29.9.2023
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 242/541
Cadrul general
1.
salută faptul că, potrivit raportului Curții de Conturi („Curtea”) privind conturile anuale ale întreprinderii comune pentru exercițiul financiar 2021 („raportul Curții”), conturile anuale ale întreprinderii comune prezintă în mod fidel, sub toate aspectele semnificative, situația financiară a acesteia la 31 decembrie 2021, precum și rezultatele operațiunilor sale, fluxurile sale de numerar și variațiile activelor sale nete pentru exercițiul financiar 2021, în conformitate cu normele sale financiare și cu normele contabile adoptate de contabilul Comisiei; subliniază, de asemenea, că operațiunile subiacente conturilor întreprinderii comune pentru exercițiul financiar 2021 sunt, sub toate aspectele semnificative, conforme cu legile și reglementările în vigoare;
2.
regretă, cu toate acestea, că raportul Curții atrage atenția că, în conturile anuale ale întreprinderii comune pentru exercițiul financiar 2021, este prezentată estimarea întreprinderii comune cu privire la costul total al îndeplinirii obligațiilor sale de realizare a proiectului ITER, evaluate la 18,3 miliarde EUR (la valorile din 2021), precum și că modificările ipotezelor principale utilizate pentru estimare și expunerea la riscuri ar putea duce la creșteri semnificative ale costurilor și/sau la întârzieri suplimentare în punerea în aplicare a proiectului ITER;
3.
recunoaște că programul Orizont Europa prevede obiective ambițioase pentru întreprinderea comună, care pot fi atinse numai dacă sunt concepute și aplicate soluții eficace care să abordeze deficiențele sistemelor de control intern și să pregătească pentru provocările viitoare generate de responsabilitățile mai mari, de exemplu în domeniul gestionării și planificării resurselor umane; subliniază, în acest context, că cerințele de calcul și de raportare deosebit de complicate și împovărătoare prezintă un risc semnificativ de eroare și solicită, prin urmare, să se analizeze posibilitățile de simplificare ori de câte ori este posibil și compatibil cu cadrul juridic existent;
4.
observă cu îngrijorare că, întrucât Rusia este membră a OI ITER și are obligația de a livra sitului de asamblare ITER din Franța (Cadarache) mai multe componente pentru proiectele ITER și de a furniza contribuții anuale OI ITER, există un risc de întârzieri suplimentare și de creștere a costurilor aferente proiectului ITER;
5.
constată că întreprinderea comună procedează pe bază continuă la o estimare a costurilor totale ale îndeplinirii obligațiilor sale de realizare a proiectului ITER („estimare la finalizare”), care include costurile aferente fazelor de construcție și de operare până în 2035, precum și costurile aferente fazelor de dezafectare și dezactivare până în 2042; constată, de asemenea, că, la sfârșitul anului 2021, întreprinderea comună a evaluat acest cost total la 18,3 miliarde EUR (la valorile din 2021), care corespunde sumei plăților totale efectuate până la sfârșitul anului 2021, în valoare de 8,3 miliarde EUR, și a plăților viitoare estimate, evaluate la 10 miliarde EUR (la valorile din 2021);
6.
subliniază că modificările ipotezelor principale pentru estimarea de mai sus și expunerea la risc pot duce la creșteri suplimentare ale costurilor și la întârzieri ale proiectelor și, pentru 2021, consideră că, pe baza raportului Curții, ar trebui să se acorde o atenție deosebită evenimentelor care ar putea avea un impact semnificativ asupra estimării la finalizare; totodată, menționează că ipotezele principale respective includ noul scenariu de referință pentru proiectul ITER planificat pentru primul trimestru al anului 2023, livrarea cu întârziere a componentelor, sancțiunile aplicate Rusiei, aprobarea în curs de către Autoritatea franceză pentru securitate nucleară (ASN) a asamblării componentelor fosei Tokamak și revizuirea preconizată a estimării costurilor pentru complexul de camere fierbinți; evidențiază că, în cazul unor probleme de livrare care duc la lipsa unor componente esențiale pentru continuarea proiectului, ar trebui explorate fluxuri alternative de aprovizionare;
7.
reamintește că ITER se așteaptă în mod oficial la un prim test operațional în 2025 și să atingă o putere maximă de fuziune până în 2035; observă totuși că acest scenariu de referință a fost adoptat în 2016 și că, de atunci, întârzierile în construcție și fabricare, precum și pandemia de COVID-19 au făcut ca 2025 să fie o dată din ce în ce mai puțin probabilă; evidențiază, în plus, că, potrivit raportului Curții, există un risc de întârzieri suplimentare din cauza unei combinații de diferite probleme legate de construcție, de la dificultățile întâmpinate în ceea ce privește sudarea în sectoarele incintei sub vid care formează camera de oțel în care vor avea loc experimentele de fuziune până la problema coroziunii care provoacă fisuri de până la 2,2 mm adâncime pe panourile scutului termic, afectând toți cei 23 de kilometri de conducte de răcire sudate pe suprafața componentei; observă că, având în vedere că problema fisurilor din conductele de răcire ar putea fi sistemică, afectând toate componentele scutului termic al complexului Tokamak, noua direcție a ITER activează o strategie de reparare a panourilor scutului termic și a sectoarelor incintei sub vid aferente complexului Tokamak;