hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Piraattiliike
Piraattiliike on kansainvälinen kansanliike, joka koostuu toiminnallisista yksiköistä, kuten eri maiden piraattipuolueista ja internetissä toimivista tiedotuspalveluista. Piraattiliike korostaa yksityisyydensuojaa, sananvapautta, tiedon ja kulttuurin vapautta sekä suhtautuu arvostelevasti immateriaalioikeuksiin ja yksityisiin monopoleihin. Suomen ja Ruotsin lisäksi rekisteröityneet piraattipuolueet on perustettu myös Saksaan, Espanjaan, Ranskaan ja Itävaltaan. Lisäksi aktiivisia, mutta rekisteröimättömiä puolueita on Yhdysvalloissa, Tanskassa, Puolassa, Italiassa ja Belgiassa.
Piraattipuolueiden kansainvälisenä yhteistyöjärjestönä toimii Pirate Parties International (PPI).
Teneriffan pohjoinen lentoasema
Teneriffan pohjoinen lentoasema (, aikaisemmin Los Rodeosin lentoasema) on vanhempi Kanariansaarten Teneriffan kahdesta kansainvälisestä lentoasemasta. Se sijaitsee saaren koillisosassa San Cristóbal de La Lagunassa lähellä Santa Cruz de Tenerifeä. Se tunnettiin 1970-luvulle asti nimellä Los Rodeos. Vuonna 2009 lentoasemalla oli 4 054 147 matkustajaa.
Maailman toistaiseksi pahin lento-onnettomuus tapahtui tällä lentoasemalla vuonna 1977. Onnettomuuden jälkeen kansainväliset lennot siirrettiin uudemmalle Teneriffan eteläiselle lentoasemalle ja pohjoinen lentoasema toimi vain Kanariansaarten ja Espanjan sisäisten lentojen kohteena. Sittemmin myös kansainväliset lennot ovat palanneet pohjoiselle lentoasemalle, mutta matkustajamäärissä mitattuna eteläinen lentoasema on edelleen huomattavasti vilkkaampi.
Lentoaseman yhteydessä sijaitsee Espanjan maavoimien helikopterijoukkojen tukikohta.
Amaldus Nielsen
Amaldus Clarin Nielsen oli norjalainen taidemaalari. Häntä pidetään nykyisin eräänä maansa suurimmista maisemamaalauksen taitajista.
Amaldus Nielsen syntyi Norjan etelärannikolla Mandalissa. Isä oli laivan kapteeni, mutta kuoli pojan ollessa 7-vuotias. Marie-äiti tuki Amalduksen taiteilijasuuntautumista ja hän pääsikin opiskelemaan Kööpenhaminan taideakatemiaan 16-vuotiaana (1854 – 1857). Vuosina (1857 – 1859) Nielsen opiskeli Düsseldorfin taideakatemiassa Hans Guden oppilaana. Hän opiskeli Guden oppilaana myös kymmenen vuotta myöhemmin, tällä kertaa Karlsruhessa.
Nielsenin esikoisteos on nimeltään "St. Petri Kirke" (1856). Hän teki useita opintomatkoja, muun muassa Espanjaan. Cadizia kuvaavat vedokset tunnetaan vapaasta kynänjäljestä ja voimakkaista väreistä. Vaikka Nielsen tunnetaan Norjan osalta erityisesti Sørlandetia kuvaavista teoksistaan, hän kuvasi myös paljon Vestlandetin ja Østlandetin maisemia, kuten Hardangeria, Sognia ja Hvaleria. Nielsenin tuotannon suurena innoittajana oli luonto, jota hän pyrki kuvaamaan asiallisesti ja tarkasti. Hän käytti paljon aikaa luonnossa tutkien luontoa, valoa ja ilmakehän vaikutusta maisemaan.
Nielsen avioitui vuonna 1868 Johanne Nicoline Augusta Vangenstenin kanssa. Vuonna 1869 pariskunta muutti Kristianiaan (nyk. Oslo), Majorstuveien 8:aan, jossa hän asui loppuelämänsä. Hän jatkoi matkustelua ja 1870-luvulla hän haki useimmat aiheensa Mandalista, Vestlandetin vuonoilta ja Hvalerin saaristosta. Hän kuvaa usein rauhallisia ja aurinkoisia päiviä vastakohtana rannikon usein myrskyisellekin ja ankaralle ilmastolle. Auringon, aaltojen ja valon leikki vedenpinnalla on eräs hänen pääteemojaan.
Nielsenin uran huippukohtana pidetään taulua "Morgen ved Ny-Hellesund" (, 1885), joka on nykyisin Oslon kansallisgalleriassa. Taulusta on myös useampia vedoksia.
Nielsen menetti vaimonsa ja kolme yhdestätoista lapsestaan kurkkumätäepidemiassa 1886, minkä jälkeen hänen taiteellinen innoituksensa jonkin verran laantui. Hän avioitui uudelleen kaksi vuotta myöhemmin Ambor Laura Møller Tandbergin kanssa, mutta vanhuusaika teki matkustamisen hankalaksi. Hän maalasi kuitenkin yhä vielä 1920-luvullakin, muun muassa Sørlandet-pohjaisia aiheita, perustuen omiin muistikuviinsa ja aikaisempiin töihinsä. Hänen viimeinen työnsä on keskeneräiseksi jäänyt "Snæfok, Majorstuveien 8", joka kuvaa lumista kotitaloa tiiviissä lumisateessa.
Nielsenin maalauksia on pidetty hänen myöhempien aikalaistensa, kuten Erik Werenskioldin, taholta ensimmäisinä norjalaisina maisemamaalauksina, joiden asiallinen realismi muodosti kontrastin ajan romanttisemmille maisemakuvaustyyleille, kuten Düsseldorfin koulukunnalle. 1880-luvun naturalismi ja sen edustajat Werenskiold ja Christian Skredsvig saivat paljon vaikutteita Nielsenilta ja häntä pidetään nykyisin eräänä Norjan tärkeimmistä maisemamaalauksen mestareista.
Oslon Frognerin kaupunginosassa on taiteilijan mukaan nimetty "Amaldus Nielsens plass" -niminen aukio.
James Pickens, Jr.
James Pickens, Jr. (s. 26. lokakuuta 1954 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Pickens tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa "Greyn anatomia" sekä "Salaiset kansiot". Hän on näytellyt myös useissa elokuvissa sekä muissa televisiosarjoissa.
Uffie
Anna-Catherine Hartley (s. 9. joulukuuta 1987), taiteilijanimeltään Uffie, on yhdysvaltalainen rap-muusikko ja sanoittaja.
Uffien ensimmäinen julkaisu oli single ”Pop the Glock”, joka julkaistiin alkuvuodesta 2006.
Timo Rothovius
Timo Markus Rikhard Rothovius (s. 4. heinäkuuta 1962 Vaasa) on Vaasan yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen professori. Hän toimii Osakesäästäjien Keskusliiton puheenjohtajana.
Edwin Corley
Edwin Raymond Corley (22. lokakuuta 1931 Bayonne, New Jersey - 7. marraskuuta 1981 Gulfport, Mississippi) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tuotantonsa koostui fiktiivisistä, viihteellisistä trillereistä ja rikosromaaneista. Corleylla oli useita taiteilijanimiä, kuten "David Harper" ja "William Judson".
Corley nousi myyntilistoille jo esikoisteoksellaan "Manhattanin valloitus" vuonna 1969. Romaani on kuvaus vallankumousarmeijan synnystä: mustien kansalaisoikeusliikkeen radikaalit organisoivat aseellisen kapinan Vietnamin sodan aikoihin, kaappaavat Manhattanin ja vaativat New Jerseyn osavaltion luovuttamista afroamerikkalaisten omaksi valtioksi. Manhattanin valloituksen menestys sai Corleyn ryhtymään kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi. Kaikkiaan Corley kirjoitti 24 romaania, joista kolme sovitettiin myös elokuviksi: "Hijacked" (Lento 502 kaapattu!), "Grizzly" (Grizzly - ihmissyöjä) ja "Cold River" (Julma joki).
Osakesäästäjien Keskusliitto
Osakesäästäjien Keskusliitto on liitto, jonka tarkoituksena on edistää osakesäästämistä ja pyrkii parantamaan yksityisten sijoittajain asemaa. Liitolla on 37 paikallisyhdistystä. Liitto kommentoi valmisteltavia lakeja ja jakaa tietoa osake- ja rahastosäästämisestä..
Karl-Jesco von Puttkamer
Karl-Jesco von Puttkamer () oli saksalainen laivastoupseeri, joka toimi Adolf Hitlerin adjutanttina. Hän loukkaantui eversti Claus von Stauffenbergin Hitleriä vastaan kohdistetussa murhayrityksessä 20. heinäkuuta vuonna 1944. Sotilasarvoltaan hän oli kontra-amiraali.
Mighty Morphin Power Rangers (1. tuotantokausi)
Mighty Morphin Power Rangersin 1. tuotantokautta alettiin esittämään yhdysvalloissa 28. elokuuta 1993 Fox Kids -kanavalla. Sarjassa seurattiin viittä, myöhemmin kuutta, teiniä joille viisas ja hyväntahtoinen tietäjä Zordon antoi kyvyn muuttua Power Rangereiksi. Näiden teinien tehtävänä oli estää pahaa avaruusnoitaa Rita Repulsaa valloittamasta maailmaa. Sarjan loivat Haim Saban ja Shuki Levy. Ensimmäisellä tuotantokaudella käytettiin lavaste-, asu- ja kuvamateriaalia japanilaisesta Super Sentai -sarjasta Kyōryū Sentai Zyuranger. Ensimmäinen tuotantokausi sisältää yhteensä 60 jaksoa, joista viimeinen esitettiin yhdysvalloissa 23. toukokuuta 1994. Suomessa sarjaa esitettiin PTV-kanavalla 11. huhtikuuta 1995 alkaen.
Kauden viisi supersankaria ovat: Jason Lee Scott (St. John), Trini Kwan (Trang), Zack Taylor (Jones), Kimberly Hart (Johnson), ja Billy Cranston (Yost), joille Zordon (Fielding) on antanut kyvyn muuttua "Power Rangereiksi" estääkseen Rita Repulsan ilkeät suunnitelmat. Myöhemmin ensimmäisellä kaudella, Tommy Oliver (Frank) esitellään aluksi vihollisena, mutta myöhemmin hänestä tulee kuudes jäsen ja varajohtaja ryhmään. Ensimmäisellä kaudella esiteltiin myös Power Rangersin pitkäaikaiset kevennyshahmot Bulk ja Skull (Schrier ja Narvy), jotka olivat kaksi kovanaamaa rangereiden käymässä Angel Groven lukiossa.
Tuotantokauden ensimmäiset 30 jaksoa julkaistiin yhdysvalloissa DVD:llä 21. elokuuta 2012 ja jälkimmäiset 30 jaksoa julkaistaan 20. marraskuuta 2012. Kausi on aiemmin julkaistu Saksassa 25. toukokuuta 2007. Saksalaisilta levyiltä kaikki 60 jaksoa löytyvät kuudelta eri DVD-levyltä.
Luettelo Mighty Morphin Power Rangersin ensimmäisen tuotantokauden jaksoista.
Tieteellinen kirjasto
Tieteellinen kirjasto on korkeakouluopetuksen, opiskelun ja tutkimuksen tukena toimiva kirjasto. Suomessa tieteellisiä kirjastoja ovat Kansalliskirjasto, yliopistojen ja ammattikorkeakoulujen kirjastot sekä esimerkiksi tutkimuslaitoksia palvelevat erikoiskirjastot.
Kansalliskirjasto tarjoaa kirjastoverkkopalveluja kaikille kirjastosektoreille. Omien kokoelmiensa lisäksi Kansalliskirjasto vastaa kansallisesta julkaisuperinnöstä. Kansalliskirjasto on osa kansallista tutkimusinfrastruktuuria ja toimii Helsingin yliopiston yhteydessä.
Yliopistojen kirjastot ovat yleisiä tutkimuskirjastoja. Ammattikorkeakouluilla on omat kirjastonsa, jotka ovat avoimia kansalaisille. Korkeakoulut saavat perusrahoituksensa valtiolta ja päättävät itsenäisesti kirjastojensa rahoituksesta. Erikoiskirjastoja ovat muun muassa Eduskunnan kirjasto, Tilastokirjasto ja tutkimuslaitosten, virastojen ja museoiden kirjastot.
Koululaisten ja opiskelijoiden kirjastopalveluista vastaavat oppilaitokset. Palvelujen järjestämiseksi ne tekevät yhteistyötä mm. yleisten kirjastojen kanssa.
Vuonna 2015 Suomessa toimi 47 tieteellisen kirjaston hallinnollista yksikköä, ja niillä oli 180 toimipistettä.
Suomen yliopistokirjastot vuonna 2014:
Suomen ammattikorkeakoulujen kirjastot vuonna 2014:
Rudolf Serkin
Rudolf Serkin (28. maaliskuuta 1903 – 8. toukokuuta 1991) oli böömiläissyntyinen pianisti.
Egerissä silloisessa Itävalta-Unkarissa venäjänjuutalaiseen perheeseen syntynyt Rudolf sai osakseen ihmelapsiarvioita ja hänet lähetettiinkin Wieniin yhdeksän vanhana opiskelemaan pianonsoittoa Richard Robertin johdolla. Myöhemmin hän aloitti sävellysopinnot Joseph Marxin johdolla. Ensikonserttinsa hän antoi Wienin filharmonikkojen solistina 12 vuoden iässä.
Grammy Award for Best Chamber Music Performance:
Jan Hartman
Jan Hartman (1940 – 9. marraskuuta 2006 Wareside, Hertfordshire, Englanti) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hartman sai kolme Emmy-palkintoa ABC:lle käsikirjoittamistaan lastenohjelmista. Writers Guild of America -palkinnon hän sai 1985 radiokuunnelmasta "The Next War", jonka Yleisradio esitti samana vuonna nimellä "Seuraava sota".
Hartmanin näytelmiin kuuluu muun muassa "Tapahtui myrsky-yönä", josta vuonna 1999 tehdyn televisioversion pääosissa esiintyivät Julie Andrews ja James Garner.
Hartman toimi opettajana New Yorkin yliopistoon kuuluvassa Tisch Schoolissa, jonka lisäksi hän opetti myös lontoolaisessa The Method Studiossa ja Syracusen yliopiston Newhouse School of Communicationsissa.
Tommy Phillips
Thomas N. "Tommy" Phillips (22. toukokuuta 1883 Kenora, Ontario – 30. marraskuuta 1923) oli kanadalainen ammattimainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä Kenora Thistlesissä, Montreal Hockey Clubissa, Ottawa Senatorsissa, Toronto Marlborosissa ja Vancouver Millionairesissa lajin varhaisina vuosina. Stanley Cupin hän voitti sekä Montreal Hockey Clubin että Kenora Thistlesin riveissä. Hän ampui ratkaisumaalin vuoden 1903 Stanley Cupin haasteottelussa Montrealin ja Winnipeg Victoriasin välillä. Tommy Phillips oli niin ikään keskeisessä roolissa Kenoran joukkueessa sen saavuttaessa Stanley Cupin 1907.
Hänet valittiin pelaajana Hockey Hall of Fameen 1945 kunniagallerian ensimmäisessä sisäänotossa.
Agamemnonin kuolinnaamio
Agamemnonin kuolinnaamio on mykeneläisaikainen, pronssikautinen kullasta tehty kuolinnaamio, jonka saksalainen arkeologi Heinrich Schliemann kaivoi esiin Mykenestä vuonna 1876. Se on nykyisin näytteillä Kansallisessa arkeologisessa museossa (sali 4) Ateenassa.
Kuolinnaamio on ajoitettu noin vuosiin 1550–1500 eaa. eli aikaan noin 300 vuotta ennen ennen Homeroksen "Iliaan" kuvaamaa Troijan sotaa. Schliemannin katsotaan usein ajatelleen virheellisesti, että hän olisi löytänyt tarunhohtoisen sotapäällikön kuningas Agamemnonin haudan. Todellisuudessa hän ei kuitenkaan varsinaisesti väittänyt, että hauta olisi kuulunut juuri Agamemnonille, vaikka hänen kerrotaankin lausuneen pian naamion löydyttyä innoissaan: ”Olen katsonut Agamemnonia kasvoista kasvoihin”. Joka tapauksessa naamio sai julkisuudessa Agamemnonin nimen, koska naamio oli merkittävin Mykenen löydöistä.
Naamio esittää vainajaa, parrakasta miestä, ja se on tehty taotusta kultalevystä, johon kasvojen yksityiskohdat on myöhemmin kaiverrettu. Naamion korkeus on noin 25 senttimetriä, leveys noin 17 senttimetriä ja paino noin 169 grammaa. Kultalevyssä on reiät kummankin korvan lähellä, mikä osoittaa, että se on ollut sidottu kasvojen päälle esimerkiksi nuoralla niin, että laidat on taitettu kasvojen sivuille. Naamio löytyi Mykenen niin kutsutusta hautakehästä A neljän muun kultaisen kuolinnaamion ohella. Ne oli todennäköisesti tehty Mykenen hallitsijoille.
Kalle Myllylä
Kaarle ”Kalle” Myllylä () oli suomalainen poliitikko.
Myllylä toimi valtiopäivämiehenä Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä 1897, 1899 ja 1905–1906. Hän edusti talonpoikaissäätyä. Hän oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Myllylä valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, eduskuntavaaleissa 1907, joissa hän keräsi eniten ääniä vaalipiirissään, eduskuntavaaleissa 1908 ja eduskuntavaaleissa 1909. Hän toimi kansanedustajana toukokuusta 1907 helmikuuhun 1910. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, pankkivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.
Myllylä oli varsinaisilta ammateiltaan maanviljelijä ja kunnankirjuri. Hänet valittiin Kalajoen kunnankirjuriksi maaliskuussa 1870 ja hän luopui tehtävästä 52 vuotta myöhemmin, vuoden 1922 lopulla. Hän toimi myös Kalajoen kunnan rahastonhoitajana vuosina 1870–1894 ja 1904–1919 sekä Kalajoen Säästöpankin kirjurina vuosina 1887–1899.
Hänen vanhempansa olivat merimies Pekka Heikkilä-Myllylä ja Maria Naatus. Myllylä oli naimisissa kahdesti. Joulukuussa 1869 hän avioitui Anna Hukan kanssa, joka kuoli joulukuussa 1883, ja heinäkuussa 1884 Stiina Maria Törmälän kanssa, joka kuoli marraskuussa 1914. Kalle Myllylä kuoli heinäkuussa 1923, 78-vuotiaana.
VirtualBox
Oracle VM VirtualBox (aikaisemmin Sun VirtualBox, Sun xVM VirtualBox ja Innotek VirtualBox) on käyttöjärjestelmien ja muiden ohjelmien virtualisoimiseen tarkoitettu, ilmainen tietokoneohjelma. Isäntäkäyttöjärjestelminä VirtualBox tukee lähes kaikkia PC-pohjaisia käyttöjärjestelmiä.
Ohjelman kehitti alun perin saksalainen Innotek GmbH, jonka Sun Microsystems osti helmikuussa 2008.
VirtualBoxista on olemassa kaksi versiota: suljettu täysversio ja jonkin verran suppeampi avoimen lähdekoodin versio. Täysversio on lisensoitu Personal Use and Evaluation License -lisenssillä (PUEL), joka sallii ilmaisen henkilökohtaisen käytön, kokeilemisen ja opetuskäytön. Kaupallisessa käytössä ohjelma on maksullinen. Avoimen lähdekoodin Open Source Edition (OSE) on julkaistu CDDL- ja GNU General Public License -lisensseillä.
Taneli Nykänen
Daniel ”Taneli” Nykänen () oli suomalainen poliitikko.
Nykänen toimi valtiopäivämiehenä, talonpoikaissäädyn edustajana, Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä 1888, 1897, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Mikkelin läänin vaalipiiriä edustanut Nykänen valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1907 ja 1908, ja hän toimi kansanedustajana toukokuusta 1907 toukokuuhun 1909. Hän oli eduskunnan pankkivaliokunnan ja rautatievaliokunnan jäsen.
Nykänen syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin maanviljelijä. Hän toimi myös Pieksämäen palovakuutusyhdistyksen esimiehenä ja rahastonhoitajana vuosina 1883–1895, Pieksämäen maalaiskunnan rahastonhoitajana vuosina 1895–1898 ja Pieksämäen kirkonisäntänä vuosina 1897–1913. Hän vaikutti myös kunnallispolitiikassa ollen Pieksämäen maalaiskunnan kunnallislautakunnan jäsen ja puheenjohtaja sekä kunnan kunnanvaltuuston jäsen ja varapuheenjohtaja. Hän oli myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokousedustaja. Nykäselle myönnettiin taloustirehtöörin arvonimi vuonna 1920.
Hän oli naimisissa Anna Sofia Kantasen kanssa, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1869. Taneli Nykänen kuoli marraskuussa 1927, 82-vuotiaana.
Lars Passgård
Lars Passgård (14. helmikuuta 1941 Borås, Ruotsi – 16. maaliskuuta 2003 Malmö, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä.
Passgård opiskeli Malmön kaupungintatterin oppilaskoulussa, opintojen päätyttyä Malmön kaupunginteatterista tuli kymmenvuotista taukoa (1963–1973) lukuun ottamatta hänen kotinäyttämönsä, vaikka hän vieraili eri teattereissa sekä Ruotsissa että Tanskassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli "Minus" Ingmar Bergmanin elokuvassa "Kuin kuvastimessa" 1961. Hänen kuolemansa jälkeen hänen äitinsä perusti teatteristipendin, joka on omistettu hänen muistolleen ja myönnetään Malmön teatteriopiskelijalle.
Reijo Häyry
Reijo Häyry (s. 17. kesäkuuta 1929) elintarviketeollisuuden vaikuttaja, toimitusjohtaja ja kauppaneuvos.
Häyry valmistui ekonomiksi vuonna 1953 ja työskenteli aluksi valtion verohallinnossa, kunnes hänet vuonna 1962 palkattiin Satakunnan Osuusteurastamon konttoripäälliköksi Poriin. Vuonna 1965 Häyry siirtyi Keravalle Etelä-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi. Kolmen vuoden kuluttua hänet kutsuttiin Satakunnan Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi Poriin.
Häyry johti SOT:a vuosina 1969–1988. Osuusteurastamoiden keskinäisissä rakennejärjestelyissä Satahämeen Osuusteurastamo sulautui LSO Osuuskuntaan vuoden 1989 alussa, ja Reijo Häyry nimitettiin lyhyeksi aikaa LSO Osuuskunnan toimitusjohtajaksi, mistä tehtävästä hän siirtyi eläkkeelle vuoden 1989 lopussa.
Dino Saluzzi
Timoteo ”Dino” Saluzzi (s. 20. toukokuuta 1935 Campo Santo, Argentiina) on argentiinalainen säveltäjä ja bandoneónisti. Saluzzi on muokannut tangosta oman postmodernin tyylinsä, jossa on vaikutteita bebopista. Fanfare-lehden mukaan Saluzzi on ”todennäköisesti suurin elossa olevia bandoneónin mestari”.
Buenos Airesissa kasvaneen Dino Saluzzin isä Cayetano Saluzzi oli multi-instrumentalisti, säveltäjä ja Argentiinan ensimmäisen radiokanavan orkesterin Orquestra Estable at Radio el Mundon jäsen. 14-vuotiaana Dino Saluzzi johti omia yhtyeitä. Hän työskenteli opiskelun ohessa muusikkona, ja hänkin oli Orquesta Estable at Radio El Mundon jäsen. Saluzzi tapasi Buenos Airesissa Astor Piazollan.
Saluzzi luopui työpaikastaan radio-orkesterissa vuonna 1956 ja keskittyi säveltämiseen. 1970-luvulla hän työskenteli muun muassa Gato Barbierin, Mariano Moresin ja Enrique Mario Francinin kanssa, kunnes perusti 1979 Cuarteto Dino Saluzzin, joka esiintyi myös Euroopassa ja oli yksi kokeellisen Música Creativa -kamariorkesterin perustajista.
1980-luvulta alkaen Saluzzi on työskennellyt monien eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten jazzmuusikoiden, muun muassa Al Di Meolan ja saksalainen Rosamunde-Quartettin, kanssa.
Felipe Melo
Felipe Melo de Carvalho (s. 26. elokuuta 1983 Volta Redonda, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikentällä brasilialaisessa Palmeirasin joukkueessa. Hänet tunnetaan aggressiivisuudestaan ja hän onkin kerännyt 17 keltaista ja kolme punaista korttia ensimmäisellä kaudellaan Serie A:ssa.
Melo pelasi hyvän kauden Almerían joukkueessa ja hän hyväksyi siirron Italian Serie A:n ACF Fiorentinaan kaudeksi 2008–2009. Tämä tieto vahvistui ottelussa Almería–Recreativo de Huelva Espanjan Primera División -liigassa. Hän teki pelidebyyttinsä ensimmäisellä puoliajalla karsintakierroksella Mestarien liigassa Slavia Prahaa vastaan kaudella 2008–2009. Ensimmäisen maalinsa hän teki Serie A:ssa Fiorentinan paidassa Atalanta BC:tä vastaan.
Heinäkuussa 2009 Felipe Melo siirtyi Fiorentinasta kilpailija Juventukseen 21 miljoonan euron siirtosummalla. Firenzeen matkasi myös Marco Marchionni, jonka siirtosumma oli neljä miljoonaa euroa eli kaupan arvo yhteensä oli 25 miljoonaa euroa.
27. tammikuuta 2009 Brasilian valmentaja Dunga kutsui Melon 22 miehen joukkueeseen Italiaa vastaan 8. helmikuuta. Tämä oli Melon ensimmäinen kutsunta Brasilian joukkueeseen. Melo oli Brasilian avauskokoonpanossa ja pelasi koko ottelun ystävyysottelussa Italiaa vastaan. Hän teki kilpailullisen debyyttinsä 29. maaliskuuta 2009 Ecuadoria vastaan vuoden . Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa Melo teki 1. huhtikuuta 2009 samoissa karsinnoissa Perua vastaan. Toukokuussa 2009 hänet valittiin Brasilian kokoonpanoon vuoden 2009 Maanosaliittojen cupiin. Hän teki turnauksessa avausmaalinsa Yhdysvaltoja vastaan 18. kesäkuuta.
Brasilian maajoukkue
Daisy (äänikirjastandardi)
DAISY (Digital Accessible Information System) on kansainvälinen saavutettava julkaisustandardi, jonka mukaisesti tuotetaan elektronisia äänikirjoja näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten käyttöön.
Daisy koostuu äänitiedostoista, jotka sisältävät luetun tekstin, sekä niitä hierarkkisesti jäsentävästä XML-pohjaisesta kuvauskielestä, joka lisäksi linkittää niihin tekstimuotoista dataa. Kuvauskieli on standardisoitu vuonna 2005
Verrattuna kasettikirjoihin DAISY helpottaa sisällön selaamista, mikä on ollut aiemmin ongelma esimerkiksi hakuteoksissa.
Useat näkövammaisten ja lukemisesteisten kirjastot ovat alkaneet tuottaa ja lainata Daisy-kirjoja 2000-luvun puolivälistä alkaen. Niitä voidaan käyttää erityisesti tätä varten suunnitelluilla laitteilla tai tietokoneohjelmilla. Pelkän äänen saa kuuluville millä tahansa laitteella, joka pystyy toistamaan MP3-tiedostomuotoa, esimerkiksi matkapuhelimilla tai MP3-soittimilla.
Daisy-kirjoja voidaan jakaa esimerkiksi CD- tai DVD-levyillä, muistikorteilla tai Internetin välityksellä.
Mihail Timašov
Mihail Nikolajevitš Timašov (; 25. lokakuuta 1905 – 1938) oli udmurttilainen kirjailija.
Mihail Timašov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Udmurtian Alnašin piirin Jelkibajevon kylässä. Hän kävi opettajakurssin Jelabugassa, valmistui Možgan opettajaopistosta ja toimi sen jälkeen opettajana, koulutarkastajana sekä kulttuuritalon ja teatteriopiston johtajana Iževskissä. Možgassa työskennellessään hänestä tuli NKP(b):n jäsen. Hän kuului Udmurtian proletaarikirjailijoiden yhdistykseen ja kirjallisuuslehti "Keńešin" toimitusneuvostoon.
Timašov alkoi kirjoittaa opiskeluaikoinaan. Hänet tunnetaan ensimmäisen udmurtinkielisen musiikkinäytelmän "Naśtok" (1928) tekijänä. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat historiallinen runoelma "Kamit" (1931) ja pienoisromaani "Tyr toleź uljosyn" (”Täydenkuun alla”, 1929), joissa – kuten vielä vuonna 1989 ilmestyneessä hakuteoksessa todetaan – tekijä syyllistyi ”venäläisten ja udmurttien välisten suhteiden historian yksittäisten tapahtumien virheelliseen tulkintaan” sekä ”vallankumouksen jälkeisen vuosikymmenen udmurttimaaseudun arjen naturalistiseen kuvaukseen”.
Timašov pidätettiin ns. ”Gerdin jutun” yhteydessä ja hän kuoli vankilassa.
Puhelias
Puhelias () on näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten tarpeisiin kehitetty apuväline, jolla on mahdollista kuunnella ääneen luettua tekstiä, esimerkiksi sanomalehtiä tai kirjoja. Laite on suunniteltu korvaamaan aiemmin näkövammaisia varten tuotetut äänikasetit tai cd-levyt.
Puhelias on itsenäinen sähkölaite, joka kytketään tietoverkkoon tietokoneen tapaan. Siinä on sisäänrakennettu kaiutin sekä suuret, selkeät näppäimet, joilla käyttäjä pystyy ohjaamaan laitteen toimintaa. Käyttäjän niin pyytäessä laite ottaa automaattisesti yhteyttä ennalta sovittuun sisällöntuottajaan, esimerkiksi lehden julkaisijaan tai näkövammaisten kirjastoon ja lataa kuunneltavaksi ennalta tilatun aineiston, vaikkapa uusimman sanomalehden. Lataustekniikkana on Internet audio streaming, kuten esimerkiksi nettiradioissa. Tiedostomuotona on Daisy, jota useimmat näkövammaisille informaatiota tuottavat nykyään käyttävät. Haluttaessa laite voidaan kytkeä myös tietokoneeseen USB-portin kautta. Langattomia verkkoyhteyksiä varten siihen on saatavissa erillinen sovitin.
Vuonna 2008 Puhelias julkaistiin myös tietokoneohjelmana.
Vuonna 2012 yrityksestä ja sen tuotteista alettiin käyttämään pelkästään nimeä Pratsam, mm. lukuohjelmasta tuli nyt Pratsam Reader.
Näkövammaisten kirjasto Celia toteuttaa lainaamiensa kirjojen verkkokuuntelun Pratsamia käyttäen.
Pentti Hakulinen
Pentti Kalervo Hakulinen (s. 30. syyskuuta 1947 Pielavesi) on entinen Kajaanin kaupunginjohtaja, Haapaveden ja Siilinjärven kunnanjohtaja sekä Audiatorin toimitusjohtaja (2002–2010). Hän on työskennellyt myös muun muassa sisäministeriössä ja sosiaali- ja terveysministeriössä. Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Hakuliselle kaupunkineuvoksen arvonimen 12. kesäkuuta 2009.
Hakulinen on istunut muun muassa Kainuun Sähkö Oy:n hallituksessa (1997–2001), Kajaanin kehittämiskeskuksen johtokunnan puheenjohtajana (1995–1999) ja Suomen Kuntaliiton hallituksen varapuheenjohtajana (1993–2002).
Koulutukseltaan Hakulinen on hallintotieteiden maisteri Tampereen yliopistosta. Hän oli keskustan ehdokas Vantaalla vuoden 2012 kuntavaaleissa, joissa ylsi varasijalle.
Hakulinen asuu Vantaalla. Hän on naimisissa Pirjo Ala-Kapeen kanssa. Hakulisella on kaksi lasta.
Pessimistinen metainduktio
Pessimistinen (meta)induktio on tieteenfilosofinen argumentti, joka pyrkii kumoamaan tieteellisen realismin ja ennen kaikkea siihen liittyvän tietoteoreettisen optimismin. Argumentin esitti ensimmäisenä Larry Laudan (1981), ja se on edelleen yksi vahvimpia realismia vastaan suunnattuja argumentteja.
Tieteelliset realistit katsovat, että meillä on hyviä perusteita uskoa, että menestyksekkäimmät tämän hetkiset tieteelliset teoriat ovat tosia tai totuudenkaltaisia. Teorioiden keskeisten termien katsotaan yleensä viittaavaan johonkin todellisuudessa olemassa olevaan.
Pessimistinen metainduktio pyrkii osoittamaan nämä ajatukset vääriksi vetomalla tieteen historiassa esiintyviin vastakkaisiin tapauksiin. Laudanin mukaan tieteen historia on sellaisten teorioiden hautausmaa, joita on kerran pidetty empiirisesti menestyksekkäinä, mutta joiden keskeisten termien on havaittu olevan sellaisia, etteivät ne viittaa mihinkään todellisuudessa olemassa olevaan. Esimerkiki valoeetteriteoria ja humoraalioppi olivat aikanaan menestyksekkäitä, mutta nykyään emme enää usko valoeetterin tai humoraalien olemassaoloon emmekä katsoisi tällaisten teorioiden olleen totuudenkaltaisia. Laudan päättelee tällaisella meta-induktiivisella päättelyllä, että jos kerta aiempien menestyksekkäiden teorioiden on havaittu olleen virheellisiä, meillä ei ole syytä uskoa tieteellisten realistien väitteeseen siitä, että nykyiset menestyksekkäät teoriamme olisivat totuudenkaltaisia.
Ivan Mihejev
Ivan Stepanovitš Mihejev (; 19. heinäkuuta 1876 – 17. syyskuuta 1937) oli udmurttilainen kirjailija, pedagogi ja kansanvalistaja.
Ivan Mihejev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Oštormo-Jumjan kylässä. Vuonna 1896 hän valmistui Kazanin opettajaseminaarista ja työskenteli sen jälkeen seminaarin udmurttikoulun opettajana. Vuonna 1913 hänet erotettiin opiskelijalevottomuuksiin osallistumisen takia. Sen jälkeen Mihejev toimi oppikirjojen ja opetusohjelmien laatijana ja kustantajana sekä vallankumouksen jälkeen Kansallisuusasian kansankomissariaatin udmurtinkielisen kirjallisuuden toimittajana. Vuosina 1924–1929 hän työskenteli Kazanin itämaisessa pedagogisessa instituutissa ja sen jälkeen opettajana Hudžandin ja Samarkandin korkeakouluissa Keski-Aasiassa. Vuonna 1936 hänet kutsuttiin Joškar-Olaan Marin pedagogisen instituutin venäjän kielen laitoksen johtajaksi. Stalinin vainojen aikana 61-vuotias Mihejev pidätettiin ja teloitettiin.
Mihejev oli ensimmäinen udmurttilainen kirjankustantaja. Laatimiensa oppikirjojen, apuneuvojen ja opetusohjelmien ansiosta hän tuli tunnetuksi Venäjällä ja jopa sen ulkopuolella Turkissa, Kiinassa ja Japanissa. Erityisen suosittu oli ainekirjoituksen tueksi tarkoitettu kuvasarja, josta vuosina 1906–1917 otettiin 17 painosta. Mihejevin vähemmistökansoille suunnattujen venäjän kielen oppikirjojen pohjalta laadittiin udmurtin-, marin-, tšuvassin- ja tataarinkielisiä lukukirjoja, joita Keski-Aasiassa käännettiin tataarista paikallisille kielille. Kirjoituksissaan hän puolusti äidinkielistä opetusta ja kansallista itsetuntoa. Vuosina 1904–1909 Miheejev julkaisi omilla varoillaan udmurtinkielistä kalenteria "Udmort kylyn kalendar", jonka viranomaiset lakkauttivat sen yhteiskunnallisen sisällön takia.
Mihejevin kirjoittamat udmurtinkieliset näytelmät on omistettu kansanvalistuksen aatteille. Näytelmissä "En luška" (”Älä varasta”, 1906), "Viźtem Onton" (”Hölmö-Onton”, 1919) ja "Udmurtjoslen revoljutsije poton aźyn ulemzy" (”Udmurttien elämä ennen vallankumousta”, 1925) hän kuvaa tsaarin-Venäjän pakkovaltaa sekä kapitalismin ja kaupunkielämän vahingollista vaikutusta maaseudun asukkaisiin. Näytelmä "Udmurt dyšetiś" (”Udmurttiopettaja”, 1924) agitoi äidinkielisen kouluopetuksen puolesta. "Peĺĺaśkiś" (”Poppamuija”, 1919) ja "Udmurt doktor" (”Udmurttilääkäri”, 1920) arvostelevat kansan tietämättömyyttä ja takapajuisuutta.
Kolme etsivää ja purppuranpunainen merirosvo
Kolme etsivää ja purppuranpunainen merirosvo () William Ardenin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Sen on suomentanut Kristian Kardén.
"Väärinymmärrettyjen sankarien puolustajat" -yhdistys on asettanut tavoitteekseen rikollisina pidätettyjen henkilöiden maineen puhdistamisen, ja he haluavat ensiksi kerätä kertomuksia paikallisista värikkäistä varkaista. Kolme etsivää huomaavat tilaisuutensa tulleen; heillä on ainakin omakohtaisia kertomuksia roistoista. Parisen sataa vuotta sitten eläneen Purppuranpunaisen merirosvon tarina näyttää kiinnostavan hyvinkin paljon yhdistystä. Eräät kummalliset tapaukset saavat etsivät uskomaan, että kysymyksessä muutakin kuin merirosvotarina. Erityistä päänvaivaa aiheuttaa entisessä kaappareiden turvapaikassa näyttäytyvä elävä merirosvo.
Loistomedestäjät
Loistomedestäjät ("Hedydipna") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Loistomedestäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia. Joissain lähteissä suvun lajit luetaan kuuluvaksi lyhytnokkamedestäjien ("Anthreptes") sukuun.
Maksim Prokopjev
Maksim Prokopjevitš Prokopjev (; 29. tammikuuta 1884 – 30. kesäkuuta 1919) oli yksi ensimmäisistä udmurttilaisista runoilijoista, bolševikki ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Maksim Prokopjev syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Tatarstanin Kukmorin piirin Nyrjan kylässä. Hän valmistui Kazanin vierasheimolaisten opettajaseminaarista ja työskenteli opettajana nykyisten Baškortostanin ja Permin aluepiirin udmurttikylissä. Vuonna 1914 hänet kutsuttiin armeijaan. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän liittyi bolševikkipuolueeseen. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Prokopjev toimi Osan kihlakunnan neuvostossa ja johti vuosina 1918 ja 1919 Jelabugassa järjestettyjä yleisvenäläisiä udmurttien edustajakokouksia. Heinäkuussa 1918 hänet nimitettiin kansallisuusasiain kansankomissariaatin udmurttiosaston johtajaksi. Prokopjev lähti vapaaehtoisena Koltšakin joukkojen vastaiselle rintamalle ja menehtyi taistelussa Kungurin kaupungin lähellä.
Prokopjev tunnetaan Kansainvälisen udmurtintajana. Hänen elinaikanaan ilmestyi vain yksi kotimurteella laadittu runokirja "Makśimlen gožtemez" (”Maksimin kirjoituksia”, 1918). Vuonna 1979 kirjailijan teokset julkaistiin udmurtin kirjakielelle muokattuna kokoelmana "Kalyk šoryn" (”Kansan parissa”).
Puutarhamedestäjät
Puutarhamedestäjät ("Anabathmis") on medestäjien ("Nectariniidae") heimoon kuuluva varpuslintusuku. Puutarhamedestäjien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia. Joissain lähteissä suvun lajit luetaan kuuluvaksi medestäjien ("Nectarinia") sukuun.
Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues
Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues on Traveller’s Talesin kehittämä ja LucasArtsin vuonna 2009 julkaisema toimintaseikkailupeli, joka perustuu Indiana Jonesiin. "Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues" julkaistiin Suomessa 20. marraskuuta 2009 usealle eri alustalle. Se on jatko-osa pelille "".
Toisin kuin edeltävässä pelissä, "Lego Indiana Jones 2:ssa" tarina ulottuu myös neljänteen elokuvaan, "Indiana Jones ja kristallikallon valtakuntaan". Lisäksi pelissä on jaettu näyttö moninpeliä varten, jota edeltävässä pelissä ei ollut; Sen sijaan, että molempia hahmoja pakotettaisiin aina riittävän lähelle toisiaan, että ne sopisivat samaan ruutuun, peli jakautuu saumattomasti, kun hahmot kulkevat kauemmas toisistaan ​​ja yhdistyvät yhdeksi näytöksi, kun molemmat pelaajat ovat lähellä toisiaan. Peli sisältää ensimmäisenä Traveller’s Talesin Lego-pelinä myös kenttä- ja seikkailueditorin. Pelissä voi silti edelleen luoda oman hahmon yhdistämällä eri hahmojen palasia toisiinsa. Pelissä on runsas valikoima hahmoja.
Pelissä pelaaja pääsee valitsemaan puisista laatikoista elokuvan, jonka hän voi pelata läpi videopelinä (poikkeuksena Kristallikallon valtakunta, jossa kolme osaa). Lisäksi laatikoista löytyvät oman tason luominen sekä "Bonus" -kentät.
Arvi Kontu
Arvi Samuli Kontu (1. syyskuuta 1883 Uusikirkko Tl – 31. tammikuuta 1945 Turku) oli suomalainen agronomi, toimitusjohtaja, maanviljelysneuvos ja kansanedustaja.
Konnun vanhemmat olivat talollinen Samuel Johan Kontu ja Fredrika Vilhelmina Puttaa ja puoliso vuodesta 1914 Signe Vilhelmina Granqvist, Vuonna 1908 agronomiksi valmistuneen Konnun koko työura sivusi maataloutta, erityisesti kotieläintaloutta. Hän oli ollut kuusi vuotta Lounais-Suomen maanviljelysseuran karjatalouskonsulenttina, kun Lounais-Suomen Osuusteurastamo palkkasi hänet vuonna 1916 osuuskuntaan ns. toiseksi johtajaksi. Vuonna 1918 Kontu nimitettiin Osuusteurastamon toimitusjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti 1945. Konnulla oli runsaasti luottamustehtäviä kotimaakunnassaan Varsinais-Suomi Varsinais-Suomessa. Hän oli lähtöisin ympäristöstä, missä koulun kynnys oli vielä korkea, ja siksi hän suosi kouluttautumista. Hän oli muun muassa perustamassa ja ylläpitämässä Turun Suomalaista Yliopistoseuraa, jonka keräämin varoin perustettiin Turun Suomalainen Yliopisto vuonna 1920.
Kontu oli Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922, edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Tasavallan presidentin valitsijamiehenä hän oli viidesti, vuosina 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Turun kaupunginvaltuustoon Kontu kuului vuosina 1924–1930 ja 1934–1945, mistä ajasta hän oli valtuuston puheenjohtajana vuodet 1934–1945. Rahatoimikamarin (nyk. kaupunginhallitus) jäsen hän oli vuosina 1924–1929. Poliitikkona ja yritysjohtajana Arvi Konnulla oli selkeä käsitys tuolloin ajankohtaisiin kielikiistoihin Suomessa. Hän kannatti suomalaisuusaatetta ja edisti suomen kielen käyttöä.
Lego Harry Potter: Years 1–4
Lego Harry Potter: Years 1–4 on vuonna 2010 julkaistu videopeli, joka perustuu Lego Harry Potter -lelusarjaan. Sen kehitti Traveller’s Tales ja julkaisi Warner Bros. Pelin tarinaan sisältyy neljä ensimmäistä Harry Potter -kirjaa ja -elokuvaa: "Viisasten kivi", "Salaisuuksien kammio", "Azkabanin vanki" sekä "Liekehtivä pikari".
Pelissä voi pelata 167 hahmolla, paitsi PSP- ja Nintendo DS -versioissa, joissa hahmoja on vähän yli sata. Pelattavista hahmoista tunnetuimpia ovat Harry Potter, Ron Weasley, Hermione Granger ja Albus Dumbledore, mutta pelissä on myös vähemmän tunnettuja hahmoja, kuten Hagridin koira Tora sekä herra ja rouva Mason.
Kuten pelissä "", pelissä voi luoda oman tason jo valmiina olevien lisäksi. Ominaisuus ei ole tarjolla PSP- ja Nintendo DS -versioissa. Muissa tasoissa seikkaillaan muun muassa Salaisuuksien kammiossa, Viistokujalla ja Tylypahkan viereisellä järvellä (kutsuttu neljännessä elokuvassa Mustajärveksi). Pelissä pääsee kulkemaan vapaasti eri Tylypahkan alueilla, kuten myös Viistokujalla.
Kolme etsivää ja vihreä aave
Kolme etsivää ja vihreä aave () on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Sen on suomentanut Laura Tetri. Tapauksen ainekset ovat vihreä aave, arvokas helminauha ja pieni koira.
Robert Arthur
Robert Arthur () oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa kymmenen 3 etsivää -kirjasarjan kirjaa. Arthur toimi 1942–1953 Mutual Broadcasting Systemillä käsikirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana. Tuona aikana hän teki muun muassa radiokuunnelmasarjaa "The Mysterious Traveler".
Häyry
Häyry on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus
Kolme etsivää ja Aavejärven arvoitus () on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Inkeri Pitkänen.
Aavejärveen kätkeytyy ikivanha arvoitus. Ratkaisu on rähjäisessä merimiesarkussa löytyneessä lokikirjassa, mutta viestiä ei saa edes Jupiter heti selville. Ja ajatus merirosvoaarteesta saa muutamia rosvoja liikkeelle. Alkaa taistelu, jossa armoa ei tunneta. Lopulta Jupiter keksii, missä aarre on, mutta rosvot ovat hieman edellä. Jupiter järjestää kuitenkin varkaille heidän elämänsä yllätyksen.
Metoklopramidi
Metoklopramidi (kauppanimellä Primperan ja Metopram) on dopamiinin D2-reseptorin antagonisti, jota käytetään yleensä pahoinvoinnin (myös sytostaattihoidon jälkeisen pahoinvoinnin) hoitoon. Lääke vaikuttaa keskushermostossa pahoinvointia estävästi ja lisää suolistokanavan peristaltiikkaa.
Metoklopramidilla on myös äidinmaidon eritystä lisäävä vaikutus ja sitä saatetaankin joskus käyttää tarkoituksena lisätä maidontuotantoa.
Pitkäaikaiskäyttöä ei suositella, koska varsinkin lapsilla on havaittu lääkkeen käytön pitkittyessä vakavia neurologisia haittoja.
Lääkelaitoksen selostus valmisteesta Primperan
Besermanit
Besermanit (udmurtiksi бесерманъёс, "besermanjos") ovat udmurtteihin kuuluva etninen ryhmä Udmurtian luoteisosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. He puhuvat udmurtin murretta, jossa on eräitä turkkilaisten kielten piirteitä.
Besermanit asuvat Vjatkan sivujoen Tšeptsan varrella Udmurtian Balezinon, Glazovin, Jarin ja Jukamenskojen piireissä sekä Kirovin alueen lähiseuduilla. Monissa besermanikylissä asuu myös muita udmurtteja, tataareja ja venäläisiä. Vuonna 1926 besermaneja laskettiin olleen 10 000 henkeä, mutta myöhemmissä Neuvostoliiton väestönlaskennoissa heidät luettiin udmurteiksi. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 100 besermania.
Venäläisissä 1200–1400-lukujen kronikoissa mainitaan Volgan varrella ja Kaman alajuoksulla asunut besermanien kansa. 1600-luvun lähteissä he esiintyvät Tšeptšajoen varrella, jossa heitä nimitettiin usein tšuvasseiksi. Nykytietämyksen valossa he ovat alun perin eteläisiin udmurtteihin kuulunut ryhmä, johon turkkilaiset kansat ovat vaikuttaneet voimakkaasti. Volgan Bulgariassa osa eteläudmurteista omaksui islamin, johon myös ryhmän nimitys perustunee (venäjän "musulmane, basurmany" ’muslimit’). Venäläisiä nimityksiä "besermjane, besermene, bisurmene" on käytetty myös monista muista Volgan–Uralin seudulla asuneista kansanryhmistä. Mongolien hävitettyä Volgan Bulgarian besermanit pakenivat nykyiselle asuinseudulleen.
1700-luvulla besermanit käännytettiin ortodokseiksi, mutta he ovat säilyttäneet myös perinteisiä uskomuksia ja islamin tapoja. Mullahit vierailivat vuosittain besermanikylissä ja heidän osallistumistaan hautajaisiin pidettiin välttämättömänä. Uskonto näkyi myös ruokakulttuurissa. Besermanit eivät 1900-luvun alkuun saakka syöneet sianlihaa, mutta valmistivat tataarien tavoin hevosenlihasta tehtyjä ruokalajeja. Aineellinen kulttuuri ei merkittävästi poikennut muista udmurteista.
Viime aikoina besermanien kansallinen itsetunto on lujittunut. Vuonna 1990 perustettiin oma kulttuuriseura ja vuonna 1992 Udmurtian korkein neuvosto tunnusti heidät erilliseksi kansaksi. Vuonna 2000 Venäjän hallitus myönsi besermaneille Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan aseman.
Ohjelmasarjan "Suomensukuiset 30 päivässä" (2013) neljännessä jaksossa näyttelijä Ville Haapasalo kuvausryhmineen yrittää tutustua besermanien elämään Balezinon piirin Jundan kylässä. Jundan maalaiskunnassa, jonka keskuksena tämä kylä toimii, asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1503 henkeä.
The Slim Shady EP
The Slim Shady EP on rap-artisti Eminemin vuonna 1997 julkaisema EP, jota myytiin 250 kappaletta. Se julkaistiin sekä kasettina että CD:nä.
S/S Jussi H
S/S Jussi H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 12. syyskuuta 1942 Pohjanlahdella venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä vain yksi selvisi hengissä.
"Jussi H" oli ostettu Englannista vuonna 1937, ja sen omisti Laiva Oy -niminen laivaisännistöyhtiö, jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. "Jussi H" kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä.
"Jussi H" lähti perjantaina 11. syyskuuta 1942 Raumalta kohti Königsbergiä. Laivan lastina oli kappaletavaraa ja puisten parakkien osia. Päällikkönä oli nuori ja pystyvä merikapteeni Heikki Pietilä.
Laivan oli tarkoitus suunnata aluksi Selkämeren poikki Ruotsin rannikolle ja sitten jatkaa matkaa suojatussa saattueessa lähellä Ruotsin rannikkoa. Lauantaiaamuna kello 4 aikaan laivaan osui kaksi venäläisen "S-13" sukellusveneen laukaisemaa torpedoa. Laivan kattilat räjähtivät pian tämän jälkeen, jolloin laiva upposi, niin että meren pinnalle jäi ajelehtimaan vain sekalaista kansilastia. Laivan miehistöstä onnistui pelastautumaan vain 18-vuotias lämmittäjä Pauli Kankaala, joka ajelehti pelastuslautan mukaan eräälle Ahvenanmaan saariston karille. Paikalle tulleet kalastajat pelastivat hänet sieltä 15. syyskuuta. Merestä onnistuttiin löytämään vain "Jussi H:n" ajelehtivaa kansilastia ja laivan emännöitsijän ruumis.
Laivan upottanut sukellusvene "S-13" kuului kymmenen veneen ryhmään, joka oli lähetetty elokuussa 1942 partioimaan Suomenlahden länsiosiin ja Itämerelle. "S-13" oli saanut tehtäväkseen tunkeutua Pohjanlahdelle, ja siinä se onnistuikin sukellettuaan ruotsalaisten Ahvenanmerelle asettaman miinakentän ali. "S-13" upotti Pohjanlahdella ensin S/S "Heran" 12. syyskuuta heti puolenyön jälkeen ja sitten muutamia tunteja myöhemmin S/S "Jussi H:n". Ennen paluutaan sukellusvene kävi vielä Merenkurkussa ja ampui siellä 18. syyskuuta tuleen hollantilaisen M/S "Anna W:n". Vene onnistui palaamaan Leningradiin, vaikka se kärsikin paluumatkalla pahoja vaurioita syvyyspommituksessa.
S/S "Jussi H" oli rakennettu Ranskassa Dunkerquessa vuonna 1910 "Ospringe"-nimisenä. Laivan pituus oli 87,89 metriä, leveys 13,06 metriä ja ruuman korkeus 5,96 metriä. Laivan kantavuus oli 2 215,61 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisunta-höyrykoneen teho oli 1 150 hevosvoimaa. "Ospringe" myytiin vuonna 1931 Englantiin, jossa sen omisti lontoolainen Constants (South Wales) Limited. Tältä yhtiöltä Hacklin osti laivan tammikuussa 1937.
Porin Reposaaressa sijaitsee "Jussi H:n" ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan, "Betty H:n", muistomuuri.
S/S Betty H
S/S Betty H oli suomalainen rahtilaiva, joka joutui 26. lokakuuta 1942 venäläisen sukellusveneen torpedoimaksi Ahvenanmerellä lähellä Nyhamnin majakkaa ja upposi. Laivan 23 hengen miehistöstä 12 selvisi hengissä.
"Betty H" oli ostettu Englannista vuonna 1932, ja sen omisti Porin Laiva Oy"," jonka takana oli porilainen kauppaneuvos Werner Hacklin. Laiva sai uuden nimensä Hacklinin vaimon Elisabethin mukaan. "Betty H" kuljetti ennen sotia pääasiassa puutavaraa Suomesta Itämeren alueen ja Länsi-Euroopan satamiin sekä toi paluulastina kappaletavaraa ja kivihiiltä.
"Betty H" lähti torstaina 22. lokakuuta 1942 Kotkasta kohti Ruotsin Oskarshamnia. Laivan lastina oli Outokummun kaivoksesta louhittua rikkikiisua. Päällikkönä oli merikapteeni Ruben Ceder.
Nyhamnin luotsiaseman ohitettuaan "Betty H" liittyi aamupäivällä 26. lokakuuta mukaan saattueeseen, jota suojasivat merivoimien neljä saattajaa: "Uisko", "Louhi", "Aura" ja "VH1". Saattueessa oli "Betty H:n" lisäksi neljä muutakin rahtilaivaa: "Henry John", "Monsun", "Corona" ja "Grundsee". Kello 11.10 "Betty H:n" peräosaan osui torpedo, kun se oli noin 10 meripeninkulman päässä Nyhamnin majakasta. Laiva upposi hyvin nopeasti tämän jälkeen, eikä pelastusveneiden vesillelasku onnistunut enää. Veteen joutuneet miehistön jäsenet pysyttelivät pinnalla kelluvan puutavaran varassa, ja osa onnistui myös uimaan kahdella pinnalle jääneelle pelastuslautalle. Saattaja "Aura" saapui uppoamispaikalle noin 20 minuutin kuluttua ja pelasti "Betty H:"n 12 miehistöön kuulunutta jäsentä. Saattue jatkoi matkaansa Ruotsin aluevesirajalle, ja tämän jälkeen saattajina toimineet sotalaivat suuntasivat Maarianhaminaan "Betty H:n" pelastunut miehistö mukanaan.
"Betty H:n" upottanut sukellusvene oli "SC-307" ("Treska") (3. luokan kapteeni N.O. Momot), joka kuului syksyllä 1942 Kronstadtista liikkeelle lähteneeseen 16 sukellusveneen ryhmään. Ammuttuaan torpedonsa vene onnistui pakenemaan paikalta välttäen suomalaisten suorittaman syvyyspommituksen. Vene palasi Kronstadtiin, mutta se ei enää seuraavina vuosina onnistunut upottamaan muita laivoja. Sukellusvene romutettiin Kronstadtissa vuosina 1958–1959, ja sen komentotorni on nykyisin muistomerkkinä sukellusvenekoulun pihalla.
S/S "Betty H" oli rakennettu vuonna 1902 Whitbyssä Englannissa "Kirktown"-nimisenä. Ennen Suomeen myyntiä laivan omisti essexiläinen laivanvarustaja Alfred Smith. Laivan pituus oli 94,7 metriä, leveys 13,4 metriä ja ruuman korkeus 6 metriä. Laivan kantavuus oli 2 478 bruttorekisteritonnia, ja sen kolmipaisuntahöyrykoneen teho oli 1 120 hevosvoimaa.
Porin Reposaaressa sijaitsee "Betty H:n" ja toisen samana vuonna upotetun Hacklinin omistaman kauppalaivan "Jussi H:n" muistomuuri.
Virkakäsky
Virkakäsky on valtion tai kunnan hallinnon sisäinen määräys, jonka esimies antaa alaiselleen tai ylempi viranomainen alemmalle hallintoelimelle. Viranomainen voi antaa virkakäskyn vain oman johto- ja valvontavaltansa alla toimivalle viranomaiselle. Virkakäskystä ei voi valittaa. Sen lähikäsite on hallintonormi.
Virkakäskyn tulee olla lainmukainen ja sen pitää noudattaa normihierarkiaa. Virkamiehen on noudatettava saamiaan määräyksiä valtion virkamieslain ja kunnallisesta viranhaltijasta annetun lain perusteella. Virkamiestä ei kuitenkaan voida velvoittaa ratkaisemaan tai esittelemään jotakin asiaa tietyllä tavalla. Määräyksen tulee olla yleisluonteinen, kuten esimerkiksi määräys tietyn asian esittelemisestä. Mahdollisia ovat myös hallintotehtävien toteuttamistapaan liittyvät tarkatkin määräykset.
Virkakäskyn lainvastaisuus kumoaa kuuliaisuusvelvollisuuden. Esimerkiksi rikoksen tekemiseen ei voida käskeä, vaikka muun muassa kansallissosialismin aikaisten tekojen oikeudenkäynneissä vedottiin ehdottomaan kuuliaisuusvelvollisuuteen. Perinteisesti on katsottu, että epäselvää ja tulkinnanvaraistakin virkakäskyä on noudatettava, vaikka käskyn saaja epäilisikin sitä.
Kolme etsivää ja hermostunut leijona
Kolme etsivää ja hermostunut leijona on Robert Arthurin kirjoittama 3 etsivää -kirjasarjaan kuuluva teos. Kirjan on suomentanut Annikki Lievonen.
Etsivät saavat erikoisen tehtävän: mennä turistipuistoon, joka on Viidakkomaa. Siellä heidän täytyy selvittää, miksi puiston kesy leijona on alkanut käyttäytyä hermostuneesti. Seuraukset voivat olla kohtalokkaat, sillä leijonalla on osa Viidakkomaassa kuvattavassa elokuvassa. Selvittäessään tapahtumaa, etsivät joutuvat pakenemaan villiä gorillaa, nopeaa pantteria ja pelastuvat täpärästi metallinhajottajasta.
Death Before Dishonour
Death Before Dishonour on suomalaisen black metal -yhtye Goatmoonin ensimmäinen studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 2004. CD-versiota valmistettiin 1014 kopiota ja vinyyliversiota 110 kopiota.