hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
No Ordinary Family
No Ordinary Family on yhdysvaltalainen scifiä ja komediaa sekoittava draamasarja, jonka loivat Greg Berlanti ja Jon Harmon Feldman. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa ABC–kanavalla 28. syyskuuta 2010.
Sarjassa seurataan Powellin perhettä heidän saatuaan erikoiskykyjä sen jälkeen kun joutuivat tekemään lentokoneella hätälaskun Brasiliassa Amazonin sademetsän alueella. Tuon jälkeen kotiin Yhdysvaltoihin päässeen perheen arki muuttuu kun ilmenee ettei erikoiskykyjen kanssa eläminen ole ihan helppoa.
Toukokuussa 2011 ABC kertoi lopettavansa sarjan tuottamisen heikkojen katsojamäärien takia.
ABC tilasi sarjasta pilottijakson tammikuussa 2010. Samalla sen käsikirjoittajiksi nimettiin Greg Berlanti ja Jon Harmon Feldman.
Ensimmäinen roolivalinta tehtiin helmikuussa 2010, kun Michael Chiklis valittiin esittämään perheen isää, Jim Powellia. Maaliskuussa Julie Benz nimettiin esittämään Jimin vaimoa, Stephanie Powellia.
Toukokuussa 2010 ABC kertoi ottaneen sarjan loppuvuoden esityslistalleen.
Sarja on saanut enimmäkseen hyvää palautetta. Metacritic antoi sille arvioksi 65/100 pistettä ja Rotten Tomatoes 73%.
Anastasia Kulikova
Anastasia Kulikova (s. 15. helmikuuta 2000) on venäläissyntyinen, mutta nykyään Suomea edustava tennispelaaja. Hän sijoittui junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan 69:nneksi tammikuussa 2018. Kulikova on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä parhaimmillaan sijalle 563 lokakuussa 2018. Kulikova on harjoitellut usean vuoden Suomessa ja sai SM-kelpoisuuden vuonna 2017. Suomen kansalaisuuden ja Fed Cup -edustusoikeuden Kulikova on saamassa syksyllä 2018.
Vuonna 2017 Kulikova saavutti ensimmäisen ammattilaisturnausvoittonsa voitettuaan Tukholman 15 000 dollarin ITF-turnauksen nelinpelin Viron Elena Malyginan kanssa.
Kulikova on voittanut tenniksen kaksinpelin Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2017 ja 2018. Hän voitti Suomen-mestaruuden myös nelinpelissä molempina vuosina Emma Laineen kanssa.
Esko Saarinen
Senob Esko Saarinen (12. kesäkuuta 1914 Helsinki – 20. helmikuuta 1976 Helsinki) oli toimittajana, toimitussihteerinä ja päätoimittajana työskennellyt sanomalehtimies ja kirjeenvaihtaja, joka toimi myös puoluepolitiikassa ja tunnettiin pakinoitsijana.
Esko Saarisen vanhemmat olivat ylikonemestari Senob Saarinen ja Hilma Akselina Stjerna. Hänen toinen puolisonsa vuodesta 1947 oli toimittaja Impi Oma Kulta Kursula. Ylioppilaaksi Saarinen tuli 1934. Hän opiskeli valtio-oppia ja kansantaloutta Helsingin yliopistossa, mutta siirtyi sitten lehtialalle työskennellen ensin "Nuoren Voiman" ja "Pohjois-Savon" palveluksessa. Saarinen toimi "Kymen Keskilaakson" päätoimittajana ja taloudenhoitajana 1941–1945, "Ilmatorjunta"-lehden päätoimittajana 1940–1941, "Nykyajan" päätoimittajana 1946–1949, Edistyspuolueen puoluesihteerinä 1946–1950 ja "Suomen puutalous" ("Paperi ja Puu") -lehden toimitussihteerinä 1950–1952. Edistyspuolueen Uudenmaan piirijärjestön puheenjohtaja Saarinen oli 1948–1950 ja Vapaamielisten Liiton hallituksen jäsen 1950–1952. Saarinen toimitti vuonna 1952 teoksen "The Finnish Timber and Paper Calendar" Pentti Sahanterän kanssa.
Saarinen työskenteli BBC:n Suomen osaston palveluksessa Lontoossa 1952–1955 ja apulaisosastopäällikkönä 1955–1957, toimien samalla Yleisradion Lontoon kirjeenvaihtajana. "Helsingin Sanomien" artikkelitoimittajaksi hän tuli 1957. Saarinen julkaisi lehdessä myös pakinoita nimimerkillä "Penninen". "Kalevan" päätoimittajaksi Saarinen siirtyi 1966 ja hoiti tehtävää kuolemaansa saakka, samoin kuin jatkoi "Pennisen" pakinointia.
Danish Crown
Danish Crown on tanskalainen elintarvikealan yritysryhmä, joka on kasvanut yhdeksi maailman suurimmista lihanjalostajista. Se on maailman suurin sianlihan viejä ja Euroopan suurin sianlihan jalostaja. Danish Crown teurastaa 90 prosenttia Tanskan sioista. Yli puolet Tanskan maatalousviennistä tulee Danish Crownin kautta.
Yritysryhmän omistaa tanskalainen osuuskunta Leverandørselskabet Danish Crown AmbA. Danish Crown on kasvanut Tanskassa niin suureksi lihantuottajaksi, ettei maatalousmaa enää tahdo riittää tuotannon kasvattamiseen. Niinpä yhtiö on ostanut yrityksiä muualta Euroopasta.
Danish Crownin historia juontaa vuoteen 1887, jolloin Horsensiin perustettiin ensimmäinen tanskalainen teurastamo-osuuskunta. Niitä tuli paljon lisää, kunnes vuonna 1960 niitä alettiin yhdistää suuremmiksi kokonaisuuksiksi. Viimeiset suuret fuusiot olivat vuonna 1998, kun Danish Crown ja Vestjyske Slagterier yhdistyivät, ja vuonna 2002 kun mukaan tuli vielä Steff-Houlberg. Danish Crown toimi osuuskuntamuotoisena vuoteen 2010 saakka, kunnes liiketoiminta siirrettiin osuuskunnan omistamalle osakeyhtiölle ja sen tytäryhtiöille.
Vuonna 2004 Danish Crown tuli HK Ruokatalon kumppaniksi puolalaisen Sokolów-lihanjalostusyhtiön omistajana ostettuaan ruotsalaisen Lantbrukarnas Riksförbundin 22,5 prosentin osuuden siitä. Vuonna 2014 Sokolówista tuli Danish Crownin täysin omistama.
Danish Crown omisti aiemmin yhdysvaltalaisen lihanjalostusyhtiö Plumrose USA:n, kunnes myi sen vuonna 2017 brasilialaiselle JBS:lle.
Jaakko Laurila
Jaakko Laurila (16. syyskuuta 1873 Isokyrö – 26. lokakuuta 1956 Helsinki) oli sanomalehtimies ja eduskunnan painatustöiden kanslian päällikkö.
Jaakko Laurilan vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Matti Laurila ja Elisabeth Perttilä ja puoliso vuodesta 1922 Aini Irene Yrjänäinen. Ylioppilaaksi Laurila tuli Vaasan lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1903. Laurila aloitti lehtimiesuransa "Päivälehden" palveluksessa 1902 ja siirtyi lehden lakkauttamisen jälkeen "Helsingin Sanomien" ulkomaantoimittajaksi vuodesta 1905 vuoteen 1907, jolloin hän perusti "Uusmaalainen"-lehden ja tuli sen päätoimittajaksi. Sittemmin hän toimi "Laatokan", "Kalevan" ja "Savo"-lehden päätoimittajana ja "Kauppalehden" palveluksessa, kunnes tuli ensin eduskunnan painatustöiden valvojaksi ja ja sitten painatustöiden kanslian päälliköksi, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1951. Vuodesta 1923 Laurila oli myös valtioneuvoston kirjapainon ja julkaisuvaraston johtaja. Suomen Sanomalehtimiesten Liittoa perustamassa ollut Laurila kutsuttiin yhdistyksen kunniajäseneksi 1945. Nuorsuomalaisen Puolueen aktiivi Laurila oli puolueen viimeinen puoluesihteeri. Hänet tunnettiin myös suomentajana ja novellien kirjoittajana.
Edfun temppeli
Edfun temppeli on hyvin säilynyt temppeli Egyptissä. Se on rakennettu Ptolemaiosten hallitsijasuvun valtakaudella, 237–57 eaa. Se on Karnakin temppelin jälkeen toiseksi suurin Egyptin temppeleistä. Edfun kaupunki sijaitsee 115 km Luxorista.
Temppeli on 138 m pitkä ja 76 m leveä. Se on rakennettu aikaisemman temppelin päälle. Rakennustyöt aloitettiin Ptolemaios III:n ja lopetettiin Ptolemaios XI:n valtakaudella. Ne keskeytyivät usein levottomuuksien takia. Seiniiä koristavista korkokuvista on saatu tietoa temppelin käytöstä. Niissä on myös kansallismielistä aineistoa verhottuna uskonnolliseen kuvastoon.
Temppeli on omistettu Horukselle. Se on säilynyt niin hyvin koska se hautautui autiomaan hiekkaan sen jälkeen kun Horuksen palvominen kiellettiin.
Paakarla
Paakarla () on Turun Pansion kaupunginosan itäinen asuinalue.
Paakarlaan kuuluvat muun muassa 1960-luvun lopulla rakennetut seitsenkerroksiset Lumikonkadun vuokrakerrostalot. Niiden pohjoispuolella Lumikonmäellä on vanha Pansion lentomajakka. Paakarlassa sijaitsevat Paakarlan seurakuntakeskus, Pansion nuorisotalo, Pansion koulu ja päiväkoti sekä Pansion Kisapuiston urheilukenttä.
Alkujaan Paakarla, kuten viereiset Perno, Pansio ja Hyrköinenkin ovat olleet alueen historiallisia kyliä.
Paakarlan yksinäistalo kuului 1500-luvulta 1700-luvun lopulle Pernon kartanolle, kunnes tilan osti hovioikeuden auskultantti, lääninkamreeri Olof Wibelius. Hän rakennutti tilalle vuonna 1792 valmistuneen mansardikattoisen, kaksikerroksisen uuden päärakennuksen ja perusti sen ympärille kauniin puiston. Paakarlan uudeksi omistajaksi vuonna 1797 tuli tupakkatehtailija Rosendahl, joka kehitti puistoa edelleen. Paakarlan puisto ulottui asuinpihasta etelään Pohjoissalmen rantaan asti, ja siitä tuli 1800-luvulla turkulaisen herrasväen suosittu huvikävelypaikka. Puistosta kerrotaan Topeliuksen kuvateoksessa "Finland framställdt i teckningar" (1845–1852).
1900-luvun alkuvuosikymmeniin asti Pansion, Paakarlan, Paavolan, Artukaisten ja Pahaniemen kylät olivat osa Raisiota kunnes tulivat liitetyiksi Turkuun vuonna 1931. Pernon kylän pääosa ja Pernon kartano liitettiin Raisiosta Turkuun 1967.
Nyt Paakarlan puiston paikalla on Pansion öljysataman säiliöitä. Tilan päärakennus siirrettiin vuonna 1928 Turun linnan puistoon, jossa se tuhoutui talvisodan pommituksissa 1940. Paakarlaan paikoilleen jäänyt toinen asuinrakennus purettiin 1970-luvun lopulla. Lumikonkadun varrelle rakennettiin kerrostaloja 1960-luvun lopulla. Kerrostaloja on myös Laivateollisuudenkadulla.
Getty Center
Getty Center on taidemuseo ja kulttuurikeskus Los Angelesissa. Siellä toimii J. Paul Gettyn museon lisäksi tutkimuskeskus, konservointilaitos ja Gettyn säätiö. Keskus avattiin vuonna 1997.
Keskuksen on suunnitellut Richard Meier. Sen kaksi siipeä myötäilevät kukkulana harjanteita, joille keskus on rakennettu. Museosiivessä on useita pieniä gallerioita ja 450-paikkainen auditorio. Toisessa siivessä on toimistotilojen lisäksi miljoonan teoksen kirjasto ja lukusaleja.
J. Paul Gettyn museon toiminta jakaantuu kahteen paikkaan: Getty Centerissä on eurooppalaista maalaus-, piirros-, kuvanveisto- ja valokuvataidetta, kuvitettuja käsikirjoituksia ja taideteollisuuden tuotteita, kun taas Getty Villa Malibussa keskittyy antiikin Kreikan ja Rooman historiaan. Museon tunnetuimpiin töihin kuuluvat Marino Marinin Angel of the Citadel (1950), Vincent van Goghin Iirikset (1889), Claude Monetin Rouenin katedraali aamuvalossa (1894), James Ensorin Kristus saapuu Brysseliin (1889), André-Charles Boullen intarsiatyönä tekemä kaappi (1675-1680), Rembrandtin Vanha mies sotilaspuvussa (1630-1631), ja Gentile da Fabrianon Neitsyt Marian kruunaus (1420).
Rakennusten väliin jäävässä tilassa on Robert Irwinin suunnittelema monimuotoinen puutarha.
Lithos (kirjasintyyppi)
Lithos on Carol Twomblyn vuonna 1989 suunnittelema kirjasintyyppi tai fontti. Sen esikuvana ovat antiikin Kreikan kiveen hakatut, karun geometriset kirjaimet. Lithoksen selkeät perusmuodot ja leikkisä epäsymmetrisyys ovat tehneet tästä kirjasintyypistä erittäin suositun. Vuonna 2000 Twombly lisäsi fonttiin kreikan kielen tuen sekä kapiteelikirjaimet ja pienet numerot, ja päivitetty kirjasintyyppi sai nimen Lithos Pro. Lithos sopii parhaiten otsikoihin.
Georgian poliisi
Georgian poliisitoimi on sisäasianministeriön hallinnon alaa Georgiassa. Siihen kuuluu hälytyskeskustoiminta , turvallisuuspoliisi, palvelukeskus, liikennepoliisi, kansainvälisten suhteiden yksikkö ja rajapoliisi.
Georgian sisäministeriö jakautuu eri yksiköihin, alueellisiin toimistoihin, valtakunnalliin yksiköihin ja rajapoliisiin.
Sisäministeriössä yksiköitä on kaikkiaan 21, esimerkiksi keskusrikospoliisi, rikosanalytiikka, informaatioanalytiikka, liikenteenvalvonta ja erikoistehtävien yksiköt. Alueellisia poliisiyksiköitä on kaikkiaan 11.
Liikennepoliisin tehtäväkuviin kuuluu liikenteenvalvonnan lisäksi myös auttaminen pelastustehtävissä ja rajavalvonnassa. Tbilisin turistialueilla on lisätty käveleviä partioita varsinkin yöaikaan. Partiot on varustettu mm. olkapääkameroilla.
MIA-akatemia
Yksi valtakunnallisista yksiköistä on MIA-akatemia, joka on sisäministeriön alainen oma koulutusorganisaatioa. Siellä voi suorittaa korkeakoulu- ja ammattikorkeakoulutasoisia opintoja. MIA-akatemian alaisuuteen kuuluu myös entisen Georgian kommunistisen puolueen arkistojen ylläpito. Poliisikoulu antaa MIA-akatemian alaisuudessa perusvalmiudet poliisiin tehtäviin.
Turvallisuuspoliisi
Turvallisuuspoliisin toiminta perustuu sopimukseen, joka tehdään 18-27-vuotiaiden armeijakelpoisten henkilöiden kanssa. Turvallisuuspoliisi on vaihtoehto pakolliselle armeijalle. Sopimuskausi on 12 kuukautta ja se velvoittaa 24 tunnin vuoroihin kolmasti viikossa. Kuukausipalkka on 90 GEL (31 €). Turvallisuuspoliisi turvaa muun muassa strategisia kohteita ja henkilöitä Georgiassa. Turvallisuuspoliisilla on oma hälytysnro 125.
Hälytystoiminta 112
Hälytyskeskustoiminta 112 tarjoaa hätäpuhelinpalvelut Georgiassa. Palvelu toimii myös ilman matkapuhelimessa olevaa SIM-korttia. Numerosta voi hälyttää poliisin lisäksi pelastusapua tai ambulanssin.
Palvelukeskus
Palvelukeskuksen palveluita tarjotaan yhdekssä toimistossa ympäri Georgiaa. Tyyppillisä palveluita on mm autojen rekisteröinnit .
Vuonna 2014 Georgian poliisi juhli 10-vuotispäiväänsä ja sai 160 uutta partioautoa. Uudet yhdysvaltalalaiset Ford Interceptor -poliisiautot korvasivat vanhat automallit. Henkilöstö on saanut myös koulutusta Yhdysvalloissa mm. vaarallisten tilanteiden ajotaidoissa. MIA-akatemia on suunnitellut jatkokouluttavansa henkilöstöään lisää Yhdysvalloissa.
Sisäministeriö on päättänyt 3 000 älykameran hankkimisesta vuonna 2017. Tbilisissä on vain 120 liikennepoliisia, kun liikenteessä olevia autoja on puoli miljoonaa. Moderni teknologia ja älykamerat tulevat avuksi valvomaan mm. punaisten valojen käyttöä. Rikkomus viestitään rikkomuksen tekijöille tekstiviestillä tai sovelluksen avulla. Älykameroihin tallentuvat jatkossa useat rikkeet, kuten keltaisen viivan ylitykset tai ajaminen väärään suuntaan. Älykameroiden tiedot ohjataan automaattisesti poliisin komentokeskukseen. Georgiassa on käytössä autoilijoille pisteysjärjestemä. Vuosittain autoilija saa sata pistettä, joista vähennetään pisteitä liikennerikkomusten myötä. Automaattinen valvonta ei vähennä pisteitä toistaiseksi.
Hennekerin hevosen lihavuuskuntoluokitusjärjestelmä
Hennekerin hevosen lihavuuskuntoluokitusjärjestelmä on numeerinen asteikko, jolla arvioidaan rasvan määrää hevosen kehossa. Se on kehitetty 1980-luvun alussa tohtori Don Henneke Teksasin A&M Yliopistossa, ja se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on standardoitu järjestelmä, jota voidaan käyttää kaikkiin rotuihin ilman erikoislaitteita; kunto arvioidaan silmämääräisesti ja tunnustelemalla. Tulokset vaihtelevat 1-9, jossa yksi on erittäin laiha ja yhdeksän on erittäin lihava; ihanteellinen alue useimmat hevoset on 4-6. järjestelmä perustuu sekä visuaalinen arviointiin ja käsin tunnusteluun.
Henneke-asteikko kuvaa kehon kunnossa pisteet seuraavasti:
Katja Nyberg (poliitikko)
Katja Nyberg (s. 1971) on ruotsalainen poliitikko, puoluekannaltaan ruotsidemokraatti. Hän on toiminut vuodesta 2018 valtiopäiväedustajana Tukholman kunnan vaalipiiristä.
Nyberg on ammatiltaan poliisi. Hänet valittiin Ruotsin valtiopäiville syyskuun 2018 vaaleissa, mitä ennen hän työskenteli Ruotsin keskusrikospoliisissa NOA:ssa (Nationella operativa avdelningen). Nyberg on valtiopäivien oikeusvaliokunnan jäsen.
Nyberg tuli mukaan ruotsidemokraattien toimintaan vuonna 2014, keskeisenä syynä puolueen maahanmuuttopoliittiset linjaukset. Hänet valittiin vuonna 2017 kaksivuotiskaudeksi puolueen Tukholman paikallisyhdistyksen hallitukseen.
YIT Chalets Waskia
Vaasan Vaskiluotoon suunnitellaan Scandic Waskian yhteyteen tornirakennusta, joka on 21 kerrosta korkea. Kerrostaloon on suunnitteilla pääsääntöisesti asuntoja ja se luo Vaasaan uuden maamerkin. Rakennuttajana ja suunnittelijana toimii rakennuskonserni YIT.
Espoon Palloseura (jalkapallo)
Espoon Palloseura (lyh. EPS, virallisesti Espoon Palloseuran Jalkapallo ry) on vuonna 1970 perustettu espoolainen jalkapalloseura. EPS:n miesten edustusjoukkue nousi kauden 2018 päätteeksi historiansa ensimmäistä kertaansa Uudenmaan piirin kolmannen disivioonan lohkosta Suomen kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Kakkoseen.
Omana seuranaan toimiva Espoon Palloseuran Jääkiekko on pelannut Suomi-sarjassa.
Hannele Laurila
Hannele Laurila on suomalainen manageri, jonka ensimmäisiä kiinnityksiä olivat 90-luvulla Laura Voutilainen, Isto Hiltunen ja Taivassatama. Vuoden managerointisuhteen jälkeen Laura Voutilainen riitaantui Managerinsa kanssa ja halusi purkaa kymmenen vuoden määräaikaisen sopimuksen. Asiaa setvittiin käräjillä käräjillä asti. Sittemmin Laurilan ja Voutilaisen välit ovat kuitenkin korjaantuneet. Oikeudenkäyntien jälkeen Laurila vetäytyi pois julkisuudesta, mutta aloitti managerina uudelleen vuonna 2014, jolloin hänen talliinsa kuului lehtitietojen mukaan Nomi Enckell ja Mari Varjovirta.
Vallinkoski (täsmennyssivu)
Vallinkoski ja Wallinkoski tarkoittavat seuraavia:
Wallinheimo
Wallinheimo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
France université numérique
France université numérique (FUN) on ranskalainen yritys, joka tarjoaa verkkosivujensa kautta yhteistyösopimuksen tehneiden yliopistojen järjestämiä massiivisia avoimia verkkokursseja ilmaiseksi kaikille rekisteröityneille käyttäjilleen.
Salisyylialkoholi
Salisyylialkoholi (CHO) on alkoholeihin ja fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kipua ja tulehdusta lievittävänä aineena ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Salisyylialkoholi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Salisyylialkoholi reagoi alkoholien ja fenolien tavoin muodostaen esimerkiksi estereitä. Kuumennettaessa tai reagoidessaan happoliuosten kanssa muodostuu siitä hartsimainen polymeeri. Salisyylialkoholia esiintyy luonnossa glykosidinaan salisiinia, jota eristetään esimerkiksi paju- ja poppelilajeista.
Salisyylialkoholia voidaan valmistaa hydrolysoimalla salisiinia happojen avulla. Muita valmistusmenetelmiä ovat fenolin ja formaldehydin välinen reaktio alkalimetallihydroksidin tai kalsiumoksidin läsnä ollessa, fenolin ja dikloorimetaanin välisen reaktiotuotteen hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa ja salisyylihapon tai salisyylialdehydin pelkistys. Salisyylialkoholia käytetään muun muassa ulkoiseen käyttöön tarkoitetuissa kipua ja tulehdusta lievittävissä geeleissä. Siitä myös valmistetaan muita orgaanisia yhdisteitä esimerkiksi hartseja.
Valmentaja (elokuva)
Valmentaja on Tuukka Temosen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2018. Liikemies-mediapersoona Jari Sarasvuosta kertovan elämäkertaelokuvan on käsikirjoittanut Heini Heikkilä, ja Sarasvuota näyttelee Mikko Nousiainen.
"Valmentaja" kuvattiin Kouvolassa. Se aloitti ennakkokiertueensa ympäri Suomen jo elokuussa 2018. Neljällätoista paikkakunnalla pidettyihin ennakkoesityksiin liittyi André Noël Chakerin juontama tilaisuus, jossa oli mukana myös paikallinen puhuja. Elokuvan varsinainen ensi-ilta oli 17. lokakuuta 2018. Elokuvaa levitettiin 57:llä kopiolla teattereissa ja se sai 11 000 katsojaa.
Elokuva jakoi kriitikoiden mielipiteitä. "Episodi"-elokuvalehden Jussi Huhtala piti "Valmentajaa" toimivana kokonaisuutena ja Mikko Nousiaisen roolityötä energisenä. ”Tuukka Temonen osoittaa viimeistään nyt olevansa vakavasti otettava elokuvantekijä. Valmentaja on pätevä ohjaustyö, jonka pitkä draaman kaari pysyy hyvin kasassa ja etenee sujuvasti.”
"Elokuvauutisten" arvostelijan mielestä "Valmentaja" on teemaltaan ja ajankuvaltaan samankaltainen kuin Temosen esikoispitkä, omakohtainen "Teit meistä kauniin", mutta tunnelmaltaan kylmempi ja toisaalta kokonaisuutena eheämpi.
"Helsingin Sanomien" Anton Vanha-Majamaa kirjoitti "Valmentajan" olevan kaikkea muuta kuin Jari Sarasvuon julkikuva: tylsä, karismaton ja lannistava. ”En ihan käsitä, miksi minulle kerrotaan näin pitkällisesti tästä mulkvistista. Sellaisena hän nimittäin elokuvassa näyttäytyy.” Vanha-Majamaan mielestä elokuvan rakenne on ”wikipediaaninen” ja Wikipedia-artikkelien tavoin täynnä rikkinäisiä linkkejä: ”Moni käänne huutaisi lisäselitystä, mutta katsojan oletetaan tuntevan Sarasvuon elämäntarinan kuin omat taskunsa”. Temonen piti Vanha-Majamaan arvostelua epäoikeudenmukaisena ja leimasi hänet kommunistiksi, joka pitää menestymistä vääränä asiana.
"Me Naiset" -lehden Martta Kaukonen vertasi "Valmentajaa" kotivideokoosteeseen, josta on turha etsiä draamallista kaarta: ”Huippukohtia markkeeraavat valkokankaalle lävähtävät naisten paljaat rinnat tai takamukset.” Hänestä vangitsevin roolisuoritus on Tatu Sinisalon Jussi Parviainen, mutta myös Nousiaisen Sarasvuo ”herää horteestaan” mieshahmojen yllättävän homoeroottisissa kohtaamisissa. Sarasvuo-hahmon kertojanääni taas suoltaa Kaukosen mielestä ”sellaista dadaa, että on mahdotonta tietää, yrittääkö Temonen parodioida, ironisoida vai ylistää päähenkilöään”.
"Ilta-Sanomien" Taneli Topelius pitää Mikko Nousiaista ilmettynä Sarasvuona, joka tavoittaa etenkin esikuvansa puhetyylin ja onnistuu olemuksellaan antamaan ainakin osaselityksen valmentajahahmon vetovoimalle. ”Julkkisroolien” esittäjät Jarkko Lahti Simo Rantalaisena ja Tatu Sinisalo Jussi Parviaisena taas jäävät kalpeiksi imitaatioiksi alkuperäisistä. Elokuvan yleissävy on Topeliuksesta pikemminkin kepeä ja kiltti kuin satiirinen.
Vladimir Kadannikov
Vladimir Kadannikov (3. syyskuuta 1941 Gorki, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän oli Venäjän talousuudistuksista vastaava ensimmäinen varapääministeri Anatoli Tšubaisin jälkeen 25. tammikuuta 1996 alkaen. Sitä ennen hän oli toiminut Lada-valmistaja AvtoVAZin pääjohtajana.
Suomen urheilu 1964
Suomen urheilu 1964 käsittelee vuoden 1964 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä sai ensi kertaa naisiakin äänestää yleiselle listalle vaikka heillä edelleen oli omakin listansa. Äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:
Włodzimierz Cimoszewicz
Włodzimierz Cimoszewicz (s. 1950) on puolalainen poliitikko. Hän oli parlamentin puhemies ennen kuin hänestä tuli Puolan pääministeri 1. helmikuuta 1996. Hän kuului Demokraattiseen vasemmiston liittoon (SLD, entiset kommunistit).
Järvi-Pohjanmaan rovastikunta
Järvi-Pohjanmaan rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan yksi seitsemästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan 
Kauhavan sekä Lappajärven, Evijärven, Vimpelin, Alajärven, Soinin, Ähtärin ja Pietarsaaren suomalainen evankelis-luterilaiset seurakunnat. 
Rovastikunnan lääninrovastina toimii Alajärven kirkkoherra Ari Auranen.
Rieksin tapettitehdas
Rieksin tapettitehdas oli Helsingin Siltasaaressa vuosina 1858–1885 ja myöhemmin Pietarissa vuoden 1917 paikkeille asti toiminut tapettitehdas, joka nousi tuotantomäärältään Euroopan kolmanneksi suurimmaksi.
Tehtaan perusti vuonna 1858 Saksassa oppinsa saanut ja Helsinkiin vuonna 1848 perustetussa Sundmanin tapettitehtaassa työskennellyt Georg Rieks. Alusta saakka Rieksin tapetteja vietiin paljon muualle Venäjälle niin, että 1870-luvulla tehdas oli Skandinavian ja Venäjän suurin. Venäjä kuitenkin kiristi vuonna 1885 tullejaan myös Suomen suuriruhtinaskunnasta tulevien tuotteiden tuontitulleja niin, että tehdas joutui muuttamaan Pietariin. Siellä se jatkoi menestyksekkäästi Venäjän vallankumoukseen saakka.
Georg Rieksin siirrettyä tehtaansa Pietariin monet sen työntekijät jatkoivat työskentelyä Helsinkiin vuonna 1885 perustetussa Sanduddin tapettitehtaassa. 1800-luvun lopulla tapetteja valmisti Helsingissä myös Tilgmann. Tampereella toimi Tampereen tapettitehdas, Viipurissa Nyholmin tehdas ja Maarianhaminassa Ålands tapetfabrik.
Helsingin tehtaan lakkauttamisen jälkeen nykyisen Paasivuoren puistikon laidalla sijainnut tehdasrakennus muutettiin vuonna 1886 arkkitehti Theodor Höijerin suunnitelman mukaan ratsastusmaneesiksi, jossa ryhdyttiin järjestämään myös sirkusnäytöksiä. Vieressä kulkenut katu nimettiin myöhemmin sen mukaan Sirkuskaduksi (nyk. Paasivuorenkatu). Rakennuksessa järjestettiin myös Suomen Pelastusarmeijan perustava kokous vuonna 1889. Rakennus purettiin 1910-luvun alussa ja sen paikalle valmistui Siltalan liiketalo, joka myöhemmin tunnettiin pitkään Elannon tavaratalona. Talon seinässä on nykyään kaksi puretusta rakennuksesta kertovaa muistolaattaa.
Tene Ruubel
Tene Ruubel (s. 29. lokakuuta 1961 Pärnu) on virolainen näyttelijä.
Hän valmistui vuonna 1979 Pärnun Endla-teatterin opetusstudiosta ja vuonna 1984 Tallinnan konservatorion näyttämötaiteiden osastolta (11. lento).
Työskenteli vuosina 1984–1990 Tallinnan nukketeatterissa ja 1990–2000 Endla-teatterissa.. Hän on näytellyt myös useissa elokuvissa.
Tene Ruubelin vanhempansa olivat näyttelijät Paul Ruubel ja Selma Sõõro.
Škoda Scala
Škoda Scala on Škodan vuodesta 2018 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Škoda Rapidin. Malli perustuu samalle MQB A0 -pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Polo VI, mutta pidennettynä versiona. Scala on 10 senttimetriä pidempi kuin Volkswagen Golf, mutta 30 senttimetriä lyhyempi kuin suurempi Octavia-malli. Akseliväli on 12 millimetriä pidempi kuin Golfissa, jolla on pyritty hyviin takaistuintiloihin. Muotoilu pohjautuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2018 näytteillä olleeseen Škoda Vision RS -konseptiautoon. Scala ensiesiteltiin Tel Avivissa joulukuussa 2018.
Bensiinimoottoreina ovat kolmisylinterinen 1,0-litrainen (94/114 hv) ja nelisylinterinen 1,5-litrainen (148 hv), dieselmoottori on 1,6-litrainen (114 hv). Pienitehoisimman moottorin yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, muissa kuusivaihteinen. Lisäksi valittavana on myös seitsenportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.
Espoon Palloseura
Espoon Palloseura tarkoittaa seuraavia espoolaisia urheiluseuroja:
Suomen urheilu 1965
Suomen urheilu 1965 käsittelee vuoden 1965 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:
Tiku ja Taku (täsmennyssivu)
Tiku ja Taku tarkoittaa muun muassa:
Aigina (täsmennyssivu)
Aigina (, ) tai Aígina () voi viitata seuraaviin:
Otto Kotonen
Otto Kotonen (11. tammikuuta 1878 Virolahti – 28. joulukuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen toimittaja ja piirisihteeri.
Otto Kotosen vanhemmat olivat talollinen Tuomas Kotonen ja Maria Villi ja puoliso vuodesta 1907 Fanny Adéle Paasio (Pehrman). Varatuomari Anton Kotonen oli hänen veljensä. Otto Kotonen kävi kansanopiston 1896 ja maanviljelyskoulun 1898 ja toimi maanviljelijänä Luumäellä 1898–1907. Tuorlan maanviljelyskoulun palveluksessa hän oli 1907–1908 ja sitten "Viipuri-lehden" toimittaja 1908–1916 ja päätoimittaja 1916–1918. Karjalan Kansalaisliiton sihteerinä Kotonen toimi vuodesta 1918. Hän oli myös muun muassa piirisihteerinä mukana Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen toiminnassa, samoin kuin toimi useissa eri yhdistyksissä ja järjestöissä. Kotonen oli 1920-luvun alusta kuolemaansa saakka "Vapaa Karjala" -lehden päätoimittaja. Suomen sisällissodassa vuonna 1918 punaisten vangitsema Kotonen toimi 1930-luvun alussa Suomen Lukon, Lapuan liikkeen ja IKL:n piirissä.
Anafe (kaupunki)
Anafe (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Anafen eli nykyisen Anáfin saarella eteläisellä Egeanmerellä Kreikassa.
Anafen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi kukkulan huipulla saaren kaakkoisissa sisäosissa, linnuntietä noin kolme kilometriä koilliseen nykyisestä Anáfin kylästä. Anafen kaupunkivaltio käsitti koko suhteellisen pienen saaren, eikä saarella ollut muita kaupunkeja.
Strabon luokitteli Anafen saaren Kreetanmeren saariksi, Apollonios Rhodoslainen ja Stefanos Byzantionlainen puolestaan osaksi Sporadeja. Nykyisin saari luetaan Kykladeihin.
Anafen saaren alkuperäiseksi nimeksi mainitaan "Membliaros". Kreikkalaisessa mytologiassa se sai tämän nimen saman nimisestä Kadmoksen pojasta, joka päätyi saarelle Europea etsiessään.
Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Anafe kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja maksoi tästä drakhman vuotuista veroa. Kaupunki löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Anafaīos" ().
Antiikin lähteiden mukaan saarella eli paljon peltopyitä. Athenaios kertoo tarinan, jonka mukaan eräs astypalaialainen olisi päästänyt muutaman linnun Anafelle, jonka jälkeen ne lisääntyivät siellä niin nopeasti, että asukkaat joutuivat lähes hylkäämään koko saaren.
Kaupunkikeskus
Anafen poliksen kaupunkikeskus oli rakennettu akropolis-kukkulalle ja sen rinteille. Kaupunkikeskuksen pyhäköihin kuuluivat muun muassa Apollon Pythiokselle ja Artemis Soteiralle omistetut temppelit sekä Asklepioksen pyhäkkö. Kukkulalla on paljon muurien ja rakennusten raunioita. Myös kaupungin satamasta on löydetty jäänteitä.
Apollon Aigleteen temppeli
Anafe tunnettiin antiikissa erityisesti Apollon Aigleteelle eli Apollon Asgelatakselle omistetusta temppelistä. Mytologiassa pyhäkön perustajina pidettiin argonautteja. Nämä omistivat temppelin Apollonille, koska jumala näytti heille saaren suojapaikaksi heidän jouduttuaan myrskyyn. Temppeli sijaitsi noin kolme kilometriä kaupunkikeskuksesta itään ja rakennettiin 300-luvulla eaa. Siitä on säilynyt huomattavia raunioita, mukaan lukien seinää ja peribolos-muuria. Jäänteet ovat nykyisin osa Eläväksitekevän lähteen luostaria. Temppeli oli yhdistetty kaupunkiin pyhällä tiellä.
Esinelöydöt
Kaupungin alueelta on löydetty useita piirtokirjoituksia. Löydöksiin kuuluu myös veistoksia. Muun muassa arkaaisen Strangfordin Apolloniksi kutsutun kuros-veistoksen (n. 510–500 eaa.) sanotaan olevan peräisin saarelta. Veistos on nykyisin British Museumissa.
Halasarna
Halasarna (, myös "Halasarne", tai "Halisarna", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kardámainan kylän lähellä.
Halasarna oli rakennettu saaren etelärannikolle nykyisen Kardámainan länsipuolelle lähelle niemeä, joka tunnettiin nimellä Laketer tai Laketerion (lat. "Laceterium"). Kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Saarella oli samaan aikaan myös kaksi muuta polista, Astypalaia ja Kos Meropis (myöhempi Kos).
Halasarna oli perustettu viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Kaupungin arvioidaan olleen olemassa poliksena ainakin suurimman osan klassista kautta. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään tuon aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Halasarnitas" (). Sen jälkeen kun Kosin polis perustettiin saaren keskukseksi vuonna 366 eaa., Halasarna oli sen alainen demos ().
Halasarnan paikalla on ollut asutus ainakin vielä varhaisella kristillisellä kaudella. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1985, kun joitakin muinaisjäänteitä oli tullut esiin hotellin rakennustöiden yhteydessä.
Halasarnan akropoliina toimi Kardámainan länsipuolella oleva kukkula (), jolla on nykyisin pieni sotilastukikohta. Kaupungin laajin arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Kardámainan länsilaidalla (). Sen löytöihin kuuluu Apollon Pythaiokselle omistettu temppeli, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä ajalla 400-luvulla jaa. sen paikalle rakenenttiin Pyhän Theoteen ("Agía Theótis") basilikakirkko. Kirkossa oli kolme laivaa ja länsipäässä nartheks ja baptisterion. Alueelta on löydetty myös varhaiskristillisen kauden asutuksen ja hautausmaan jäänteitä sekä toisen basilikakirkon rauniot.
Halasarnassa oli Apollonin temppelin lisäksi pyhäköt myös muun muassa Afroditelle, Artemiille, Asklepiokselle, Hekate Stratialle ja Herakleelle. Kaupungin paikalta on löydetty myös muun muassa kreikkalainen teatteri, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Sen katsomosta on säilynyt noin kolmen penkkirivin verran.
Halisarna
Halisarna () voi viitata seuraaviin:
Juurilampi
Juurilampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva pieni järvi tai lampi Utajärven kunnan pohjoisosassa Juorkunassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee Juorkunan ja Ylikiimingin välisen Hillatien varrella, vajaan kilometrin päässä Hillatien ja Olvasjärventien risteyksestä länteen. Järven pohjoispuolelle on polkuyhteys myös Olvasjärventieltä. Juurilampi laskee ojia myöten Koiraoja-nimiseen puroon ja Iso-Timoseen. Etelälounaassa järvi rajoittuu Pikku Särkisuohon, muuten sen ympäristössä on kangasmaita. Järven rannat ovat asumattomia.
Neonteikhos
Neonteikhos (, myös "Neon Teikhos", , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Yanıkköytä.
Neonteikhos sijaitsi Hermos-joen ja Larissan välisellä alueella Aioliissa lähellä Mysian rannikkoa. Kaupungin etäisyys Larissasta oli noin 30 stadioninmittaa eli vähän yli viisi kilometriä. Sen kautta kulki tie Smyrnasta Pergamoniin. Kaupungin sijaintipaikka on ollut epävarma, mutta yleensä se sijoitetaan kukkulalle nykyisen Yanıkköyn lähelle. Tämä kytkeytyy siihen, että Larissa sijoitetaan sopivan etäisyyden päähän Buruncukiin.
Strabonin mukaan Neonteikhos perustettiin ensimmäisenä, kun aiolialaiset kreikkalaiset siirtokuntalaiset saapuivat alueelle Troijan sodan jälkeen. Tällöin he havaitsivat Larissan olevan pelasgien vallassa, ja perustivat Neonteikhoksen ensimmäiseksi asemapaikakseen, ja hyökkäilivät sieltä Larissaan. Näin kaupunki olisi ollut vielä Kymeäkin varhaisempi siirtokunta alueella. Toisen tiedon mukaan kaupunki olisi kuitenkin perustettu kahdeksan vuotta Kymen jälkeen suojaksi Larissan pelasgeja vastaan.
Neonteikhos oli osa Aioliin dodekapolista eli kahdentoista kaupungin liittoa. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa.
Yanıkköystä on löydetty kaupunginmuurien sekä pengerrysten tukimuurien jäänteitä, kivettyä tietä sekä keramiikan osia 300- ja 200-luvuilta eaa.
Bursera graveolens
Bursera graveolens on tohtorinpuihin kuuluva puulaji. Sitä tavataan kuivissa trooppisissa metsissä Meksikon länsiosista Peruun. Sitä kasvaa myös Galápagossaarilla.
Ghalib
Mirza Asadullah Baig Khan (kirjailijanimeltään Ghalib, s. 27. joulukuuta 1797 - 15. helmikuuta 1869) oli intialainen runoilija, joka kirjoitti urdun ja parsin kielillä. Hän kuuluu edelleen urdunkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin nimiin.
Ghalib aloitti runojen kirjoittamisen 11-vuotiaana. Hänen tuotannolleen on ominaista surumielisyys, joka kumpuaa kirjailijan oman elämän traagisista käänteistä: hän jäi nuorena orvoksi, ja menetti kaikki seitsemän lastaan näiden ollessa pieniä. Hän kirjoitti "Gaseeli"-muotoista lyriikkaa, jota pidettiin vaikeaselkoisena, mutta hänestä tuli tunnettu myös kirjeiden kirjoittajana. Ghalibin kirjeet edistivät urdun kielen käyttöä jokapäiväisenä kielenä.
Ghalib syntyi Agrassa turkkilaiseen perheeseen, joka oli paennut Samarkandiin seldžukkikuninkaiden vallan romahdettua. Hänet naitettiin 13-vuotiaana järjestettyyn avioliittoon, ja hän muutti puolisoineen New Delhiin. Liitto ei ollut onnellinen, Ghalib on verrannut sitä vankeustuomioon.
U-47
U-47 oli Saksan laivaston VII-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Se suoritti kaikkiaan kymmenen taistelutehtävää Atlantilla joiden aikana upotti kaikkiaan 27 liittoutuneiden alusta, yhteensä 152 249 bruttorekisteritonnia. Yhdellä näistä tehtävistä se tunkeutui kapteeni Prienin komennossa Scapa Flow'n upottaen siellä taistelulaiva HMS Royal Oakin.
Englantilaiset saattuehävittäjät upottivat U-47:n 8. maaliskuuta 1941.
Fun (täsmennyssivu)
Fun tai FUN voi tarkoittaa seuraavia:
U-107
U-107 oli Saksan laivaston IXB-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. U-107 oli kaikista toisessa maailmansodassa palvelleista sukellusveneistä pisimpään merellä, kaikkiaan 750 meripäivää 13 tehtävän aikana. Eräällä näistä matkoista se upotti kapteeni Hesslerin komennossa 14 liittoutuneiden alusta, yhteensä 86 699 bruttorekisteritonnia Sierra Leonen rannikolla pääkaupunki Freetownin edustalla.
Englannin laivasto upotti sukellusveneen 18. elokuuta 1944.
Sandudd
Sandudd on suomalainen vuodesta 1885 valmistettu tapettimerkki. Helsingissä toimintansa aloittaneen Sanduddin nykyinen tehdas sijaitsee Akaan Toijalassa. Sandudd-merkkisiä tapetteja ovat vuosikymmenten varrella valmistaneet monet eri yhtiöt, joilla on ollut monia omistajia.
Sandudd-tapetteja valmistaa nykyisin Elecster Oyj:n tytäryhtiö Sandudd Oy. Sen Toijalan tehtaalla valmistetaan noin 400 000 tapettirullaa vuodessa, joista 15 prosenttia menee vientiin. Muovitettuja tapetteja Sandudd ei valmista, vaan kaikki tapetit ovat hengittäviä, tehty paperista tai nonwoven-kuitumateriaalista. Vuosittain esitellään kevät- ja syysmallisto sekä erikoismallistoja kuten Muumi-tapetit. Sanduddin nykyisiä tapettimalleja ovat suunnitelleet muiden muassa Jukka Rintala, Stefan Lindfors ja Jaana Reinikainen.
Alun perin Sandudd-tapetteja valmistettiin Helsingin Hietaniemessä () nykyisen uimarannan länsipäässä, jossa toimi yritys nimeltä "Sandudd Tapetfabriks Ab". Se perustettiin samana vuonna kuin Helsingin Siltasaaressa toiminut Rieksin tapettitehdas muutti Pietariin. Sandudd valmisti alkuvuosinaan tapettien lisäksi myös maaleja ja lakkoja sekä muita teknokemiallisia tuotteita. Vuonna 1910 tehdas tuhoutui tulipalossa ja yritys muutti 1912 Helsingin Tapanilaan ja toimi vuodesta 1913 alkaen nimellä "Sanduddin Tehdas Oy". Yrityksen omistajaksi tuli vuonna 1894 F. W. Grönqvist ja 1917 Leopold Lerche, joiden suvut olivat Sanduddin suurimpia omistajia 1950-luvulle asti, jolloin yritys siirtyi Wihurille.
Wihuri rakennutti 1970-luvulla Vantaan Veromiehenkylään uuden tapettitehtaan, jonne toiminta siirtyi Tapanilasta 1975. Tuolloin tehdas toimi monialayhtiön yhtenä yksikkönä nimellä "Wihuri Oy Sandudd" ja oli Pohjoismaiden suurin tapettitehdas. Vuonna 1980 Wihuri osti Toijalasta vuonna 1904 perustetun Helpiö Oy:n (alun perin Toijalan Tapettitehdas-Yhtiö Hellberg & Kumpp.), mutta lakkautti sen tehtaan saman tien.
Vuonna 1987 toijalalaisen Tapetti Oy:n omistajaperhe Tuurnat ostivat Sanduddin Wihurilta, lopettivat Vantaan-tehtaan ja siirsivät Sandudd-tapettituotannon omistamaansa Tapetti Oy:n tehtaaseen Pirkanmaan maakunnan Toijalaan. Tässä yhteydessä perustettiin Sandudd Tapetti Oy. Se toimi aluksi vain tapettien maahantuojana ja markkinoijana, ja tapettien valmistuksen hoiti Tapetti Oy. Vuonna 1990 yhtiöt fuusioitiin nimelle Sandudd Tapetti Oy, ja vuonna 1991 se työllisti noin 70 ihmistä.
1980-luvun lopulla Tapetti Oy ja Sandudd menestyivät muun muassa viennillä Neuvostoliittoon, mutta Suomen 1990-luvun alun lamassa yhtiö ajautui konkurssiin. Vuonna 1992 tapettivalmistusta Toijalan tehtaassa jatkoi Halosen perheen omistama Reileik Oy ensin yhtiönimellä TH-Sandudd Oy ja sitten nimellä Sandudd Oy. Vuodesta 1999 tapettitehdas on toiminut Elecster Oyj:n (ent. Tuomo Halonen Oy) tytäryhtiönä.
Tapanilan entinen tapettitehdas kärsi tulipaloista ainakin vuosina 2001, 2009 ja viimeksi lokakuussa 2017 niin pahasti, että tehdas päätettiin purkaa.
Cynthia Plaster Caster
Cynthia Plaster Caster (oikealta nimeltään Cynthia Albritton, s. 1947) on yhdysvaltalainen bändäri ja kuvataiteilija, joka tunnetaan kuuluisien rockmuusikoiden peniksistä tekemistään kipsivaloksista. Hän teki valoksia 1960-luvun loppuvuosista vuoteen 1971 asti ja on jatkanut valamista jälleen 1980-luvulta alkaen. Hänen valoksiaan on esitelty useissa näyttelyissä.
Cynthia Albritton sai ajatuksen kipsivalosten tekemisestä vuonna 1966 lukionsa kuvaamataidon kotitehtävästä, jossa tuli tehdä kipsivalos jostain kiinteästä kohteesta. Kotitehtäväkseen hän vielä teki valoksen vihanneksesta mutta ryhtyi ystävättärensä kanssa opettelemaan valosten tekemistä peniksistä ja suunnittelemaan, miten saisi rockmuusikot suostumaan niiden ottamiseen. He ryhtyivät käyttämään itsestään nimitystä "Chicagon Plaster Casters" ('Chicagon Kipsinvalajat') ja päätyivät käyttämään valuaineena alginaattia, jota hammaslääkärit käyttivät ottaessaan hampaista kipsimalleja. Kohteen tehtävänä oli työntää avustajan avulla jähmettynyt peniksensä tyttöjen valmistamaan pinkinväriseen alginaattiin, johon jäi sen kovetuttua muotti, johon veistos myöhemmin valettiin. Ensimmäiset yritykset Monkeesin Peter Torkin ja Procol Harumin Gary Brookerin kanssa epäonnistuivat, sillä tytöt eivät osanneet käsitellä ainetta oikein. Ensimmäisen onnistuneen kipsivaloksensa Cynthia ja hänen kaksi avustajaansa tekivät Jimi Hendrixistä. Sen jälkeen he tekivät valokset monesta muustakin rockmuusikosta. Jotkin valokset tosin epäonnistuivat tai jäivät esittämäänsä kohdetta pienemmiksi toimenpiteen pitkän keston tai alginaatin ennenaikaisen jähmettymisen johdosta.
Rockmuusikko Frank Zappa kiinnostui Cynthian taiteesta ja rohkaisi häntä, mutta hänen kaavailemansa näyttely veistoksista ei koskaan toteutunut.
Vuoden 1971 jälkeen Cynthia Plaster Caster ei enää onnistunut saamaan tunnettuja rockmuusikoita suostumaan kohteekseen, joten hän lopetti valosten tekemisen kymmeneksi vuodeksi ja palasi Los Angelesista kotikaupunkiinsa Chicagoon latojan työhön.
Cynthia palasi valosten tekemiseen 1980-luvulla, ja samalla hän alkoi saada mediahuomiota. Hän oli luopunut veistoskokoelmastaan 1970-luvun alussa mutta sai sen takaisin oikeudenkäynnin kautta 1980-luvun lopussa. Hän on tehnyt valoksia rockmuusikoiden lisäksi myös elokuvantekijöistä ja muista julkkiksista, ja vuonna 2000 hän alkoi tehdä kipsivaloksia naisrokkareiden rinnoista. Hänen valoksiaan on esitelty näyttelyissä New Yorkin ja San Franciscon gallerioissa.
Cynthia Plaster Caster perusti vuonna 2002 Cynthia P. Caster -säätiön, joka avustaa lahjakkaita muusikkoja ja taiteilijoita.
Cynthia Plaster Casterista julkaistiin vuonna 2001 Jessica Villinesin ohjaama dokumenttielokuva "Plaster Caster: The Rock & Roll Adventures of Super Croupie Cynthia Plaster Caster".
Aleksei Paramonov
Aleksei Aleksandrovitš Paramonov (, 21. huhtikuuta 1925 Borovsk, Venäjän SFNT – 24. elokuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiavoittaja.
Paramonov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä maa voitti kultaa.
Paramonov kuoli 93-vuotiaana 24. elokuuta 2018.
Patrik Puistola
Patrik Puistola (s. 11. tammikuuta 2001 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Puistola aloitti jääkiekkoilun Ruotsissa, kun hänen isänsä Pasi pelasi HV71:n Elitserien-joukkueessa. Palattuaan Suomeen Patrik Puistola siirtyi Pirkkalan Pingviinien junioreihin ja sieltä sittemmin Tapparaan. Hän pelasi vuoden "alaikäisenä" kokonaisen kauden sekä C-nuorissa kaudella 2015–2016 että B-nuorissa kaudella 2016–2017.
Kaudella 2017–2018 16-vuotias Puistola pelasi Tapparan A-nuorten vakiokokoonpanossa ja hän oli 15 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Pete Niemen ja Lassi Vanhatalon kanssa. Tehopisteitä runkosarjassa kertyi kaikkiaan 29. Puistola vahvisti myös pudotuspeleissä Tapparan B-nuoria. Hän jakoi tehoilla 3+7=10 koko B-nuorten SM-sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa sekä pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Kasper Simontaipaleen kanssa edellään vain HIFK:n Niklas Nordgren. Puistola voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa.
Toukokuussa 2018 Puistola teki Tapparan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorissa, mutta Puistola on pelannut alkukaudella myös lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän pelasi Tapparan SM-liigajoukkueessa ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigassa 16. lokakuuta 2018 ruotsalaista Djurgårdens IF:ää vastaan. Vain 17-vuotias Puistola merkittiin joukkueensa nelosketjun vasempaan laitaan kahden muun aiemmin kauden aikana miesten pääsarjassa debytoineiden, Kristian Tanuksen ja Kasperi Simontaipaleen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.44 minuuttia. SM-liigassa Puistola debytoi 30. lokakuuta 2018 Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Tapparan nelosketjuun Kristian Tanuksen ja Sami Moilasen viereen. Puistola sai ottelussa jääaikaa 5.21 minuuttia ja hän keräsi teholukeman -1.
Puistola pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018, jolloin hän oli neljällä osumallaan Suomen paras maalintekijä. Puistola pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017, jolloin hän oli tehoilla 2+4=6 Suomen paras syöttäjä Anton Lundellin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Yhteensä Puistola on pelannut 31 poikien maaottelua.
Puistola valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen vuonna 2016.
Puistolan puolustajana pelannut isä Pasi on vuoden 2011 maailmanmestari, joka pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 600 SM-liigaottelua sekä yli 300 ottelua Ruotsin Elitserienissä ja kaksi kautta KHL:ssä. Hän toimii nykyään Tapparan SM-liigajoukkueen videovalmentajana.
Vladimir Voronkov
Vladimir Petrovitš Voronkov (, 20. maaliskuuta 1944 Tšuvassien ASNT, Venäjän SFNT – 25. syyskuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Voronkov saavutti suurimmat menestyksensä 4×10 km viestissä Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä. Hän voitti viestissä olympiakultaa Sapporossa 1972 ja maailmanmestaruuden Vysoké Tatryssa 1970. Voronkov kilpaili Sapporossa myös 15 kilometrillä, ja Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän hiihti neljässä kilpailussa ollen 30 kilometrillä ja viestissä neljäs.
Voronkov kuoli 74-vuotiaana 25. syyskuuta 2018.
Peter Robeson
Peter David Robeson (21. lokakuuta 1929 – 29. syyskuuta 2018) oli brittiläinen esteratsastaja ja olympiamitalisti.
Robeson voitti kaksi olympiapronssia: joukkuekilpailussa Tukholmassa 1956 ja Tokiossa 1964. Hän kilpaili vielä Montréalin kesäolympialaisissa 1976.
Robeson kuoli kotonaan 88-vuotiaana 29. syyskuuta 2018.
Kolmistaan
Kolmistaan voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Kolmistaan (televisiosarja)
Kolmistaan on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Pamela Tola, Eero Ritala ja Lauri Tilkanen. Sarja kertoo Helsingin keskustassa kimppakämpässä asuvista Vilmasta (es. Pamela Tola), Sevestä (es. Eero Ritala) ja Markuksesta (es. Lauri Tilkanen), jotka rimpuilevat lähestyvää ”aikuisuutta” vastaan. Pariskunta Vilma ja Seve päätyvät pitkäksi venyneen jatkoillan päätteeksi homoseksuaalin Markuksen kanssa sänkyyn, jonka seurauksena Vilma tulee raskaaksi tietämättä kummalle miehistä.
Sarjan ensimmäisen tuotantokauden kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 14. joulukuuta 2017, jonka jälkeen loput jaksot julkaistiin palvelussa kolmessa erässä. C More -suoratoistopalvelussa ensimmäinen kausi julkaistiin kokonaisuudessan 15. lokakuuta 2018. Sarjasta on tekeillä toinen tuotantokausi, joka julkaistaan Elisa Viihteessä loppuvuodesta 2018.
Sarja pohjautuu vuosina 2011–2012 esitettyyn brittiläiseen "Threesome"-sarjaan.
Pukkila (Kauhajoki)
Pukkila on kaupunginosa, joka sijaitsee Kauhajoen eteläosassa, noin kahden kilometrin päässä Kauhajoen keskustasta. Pukkilassa on ala-aste nimeltä Pukkilan koulu. Pukkila on myös Kauhajoen rikkain kaupunginosa.