SV
7.6.2023
Europeiska unionens officiella tidning
L 147/17
(80)
Med beaktande av unionsindustrins försäljningspriser noterade kommissionen att en del av unionstillverkningen (särskilt GrafTech Ibericas och GrafTech Frances tillverkning) som stod för omkring 50 % av unionens totala försäljning och tillverkning till viss del tillfälligt var skyddad från direkt konkurrens på marknaden, medan den andra delen (de två andra unionstillverkarna som ingick i urvalet) var direkt utsatt för den dumpade indiska importen.
(81)
Denna situation berodde på att det fanns långfristiga avtal som täckte den försäljning av grafitelektrodsystem som härstammade från GrafTech Iberica.
Dessa långfristiga avtal hade ingåtts efter en period med ovanligt höga priser under åren 2017–2018.
Dessa avtal var inköpsavtal av ”take or pay”-typ, med en garanterad leveransnivå till ett fast pris och där köparen åtog sig att köpa de avtalade volymerna till ett förutbestämt och fast pris, med förbehåll för olika avtalsenliga rättigheter och skyldigheter.
Giltighetstiden för dessa avtal var tre till fem år.
Det framgick att en mycket stor del av försäljningen som härstammar från GrafTech Iberica under översynsperioden omfattades av dessa långfristiga avtal.
Undersökningen visade inte att någon annan unionstillverkare omfattades av liknande långfristiga avtal under skadeundersökningsperioden.
Mot bakgrund av de långfristiga avtalens begränsade varaktighet noterade kommissionen att deras effekt är av övergående karaktär.
(82)
Dessa långfristiga avtal härrör från perioden med hög prisvolatilitet under åren 2017–2018 som sträckte sig fram till 2019.
Under dessa år ökade de globala priserna på grafitelektroder betydligt.
Detta berodde på många faktorer, däribland ökad global efterfrågan.
Unionsindustrin uppgav att den främsta orsaken till den ökade efterfrågan var den globala förändringen inom stålindustrin, där masugnar ersätts med elektriska ljusbågsugnar med grafitelektroder.
Såsom förklaras i skäl 79 var dessutom den nya konkurrensen om nålkoks (den huvudsakliga råvaran vid tillverkningen av grafitelektroder) med litiumjonbatteriindustrin drivande för ökningen av råvarukostnaderna som bidrog till prisvolatiliteten.
För att lösa detta problem med prisvolatilitet ingicks långfristiga avtal om leverans av den produkt som översynen gäller från GrafTech Iberica med en löptid på mellan tre och fem år.
Tanken var att erhålla stabilare priser i utbyte mot ett stabilt utbud, vilket kunderna efterfrågade.
(83)
Tack vare de långfristiga avtalen kunde försäljningen från GrafTech Iberica därför äga rum på en stabil prisnivå ([25–50] % över det genomsnittliga försäljningspriset per enhet i unionen) under översynsperioden, trots den allmänna prisnedgången för resten av unionsindustrin som inte omfattades av långfristiga avtal.
På grundval av tillgängliga uppgifter, såsom försäljningsvolymer av den produkt som översynen gäller som inte omfattades av långfristiga avtal och inte härstammade från GrafTech Iberica samt försäljningen från de två andra unionstillverkarna som ingår i urvalet, uppskattade kommissionen att det genomsnittliga priset på marknaden som inte omfattades av långfristiga avtal var omkring [25–50] % lägre än det genomsnittliga försäljningspriset per enhet i unionen på hela marknaden.
Det genomsnittliga försäljningspriset i unionen under översynsperioden återspeglar därför inte på ett korrekt sätt konkurrensläget på unionsmarknaden, som i hög grad påverkades av lågprisimport och dumpad import både från Indien och Kina.
5.4.3.2.
Arbetskraftskostnader (84)
De genomsnittliga arbetskraftskostnaderna för de unionstillverkare som ingick i urvalet utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden: Tabell 9 Genomsnittlig arbetskraftskostnad per anställd 2018
2019
2020
Översynsperiod
Genomsnittlig arbetskraftskostnad per anställd (i euro)
91 856
87 714
84 993
87 519
Index
100
95
93
95
Källa: Svar på frågeformuläret från de unionstillverkare som ingick i urvalet.
(85)
De genomsnittliga arbetskraftskostnaderna minskade något under skadeundersökningsperioden.
Totalt minskade den genomsnittliga arbetskraftskostnaden per anställd med 5 %.
Denna utveckling var främst ett resultat av den begränsade minskningen av sysselsättningstalen (se skäl 74).