L 234/52
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 9 22
(16)
valstybės narės, kurios neturi sausumos sienos su jokia kita valstybe nare, yra ypač priklausomos nuo savo jūrų susisiekimo su likusia Sąjungos dalimi, visų pirma tam, kad išlaikytų savo piliečiams būtiną susisiekimą.
Kad pasiektų tikslą išlaikyti susisiekimą keleiviniais laivais, tokios valstybės narės turi remtis viešųjų paslaugų teikimo sutartimis arba viešųjų paslaugų įsipareigojimais.
Turėtų būti leidžiama taikyti laikiną išimtį, kad valstybės narės galėtų patenkinti neatidėliotiną poreikį teikti bendrojo ekonominio intereso paslaugą ir užtikrinti susisiekimą, taip pat ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą;
(17)
be to, kad valstybės narės turėtų bendrą galimybę taikyti išimtį keleiviniais laivais, išskyrus kruizinius keleivinius laivus, vykdomiems reisams į salas, kuriose yra mažiau nei 200 000 nuolatinių gyventojų, panašią išimtį turėtų būti leidžiama taikyti vidaus reisams į salas, kurie vykdomi pagal viešųjų paslaugų teikimo sutartį arba kuriems taikomas viešųjų paslaugų įsipareigojimas.
Valstybės narės yra sudariusios tokias sutartis arba nustačiusios tokius įsipareigojimus tam, kad užtikrintų tinkamą susisiekimo su salų regionais prieinamomis kainomis lygį, kuris kitu atveju nebūtų užtikrintas rinkos sąlygomis.
Valstybės narės turėtų turėti teisę laikinai taikyti išimtį tokiems keleivinių laivų vykdomiems reisams tarp jos žemyninės dalies ir tos pačios valstybės narės salos, kad išlaikytų sąlygas, kuriomis buvo sudarytos viešųjų paslaugų teikimo sutartys arba nustatyti viešųjų paslaugų įsipareigojimai, ir užtikrinti tvarų susisiekimą su atitinkama sala, taip pat jos ekonominę, socialinę ir teritorinę sanglaudą;
(18)
Tarybos reglamento (EEB) Nr.
3577/92 (14) 2 straipsnio 1 punkte nustatyta, kad Seutoje ir Meliljoje esantiems uostams taikomos tos pačios sąlygos, kaip ir salų uostams.
Nors jie pagal savo pobūdį nėra salų uostai, jų geografinė padėtis žemyninėje Afrikoje ir sausumos jungčių su Ispanija nebuvimas reiškia, kad žemyninės Europos, ypač Ispanijos, atžvilgiu tie uostai yra panašūs į salų uostus.
Todėl Seuta ir Melilja turėtų būti laikomos salų uostais, kiek tai susiję su laikina išimtimi jūrų kabotažui tarp valstybės narės žemyninės dalies ir jos jurisdikcijai priklausančių salų;
(19)
dėl plaukimo ledo sąlygomis, ypač šiaurinėse Baltijos jūros dalyse, ir dėl ledo klasės laivų techninių savybių jūrų transportas patiria papildomų išlaidų ir tokios išlaidos dėl šio reglamento galėtų dar labiau padidėti.
Tokios papildomos dėl ledo klasės laivų plaukiojimo ledo sąlygomis ir jų techninių savybių patiriamos papildomos išlaidos turėtų būti sumažintos, kad būtų išsaugotos vienodos sąlygos.
Todėl bendrovėms turėtų būti leidžiama ledo klasės laivams taikyti apribotą pakoreguotą tokiuose laivuose sunaudojamos energijos kiekį.
Be to, ribotą laikotarpį šiuo reglamentu turėtų būti sudarytos sąlygos tam tikrais laikotarpiais, kuriais ledo klasės laivai susiduria su plaukiojimu ledo sąlygomis, taikyti išimtį tam tikrai daliai papildomos energijos, sunaudojamos plaukiojant ledo sąlygomis.
Tuo tikslu turėtų būti nustatyta patikrinama metodika, kad būtų galima susieti energijos, kuriai taikoma išimtis, dalį ir faktines plaukiojimo ledu sąlygas.
Komisija turėtų iš naujo įvertinti tokią metodiką, visų pirma atsižvelgdama į duomenų, būtinų teikiant ataskaitas apie atstumą ir papildomą laivybos ledo sąlygomis sunaudojamą energijos kiekį, stebėsenos patikimumą, siekiant galbūt pratęsti tos priemonės taikymą;
(20)
už šio reglamento laikymosi užtikrinimą atsakingas subjektas turėtų būti bendrovė, apibrėžiama kaip laivo savininkas arba kita organizacija ar asmuo, pavyzdžiui, valdytojas ar laivo be įgulos frachtuotojas, kuris iš laivo savininko yra perėmęs atsakomybę už laivo eksploatavimą ir kuris, prisiimdamas tokią atsakomybę, sutiko perimti visas pareigas ir atsakomybę, nustatytas Tarptautiniu saugaus laivų eksploatavimo ir taršos prevencijos valdymo kodeksu, kuris Sąjungoje įgyvendinamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 336/2006 (15).
Bendrovės apibrėžtis pagal šį reglamentą atitinka 2016 m.
Tarptautinės jūrų organizacijos (IMO) sukurtą pasaulinę duomenų rinkimo sistemą;
(14) 1992 m. gruodžio 7 d.
Tarybos reglamentas (EEB) Nr.
3577/92, taikantis laisvės teikti paslaugas principą jūrų transportui valstybėse narėse (jūrų kabotažas) (OL L 364, 1992 12 12, p. 7).
(15) 2006 m. vasario 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 336/2006 dėl Tarptautinio saugaus valdymo kodekso įgyvendinimo Bendrijoje ir panaikinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 3051/95 (OL L 64, 2006 3 4, p. 1).