Kosti Salonen
Kosti Viktor Salonen, käytti Neuvostoliitossa vuodesta 1930 lähtien nimeä Viktor Salo (21. helmikuuta 1892 Turku – 22. huhtikuuta 1938) oli suomalainen filosofian kandidaatti, toimittaja ja opettaja. Hän sirrtyi 1924 Neuvostolittoon ja toimi Karjalan tasavallassa opetus- ja julkaisutoiminnan tehtävissä. Salonen teloitettiin Stalinin puhdistusten aikana.
Salosen vanhemmat olivat Turun Halisissa asunut seppä Frans Viktor Salonen ja Vilhelmiina Josefiina Salonen. Hän pääsi kansakoulunopettajansa ehdotuksesta käymään Turun klassillista lyseota ja valmistui ylioppilaaksi 1913. Salonen opiskeli sitten Helsingin yliopistossa suomen kieltä, Suomen historiaa ja kansantaloutta. Hänen opettajanaan yliopistossa toimi muun muassa dosentti Edvard Gylling. Salonen valmistui filosofian kandidaatiksi keväällä 1917.
Turussa hän meni mukaan työväenliikkeen toimintaan ja toimi Turun miliisissä marraskuun 1917 yleislakon aikana. Hänet valittiin Turun kaupungin tuotantokomiteaan ja sitten Suomen sisällissodan alussa kaupungin talouskomitean sihteeriksi. Salonen joutui sodan loppuvaiheessa Lahden taistelun jälkeen valkoisten vangiksi ja vankileirille. Vapauduttuaan marraskuussa 1918 hän oli ensin työssä isänsä pajassa ja sitten huhtikuusta 1919 alkaen sanomalehden toimittajana Kansan Lehdessä Tampereella. Hän joutui kuitenkin pian eroamaan sosialidemokraattien lehdestä kommunistiseen liikkeeseen omaamiensa suhteiden ja radikaalien mielipiteidensä vuoksi. Salonen liittyi Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen jäseneksi maaliskuussa 1920 ja hän oli sitten Oulussa ilmestyneen Pohjan Kansa-lehden ja sen seuraajien toimittajana ja päätoimittajana vuoteen 1923 saakka. Salonen pidätettiin toukokuussa 1923 syytettynä kiellettyyn Suomen Kommunistiseen puolueeseen kuulumisesta. Hän oli 7 kuukauden ajan tutkintavankeudessa Turun lääninvankilassa. Vapauduttuaan Salonen pakeni Pohjanlahden yli Ruotsiin vuodenvaihteessa 1923–1924 kun häntä uhkasi uusi pidätys. Ruotsissa poliitisen pakolaisen aseman saanut Salonen siirtyi sitten vaimonsa kanssa 1924 Neuvostoliittoon Leningradiin jossa hän opiskeli venäjän kieltä ja toimi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston suomalaisen osaston lehtorina.
Salonen siirtyi maaliskuussa 1926 Karjalan aluekomitean palvelukseen tieteelliseen ja kasvatukselliseen työhön 
Petroskoihin. Hän toimi aluksi toisen asteen keskikoulun johtajana ja opettajana. Viktor Salo-nimeä käyttämään siirtynyt Salonen oli vuodesta 1930 alkaen Kustannusliike Kirjan palveluksessa ja toimi Petroskoin Kasvatustieteellisen Korkeakoulun eli Instituutin dosenttina julkaisten useita oppikirjoja. Hänelle ehdotettiin professorin arvonimeä mutta sitä hän ei ehtinyt saada.
Stalinin puhdistusten aikana 1930-luvun lopulla Saloa syytettiin "porvarillisen nationalistisen politiikan harjoittamisesta". Hänet erotettiin työstään 1937 ja hän menetti myös kommunistisen puolueen jäsenyyden. Salo pidätettiin helmikuussa 1938. Hänet tuomittiin kuolemaan vakoilusta ja hänet ammuttiin huhtikuussa 1938 Karhumäen piirin Sandarmohissa. Salon maine palautettiin 1956.
Kosti Salonen oli naimisissa Ella Ala-ahon (1900–1987) kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Turkulainen kirjailija Harri Raitis julkaisi vuonna 2010 Salosen elämänvaiheista romaanin "Vakaumuksen tähden".
Nimellä "V. Salo":
Nimellä "V. Salo":