hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jacasser
Jacasser on Jarkko Tontin vuonna 2009 ilmestynyt toinen runokokoelma.
"Helsingin Sanomien" kirja-arvostelun (11.12.2009) mukaan: "Toisessa runokokoelmassaan "Jacasser" Jarkko Tontti maalaa länsimaisen miehen mielenmaisemaa historian saatossa Rooman valtakunnasta tähän päivään ja eri ikävaiheissa syntymästä kuolemaan. Lopputulos ei ole hullumpi."
Kirjallisuudentutkija, FT Outi Oja kirjoitti: "Pidän Tontin uusinta hänen toistaiseksi parhaimpana teoksenaan." (Kirjallisuuslehti "Nuori Voima" 1/2010).
"Suomen Kuvalehden" (5/2010) arvioitsija totesi: "Roolihenkilö Jacasser pohtii, historiaa, politiikkaa, lapsuutta, isyyttä, rakkautta, ystävyyttä ja yksinäisyyttä sekä kirjojen ja kirjoittamisen merkitystä."
Runouslehti "Tuli & Savussa" (4/2009) kirjoitettiin teoksesta: "Jarkko Tontin toinen runokokoelma Jacasser on niin trendikäs kuin runokokoelman nyt on mahdollista olla!"
"Kauppalehti Optio"n (29.10.2009) kirja-arvostelijan mukaan: "Jarkko Tontti ei ole vielä neljääkymmentäkään, mutta hänen runollinen alter egonsa on vuosisatamme mies ja enemmänkin."
Teoksen runoja on käännetty englanniksi, saksaksi, italiaksi, viroksi, puolaksi, sloveniaksi ja kreikaksi.
Turkin juutalaiset
Turkin juutalaiset ovat Turkissa asuvia juutalaisia. Pääosa heistä polveutuu 1400-luvun lopulla maahan Espanjasta tulleista sefardijuutalaisista. Pieni osa polveutuu myös aškenaseista. Juutalaisten määräksi Turkissa on arvioitu noin 23 000. Juutalaiset puhuvat turkin lisäksi ladinoa ja jiddišiä.
Turkin juutalaiset ovat Espanjasta vuonna 1492 karkotettujen juutalaisten jälkeläisiä. Juutalaiset suojeltiin Lausannen sopimuksella vuonna 1923, mutta heitä pidetään silti toisen luokan kansalaisina. Lausannen sopimuksesta lähtien juutalaisiin ja muihin ei-islamilaisiin vähemmistöihin on kohdistettu väkivaltaa. Valtio ei esimerkiksi puuttunut väkijoukkojen juutalaisia vastaan harjoittamaan väkivaltaan Traakiassa vuonna 1934 ja Istanbulissa vuonna 1955. Vuosina 1941 ja 1942 muita kuin muslimeita pakkovärvättiin työpataljooniin ja vuonna 1942 astui voimaan heitä syrjivä omaisuusvero. 1960-luvulta lähtien muiden kuin muslimien säätiöiden ja järjestöjen omaisuutta on takavarikoitu. Nykypäivänä suurin osa Turkin juutalaisista asuu Istanbulissa, Izmirissä asuen noin 2 500 juutalaista. Muualla maassa juutalaisten määrä on erittäin pieni. Istanbulissa on 19 synagoogaa, joista yksi on aškenasien.
Suurin osa Turkin juutalaisten lapsista käy valtion kouluja, joissa opetus tapahtuu turkiksi. Turkin juutalaisilla on myös omat yhteisön ylläpitämät ala- ja yläasteet Istanbulissa, sekä ala-aste Izmirissä. Näissäkin kouluissa opetus tapahtuu pääasiassa turkiksi, mutta niissä opiskellaan myös hepreaa. Ladinoa puhuu enää lähinnä vanhempi sukupolvi nuorempien siirtyessä kokonaan turkin kieleen. Ladinoa on kuitenkin pyritty suojelemaan. Ladinolla on Turkissa noin 8 000 puhujaa.
Rovaniemi Marathon
Rovaniemi Marathon on joka vuosi järjestettävä maratontapahtuma Rovaniemellä. Se juostaan perinteisesti heinäkuun alussa.
Juoksulajeja ovat maraton, puolimaraton, pyörätuolikelaus, kymppi ja lasten minimaraton. Yleisen kilpasarjan lisäksi kilpailut on jaettu ikäluokkiin viiden vuoden välein.
Maratonin lähtö tapahtuu rovakadulta ja reitti kulkee pääosin Kemijoen varrella.
Marathonin järjestävät Arctic Marathon Club ja Rovaniemi Roadrunners.
Wakefieldin tuomiokirkko
Wakefieldin tuomiokirkko () on Englannin kirkon Wakefieldin hiippakunnan tuomiokirkko. Vanhin osa, pohjoisseinä, on rakennettu noin vuonna 1150 ja viimeisimmät työt saatiin päätökseen 1904.
Kirkon nykyisen ulkonäön merkittävin suunnittelija on George Gilbert Scott, joka piirtämiä merkittäviä kunnostustöitä toteutettiin 1800-luvun jälkipuoliskolla. Hän uusi kirkon tornin pintarakenteen ja lisäsi siihen uuden huipun. Alttaritaulun viimeisteleminen jä Scottin pojan huoleksi. Vuonna 1888 kirkko kohosi katedraaliksi, ja John Loughborough Pearson sai suunnitella siihen uuden itäsiiven.
Jonathan Clements
Jonathan Clements (s. 9. heinäkuuta 1971) on brittiläinen kirjailija ja käsikirjoittaja, joka on kirjoittanut muun muassa Kungfutsen, Koxingan ja Qin Shi Huangdin elämäkerrat. Hän kirjoittaa myös kuukausittain kolumneja "Neo"-lehteen, sekä oli luomassa japanilaisia draama- ja animesarjoja käsitteleviä tietosanakirjoja. Clements puhuu sekä kiinaa että japania, ja suuri osa hänen teoksistaan sijoittuukin Itä-Aasiaan. Tämän lisäksi hänen aiheisiinsa on kuulunut muun muassa viikingit, Mao Zedong ja Mannerheim.
Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue
Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue (, ) tai Liettuan ja Valko-Venäjän bolševikit oli Liettualais-valkovenäläisessä sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut kommunistinen, marxilais-leniniläinen puolue. Puolue syntyi helmikuussa 1919, kun Liettuan kommunistinen puolue ja Valko-Venäjän kommunistinen puolue yhdistettiin. Puolue hajosi marraskuussa 1920 Liettualais-valkovenäläisen neuvostotasavallan hajottua. Hajoamisen jälkeen Liettuan ja Valko-Venäjän kommunistiset puolueet jatkoivat toimintaansa erillään toisistaan.
Lumenpudottaja
Lumenpudottaja on kattojen lumitilanteen hallinnan ja lumen turvallisen ja hallitun alassaattamisen suorittavasta henkilöstä käytettävä ammattinimike. Lumenpudottajan tehtävänä on erilaisia työvälineitä hyväksi käyttäen turvata kattorakenteiden kunnossa pysyminen poistamalla kattojen päältä ylimääräinen lumi.
Tärkeintä lumenpudottajan työssä on lumen pudottaminen turvallisesti katoilta ja sen jälkeen katolta pudonneen lumenluonti katutasosta. Katoilta pudotetun lumen siirtäminen voidaan tosin joissain tilanteissa ulkoistaa myös ulkopuolisille toimijoille. Nykyään lumenpudotuksen apuvälineiksi on kehitetty erilaisia laitteita, mutta ammattikäytössä perinteinen lapio on usein todettu lumikolan ohella parhaaksi työvälineeksi. Työ vaatii tarkkuutta, tasapainoa ja hyvää fyysistä kuntoa.
Lumenpudottajan työ on ryhmätyötä, ja ammatissa tapahtuu paljon tapaturmia. Lumenpudottajilta edellytetään valppautta, ripeyttä ja tarkkuutta. Lumenpudottajan työt ovat kausityötä.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1897
Vuoden 1897 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Lyonissa. Kyseessä olivat kautta aikain ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli ainoastaan kivääriammunta ja mitalit jaettiin kaikkiaan viidessä eri lajissa.
Grosse Pointe Blank – Palkkamurhaaja pikkukaupungista
Grosse Pointe Blank – Palkkamurhaaja pikkukaupungista (televisioesityksessä käytetty myös nimeä "Grosse Pointe Blank – palkkamurhaaja pikkukaupungissa") on vuonna 1997 julkaistu George Armitagen ohjaama elokuva. Se on lajityypiltään toiminnallinen musta komedia. Elokuvassa nähdään pääroolissa olevan John Cusackin lisäksi peräti kolme hänen sisarustaan; hänen siskonsa Joan sivuroolissa päähenkilön sihteerinä sekä hänen siskonsa Ann ja veljensä Bill pikkurooleissa.
Palkkamurhaaja Martin Q. Blank (John Cusack) päätyy keikan myötä vanhaan kotikaupunkiinsa Grosse Pointeen, jossa järjestetään samaan aikaan myös luokkakokous.
Gold Coastin lentoasema
Gold Coastin lentoasema eli Coolangattan lentoasema on julkinen lentoasema, joka sijaitsee Gold Coastissa, Australiassa. Lentoasema on Australian kuudenneksi vilkkain, ja vuosina 2009–2010 kentän kautta kulki 5 479 255 matkustajaa. Lentoyhtiöitä, jotka operoivat kentällä, ovat Air New Zealand, AirAsia X, Airnorth, Jetstar Airways, Tigerair Australia ja Virgin Australia. Vuoteen 1999 asti lentoasema tunnettiin nimellä Coolangattan lentoasema.
I/JR 50 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 50:n I Pataljonna (I/JR 50) on jatkosotaan kesäkuussa 1941 perustettu pataljoona. Pataljoona oli osa 11. divisioonaan kuulunutta JR 50 :tä
Pataljoona perustettiin Keski-Pohjanmaan Sotilaslääniin kuluneessa Sisä-Suomen Suojeluskuntapiirissä.
Pataljoona miesvahvuus oli perustamisen jälkeen 27 upseeria, 135 aliupseeria ja 669 miestä, yteensä 831.
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi. 
Pataljoonan sotatie on kuvattu pääosin
Walter Catlett
Walter Catlett (4. helmikuuta 1889 San Francisco, Kalifornia – 14. marraskuuta 1960 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti esiintymällä teatterissa syntymäkaupungissaan San Franciscossa. Hän siirtyi vuonna 1911 New Yorkiin, jossa hän esiintyi muun muassa useissa Ziegfeld Follies -revyissä. Elokuvissa Catlett aloitti jo mykkäelokuvien aikakaudella ja hän jatkoi niissä esiintymistä aina viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi vuonna 1957 valmistunut "Voittamaton rakkaus". Catlett on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
II/JR 50 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 50:n II Pataljonna (II/JR 50) on jatkosotaan kesäkuussa 1941 perustettu pataljoona. Pataljoona oli osa 11. divisioonaan kuulunutta Jalkaväkirykmentti 50 :tä
Pataljoona perustettiin Keski-Pohjanmaan Sotilaslääniin kuluneessa Sisä-Suomen Suojeluskuntapiirissä. Se kuljetettiin lotjilla Keitelettä pitkin Viitasaarelta JR 50 kokoontumipaikkalle Suolahteen.
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi.
Pataljoonan sotatie on kuvattu pääosin
Kickboxer 2
Kickboxer 2 () on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen urheiluelokuva. Se on jatko-osa vuoden 1989 Kickboxerille. Elokuvan on ohjannut Albert Pyun ja käsikirjoittanut David S. Goyer. Pääosissa näyttelivät muun muassa Sasha Mitchell, Peter Boyle, Dennis Chan ja Michel Qissi.
David Sloane on Sloane veljeksistä nuorin, joka pitää yllä veljiensä kuoleman jälkeen Sloanien potkunyrkkeilyn dynastiaa ja heidän perustamaansa harjoitussalia. Rahapula on kuitenkin ajaa salin nurin ja se pakottaa Davidin palaamaan takaisin kehään kahden vuoden tauon jälkeen. Ainut vastus tulee uudesta potkunyrkkeilyn organisaatiosta, jota johtaa Justin Maciah. Raskaansarjan mestariksi julistettu Neil Vargas häviää kuitenkin ottelunsa Davidille, joka herättää vanhan vihollisen Tong Pon huomion. David kuitenkin ehtii ilmoittaa ottelun jälkeen lopettavansa uransa. Tong Pon manageri Sanga palkkaa tämän myötä muutaman roiston polttamaan Sloanen harjoitussalin. Tuhopolton seurauksena he ampuvat Davidia jalkaan ja palon seurauksena pieni poika kuolee tulipalon seurauksena.
Sairaalassa ollessaan Davidin paras oppilas Brian loikkaa Maciahin potkunyrkkeilyn organisaatioon ja ottelee tiensä mestaruusotteluun saakka. David kuntoutuu Kurtin entisen opettajan Xianin avulla, joka on lentänyt Yhdysvaltoihin Thaimaasta. Brian kutsuu Davidin katsomaan otteluaan, joka saa viime hetkellä yllättävän käänteen, kun viime hetkillä Brianin vastustaja vaihdetaan Tong Poksi. Ottelu jää Brianin viimeikseksi, kun Tong Po tappaa hänet kehään. David joutuu hyväksymään Tong Pon haasteen ja ottelee häntä vastaan muinaisen thainyrkkeilyn tapaan, kuten vuosia sitten veljensä Kurt.
Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle vuonna 2003.
Cray (joki)
Cray on noin 14 kilometriä pitkä joki Englannissa. Se saa alkunsa Lontoossa Bromleyn alueella sijaitsevasta Orpington Pondista ja laskee Darent-jokeen, joka puolestaan on Thamesin sivujoki.
Dead Silence
Dead Silence on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuvan ohjasi James Wan ja käsikirjoitti Leigh Whannell, jotka ovat tunnettuja myös "Saw"-elokuvasta. "Dead Silencen" pääosissa esiintyvät Ryan Kwanten, Judith Roberts, Donnie Wahlberg ja Amber Valletta.
Steffen Freund
Steffen Freund (s. 19. tammikuuta 1970 Brandenburg, DDR) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2012 lähtien hän on toiminut Tottenham Hotspurin apulaisvalmentajana.
Freund voitti Saksan riveissä Euroopan-mestaruuden vuonna 1996. Seuratasolla hänen merkittävimmät saavutuksensa tulivat Borussia Dortmundissa.
Freund oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yleensä puolustavassa roolissa.
Freund pelasi Saksan maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1995–1998. Hän edusti Saksaa EM-kilpailujen 1996 lisäksi MM-kilpailuissa vuonna 1998.
Freund edusti seuratasolla Saksan demokraattisen tasavallan Oberligassa Stahl Brandenburgia, Saksan liittotasavallan Bundesliigassa Schalkea, Borussia Dortmundia ja Kaiserslauternia sekä Englannin Valioliigassa Tottenham Hotspuria ja Leicester Cityä. Hän saavutti Borussia Dortmundin riveissä kaksi Saksan-mestaruutta sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voitot.Peliuransa jälkeen Freund on tehnyt uraa valmentajana. Hän aloitti vuonna 2006 Saksan jalkapalloliiton palveluksessa U20-maajoukkueen apulaisvalmentajana ja toimi Afrikan mestaruuskisojen 2008 ajan Berti Vogtsin apuvalmentajana Nigerian maajoukkueessa.
Heinäkuussa 2009 Freundista tuli Saksan U16-maajoukkueen päävalmentaja. Freundin johdolla Saksan juniorit voittivat U17-ikäluokan EM-hopeaa 2011 häviämällä loppuottelussa Alankomaille. Lisäksi hän johdatti joukkueensa pronssille U17-MM-kisoissa 2011.
Heinäkuussa 2012 Freund jätti tehtävänsä Saksan juniorivalmennuksessa ja siirtyi André Villas-Boasin apuvalmentajaksi Tottenham Hotspuriin.
Claudio Ramiadamanana
Claudio Ramiadamanana (s. 22. elokuuta 1988 Antananarivo) on madagaskarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa seuratasolla Ranskan Championnat Nationalissa pelaavaa US Orléansia.
Ramiadamanana aloitti uransa Madagaskarin pääsarjassa pelanneessa Académie Ny Antsikassa. Hän siirtyi vuonna 2008 thaimaalaiseen Muangthong Unitediin, jossa hän pelasi vuoden ja oli nostamassa seuran maan pääsarjaan ennen lähtöään Ranskaan. Ramiadamanana pelasi SO Romorantinaisissa, mutta on ollut nykyisessä seurassaan vuodesta 2010 lähtien.
Ramiadamanana on pelannut Madagaskarin maajoukkueessa 12 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hän on osallistunut muun muassa , joissa hän pelasi yhden ottelun Botswanaa vastaan.
José Emilio Amavisca
José Emilio Amavisca Gárate (s. 19. kesäkuuta 1971 Laredo, Kantabria, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Amavisca voitti Espanjan riveissä kultaa Barcelonan olympiaturnauksessa 1992. Hän pelasi vuosina 1994–1997 15 A-maaottelua tehden yhden maalin ja kuului joukkueeseen 1996 EM-kilpailuissa.
Amavisca edusti Real Madridia vuosina 1994–1998. Hän voitti seuran riveissä Espanjan-mestaruuden vuosina 1995 ja 1997 sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin vuonna 1998. Amavisca pelasi ammattilaisena vuosina 1989–2004. Hänen muut seuransa pääsarjatasolla olivat Valladolid, Santander, La Coruña ja Espanyol.
Amavisca pelasi yleensä keskikentän laidalla hyökkäävässä roolissa. Hän pystyi pelaamaan myös hyökkääjänä.
Verbania
Verbania on Verbano-Cusio-Ossolan maakunnan pääkaupunki Italian Piemontessa. Kaupunki sijaitsee Maggiorejärven rannalla.
Verbanian naapurikunnat ovat Arizzano, Baveno, Cambiasca, Cossogno, Ghiffa, Gravellona Toce, Laveno-Mombello, Mergozzo, Miazzina, San Bernardino Verbano, Stresa ja Vignone.
Verbaniassa sijaitseva Villa Taranton puutarha on nähtävyys. Skotlantilaiskapteeni McEacharn keräsi kasviharvinaisuuksia kaikkialta maailmasta, ja loi yhdistelmän brittiläistä ja italialaista puutarhaa suihkulähteineen.
Lasisienet
Lasisienet (Hexactinellida, myös Hyalospongiae tai Triaxonia) ovat melko harvinaisia, hauraita ja pitkäikäisiä merten sienieläimiä, joiden runko muodostuu lähes puhtaasta silikaatista muodostuneista neulamaisista rakenteista. Rungon halkaisija voi olla jopa metrin mittainen ja niiden pehmytosat muodostuvat jättimäisistä monitumaisista synsytiumeista tai solusitkoksista.
Lasisienet elävät ainoastaan merissä ja pääsääntöisesti syvissä vesissä. Kuvattuja lajeja on 500 ja ne ovat tärkeä osa merien pohjamutien eliöyhteisöjä. Niiden esiintymisalueita tunnetaan ainoastaan neljä: Antarktis, jotkin eteläisen Uuden-Seelannin vuonot, muutama merenalainen luola Välimerellä sekä jotkin Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikon vuonot ja mantereen reunavedet.
Lasisieniä tunnetaan kahta selvästi toisistaan eroavaa tyyppiä: "Lyssaccine"-lajin runko muodostuu neulasista, jotka pysyvät vain löysästi yhdessä kudoksen avulla, ja "Dictyonine", jonka runkoneulaset liittyvät tiukasti toisiinsa ja muodostavat lujan rakennustelineiden kaltaisen rakenteen. Näitä kutsutaan myös Hexactinosida-sieniksi.
Lujin sidoksin rakentuvien lasisienten uskottiin kuolleen kaikkialla sukupuuttoon, kunnes Kanadan länsirannikolla sijaitsevalta Hecaten- ja Kuningatar Charlotten salmien alueelta löydettiin vuonna 1987 neljä lasisienten muodostamaa riuttaa, joiden kokonaispinta-ala on yhteensä noin tuhat neliökilometriä. Riutat sijaitsevat 140–240 metrin syvyydessä ja suurin niistä on 25 metriä korkea. Niiden iäksi on määritelty yli 9 000 vuotta ja yksittäisen lasisienen arvellaan elävän pidempään kuin 200 vuotta. Ulkonäöltään lasisienet eivät muistuta tyypillisiä pesusieniä, vaan ne kasvavat lähinnä maljamaisiksi tai suppilomaisiksi. Väriltään ne vaihtelevat kermanvärisistä kirkkaaseen keltaiseen.
Vuonna 2007 tehtiin uusi riuttalöytö, tällä kertaa Washingtonin osavaltion rannikolla, noin 50 kilometriä länteen Grays Harborista. Sieltä löydetyt kolme lajia olivat samat kuin Hecatensalmen riutoissa, mutta tällä kertaa ne olivat pystyneet menestymään suojaisan salmen sijaan talvisin myrskyävällä avomerellä. Nämä riutat ovat pitkiä ja syviä, mutta korkeutta niillä on vain 2–4,5 metriä.
Lasisienten hauraat korallirakenteet särkyvät helposti kosketuksesta ja sedimentin lisääntyminen tukahduttaa sienieläimiä. Jos yksittäisen sienen runko särkyy tai se tuhoutuu muuten, uusia sieniä ei voi kasvaa vakauttamaan riutan rakennetta. Hecatensalmen riutat suljettiinkin pohjakalojen troolausalueen ulkopuolelle vuonna 2002. Vuonna 2006 suoja-aluetta laajennettiin ja alueeseen kohdistettiin lisää rajoituksia, mutta kalastus ja alueen muu käyttö vaarantavat edelleen lasisieniyhdyskunnat. Vuonna 2010 Kanadan hallitus julisti alueen erityisen tarkkailun kohteeksi. Sen tavoitteena on liitää alue kansallisten mertensuojelualueiden verkkoon. Se on tarkoitus perustaa vuoteen 2012 mennessä.
Vuonna 2013 saksalaiset tutkijat raportoivat lasisienten valtaavan nopeasti alueita, jotka paljastuvat Etelämanteren jäämassojen vetäytyessä.
III/JR 50 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 50:n III Pataljonna (III/JR 50) on jatkosotaan kesäkuussa 1941 perustettu pataljoona. Pataljoona oli osa 11. divisioonaan kuulunutta Jalkaväkirykmentti 50 :tä
Pataljoona perustettiin Keski-Pohjanmaan Sotilaslääniin kuluneessa Sisä-Suomen Suojeluskuntapiirissä.
Pataljoona mies- ja materiaalivahvuus on esitetty kohdassa Suomalaisen jalkaväkirykmentin pataljoona (1941)
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi.
Pataljoonan sotatie on kuvattu pääosin
Matka keskiaikaan
Matka keskiaikaan: Opas live-roolipelaajille () on ruotsalaisen Hans Källin kirja roolipelaamisesta. Teos ilmestyi suomeksi Otavan kustantamana vuonna 1999. Teosta on mukautettu jonkin verran Suomen oloihin, mutta se keskittyy enemmän keskiaikaharrastukseen liittyvään käsin tekemiseen kuin suomalaistyylisen larppaukseen.
Ibrahim Fazeel
Ibrahim Fazeel (s. 9. lokakuuta 1980 Malé) on malediivilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla maansa pääsarjassa pelaavaa Victory Maléa. Fazeel on pelannut kotimaansa seurojen lisäksi myös bruneilaisessa DPMM FC:ssä.
Fazeel on pelannut Malediivien maajoukkueessa vuodesta 2000 lähtien. Hän on osallistunut muun muassa vuosien 2002–2010 MM-kisojen karsintoihin ja tehnyt niissä yhteensä kolme maalia.
Oreo
Oreo on Yhdysvalloista peräisin oleva keksi, jota valmistaa nykyisin Kraft Foodsista eriytynyt Mondelez International. Oreot kehitettin vuonna 1912. Vuoden 2017 paikkeilla niitä valmistettiin 40 miljardia kappaletta vuodessa 18 eri maassa, mikä teki Oreosta maailman myydyimmän keksin.
Oreota markkinoidaan yli sadassa maassa. Siitä on kehitetty maakohtaisia makuvaihtoehtoja sekä rinnakkaistuotteita, kuten jäätelöitä. Yhdysvalloissa Oreo lanseeraa vuosittain 10–14 kausimakua, jotka pysyvät myynnissä 8–10 viikkoa kukin.
Suomessa Oreo-keksejä alkoi 2010-luvulla myydä muun muassa Hong Kong -kauppaketju. Pian Oreot tulivat myös ainakin Keskon ja S-ryhmän valikoimiin. Suomessa myytävistä tuotteista Original, Double ja Mint -täytekeksit ovat vegaanisia. Suomessa samankaltaisen keksityypin perinteinen vaihtoehto on Fazerin 1950-luvulta asti valmistama Domino.
Oreon kehitti National Biscuit Company (nykyinen Nabisco) vuonna 1912 tehtaassaan nykyisellä Chelsean alueella New Yorkin Manhattanilla. Keksitehtaan muistoksi Manhattanin 15. katu 9. avenuen kohdalla on nykyisin nimetty Oreo Wayksi.
Tavaramerkiksi Oreo rekisteröitiin vuonna 1912. Se lanseerattiin jäljittelemään Sunshine Biscuits -yhtiön vuonna 1908 markkinoille tuomaa Hydrox-keksiä.
Oreon tarkka nimi muuttui hieman vuosikymmenien kuluessa. Alun perin nimellä "The Oreo Biscuit" myyty tuote muutettiin vuonna 1921 muotoon "Oreo Sandwich," ja vuonna 1948 nimeksi tuli "Oreo Creme Sandwich". Vuonna 1974 nimeksi otettiin "Oreo Chocolate Sandwich Cookie".
Oreo-keksin 1900-luvun loppupuolen käytössä olleen version, johon sisältyi teksti Nabisco, muotoili vuonna 1952 William A. Turnier. Nykyisen täytteen kehitti Nabiscon päätutkija Sam Porcello. ”Mr. Oreona” tunnetulla Porcellolla oli hallussaan viisi Oreo-kekseihin liittyvää patenttia.
Vuonna 2006 Oreo-keksien transrasva korvattiin kasviöljyllä.
Vuonna 2012 Oreo tuki sosiaalisen median mainonnassaan seksuaalivähemmistöjen Pride-liikettä osana ”Oreo Daily Twists” -kampanjaa, jossa Oreo-keksit ja maito yhdistettiin ajankohtaisiin uutistapahtumiin.
Vuonna 2013 Connecticut Collegen eläinkokeissa Oreo-keksien todettiin aiheuttavan rotissa kokaiinin kaltaista riippuvuutta. Tutkimus sai kuitenkin kritiikkiä tiedeyhteisöltä siitä, ettei riippuvuutta siinä kunnolla erotettu yksinkertaisesta mielihyvän kokemuksesta.
Daniel Schmid
Daniel Schmid (26. joulukuuta 1941 Flims, Graubünden, Sveitsi – 5. elokuuta 2006 Flims, Sveitsi) oli sveitsiläinen ooppera- ja elokuvaohjaaja.
Schmid syntyi tapaninpäivänä Flimsissä, Sveitsissä vuonna 1941. Hän kasvoi Schweizerhofin hotellissa, joka kuului hänen suvulleen. Schmid on myöhemmin sanonut, että kasvaminen hotelliympäristössä vaikutti myöhemmin hänen elokuviinsa. Hotellin aulassa illuusio ja todellisuus kohtasivat usein, ja Schmidin mukaan hänen elokuvansa sijoittuvat kaikki hämärälle alueelle, maailmojen rajoille.
Scweizerhofin hotelli sijaitsi noin kolmen kilometrin päässä Flimsin keskustasta, metsän reunalla. Hänen lapsuutensa oli melko yskinäinen ja vahvojen naishahmojen vaikuttama. Isä kuoli tuberkuloosiin, kun Daniel Schmid oli 4-vuotias. Hänen isoisänsä oli viimeiset vuotensa sokea, joten äiti ja isoäiti hoitivat monta vuotta kahdestaan perheyritystä. Schmidilla oli ennen kouluun menoaan hyvin vähän kontakteja muihin lapsiin, ja hänen paras ystävänsä oli mielikuvituspoika.
Schmid muutti vuonna 1962 Länsi-Berliiniin opiskelemaan historiaa ja kirjallisuustiedettä. Vuonna 1967 hän aloitti Berliinin elokuva- ja televisioakatemiassa, jonka pääsykokeissa hän tapasi Rainer Werner Fassbinderin, ja heille kehittyi syvä ystävyyssuhde. Fassbinder esitteli Schmidin Werner Schroeterille, ja kolmikko vaikutti merkittävästi toistensa ensimmäisiin elokuviin. Schmidin aloitti televisio-ohjaajana vuonna 1970, ja hänen ensimmäinen teatterielokuva, kokeellinen "Heute Nacht oder nie" valmistui vuonna 1972. Se vanhan linnan isännästä ja palvelijasta, jotka vaihtoivat päiväksi osiaan.
Schmidin seuraavat elokuvat "La Paloma" (1974), "Schatten der Engel" (1976) ja "Violenta" (1978) varmistivat hänelle esteetikon maineen. Hän erottui selvästi muista sveitsiläisistä ohjaajista, joita kiinnosti lähinnä realismi ja naturalismi. Schmidin elokuvissa oli puolestaan satumaisia elementtejä. 1980-luvulla Schmid ohjasi viisi elokuvaa, ja niistä kaksi oli dokumentteja. Vuonna 1992 valmistui "Muistojen hotelli", joka kertoi miehestä, joka palasi muistelemaan hylättyyn hotelliin, jossa vietti lapsuutensa.
Elokuvien lisäksi Schmid ohjasi oopperatuotantoja Geneven Grand Théâtreen ja Zürichin oopperaan.
Schmid kuoli syöpään kotikylässään Flimsissa elokuussa 2006.
The Mill Sessions
The Mill Sessions on suomalainen televisiosarja, jossa tunnetut artistit tulevat The Mill Studioon soittamaan sitä musiikkia mikä merkitsee heille eniten. Sarja näkyy Elisa Viihde -palvelun kautta IPTV-verkossa ja The Voice -televisiokanavan kautta. Tähän mennessä mukana olleita artisteja ovat Laura Närhi ja orkesteri Jazzminister Abbey. Ohjelman ensimmäinen kausi kuvattiin Vaasassa huhtikuussa 2011.
Kobayakawa Hideaki
Kobayakawa Hideaki (, 1577 – 1. joulukuuta 1602) oli japanilainen daimio, joka eli Azuchi-Momoyama-kaudella. Hideaki oli Toyotomi Hideyoshin langon Kinoshita Iesadan viides poika, jonka Kobayakawa Takakage adoptoi sukuunsa.
Hideyoshi nimitti Kobayakawan yhdeksi toisen Korean sotaretken komentajista Kuroda Kanbein alaisuuteen. Sotaretken aikana Kobayakawa ei tullut toimeen joukkojen valvojana toimineen Ishida Mitsunarin kanssa, sillä Ishida kanteli Hideakin kyvyttömyydestä Hideoyoshille. Ilmeisesti tämän johdosta Hideyoshi siirsi Kobayakawan läänityksen Kyūshūsta vähempituottoiseen Echizeniin. Ennen kuolemaansa Hideyoshi kuitenkin peruutti muutoksen, ja salli Kobayakawan muuttaa takaisin.
Pian Hideyoshin kuoltua sijaishallitsijoiden neuvostossa toimineet Tokugawa Ieyasu ja Ishida Mitsunari jakaantuivat kahteen vastakkaiseen leiriin. Kartuttaakseen joukkojansa, Ishida tarjosi Kobayakawalle kahta lääniä Osakan ympäriltä sekä kampakun paikkaa, mikäli tämä liittyisi hänen kannattajiinsa. Kobayakawa kysyi neuvoa Hideyoshin leskeltä, Neneltä, joka kuitenkin kehotti tätä liittymään Tokugawaan. Mitsunari ei hyväksynyt päätöstä, sillä Hideakin lähes 16 000 sotilaan armeija olisi merkittävä tekijä sodassa, ja suostutteli Kobayakawan liittymään riveihinsä. Vaikka Kobayakawa lupasi antaa tukensa Mitsunarille, hän kävi salaa keskustelua myös Tokugawan kanssa.
Sekigaharan taistelussa Kobayakawan joukot sijoittuivat Masuo-vuorelle, Ōtani Yoshitsugun joukkojen yläpuolelle, ja ne muodostivat Mitsunarin armeijan oikean siiven. Kun Mitsunari komensi Hideakin etenemään, tämä ei suostunut, ja pysyi paikallaan vielä Konishi Yukinagan ja Ōtani kehotuksista huolimatta. Tämän seurauksena Ōtani alkoi epäillä Hideakin uskollisuutta, ja käänsi varmuuden vuoksi osan joukoistaan vastaamaan mahdolliseen hyökkäykseen selustasta. Myös Tokugawa oli epävarma Hideakin lopullisesta päätöksestä, ja lähetti joukkojaan ampumaan Kobayakawaa kohti muistutuksena tilanteen vakavuudesta. Tämän seurauksena Kobayakawa teki päätöksen, ja komensi joukkonsa hyökkäämään Ōtania vastaan. Taistelusta tuli verinen molemmille osapuolille, mutta tilanne ratkesi viimein kun Mitsunarin puolella taistellut Wakisaka Yasuharu loikkasi Ieyasun puolelle, ja auttoi Hideakia tuhoamaan Ōtanin joukot.
Taistelun jälkeen Tokygawa lähetti Kobayakawan jahtaamaan pakenevia vihollisiaan, ja tämä päihitti Ishida Masatsugun Sawayaman piirityksessä. Muutamaa vuotta myöhemmin Kobayakawa ilmeisesti tuli hulluksi, ja menehtyi ilman perillistä. Tämän myötä Kobayakawan klaani hajosi, ja sen läänitykset annettiin Ikedan klaanille.
Jean-Sebastien Bax
Jean-Sebastien Bax (s. 5. lokakuuta 1972 Marseille) on mauritiuslais-ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Bax pelasi seuratasolla vuosina 1994–1997 mauritiuslaisessa Fire Brigade SC:ssä, jonka jälkeen hän edusti kaksi vuotta réunionilaista AS Marsouinsia. Hän pelasi uransa viimeiset kahdeksan vuotta Kapkaupungin Santoksessa, jonka riveissä hän voitti Premier Soccer Leaguen kaudella 2001–2002.
Bax pelasi Mauritiuksen maajoukkueessa 16 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän pelasi muun muassa vuosien 2002 ja 2006 MM-kisojen karsinnoissa ja teki maalin Egyptiä vastaan vuoden 2002 kisojen karsinnoissa.
Armand Forchério
Armand Forchério (s. 1. maaliskuuta 1941) on monacolainen entinen jalkapalloilija ja -valmentaja. Hän pelasi puolustajana.
Forchério pelasi AS Monacossa vuosina 1961–1972 ja oli mm. voittamassa vuoden 1963 Ranskan cupin ja Ligue 1:en. Hän edusti viimeisen pelivuotensa AC Arlesia ja valmensi sitä seuraavalla kaudella. Forchério valmensi myös AS Monacoa vuosina 1975–1977.
Ristin Tuki
Ristin Tuki ry on suomalaisen kristillisen Taivas TV7 -televisiokanavan taustalla toimiva yhdistys. Ristin Tuki toimii lahjoitusvarojen koordinoijana, julkaisee TV7 uutiset -lehteä ja tuottaa ohjelmia näytettäväksi TV7:ssä. Noin 70 prosenttia kanavan tuloista on lahjoitusvaroja, joita kanavan tukiyhdistys Ristin Tuki ry kerää. Yhdistys on perustettu vuonna 1986, sen kotipaikka on Espoo ja rek.nro 146.323.
Suomessa tuotettavan ohjelman lisäksi yhdistys kustantaa TV7:n Jerusalemin toiminnan. Ristin Tuki ry:llä on myös taloudellinen vastuu Viron TV7:n toiminnasta.
Alain Cavalier
Alain Cavalier (s. 14. syyskuuta 1931 Vendôme, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja.
Cavalier aloitti Édouard Molinaron ja Louis Mallen apulaisena, ja hänen ensimmäinen oma ohjauksensa oli lyhytelokuva "L’américain" vuodelta 1958. Cavalier’n ensimmäinen kokopitkä elokuva oli vuoden 1962 "Taistelu saarella". Hänen tunnetuin elokuvansa lienee vuoden 1968 "Levoton sydän", jonka pääosassa esiintyi Catherine Deneuve.
Cavalier’n ensimmäiset elokuvat olivat poliittisia jännityselokuvia, mutta myöhemmin urallaan hän siirtyi filosofisiin teoksiin, joita ovat 1980-luvulla valmistuneet "Un étrange voyage" (1981) ja "Thérèse" (1986). "Thérèse" palkittiin Ranskassa parhaan elokuvan César-palkinnolla, ja Cavalier sai siitä parhaan ohjaajan Césarin.
Cavalierin elokuva "Pater" kilpaili Cannesin vuoden 2011 elokuvajuhlien pääkilpailusarjassa.
NGC 3109
NGC 3109 on epäsäännöllinen- tai spiraaligalaksi, joka kuuluu paikalliseen ryhmään. Se sijaitsee 4,200,000 valovuoden päässä Maasta, Vesikäärmeen tähdistössä. Galaksi on yksi Paikallisen ryhmän suurimmista, ja sen uskotaan olevan vuorovaikutuksessa Ilmapumpun kääpiögalaksin kanssa. Galaksin löysi John Herschel 24. maaliskuuta 1835 Etelä-Afrikassa.
Tutkimalla galaksin punaisia jättiläisiä on havaittu, että sillä on poikkeuksellisen alhainen metallipitoisuus kuten Pienellä Magellanin pilvellä. Galaksin status on epävarma, ja teoriat vaihtelevat epäsäännöllisen galaksin ja pienen spiraaligalaksin välillä. Mikäli NGC 3109 on spiraaligalaksi, se on pienin Paikallisen ryhmän spiraaligalakseista.
Hari Khadka
Hari Khadka (s. 11. maaliskuuta 1976 Kathmandu) on nepalilainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän edusti seuratasolla muun muassa meksikolaista CF Atlantea. Khadka pelasi Nepalin maajoukkueessa 20 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän osallistui muun muassa vuoden 2002 MM-kisojen karsintoihin, joissa hän onnistui maalinteossa kahdesti.
Colin McKay
Colin McKay (s. 29. elokuuta 1975, Saskatchewan, Kanada) on ammattirullalautailija North Vancouverista, Brittiläisestä Kolumbiasta, Kanadasta. Hänen sponsorinaan toimii Plan B Skateboards.
Missionuoret
Missionuoret (Youth With A Mission, YWAM) on kansainvälinen kirkkokuntiin sitoutumaton kristillinen lähetysjärjestö, joka toimii yli seurakuntarajojen.
Missionuoret on perustettu vuonna 1960 ja järjestön tavoite oli silloin saada nuoret mukaan lyhytaikaisille lähetysmatkoille. Nykyään YWAM on yhä keskittynyt nuoriin, mutta sen lisäksi toiminnassa on mukana ihmisiä kaikista ikäryhmistä.
Missionuoret toimii yli tuhannessa kohteessa yli 180 maassa ja sillä on noin 18 000 työntekijää.
Suomessa YWAM:n toiminta alkoi vuonna 1972, jolloin suomalaisia nuoria osallistui Münchenin olympialaisten yhteydessä järjestettyyn aktioon. Suomessa Youth With A Mission järjestäytyi virallisesti vuonna 1977 nimellä Lähetysnuoret. Vuonna 1994 yhdistyksen nimeksi vaihtui Missionuoret – Youth With A Mission Finland ry. Merkittävä osa Missionuorten työtä on King's Kids -toiminta, joka tavoittaa vuosittain noin tuhat lasta ympäri Suomea.
2000-luvulla Missionuorten työ Suomessa on kasvanut nopeasti. Tällä hetkellä koulutus- tai muuta toimintaa on Siilinjärvellä, Helsingissä, Perheniemessä, Rovaniemellä ja Evijärvellä.
Samuel Olivas
Samuel Olivas (s. 24. joulukuuta 1974) on nicaragualainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän edusti koko uransa Nicaraguan pääsarjassa pelannutta Real Estelía. Olivas pelasi maajoukkueessa kolme ottelua, vuonna 2000 karsinnoissa MM-kisoihin 2002.
Shashi Kapoor
Shashi Kapoor (, oik. Balbir Raj Prithviraj Kapoor; 18. maaliskuuta 1938 Kalkutta – 4. joulukuuta 2017 Mumbai) oli intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja. Hän näytteli monissa hindinkielisissä elokuvissa ja muutamissa englanninkielisissä elokuvissa. Hän kuului Kapoorin näyttelijäsukuun. Hän oli Prithviraj Kapoorin poika, Raj Kapoorin ja Shammi Kapoorin veli, Jennifer Kendalin leski sekä Karan Kapoorin, Kunal Kapoorin ja Sanjana Kapoorin isä.
Intian valtio myönsi Kapoorille Padma Bhushan -palkinnon vuonna 2011.
Montako minua on?
Montako minua on? Matkoja filosofiaan () on Richard David Prechtin vuonna 2007 ilmestynyt kirja filosofiasta. Kirjan luvut on järjestetty filosofi Immanuel Kantin esittämien kysymysten mukaan.
Mitä minä voin tietää?Miten minun tulee toimia?
Tarvitsemmeko muita ihmisiä? – Miksi me autamme muita? – Miksi minun kuuluu olla hyvä? – Voinko haluta, mitä haluan? – Onko aivoissa moraalia? – Kannattaako minun olla hyvä? – Onko moraali synnynnäistä? – Saako ihmistä tappaa? – Onko abortti moraalinen teko? – Onko kuolinapu sallittu? – Saako eläimiä syödä? – Kuinka suhtautua ihmisapinoihin? – Miksi luontoa pitää suojella? – Saako ihmisiä kopioida? – Mihin lisääntymislääketiede johtaa? – Mitä aivotutkimus saa tehdä?
Mitä minä saan toivoa?
Onko Jumala olemassa? – Löytyykö luonnosta järkeä? – Mitä on rakkaus? – Mitä on vapaus? – Tarvitsemmeko me omaisuutta? – Mikä on oikeudenmukaista? – Mitä on onnellinen elämä? – Voiko onnellisuuteen oppia? – Onko elämällä jokin tarkoitus?
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut ovat Euroopan yleisurheiluliiton järjestämät yleisurheilukilpailut. Kilpailuihin osallistuvat kilpailijat saavat olla korkeintaan 19-vuotiaita kilpailuvuoden 31. joulukuuta. Ensimmäiset alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1970 ja toiset kolme vuotta myöhemmin. Toisen kerran jälkeen niitä on järjestetty kahden vuoden välein.
Download to Donate
Download to Donate on Linkin Park -yhtyeen vuonna 2005 perustaman, luonnonkatastrofien uhreja auttavan Music for Relief -hyväntekeväisyysjärjestön projekti. Toistaiseksi projekti on julkaissut kolme kokoelma-albumia: kaksi tukeakseen vuonna 2010 tapahtuneen Haitin maanjäristyksen uhreja sekä yhden tukeakseen vuonna 2011 tapahtuneen Sendain maanjäristyksen ja tsunamin uhreja. Useat artistit ovat tehneet kappaleita kokoelma-albumeita varten, ja ihmisiä on kannustettu lataamaan musiikkia tukeakseen katastrofien uhreja.
Download to Donate for Haiti on Music for Reliefin kokoelma-albumi, jota on tehty yhteistyössä United Nations Foundationin, Habitat for Humanityn sekä Dave Matthews Bandin BAMA Worksin kanssa. Kokoelma-albumin avulla on kerätty yhteensä 270 000 dollaria 115 000 latauksesta.
"Download to Donate for Haitin" päivitetty versio, "Download to Donate for Haiti V2.0" julkaistiin 11. tammikuuta 2011.
Download to Donate: Tsunami Relief (joskus myös nimellä Download to Donate for Japan) on Music For Relief -järjestön kokoelma-albumi, jonka tuotot menevät Pelastakaa Lapset -järjestön kautta Sendain maanjäristyksen ja tsunamin uhreille. Se julkaistiin 22. maaliskuuta 2011.
Babe I’m Gonna Leave You
"Babe I'm Gonna Leave You" on folk-kappale, jonka on kirjoittanut Anne Bredon (sittemmin Anne Johannson) 1950-luvun loppupuolella. Sen nauhoitti Joan Baez ja se julkaistiin hänen vuoden 1962 albumillaan "Joan Baez in Concert, Part 1". Kappaleen on nauhoittanut myös englantilainen rock-yhtye Led Zeppelin, joka julkaisi sen vuoden 1969 nimikkoalbumillaan "Led Zeppelin".
Sandy Martin
Sandy Martin (s. 9. tammikuuta 1950) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Sandy Martin on toiminut ammattinäyttelijänä 15-vuotiaasta asti. Hän on esiintynyt yli 60 elokuvassa, joista tunnetuimpia ovat "Baarikärpänen", "Dynamiitti Napoleon", "48 tuntia" ja "Speed – Kuoleman kyydissä". Martin on näytellyt televisiossa muun muassa sarjoissa "Elämää Philadelphiassa" ja "Big Love". Hän on ollut avustavana tuottajana elokuvissa "Selena" ja "Gettysburgin taistelu".
Martin on toiminut teatterissa tuottajana, ohjaajana ja näyttelijänä. Hän ollut perustamassa New Yorkin teatteriyhtiöitä WPA Theatre ja Perry Street Theatre. Martin on sovittanut näytelmäkäsikirjoituksia.
Pinja Hanski
Pinja Hanski (nyk. Pinja Rautio, s. 1974) on suomalainen laulaja. Hänen veljensä on näyttelijä Janus Hanski ja sisko laulaja Anna Hanski. Hän on laulaja Seppo Hanskin tytär ja näyttelijä Pehr-Olof Sirénin lapsenlapsi.
1900-luvun lopussa hän keikkaili ja levytti Ville Witkan kanssa duona Pinja ja Ville.
Grays Harbor
Grays Harbor on estuaari, joka sijaitsee Washingtonin osavaltiossa Tyynenmeren rannikolla 72 kilometriä Columbiajoesta pohjoiseen. Lahti on veden alle vajonnut jokilaakso, joka muodostui viime jääkaudella, kun merivesi nousi Chehalisinlahteen.
Lahti on 27 kilometriä pitkä ja 19 kilometriä leveä. Chehalisjoki laskee sen itäpäähän, jossa joen rannalla sijaitsee Aberdeenin kaupunki, ja joen pohjoisrannalla tätä hiukan pienempi Hoquiam välittömästi luoteeseen ja lahden rannalle levittyen. Chehalisin lisäksi Grays Harboriin laskee useita muita pienempiä jokia ja puroja, kuten Hoquiam ja Humptulips.
Grays Harborin erottaa merestä matalien niemien muodostama portti, joka on vain noin kolme kilometriä leveä. Molemmat niemet ovat asuttuja: pohjoisella niemellä sijaitsee Ocean Shores, eteläisellä niemellä Westport. Lahden alkuperäinen nimi oli Bullfinch Harbor, mutta se nimettiin myöhemmin löytäjänsä, kapteeni Robert Grayn mukaan. Tämä löysi lahden vuonna 1792 ja purjehti sinne osana pitkin rannikkoa suuntautuneita turkismyyntiretkiään.
Alueen piirihallinto perustettiin vuonna 1854, mutta laajamittainen seudun puuteollisuuden, lähinnä sahateollisuuden, viitoittama asuttaminen alkoi 1870-luvulla. Kun Yhdysvaltain itäosien metsävarat olivat ehtyneet, monet aikaisemmin idässä ja pohjoisvaltiossa työtään tehneet lokarit () muuttivat Grays Harborin alueelle. Sinne heitä tuli myös Euroopasta, erityisesti Ruotsista ja Suomesta.
Vuonna 1988 Hoquiamin läheisyyteen perustettiin 6,2 neliökilometrin suuruinen luonnonsuojelualue, jonka runsas lajisto asuu vuorovesialueen mutatasangoilla ja suolasoilla.
All Together Now
All Together Now on englantilaisen rockyhtye Argentin kolmas albumi. Se äänitettiin Abbey Road Studiolla Lontoossa 1971. Levy julkaistiin heinäkuussa 1972.
Albumi oli yhtyeen suurin kaupallinen menestys. Se nousi Britannian albumilistan sijalle 13, ja pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa. USA:ssakin levy myi hyvin. Albumin singlehittejä olivat "Hold Your Head Up" (UK ja USA nro 5) sekä "Tragedy”´ ja “He´s a Dynamo“.
1997 julkaistulla CD-versiolla löytyy yhteensä seitsemän bonuskappaletta, muun muassa Russ Ballardin sävellys “God Gave Rock and Roll to You”.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1970
Vuoden 1970 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Pariisissa, Ranskassa.
Ouwo Moussa Maazou
Ouwo Moussa Maazou (s. 25. elokuuta 1988 Niamey) on nigeriläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa ES Sahelia.
Maazou aloitti uransa nigeriläisessä Sahel SC:ssä. Vuonna 2007 hän siirtyi Belgian liigassa pelanneeseen KSC Lokereniin. Maazou oli seurassa kaksi vuotta, kunnes lähti venäläiseen TsSKA Moskovaan. Hän on pelannut moskovalaisjoukkueessa 15 ottelua ja ollut seurasta lainalla sekä AS Monacossa että FC Girondins de Bordeaux'ssa. Maazou oli mukana voittamassa Venäjän cupia vuonna 2009.
Heinäkuussa 2012 Maazou allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen ES Sahelin kanssa.
Maazou on pelannut Nigerin maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien. Hän on edustanut joukkuessa muun muassa , joissa hän pelasi viisi ottelua. Maazou on tehnyt maajoukkueessa yhden maalin, voittomaalin Egyptiä vastaan karsinnoissa Afrikan-mestaruuskilpailuihin 2012.
Bershka
Bershka on espanjalaisen Inditex-yhtiön omistama nuorille suunnattua muotia myyvä myymäläketju. Sillä on 675 liikettä 48 maassa. Suomessa sillä ei ole toimintaa; lähimmät liikkeet ovat Virossa. Bershka perustettiin huhtikuussa 1998.
Shimazu Yoshihiro
Shimazu Yoshihiro (, 21. elokuuta 1535 – 30. elokuuta 1619) oli japanilainen daimio, joka kuului Shimazun klaaniin. Hän oli Shimazu Takahisan poika ja Shimazu Yoshihisan pikkuveli.
Yoshihiro oli kyvykäs kenraali, ja osallistui usein veljensä kampanjoihin. Vuonna 1572 hän johti joukkonsa voittoon taistelussa Itō Yoshisuken lukumäärältään suurempaa armeijaa vastaan. Tämän jälkeen hän toimi laajasti Kyūshūn yhdistämiseksi, kunnes lopulta joutui alistumaan Toyotomi Hideyoshin palvelukseen vuonna 1587. Tämän alaisuudessa Yoshihiro nimitettiin daimioksi, ja hänet lähetettiin osallistumaan Hideyoshin Korean kampanjaan.
Pian Hideyoshin kuoltua sijaishallitsijoiden neuvosto jaukautui kahteen leiriin Tokugawa Ieyasun ja Ishida Mitsunarin johdolla. Yoshihiro liittoutui Mitsunarin kanssa, mutta ei tullut tämän kanssa toimeen, eikä tuntenut saavansa ääntään kuuluviin päätöksenteossa. Ieyasun ja Mitsunarin kohdatessa Sekigaharan taistelussa vuonna 1600, Yoshihiron ja Mitsunarin välit olivat hyvin tulehtuneet. Yoshihiro raivostui jopa kun Mitsunarin lähettiläs saapui käskemään häntä taisteluun nousematta ensin ratsailta, ja Mitsunarin täytyi tulla henkilökohtaisesti pahoittelemaan tapahtunutta. Tästä huolimatta Yoshihiro ei suostunut hyökkäämään, mikä pahensi entisestään Mitsunarin tilannetta. Lopulta toinen Mitsunarin liittolaisista Kobayakawa Hideaki liittyi Tokugawaan, ja hyökkäsi Ōtani Yoshitsugun selustaan.
Taistelun päätteeksi Yoshihiro joutui Tokugawan sotilaiden piirittämäksi, mutta ei suostunut antautumaan. Hän kokosi joukkonsa ja murtautui väkisin Tokugawan linjojen läpi pakoon. Tämän seurauksena suuri osa Yoshihiron joukoista menehtyi, mutta he onnistuivat samalla haavoittamaan Tokugawan tärkeää kenraalia, Ii Naomasaa, jonka uskotaan kuolleen tämän johdosta kaksi vuotta myöhemmin. Taistelusta paettuaan Shimazu palasi laivoilla takaisin Satsumaan.
Yoshihiron onnistui sopia välinsä Tokugawan kanssa, joka antoi Yoshihiron pojan Shimazu Tadatsunen seurata isäänsä klaanin johtajana. Loppuelämänsä Yoshihiro vietti Sakurajimassa kouluttaen nuorempia sukupolvia.
Merikarvianjoki
Merikarvianjoki on runsaskoskinen joki Siikaisten ja Merikarvian kunnissa Satakunnassa. Joki saa alkunsa Isojärvestä Siikaisissa ja jatkuu Merikarvian alueella, jossa se laskee mereen Merikarvian keskustan luona. Joen pituus on 27 kilometriä, pudotuskorkeutta mereen on 35 metriä, ja keskivirtaama on noin 15 m³/s. Vaelluskaloilla on merestä vapaa nousuyhteys koko joen matkalle. Merikarvianjoki on Etelä-Suomen suosituimpia kalastuskohteita.
Joen varrella sen keskijuoksulla sijaitsee Merikarvian Lankosken kylä, jossa on aiemmin toiminut Lankosken paperitehdas. Joen suulla sijaitsee Merikarvian kirkonkylä, joka muodostuu Alakylän ja Ylikylän kylistä.
Joki on osa Karvianjoen vesistöä ja tärkein sen kolmesta lasku-uomasta. Karvianjoen vesistön kaksi muuta lasku-uomaa ovat Noormarkun Inhottujärvestä Porissa alkunsa saava Noormarkunjoki eli Eteläjoki ja Noormarkun Poosjärvestä alkunsa saava Pohjajoki, jotka molemmat laskevat mereen Ahlaisissa Porissa. Merikarvianjokeen laskee pohjoisesta Merikarvian Lauttijärven ja Tuorilan kylien suunnasta Tuorijoki.
Joe E. Brown
Joe E. Brown (28. heinäkuuta 1892 Holgate, Ohio – 6. heinäkuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän aloitti esiintyjänuransa sirkuksessa kymmenvuotiaana ja siirtyi myöhemmin vaudeville-esiintyjäksi. Vuonna 1920 hän eteni Broadwaylle. Ensimmäisen kerran hän näytteli elokuvissa vuonna 1928 ja seuraavana vuonna hän solmi sopimuksen Warner Bros -elokuvastudion kanssa. Brownin Warnerille tekemien elokuvien joukkoon kuuluu muun muassa vuonna 1935 valmistunut "Kesäyön unelma". Sopimus Warnerin kanssa päättyi 1936, jonka jälkeen Brown näytteli pääasiassa b-elokuvissa. Sodan jälkeen Brown keskittyi teatteriin ja 1950- ja 1960-luvuilla hän esiintyi myös televisiossa. Hänen viimeiset elokuvaesiintymisensä olivat pääasiassa cameorooleja, merkittävimpänä poikkeuksena Osgood Fieldingin rooli vuonna 1959 valmistuneessa elokuvassa "Piukat paikat". Brown on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Pallivahankivi
Pallivahankivi eli Pallivaha on noin 10 metriä korkea siirtolohkare Pallivahanmäen kupeessa Turun Pallissa. Kivi on antanut nimensä ympäröivälle Pallivahan eli Pallin asuinalueelle, jossa sijaitsevat muiden muassa Pallivahan koulu ja Pallivahan kirkko. Kiveen liittyy tarina, jonka mukaan sen on nykyiselle paikalleen viskannut läheisellä Nunnavuorella asunut jättiläinen. Nimen Pallivaha alkuosa viittaa kiven muotoon ja tulee murteen "palloa" merkitsevästä sanasta "palli". Loppuosa "vaha" tarkoittaa lounaismurteessa isoa kiveä tai rajakiveä. Kivi on rauhoitettu luonnonmuistomerkkinä.
Vuoden 2011 heinäkuussa yhtenä Turku -hankkeen käsityöteoksena Pallivahankivellä toteutettiin paikkasidonnainen taideteos, jossa siirtolohkare verhottiin pienistä pitsiliinoista yhteen ommellulla suurella pitsipeitteellä, johon kaupunkilaiset olivat saaneet lahjoittaa pitsejä, ja pitsejä kerättiin myös kirpputoreilta ja kierrätyskeskuksista eri puolilta Suomea. Ajatuksena teoksessa oli houkutella ihmisiä käyttämään vanhaa kokoontumispaikkaa, jollaisena kiven on kerrottu aiemmin toimineen. Avajaisissa oli läsnä kymmeniä ihmisiä ja teoksen vieraskirjaan jätettiin seuraavan kuukauden aikana runsaasti viestejä, ja vierailijat olivat myös täydentäneet teosta lisäämällä siihen itse tuomiaan pitsialusvaatteita. Teoksen avajaisissa siirtolohkareella nähtiin myös harpunsoittaja.
Tərtər
Tərtər (lausutaan [tärtä´r], ) on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kuran sivujoen Tərtərin rannalla 332 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Tərtərin piirin keskus. Asukkaita on 19 400 henkeä (vuonna 2010).
Tərtərin kylästä tuli vuonna 1869 Jelizavetpolin lääniin kuuluneen Dževanširin kihlakunnan keskus. Myöhemmin se oli piirikunnan ja vuodesta 1934 lähtien hallintopiirin keskus. Vuonna 1949 Tərtəristä tuli kaupunki, joka sai nimen "Mir-Bəşir" (ven. Мир-Баши́р, "Mir-Bašir") azerbaidžanilaisen neuvostojohtajan Mir Bəşir Qasımovin mukaan. Alkuperäinen nimi palautettiin vuonna 1991.
Kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa toimii puuvillanjalostamo ja elintarviketeollisuutta.
Mir Bəşir Qasımov
Mir Bəşir Fəttah oğlu Qasımov (, 1879 Täbrizin vilajeetin Dašbulahin kylä – 23. huhtikuuta 1949 Baku) oli azerbaidžanilainen neuvosto- ja puoluejohtaja.
Mir Bəşir Qasımov syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän liittyi bolševikkipuolueeseen vuonna 1905 ja osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumiin Bakussa. Vuonna 1920 hänet valittiin Azerbaidžanin kommunistipuolueen keskuskomitean ja Bakun vallankumouskomitean jäseneksi. Vuosina 1921–1924 ja 1931–1935 Qasımov työskenteli Azerbaidžanin SNT:n toimeenpanevan keskuskomitean varapuheenjohtajana ja vuosina 1937–1938 sen puheenjohtajana. Vuosina 1935–1937 hän oli tasavallan sosiaalihuollon kansankomissaari. Vuosina 1938–1949 Qasımov toimi Azerbaidžanin korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajana. Hän oli myös Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustaja ja puhemiehistön varapuheenjohtaja.
Qasımov on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Tərtərin kaupunki kantoi hänen nimeään vuosina 1949–1991.
Härmä (elokuva)
Härmä on JP Siilin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa 17. helmikuuta 2012. Elokuva kertoo 1800-luvun puukkojunkkareista. Elokuvan ensi-esitys oli Kauhavalla 27. tammikuuta 2012, jossa se esitettiin tuhannelle kutsuvieraalle.
1800-luvulla mahtava Välitalon tila on menossa perinnöksi puukkojunkkareiden joukossa pyörivälle Eskolle. Nuorempi suoraselkäinen Matti, joka on salakihloissa naapuritilan tyttären Ainon kanssa, olisi isännäksi sopiva. Perinteiden vastaisesti veljesten isä päättää testamentata tilansa esikoisen ohi Matille. Tästä alkaa veljesten välillä kiihkeä taistelu sekä tilasta että Ainosta. 
Elokuva kuvattiin kesällä 2011 Seinäjoella, Lapualla ja Kauhavalla. Elokuvaa kuvattiin osittain myös Kuortaneella. Muita kuvauspaikkoja olivat Helsinki, Ylihärmä, Laitila, Laihia sekä Vaasan museoalue.