16.5.2023
SL
Uradni list Evropske unije
L 130/153
(87)
Nekatere države članice že imajo nacionalne davke na ogljik, ki se uporabljajo za stavbni sektor, sektor cestnega prometa in dodatne sektorje iz Priloge III k Direktivi 2003/87/ES.
Zato bi bilo treba do konca leta 2030 uvesti začasno odstopanje.
Za zagotovitev, da so cilji Direktive 2003/87/ES izpolnjeni in da je novi sistem trgovanja z emisijami skladen, bi morala biti možnost uporabe tega odstopanja na voljo le, kadar je nacionalna davčna stopnja višja od povprečne cene na dražbi za zadevno leto, in bi se morala uporabljati samo za obveznost predaje reguliranih subjektov, ki plačujejo tak davek.
Za zagotovitev stabilnosti in preglednosti sistema bi bilo treba o nacionalnih davkih, vključno z ustreznimi davčnimi stopnjami, ob koncu obdobja za prenos te direktive uradno obvestiti Komisijo.
Odstopanje ne bi smelo vplivati na zunanje namenske prejemke za Socialni sklad za podnebje ali – če so določena v skladu s členom 311, tretji odstavek, PDEU – na lastna sredstva iz naslova prihodkov z dražb iz trgovanja z emisijami v stavbnem sektorju, sektorju cestnega prometa in dodatnih sektorjih.
(88)
Da bi bilo trgovanje z emisijami v stavbnem sektorju, sektorju cestnega prometa in dodatnih sektorjih učinkovito, bi moralo biti mogoče spremljati emisije z visoko stopnjo gotovosti in ob razumnih stroških.
Emisije bi se morale pripisati reguliranim subjektom na podlagi količin goriva, sproščenih v porabo, in kombinirati s faktorjem emisije.
Regulirani subjekti bi morali biti zmožni zanesljivo in natančno opredeliti sektorje, v katerih se goriva sprostijo v porabo, in končne uporabnike goriv ter razlikovati med njimi, da se preprečijo nezaželeni učinki, kot je dvojno breme.
V majhnem številu primerov, v katerih se ni mogoče izogniti dvojnemu štetju emisij v obstoječem EU ETS in novem sistemu trgovanja z emisijami za stavbni sektor, sektor cestnega prometa in dodatne sektorje, ali kadar nastanejo stroški zaradi predaje pravic v zvezi z emisijami od dejavnosti, ki niso zajete z Direktivo 2003/87/ES, bi morale države članice take prihodke uporabiti za nadomestitev neizogibnega dvojnega štetja ali drugih takih stroškov zunaj stavbnega sektorja, sektorja cestnega prometa in dodatnih sektorjev v skladu s pravom Unije.
Zato bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za zagotovitev enotnih pogojev za preprečevanje dvojnega štetja in predaje pravic za emisije, ki niso zajete v sistemu za trgovanje z emisijami za stavbni sektor, sektor cestnega prometa in dodatne sektorje, ter za zagotavljanje finančnega nadomestila.
Da bi dodatno ublažili morebitno dvojno štetje, bi bilo treba roke za spremljanje in predajo v novem sistemu trgovanja z emisijami določiti en mesec po rokih v obstoječem sistemu za nepremične naprave in letalstvo.
Za razpoložljivost zadostnih podatkov za določitev skupne količine pravic za obdobje 2028–2030 bi morali regulirani subjekti, ki imajo dovoljenje na začetku delovanja sistema leta 2025, sporočiti svoje povezane zgodovinske emisije za leto 2024.
(89)
Preglednost v zvezi s stroški ogljika in mera, do katere so prevaljeni na potrošnike, sta ključnega pomena za omogočanje hitrega in stroškovno učinkovitega zmanjšanja emisij v vseh sektorjih gospodarstva.
To je zlasti pomembno v sistemu trgovanja z emisijami, ki temelji na obveznostih, ki se prevalijo po verigi navzgor.
Namen novega sistema za trgovanje z emisijami je spodbuditi regulirane subjekte k zmanjšanju vsebnosti ogljika v gorivih, pri čemer taki subjekti ne bi smeli ustvarjati neupravičenih dobičkov s tem, da na potrošnike prenesejo stroške ogljika, ki so večji od stroškov ogljika, ki jih dejansko imajo.
Čeprav prodaja vseh pravic do emisij na dražbi v okviru sistema trgovanja z emisijami za stavbni sektor, sektor cestnega prometa in dodatne sektorje že omejuje pojav takih neupravičenih dobičkov, bi morala Komisija spremljati, v kolikšni meri regulirani subjekti prenašajo stroške ogljika, da bi se izognili nepričakovanim dobičkom.
V zvezi s poglavjem IVa bi morala Komisija, letno poročati, kadar je to mogoče glede na vrsto goriva, o povprečni ravni stroškov ogljika, ki so bili preneseni na potrošnike v Uniji.
(90)
Primerno je, da se uvedejo ukrepi za obravnavo morebitnega tveganja pretiranih zvišanj cen, ki lahko – če so posebno visoke na začetku novega sistema trgovanja z emisijami – ogrozijo pripravljenost gospodinjstev in posameznikov za vlaganje v zmanjšanje svojih emisij toplogrednih plinov.
Ti ukrepi bi morali dopolnjevati zaščitne ukrepe, ki jih zagotavlja rezerva za stabilnost trga in ki so začeli delovati leta 2019.
Medtem ko bo ceno ogljika še naprej določal trg, se bo izvajanje zaščitnih ukrepov sprožilo na podlagi samodejnega mehanizma, temelječega na pravilih, pri čemer se bodo pravice sprostile iz rezerve za stabilnost trga le, če bo izpolnjen eden ali več konkretnih sprožilnih pogojev na podlagi zvišanja povprečne cene pravice.
Ta dodatni mehanizem bi moral biti tudi zelo odziven, da bi se obravnavala pretirana nestanovitnost zaradi dejavnikov, ki niso spremembe temeljev trga.
Ukrepi bi morali biti prilagojeni različnim ravnem pretiranega zvišanja cen, s čimer se bodo zagotovile različne stopnje posredovanja.
Komisija bi morala pozorno spremljati sprožilne pogoje, ob izpolnjenih pogojih pa nujno sprejeti ukrepe.
To ne bi smelo vplivati na katere koli spremljevalne ukrepe, ki jih države članice lahko sprejmejo za obravnavo škodljivih družbenih učinkov.