20.9.2023
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 231/11
(55)
Întrucât clădirile sunt responsabile pentru emisii de GES atât înainte, cât și după ciclul lor de exploatare, statele membre ar trebui să ia în considerare, de asemenea, întregul ciclu de viață al emisiilor de carbon ale clădirilor.
Acest lucru ar trebui să aibă loc în contextul eforturilor de sporire a atenției acordate performanței pe parcursul întregului ciclu de viață, aspectelor legate de economia circulară și impactului asupra mediului, ca parte a rolului exemplar al sectorului public.
Astfel, achizițiile publice pot reprezenta o oportunitate de a aborda problema carbonului încorporat din clădiri pe durata ciclului lor de viață.
În acest sens, autoritățile contractante sunt actori importanți care pot lua măsuri în cadrul procedurilor de achiziții publice prin achiziționarea de noi clădiri care abordează potențialul de încălzire globală pe parcursul întregului ciclu de viață.
(56)
Potențialul de încălzire globală pe parcursul întregului ciclu de viață măsoară emisiile de GES asociate clădirii în diferite etape de-a lungul ciclului său de viață.
Prin urmare, el măsoară contribuția globală a clădirii la emisiile care duc la schimbări climatice.
Acest lucru este denumit uneori „evaluarea amprentei de carbon” sau „măsurarea emisiilor de carbon pe parcursul întregului ciclu de viață”.
El reunește emisiile de carbon încorporate în materialele de construcție și emisiile de carbon directe și indirecte din etapa de utilizare.
Clădirile sunt o „bancă” de materiale importantă, fiind depozite de resurse cu emisii ridicate de carbon timp de mai multe decenii și, prin urmare, este important să se exploreze moduri de proiectare care să faciliteze reutilizarea și reciclarea viitoare la sfârșitul ciclului de exploatare, în conformitate cu noul plan de acțiune pentru economia circulară.
Statele membre ar trebui să promoveze circularitatea, durabilitatea și adaptabilitatea materialelor de construcție, pentru a aborda performanța în materie de durabilitate a produselor pentru construcții.
(57)
Potențialul de încălzire globală este exprimat ca indicator numeric în kgCO2eq/m2 (de suprafață interioară utilă) pentru fiecare etapă a ciclului de viață, calculat ca medie pentru un an dintr-o perioadă de studiu de referință de 50 de ani.
Selectarea datelor, definirea scenariului și calculele se efectuează în conformitate cu standardul EN 15978.
Domeniul de aplicare în ceea ce privește echipamentele tehnice și elementele clădirilor este stabilit la indicatorul 1,2 al cadrului comun Level(s) al Uniunii.
În cazul în care există un instrument național de calcul sau dacă acesta este necesar pentru divulgarea informațiilor sau pentru obținerea autorizațiilor de construcție, ar trebui să fie posibilă utilizarea respectivului instrument național pentru a furniza informațiile solicitate.
Ar trebui să fie posibilă utilizarea altor instrumente de calcul dacă acestea îndeplinesc criteriile minime stabilite de cadrul comun Level(s) al Uniunii.
(58)
Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului (21) stabilește norme privind instalațiile care contribuie la producția de energie sau care utilizează energie în scopuri de producție și prevede că informațiile privind energia utilizată în sau generată de instalație trebuie incluse în cererile de autorizații integrate în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) litera (b) din directiva respectivă.
Mai mult, articolul 11 din directiva respectivă prevede că utilizarea eficientă a energiei este unul dintre principiile generale care reglementează obligațiile de bază ale operatorului și constituie unul dintre criterii pentru determinarea celor mai bune tehnici disponibile în temeiul anexei III la directiva respectivă.
Eficiența operațională a sistemelor energetice în orice moment este influențată de capacitatea de a alimenta rețeaua cu energie generată din surse diferite, cu diferite grade de inerție și de punere în funcțiune, în mod flexibil și fără obstacole.
Îmbunătățirea eficienței va permite o mai bună utilizare a energiei din surse regenerabile.
(59)
Îmbunătățirea eficienței energetice poate contribui la sporirea producției economice.
Statele membre și Uniunea ar trebui să urmărească reducerea consumului energetic, indiferent de nivelurile de creștere economică.
(60)
Obligația privind economiile de energie stabilită prin prezenta directivă ar trebui să fie majorată și să se aplice și după anul 2030.
Acest lucru asigură stabilitate pentru investitori și, prin urmare, încurajează investițiile pe termen lung și măsurile vizând eficiența energetică pe termen lung, precum renovarea aprofundată a clădirilor cu obiectivul pe termen lung de a facilita transformarea eficientă din punctul de vedere al costurilor a clădirilor existente în clădiri al căror consum de energie este aproape egal cu zero.
Obligația privind economiile de energie joacă un rol important în generarea creșterii economice, a locurilor de muncă, a competitivității și în atenuarea sărăciei energetice la nivel local.
Ea ar trebui să asigure faptul că Uniunea își poate atinge obiectivele privind energia și clima prin crearea de oportunități suplimentare și prin întreruperea legăturii dintre consumul de energie și creșterea economică.
Cooperarea cu sectorul privat este importantă pentru a evalua condițiile în care pot fi deblocate investițiile private pentru proiectele de eficiență energetică și pentru a dezvolta noi modele de venituri pentru inovare în domeniul eficienței energetice.
(21) Directiva 2010/75/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 noiembrie 2010 privind emisiile industriale (prevenirea și controlul integrat al poluării) (JO L 334, 17.12.2010, p. 17).