15.9.2023.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
L 228/145
metodes saskaņā ar 2. punktu.
Ja šādas metodes nav pieejamas, tehniski nav iespējamas vai radītu nepamatotas izmaksas, Komisijas sniegtās un publiskotās noklusējuma vērtības pārejas periodam, var izmantot saskaņā ar šīs regulas 4. panta 3. punktā izklāstītajiem nosacījumiem.
b) Attiecībā uz tiešajām un netiešajām noteikšanas metodēm uzskatāms, ka metode ir piemērota, ja tā nodrošina, ka mērījumi, analīzes, paraugu ņemšana, kalibrēšana un validēšana saistībā ar konkrētas datu kopas noteikšanu tiek veikta, piemērojot attiecīgajos EN vai ISO standartos noteiktās metodes.
Ja šādi standarti nav pieejami, var izmantot valsts standartus.
Ja piemērojamu publicētu standartu nav, izmanto atbilstošus standartu projektus, nozaru paraugprakses vadlīnijas vai citas zinātniski pamatotas metodikas, kas ierobežo paraugu ņemšanas un mērījumu novirzes.
c) Izmantojot a) punktā minētu vienu metodi, lielāka priekšroka ir mērinstrumentiem vai laboratorijas analīzei, ko kontrolē operators, nevis instrumentiem vai analīzēm, ko kontrolē kāda cita juridiska persona, piemēram, kurināmā vai materiālu piegādātājs vai tirdzniecības partneri attiecībā uz ražotajām precēm.
d) Mērinstrumentus izvēlas tādus, kas parāda zemāko nenoteiktību lietošanā, neradot nesamērīgas izmaksas.
Priekšroka ir instrumentiem, kuriem veic reglamentēto metroloģisko kontroli, izņemot, ja ir pieejami citi instrumenti, kuriem ir būtiski zemāka nenoteiktība.
Instrumentus izmanto tikai tādās vidēs, kas ir atbilstošas saskaņā ar to lietošanas specifikāciju.
e) Ja izmanto laboratorijas analīzi vai ja laboratorijas veic paraugu apstrādi, kalibrēšanu, metodes validācijas vai darbības, kas attiecas uz nepārtrauktiem emisiju mērījumiem, piemēro šā pielikuma B.5.4.3. iedaļas prasības
2.
Netiešās noteikšanas metodes.
Ja kādai vajadzīgai datu kopai tieša noteikšanas metode nav pieejama, it sevišķi gadījumos, kad ir nepieciešams noteikt neto izmērāmo siltumu, ko izmanto dažādos ražošanas procesos, var izmantot netiešo noteikšanas metodi, piemēram: a) aprēķinu, kura pamatā ir zināms ķīmisks vai fizikāls process un kurā izmanto literatūrā atzītas attiecīgo vielu ķīmisko un fizikālo īpašību vērtības, piemērotus stehiometriskos koeficientus un termodinamiskās īpašības, piemēram, reakcijas entalpijas (atkarībā no gadījuma); b) aprēķins, kura pamatā ir iekārtas projekta dati, piem., tehnisko bloku energoefektivitāte vai aprēķinātais energopatēriņš uz produkta vienību; c) korelācijas, kuru pamatā ir empīriski testi vajadzīgās datu kopas aplēses vērtību noteikšanai, izmantojot nekalibrētu aprīkojumu vai datus no ražošanas protokoliem.
Tālab nodrošina, ka šī korelācija atbilst labas inženierprakses prasībām un to lieto tikai tādu vērtību noteikšanai, kas ir diapazonā, kuram korelācija noteikta.
Šādas korelācijas derīgumu novērtē vismaz reizi gadā.
3.
Lai noteiktu labākos pieejamos datu avotus, izvēlas tos datu avotus, kas 1. punktā ierindojas visaugstāk un jau ir pieejami iekārtas līmenī.
Savukārt, ja ir tehniski iespējams piemērot datu avotu, kas ierindojas augstāk, neradot nesamērīgas izmaksas, bez liekas kavēšanās piemēro šādu labāku datu avotu.
Ja vienai datu kopai ir pieejami dažādi datu avoti, kas ierindojas vienādā līmenī saskaņā ar 1. punktu, izvēlas to datu avotu, kas nodrošina skaidrāko datu plūsmu un zemāko raksturīgo risku un kontroles risku attiecībā uz nepatiesiem apgalvojumiem.
4.
Saskaņā ar 3. punktu izvēlētos datu avotus izmanto, lai noteiktu un ziņotu iegultās emisijas.
5.
Identificē papildu datu avotus vai metodes datu kopu noteikšanai, ciktāl tas ir iespējams, neradot nesamērīgas izmaksas, kontroles sistēmas vajadzībām saskaņā ar šā pielikuma H iedaļu, kas ļauj apstiprināt 3. punktā noteiktos datu avotus.
Monitoringa metodikas dokumentācijā norāda izraudzītos datu avotus, ja ir.