L 231/4
ET
Euroopa Liidu Teataja
20.9.2023
(16)
Energiatõhusust tuleks tulevastes liidu energiataristu investeerimisotsustes pidada keskseks elemendiks ja prioriteediks.
Energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtte kohaldamisel tuleks peamiselt arvestada süsteemi tõhususe alast lähenemist, ühiskondlikku ja tervishoiualast vaatenurka ning pöörata tähelepanu varustuskindlusele, energiasüsteemi lõimimisele ja kliimaneutraalsusele üleminekule.
Seega peaks energiatõhususe esikohale seadmise põhimõte aitama suurendada nii üksikute sektorite lõpptarbimise, kui kogu energiasüsteemi tõhusust.
Selle põhimõtte kohaldamine peaks toetama ka investeeringuid energiatõhusatesse lahendustesse, mis aitavad kaasa Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2020/852 (6) keskkonnaeesmärkide saavutamisele.
(17)
Energiatõhususe esikohale seadmise põhimõte on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) 2018/1999 (7) ning see on komisjoni 8. juuli 2022. aasta teatises kehtestatud ELi energiasüsteemi lõimimise strateegia keskmes.
Ehkki põhimõte põhineb kulutõhususel, on selle kohaldamisel ühiskondlikust vaatenurgast laiem mõju.
See mõju võib asjaoludest olenevalt varieeruda ja seda tuleks hoolikalt hinnata töökindlate kuludetulude analüüsi meetodite abil, mis võtavad arvesse energiatõhususe arvukaid eeliseid.
Komisjon on koostanud kõnealuse põhimõtte rakendamiseks ja kohaldamiseks konkreetsed suunised, pakkudes välja konkreetsed vahendid ja näited eri sektorite tarbeks.
Komisjon on esitanud liikmesriikidele ka soovituse, mis tugineb käesolevas direktiivis sätestatud nõuetele ja milles kutsutakse üles kasutama põhimõtte kohaldamisel konkreetseid meetmeid.
Liikmesriigid peaksid seda soovitust täiel määral arvesse võtma ja sellest energiatõhususe põhimõtte praktilisel rakendamisel juhinduma.
(18)
Energiatõhususe esikohale seadmise põhimõte eeldab terviklikku lähenemisviisi, milles võetakse arvesse integreeritud energiasüsteemi üldist tõhusust, varustuskindlust ja kulutõhusust ning edendatakse kõige tõhusamaid lahendusi kliimaneutraalsuse saavutamiseks kogu väärtusahelas alates energia tootmisest ja ülekandest kuni energia lõpptarbimiseni, et saavutada tõhusus nii primaarenergia tarbimises kui ka energia lõpptarbimises.
Selles lähenemisviisis tuleks käsitleda süsteemi toimimist ja dünaamilist energiakasutust selliselt, et energiatõhususe lahendustena käsitletakse tarbimise juhtimist ja süsteemi paindlikkust.
(19)
Mõju avaldumiseks on vaja, et riiklikud, piirkondlikud, kohalikud ja sektori otsustajad kohaldaksid energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtet järjepidevalt kõigis asjaomastes stsenaariumites ning poliitika-, kavandamis- ja olulistes investeerimisotsustes, see tähendab suuremahulistes investeeringutes, mille väärtus on suurem kui 100 000 000 eurot iga projekti kohta või 175 000 000 eurot transporditaristu projektide puhul, mis mõjutavad energiatarbimist või -varustust.
Põhimõtte nõuetekohane kohaldamine eeldab õige kulude-tulude analüüsi meetodi kasutamist, luues sealjuures eeltingimused energiatõhusateks lahendusteks ja nõuetekohaseks järelevalveks.
Et luua stiimuleid energiatõhususe meetmete rakendamiseks, tuleks järjepidevalt välja töötada ja teostada kulude-tulude analüüse, mis peaksid põhinema kõige ajakohasemal teabel energiahindade kohta ning peaksid hõlmama hinnatõusu stsenaariume, näiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ (8) kohaste liidu heitkogustega kauplemise süsteemi (ELi HKS) lubatud heitkoguse ühikute vähenemise tõttu.
Poliitiliste eesmärkide saavutamiseks tuleks eelistada nõudluse poole lahendusi, kui need on kulutõhusamad kui investeeringud energiava­ rustustaristusse.
Nõudluse poole paindlikkus võib tuua laiemat majanduslikku, keskkonnaalast ja ühiskondlikku kasu tarbijatele ja ühiskonnale laiemalt, sealhulgas kohalikele kogukondadele, ning võib suurendada energiasüsteemi tõhusust ja vähendada energiakulusid, vähendades näiteks süsteemi käidukulusid, mille tulemusel langevad hinnad kõigi tarbijate jaoks.
Liikmesriigid peaksid energiatõhususe esikohale seadmise põhimõtte kohaldamisel võtma arvesse nõudluse poole paindlikkusest saadavat võimalikku kasu ning asjakohasel juhul kaaluma tarbimiskaja nii tsentraliseeritud kui ka detsentraliseeritud tasandil, energia salvestamist ja nutikaid lahendusi osana nende jõupingutustest suurendada integreeritud energiasüsteemi tõhusust.
(6) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2020. aasta määrus (EL) 2020/852, millega kehtestatakse kestlike investeeringute hõlbustamise raamistik ja muudetakse määrust (EL) 2019/2088 (ELT L 198, 22.6.2020, lk 13).
(7) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1999, milles käsitletakse energialiidu ja kliimameetmete juhtimist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 663/2009 ja (EÜ) nr 715/2009, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 94/22/EÜ, 98/70/EÜ, 2009/31/EÜ, 2009/73/EÜ, 2010/31/EL, 2012/27/EL ja 2013/30/EL ning nõukogu direktiive 2009/119/EÜ ja (EL) 2015/652 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 525/2013 (ELT L 328, 21.12.2018, lk 1).
(8) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiiv 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT L 275, 25.10.2003, lk 32).