hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Olympoksen Zeuksen temppeli (Akragas)
Olympoksen Zeuksen temppeli eli Olympieion () oli antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Se oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi ('Temppelien laakso') -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella.
Olympoksen Zeuksen temppeli rakennettiin sen jälkeen, kun akragaslaiset olivat voittaneet karthagolaiset Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Tämän jälkeen kaupungissa käynnistettiin suurisuuntainen rakennusohjelma, johon kuului useita suurikokoisia temppeleitä ja muita julkisia rakennuksia. Rakentamisessa hyödynnettiin karthagolaisia orjia. Olympoksen Zeuksen temppeli oli kaupungin päätemppeli, ja se oli osoitettu Zeukselle kiitokseksi voitosta. Se jäi kuitenkin keskeneräiseksi ja tuhoutui karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Tutkimuksessa temppeli tunnetaan myös nimellä "Temppeli B".
Temppelin löysi historioitsija Tommaso Fazello 1500-luvulla. Hänen mukaansa osa temppelin pylväistä ja patsaista oli pystyssä vielä edeltäneellä vuosisadalla, sillä hän sanoo niiden romahtaneen 9. syyskuuta 1401. Tämän jälkeen kiviä käytettiin rakennusmateriaalina Agrigenton aallonmurtajaan.
Zeuksen temppeli sijaitsi Akragaan eteläosassa lähellä kaupungin agoraa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templin alueen länsiosassa länteen Concordian temppeliksi kutsutusta rakennuksesta.
Arkkitehtuuriltaan temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu viisiportaiselle korokkeelle. Temppelin stylobaatin koko oli noin 56,3 × 112,6 metriä, ja sen pinta-ala oli siten lähes neliömetriä eli lähes jalkapallokentän verran. Tämä tekee siitä suurimman kaikista doorilaisista temppeleistä ja myös yhden kaikista suurimmista kreikkalaisista temppeleistä joonialaista tyyliä edustaneiden Efesoksen Artemiin temppelin ja Samoksen Heraionin ohella. Temppeli oli pseudoperipteraali, toisin sanoen tavanomaisen vapaasti seisovan pylväikön sijasta se oli ympäröity seinämuurilla, jossa oli määrävälein doorilaiset puolipylväät. Lyhyemmillä sivuilla puolipylväitä oli seitsemän ja pidemmillä sivuilla 14. Pylväät olivat niin suuria, että ihmisen kerrotaan mahtuneen pylvään pystyuraan.
Puolipylväiden välin täytti seinä noin puoleenväliin niiden korkeudesta. Ylemmässä puoliskossa oli puolestaan syvennykset, joissa jokaisessa oli suurikokoinen, noin 7,65 metriä korkea atlantti- eli telamonpatsas. Puolipylväiden lisäksi palkistoa kannattelivat patsaiden koholla olevat kädet. Osa patsaista on säilynyt. Temppelin ylemmät osat oli koristeltu gigantomakhiaa ja Troijan kukistumista esittävillä veistoksilla.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Alttarin perustusten koko on noin 17,5 × 54,5 metriä.
Cognin-les-Gorges
Cognin-les-Gorges on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Grenoblesta länteen Isèrejoen varrella.
Kunnan alueella oleva rotko Gorges du Nan on suosittu matkailukohde. Grésivaudan laaksossa on suuri saksanpähkinöiden tuotantoalue. Kunnan alueelta on 1700-luvulta peräisin oleva pähkinöiden kuivain, joka on seudun vanhin. Laaksossa kasvavilla pähkinöillä on AOC tuotesuoja. Ne kuuluvat Grenoblen ympäristössä viljeltäviin saksanpähkinöihin, joiden yhteinen tuotemerkki on Noix de Grenoble.
Urpolanlampi
Urpolanlampi on pienehkö, 13,5 hehtaarin suuruinen järvi runsas kilometri Mikkelin keskustan eteläpuolella. Järven pinta on keskimäärin 87,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa kuuluu Urpolan, kaakkoisosa Kattilansillan ja lounaisosa Pitkäjärven kaupunginosan alueeseen.
Urpolanlampea kiertää kuntopolku, joka muodostaa osan Urpolan-Pitkäjärven suunnan ulkoilureitistöä. Lammen pohjoisrannalla on uimaranta ja sen lähellä erilaisia urheilukentiä skeittaamista, tennistä ja jalkapalloa varten. Ne palvelevat osaltaan lammen pohjoispuolella sijaitsevan Urpolan koulun (Rinnekatu 8) tarpeita. Järven länsirannalla sijaitsee erityistä tukea tarvitsevia lapsia palveleva Valteri-koulu Mikael (Mikael-koulu, Liuskekatu 1). Itärannalla (Urpolantaku 32) sijaitsee Urpolan luontokeskus.
Urpolanlammen länsirannalle laskee runsas 500 metriä lännempää sijaitsevasta Pitkäjärvestä (89,5 mpy) saapuva Urpolanjoki. Se jatkaa Urpolanlammen itärannalta laskujokena Ukonveden (75,8 m mpy) pohjoisosan Pappilanselän länsipuolella sijaitsevaan suojaisaan Kattilanlahteen. Urpolanjoki rantoineen on maakunnallisesti merkittävänä pidettyä luonnonsuojelualuetta.
Anaksilas
Anaksilas () tai Anaksilaos () () voi viitata seuraaviin:
Getz/Gilberto Vol. 2
Getz/Gilberto #2 on Stan Getzin ja João Gilberton livealbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1966. Se nauhoitettiin livekonsertissa Carnegie Hallissa 9. lokakuuta 1964. Albumin kansikuvan maalasi Olga Albizu. Kappaleet 11. ja 15. eivät sisältyneet alkuperäisessä LP-levyssä.
Rakkauden sävel (Sigin kappale)
Rakkauden sävel on Matti Inkisen Sig-yhtyeen kappale vuodelta 1996. Sen esitti yhtyeen Turun kokoonpano. Kappale on poppia ja iskelmää.
Kappale nousi parmaimmillaan valtakunnallisten radioiden yhteisellä viikkolistalla kolmannelle sijalle. Ulmanen ja Roiha-ohjelmassa tämä kappale soitetiin aina kahdesta kappaleesta jatkoon joka päivä kahden viikon ajan. Normaalistihan ohjelmassa sama kapaple pysyi vain muutaman päivän. Tämän Sigin tekemän ennätyksen rikkoi samana vuonna Leevi and The Leavingsin kappale Itkisitkö onnesta.
Ihminen – Homo sapiens
Ihminen – Homo sapiens on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1982. Albumin on tuottanut Harri Saksala. Kannen kuvituksen on tehnyt Markus Heikkerö ja esittelytekstin Pekka Gronow.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Lavi, paitsi ”Saunapalvipolkan” (A3) Pertti Husu. Kaikki sanoitukset ovat Lavin. Sovitukset on tehnyt Anssi Tikanmäki.
Vuonna 1996 ensiesitettiin noin 40-minuuttinen, miltei samanniminen Yle TV2 -kanavan lyhytdokumentti "Veikko Lavi – Homo sapiens", alaotsikkona ”Laulajamestarin muotokuva”.
Tuhannen ja yhden yön tarinat (Sigin kappale)
Tuhannen ja yhden yön tarinat on Matti Inkisen Sigin kappale, joka kertoi yhden yön jutusta ja sen jälkeisestä yksinäisydestä.
Sig pani kotisivuilleen ennen levynsä julkaisemista lyhyet näytteet tulevan albuminsa kappaleista.
Kyselyyn vastannaiden oli tarkoitus valita niistä parhaat kappaleet. Tämän parusteella Sig valitsi kappaleensa.
"Suomalaisella pop-levylle". "Tuhannen ja yhden yön tarinat" oli 39%:n mielestä paras Sig-biisi.
Kappaletta myytiin virallisesti noin 5000 kappaletta, jolloin se saavutti kultalevyrajan.
Kuitenkin suurimman osan levyistä osti Bauhaus, joka jakoi levyä eteenpäin asiakaslahjoina.
Jormakka
Jormakka voi tarkoittaa:
Ruusuja ja risuja
Ruusuja ja risuja on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1980. Sen on tuottanut Harri Saksala.
Kaikki sävellykset ovat Lavin paitsi ”Hunajainen tango” Viljo Ylösen. Kaikki sanoitukset on tehnyt Veikko Lavi, ja sovituksista ja orkesterinjohdosta vastaa Olli Ahvenlahti.Kannen on suunnitellut Nikolai Punin, ja esittelytekstin on kirjoittanut Pekka Gronow.
Pont-en-Royans
Pont-en-Royans on kunta Itä-Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Grenoblesta lounaaseen Bournejoen varrella.
Pont-en-Royans on tunnettu kalliolle rakennetuista värikkäistä taloistaan. Kunnalla on pitkä ja rikas historia. Kylä on ollut aikanaan linnoitettu, ja siellä on edelleen havaittavissa neljä entistä kaupungin porttia, jotka ovat olleet sitä suojanneissa valleissa. Nykyään Pont-en-Royans on matkailijoiden suosima kohde.
O Amor em Paz
O Amor em Paz on bossa nova -kappale ja jazzstandardi vuodelta 1960. Sen on säveltänyt Antônio Carlos Jobim ja sanoittanut Vinícius de Moraes. Englanninkielisen version ”Once I Loved” sanat teki myöhemmin Ray Gilbert.
Kappaleen levytti ensimmäistä kertaa João Gilberto vuonna 1961 eponyymillä albumillaan "João Gilberto".
Fort Pierce
Fort Pierce on kaupunki Floridan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 41 910. Kaupungin pormestari on Linda Hudson. Fort Pierce on St. Lucien piirikunnan hallintokeskus.
Kirjojen historia
Kirjojen historia alkaa kirjoitetun kielen kehittämisestä ja monista muista keksinnöistä, kuten paperi ja painaminen, ja jatkuu nykyajan moderniin kirjanpainantaan.
Aikaisimmat merkinnät kirjoista viittaavat esimerkiksi tauluihin tai papyruskääröihin, joita ei nykyään enää kirjoiksi kutsuta.
Niiden jälkeen ilmestyivät käsin kirjoitetut koodeksit. Painokoneen keksiminen johti kirjojen massatuotantoon.
Nykyisin kirjoja on tuotettu myös sähköisenä.
Kirjat tulivat useamman käytettäväksi pistekirjoituksen ja äänikirjojen myötä.
Stone Flower
Stone Flower on brasilialaisen jazzmuusikon Antônio Carlos Jobimin kuudes studioalbumi. Albumin nauhoitti Rudy Van Gelder Van Gelder Studiosissa New Jerseyssä 16. maaliskuuta – 22. toukokuuta 1970 ja sen tuotti Creed Taylor. Albumin julkaisi CTI Records vuonna 1970.
"Stone Flower" sijoittui Billboard 200 -albumilistan sijalle 196.
Kinmen
Kinmen eli Quemoy on Taiwanille kuuluva saariryhmä Taiwaninsalmessa Xiamenin lahden suulla, noin 2,5 km Manner-Kiinan rannikosta ja 275 km Taiwanista luoteeseen. Se koostuu samannimisestä pääsaaresta ja 11 pienemmästä saaresta ja luodosta. Pääsaarella on kukkuloita, kallioita ja tasankoja. Pääasiallinen tulonlähde on maanviljely, joka tuottaa bataattia, maapähkinöitä, hirssiä, vehnää, soijapapuja, vihanneksia ja riisiä.
Kinmen kuului Fujianin maakuntaan, kunnes vuonna 1949, kun nationalistit pakenivat Taiwaniin, he valloittivat Kinmenin saaret. Saarten hallinnasta on sodittu sen jälkeen (ensimmäinen Taiwaninsalmen kriisi ja toinen Taiwaninsalmen kriisi) ja ne olivat sotilasaluetta vuoteen 1992 asti.
Vuonna 2003 Kinmenin maakunnassa oli noin 60 000 asukasta.
Chega de Saudade
Chega de Saudade on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Vinícius de Moraesin sanoittama kappale vuodelta 1959. Kappaletta pidetään usein ensimmäisenä bossa nova -kappaleena.
Chega de Saudade (albumi)
Chega de Saudade on brasilialaisen muusikon João Gilberton esikoisalbumi, jota pidetään usein ensimmäisenä bossa nova -albumina. Albumin julkaisi Odeon Records vuonna 1959.
"Chega de Saudade" valittiin Grammy Hall of Fameen vuonna 2000.
Eljas Lönnrot (pappi)
Eljas Lönnrot (8. huhtikuuta 1858 Kiiminki – 1. lokakuuta 1933 Sotkamo) oli pappi ja valtiopäivämies.
Eljas Lönnrotin vanhemmat olivat rovasti Frans Fredrik Lönnrot ja Sofia Amanda Snellman. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1888 oli Aina Kristina Sahlberg (k. 1907), toinen vuodesta 1908 Hanna Maria Forsell o.s. Nordlund (k. 1920) ja kolmas vuodesta 1925 Siiri Elisabet Hurme o.s. Snellman. Lönnrot tuli ylioppilaaksi 1879, valmistui filosofian kandidaatiksi 1884 ja vihittiin papiksi 1887. Hän toimi ylimääräisenä pappina Ristijärvellä, Paltamossa, Puolangalla, Leppävirralla ja Suonenjoella 1887–1897, oli kirkkoherra Kiimingissä 1896–1903, Alatorniolla 1903–1906 ja Sotkamossa 1914–1933. Oulun tuomiokirkkoseurakunnan tuomiorovasti Lönnrot oli 1906–1914 ja Kuopion tuomiokapitulin asessori 1900–1901 ja 1902–1909. Pappissäädyn jäsen hän oli valtiopäivillä 1905–1906, kirkolliskokouksen jäsen 1903–1918.
Rubí
Rubí on televisioyhtiö Televisa:n esittämä meksikolainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Bárbara Mori, Eduardo Santamarina, Jacqueline Bracamontes, Sebastián Rulli ja Ana Martín.
Unfriended: Dark Web
Unfriended: Dark Web on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka on jatkoa vuoden 2014 elokuvalle Unfriended. Elokuvan on ohjannut Stephen Susco. Kuten edeltäjänsä, tämäkin elokuva on kuvattu tietokoneelta, eli tapahtuu kokonaan tietokoneen näytöllä.
Elokuvassa joukko kavereita löytävät kannettavan tietokoneen, jolla on pääsy Anonyymit verkkoon mutta he eivät tiedä että heitä tarkkailevat kannettavan tietokoneen kautta oikeat omistajat.
Lexx: Työnnettiin pois katolta
AJ: Joutui ammutuksi poliiseille
Serenan äiti: Elämän tuki leikattiin
Nari: Joutui metron alle
Charon: Joutui samalla metron alle työntäessään Narin metron alle
Serena: Murhatiin (Ei näytetä)
Damon: Joutui hirtetyksi
Amaya: Murhattiin (Ei näytetä)
Erica: Korkki oli laitettu Erican otsaan kun hän oli tajuton. Hän otti sen pois otsastaan, paljastaen reiän otsassaan sitten hän huusi ja video loppui. Kuoli jollain tavalla
Matias O´Brien: Joutui pakettiauton alle
Toisessa lopussa:
Matias O`Brien: Hautautui elävänä ja tukehtui hengenpuutteesta
Dan Brouthers
Dennis Joseph Brouthers oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi pääuransa Yhdysvaltain baseball-liigassa Buffalo Bisons joukkueessa. Kaikkiaan hän kävi kymmenessä joukkueessa ja päätti uransa New York Giantsiin. Hänet on valittu Baseballin Hall of famen miehistöön 1945. Hänen pääpelipaikkansa oli ykköspesällä.
Brouthersista tuli amatööritähti New Yorkissa ja hän oli yksi aikakautensa suuremmista pelaajista. Hän teki debyyttinsä liigaan vuonna 1879 Troy Trojansin joukkueessa.
"Hän oli hieno hyökkääjä, yksi kaikkien aikojen voimakkaimmista taistelijoista", sanoi Hall of Fame- pelitoveri John McGraw vuonna 1894 Baltimore-joukkueesta. Hän teki 1171 pistettä vain 129 ottelussa. Brouthersin valtti oli hänen nykyaikainen syöttönsä.
Lyöntikeskiarvo (pesälle päästyt lyönnit/ lyöntivuorot)- 0,220 on heikko ja 0,320 todella hyvä lyöntikeskiarvo.
Amoroso
Amoroso on brasilialaisen bossa nova -muusikon João Gilberton albumi. Albumi nauhoitettiin vuosina 1976–1977 ja julkaistiin vuonna 1977.
Tiku ja Taku (talousrikosjuttu)
”Tiku ja Taku” oli 1990-luvulla toiminut tamperelainen liikemieskaksikko Jukka Malminen ja Jari Tanner, jotka tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin laajassa talousrikosvyyhdissä pääosin törkeistä petoksista ja kirjanpitorikoksista. Miehet olivat eräitä 1990-luvun talousrikosoikeudenkäyntien eniten julkisuutta saaneita tekijöitä, jotka aloittivat toimintansa 1980-luvun lopun ”löysän rahan” kasinotalousvuosina.
Malminen ja Tanner tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 1996 seitsemän vuoden ehdottomiin vankeusrangaistuksiin. Hovioikeus alensi 1997 Malmisen tuomion kuuteen vuoteen ja Tannerin 5 vuoteen 6 kuukauteen. Hovioikeuden mukaan Malminen ja Tanner olivat tietoisesti käyttäneet hyväksi Osuuspankkien Keskuspankki OKOn Helsingin Aleksanterinkadulla sijainneen konttorin johtajan ”kevytmielisyyttä ja törkeää huolimattomuutta”, jolloin miehille myönnetyt lainat olivat aiheuttaneet pankille kymmenien miljoonien markkojen luottotappiot. Entinen pankinjohtaja Risto Iso-Lotila pidätettiin kaksi vuotta asioiden ilmitulon jälkeen ja tuomittiin neljän ja puolen vuoden vankeuteen pääasiassa törkeistä kavalluksista. OKO-pankin lisäksi vahingon kärsijänä oli turkulainen Master-Rahoitus Oy.
Iso-Lotila piti kärsimäänsä tuomiota epäoikeudenmukaisena ja teki jutusta Jorma Ojaharjun kanssa kirjan "Aleksilta Nokalle". Hänen mukaansa OKO-pankin johto oli myöntänyt Malmiselle ja Tannerille jo 22 miljoonan markan luotot ennen kuin hän edes tapasi miehiä, ja samoilla perusteilla olisi voinut tuomita monia muitakin tuon ajan pankinjohtajia.
Wave (albumi)
Wave on brasilialaisen bossa nova -muusikon Antônio Carlos Jobimin viides studioalbumi, jonka A&M Records julkaisi vuonna 1967. Levyn sovitukset on tehnyt saksalainen Claus Ogerman, joka myös johtaa orkesteria. Jobim soittaa kosketinsoittimia ja Ron Carter bassoa.
Albumi nauhoitettiin Van Gelder Studiosissa New Jerseyssä. Se sijoittui Billboard 200 -albumilistan sijalle 114.
Albumin kansikuvan on kuvannut Pete Turner ja kannen on suunnitellut Sam Antupit. Esittelytekstit ovat kirjoittaneet George Frazier IV ja Norman Gimbel.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Jobim itse.
Ora (kasvitiede)
Ora on kasvitieteessä kasvin piikki, joka on muodostunut oksasta tai lehdestä. Oria ovat esimerkiksi akaasioiden ("Acacia") ja orapihlajien ("Crataegus") piikit.
Ora (sienitiede)
Orat ovat sienitieteessä orakkailla itiöemän alapinnalla olevia pienikokoisia piikkimäisiä rakenteita.
Artur Malin
Nils Artur Malin (21. lokakuuta 1871 Turku – 6. helmikuuta 1939 Helsinki) oli pappi, sotarovasti, opettaja ja kristillisten järjestöjen sihteeri.
Artur Malinin vanhemmat olivat värjärimestari Anders Malin ja Edla Amanda Lundell ja puoliso vuodesta 1903 Hildur Maria Branders. Malin tuli ylioppilaaksi 1892 ja vihittiin papiksi 1897. Hän toimi ylimääräisenä pappina Turussa 1897–1904, Suomen NMKY:n matkasihteerinä 1904–1907 ja Helsingin NMKY:n pääsihteerinä 1907–14. Pietarissa hän oli Pyhän Katarinan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra 1914–1918, Porissa kirkkoherra 1919–1921 ja Suomen armeijan sielunhoidon ja valistustyön johtaja, puolustusministeriön osastopäällikkönä, 1918–1939. Malin toimi myös uskonnon opettajana Turussa, Helsingissä ja Pietarissa. Turun NMKY:n sihteerinä, varapuheenjohtajana tai puheenjohtajana hän toimi 1897–1905, Helsingin NMKY:n johtokunnan jäsenenä 1919–1931 ja Suomen NMKY:n puheenjohtajana 1919–1931. Hänellä oli myös useita luottamustoimia. Malin julkaisi teoksen "Om Kristi uppståndelse" 1906 ja teoksen "Konfirmatsiooniopetuksesta ja konfirmatsioonista" 1912 sekä toimitti Suomen kirkon pappisliiton vuosikirjaa 1919–1927. Hän oli myös "Nuorten airueen" toimittaja 1907–1910 ja "Kotimaan" avustaja lehden perustamisesta saakka.
Sotarovasti Malinista tuli vuonna 1919, minkä arvonimen on itsenäisyyden ajan Suomessa saanut hänen lisäkseen vain Reinhold Hedberg. Malinin tapauksessa sotarovasti oli sittemmin myös hänen virkanimikkeensä puolustusvoimien kirkollisen työn johtajana.
Day
Day on päivää tai vuorokautta tarkoittava englannin kielen sana. Day on myös muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vuoren asukin tarina
Vuoren asukin tarina (isl. "Bergbúa þáttr") on on keskiaikainen islantilainen "þáttr"-tarina, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Tarina kertoo länsi-islantilaisesta miehestä nimeltä Þórðr, joka lähtee eräänä talvipäivänä palkollisensa kanssa messuun. Matka on pitkä ja sen aikana miehet yllättää lumimyrsky, minkä seurauksena nämä joutuvat pitämään yötä löytämässään luolassa. Yön aikana jokin luolan perällä oleva olento (tulkintojen mukaan peikko), jolla on silmät suuret kuin täysikuu, lausuu kolmesti 12-säkeistöisen runon, jossa kehotetaan opettelemaan runo ulkoa tai heille kävisi huonosti. Aamulla miehet jatkavat matkaansa, mutta myöhästyvät messusta. Paluumatkalla he eivät enää löydä luolaa. Þórðr muistaa kuulemansa runon ulkoa, mutta hänen palkollisensa ei. Palkollinen kuolee vuoden kuluttua, mutta Þórðr siirtää tilansa lähemmäs kirkkoa ja menestyy. "Kummun asukin tarinan" tavoin "Vuoren asukin tarina" eroaa monesta muusta islantilaisesta kertovasta "þáttr"-tarinasta siinä, ettei se ole ollut osa sellaisia kuningassaagojen kokoelmia kuin Flateyjarbók ja "Morkinskinna". "Vuoren asukin tarinaa" ei ole suomennettu.
"Vuoren asukin tarinan" sisältämä runo tunnetaan nykytutkimuksessa nimellä "Hallmundarkviða". Sen ja mahdollisesti myös itse tarinan on arvioitu olevan peräisin 1200-luvulta. On katsottu, että tarina olisi alkujaan kirjoitettu jossain luostarissa.
Varhaisimmat "Vuoren asukin tarinan" sisältäneet käsikirjoitukset ovat olleet vuoden 1400 tietämiltä. Tarina on ollut alkujaan osa Vatnshyrna-käsikirjoitusta, joka tuhoutui Kööpenhaminan palossa vuonna 1728. Tätä ennen Árni Magnússon ja hänen kirjurinsa Ásgeir Jónsson olivat kuitenkin ehtineet tehdä Vatnshyrnasta kopioita. Näin myös "Vuoren asukin tarinasta" on säilynyt osia Vatnshyrnan kopioissa (esim. AM 564 c 4to, v. 1686). Lisäksi tarina on säilynyt esimerkiksi Pseudo-Vatnshyrnana tunnetussa käsikirjoituksessa AM 564 a 4to, joka on ajoitettu vuosien 1390–1425 väliseen aikaan, sekä muissa myöhemmissä paperikäsikirjoituksissa.
Vuoren asukki lausuu luolassa suojaa pitäville miehille 12 säkeistöä käsittävän "dróttkvætt"-runomittaisen runon. "Dróttkvætt" eli ”hovi-mitta” oli suosituin ja arvostetuin skaldirunounessa käytetty runomitta, jota käytettiin ylistysrunoissa ja saagoissa esiintyvissä yksittäisissä runosäkeistöissä. Tyylillisesti "Hallmundarkviða" muistuttaa edda-runon "Völuspá" ("Näkijättären ennustus") ja runon "Merlínússpá" profetioita. Viimeksi mainittu "Merlínússpá" on Geoffrey Monmouthilaisen teoksen "Historia regum Britanniae" osan "Prophetiae Merlini" muinaisislanninkielisen käännös. "Hallmundarkviðan" sisällöstä on lisäksi huomioitu, että sen ensimmäisen säkeistön loppu ("Hátt stígr höllum fæti" / "Hallmundr í gný fjalla") esiintyy lähes identtisenä myös "Grettir Väkevän saagassa" olevassa "Hallmundarflokkr"-nimellä tunnetussa runossa ("Hátt stígr höllum fæti" / "Hallmundr í sal fjalla").
"Hallmundarkviðan" katsotaan kuvaavan vulkaanista toimintaa. On esitetty, että runo olisi alkujaan kuvannut Borgarfjörðurin alueella noin v. 940–950 tapahtunutta tulivuorenpurkausta, jonka seurauksena syntyi Hallmundarhraun-nimellä tunnettu laavakenttä.
Metsähovin geodeettinen tutkimusasema
Metsähovin geodeettinen tutkimusasema on Paikkatietokeskuksen tutkimusasema Kirkkonummen Metsähovissa. Samalla observatorioalueella sijaitsevat Aalto-yliopiston Metsähovin radiotutkimusasema sekä Helsingin yliopiston kaukoputkia. Paikkatietokeskus ylläpitää Metsähovissa useita geodesian ja geodynamiikan tutkimuksen laitteistoja.
Asemalla on 1970-luvulta saakka sijainnut satelliittilaserjärjestelmä, jolla voidaan tehdä tarkkoja laseretäisyysmittauksia Maata kiertäviin satelliitteihin. Satelliittilaser uusittiin 1990-luvulla, ja toimi 2000-luvun alkuun. Uusi laserjärjestelmä on valmisteilla ja sen odotetaan aloittavan toiminnan vuonna 2019.
Asemalla sijatsee kiinteä GNSS-asema, jonka GPS-antenni on osa kansallista Finnref-verkkoa.
Aseman painovoimalaboratoriossa sijaitsee kaksi suprajohtavaa gravimetria sekä absoluuttigravimetrien mittauspiste.
Vuonna 2018 asemalle valmistui uusi radioteleskooppi, joka on osa kansainvälistä geodeettista VLBI-havaintoverkkoa.
Muutaman kilometrin päässä Sjökullassa sijaitsee lisäksi testikenttä, jota käytetään fotogrammetrian ja kaukokartoitusmenetelmien kalibroinnissa.
Botnia-palkinto
Botnia-palkinto on Oulun kirjailijaseuran jakama kirjallisuuspalkinto. Se myönnetään teokselle, jonka tekijä on kotoisin Pohjois-Pohjanmaalta tai toimii siellä. Palkittu teos voi olla kauno- tai tietokirjallisuutta. Palkintosumma on 10 000 euroa.
TEHDAS teatteri
TEHDAS Teatteri on vuonna 2000 perustettu turkulainen vapaan kentän ammattiteatteri ja suomalaisen nukketeatterin päänäyttämö. Teatteri sijaitsee Aurajoen rannalla Manillan vanhassa Makasiini-salissa. TEHDAS toimii areenana ennakkoluulottomille näyttämötaiteellisille avauksille ja tukee kunnianhimoisesti, tutkien ja kokeillen työhönsä suhtautuvia ammattitaiteilijoita ja -ryhmiä.
Teatterilla on vuodessa 6-8 omaa ensi-iltaa sekä useita vierailuesityksiä sekä klubi-iltoja. Tiloja vuokrataan myös juhla- ja muuhun yksityiskäyttöön.
Ohjelmistossa korostuvat yhteistyöprojektit eri taiteen alojen välillä. Teatterin ohjelmistossa painopisteen saavat omat kantaesitykset sekä rajoja rikkova ohjelmisto.
Aiheesta muualla: http://tehdasteatteri.fi/
Pyörällä kaiken ikää
Pyörällä kaiken ikää nimi viittaa toimintaan, jossa ikäihmisiä tai liikuntarajoitteisia viedään ulkoilemaan riksapyörän kyydissä. Tarkoitus on tuoda virkistystä ja vaihtelua ihmisille, joitten elämänpiiri usein rajoittuu kodin tai hoitokodin välittömään läheisyyteen. 
Toiminta on vapaaehtoistyötä. Pyörällä voidaan käydä vain virkistäytymässä tai asiointimatkalla. Tärkeä osa toimintaa on sukupolvien kohtaaminen ja yksinäisyyden lievittäminen.
Pyörällä kaiken ikää on lähtöisin Tanskasta, jossa se tunnetaan nimellä Cykling uden alder. Tanskasta malli on levinnyt erityisesti Euroopassa ja Yhdysvalloissa, mutta myös esimerkiksi Australiassa ja Etelä-Amerikassa löytyy toimintaa. Suomessa toimintaa on n. 40 kaupungissa. Konseptin lanseerasi Suomeen Pyöräliitto. Riksapyörät ovat useimmiten kaupungin tai hoitokodin hankkimia, mutta niitä on hankittu myös yksityisellä ja sponsorirahoituksella.
https://cyklingudenalder.dk/
https://pyoraliitto.fi/toiminta/riksapyora
Kesäläinen
Kesäläinen voi tarkoittaa:
Nunatsiavut
Nunatsiavut on Kanadan Newfoundlandin ja Labradorin provinssissa sijaitseva vuonna 2005 perustettu Labradorin inuitien itsehallinnollinen alue. Sen hallitus vastaa esimerkiksi terveys-, koulutus- ja kulttuuripolitiikasta.
Nunatsiavut sijaitsee Kanadaan kuuluvan Newfoundlandin ja Labradorin provinssissa. Nimi Nunatsiavut tarkoittaa suomeksi ”kaunis maamme”. Itsehallinnolliseen alueeseen kuuluu 72 520 km² maata ja 44 030 km² merioikeuksia. Inuitit eivät varsinaisesti omista koko aluetta, mutta heillä on siihen käyttöoikeus. Omistettuun alueeseen kuuluu noin 16 000 km² ja käyttöoikeusalueeseen noin 44 000 km².
Nykyiset Labradorin inuitit ("Labradormiut") polveutuvat niin sanotusta Thulen kulttuurista, jonka edustajat lienevät muuttaneet itään Kanadan arktisilta alueilta 1000-luvun paikkeilla. Labradorininuitiesta tuli eri inuitiryhmistä eteläisimpiä, mutta heillä on kulttuurilliset ja kielelliset siteet pohjoisempiin ryhmiin. Eurooppalaisia alkoi saapua alueelle 1500-luvulta lähtien ja vuonna 1763 Labrador liitettiin Isoon-Britanniaan. Herrnhutilaiset lähetyssaarnaajat perustivat alueelle lähetysasemia siirtomaahallinnon tuella. Toisen maailmansodan jälkeen monet inuiteista muuttivat alueen muutamiin asutuskeskuksiin ja 1950-luvulla väestönsiirtoja teki myös keskushallinto. Muuttoliikkeiden seurauksena pysyvät inuitiyhteisöt katosivat nykyisen Nainin pohjoispuolelta.
Vuonna 1973 Labradorin inuitit perustivat Labradorin inuit-järjestön "Labrador Inuit Association" eli LIA. Jo vuonna 1977 järjestö teki vaatimuksen Labradorin inuitien omasta autonomisesta alueesta, mutta neuvottelut vaatimusta koskien alkoivat vasta vuonna 1988. Inuitien maa-vaatimukset ratkaistiin vuonna 1997 ja Nunatsiavutin itsehallinnollinen alue perustettiin vuonna 2005.
Nunatsiavutin hallitus edustaa oman alueensa asukkaita, sekä muualla Kanadassa asuvia Labradorin inuiteja. Hallintoon kuuluu alueen presidentti, sekä alueen kuntien ja inuit-ryhmien edustajat. Kaikkiaan hallinnon jäseniä on vähintään 16. Nunatsiavutin hallinnollinen pääkaupunki on Nain ja lainsäädännöllinen pääkaupunki Hopeldale. Kolme muuta alueen yhteisöä ovat Rigolet, Makkovik ja Postville. Hallitus vastaa alueen terveys-, koulutus- ja kulttuuripolitiikasta, sekä järjestää alueen paikallisvaalit.
Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan Nunatsiavutin asukasluku oli 2 588. Heistä inuiteja oli 2 290. 2 185 ilmoitti äidinkielekseen englannin kielen ja 350 henkilöä inuktitutin. Inuktitutia ilmoitti osaavansa kaikkiaan 460 henkilöä. Nykyisin suurin osa alueen inuiteista asuu Nainin, Hopedalen ja Makkovikin asutuskeskuksissa.
Alontion
Alontion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi nykyisen San Marco d'Alunzion kaupungin paikalla.
Alontion sijaitsi lähellä Sisilian pohjoisrannikkoa, noin kolme kilometriä rannikosta sisämaahan. Sen länsipuolella sijaitsivat Apollonia ja Himera ja itäpuolella Agathyrnon ja Tyndaris. Kaupunki oli rakennettu jyrkälle luoteis-kaakkoissuuntaiselle akropolis-kukkulalle ja harjanteelle, jolla myös nykyinen San Marco d'Alunzion kaupunki sijaitsee.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Alontionin asutti Patron Akarnanialainen, joka toimi Ankhiseen oppaana. Näin kaupunki vaikuttaa esittäneen olevansa taustaltaan kreikkalainen. Sen väestö oli kuitenkin pääasiassa ei-kreikkalaista, alun perin sikuleita. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Alontīnos" ().
Alontionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Kaupunki vaikuttaa hellenisoituneen 300-luvulla eaa., ja luetaan polikseksi eli varsinaiseksi kreikkalaiseksi kaupunkivaltioksi vasta myöhäiseltä klassiselta kaudelta alkaen, jolloin se muun muassa löi omaa pronssirahaa.
Roomalaisella kaudella Alontion oli asemaltaan "civitas decumana", toisin sanoen se joutui maksamaan Roomalle kymmenyksiä. Sen mainitaan osallistuneen yhdellä laivalla merirosvojen vastaiseen laivastoon ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Varhaisella keisarikaudella kaupunki oli "municipium".
Alontionista on säilynyt joitakin jäänteitä nykyisessä kaupungissa ja sen ympäristössä. Kaupunki on ollut ainakin hellenistisellä kaudella ympäröity muureilla, jotka on tehty paikallisesta marmorista. Niitä on säilynyt muun muassa keskiaikaisen San Antonion portin lähellä. Akropoliin korkeimmalla kohdalla on nykyisin normanniaikainen linna, jonka alueelta on löydetty joitakin antiikin aikaisten rakennusten osia.
Merkittävin rakennus on Herakleen tai roomalaisittain Herculeen temppelinä paikallisesti tunnettu pieni temppeli, joka sijaitsee nykyisen kaupungin luoteislaidalla (). Se on rakennettu hellenistisellä kaudella, ja sen koko on noin 20 x 7 metriä. Rakennuksen ydinosa on säilynyt suhteellisen hyvin, koska se on toiminut myöhemmin kirkkona.
Galeria
Galeria (, myös "Galaria", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myös Galerian historiasta tiedetään vain vähän. Stefanos Byzantionlaisen mukaan se oli alun perin ei-kreikkalaisten sikulien kaupunki. Noin vuonna 345/344 eaa. Galeria lähetti Entellan avuksi hopliittia karthagolaisia vastaan; nämä kaikki saivat surmansa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Galarinos" ().
Galeria on luettu polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä siksi, että Diodoros Sisilialainen mainitsee sen poliksena. Lisäksi sen tiedetään lyöneen omaa kreikkalaistyyppistä rahaa klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kaupungissa oli myös kreikkalainen Zeus Soterin kultti.
Rautee
Rautee voi tarkoittaa:
Piakos
Piakos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Piakoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Sen arvellaan kuitenkin sijaineen lähellä Adranonin kaupunkia, nykyisen Mendoliton tienoilla lähellä Adranoa. Ainoa kirjallinen lähde, joka mainitsee Piakoksen, on Stefanos Byzantionlainen. Kaupunki on luettu polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä siksi, että se löi klassisella kaudella 400-luvulla eaa. omaa kreikkalaistyylistä hopea- ja pronssirahaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Piakinos" ().
Sileraioi
Sileraioi (, myös "Silaraioi", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Sileraioin historiasta ei tiedetä mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Kaupungin olemassaolo tiedetään pelkästään sen klassisella kaudella 300-luvulla eaa. lyömien kreikkalaistyylisten pronssirahojen kautta. Niihin perustuu myös sen lukeminen polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Silaraios" ().
Stielanaioi
Stielanaioi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Stielanaioin historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta varmuudella. Kaupunki sijoitetaan usein nykyisen Mazzarronen lähelle Sisilian eteläosaan, mutta sen on ehdotettu myös sijainneen lähempänä antiikin Megara Hyblaian kaupunkia. Stielanaioi löi omaa rahaa klassisella kaudella noin vuodesta 460 eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Stielanaios" ().
Taorminan teatteri
Taorminan teatteri ("Tauromenionin/Tauromeniumin teatteri") oli antiikin aikainen roomalainen teatteri Tauromenionin kaupungissa eli nykyisessä Taorminassa Sisiliassa Italiassa. Sen rauniot ovat Taorminan tunnetuin nähtävyys ja sijaitsevat kukkulan rinteessä kaupungin itäosassa.
Tauromenionin teatteri rakennettiin alun perin kreikkalaisena teatterina hellenistisellä kaudella noin vuonna 265–215 eaa. Se muistutti tuolloin monin tavoin Sisilian toista suurta antiikin aikaista teatteria, Syrakusan teatteria. Kreikkalainen teatteri muutettiin roomalaiseksi teatteriksi 100-luvulla jaa. jossain välissä keisari Hadrianuksen (98–138 jaa.) kautta. Samalla sitä laajennettiin. Myöhemmällä roomalaisella kaudella 100-luvun lopulla tai 200-luvun alkupuolella teatteri muutettiin roomalaisiin taistelunäytäntöihin soveltuvaksi areenaksi.
Nykyisin teatterin rauniot ovat Taorminan ja koko Sisilian tunnetuimpia antiikin aikaisia nähtävyyksiä sekä siksi, että ne ovat säilyneet suhteellisen hyvin, että ainutlaatuisen sijaintinsa ja näköalansa vuoksi.
Teatteri oli rakennettu Tauromenionin pienemmän akropoliin rinteeseen noin 100 metriä itään kaupungin agoran eli forumin paikasta. Teatteri koostui tyypillisestä puolikaarenmuotoisesta katsomosta, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomon leveys on noin 107 metriä ja orkhestran halkaisija noin 29 metriä.
Teatterin katsomossa oli alun perin tilaa arviolta noin hengelle ja myöhemmässä roomalaisessa vaiheessa noin hengelle. Katsomo oli jaettu yhdeksään sektoriin kahdeksalla pystysuuntaisella käytävällä. Pystysuunnassa se oli puolestaan jaettu kolmeen osioon ("maenianum") kahdella poikkikäytävällä. Katsomon istuinkivet ovat kadonneet ja korvattu kunnostuksen yhteydessä, mutta katsomon takamuuri on säilynyt. Katsomon yläpuolelle on voitu ilmeisesti levittää suuri aurinkokatos.
Teatterin myöhemmän vaiheen ylemmät rakenteet oli tehty roomalaiseen tapaan tiilestä. Pohjakaava kuitenkin paljastaa, että roomalainen rakennelma on tehty kreikkalaisen esikuvan päälle. Teatterin näyttämörakennus on edustanut korinttilaista tyyliä, ja se on ollut monin tavoin koristeltu. Rakennuksen taustaseinä on säilynyt poikkeuksellisen hyvin. Katsomosta avautuu suurenmoinen näköala Etnan suuntaan, ja mahdollisesti tätä varten näyttämön taustaseinään oli jätetty kolme suurta kaari-ikkunaa.
Einarr Skúlinpojan tarina
Einarr Skúlinpojan tarina (isl. "Einars þáttr Skúlasonar") on keskiaikainen islantilainen, anekdoottimainen "þáttr"-tarina. Se kertoo 1100-luvulla eläneestä ja vaikuttaneesta Einarr Skúlasonista, joka oli kirkonmies ja usean Norjan kuninkaan hovissa toiminut skaldirunoilija. Tarinassa kuvataan Einarrin taitoa improvisoida hänen laatiessaan runoja. Tarina sisältää myös kolme erillistä Einarrin lausumaa runosäkeistöä (isl. "lausavísur"). "Einarr Skúlinpojan tarina" on laadittu 1200-luvulla, mahdollisesti noin viisikymmentä vuotta siinä kuvattujen tapahtumien jälkeen, ja se on säilynyt Norjan kuninkaista kertovassa "Morkinskinnassa". Ajallisesti tarina sijoittuu näin ollen 1200-luvun islantilaisten lähimenneisyyteen eli aikakauteen, jota kuvaavia saagoja kutsutaan aikalaissaagoihin. Nykytutkimuksessa "Einarr Skúlinpojan tarina" luetaan kuitenkin islantilaissaagoihin, monen muun kuningassaagojen kokoelmassa (esim. Flateyjarbók) olevien "þáttr"-tarinoiden tavoin . "Einarr Skúlinpojan tarinaa" ei ole suomennettu.
The Wonderful World of Antônio Carlos Jobim
The Wonderful World of Antônio Carlos Jobim on brasilialaisen jazzmuusikon Antônio Carlos Jobimin toinen studioalbumi, jonka Warner Bros. Records julkaisi vuonna 1966. Levyn sovitukset on tehnyt Nelson Riddle.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Antônio Carlos Jobim, sanoittajat mainitaan erikseen.
ENTER ry
ENTER ry on tieto- ja viestintätekniikasta kiinnostuneiden ikäihmisten yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on auttaa ikääntyneitä ihmisiä tietotekniikan käytössä.
Toiminta lähti käyntiin Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus Stakesin aloitteesta 1990-luvulla. Alkuperäiseltä nimeltään Ikäihmisten atk-yhdistys ENTER ry perustettiin 1997 ja kirjattiin yhdistysrekisteriin 18.2.1998. Yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon ENTER ry vuonna 2005. Jäsenmäärä pysyi pitkään 200 - 250 jäsenen tienoilla, mutta 2010-luvulla se on kasvanut nopeasti ja oli vuoden 2018 lopulla yli 900.
Tärkein toimintamuoto on Enterin vapaaehtoisten vertaisopastajien antama henkilökohtainen opastus tietokoneen, tabletin ja kännykän käytössä. Opastus on avointa kaikille eikä vaadi yhdistyksen jäsenyyttä. Opastuspaikkoja on Uudellamaalla yli 70 ja vapaaehtoisia vertaisopastajia noin 170.
Stickball
Stickball on baseballiin perustuva katupeli, jota on pelattu Yhdysvaltojen suurimmissa kaupungeissa, mm. New Yorkissa ja Pennsylvaniassa. Pelivälineenä käytetään harjanvartta tai keppiä, jolla lyödään tennis- tai kumipalloa (Spaldingin urheiluosasto Spaldeen valmisti lajia varten kumisia palloja 1950–70-luvuilla ja toi pallon retroesineeksi uudelleen tuotantoon 2000-luvun alussa). Pelin sääntöjä voidaan muokata katuolosuhteisiin soveltuviksi, esimerkiksi käyttämällä viemärinaukon kansia tai paloposteja pesinä ja rakennuksia rajalinjoina. Peli oli suosittu 1900-luvulla, mutta suosio on hiipunut kaupunkilaisten keskuudessa.
Amerikan alkuperäisasukkaat pelasivat hikkoripuusta valmistetuilla kepeillä ja peuran karvasta tai nahasta valmistetuilla palloilla stickballin kaltaisia seurapelejä, joista on myöhemmin kehittynyt, mm. lacrosse. Itsesyöttämismenetelmässä eli "fungo"'ssa lyöjä heittää pallon ilmaan ja lyö sitä joko heti tai tietyn pomppumäärän jälkeen.
Mustikkalampi (Oulu)
Mustikkalampi on pieni järvi Oulun kaupungin itäosassa Ylivuoton kylässä Vuoton kaupunginosassa. Järven korkeus on 119 metriä merenpinnasta ja rantaviivaa sillä on reilu kilometri. Järvellä ei ole varsinaista laskuojaa ja se on soiden ympäröimä. Lännen puolella on Mustikkasuo, pohjoisluoteessa Kivilamminsuo, idässä Torvensuo ja kaakossa Viidansuo. Järven etelärannalla on kuitenkin kapea kangaskaistale, jonka lähettyville menee Kontioviitaan päättyvä metsäautotien sivuhaara Kiiminkijoen pohjoispuolelta. Järvi on matala ja siinä on turvelauttoja. Järvestä noin kilometri luoteeseen on sitä pienempi Pieni Mustikkalampi ja kilometri pohjoiseen Kolmas Mustikkalampi -niminen lampi.
Tyrrhenoi
Tyrrhenoi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Tyrrhenoin historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Sen väestö oli alun perin oletettavasti ja kaupungin nimenkin perusteella tyrrheeneitä eli etruskeja, mahdollisesti saarelle tulleita palkkasotilaita. Kaupunki sijoitetaan joskus Himeran lähelle nykyisen Alimenan tienoille, josta on löydetty antiikin aikaisen asutuksen jäänteitä, tai vaihtoehtoisesti jonnekin Aitnan ja Syrakusan välille. Kaupunki löi omaa kreikkalaistyylistä pronssirahaa ainakin klassisella kaudella 300-luvulla eaa. Tähän perustuu myös sen lukeminen polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon.
Pieni Mustikkalampi (Oulu)
Pieni Mustikkalampi on pieni järvi Oulun kaupungin itäosassa Ylivuoton kylässä Vuoton kaupunginosassa. Järven korkeus on lähes 121 metriä merenpinnasta ja rantaviivaa sillä on vajaa kilometri. Järvellä ei ole varsinaista laskuojaa, rannat ovat suota. Järven lähettyville tulee polku Mustikkaselkään päättyvästä metsäautotien sivuhaarasta Kiiminkijoen pohjoispuolelta. Järvestä noin kilometri kaakkoon on hieman suurempi Mustikkalampi ja vajaa kilometri itäkoilliseen pienempi Kolmas Mustikkalampi.
Daniil Troshin
Daniil Troshin (s. 18. helmikuuta 1999 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän pelannee lähinnä seuran A-nuorissa, joiden varakapteenina Troshin toimii.
Troshin on Tampereen Ilveksen oma kasvatti. Hän nousi kaudella 2018–2019 seuran A-nuorten varakapteeniksi. Troshin nousi samalla kaudella myös Ilveksen SM-liigajoukkueeseen. Hän teki liigadebyyttinsä 23. lokakuuta 2018 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Troshinille vapautui paikka Ilveksen kokoonpanosta loukkaantumisten myötä. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Troshin sai ottelussa jääaikaa lopulta 3.44 minuuttia.
Troshinin kaksoisveli Anton pelaa puolustajana Daniilin joukkuetoverina Ilveksen A-nuorissa. Veljeksillä on venäläiset sukujuuret. Heidän virallinen äidinkielensä on englanti, mutta he puhuvat kotonaan venäjää.
Daniil Troshin kirjoitti ylioppilaaksi Sammon keskuslukiosta keväällä 2018.
Mäkihypyn maailmancup 2018–2019
Mäkihypyn maailmancup 2018–2019 alkoi 17. marraskuuta 2018 Puolan Wisłassa ja päättyy Slovenian Planicassa sekä Venäjän Tšaikovskissa 24. maaliskuuta 2019. Miesten kilpailukalenterissa on 28 henkilökohtaista osakilpailua sekä seitsemän joukkuekilpailua, naisilla kilpailuja on 25 ja kaksi joukkuekilpailua.
"Tilanne 15/28 osakilpailun jälkeen:"
"Tilanne 10/24 osakilpailun jälkeen:"
Härölä
Härölä on suomalainen komedia-sketsisarja, jossa seurataan kuvitteellisessa Härölässä sijaitsevan kerrostalon asukkaiden elämää. Naapurikateus on keskeisessä roolissa naapuruston asukkaiden välillä. Jatkuvajuonisen sarjan rakennetta rikkoo jaksojen keskellä nähtävät sketsit.
Sarjan pääosissa näyttelevät Pilvi Hämäläinen, Jussi Puhakka, Anna-Riikka Rajanen sekä Matti Leino, jotka esittävät muiden sarjan näyttelijöiden ohella useampaa hahmoa.
Sarjassa cameoroolit tekevät Anna-Leena Härkönen sekä Ressu Redford ja Elias Kaskinen, jotka esittävät ”supersankareita”, jotka pelastavat Pia Anderssonin esittämän Sannan mitä arkipäiväisimmistä tilanteista.
Saint-Nazaire-en-Royans
Saint-Nazaire-en-Royans on kunta itäisessä Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Valencen kaupungista koilliseen Isèrejoen ja sen sivujoen Bournen haarassa.
Kunnan nähtävyyksiä on sen keskustaa halkova akvedukti. Se rakennettiin vuosina 1876 – 1878, ja se on 235 metriä pitkä ja 35 metriä korkea. Akvedukti on osa 118 kilometriä pitkää Canal de la Bournen kanavaverkostoa, jonka avulla kuljetetaan kasteluvettä Valencen tasangolle. Akveduktin juurella on museo, jossa kerrotaan kanavan historiaa. Akveduktin yläosaan pääsee hissillä, josta on näkymät Bournen laaksoon.
Saint-Nazaire-en-Royansista pääsee jokiristeilylle siipiratasaluksella. Risteilyalus pysähtyy Grotte de Thaïs -luolalle, johon on mahdollista käydä tutustumassa.
Jake Arrieta
Jake Arrieta (s. 6. maaliskuuta 1986 Farmington, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän edustaa MLB-liigassa pelaavaa Philadelphia Phillies -joukkuetta. Arrieta aloitti MLB-uransa vuonna 2010 Baltimore Oriolessa. Piituudeltaan hän on 193 cm ja painoltaan 102-kiloinen. Jake Arrieta solmi vuonna 2018 kolmivuotisen, arvoltaan 75 miljoonan dollarin sopimuksen Philadelphia Phillies -joukkueen kanssa vuosiksi 2019–2021. Vuonna 2018 hänen vuosipalkkansa on 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria kaudessa ja hän on liigan palkkataulukossa neljäntenä.
Arrietan pelipaikka on aloittava syöttäjä. Pelissä hän syöttää ja lyö oikealta. Arrieta sai vuonna 2015 Cy Young -ykköspalkinnon, joka on MLB:n vuosittain jaettava palkinto American Leaguen ja National Leaguen parhaalle syöttäjälle.
Elis &amp; Tom
Elis & Tom on brasilialaisten laulajan Elis Reginan ja laulaja-lauluntekijän Antônio Carlos Jobimin bossa nova -albumi, jonka Verve Records julkaisi vuonna 1974. Albumi nauhoitettiin 22. helmikuuta – 9. maaliskuuta 1974 MGM:n äänitysstudiolla Los Angelesissa.
Kalle Ruusukallio
Kalle Ruusukallio on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän näytteli Aapo Rönkköä vuosina 2010–2018 Ylen tv-sarjassa Uusi päivä, soitti koskettimia sarjan Vihreät Valot -yhtyeessä ja toimi säveltäjänä, sanoittajana ja sovittajana osana sarjan musiikkitiimiä. Ruusukallio näytteli Aapo Rönkköä myös Uuden päivän spin-off-sarjassa Väärät Bileet, joka esitettiin Ylellä vuonna 2016. Ruusukallio juonsi omaa radio-ohjelmaa YleX-kanavalla Valtteri Lehtisen kanssa vuosina 2014-2016.Muusikkona hän on soittanut ja laulanut mm. Screaming Thundersin, Sami Hintsasen, Costello Hautamäen, Heikki Salon, Sointi Jazz Orchestran ja TAKOMOn kanssa.
USS John Paul Jones (DDG-53)
USS John Paul Jones (runkonumero DDG-53) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1990. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1991 ja otettiin palvelukseen 18. joulukuuta 1993.
Alus on palveluksessa.
USS Curtis Wilbur (DDG-54)
USS Curtis Wilbur (runkonumero DDG-54) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1991. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1994.
Alus on palveluksessa.
USS John S. McCain (DDG-56)
USS John S. McCain (runkonumero DDG-56) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 1991. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta 1994.
Alus on palveluksessa.
USS Laboon (DDG-58)
USS Laboon (runkonumero DDG-58) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1992. Alus laskettiin vesille 20. helmikuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1995.
Alus on palveluksessa.
USS Paul Hamilton (DDG-60)
USS Paul Hamilton (runkonumero DDG-60) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 24. elokuuta 1992. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1995.
Alus on palveluksessa.
USS Carney (DDG-64)
USS Carney (runkonumero DDG-64) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1993. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 13. huhtikuuta 1996.
Alukselle asennettiin SeaRAM-järjestelmä vuonna 2016. Alus on palveluksessa.
USS Gonzalez (DDG-66)
USS Gonzalez (runkonumero DDG-66) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. helmikuuta 1994. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1996.
Alus on palveluksessa.
USS The Sullivans (DDG-68)
USS The Sullivans (runkonumero DDG-68) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 27. heinäkuuta 1994. Alus laskettiin vesille 12. elokuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 19. huhtikuuta 1997.
Aluksella kokeiltiin Flight II:een suunniteltuja muutoksia. Alus on palveluksessa.
USS Hopper (DDG-70)
USS Hopper (runkonumero DDG-70) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1995. Alus laskettiin vesille 6. tammikuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 6. syyskuuta 1997.
Alus on palveluksessa.
USS Stout (DDG-55)
USS Stout (runkonumero DDG-55) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1991. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 13. elokuuta 1994.
Alus on palveluksessa.
USS Mitscher (DDG-57)
USS Mitscher (runkonumero DDG-57) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1992. Alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1994.
Alus on palveluksessa.
USS Russell (DDG-59)
USS Russell (runkonumero DDG-59) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1992. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1995.
Alus on palveluksessa.
Iso Joutenjärvi
Iso Joutenjärvi on Oisavanjoen valuma-alueeseen kuuluva järvi Oulujoen vesistöalueella Muhoksen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee viitisen kilometriä Muhoksen Pyhänsivulta pohjoiseen ja reilut viisi kilometriä Oulun Vepsän Aittokylältä lounaaseen. Järvelle ei ole tieyhteyksiä, mutta etelän suunnasta tulee metsäautotie puolentoista kilometrin päähän ja koillisesta piennartie saman matkan päähän Kontiosaari-nimiselle kankaalle. Järveä ympäröi Joutensuo ja siitä pohjoiseen on Vehkasuo-niminen aapasuo, mutta järven itärannalla on laajahko Iso Joutenkangas ja sen laidalla järven koillispäässä kämppä. Toinen, pienempi kämppä on järven pohjoispäässä.
USS Ramage (DDG-61)
USS Ramage (runkonumero DDG-61) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1993. Alus laskettiin vesille 11. helmikuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta 1995.
Alus on palveluksessa.