselle niemelle. Niemellä on Keskilaavu, opastuspiste, kalastusopatustaulu sekä pysäköintialue. Niemen juuresta kaakkoon on Ahdin kämppä, Niemistula ja Niemisjärven luontopolun alku.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78) (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) (35.787) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Siihen on johdettu läntiseltä suolta kuivatusoja ja Keskisestä Niemisjärvestä tulee yhdysoja niemen kärjen ohi. Järven laskuoja Niemisoja yhtyy etelämpänä Evojokeen, joka laskee Ekojärveen.
Keskinen Niemisjärvi
Keskinen Niemisjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen ja sen rannalla sijaitsee laavu.
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 550 metriä. Alisen Niemisjärven rannassa oleva tupa näkyy Keskiseen Niemisjärveen. Järven pohjois- ja länsirannassa kulkee pitkospuut.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Järveen on johdettu kuivatusojat pieneltä suolta ja siihen laskee Yliseltä Niemisjärveltä vedet salmea pitkin ja ne poistuvat järvestä Aliseen Niemisjärveen kavantoa myöten.
Ylinen Niemisjärvi
Ylinen Niemisjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Evon retkeilyalueeseen.
Järven pinta-ala on 11 hehtaaria. Se on 700 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvi on erämaajärvi, jonka rannat ovat kokonaan metsämaata. Osa rannoista ovat soistuneita. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä ja sen rannalla sijaitsee pari laavua. Viereisen Alisen Niemisjärven rannalla sijaitsee kämppä. Viereiseltä tieltä on kulku pohjoispään lähellä sijaitsevaan Vähäiseen Koukkujärveen.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueeseen (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme kuivatusojaa viereisiltä soilta. Näiden kautta tulevat myös Ison Koukkujärven. Järven vedet jatkavat etelään Keskisen ja Alisen Niemisjärven läpi Niemisojaan, joka yhtyy kauempana Evojokeen.
Kotisten aarnialue
Kotisten aarnialue on hakkaamatta jätetty 232 hehtaaria laaja Evon alueen Natura 2000 -suojelualueen osa-alue. Kotisten ydinalue on ollut rauhoitettuna toista sataa vuotta, minkä vuoksi siellä on vanhoja lahoja puita sekä järeitä haapoja. Aarniometsämäisyys tarjoaa elinympäristön monille sellaisille lajeille, joita ei voi olla hyvin hoidetuissa talousmetsissä. Kotisten alue on yksi Evon alueen tutkimuksellisesti arvokkaimmista alueista tämän vuoksi.
Vuoden 1974 Lammin makrosienikurssin yhteydessä alueelta löydettiin 304 sienilajia. Näihin kuuluu muiden muassa 
sitruunakääpä.
Osassa aluetta liikkuminen on rajoitettua.
REACH
REACH () tarkoittaa Euroopan unionin asetusta kemikaalirekisteröinnistä, kemikaalien arvioinnista, lupamenettelyistä sekä rajoituksista.
REACH astui voimaan 1. kesäkuuta 2007. Se asettaa aiempaa enemmän vastuuta teollisuudelle, kun on kyse riskeistä, joita kemikaalit saattavat aiheuttaa terveydelle ja ympäristölle. Vaikka REACH-asetusta sovelletaan enimmäkseen teollisuuskemikaaleihin, voidaan sen lisäksi mieltää asetuksen puitteisiin arkielämän kemikaalit, kuten puhdistustuotteet ja maalit. REACH-asetuksen teknisiä, tieteellisiä ja hallinnollisia puolia valvoo Euroopan kemikaalivirasto, ECHA.
Aiemmin kansalliset toimistot valvoivat kemikaaliturvallisuutta, mutta REACH-asetuksen käänteisen todistustaakan periaatteen mukaisesti vastuu kemikaalien turvallisuuden todistamisesta siirtyy tuottajille ja maahantuojille. REACH-asetuksen mukaisesti kaikki aineet, polymeereja lukuun ottamatta, joita valmistetaan tai tuodaan maahan vähintään tuhat kilogrammaa vuodessa, on rekisteröitävä Euroopan kemikaaliviraston toimistossa Helsingissä. Euroopan markkinoilla saa myydä vain rekisteröityjä kemikaaleja, muiden ollessa laittomia.
Asetuksen tavoitteina on
Useat Euroopan unionin ulkopuoliset valtiot ovat alkaneet soveltamaan joko REACH-asetuksia tai GHS-järjestelmää yhtenäistääkseen kemikaalien luokitus- ja merkintäjärjestelmiä.
Evon retkeilyalue
Evon retkeilyalue on valtion retkeilyalue, jonka kokonaispinta-ala on 4 862 hehtaaria, josta veden peitossa on 186 hehtaaria. Tästä alueesta noin 1 300 hehtaaria on suojelumetsää, johon sisältyvät Kotisten aarnialue, 232 hehtaaria ja Sudenpesänkangas, 460 hehtaaria. Samaan retkeilyaluekokonaisuuteen valtion retkeilyalueen kanssa kuuluvat Evon opetusmetsä, jonka laajuus on 2 025 hehtaaria, Hämeenlinnan kaupungin omistama Tarusjärven retkeilyalue, jonka laajuus on noin 1 000 hehtaaria, sekä UPM-Kymmenen ja yksityisten maanomistajien metsiä. Kotisten aarnialue on tutkimuskäyttöön varattu alue Evon alueen länsiosassa. Alueeseen kuuluvat Musta Kotinen- ja Valkea Kotinen -järvet sekä Lapinkallio ympäristöineen.
Alue on vedenjakaja-alueelle tyypilliseen tapaan korkeaa ja korkeusero voi olla jopa 80 metriä. Evolla on jopa 100 vuotta vanhaa lehtikuusikkoa. Toisaalta siellä on myös metsän sukkession osoittamiseksi poltettua, kulotettua, metsää, mikä kuvaa salamaniskusta palanutta aarnimetsää opetustarkoituksessa.
Evon retkeilyalueella on merkittyjä reittejä n. 70 km, joten patikoitavaa pelkästään retkeilyalueella riittää useammaksi päiväksi. Lisäksi alueelta lähtee Päijänne-ilves yhdysreitti Padasjoelle ja Aurinko-Ilves reitti Asikkalaan. Lyhyempiä kävelyreittejä varten Evolla on useita 2-4 kilometrin pituisia luontopolkuja, joiden varrella voi ihailla vaihtelevia maisemia. Kalastusta voi harrastaa Niemisjärven virkistyskalastusalueella, jonka järviin istutetaan lohikalaa. Uiminen on myös sallittua retkeilyalueella ja mm. Niemisjärveltä ja opiston läheisiltä Rautjärviltä löytyy laitureita. Alisella Rautjärvellä on luonnonhiekkaranta. Evolla on myös hyvät pyöräily- ja ratsastusmaastot laajan metsätieverkoston ansiosta. Osalle alueesta on myös mahdollista ostaa metsästyslupia.
Evon retkeilyalue sijaitsee Hämeessä Hämeenlinnan kaupungin ja Padasjoen kunnan alueella, Lammi - Padasjoki -tien (nro 53) varrella. Evolle kertyy matkaa Lammilta noin 20 km, Padasjoelta 25 km, Hämeenlinnasta 50 km, Lahdesta 70 km ja Tampereelta 110 km.
Evokeskus on on retkeilyalueen opastuspiste, jossa on kesäaikana opas ja vaihtuvia näyttelyitä. Näyttelyyn tutustuminen on maksutonta.
Evokeskukselta saa tietoa ja opastusta Evon retkeilyalueesta. Evokeskuksessa myydään myös alueen karttoja, retkeilyalueen tuotteita, kahvia ja pientä purtavaa. Evokeskukseen on vapaa pääsy!
Bacillus cereus
Bacillus cereus on grampositiivinen bakteeri. Se on betahemolyyttinen sauvamainen bakteeri, joka saattaa aiheuttaa ruokamyrkytyksiä. Vaarattomia "B. cereus" -kantoja voidaan kuitenkin hyödyntää esimerkiksi probiootteina.
"Bacillus cereus" -bakteerit muodostavat itiöitä, ja ne ovat yleisiä maaperän, vesistöjen, kasvien, ilman ja pölyn mikrobeja. Bakteeri on yleinen ihmisen ja eläinten suolistossa. Pieniä bakteeripitoisuuksia tavataan elintarvikkeissa, kuten viljassa, riisissä, lihassa, kasviksissa ja maidossa. "B. cereus" kykenee kasvamaan sekä hapellisessa että hapettomassa ympäristössä. Itiöt kestävät korkeita lämpötiloja, kuivuutta ja ravinnon puutetta. Elintarvikkeisiin joutuneet itiöt kestävät kuumennuksen ja pystyvät lisääntymään ruoassa jäähtymisen aikana. 
"B. cereus" tunnistettiin ruokamyrkytysten aiheuttajaksi vuonna 1955. Bakteeri aiheuttaa kahdentyyppisiä ruokamyrkytyksiä, oksentelua aiheuttavaa ja ripulia aiheuttavaa muotoa. Yleensä molemmissa muodoissa oireet loppuvat vuorokauden kuluttua niiden alkamisesta, harvoissa tapauksissa ne jatkuvat pitempään. Oksenteluna ilmenevä ruokamyrkytys aiheutuu kereulidista, joka on kuumennusta kestävä bakteeritoksiini. Tämä toksiini tunnetaan myös kosteusvaurioiden yhteydestä. Ripulia aiheuttaa taas enterotoksiineina tunnetut proteiinimyrkyt, joita tunnetaan "B. cereuksella" kolme kappaletta.
"Bacillus cereus" on eräs tärkeimmistä vakavia silmätulehduksia aiheuttavista bakteereista ja se aiheuttaa yleisesti myös haavainfektioita. "Bacillus cereus" tuottaa tehokasta beetalaktamaasia ja on sen vuoksi vastustuskykyinen kaikille penisilliineille ja kefalosporiineille. Useimmat "Bacillus cereus" -kannat ovat herkkiä muun muassa kloramfenikolille, aminoglykosideille, erytromysiinille, klindamysiinille ja tetrasykliinille. Imipeneemi ja vankomysiini ovat myös tehokkaita.
Joidenkin tuotantoeläinten, kuten kanojen ja sikojen rehussa käytetään vaarattomia "B. cereus" -kantoja (probiootit). Probiootin teho perustuu siihen, että "B. cereus" kilpailee suolistossa muiden mikrobien, kuten salmonellan ja kampylobakteerien kanssa. Tällä tavoin "B. cereus" voi vähentää näiden mikrobien määrää, mikä parantaa eläinten kasvua ja niistä saatavien elintarvikkeiden turvallisuutta.
Bacillus amyloliquefaciens
Bacillus amyloliquefaciens on grampositiivinen, sauvamainen bakteeri. Sitä on eristetty muun muassa kosteusvaurioituneista rakennuksista. Sen on osoitettu tuottavan toksiinia, joka oli erittäin myrkyllinen sian siittiötestissä. Sittemmin tämä toksiini nimettiin amylosiiniksi. Basillia käytetään teollisesti proteaasien, lämmönkestävien amylaasien sekä aminohappojen tuotantoon.
Kemiallinen aine
Kemiallinen aine tarkoittaa ainetta, jolla on määritelty kemiallinen koostumus. Kemiallinen aine voi olla puhdas alkuaine tai puhdas kemiallinen yhdiste. Täten aineiden seos ei ole kemiallista ainetta. Esimerkkejä alkuaineista ovat rikki, elohopea ja helium. Kemiallisia yhdisteitä ovat muun muassa natriumkloridi, vesi ja kuparisulfaatti. Kemiallista ainetta ei voi erotella eri aineiksi ilman kemiallista reaktiota. Kemiallinen aine voi esiintyä eri olomuodoissa (kaasuna, nesteenä ja kiinteänä) ja muuttua olomuodosta toiseen, mutta näitä muutoksia ei lueta kemiallisiksi reaktioiksi.
Käsite kemiallinen aine kattaa kaikki alkuaineet ja niiden yhdisteet. Luetteloa kemiallisista aineista ja niihin liittyvästä informaatiosta pitää Chemical Abstracts Service, CAS.
Käsitteen kemiallinen aine lanseerasi 1700-luvun lopulla kemisti Joseph Proust. Käsite on erotuksena aineen fysikaaliselle näkökulmalle, joka tarkastelee ainetta materiana.
Kemikaali
Teleoceras
Teleoceras on sarvikuonojen heimon hävinnyt suku. "Teleocerasit" elivät Pohjois-Amerikassa varhaismioseenilta varheispleistoseeniin, ne hävisivät noin 5,3 miljoonaa vuotta sitten. Suurin osa "Teleocerasien" fossiililöydöistä on löydetty Nebraskasta. Nebraskan fossiililöydösalueelta on löydetty monia hyväkuntoisia luurankoja, löydöksiin kuuluu myös "Teleoceras"-naaras, joka imettää poikastaan.
Merja (nimi)
Merja on suomalainen naisen etunimi. Nimi oli annettu Suomessa vuoden 2009 loppuun mennessä 23 010 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuosien 1940 ja 1980 välisenä aikana. Nimi on 1900-luvun heimoaatteen inspiroima ja tulee suomalais-ugrilaista merjan kieltä puhuneesta muinaisesta merjalaisten kansasta.
Merjan nimipäivä on 27. huhtikuuta. Nimipäiväkalenterissa nimi on ollut vuodesta 1950 lähtien.
Seton kieli
Seton kieli () on suomalais-ugrilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota on pidetty myös yhtenä võron kielen murteena. Sitä puhuvat setukaiset, joiden asuma-alue, Setumaa, on nykyään jaettuna Viron ja Venäjän kesken. Lähes kaikki seton puhujista osaavat myös viroa, ja suuri osa väestöstä on omaksunut myös venäjän kielen. Seton kielellä ei ole yleisesti hyväksyttyä kirjakieltä, mutta sellainen on kehitetty 1990-luvulla. Kirjakieli ei ole vakiintunut käytöön muun muassa taivutus- ja ortografiakiistojen vuoksi. Vuoden 2011 väestönlaskennassa setoa ilmoitti puhuvansa Virossa 12 549 henkeä.
Kieltä opetetaan paikallisesti eräissä kouluissa, mutta se ei ole opetuksen kieli. Tarton yliopistossa setoa voi opiskella kahden alkeiskurssin verran.
Ernst Puusepp käänsi vuonna 1926 Uuden testamentin neljä evankeliumia setoksi nimellä "Mii` Issändä Jeesusõ Kristusõ pühä Evangeelium: Matteusõ, Markusõ, Luukasõ ja Johannõsõ kirotõt" Häntä auttoi käännöstyössä Paulopriit Voolaine. Vuonna 2013 ortodoksipappi Sakarias Leppik ja folkloristi Paul Hagu julkaisivat uuden käännöksen. Kun Puuseppin käännös perustui vironkieliseen käännökseen oli uusi käännös sen sijaan tehty kreikkalaisen alkutekstin perusteella. Uudessa käännöksessä haluttiin käyttää mahdollisimman paljon seton kielessä ja kulttuurissa tunnettuja nimiä, välttää saksalais- ja latinalaisperäisiä sanoja, sillä setulainen kristillinen kulttuuri edustaa itäistä kristillisyyttä, minkä lisäksi Vanhan testamentin heprealaiset nimet on mahdollisuuksien mukaan käännetty setolaisittain lausuttavaksi. Uuden käännöksen nimessäkin on evankelistojen nimet setolaistettu verrattuna edelliseen: "Mi` Issändä Jeesusõ Kristusõ Pühä evangeelium. Marki, Matvei, Luka ni Joanni kirotõt".
Rhino Entertainment
Rhino Entertainment on yhdysvaltalainen levy-yhtiö, jonka omistaa Warner Music Group. Yhtiön perustivat vuonna 1978 Harold Bronson ja Richard Foos. Aluksi Rhino keskittyi huumorimusiikin julkaisemiseen, mutta on sittemmin tullut tunnetuksi etenkin erilaisista uusintajulkaisuista ja kokoelmista.
Ardfertin tuomiokirkko
Ardfertin tuomiokirkko on Pyhä Brendanin 500-luvulla perustaman luostarin paikalle rakennettu katedraali Ardfertin kylässä Kerryn kreivikunnassa Irlannissa. Kirkko on nykyisin raunioina.
Paikalla on kolmen keskiaikaisen kirkon rauniot, joista varhaisin on 1100-luvulta. Katto tuhoutui Irlannin kapinassa vuonna 1641, mutta se korjattiin myöhemmin.
Luostarinmäellä on myös kaksi kiveä, joissa on Ogam-kirjoitusta, sekä useita varhaiskristillisiä ja keskiaikaisia hautakiviä.
Kemian työsuojeluneuvottelukunta
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU) toimii sosiaali- ja terveysministeriön yhteydessä. KETSU on ministeriön apuna kemialliseen ja biologiseen työsuojeluun liittyvissä asioissa. Neuvottelukunnan tehtävistä on tarkemmin säädetty valtioneuvoston päätöksessä kemian työsuojeluneuvottelukunnasta (273/ 1997). Valtioneuvoston päätöksen mukaan neuvottelukunnan tehtävänä on: KETSU jakautuu viiteen jaostoon: työjaosto, asbestijaosto, HTP-jaosto, ATEX-jaosto sekä riskijaosto.
Tytöistä parhain
Tytöistä parhain () on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin kokonaisuudessaan vuonna 1870 julkaistu tyttökirja. Kirjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1869. Kirja sijoittuu 1800-luvulle Massachusettsin osavaltioon.
Alun perin kirja oli vain kuusi lukua pitkä, mutta lukijoiden vaadittua sille jatkoa, Alcott lisäsi kirjaan vielä noin kymmenen lukua.
"Tytöistä parhain" alkaa kun nuori ja tyylikäs bostonilainen Fanny Shaw kutsuu luokseen ystävänsä Pollyn. Polly asuu maalla, ja on kokenut hyvin erilaisen kasvatuksen kuin Fanny. Aluksi Fannyn ystävät ja jopa tämä itsekin nauraa Pollylle ja tämän tavoille, eikä rouva Shawkaan ymmärrä tätä lainkaan. Fannyn veli Tom on kiusata kiltin Pollyn hengiltä ja ainoa joka tuntuu ymmärtävän tätä on perheen isoäiti. Vähitellen Shaw'n lapsille alkaa kuitenkin valjeta Pollyn viisaus ja kasvatuksen hyvät puolet.
Kirjan toisessa osassa on kulunut kuusi vuotta ja Polly muuttaa Bostoniin tienatakseen rahaa soitonopettajana. Kaikki ovat nyt vanhempia ja rakkautta tuntuu olevan ilmassa joka puolella. Polly ei ymmärrä, miksi häntä ärsyttää niin kovasti Tomin ja Trixin kihlaus, eikä miksi Fanny suhtautuu niin vihamielisesti hänen ja herra Sydneyn ystävyyteen. Vähitellen asiat tuntuvat olevan aivan solmussa ja ne todella kaipaavat selvittämistä, milloin Pollyn maalaisjärjestä on taas hyötyä.
Työsuojelupiiri
Työsuojelupiiri oli työsuojelun alueellinen organisaatiotaso noin 40 vuoden ajan.
Työsuojelupiirien toiminta on siirtynyt vuoden 2010 alusta lähtien aluehallintovirastoihin.
Työsuojelupiirit, joita alkuaan oli 11 oli perustettu 1.9.1972. Silloisten ammattientarkastuspiirien toimistoista tuli työsuojelutoimistoja. Työsuojelupiirit toimivat 1.10.1973 aloittaneen työsuojeluhallituksen alaisuudessa. Kunnallinen työsuojelutarkastus yhdistettiin työsuojelupiireihin 1.12.1988. Työsuojeluhallinto siirtyi 1.6.1989 työministeriön alaisuuteen.
Työsuojelun organisaatiossa tapahtui merkittävä muutos 1.3.1993, jolloin työsuojeluhallitus lakkautettiin keskusvirastona ja työministeriöön perustettiin uusi työsuojeluosasto. Samanaikaisesti lakkautettiin erilliset metsä- ja maatalouden työsuojelupiirit ja työsuojelupiireistä tuli itsenäisiä ministeriön alaisia virastoja.
Työsuojeluhallinto siirrettiin sosiaali- ja terveysministeriöön 1.4.1997, mutta työsuhdeasioiden lainsäädäntö jäi työministeriön työympäristöosastolle.
1.1.2004 alkaen työsuojelupiirejä yhdistettiin ja jäljelle jäi kahdeksan piiriä.
Esko Nikkilä
Esko Antero Nikkilä (30. elokuuta 1926 Helsinki – 21. syyskuuta 1986 Vantaa) oli sisätautiopin professori ja ylilääkäri, joka ansioitui tutkijana, opettajana ja käytännön lääkärinä. Hän oli Helsingin yliopiston sisätautiopin dosenttina 1958–1962 ja professorina vuodesta 1962 kuolemaansa saakka.
Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951 ja sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1957. Hän aloitti tutkimustyönsä jo opiskeluaikanaan toimiessaan assistenttina Helsingin yliopiston lääketieteellisen kemian laitoksella. Hän väitteli tohtoriksi 1953 proteiinilipaasientsyymistä ja sen merkityksestä rasva-aineenvaihdunnassa. Hän teki merkittävän havainnon, jonka mukaan lipoproteiini HDL:n (”hyvän kolesterolin”) pitoisuus oli alentunut sydän- ja verisuonitautipotilailla. Nikkilä ryhmineen osoitti, että ateroskleroosia voidaan lieventää rasva-aineenvaihdunnan häiriöitä hoitamalla.
Toisessa laajassa tutkimussarjassa hän selvitti oppilaidensa kanssa alkoholin vaikutusta rasva- ja sokeriaineenvaihduntaan, jolloin hän päätyi yleisesti hyväksyttyyn teoriaan maksan rappeutumisen syntymekanismista. Lisäksi hänen tutkimuskohteisiinsa kuului diabetes ja sen syntymekanismit.
Nämä tutkimukset erillistuloksineen tekivät Nikkilästä rasva-aineenvaihdunnan johtavan tutkijan. Hän ohjasi kolmattakymmentä väitöskirjaa ja koulutti kymmeniä lääkäripolvia sekä loi Duodecimin aikakauskirjasta merkittävän jatkokoulutusfoorumin. Hänen uudistamassaan muodossa Duodecim-lehteä on toimitettu jo yli 40 vuotta.
Hän toimi oman alansa järjestöjen johtotehtävissä, mm. tasavallan presidentin työryhmässä ja valtion lääketieteellisen toimikunnan jäsenenä. Vuonna 1971 hän sai Matti Äyräpään palkinnon.
Nikkilä kuoli liikenneonnettomuudessa suistuttuaan autollaan ulos moottoritieltä Vantaan Martinlaaksossa.
"Esko Nikkilän rahasto" perustettiin kutsuluentoa varten hänen täyttäessään 60 vuotta. Tämä tapahtui vain kolme viikkoa ennen hänen kuolemaansa. Esko Nikkilä -luennoitsijan valitsee viisijäseninen toimikunta, joista kaksi edustaa Suomalainen Lääkäriseura Duodecimia, kaksi Helsingin Yliopiston lääketieteellistä tiedekuntaa ja yksi Suomen Sisätautilääkärien yhdistystä. Suomen Sisätautilääkärien yhdistys r.y:n vuosikokouksen yhteydessä pidettävä luento on pidetty Esko Nikkilän muistoksi kahden vuoden välein vuodesta 1988 alkaen.
Pikku miehiä
Pikku miehiä () on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin vuonna 1871 julkaistu tytöille suunnattu romaani. Kirja sijoittuu 1800-luvulle Massachusettsin osavaltioon. Kirja on jatko-osa "Pikku naisille". "Pikku miehiä" on sarjan toinen osa ja sitä seuraa vielä viimeinen kirja, "Plumfieldin pojat".
"Pikku miehiä" jatkaa edelleen Marchin tyttöjen tarinaa. Enimmäkseen kirja kertoo Jon ja tämän miehen Fritzin perustamasta poikakoulusta, Plumfieldistä. Tässä koulussa sattuu ja tapahtuu, eikä koskaan voi tietää, milloin syttyy tulipalo tai oppilaat karkaavat omille teilleen. Koulussa oleellisia henkilöitä ovat rasavilli Tommy, orpo viulisti Nat, karu ja tottelematon Dan, Megin kaksoset Demi ja Daisy, sekä Jon pojat Teddy ja Rob. Myös Amyn ja Laurien "pikku prinsessa" Bess kunnioittaa välillä Plumfieldiä vierailullaan.
Kahdesta ensimmäistä osasta poiketen "Pikku miehiä" ei kerro kuitenkaan enää niinkään Marchin tytöistä, paitsi Josta, vaan enimmäkseen Plumfieldin asukkaista.
Helsingin Pelastuskoulu
Helsingin pelastuskoulu on Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen palvelukseen palomies-sairaankuljettajia kouluttava oppilaitos. Se on osa Helsingin kaupungin pelastuslaitosta.
Pelastuskoulu on perustettu vuonna 1972 ja se järjestää pelastajaopetuksen lisäksi jatkokoulutusta pelastuslaitoksen henkilökunnalle sekä kursseja eri kohderyhmille. Helsingin pelastuskoulun rehtorina toimii Matti Waitinen. Pelastuskoulu toimii Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen Jätkäsaaren pelastusaseman kanssa Länsisataman kaupunginosan Jätkäsaaren osa-alueella osoitteessa (Tyynenmerenkatu 1). Pelastuskoulu toimi vielä 2010-luvulle tultaessa Etelä-Haagassa, mutta pelastuslaitoksen budjetin pienennyttyä vuoden 2013 lopussa tiedotettiin Pelastuskoulun siirtämisestä Jätkäsaareen, jossa toiminutta pelastusasemaa muuten karsittiin.
Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen Pelastuskoulu on valtion ylläpitämän, Kuopiossa toimivan Pelastusopiston ohella ainoa oppilaitos, joka kouluttaa pelastusalan ammattilaisia Suomessa.
Koulu aiotaan lakkauttaa vuonna 2020 tulevan maakuntauudistuksen myötä.
Vuonna 2014 Pelastuskoulussa järjestettiin virka-tutkintokoulutuksena kaksi pelastajakurssia. Syyskuussa 2015 valmistui 12 uutta palomies-sairaankuljettajaa neljännestä oppisopimusmuotoisesta koulutuksesta.
Helsingin Pelastuskoulussa palomies-sairaankuljettajien operatiivinen kouluttaminen alkaa työtaitojen opettelulla ja päättyy todellisen onnettomuustilanteen mukaisten taitojen harjoitteluun. Pääpainopisteenä ovat palo- ja pelastustoiminta sekä ensihoito ja kiireellinen sairaankuljetus. Helsinkiläisten palomies-sairaankuljettajien koulutuksessa mukana on myös onnettomuuksien ennalta ehkäiseminen. Palomies-sairaankuljettajan koulutus Pelastuskoulussa kestää kaksi vuotta. Opiskeluun kuuluu molempina kesinä kahden kuukauden palkallinen työharjoittelu Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen pelastusasemilla.
Protiokonatsoli
Protiokonatsolia käytetään maataloudessa punahomeiden ehkäisyyn. Protiokonatsolin kemiallinen kaava on CHClNOS, moolimassa 344,259 g/mol ja CAS-numero 178928-70-6. Kemikaalin käyttö on luvanvaraista: lupa voidaan myöntää ainoastaan käyttöön sienitautien torjunta-aineena.
Plumfieldin pojat
Plumfieldin pojat () on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin vuonna 1886 julkaistu tytöille suunnattu romaani. Kirja sijoittuu 1800-luvulle Massachusettsin osavaltioon. Kirja on jatko-osa "Pikku naisille" ja "Pikku miehille". "Plumfieldin pojat" on sarjan viimeinen osa ja näin ollen päättää Marchin tyttöjen tarinan.
"Plumfieldin pojat" sijoittuu ajalle noin kymmenisen vuotta "Pikku miehien" jälkeen. Se kertoo yhä vähemmän muista "Marchin tytöistä" kuin Josta, ja enimmäkseen entisistä Plumfieldin asukkaista. Nämä ovat kaikki nyt jo aikuisia ja kohtaavat omat ongelmansa niin rakkaudessa, töissä, ihmissuhteissa kuin itsensäkin kanssa. Onneksi heillä on edelleen Jo-rouva auttamassa kaikkien asioiden kanssa.
Teddystä ja Megin pikku Josiesta on tullut melkoinen kaksikko, ja jälkimmäinen kauhistuttaa muita villeillä unelmillaan näyttelemisestä. Amyn ja Laurien prinsessasta on kehittynyt hyvin kaunis nuori neiti, jonka äidillä on kova työ pitää ihailijat irti tyttärestään. Tommy huvittaa ihmisiä rakkauskommelluksillaan ja jopa järkevällä Demillä näyttää olevan sydämen huolia.
Kun ruusu puhkeaa
Kun ruusu puhkeaa () on yhdysvaltalaisen Louisa May Alcottin vuonna 1876 julkaistu tytöille suunnattu romaani. Kirjan on suomentanut WSOYlle 1919 Alli Wiherheimo. Tarina sijoittuu 1800-luvulle Amerikan itärannikolle, New Yorkin lähistöön. Kirja on jatko-osa "Kahdeksalle serkukselle".
Kirja jatkaa Rosen ja tämän seitsemän poikaserkun tarinaa. Rose on juuri palannut kolmen vuoden matkalta setänsä ja Feben kanssa. Yhtäkkiä tuttujen serkkujen kanssa onkin kiusallista olla. Asiat ovat muuttuneet Rosen poissaollessa, eivätkä pelkästään hyvään suuntaan. "Prinssi" Charlie luulee omistavansa kauniin serkkunsa, mikä ei ole ollenkaan tälle mieleen. Mac saa vihdoinkin tilaisuuden loistaa ja järkevälle Archielle on tapahtunut jotain.
Ennen kuin Rose huomaakaan, hänet on vedetty mukaan seurapiirien huumaan, eikä sieltä tunnu olevan poispääsemistä.
J. Z. Knight
Judy Zebra Knight (s. 16. maaliskuuta 1946) on yhdysvaltalainen kanavoija. Hän väittää olleensa yhteydessä Ramtha-nimiseen henkiolentoon 1970-luvulta lähtien. Ramthan ympärille on syntynyt Ramtha School of Enlightenment -niminen uskonnollinen liike. Ramthan väitetään olevan 35 000 vuotta sitten elänyt sotilas. Historialliset tosiasiat eivät kuitenkaan tue Ramthan elämästä kerrottuja seikkoja.
Anne Linnonmaa
Anne Terhi Tuulikki Linnonmaa (s. 2. lokakuuta 1954 Helsinki) on suomalainen vaatesuunnittelija ja yrittäjä. Hänen nimeään kantava mikkeliläisyritys Anne Linnonmaa Oy keskittyy vaatteiden eettiseen ja ekologiseen tuotantoon. Linnonmaan puuvillaneuleet kantavat ainoana suomalaisena tekstiilimallistona Euroopan ympäristömerkkiä. Yrityksen vuotuinen liikevaihto oli noin 2,3 miljoonaa euroa, kun se myytiin Finnkarelia Virke -konsernille vuonna 2007. Tätä ennen toukokuussa 2007 yritys oli hakeutunut yrityssaneeraukseen. Taloustutkimuksen mukaan Anne Linnonmaa -brändi oli Suomen viidenneksi tunnetuin vaatemerkki 2003. Anne Linnonmaa Ecological Fashion -tuotemerkin omisti vuoteen 2014 asti Virke Oy:n tytäryhtiö, orimattilalainen Mixxxit Oy jolloin Anne Linnonmaa osti tuotemerkin takaisin itselleen.
Linnonmaa valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulusta 1973. Samana vuonna hän pääsi opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun, josta valmistui vaatetussuunnittelun osastolta 1977. Valmistuttuaan Linnonmaa toimi suunnittelijana koti- ja ulkomaisissa yrityksissä. Vuonna 1991 hän perusti omaa neulemallistoaan markkinoivan yrityksen. Hän on sittemmin myös opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa ja Lahden Muotoiluinstituutissa neulesuunnittelua. Linnonmaan luottamustoimia ovat muun muassa Suomalaisen työn liiton johtokunnan jäsenyys 2003–2008, TEM:in vientifoorumin jäsenyys 2005– ja Finnveran pääkonttorin neuvottelukunnan jäsenyys 2006–.
Linnonmaa valittu Vuoden muotitaiteilijaksi 1999 ja hänelle on myönnetty vaatetusalan Kultainen vaatepuu -palkinto vuonna 2003. Hänet valittiin vuonna 2006 myös Helsingin yrittäjänaiseksi sekä Vuoden naiseksi. Hän suunnitteli presidentti Tarja Halosen Linnanpuvun 2006.
Linnonmaa oli Kokoomuksen ehdokkaana 2009 eurovaaleissa. Hän sai vaaleissa 2 165 ääntä.
Linnonmaa on naimisissa ja hänellä on yksi aikuinen lapsi. Hän asuu Sammatissa ja toimii Sammatin aluetoimikunnan puheenjohtajana. Hän on radiojuontaja Jaajo Linnonmaan täti.
Kruununmetsä
Kruununmetsä oli Ruotsin kuningaskunnassa valtiolle eli silloisen kielenkäytön mukaan kruunulle kuuluva metsä. Ruotsissa kuningas Kustaa Vaasa määritti, että alueet, joilla ei ollut omistajaa, kuuluivat kruunulle, so. valtiolle. Tällä perusteella Ruotsin kuningaskunnassa kyettiin jakamaan eräalueita uudisasutusmaaksi. Osa 1500-luvun uudisasutusmaasta Korsholman linnaläänissä sijaitsi Kainuussa Novgorodin tasavallassa ennen Täyssinän rauhaa Moskovan suuriruhtinaskunnan kanssa 1595. Myös myöhemmin osa uudisasutusalueesta kuului Ruotsin kuningaskunnan rauhansopimuksella vahvistetun valtionrajan itäpuolelle.
Valtionmaiden osuus Keski-Suomen asuttamisessa on merkittävä, koska maiden kuuluminen kruunulle takasi sen, että hämäläisten eräoikeudet voitiin peruuttaa ja perustaa mahdollisuus savolaisten uudisasutukselle.
Myös Etelä- ja Länsi-Suomessa, jossa tiheämmän asutuksen vuoksi maat olivat laajemmin käytössä ja omistusoikeudet määritelty isojaon jälkeen jäi maita, joita ei määritelty millekään yksittäisille maatiloille, jolloin takametsien omistus jäi Kustaa Vaasan säätämän periaatteen vuoksi kruunulle eli valtiolle.
Vuodesta 1859 alkaen valtion metsiä on hallinnoinut Metsähallitus.
Vuorenpeikon lehto
Vuorenpeikon lehto on Evon opetusmetsään kuuluva suojeltu metsälehmuslehto Evon alueella. Se kuuluu luontaisesti syntyneisiin, merkittäviltä osin jalopuista koostuviin metsiköihin. Lehdon laajuus on 2,4 hehtaaria ja sen sijaintikoordinaatit 61.211° pohjoista leveyttä ja 25.1401° itäistä pituutta.
Hämeen liitto on määritellyt alueen maakuntakaavassaan maakunnallisesti arvokkaaksi luontotyypiksi.
Alueella sijaitsee kaksi järveä Vuoripeikonjärvi ja Majajärvi ja lähistöllä Pitkänniemenjärvi ja Hautjärvi.
Pat Martino
Pat Martino (alk. Pat Azzara, s. 25. elokuuta 1944 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jazzkitaristi ja säveltäjä, joka edustaa tyylillisesti postbopia, souljazzia, mainstreamjazzia ja hard bopia.
Martino syntyi Etelä-Philadelphiassa. Hän aloitti kitaransoiton jo lapsena. Opettajia oman isän jälkeen oli muun muassa John Hall, jolta hän sai ensimmäiset oppituntinsa ja perustaidot. Hall oli itse taitava kitaristi ja oli innoissaan, että sai Patin oppilaakseen. Pat kävi Hallin tunneilla ainakin kaksi vuotta, kunnes niin opettaja, isä kuin oppilaskin ymmärsivät, että hän tarvitsi kehittyäkseen toisen opettajan.
Martino sai lisäoppia Dennis Sandolelta ja ryhtyi ammattimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän soitti ja levytti jo varsin varhain sellaisten muusikoiden kuin Willis Jackson ja Eric Klossin kanssa. Hän työskenteli myös monien jazzurkurien kanssa, kuten Charles Earland, Don Patterson ja Jack McDuff. 1960-1970-luvulla Martino levytti sekä muiden taustalla että omalla nimellään.
Vuonna 1980 Martino joutui leikkaukseen hengenvaarallisen aivoverisuonten epämuodostuman vuoksi. Leikkauksen seurauksena hän menetti muistinsa, eikä hänellä ollut mitään muistikuvaa kitarasta eikä aiemmasta muusikonurastaan. Ystävien, tietokoneen, omien levytystensä avulla Martino toipui ja oppi taas soittamaan kitaraa. Hänen improvisaatiomenetelmänsä "Conversion to Minor" perustuu sooloissa yksinomaan molliasteikkoihin.
Martinon paluu musiikin pariin tapahtui 1987, jolloin hän levytti albumin "The Return". Vuonna 2006 Mobile Fidelity Sound Lab julkaisi uudestaan hänen albuminsa "East!' (Ultradisc UHR SACD). Varsinaisesti ura lähti käyntiin 1994, jolloin ilmestyivät hänen levynsä "The Maker" ja "Interchange". Vuodesta 2007 Martino on tehnyt kiertueita maailmalla.
Ian Knoxin on tehnyt Martinon toipumisesta dokumentin "Martino Unstrung" (2008), jossa neuropsykologi Paul Broks selvittää Martinon tervehtymistä.
Martino vieraili Suomessa 27. ja 28. huhtikuuta 2009.
Markku Maalismaa
Markku Maalismaa (s. 6. huhtikuuta 1955 Yli-Ii) on suomalainen näyttelijä.
Maalismaa syntyi maanviljelijä Esko Maalismaan ja emäntä Helvi Honkasen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1987 on toimittaja Liisa Vihmanen. Näyttelijä Pihla Maalismaa on heidän tyttärensä. Maalismaa valmistui Teatterikorkeakoulusta 1981. Oulun kaupunginteatterissa hän työskenteli valmistuttuaan, vuoteen 1985 asti. Sen jälkeen hän on ollut on kiinnitettynä Kansallisteatteriin. Hänet muistetaan erityisesti useista televisio- ja elokuvatöistä. Maalismaa sai Olavi Veistäjän mukaan nimetyn palkinnon vuonna 1988.
Sudenpesänkangas
Sudenpesänkangas on Kotisten aarnialueen lisäksi toinen merkittävä aarnimetsä Evon alueen Natura 2000 -suojelualueella. Se jakautuu kahteen osaan: varsinaiseen 371 hehtaaria käsittävään Sudenpesänkankaan alueeseen ja 102 hehtaarin Haarajärven alueeseen.
Se on pinta-alaltaan edellistä suurempi, 467 hehtaarin laajuinen. Kummallakaan aarnimetsäalueella ei ole hakattu puita 150 vuoteen, joten siellä on vanhoja lehmuksia ja samalla maassa vapaasti mätäneviä kaatuneita puita, jotka tarjoavat ekologisen lokeron monille eläin- ja kasvilajeille, jotka eivät voisi kasvaa talousmetsissä.
Sudenpesänkankaan alueeseen liittyy varsinaisen Sudenpesänkankaan lisäksi myös sen pohjoispuolella sijaitseva Koilliskulman alue. Alue on suojeltu valtion maalla olevien vanhojen metsien suojeluohjelmassa aarnialueina.
Fabián Alarcón
Fabián Ernesto Alarcón Rivera (s. 14 huhtikuuta 1947) on ecuadorilainen poliitikko, väliaikainen presidentti vuosina 1997–1998.
Alarcón vaikutti Partido Patriótico Popular, Partido Demócrata ja viimeisimpänä Frente Radical Alfarista -puolueissa.
Alarcón oli kongressin puhemies elokuusta 1995. Kongressi pani presidentti Abdalá Bucaramin viralta 6. helmikuuta 1997 ja nimitti Alarcónin virkaa tekeväksi presidentiksi. Päätös oli perustuslaillisuudeltaan kyseenalainen, koska se tapahtui kongressissa yksinkertaisella enemmistöllä, eikä lain vaatimalla 2/3:n enemmistöllä. Bucaramin varapresidentti Rosalía Arteaga kiisti päätöksen ja julistautui presidentiksi. Arteaga luetaan virallisesti presidentiksi 9.–11. helmikuuta 1997. Kongressi pyysi armeijaa tukemaan itseään ja 11. helmikuuta Alarcón vannottiin uudelleen presidentiksi.
Vaalien jälkeen entinen Quiton pormestari Jamil Mahuad nousi presidentiksi elokuussa 1998.
Vuonna 1999 Alarcón pidettiin valtakautensa aikaisesta korruptiosta. Hän vapautui 2005.
Eero Ritala
Eero Ritala (s. 30. maaliskuuta 1983) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja harrastajamuusikko. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta keväällä 2008.
Ritala tunnetaan erityisesti rooleistaan MTV3:n "Putous"-sarjassa, jossa hänen sketsihahmonsa Jone Riksusta sijoittui "Vuoden sketsihahmo" -osuudessa kolmanneksi. Teatterissa hän on tullut tunnetuksi erityisesti Q-teatterin produktioista. Ritala on myös vaikuttanut kirkkonummelaisessa Masalan nuorisoteatterissa.
Ritala voitti Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Kulman pojat" vuonna 2012 ja parhaan miesnäyttelijän Kultainen Venla-palkinnon vuonna 2018.
Ritala on ollut myös ehdokkaana Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon saajaksi elokuvasta "Päin seinää" vuonna 2014 ja Parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon saajaksi elokuvasta "Häiriötekijä" vuonna 2015.
Hän tekee myös musiikkia ja toimii disc jockeyna nimellä DJ Vauvaukki.
Gilles Simon
Gilles Simon (s. 27. joulukuuta 1984 Nizza) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on yltänyt ATP:n maailmanlistalla parhaimmillaan kuudenneksi ja Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan puolivälieriin Australian avoimissa 2009. Hän on voittanut ammattilaisurallaan 14 kaksinpeliturnausta.
Simon selviytyi ensimmäisen kerran ATP-turnauksen loppuotteluun Valenciassa 2006. Tuolloin hän hävisi Nicolás Almagrolle eräluvuin 2–6, 3–6. Vuonna 2007 hän saavutti ensimmäiset turnausvoittonsa. Helmikuussa Marseillen loppuottelussa hän voitti Marcos Baghdatisin luvuin 6–4, 7–6(3) ja syyskuussa Bukarestin loppuottelussa Victor Hănescun lukemin 4–6, 6–3, 6–2. Toukokuussa 2008 hän voitti Casablancan turnauksen loppuottelussa Julien Benneteaun luvuin 7–5, 6–2, heinäkuussa Indianapolisin loppuottelussa Dmitri Tursunovin luvuin 6–4, 6–4 ja syyskuussa Bukarestin loppuottelussa Carlos Moyàn lukemin 6–3, 6–4. Lokakuussa 2008 hän voitti Madridin Masters-turnauksen välierissä maailmanlistan ykköspelaajan Rafael Nadalin eräluvuin 3–6, 7–5, 7–6(6) mutta hävisi loppuottelussa Andy Murraylle. Kauden 2008 päättäneessä Masters Cupissa Shanghaissa hän voitti alkulohkossa Radek Štěpánekin ja maailmanlistan kakkosen Roger Federerin, mutta hävisi Andy Murraylle. Välierissä hän hävisi Novak Đokovićille luvuin 6–4, 3–6, 5–7. Viimeksi hän on yltänyt voittoon Punen ja Metzin turnauksissa vuonna 2018.
Grand Slam -turnauksiin Simon osallistui ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2005. Ensimmäiset otteluvoittonsa hän saavutti Australian avoimissa 2006, jolloin hän selviytyi kolmannelle kierrokselle. Vuonna 2008 hän pääsi kolmannelle kierrokselle niin Australian avoimissa, Wimbledonissa kuin Yhdysvaltain avoimissakin. Hänen toistaiseksi paras saavutuksensa Grand Slam -turnauksissa on selviytyminen puolivälieriin Australian avoimissa 2009. Vuoden 2009 Ranskan avoimissa hänet oli sijoitettu seitsemänneksi, mutta hän hävisi kolmannella kierroksella 30:nneksi sijoitetulle Victor Hănesculle. Samana vuonna hän hävisi Juan Carlos Ferrerolle sekä Wimbledonin neljännellä kierroksella että Yhdysvaltain avointen kolmannella kierroksella.
Australian avoimista 2010 Simon vetäytyi polvivaivojen takia.