L 191/14
SL
Uradni list Evropske unije
28.7.2023
(77)
Pridobivanje in predelava naravnih mineralnih virov ter trgovanje z njimi so ključni za zagotavljanje surovin, potrebnih za proizvodnjo baterij.
Tudi izdelovalci baterij lahko nenamerno prispevajo k škodljivim vplivom oskrbovalne verige z minerali, in to ne glede na njihov položaj ali vpliv, ki ga imajo na dobavitelje, in geografsko lokacijo.
Pri nekaterih surovinah je več kot polovica svetovne proizvodnje namenjena uporabi v zvezi z bateri­ jami.
Na primer več kot 50 % svetovnega povpraševanja po kobaltu in več kot 60 % litija na svetu se uporablja za proizvodnjo baterij.
Proizvodnji baterij je namenjenih tudi približno 8 % svetovne proizvodnje naravnega grafita in 6 % svetovne proizvodnje niklja.
(78)
Surovine, ki se uporabljajo pri proizvodnji baterij, dobavlja le nekaj držav in v nekaterih primerih lahko nizki standardi upravljanja v teh državah poslabšajo okoljske in socialne probleme.
Rudarjenje in rafiniranje kobalta in niklja sta povezana z najrazličnejšimi socialnimi in okoljskimi težavami.
Čeprav socialni in okoljski vplivi za naravni grafit niso tako resni, ima lahko njegovo rudarjenje resne vplive na zdravje in okolje, saj ga izvajajo obrtniški akterji in akterji, ki rudarijo v majhnem obsegu, ti pa večinoma delujejo v neformalnih okvirih.
To skupaj z odsotnostjo redno posodobljenih načrtov zapiranja in sanacije rudnikov, povzroča uničenje ekosistemov in tal.
Predvideno povečanje uporabe litija pri proizvodnji baterij bo verjetno povzročilo dodaten pritisk na dejavnosti pridobivanja in rafiniranja.
Primerno je torej, da se litij vključi v področje uporabe obveznosti glede potrebne skrbnosti pri baterijah.
Pričakovano ogromno povečanje povpraševanja po baterijah v Uniji ne bi smelo prispevati k povečanju takih okoljskih in socialnih tveganj.
(79)
Nekatere od surovin, ki se uporabljajo pri proizvodnji baterij, kot so kobalt, litij in naravni grafit, se štejejo za kritične surovine za Unijo, kot je Komisija navedla v svojem sporočilu z dne 3. septembra 2020 z naslovom „Odpornost na področju kritičnih surovin: oris poti k večji zanesljivosti in trajnostnosti“, za ustrezno delovanje ekosistema baterij v Uniji pa je potrebno njihovo trajnostno pridobivanje.
(80)
Akterji v oskrbovalni verigi z baterijami so že uvedli številna prostovoljna prizadevanja za spodbujanje uporabe praks trajnostnega pridobivanja, vključno s pobudo za zagotovilo o odgovornem rudarjenju (Initiative for Responsible Mining Assurance), pobudo za odgovorne minerale (Responsible Minerals Initiative) in okvirom industrije kobalta za odgovorno oceno (Cobalt Industry Responsible Assessment Framework).
Vendar ni gotovo, da se bo s prostovoljnimi prizadevanji za vzpostavitev shem potrebne skrbnosti zagotovilo, da bodo vsi gospo­ darski subjekti, ki dajejo baterije na trg Unije, upoštevali isti nabor minimalnih pravil.
(81)
V Uniji so bile splošne zahteve glede potrebne skrbnosti v zvezi z nekaterimi minerali in kovinami uvedene z Uredbo (EU) 2017/821 Evropskega parlamenta in Sveta (23).
Vendar navedena uredba ne obravnava mineralov in materialov, ki se uporabljajo za proizvodnjo baterij.
(82)
Zaradi predvidenega eksponentnega povečevanja povpraševanja po baterijah v Uniji bi moral gospodarski subjekt, ki da baterijo na trg Unije, določiti politiko potrebne skrbnosti v zvezi z baterijami.
V tej uredbi bi bilo treba določiti zahteve, da bi se obravnavala socialna in okoljska tveganja, ki nastajajo pri pridobivanju in predelavi nekaterih surovin in sekundarnih surovin za proizvodnjo baterij in trgovanju z njimi.
Taka politika bi morala zajemati vse subjekte v dobavni verigi, in njihove odvisne družbe ter podizvajalce, ki pridobivajo in predelujejo nekatere surovine in sekundarne surovine ter z njimi trgujejo.
(83)
Politika potrebne skrbnosti v zvezi z baterijami na podlagi tveganja, ki jo vzpostavi gospodarski subjekt, bi morala temeljiti na mednarodno priznanih standardih in načelih potrebne skrbnosti, kot so tista iz vodilnih načel Združenih narodov o podjetništvu in človekovih pravicah, desetih načel globalnega dogovora Združenih narodov, smernic Programa Združenih narodov za okolje (UNEP) za ocenjevanje življenjskega cikla proizvodov ob upošte­ vanju družbenega vidika, tristranske deklaracije Mednarodne organizacije dela (MOD) o načelih večnacionalnih podjetij in socialne politike, smernic Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) za večnacionalna podjetja ter smernic potrebne skrbnosti OECD za odgovorno ravnanje podjetij.
Ti standardi in načela, ki bi jih moral vsak gospodarski subjekt prilagoditi svojim specifičnim razmeram in okoliščinam, odražajo skupno razu­ mevanje vlad in zainteresiranih strani.
V zvezi s pridobivanjem in predelavo naravnih mineralnih virov, ki se uporabljajo za proizvodnjo baterij, in trgovanjem z njimi smernice OECD o potrebni skrbnosti za odgovorne oskrbovalne verige z minerali s konfliktnih območij in območij z visokim tveganjem odražajo mednarodno priznan standard o specifičnih tveganjih resnih kršitev človekovih pravic ter dolgotrajna prizadevanja vlad in zainteresiranih strani za oblikovanje dobre prakse na tem področju.
(23) Uredba (EU) 2017/821 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2017 o določitvi obveznosti za potrebno skrbnost v oskrbovalni verigi za uvoznike v Uniji, ki uvažajo kositer, tantal in volfram, njihove rude ter zlato, ki izvirajo s konfliktnih območij in območij z visokim tveganjem (UL L 130, 19.5.2017, str. 1).