16.5.2023
SL
Uradni list Evropske unije
L 130/137
(16)
Toplogredne pline, ki se ne izpuščajo neposredno v ozračje, bi bilo treba šteti za emisije v okviru EU ETS, pravice za te emisije pa predati, če se ne shranjujejo na kraju shranjevanja v skladu z Direktivo 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11) ali so trajno kemično vezane v proizvodu tako, da ne vstopijo v ozračje pri običajni uporabi in ne vstopijo v ozračje pri vseh običajnih dejavnostih po koncu življenjske dobe proizvoda.
Na Komisijo bi bilo treba prenesti pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov za določitev pogojev, v skladu s katerimi je treba šteti, da so toplogredni plini trajno kemično vezani v proizvodu tako, da ne vstopijo v ozračje pri običajni uporabi in ne vstopijo v ozračje pri vseh običajnih dejavnostih po koncu življenjske dobe proizvoda, vključno s pridobivanjem certifikata za odvzem ogljika, kadar je ustrezno, ob upoštevanju regulativnega razvoja v zvezi s certificiranjem odvzemov ogljika.
Običajne dejavnosti po koncu življenjske dobe proizvoda bi bilo treba razumeti široko, zajemajoč vse dejavnosti, ki potekajo po koncu življenjske dobe proizvoda, vključno s ponovno uporabo, ponovno izdelavo, recikliranjem in odstranjevanjem, kot sta sežiganje in odlaganje na odlagališčih.
(17)
Dejavnost mednarodnega pomorskega prometa, ki jo sestavljajo plovbe med pristaniščema pod jurisdikcijo dveh različnih držav članic ali med pristaniščem pod jurisdikcijo države članice in pristaniščem zunaj jurisdikcije katere koli države članice, je edini način prometa, ki ni bil vključen v pretekle zaveze Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.
Emisije iz goriv, prodanih v Uniji za plovbe iz ene države članice v drugo državo članico ali tretjo državo, so se od leta 1990 povečala za približno 36 %.
Te emisije obsegajo skoraj 90 % vseh emisij iz plovbe v Uniji, saj so se emisije iz goriv, prodanih v Uniji za plovbe z odhodom in prihodom v isti državi članici, od leta 1990 zmanjšale za 26 %.
Po scenariju brez sprememb se bodo emisije iz dejavnosti mednarodnega pomorskega prometa po napovedih povečale za približno 14 % med letoma 2015 in 2030 ter za 34 % med letoma 2015 in 2050.
Če se bo vpliv dejavnosti pomorskega prometa na podnebne spremembe povečeval v skladu z napovedmi, bo resno ogrozil zmanjšanja, dosežena v drugih sektorjih za boj proti podnebnim spremembam, s tem pa tudi uresničitev cilja zmanjšanja neto emisij toplogrednih plinov v celotnem gospodarstvu do leta 2030, cilja Unije glede podnebne nevtralnosti najpozneje do leta 2050 in cilja doseganja negativnih emisij po tem letu, kot je določeno v Uredbi (EU) 2021/1119, ter cilji Pariškega sporazuma.
(18)
Komisija je leta 2013 sprejela strategijo za postopno vključevanje emisij iz pomorskega prometa v politiko Unije za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.
V okviru tega pristopa je Unija najprej z Uredbo (EU) 2015/757 Evropskega parlamenta in Sveta (12) vzpostavila sistem za spremljanje emisij iz pomorskega prometa, poročanje o njih in njihovo preverjanje, nato pa naj bi določila cilje za zmanjšanje za pomorski promet in uporabo tržnega ukrepa.
V skladu z zavezo sozakonodajalcev, izraženo v Direktivi (EU) 2018/410, bi se morali ukrepi Mednarodne pomorske organizacije (IMO) ali Unije začeti izvajati od leta 2023, vključno s pripravljalnim delom za sprejetje in izvajanje ukrepa za zagotovitev, da sektor ustrezno prispeva k prizadevanjem, potrebnim za uresničitev ciljev, dogovorjenih s Pariškim sporazumom, ter ustrezno obravnavo s strani vseh deležnikov.
(19)
Na podlagi Direktive (EU) 2018/410 bi morala Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o napredku, ki ga je IMO dosegla v zvezi z ambicioznim ciljem zmanjšanja emisij in povezanimi ukrepi, za zagotovitev, da pomorski promet ustrezno prispeva k prizadevanjem, potrebnim za uresničitev ciljev, dogovorjenih s Pariškim sporazumom.
V okviru IMO potekajo prizadevanja za omejitev globalnih emisij iz pomorskega prevoza, kar bi bilo treba spodbujati, vključno s hitrim izvajanjem Začetne strategije IMO za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov z ladij, sprejete leta 2018, ki se nanaša tudi na morebitne tržne ukrepe za spodbujanje zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v mednarodnem ladijskem prevozu.
Čeprav je bil pred nedavnim dosežen napredek v okviru IMO, to do sedaj ni zadostovalo za uresničitev ciljev Pariškega sporazuma.
Glede na mednarodni značaj ladijskega prevoza je pomembno, da države članice in Unija s svojimi pristojnostmi sodelujejo s tretjimi državami, da bi povečali diplomatska prizadevanja za okrepitev globalnih ukrepov in dosegli napredek pri razvoju globalnega tržnega ukrepa na ravni IMO.
(11) Direktiva 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o geološkem shranjevanju ogljikovega dioksida in spremembi Direktive Sveta 85/337/EGS, direktiv 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES, 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (ES) št.
1013/2006 (UL L 140, 5.6.2009, str. 114).
(12) Uredba (EU) 2015/757 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2015 o spremljanju emisij ogljikovega dioksida iz pomorskega prevoza, poročanju o njih in njihovem preverjanju ter spremembi Direktive 2009/16/ES (UL L 123, 19.5.2015, str. 55).