L 191/14
SV
Europeiska unionens officiella tidning
28.7.2023
(77)
Utvinning, bearbetning och handel med naturresurser är grundläggande för försörjningen med de råmaterial som krävs för batteriproduktionen.
Batteritillverkare skulle kunna, oavsett vilken ställning de har eller vilket inflytande de utövar vad gäller leverantörerna och deras geografiska läge, oavsiktligen bidra till negativa effekter i leverans­ kedjan för mineraler.
Beträffande vissa råmaterial är mer än hälften av den globala produktionen avsedd för batteriproduktion.
Mer än 50 % av den globala efterfrågan på kobolt och mer än 60 % av efterfrågan på litium avser batteritillverkning.
Omkring 8 % av den globala produktionen av naturlig grafit och 6 % av den globala produktionen av nickel går till batteritillverkning.
(78)
Endast ett fåtal länder levererar de råmaterial som används vid batteritillverkning och i vissa fall kan låga förvaltningsstandarder i dessa länder kan innebära att miljömässiga och sociala problem förvärras.
Både utvin­ ningen och raffineringen av kobolt och nickel är kopplade till en lång rad sociala och miljömässiga problem.
Även om de sociala och miljömässiga konsekvenserna är mindre allvarliga när det gäller naturlig grafit, kan utvinningen av naturlig grafit ha allvarliga hälso- och miljöeffekter eftersom den främst sker genom hantverks­ mässig och småskalig verksamhet och främst i informella sammanhang.
Detta, tillsammans med avsaknaden av regelbundet uppdaterade planer för nedläggning av gruvor och efterbehandling, kan leda till förstörelse av eko­ system och mark.
Den väntade ökningen av användningen av litium inom batteritillverkningen kommer sannolikt att öka trycket på utvinnings- och raffineringsverksamheten.
Det är därför lämpligt att litium ingår i tillämp­ ningsområdet för skyldigheterna vad gäller tillbörlig aktsamhet avseende batterier.
Den väntade massiva ökningen av efterfrågan på batterier i unionen bör inte bidra till att dessa miljömässiga och sociala risker ökar.
(79)
Vissa av de råmaterial som används vid batteritillverkning, som kobolt, litium och naturlig grafit, betraktas som råmaterial av avgörande betydelse för unionen, vilket kommissionen anger i sitt meddelande av den 3 september 2020, Resiliens för råvaror av avgörande betydelse: Att staka ut vägen mot ökad trygghet och hållbarhet, och måste anskaffas på ett hållbart sätt för att unionens batteriekosystem ska kunna fungera tillfredsställande.
(80)
Ett antal frivilliga insatser från aktörer i batterileveranskedjan har redan införts för att uppmuntra till efterlevnad av metoder för hållbar anskaffning, bland annat initiativet för ansvarsfull gruvdrift (Initiative for Responsible Mining Assurance), initiativet för ansvarsfulla mineral (Responsible Minerals Initiative) och ramverket för ansvarsfull bedöm­ ning av kobolt (Cobalt Industry Responsible Assessment Framework).
Det är emellertid inte säkert att frivilliga insatser för att inrätta system för tillbörlig aktsamhet kommer att säkerställa att alla ekonomiska aktörer som släpper ut batterier på unionsmarknaden följer samma minimiregler.
(81)
Allmänna krav på tillbörlig aktsamhet beträffande vissa mineraler och metaller infördes i unionen genom Eu­ ropaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/821 (23).
Denna förordning omfattar emellertid inte de mine­ raler och material som används för batteritillverkning.
(82)
Med tanke på den väntade exponentiella ökningen av efterfrågan på batterier i unionen bör en ekonomisk aktör som släpper ut ett batteri på unionsmarknaden införa en strategi för tillbörlig aktsamhet avseende batterier.
Krav bör därför fastställas i denna förordning för att hantera de sociala och miljömässiga risker som är förknippade med utvinning, bearbetning och handel med vissa råmaterial och sekundära råmaterial för batteritillverkning.
En sådan strategi bör omfatta alla aktörer i leveranskedjan samt deras dotterbolag och underleverantörer som utvinner, bearbetar och handlar med vissa råmaterial och sekundära råmaterial.
(83)
Vid inrättandet av en riskbaserad policy för tillbörlig aktsamhet avseende batterier bör den ekonomiska aktören basera den på internationellt erkända standarder och principer om tillbörlig aktsamhet, till exempel Förenta nationernas vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, de tio principerna i Förenta nationernas Global Compact-initiativ, Förenta nationernas miljöprogram (Unep), riktlinjerna för bedömning av varors sociala livscykelkostnader, Internationella arbetsorganisationens (ILO) trepartsdeklaration om principer som rör multi­ nationella företag och socialpolitik, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utvecklings (OECD) riktlinjer för multinationella företag samt OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet inom ansvarsfullt företagande.
Dessa standarder och principer som varje ekonomisk aktör bör anpassa till sitt specifika sammanhang och sina särskilda omständigheter baseras på gemensamma värderingar som delas av regeringar och berörda parter.
När det gäller utvinning och bearbetning av och handel med naturresurser i form av mineral för batteriproduktion utgör OECD: s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfulla leveranskedjor för mineraler från konfliktdrabbade områden och högriskområden en internationellt erkänd standard för att hantera de specifika riskerna för grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna, och en långvarig insats från regeringarnas och de berörda parternas sida för att fastställa god praxis på detta område.
(23) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/821 av den 17 maj 2017 om fastställande av skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan för unionsimportörer av tenn, tantal och volfram, malmer av dessa metaller, samt guld med ursprung i konfliktdrabbade områden och högriskområden (EUT L 130, 19.5.2017, s. 1).