CS
29.9.2023
Úřední věstník Evropské unie
L 242/541
Obecné
1.
vítá skutečnost, že Účetní dvůr dospěl ve své zprávě o ověření roční účetní závěrky společného podniku za rozpočtový rok 2021 (dále jen „zpráva Účetního dvora“) k závěru, že účetní závěrka společného podniku zobrazuje věrně ve všech významných ohledech jeho finanční situaci k 31. prosinci 2021, výsledky jeho činností, jeho peněžní toky a změny čistých aktiv za rok 2021 v souladu s jeho finančními a účetními pravidly, která přijal účetní Komise; dále poukazuje na to, že uskutečněné operace v účetní závěrce za rozpočtový rok 2021 jsou ve všech významných ohledech legální a správné;
2.
s politováním konstatuje, že zpráva Účetního dvora upozorňuje na skutečnost, že roční účetní závěrka společného podniku za rozpočtový rok 2021 obsahuje odhad celkových nákladů společného podniku na splnění jeho závazků v oblasti realizace projektu ITER, a to ve výši 18,3 miliardy EUR (v hodnotách roku 2021), a na skutečnost, že změny klíčových předpokladů pro odhad a rizikové expozice by mohly vést k výraznému zvýšení nákladů nebo k dalším zpožděním při realizaci projektu ITER;
3.
uznává, že v programu Horizont Evropa jsou pro společný podnik stanoveny ambiciózní cíle, kterých lze dosáhnout pouze tehdy, budou-li navržena a provedena účinná řešení, která by se zaměřila na nedostatky systémů interní kontroly a byla připravena na budoucí výzvy vyplývající z vyšší odpovědnosti, např. v oblasti řízení a plánování lidských zdrojů; v této souvislosti poukazuje na to, že obzvláště složité a náročné výpočty a požadavky na podávání zpráv představují značné riziko chybovosti, a vyzývá proto, aby kdykoli to bude možné a slučitelné se stávajícím právním rámcem, byly prozkoumány možnosti jejich zjednodušení;
4.
se znepokojením konstatuje, že skutečnost, že Rusko má jakožto člen organizace ITER povinnost dodat na místo montáže ITER ve Francii (Cadarache) několik komponentů projektů ITER a poskytnout roční příspěvky do této organizace, představuje riziko dalších zpoždění v realizaci projektu ITER a zvýšených nákladů s tím spojených;
5.
konstatuje, že pro celkové náklady na splnění svých závazků týkajících se realizace projektu ITER (dále jen „odhad nákladů při dokončení“), které zahrnují náklady na konstrukční a provozní fázi do roku 2035 a fázi vyřazování z provozu a deaktivace do roku 2042, ponechává společný podnik odhad ve stejné výši; dále konstatuje, že na konci roku 2021 odhadl společný podnik tyto celkové náklady na 18,3 miliardy EUR (v hodnotách roku 2021), přičemž 8,3 miliardy EUR tvořily celkové platby provedené na konci roku 2021 a 10 miliard EUR (v hodnotách roku 2021) činil odhad budoucích plateb;
6.
poukazuje na to, že změny v klíčových předpokladech výše uvedeného odhadu a v rizikové expozici mohou vést k dalšímu zvyšování nákladů a zpoždění projektů, a pokud jde o rok 2021, domnívá se, že na základě zprávy Účetního dvora by měla být zvláštní pozornost věnována některým událostem, které mohou mít významný dopad na odhad nákladů při dokončení; dále poukazuje na to, že tyto klíčové předpoklady zahrnují nový výchozí stav pro projekt ITER plánovaný na první čtvrtletí roku 2023, pozdní dodání komponentů, sankce vůči Rusku, probíhající schválení francouzského Úřadu pro jadernou bezpečnost pro montáž součástí tokamaku a očekávanou revizi odhadu nákladů na komplex horkých komor; zdůrazňuje fakt, že v případě problémů s dodávkami, které by vedly k nedostatku klíčových prvků pro pokračování projektu, by měly být prozkoumány alternativní dodavatelské toky;
7.
připomíná, že ITER oficiálně uvádí, že první provozní zkouška by měla proběhnout v roce 2025 a plného výkonu by se mělo dosáhnout do roku 2035; konstatuje však, že tento základní rozvrh pochází z roku 2016 a že poté došlo ke zpožděním ve výstavbě a výrobě a přišla pandemie COVID-19, v důsledku čehož je stále méně pravděpodobné, že termín roku 2025 bude dodržen; dále zdůrazňuje, že podle zprávy Účetního dvora existuje riziko dalšího zpoždění v důsledku kombinace různých konstrukcí, počínaje problémy se svařováním částí vakuové nádoby, které tvoří ocelovou komoru, v níž se budou provádět pokusy o syntézu, až po problém koroze způsobující trhliny o velikosti až 2,2 milimetru na tepelných stínících panelech, což se týká všech 23 kilometrů chladicího potrubí přivařeného na povrch konstrukční části; podotýká, že problém prasklin v chladicím potrubí by mohl být systémový a postihnout všechny součásti tepelného stínění tokamaku, dojde díky novému směru reaktoru ITER k aktivaci strategie oprav v oblasti tepelného stínění tokamaku a vakuových nádob;