hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vetelin seurakunta
Vetelin seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Vetelin kunnan alueella.
Vetelin alueesta tuli Yliveteli-niminen Kokkolan seurakunnan kappeliseurakunta vuonna 1639, missä yhteydessä se sai myös oman kirkon. Oman kappalaisen se sai vuonna 1643. Vuonna 1860 siitä tuli itsenäinen, Veteli-niminen seurakunta. Siihen kuului kappeliseurakuntana Halsua, josta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1906. Seurakuntaan liitettiin 1865 Perhon kappeliseurakunta, joka oli aiemmin kuulunut Kokkolaan. Siitä tuli itsenäinen seurakunta jo vuonna 1879.
My Little Bossings
My Little Bossings on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Marlon Rivera.
Perhon seurakunta
Perhon seurakunta on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Perhon kunnan alueella.
Vuonna 1780 alueelle perustettiin Kokkolan seurakunnan alainen Perhon saarnahuonekunta, jonka kirkko valmistui 1782, jolloin se sai myös oman saarnaajan. Kun Vetelin seurakunta itsenäistyi Kokkolasta 1860 tuli Perhosta Vetelin kappeli viisi vuotta myöhemmin, vuonna 1865. Vuotta aiemmin eli 1864 Perhoon oli liitetty Salamajärven kylä Kivijärven kappelin itsenäistyttyä omaksi seurakunnakseen. 1879 Perho erotettiin omaksi seurakunnakseen ja itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi 1884.
Gina Haspel
Gina Cheri Haspel (o.s. Walker, s. 1. lokakuuta 1956 Ashland, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen virkamies, joka on tehnyt pitkän uran tiedustelupalvelu CIA:llä. 21. toukokuuta 2018 lähtien hän on toiminut CIA:n pääjohtajana. Hän on ensimmäinen nainen, joka on on toiminut virassa. Ennen pääjohtajuutta hän oli Mike Pompeon varapääjohtaja.
Hänestä tuli virkaatekevä pääjohtaja, kun Pompeo oli valittu ulkoministeriksi. Presidentti Donald Trump asetti Haspelin ehdolle CIA:n pääjohtajan virkaan. Senaatti vahvisti Haspelin nimityksen 17. toukokuuta 2018. Han astui virkaan 21. toukokuuta.
Haspel on herättänyt ristiriitaa, koska syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen hän johti CIA:n salaista tutkintavankilaa Thaimaassa. Vankeja kidutettiin niin sanottujen "tehostettujen kuulustelumenetelmien", kuten vesikidutuksen ja nukkumisen estämisen avulla. Silloisen presidentin George W. Bushin hallinto katsoi, että menetelmät olivat laillisia.
Persia White
Persia White (s. 25. elokuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja muusikko. White on kenties parhaiten tunnettu roolistaan Lynn Searcyna tilannekomediasarjassa "Girlfriends", joka alun perin ilmestyi vuosina 2000–2008. White on myös teollisen rockyhtye XEO3:n jäsen ja soololaulaja, joka julkaisi debyyttialbumin "Mecca" vuonna 2009.
Ágios Týchonas
Ágios Týchonas (, ) on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Ágios Týchonaksen kylä sijaitsee noin 10 kilometriä koilliseen Limassolin kaupungista. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Amathuksen kaupunki. Kylä on saanut nimensä amathuslaisesta Pyhästä Tykhonista.
Episkopí (Limassol)
Episkopí () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Episkopí sijaitsee Kyproksen eteläosassa lähellä siitä nimensä saaneen Episkopínlahden rantaa sekä Ison-Britannian Akrotírin tukikohta-aluetta, noin 14 kilometriä länteen Limassolin kaupungista. Saaren brittiläisten alueiden hallinnollinen keskus, hieman lännempänä sijaitseva Episkopi Cantonment, on saanut nimensä kylästä. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Kurionin kaupunki, ja sen arkeologinen alue on kylän tärkein nähtävyys. Kylän ”piispaan” viittaava nimi on peräisin siitä, että paikka toimi piispanistuimena frankkivallan aikana 1192–1489.
Episkopí (Páfos)
Episkopí () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Episkopín kylä sijaitsee Kyproksen lounaisosassa noin 12 kilometriä koilliseen Páfoksen kaupungista ja noin 14 kilometrin päässä merestä. Kylän nähtävyyksiin kuuluu Pyhän Hilarionin ("Ágios Ilaríonas") kirkko frankkivallan ajalta noin vuodelta 1192.
Karavostási (Nikosia)
Karavostási (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Güzelyurtin alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on (2011). 
Karavostási sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Mórfounlahden rannalla. Kylässä toimii Lefken eurooppalainen yliopisto ("European University of Lefke"). Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Soloin kaupunki. Kylän nimi tarkoittaa ”Laivasatamaa”.
Káto Aródes
Káto Aródes () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 39 (2011).
Káto Aródeen kylä sijaitsee Kyproksen länsiosassa Akámaksen niemimaalla Ávakaksen rotkon itäpäässä, noin 23 kilometriä pohjoiseen Páfoksen kaupungista. Káto Aródes, ”Alempi Aródes”, on nimensä mukaisesti Aródeen alakylä. Heti sen vieressä sijaitsee Páno Aródes, ”Ylempi Aródes”. Káto Aródes oli ennen vuotta 1974 pääosin kyprosenturkkilaisten asuttama, ja nykyisin se on suureksi osaksi hylätty.
Kissónerga
Kissónerga () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Kissónerga sijaitsee noin kuusi kilometriä pohjoiseen Páfoksen kaupungista. Se on kasvanut huomattavasti Páfoksen ympäristön turismin kasvaessa, ja kylän ranta-alueella on useita suuria hotelleja.
Mia Miliá
Mia Miliá (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on (2011).
Mia Miliá on nykyisin Nikosian turkkilaisen puolen esikaupunkialuetta ja sijaitsee linnuntietä noin viisi kilometriä koilliseen Nikosian keskustasta.
Páno Aródes
Páno Aródes () on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Páno Aródeen kylä sijaitsee Kyproksen länsiosassa Akámaksen niemimaalla Ávakaksen rotkon itäpäässä, noin 23 kilometriä pohjoiseen Páfoksen kaupungista. Kylä on rakennettu noin 590 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Páno Aródes, ”Ylempi Aródes”, on nimensä mukaisesti Aródeen yläkylä ja heti sen vieressä sijaitsee Káto Aródes, ”Alempi Aródes”.
Tremetousiá
Tremetousiá (, ) on kylä ja kyläyhdyskunta ("koinótita") Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Lárnakan alueeseen. Kylän väkiluku on 169 (2011).
Tremetousiá sijaitsee Kyproksen kaakkoisissa sisäosissa linnuntietä noin 20 kilometriä pohjoiseen Lárnakan kaupungista. Kylä on yksi Lárnakan alueen neljästä Pohjois-Kyproksen puolella olevasta kylästä. Kylä on perinyt nimensä sen lähellä antiikin aikana sijainneelta Tremithuksen kaupungilta. Kylä oli Kyproksen ortodoksisen kirkon Trimythoúksen hiippakunnan piispanistuin, mutta vuoden 1974 turkkilaismiehityksestä lähtien piispanistuin toimii pakolaisuudessa Dálissa.
Jonathan Sternberg
Jonathan Sternberg (27. heinäkuuta 1919 New York – 8. toukokuuta 2018 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen kapellimestari.
Sternberg tuli tunnetuksi työstään sinfoniaorkestereiden johdossa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kiinassa. Hän edisti yhdysvaltalaisen nykyohjelmiston tunnettavuutta eurooppalaisen yleisön parissa toisen maailmansodan jälkeen. Hän teki konserteissa ja oopperassa yhteistyötä muiden muassa Isaac Sternin, Jehudi Menuhinin, Henryk Szeryngin, Paul Badura-Skodan, Alfred Brendelin, Annie Fischerin, Maurice Gendronin, Philippe Entremontin, Byron Janisin, Teresa Stich-Randallin, Lisa Della Casan, Hilde Guedenin, George Londonin ja Paul Schoefflerin kanssa.
Sternberg oli taustaltaan itävaltalais-venäläinen. Hän opiskeli viulun- ja alttoviulunsoittoa Institute of Musical Artissa (sittemmin Juilliard School) vuosina 1929–1931. Hän opiskeli myös Manhattan School of Musicssa sekä New Yorkin yliopistossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin arvonsa vuonna 1939. Hän jatkoi musiikkitieteen opintoja New Yorkin yliopiston Graduate Schoolissa ja sai lisäksi yksityisopetusta Leon Barzinilta. Hän myös osallistui Pierre Monteux'n mestarikursseille. Ammattimaisen debyyttinsä kapellimestarina hän teki vuonna 1941.
Sternberg palveli toisessa maailmansodassa ja oli tässä yhteydessä Shanghaissa, jossa johti esitysten sarjassa kaupungin sinfoniaorkesteria. Palattuaan lyhyesti Yhdysvaltoihin hän muutti Wieniin, jossa hän esiintyi ensimmäistä kertaa Wienin sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1947. Hän myös teki laajalti vieraluja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Hän oli huomattavan Joseph Haydn -tutkija H. C. Robbins Landonin kanssa mukana perustamassa Haydn Societya, jolle Sternberg teki sarjan uraauurtavia levytyksiä.
Sternberg johti useiden yhdysvaltalaisteosten Euroopan-ensiesityksiä. Näiden teosten säveltäjiin kuuluivat Leonard Bernstein, Gian Carlo Menotti, Charles Ives, Samuel Barber, Aaron Copland, David Diamond ja Benjamin Lees. Hän myös piti monia maailmankantaesityksiä; näissä kantaesityksissä tulkittiin muiden muassa Ned Roremin ja László Lajthan teoksia. Sternberg teki pitkään töitä Halifaxin sinfoniaorkesterin, Kuninkaallisen flaamilaisen oopperan, Harkness-baletin ja Atlantan oopperayhtiön kanssa.
Sternberg jakoi myöhemmällä uralla aikansa orkesterinjohdon ja opetustyön välillä. Hän opetti Eastman School of Musicissa ja Templen yliopistossa, joista jälkimmäisessä hän myös johti oppilaitoksen orkesteria vuosina 1971–1989. Orkesterin kanssa hän kantaesitti David Diamondin, Vincent Persichettin ja Stanislaw Skrowaczewskin teoksia. Vetäydyttyään täysiaikaisena professorina Sternberg yhä piti luentoja, opetti yksityisesti ja toimi Philadelphian Bach-festivaalin taiteellisena johtajana (2004–2008). Hän myös usein työskenteli tuomarina orkesterinjohtokilpailuissa. Hän oli jäsenenä The Conductors Guildin johtokunnassa ja sai vuonna 2009 sen palkinnon elinikäisestä palveluksesta. Hänen elämäkertansa julkaisi Tricorn Books vuonna 2014.
Sternberg jäi taidemaalari Ursula Sternberg-Hertzin leskeksi vuonna 2000. Hän itse kuoli 98-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan.
Eila Lindfors
Eila Lindfors (s. 1963 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteiden tohtori ja käsityökasvatuksen professori Turun yliopiston Rauman yksikön Turun yliopiston Rauman opettajankoulutuslaitoksella.
Lindfors valmistui ylioppilaaksi 1982 Hykkylän lukiosta Helsingistä, kasvatustieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1986, kasvatustieteiden lisensiaatiksi Joensuun yliopistosta 2001.
Lindfors on työskennellyt aikaisemmin Oulun yliopiston kasvatustieteen tiedekunnassa didaktiikan lehtorina. Hän teki siellä linsensiaattityönsä "Kuluttajan tekstiiliteknologinen tieto". Hän väitteli Joensuun yliopistosta tohtoriksi 2002 aiheesta "Tekstiilituotteen teknologiset ominaisuudet. Tekstiilituotteen käyttö- ja hoito-ominaisuuksien tarkastelu kuluttajan näkökulmasta".
Annu Vertanen
Annu Vertanen (s. 1960 Imatra) on taiteen maisteri ja Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa taidegrafiikan professori 1. tammikuuta 2016 alkaneen viisivuotiskauden.
Vertanen on taidegraafikko. Hän on opiskellut Kankaanpään taidekoulussa 1980–1983, Lahden Muotoiluinstituutissa 1998–2000 ja Aalto-yliopistossa 2005–2013.
Vertanen on pitänyt näyttelyjä eri puolilla maailmaa ja Suomessa muun muassa 2015 yksityisnäyttelyn Aboa Vetus & Ars Nova -museossa Turussa. Hän on opettanut Tukholman kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa, Yhdysvalloissa Virginian ja Wyomingin yliopistoissa, Kuvataideakatemiassa sekä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa.
Päivi Happonen
Päivi Anitta Happonen (s. 23. marraskuuta 1967) on Suomen Kansallisarkiston tutkimusjohtaja ja Itä-Suomen yliopiston dosentti. Hän on toiminut vuodesta 2011 lähtien Kansallisarkiston tutkimusjohtajana ja vastuualuejohtajana. Sitä ennen hän toimi Kansallisarkiston kehittämisjohtajana vuosina 2008 - 2011 ja kehittämispäällikkönä ja ylitarkastajana vuosina 1998–2007. Hän oli sukututkimuksessa paljon käytetyn Karjala-tietokantasäätiön tutkijana ja tutkimuspäällikkönä vuosina 1995 – 1998.
Päivi Happonen väitteli filosofian tohtoriksi Joensuun yliopistosta vuonna 2009. Väitöskirjassaan hän tarkasteli kirkonkirjojen ja henkikirjojen pohjalta Sortavalan kaupungin väestöprofiilia. Väitöskirjan lähdeaineistona Happonen käytti perinteisten lähteiden lisäksi tietokantatietoja ja analysoi niitä tietoteknisin menetelmin. Happonen on tutkimusjohtajana pyrkinyt kehittämään historiatieteiden digitaalista tutkimusprosessia ja digitaalisia tutkimusinfrastruktuureja. Itä-Suomen yliopiston dosentti hän on ollut vuodesta 2011 alkaen.
Happonen on ollut keskeisesti mukana julkishallinnon digitaalisen asiakirjahallinnan ja tiedonhallinnan kehittämisessä koko 2000-luvun. Tiedonohjaus on hänen ideoimansa malli. Päivi Happonen on opettanut tiedonhallintaa ja asiakirjahallintaa lukuisissa tilaisuuksissa ja julkaissut aihepiiristä useita tutkimusartikkeleita ja muita kirjoituksia. Hänen vastuullaan Kansallisarkistossa on julkishallinnon aineistojen laajamittainen digitointi ja harkittu hävittäminen sen jälkeen.
Pesco Sannita
Pesco Sannita on kunta Italiassa Campanian alueella Beneventon maakunnassa.
Kunnan keskusta sijaitsee kallioisella kukkulalla. Kunnan läpi virtaava Tammarojoki laaksoneen tekee siitä hedelmällisen maatalousalueen. Kunnan nähtävyyksiä on kirkko, "Chiesa del Santissimo Salvatore".
Negativen diskografia
Tämä on suomalaisen hard rock -yhtye Negativen diskografia.
Maarit Jänterä-Jareborg
Maarit Jänterä-Jareborg (o.s. Jänterä; s. 10. toukokuuta 1954 Helsinki) on ruotsinsuomalainen oikeustieteilijä ja professori.
Maarit Jänterä-Jareborg opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1977 ja lisensiaatiksi 1983. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1981. Hän jatkoi opintojaan Upsalan yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi 1989.
Jänterä-Jareborg on hoitanut Upsalan yliopiston kansainvälisen yksityisoikeuden ja kansainvälisen prosessioikeuden professuuria vuodesta 1998 lähtien. Hän on arvostettu oikeustieteen tuntija, ja hän on ollut jäsenenä yhdeksässä ruotsalaisessa lainvalmistelukomissiossa. Hän on Helsingin, Oslon ja Bergenin yliopiston kunniatohtori. Hän on vuodesta 2007 johtanut sosiologi Anders Bäckströmin kanssa tutkimushanketta, joka tarkastelee uskonnon ja yhteiskunnan suhdetta. Hänelle myönnettiin vuonna 2013 Söderbergin säätiön tiedepalkinto, suuruudeltaan miljoona kruunua.
Jänterä-Jareborgin puoliso on vuodesta 1980 ollut oikeustieteen professori Nils Jareborg (s. 1938).
Ashland (Kentucky)
Ashland on kaupunki Kentuckyn osavaltion koilisosissa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu Boydin piirikuntaan ja se on piirikunnan suurin kaupunki. Ashlandin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 21 683. Kaupunki toimii tärkeänä taloudellisena ja lääketieteellisenä keskuksena Koilis-Kentuckylle. Se kuuluu Huntington-Ashland suurkaupunkialueeseen.
Ocean of Opportunity
Ocean of Opportunity on norjalaisen laulaja PelleK:n toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013.
Christmas with PelleK
Christmas with PelleK on norjalaisen laulaja PelleK:n kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013.
Cubana de Aviaciónin lento 972
Cubana de Aviaciónin lento 972 oli kuubalaisen Cubana de Aviaciónin kotimaan reittilento Havannasta Holguíniin. Lennolla 18. toukokuuta 2018 käytetty Boeing 737-200 Adv. -kone syöksyi maahan Havannassa pian lentoonlähdön jälkeen. Onnettomuuslennolla oli 107 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Yksi matkustaja selvisi onnettomuudesta elossa, mutta loukkaantui vakavasti. Sen sijaan muut 112 koneessa ollutta kuolivat.
Onnettomuuskone oli meksikolaisen Global Airin omistuksessa ja vuokralla Cubana de Aviaciónille. Onnettomuuden jälkeen Meksikon siviili-ilmailuviranomainen DGAC alkoi tutkia Global Airin toimintaa ja ilmoitti 21. toukokuuta, että yhtiön toimilupa oli peruttu tutkinnan ajaksi. Global Airilla oli aiemminkin ollut ongelmia, joiden vuoksi yhtiön toimintaa oli tutkittu vuosina 2010 ja 2013. Onnettomuuden aikaan onnettomuuskoneelta oli kielletty pääsy Guyanan ilmatilaan guyanalaisten viranomaisten huomattua, että miehistö oli ottanut koneeseen vaarallisen ylikuorman matkatavaraa lennoilla Guyanasta Kuubaan.
Global Air julkaisi 17. heinäkuuta 2018 tiedotteen, jossa se ilmoitti onnettomuuskoneen mustien laatikoiden tutkimisen osoittaneen, että onnettomuuden aiheutti lentäjän virhe. Yhtiön mukaan lentäjät ohjasivat koneen liian jyrkkään nousukulmaan, jolloin se sakkasi ja syöksyi maahan. DGAC ilmoitti, ettei se tästä huolimatta palauta Global Airin toimintalupaa, sillä tutkintaa johtaneet kuubalaisviranomaiset sivät olleet julkaisseet vielä tutkinnan tuloksia. Meksikon lentäjäliitto ASPA sanoi yhtiön ajavan tiedotteella vain omia etujaan ja toimivan vastuuttomasti.
Aermacchi MB-339
Aermacchi MB-339 ("Veltro 2") on italialais-valmisteinen suihkuharjoituskone. Konetyyppiä voidaan käyttää myös kevyenä hävittäjäkoneena. Siinä on Rolls-Royce Viper -tyyppinen suihkumoottori. Sen ensilento tapahtui 12. elokuuta 1976, tuotanto alkoi vuonna 1978, esittely tuli 1979 ja operatiivinen käyttöönotto 1981. Tätä tyyppiä on valmistettu 230 koneyksilön verran. Konetyypin edeltäjä on Aermacchi MB-326.
Aermacchi MB-339 oli ehdolla keskieurooppalaisen Dassault/Dornier Alpha Jetin, ruotsalaisen Saab 105:n ja tsekkiläisen Aero L-39 Albatrosin ohella Suomen uudeksi suihkukäyttöiseksi koulutuskoneeksi eli korvaamaan vanhentuneet Fouga CM.170 Magisterit vuonna 1977, konetoimitukset vuodesta 1979 alkaen. BAe Hawk tuli valituksi. Koska koneen kehitys oli vielä ilmeisesti vaiheissaan, niin se ei päässyt valituksi. Aermacchi-tehdas lähetti oman tarjouksensa, 1975 avatun varsinaisen tarjouskilpailun ulkopuolelta. Konetyyppi oli kuitenkin vakavasti ehdolla, sillä se oli ainut näiden neljän mainitun ohella ulkopuolinen. YE-päällikkö, kenraaliluutnantti Ermei Kannisen johtama harjoitushävittäjätoimikunta, jossa silloinen ilmavoimien komentaja, Kenraalimajuri Rauno Meriö oli mukana: otti MB-339:n tarkempia valintoja varten esille. Aermacchi MB-339 on edelleen aktiivikäytössä muun muassa Italian ilmavoimissa. Loivalla kulmalla rungosta siivenkärkiin kallistunutta, trapetsisen muotoilun omaavaa konetta myytiin noin 10 maahan. Näistä Argentiina käytti sitä Falklandin sodassa. Koneen etuna on sen lyhyt nousumatka kiitoteiltä lentoonlähdössä. Tuo matka eli kiitotievaatimus on vain 550 metriä.
"Frecce Tricolori" eli Italian ilmavoimain taitolentoryhmä on käyttänyt tätä konetyyppiä taitolentokoneenaan. Aermacchi MB-339:ään voidaan asentaa konekivääri- ja tykkipodeja sekä pudotettavaa aseistusta 1 800 kg:n verran. Ohjukset ja raketit sekä ECM-podit (elektroniset vastatoimet) ovat pommien ja lisäpolttoainesäiliöiden ohella mahdollisia. Huippunopeus on 898 km/h ja lakikorkeus 14 630 metriä. Suurin sallittu nopeus on Mach 0.82 tai 926 km/h. Kantama on noin 1 760 km.
Konetyypille on sattunut ilmailuonnettomuuksia, joista vakavin oli Ramsteinin lentonäytösonnettomuus Saksassa 28. elokuuta 1988. Tuolloin 3 "Frecce Tricolori"n lentäjää menehtyi. Kuolleita oli kaikkiaan 70 henkeä, sillä 67 katselijaa sai myös surmansa.
Artturi Tiura
Artturi Mikael Tiura (28. syyskuuta 1908 Kuru – 24. joulukuuta 1991 Kuru) oli suomalainen linja-autoliikennöitsijä ja liikenneneuvos.
Tiuran vanhemmat olivat torppari ja seppä Kalle Tiura ja Vilhelmiina Vastamäki. Tiura aloitti liikennöitsijänä Kurussa 1930-luvulla. Hän harjoitti syöttöliikennettä Näsijärvellä liikennöineiden matkustajalaivojen Kurussa sijainneille poikkeamislaitureille ja alkoi myös liikennöidä suoraan Kurusta Tampereelle sen jälkeen kun teiden kunto oli parantunut.
Tiura liikennöi Tampereelta Ylöjärven kautta Kuruun sekä edelleen Ruovedelle ja Virroille. Hänellä oli linjoja myös Kihniöön ja Parkanoon. Tiura sai liikenneneuvoksen arvon 1975 ja hänestä tuli Kurun vuoden yrittäjä 1977. Hän myi 30 auton yhtiönsä A. Tiura Oy:n Länsilinjoille vuonna 1979.
Kuusenniluri
Kuusenniluri ("Hylastes cunicularius") on kärsäkkäiden heimoon kuuluva juurinilurilaji. Kuusenniluri on 3,5-4,4 mm pitkä musta kuoriainen, jonka tuntosarvet ovat vaaleanruskeat. Kuusennilurin peitinsiivissä on ohuita pitkittäisiä harjuja ja painaumia. Kuusennilurien naaraat munivat tuoreisiin kuusten kantoihin, joissa toukat kehittyvät. Munista kehittyvät toukat elävät kantojen kaarnan alla. Kuusennilurit talvehtivat koteloina. Aikuiset kuusennilurit syövät pääasiassa kuusen taimien kuorta ja juuristoa tehden niihin käytäviä ja koloja, jotka heikentävät taimen nestevirtauksia. Jos kuusennilurin syönti on yltänyt koko taimen ympäri, nestevirtaukset katkeavat ja taimi kuolee. Tuhoja esiintyy varsinkin alueilla, jossa on tehty avohakuita. Kuusennilurin kehitys on kaksivuotinen.
Kuusennilurin kemiallisessa torjunnassa voidaan käyttää samanlaisia torjunta-aineita kuin tukkimiehentäillä ("Hylobius abietis"). Kuusennilurin tuhoja voidaan ehkäistä myös päätehakkuiden jälkeisellä kylvöajan ja istutusajan valinnalla.
Mäntyjen nilurituhoja aiheuttaa niille erikoistunut männynniluri ("Hylastes brunneus").
Tähtenä taivaalla
Tähtenä taivaalla on vuonna 2018 ilmestynyt Dingon single, joka on yhtyeen ensimmäinen uutta musiikkia sisältävä julkaisu kuuteen vuoteen. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Helsingissä Finnvox-studiolla, jossa Dingo levytti jo 1980-luvulla.
Vestel
Vestel on turkkilainen kodinkoneita ja elektroniikkaa valmistava yhtiö. Vestelin pääkonttori sijaitsee Manisassa ja yhtiön emoyhtiö Zorlu Holding Istanbulissa. Yhtiöllä on merkittävä osuus kuluttajaelektroniikan ja kodinkoneiden markkinoista Euroopassa, erityisesti televisioista.
Vestel myy tuotteita useilla eri tuotemerkeillä kuten Techwood, Graetz, Finlux, Luxor ja Vestfrost. Muun muassa suomalaislähtöisen Finlux-tuotemerkin Vestel osti vuonna 2006.
Émile Taranto
Émile Taranto (1878 Montreal – 27. elokuuta 1936 Montreal) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Taranto syntyi italialaisille vanhemmille ja aloitti kuusivuotiaana viulunsoiton opiskelun Frantz Jehin-Prumen johdolla. Vuonna 1894 Taranto oli jo Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen, joka oli pitänyt myös useita resitaaleja. Kesäkuussa 1903 hän lähti Brysseliin opiskelemaan Eugène Ysaÿen johdolla. Palattuaan Montrealiin hän soitti kotikaupunkinsa sinfoniaorkesterin kanssa Max Bruchin viulukonserton nro 1 huhtikuussa 1904 ja toimi saman orkesterin konserttimestarina 1904–1907. Vuonna 1904 hän myös perusti Mendelssohn-trion. Hän osallistui Beethoven-trion konsertteihin ja kiersi Eurooppaa vuosina 1907 ja 1914. Konserttiartistina toimimisen sivussa hän myös vietti paljon aikaa opettaen; hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean Deslauriers, Marthe Lapointe, Annette Lasalle-Leduc ja Lucien Sicotte.
Taranto sävelsi viulukappaleita, joihin kuuluvat "Danse caprice" (1923) ja "Mouche à feu". Helmikuussa 1930 hän soitti Windsor-salissa Émiliano Renaud'n yksiosaisen sonaatin sekä romanssin. Säveltäjä itse toimi pianistina.
St. Georgen im Schwarzwald
Sankt Georgen im Schwarzwald on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin lounaisosassa noin 100 kilometriä Stuttgartista lounaaseen. Se kuuluu Schwarzwald-Baarin piirikuntaan.
Kaupungin pinta-ala on noin 60 km² ja asukkaita on runsaat 13 000. Kaupungin pormestarina on Michael Rieger. St. Georgen on ollut Vesilahden ystävyyskunta vuodesta 2002.
Émiliano Renaud
Émiliano Renaud (26. kesäkuuta 1875 Saint-Jean-de-Matha – 3. lokakuuta 1932 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, urkuri ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi äitinsä, sitten Paul Letondalin ja lopulta Dominique Ducharmen johdolla.
Renaud'sta tuli romanttiseen ohjelmistoon erikoistunut virtuoosi, joka esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Kolmen maaliskuussa 1904 Windsor-salissa tehdyn esiintymisen jälkeen Renaudia nimitettiin "Kanadan Paderewskiksi". Hän aloitti opettamisen McGillin konservatoriossa sen avauduttua vuonna 1904. Hänen omien sävellystensä joukossa on muun muassa suuri määrä pianolle sävellettyjä kappaleita.
Digimon Tamers: Runaway Locomon
Digimon Tamers:Runaway Locomon on 2. maaliskuuta 2002 julkaistu kuudes Digimon-elokuva. Elokuva on myös päätös Digimon Tamers-sarjalle. Elokuvan kesto on 30 minuuttia.
Kuusi kuukautta D-Reaperin kukistumisen jälkeen Takato ja Henry suunnittelevat Rikalle yllätysjuhlia, mutta Rika saa tietää asiasta. Yhtäkkiä Locomon niminen junaa muistuttava digimon ilmestyy raiteille aiheuttaen hämminkiä. Takato kehittää Guilmonin Growlmoniksi pysäyttääkseen junan mutta Takato ja Rika joutuvat junan sisälle vaunuihin. Henry ja Suzie lähtevät jahtaamaan Locomonia tavarajunalla. Yamaki ottaa hallintaansa rautatiekeskuksen huomaten Locomonin kulkemisen luovan häiriön digitaaliseen kenttään. Hän ohjaa rautatietyöläisten avulla radat asemalle 9 ohjatakseen Locomonin takaisin digimaailmaan. Beelzemon saapuu auttamaan mutta Locomon tuhoaa hänen moottoripyöränsä. Takato ja Rika saavat selville että Parasimon niminen digimon pitää Locomonia hallinnassaan. Takato ja Guilmon kehittyvät Gallantmoniksi, joka tuhoaa Parasimonin mutta Parasimon lähettää viestin digimaailmaan, jolloin useita Parasimoneja ilmestyy ihmisten maailmaan. Samalla Parasimon pakottaa Locomonin kehittymään GranLocomoniksi nopeuttaakseen tätä. Gallantmon, MegaGargomon, Sakuyamon, Justimon, Guardromon, MarineAngemon ja Beelzemon Blast Mode taistelevat Parasimoneja vastaan, mutta Parasimonien lukumäärä on heille liikaa. Gallantmon kehittyy Crimson Modeen ja tuhoaa kaikki Parasimonit yhdellä iskullaan. GranLocomon taantuu Locomoniksi ja palaa Digimaailmaan. Rikan syntymäpäiväjuhlissa Kazu pyytää Rikaa laulamaan kuten hän teki laulaessaan isästään Parasimonin hallinnan aikana. Rika lähtee ja katsoo auringonlaskua laulaen laulun loppuosan "You promise that we'd stay for the sunset".
Hector Gratton
Joseph Thomas Hector Gratton (13. elokuuta 1900 – 16. heinäkuuta 1970) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, sovittaja, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Montrealissa Alphonse Martinin ja Alfred La Libertén johdolla. Jälkimmäinen tutustutti hänet Aleksandr Skrjabinin ja Nikolai Medtnerin tyyleihin.
Sittemmin Gratton suoritti musiikin teorian opintoja Oscar O'Brienin, Alfred Whiteheadin ja Albertine Morin-Labrecquen johdolla. Noin vuonna 1920 hän harmonisoi kansanlauluja Charles Marchandille, jota hän myös säesti esiintymisissä. Marchand tarjosi Grattonille töitä myöhemminkin. Gratton oli yksi kansallisen radion pineereista ja työskenteli muun muassa yhdessä ensimmäisistä merkittävistä radiosarjoista ("Je me souviens"). Vuonna 1937 hän voitti Jean Lallemand -palkinnon sinfonisella runollaan "Légende". Hän julkaisi teoksen salanimellä "Ben Marcato". Tuomaristo ja yleisö kuulivat teoksen 19. maaliskuuta, ja Wilfrid Pelletierin johtamana teos esitettiin toistamiseen 23. huhtikuuta. Seuraavana vuonna teoksen esitti Sir Ernest MacMillanin johtama Toronton sinfoniaorkesteri.
Grattonin muihin merkittäviin teoksiin kuuluu näyttämömusiikki Cécile Chabotin joulutarinaan "L'Imagerie"; teos kuultiin CBC:n radiossa vuonna 1945.
Nicole Fontaine
Nicole Fontaine (16. tammikuuta 1942 – 17. toukokuuta 2018) oli ranskalainen poliitikko. Fontaine toimi Euroopan parlamentin puheenjohtajana vuosina 1999–2002. Pat Cox valittiin hänen seuraajakseen. Fontaine oli Euroopan parlamentin jäsen kahteen kertaan, 1984–2002 ja 2004–2009. Ranskan teollisuusministerinä hän toimi 2002–2004.
Tauno Järnefelt
Armas Tauno Juhana Järnefelt (10. lokakuuta 1867 Kitee – 24. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos ja valtiopäivämies.
Järnefeltin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Gustaf Johan Järnefelt (1823–1883) ja Amalia Christina Seitz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Järnefelt sai varatuomarin arvon 1896.
Järnefelt oli Tampereen kaupunginvaltuuston sihteerinä vuodesta 1903, nuorempana oikeusneuvosmiehenä Tampereella vuodesta 1905 ja rikosasiain notaarina Helsingissä vuodesta 1907. Hän oli senaatin oikeusosastolla kanslistina vuodesta 1908, protokollasihteerinä vuodesta 1914 ja vanhempana oikeussihteerinä vuodesta 1918. Hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä vuodesta 1926, Helsingin yliopiston asiamiehenä 1918–1933 ja korkeimman oikeuden jäsenenä ja oikeusneuvoksena 1930–1937.
Järnefelt oli säätyvaltiopäivillä aateliston ja ritariston edustajana 1899, 1900 ja 1905–1906.
Järnefelt oli naimisissa vuodesta 1900 Ebba Margaretha Schaumanin (1875–1949) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professori Gustaf Järnefelt.
John Michell
John Michell (25. joulukuuta 1724 – 29. huhtikuuta 1793) oli englantilainen pappi ja luonnonfilosofi joka antoi pioneerisia oivalluksia monissa tieteen aloissa, mukaan lukien tähtitieteessä, geologiassa, optiikkassa ja painovoimassa. Harkittu "yksi parhaimmista unohdetuista tieteilijöistä", hän oli ensimmäinen joka ehdotti mustien aukkojen olemassaoloa, ensimmäinen joka ehdotti että maanjäristykset matkustavat aalloissa, ensimmäinen joka selitti miten voi valmistaa keinotekoisia magneetteja, ja ensimmäinen joka sovelsi tilastoja maailmankaikkeuden tutkimiseen, ja tajusi että kaksoistähdet ovat keskeisen painovoiman tulos. Hän myöskin keksi laitteen jolla voi mitata Maan massan. Häntä on kutsuttu seismologian ja magnetometrian isäksi.
Yorkshiren kapina 1489
Yorkshiren kapina tapahtui Englannissa vuonna 1489 Henrik VII:n valtakaudella.
Parlamentti myönsi Henrik VII:lle 100 000 punnan avustuksen Bretagnen tukemiseen. Englanti ja Bretagne taistelivat yhdessä Ranskaa vastaan. Henrik lähetti Northumberlandin neljännen jaarlin Henry Percyn keräämään veroja tätä tarkoitusta varten. Monet Northumberlandin ja Yorkshiren asukkaat väittivät jo maksaneensa oman osansa veroista. Asukkaat eivät suostuneet maksamaan ylimääräisiä veroja Bretagnen puolustamiseksi, koska tilanteesta ei ollut heille maantieteellisesti uhkaa sillä Bretagne oli lähempänä Cornwallia ja Lontoota.
Kapina alkoi huhtikuussa 1489. Jaarli tapasi kapinalliset, mutta kahakassa hän sai surmansa. Kapinalliset pyysivät anteeksi, mutta kuningas hylkäsi anteeksipyynnön ja lähetti Surreyn jaarlin Thomas Howardin johtaman 8 000 miehen armeijan pohjoiseen. Kapinalliset hajaantuivat, ja heidän johtajansa John à Chambre hirtettiin maanpetturina. Kapinalliset löysivät uudeksi johtajaksi Sir John Egermontin. Egermont osoittautui kuitenkin epäluotettavaksi, ja hän pakeni Burgundin kreivittären Margaretin tuomioistuimeen.
Kapinan seurauksena kapinalliset saivat kuninkaalta anteeksipyynnön, eikä heiltä kerätty lisää veroja, eikä Henrik siten saanut tarpeeksi varoja Bretagnen puolustamiseen. Hän tuli myös tietoiseksi pohjoisenglantilaisten luonteesta.
Surreyn jaarli Thomas Howard taisteli kapinallisia vastaan, ja hänet ylennettiin Henrikin luutnantiksi.
Ako Denot Mi E Nokj
Ako denot mi e nokj on makedonialaisartisti Kaliopin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Sanquharin linna
Sanquharin linna on raunioitunut keskiaikainen linna Skotlannissa Dumfriesin ja Gallowayn alueella. Sijainti on taannut sille hyvän luonnollisen suojan muilta sivuilta paitsi idästä, jossa sitä kiertää syvä vallihauta. Ensimmäinen rakennusvaihe on 1300-luvun lopusta, ja osa piharakennuksista on 1500-luvulta. Buten markiisi kunnosti linnaa 1890-luvulla, mutta työ jäi kesken.
Linna on Scheduled Monument -suojelukohde vuodesta 1937 alkaen.
Mandiakuyn kirkko
Mandiakuyn kirkko on katolinen kirkkorakennus Mandiakuyn kylässä Malissa. Tyyliltään eklektinen kirkko on pystytetty vuosina 1956–1958.
Vaaleasta kivestä rakennetun nelikulmaisen kirkon pituus on 57,6 metriä ja leveys 32 metriä. Se on katettu rautakehikon tukemalla peltikatolla. Sisäänkäyntiä koristaa kaksi 30 metriä korkeaa kellotornia. Tornit edustavat gotiikkaa ja päärakennus neosudanilaista tyyliä.
Sanin hiippakuntaan kuuluvan seurakunnan kirkkoon mahtuu 3 000 henkeä. Se on vaikuttanut katolisten ja protestanttisten kirkkojen ja julkisten rakennusten tyyliin bobojen asuinalueella Malissa ja Burkina Fasossa.
Kaivola (Pertteli)
Kaivola (joskus myös "Perttelin kirkonkylä") on taajama ja kylä Salossa, entisen Perttelin kunnan alueella. Kylässä sijaitsee K-Market, koulu, päiväkoti, vapaapalokunnan paloasema sekä Perttelin kirkko. Alue rajautuu lännessä kantatiehen 52, pohjoisessa Hiiden alueeseen ja etelässä Lopen kylään. Alue toimi aikanaan Perttelin toisena kuntakeskuksena, yhdessä Inkereen kanssa.
An Evening with Friends at Huvila
An Evening with Friends at Huvila on vuonna 2017 ilmestynyt Amorphiksen livealbumi. Se sisältää 27. elokuuta 2016 Helsingin juhlaviikoilla Huvila-teltassa soitetun konsertin ensimmäisen osan.
Albumin neljä ensimmäistä kappaletta ovat akustisia sovituksia. Vierailijoinaan yhtyeellä on Sakari Kukko (saksofoni, huilu), Pekko Käppi (jouhikko) ja Anneke van Giersbergen (laulu). Albumi on julkaistu digitaalisena sekä "Under the Red Cloud" -albumin kiertuepainoksen bonuslevynä.
Konsertin toisessa osassa yhtye soitti kokonaisuudessaan vuoden 2015 "Under the Red Cloud" -albumin. Koko konsertti on julkaistu 360 asteen videona yhtyeen YouTube-kanavalla.
sekä
Remingtone
Remingtone on suomalainen hardrock-yhtye. Yhtyeen debyyttisingle Naamiaiset julkaistiin YouTubessa 8.5.2018. Yhtyeen kokoonpano debyyttisinglellä on Tero Haavisto (laulu, taustalaulu), Juha Haavisto (basso), Harri Hunnakko (kitarat) ja Antti Hartikainen (rummut). Lisäksi kappaleella esiintyy Heli Haavisto (taustalaulu). Remingtonen musiikki on kitarariffipohjaista melodista hardrockia. Lyriikat ovat suomenkielisiä ja kappaleiden tarinat puhuttelevia.
Remingtone perustettiin vuonna 1992 Töysän Hakojärvellä. Alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Tero Haavisto (rummut ja laulu), Jussi Ahokas (kitara ja laulu) sekä Veli-Pekka Luoma (basso). Aluksi yhtyeen nimenä oli Scrap, jolla nimellä yhtye teki ensimmäisen demonsa Meren armoilla. Demo sisälsi sekä suomen- että englanninkielisiä kappaleita. Seuraavana vuonna yhtyeen nimeksi vaihdettiin Remington ja sanoitusten kieleksi vakiintui suomenkieli. Vuonna 1993 yhtye julkaisi demon Perverssin päiväkirja. Harri Hunnakko liittyi Remingtoniin vuonna 1993 yhtyeen laulusolistiksi. Tällä kokoonpanolla Remington teki kolmannen demonsa Kuolemanlaaksoon. Jussin keskittyessä muihin projekteihinsa ja erotessa yhtyeestä saman vuoden lopussa, ajautui yhtye kriisiin. Yhtyeen jäsenten roolit vaihtuivat muutamaankin kertaan Harrin siirtyessä laulusolistin paikalta rumpuihin, Veli-Pekan siirtyessä bassosta kitaraan ja Teron siirtyessä rummuista laulusolistiksi. Markku Hunnakko liittyi yhtyeeseen basistiksi ja Kai Harju toiseksi kitaristiksi. Yhtye teki muutaman keikan tällä kokoonpanolla. Sen jälkeen roolit vaihtuivat jälleen, kun Harri siirtyi rummuista kitaraan, Markku Hunnakko erosi yhtyeestä, Veli-Pekka palasi basson varteen ja Antti Hartikainen liittyi yhtyeen rumpaliksi. Tero jatkoi laulusolistina ja Kai Harju toisena kitaristina. Tällä kokoonpanolla yhtye teki vuonna 1995 neljännen demonsa Syntiinlankeemus. Yhtye teki myös kaksi musiikkivideota, jotka julkaistiin Alavuden kaapeli-tv:ssä. Kai Harjun erottua yhtyeestä muutettuaan Ouluun yhtye jatkoi Kaita lukuun ottamatta muuten samalla kokoonpanolla. Vuonna 1996 yhtye oli mukana kokoelma CD:llä, Julkinen salaisuus , jolla esiintyi useita bändejä. Kokoelma cd:n julkaisijana toimi Alavuden rock-yhdistys. Vuonna 1997 yhtyeen basistiksi liittyi Veli-Pekka Luoman tilalle Juha Palomäki. Yhtye teki vuosien 1993-1997 välisenä aikana yhteensä noin 50 keikkaa. Yhtye on soittanut mm. Kingston Wallin, Nylon Beatin ja Alivaltiosihteerin lämppärinä. Yhtye aloitti ensimmäisen albuminsa äänitykset vuonna 2012 kokoonpanolla Tero Haavisto (laulu), Harri Hunnakko (kitara), Antti Hartikainen (rummut) sekä Juha Haavisto (basso). Yyhtye vaihtoi nimensä Remingtoneksi ja julkaisi 8.5.2018 omalla YouTube-kanavallaan videon ensimmäisestä singlestään Naamiaiset.
NGC 2438
NGC 2438 on planetaarinen sumu noin 3 000 valovuoden päässä Peräkeulan tähdistössä. Sen löysi William Herschel 19. maaliskuuta 1786. NGC 2438 näyttää olevan M46:den sisällä, mutta se on todennäköisesti erillinen, koska se ei jaa M46:den radiaalista nopeutta. Tapaus on yksi esimerkki päällekkäisistä pareista, kuten NGC 2818.
Kuvat joissa on pitkä altistuminen, näyttävät laajennetun kaksinkertaisen halon, kun taas se helpommin näkyvämpi osa ajoittuu suunnilleen silloin kun sen keskellä oleva punainen jättiläinen kuoli.
Suotana
Suotana on suomalainen melodista metallimusiikkia soittava yhtye. Sen tyylilajeja ovat melodinen black metal ja - death metal. Yhtye sai alkunsa Rovaniemellä vuonna 2005 sen perustajajäsenen Ville Raution sooloprojektina, johon liittyi myöhemmin lisää muusikkoja. Nykyisin yhtyeeseen kuuluu kuusi jäsentä. Yhtyeellä on sopimus levy-yhtiö Reaper Entertainmentin kanssa, jonka kautta se julkaisee toisen kokopitkän albuminsa Land of the Ending Time 25. toukokuuta 2018.
Wilson Kalumba
Wilson Kalumba (n. 1964 – 15. toukokuuta 2018) oli sambialainen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 2016 maansa pääkaupungin Lusakan pormestariksi 270 151:llä äänellä. Toiseksi pormestarinvaaleissa yltänyt vastaehdokas oli Maureen Mwanawasa, joka sai 150 807 ääntä tuekseen. Kalumba kuoli 54-vuotiaana jouduttuaan äkillisesti sairaalahoitoon.
Louis Archinard
Louis Archinard (11. helmikuuta 1850 Le Havre – 8. toukokuuta 1932 Villiers-le-Bel) oli ranskalainen siirtomaa-ajan kenraali.
Archinard syntyi protestanttiseen opettajaperheeseen ja valmistui Palaiseaun polyteknisestä koulusta. Hän liittyi laivaston tykistöön juuri ennen Saksan–Ranskan sotaa. Vuosina 1876–1878 Archinard toimi asevaraston kapteenina Saigonissa ja vuonna 1880 hänet lähetettiin ensimmäisen kerran Länsi-Afrikkaan. 1880-luvun alussa Archinardista tuli Ranskan Länsi-Afrikan laajentamista suunnitelleen Gustave Borgnis-Desbordesin upseeripiirin jäsen. Hän palasi Afrikkaan Ylä-Senegalin ylikomendanttina vuonna 1888 ja valloitti Ségoun vuonna 1890. Samana vuonna Archinard nimitettiin Ranskan Sudanin ylikomendantiksi ja myöhemmin varakuvernööriksi. Hän yritti pystyttää uudelleen Segun bambaravaltakunnan, johti viimeisten tukulorikaupunkien valtausta ja palasi vuonna 1893 Ranskaan, jossa hän suunnitteli Samori Tourén mandinkavaltakunnan tuhoamista. Myöhemmin hän suunnitteli Joseph Gallienin johtamaa Madagaskarin valtausta ja saatuaan vuonna 1897 ylennyksen kenraaliksi toimi prikaatinkomentajana Kotšinkiinassa.
Vuonna 1904 Archinardista tuli Ranskan armeijan päämajan nuorin kenraali. Vuonna 1914 hänet nimitettiin siirtomajoukkojen raha-asioiden ylitarkastajaksi. Archinard jäi eläkkeelle vuonna 1915, mutta osallistui vielä Puolan armeijan perustamiseen vuonna 1919.
Archinard muistetaan Ranskan Sudanin valloittajana ja epäsuoran alkuasukashallinnon kehittäjänä. Hän oli keskeisiä toimijoita armeijan imperialismissa, joka väheksyi siviiliviranomaisten määräyksiä.
Girl, Boy, Bakla, Tomboy
Girl, Boy, Bakla, Tomboy on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Wenn Deramas.
Anetoli
Anetoli on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään aromiaineena, hajusteena ja orgaanisen kemian synteeseissä. Yhdiste esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Anetoli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Anetolilla on cis- ja trans-isomeerit joista trans-isomeeri on stabiilimpi. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Anetolilla on anismainen tuoksu ja se on makeaa. Anetolia esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Erityisesti sitä on anisruohossa, fenkolissa, tähtianiksissa ja mäntyöljyssä.
Anetolia voidaan eristää kiteyttämällä fenkoli- tähtianis- ja mäntyöljyistä. Mäntyöljyä voidaan myös käsitellä emäksellä, jolloin sen sisältämä estragoli isomeroituu anetoliksi. Anetolia valmistetaan myös synteettisesti. Tyypillisin synteettinen tapa on anisolin ja propanoyylikloridin välinen Friedel–Crafts-asylointireaktio, jota seuraa karbonyyliryhmän pelkistys alkoholiksi ja eliminaatioreaktio hapon avulla.
Anetolia käytetään elintarviketeollisuudessa anisaromina ja sitä voidaan lisätä esimerkiksi alkoholijuomiin. Lisäksi sitä käytetään hajusteissa, hammastahnoissa, suuvesissä, valokuvauskemikaalina, limaa irrottavien vaikutusten vuoksi yskänlääkkeissä ja anisaldehydin valmistamiseen hapettamalla typpihapon tai kromiyhdisteiden avulla.
Stavelot-triptyykki
Stavelot-triptyykki on keskiaikainen reklivaario ja kolmiosainen alttarikaappi. Se on valmistettu pyhän ristin ympärille ja sen suojaksi. Pyhä risti on se risti johon Jeesus ristiinnaulittiin ja se on yksi tärkeimmistä kristinuskon pyhäinjäännöksistä. Maailmassa on useita ristinpalasia joiden väitetään olevan pyhästä rististä. Alttaritaulu on valmistettu noin 1150-luvulla Stavelotin luostarille. Valmistajat olivat Maasin jokilaakson taiteilijoita. Se on emaloitu ja kullattu. Nykyisin alttaritaulu on The Morgan Library & Museumin kokoelmissa New Yorkissa.
Alttarikaappi koostuu kolmesta erillisestä triptyykistä. Yhdestä isosta jonka sisällä on kaksi pienempää. Uloin triptyykki on 48 cm korkea ja ovet avoinna sen leveys on 66 cm. Keskiosassa on sijoitettuna kaksi sisempää triptyykkiä, jossa ylempänä on pyhä naula eli naula jolla Jeesus ristiinnaulittiin. Alemmassa triptyykissä on palasia pyhästä rististä. Uloimman triptyykin vasemmassa siivessä on kuvattu keisari Konstantinus Suuren kääntyminen kristinuskoon. Oikeassa siivessä kuvataan kuinka hänen äitinsä Helena löysi pyhän ristin.
Uloimman triptyykin valmistivat Maasin jokilaakson taiteilijat. Teos on ilmeisemmin valmistettu samassa työpajassa. Tekijöiden nimet ovat jääneet tuntemattomiksi. Kaksi sisimmäistä triptyykkiä ovat vanhempia ja ne ovat bysanttilaista alkuperää. Stavelotin apotti Wibald (1098–1158) matkusti Konstantinopoliin 1154 diplomaattitehtävässä. On mahdollista, että hän sai pienemmät triptyykit matkallaan ja toi ne Stavelotin luostariin, jonka jälkeen ulompi alttarikaappi valmistettiin. 
Alttarikaappi oli Stavelotin luostarissa aina Ranskan vallankumoukseen saakka 1792 jolloin Stavelotin viimeinen apotti pakeni Saksaan triptyykki mukanaan. Teos pysyi Saksassa 1910 asti, jolloin se myytiin, Yhdysvaltalaiselle liikemiehelle ja pankkiirille, J. P. Morganille (1837–1913) ja hän testamenttasi sen kirjastolleen.
Uloimmissa siivissä on yhteensä kuusi pyöreää kuvaa, kolme kummassakin sivussa. Ne kertovat pyhän ristin legendan. Kuvat noudattavat Inventio Sanctae Crucis -teoksessa olevaa juonta. Kuvat luetaan järjestyksessä vasemmalta alhaalta ylös ja oikealta alhaalta ylös.
Vasemmalla ensimmäisessä kuvassa on kuvattuna Konstantinuksen näkemä enneuni. Eusebios kirjoitti, että ennen Mulviuksen sillan taistelua hän näki unen, jossa hän näki taivaalla punaisen ristin, ja kuuli äänen: ”Tässä merkissä olet voittava.” Toisessa kuvassa on Mulviuksen sillan taistelu ja seuraavassa kuvassa Konstantinus kastetaan voiton jälkeen. 
Oikealla ensimmäisessä kuvassa Konstantinuksen äiti neuvottelee ja kyselee juutalaisilta missä risti on. Toisessa kuvassa pyhää ristiä kaivetaan haudasta esille. Kolmannessa kuvassa varmistetaan, että risti on oikea. Risti on oikea, jos kuollut herää henkiin.
Digimon Savers the Movie: Ultimate Power! Activate Burst Mode!!
Agumonin, Gaomonin ja Lalamonin kumppanit ovat joutuneet kaupungin väestön kanssa ympäri kaupunkia levinneiden mysteeristen viiniköynnösten aiheuttamaan unitilaan. Kolmikon kulkiessa hiljaisessa kaupungissa he joutuvat kamppailemaan Ogremonin johtamien Goblimonien kanssa, jotka uhkaavat nuorta tyttöä. Pelotettuaan Goblimonit pois, nuori tyttö, jonka nimeksi paljastuu Rhythm, kertoo olevansa todellisuudessa digimon ja köynnökset ovat Argomon-nimisen digimonin aikaansaannoksia. Nelikko päättää kohdata Argomonin pilvenpiirtäjän katolla. Matkalla linnalle Gaomon pysyy takana pidätelläkseen armeijan Goblimoneja. Kun Lalamon lennättää Agumonin ja Rhythmin lähelle Argomonin paikkaa, hän pysyy takana myös pidätelläkseen hyökkäävää Pipismonia. Agumon ja Rhythm löytävät Argomonin tornin yläosasta levittämässä viiniköynnöstään koko kaupunkiin. Argomon näyttää olevan liian voimakas Agumonille aluksi, mutta Agumonin "Spitfire Blast" pystyy lyömään hänet maahan. Argomon digivoituu kuitenkin Mega-muotoonsa ja kääntää taistelun itselleen. Kun Agumon ottaa iskuja vastaan ja on juuri luovuttamassa, hän muistaa, kuinka Marcus ei koskaan luovuttanut, vaikka mikä olisi, ja tämä päättäväisyys vapauttaa Marcusin hänen koomastaan. Marcus saapuu paikalle ja lyö Argomonia aktivoidakseen D.N.A:nsa, jota hän käyttää Agumonin kehittämiseen ShineGreymoniksi. Huolimatta tästä, ShineGreymon ei edelleenkään ole riittävän vahva voittaakseen taistelun, ja Argomon hajottaa ShineGreymonin GeoGrey-miekan. Vastauksena Marcus muuttuu entistä päättäväisemmäksi, aiheuttaen Burst Chargen, jota täydentää Rhythmin halu ShineGreymonin voittoon, jolloin ShineGreymon digivoituu ShineGreymon Burst-Modeen ja lävistää Argomonin rintakehän miekallaan, tappaen pahan Digimonin. Taistelun jälkeen Rhythm antaa Agumonille suudelman.
Digimon Savers 3D: The Digital World in Imminent Danger!
Digimon Savers 3D: The Digital World in Imminent Danger! on 3. lokakuuta 2009 julkaistu lyhytelokuva ja kymmenes Digimon-elokuva. Elokuvan kesto on seitsemän minuuttia.
Agumon, Gaomon ja Lalamon päättävät siirtyä digitaaliseen maailmaan ja päätyvät alueelle, joka muistuttaa teemapuistoa, jossa on monia muitakin Digimoneja, mukaan lukien Calumon, joka päättää seurata heitä. Hypättyään vuoristoradan vaunua muistuttavaan ajoneuvoon, Agumonin kauheat ajotavat johtavat heitä ympäri vierekkäisiä paikkoja, mukaan lukien ulos kalliolta, läpi luolastojen, tulivuoren, jäätyneen kallion, ahdistuneen alueen ja laskeutumiseen Dark Areaa muistuttavalle alueelle. He havaitsevat, että Armageddemon hajottaa ja absorboi dataa alapuolellaan olevaan mustaan aukkoon. Agumon ja Gaomon kehittyvät GeoGreymoniksi ja Gaogamoniksi ja taistelevat Armageddemonia vastaan Calumonin käyttäessä voimiaan neutraloidakseen mustan aukon. Kun Armageddemon on voitettu, sen kehosta koostuvat Kuramonit palauttavat alueen takaisin normaaliksi.
Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix!
Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix! on 3. lokakuuta 2009 julkaistu lyhytelokuva ja yhdestoista Digimon-elokuva. Elokuvan kesto on seitsemän minuuttia.
Kaksitoista kilpailijaa kilpailee Digimon Grandprix'ssa saadakseen nimikkeen "King of Digimon". Kilpailu alkaa kiireellä, vain Agumon lentää väärällä tavalla ja Patamonin ajoneuvo lähtee ilman häntä. Alussa maatilan kaltaisessa ympäristössä Veemon ja PicoDevimon ottavat johtoaseman, mutta kun he ylittävät joen alueen, he yrittävät kilkata toisiaan pois kilpailusta, jolloin molemmat ajoneuvot pysähtyvät ja useimmat muut kilpailijat ohittavat heidät. Muiden Digimonien edetessä, Agumon päätyy lopulta menemään oikeaan suuntaan, ja Patamon liittyy hänen kanssaan ratsastaen. Lumen täyttämässä toisessa vaiheessa PicoDevimon onnistuu ohittamaan Tentomonin ja vapauttaa tarpeeksi pommeja tuhoamaan sekä omansa ajoneuvon että Armadillomonin ajoneuvon Veemonin kiihdyttäessä. Syksyisessä metsäosassa Veemon ja PicoDevimon yrittävät saada toisiaan ulos kilpailusta mikä aiheuttaa Tailmonin, Gomamonin, Piyomonin ja Hawkmonin putoamisen, mutta Agumon, joka kuljettaa muita pudonneita kilpailijoita nousee kärkeen äänivallin jälkimainingeissa lyöden Veemonin ja PicoDevimonin pois kurssista. Gabumon nousee kärkeen, mutta Agumon nopeasti siirtyy johtoon. Valitettavasti hänen ohjuksensa saavat hänet hermostumaan, ja hän alkaa ulostamaan, käynnistäen sen improvisoituna ohjuksina. Tämä toiminta vie Palmonin melkein heti ulos, ja Gabumon putosi pian sen jälkeen. Agumon menettää pian kurssin uudelleen, jättäen PicoDevimonin ja Veemonin kädet ulos kaupungista. PicoDevimon vetää viimeisen keinonsa ja polttaa kaiken tehon ajoneuvostaan, mutta hänen ohjaamonsa, jonka Veemon yksinkertaisesti väistää, tuloksena oleva räjähdys vie hänet ulos. PicoDevimon luulee voittavansa, mutta Agumon, kuljettaen muita kilpailijoita, kulkee ohi ja tuhoaa PicoDevimonin ajoneuvon iskuaallolla. Kaikki ylittävät maaliviivan ja jakavat tittelin "King of Digimon", paitsi heti sen jälkeen ohjus riistäytyy käsistä lähettäen heidät avaruuteen.