Danielle Dax
Danielle Gardner (s. 23. syyskuuta 1958, Southend-on-Sea, Essex), tunnetumpi taiteilijanimellään Danielle Dax on goottia, post-punkkia ja kokeellista tyylisuuntaa edustava artisti, jonka ura alkoi 70-luvun lopulla ja jatkui 90-luvun puoliväliin saakka. Dax on multi-instrumentalisti ja tyypillisesti hänen vokalisaationsa vaihtelee yhden kappaleen aikana, ollen välillä matalaa tai korkeaa ja jotakin siltä väliltä. Musiikkiuran lisäksi Dax on suunnitellut mm. levynkansia, sisustuksia sekä puutarhoja. Daniellen visuaalisen ilmeen, hätkähdyttävänkin ulkonäön, esiintymisen ja musiikin voidaan katsoa olleen aikaansa edellä, eikä hän koskaan saavuttanut valtavirran suosiota.
Danielle oli jo varhain kiinnostunut taiteista. Teinivuosinaan hän maalasi ja näytteli. Hän teki myös lyhyesti mallintöitä, ja valittiin vuonna 1976 "Miss Evening Echo" kilpailun voittajaksi. Hänen musiikillinen uransa käynnistyi vuonna 1979, kun hän liittyi kosketinsoittajaksi bändiin nimeltä Amy Turtle & the Crossroads. Ryhmä hajosi esiinnyttyään vain kerran; mutta esiintyminen kiinnitti Karl Blaken huomion. Blake perusti avantgardistisen post-punk -bändin Lemon Kittens vuonna 1977 yhdessä Gary Thatcherin kanssa, ja yhtyeen muu jäsenistö vaihtui tiheään. Blake pyysi Daxia ensin suunnittelemaan Lemon Kittensin EP:n kannen, mutta hyvin pian Dax oli jo yksi yhtyeen jäsenistä. Dax ja Blake eivät kumpikaan itse asiassa soittaneet keikoilla mitään, mutta he hätkähdyttivät yleisöä mm. esiintymällä vain pelkällä vartalomaalilla verhoutuneina. Lemon Kittens sai aikaan kaksi kokeellista levyä, "We Buy a Hammer for Daddy" sekä "The Big Dentist".
Danielle Daxin ensimmäinen oma levy "Pop Eyes" ilmestyi 1983. Levy antoi vahvan näytön Daniellen kyvykkyydestä, luovuudesta ja lahjoista: Dax kirjoitti laulut, soitti kaikkia instrumentteja, tuotti, miksasi ja suunnitteli jopa levynsä kannet. Levyn kansitaide kuitenkin osoittautui joillekin musiikkialan edustajille liian shokeeraavaksi ja niin se korvattiin; Holly Warburton teki uudet kannet.
Vuonna 1984 julkaistiin Daniellen toinen levy "Jesus Egg That Wept". Levy osoitti Daxin kehittyneen niin musiikillisesti kuin teknisestikin. Levyltä käy ilmi hänelle myöhemminkin tyypillinen tapa ottaa käsittelyyn jotain tuttua ja kehittää siitä jotakin tyystin erilaista, mutta silti säilyttää jotakin tunnistettavaa. Vaikka Danielle soittaakin useita soittimia, joissakin kappaleissa kaikki soittimet, soittaa levyllä myös Daxin myöhemmiltä levyiltä tuttu yhteistyökumppani David Knight. Kappaleella ""Ostrich"" (suom. Strutsi) kitarasoolon soittaa Lemon Kittensistä tuttu Karl Blake. Levyn aloitusraitaa ""Evil Honky-Stomp"" soitettiin radiossa myös Suomessa. Levyn kannen teki jälleen Holly Warburton.
Danielle Dax esitti samana vuonna Neil Jordanin ohjaamassa kauhu-/fantasiaelokuvassa "Sudet tulevat" roolihahmoa "Wolfgirl".
"Inky Bloaters" -levy ilmestyi 1987 – jälleen Daxin omalla levymerkillä Awesome Recordslla. Levyllä on nimikappaleen lisäksi muitakin Dax-klassikkoja, kuten ""Big Hollow Man"", ""Brimstone in a Barren Land"" ja ""Fizzing Human Bomb"". Suomessa julkaistulta levyltä puuttuu ""Yummer Yummer Man"", joka on yksi Daxin tunnetuimpia kappaleita. Musiikillisesti Dax jatkoi yhteistyötään sävellyspuolella David Knightin kanssa ja hänen ja Daniellen lisäksi osan instrumenteista soittaa Ian Sturgess. Kansikuva oli taas Warburtonin käsialaa.
Dax siirtyi Sire Records -levymerkille vuonna 1988. Aluksi julkaistiin kokoelmalevy "Dark Adapted Eye", jolla oli aiemmilla levyillä julkaistua materiaalia, mm. lähes jokainen "Inky Bloaters" -levyn kappale. Sillä oli myös kappaleita 1987 ilmestyneeltä "The Chemical Wedding" -julkaisulta, jolla oli aiemmin singleinä ilmestyneitä levytyksiä, mm. tunnettu ""Cat-House"" ja ""Whistling For His Love"". Levykannessa luotettiin edelleen Holly Warburtonin kuvitukseen.
Daxin ""Cat-House"" -kappaletta on keikoillaan esittänyt esimerkiksi The Damned ja version siitä on levyttänyt myös Kata Kärkkäinen "Your Love" -levyllään. "Dark Adapted Eye" -levyllä oli myös aiemmin julkaisematon kappale ""White Knuckle Ride"". Suomessa ilmestyneellä LP-versiolla ei kuitenkaan ollut kuin 12 kappaletta, kun taas UK-painoksessa on 19 laulua.
Sire julkaisi 1990 Danielle Daxin seuraavan uuden levyn "Blast The Human Flower". Levy meni Daxin tuotannossa ehkä eniten kaupallisen popin suuntaan, vaikka usea singlejulkaisu jo sitä ennen alkoi lähestyä enemmän valtavirtaa. Levyllä julkaistiin ensimmäinen kappale, joka ei ollut Danielle tai Daniellen ja David Knighting säveltämä: versio The Beatles -yhtyeen laulusta ""Tomorrow Never Knows"". Levyn tuotti Stephen Street (Street yhdessä Daxin kanssa kappaleet ""Bayou"" ja ""Daisy""), joka myös soitti levyllä yhdessä Daniellen, David Knightin, Karl Blaken ja Peter Farrugian (myös levyllä "Dark Adapted Eye") kanssa. Lisäksi viulua soittivat David Cross ja Anna Palm. Levyn kansikuvat olivat tällä kerralla Simon Fowlerin eivätkä Holly Warburtonin.
Vaikka "Inky Bloaters" -levy oli saavuttanut menestystä indie-listoilla, ei "Blast The Human Flower" kuitenkaan ilmeisesti ollut sellainen menestys, kuin Sire oli toivonut. Siren ja Daxin tiet lähtivät eri suuntiin. Tämän jälkeen Daxilta ilmestyi 1995 levy "Timber Tongue" omalla Biter Of Thorpe -levymerkillä sekä uran kattava kokoelma "Comatose Non-Reaction; the thwarted pop career of Danielle Dax". Dax ei tämän jälkeen enää julkaissut levyjä.
Vuodesta 1996 lähtien Danielle Dax on tehnyt muun muassa sisustussuunnittelua. Hän on esiintynyt esimerkiksi BBC:n sisustusohjelmassa Homefront. Lisäksi Dax suunnittelee puutarhoja.