L 130/138
(20)
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 5 16
jūrų transporto išmetamas anglies dioksido (CO2) kiekis sudaro apie 3–4 % Sąjungos išmetamo teršalų kiekio.
Europos žaliojo kurso komunikate Komisija pareiškė ketinanti imtis papildomų priemonių, kad sumažintų jūrų transporto išmetamą šiltnamio efektą sukeliančių dujų kiekį, pasitelkdama įvairias priemones, suteikiančias galimybę Sąjungai pasiekti savo išmetamo teršalų kiekio mažinimo tikslus.
Atsižvelgiant į tai, Direktyvą 2003/87/EB reikėtų iš dalies pakeisti į ES ATLPS įtraukiant jūrų transportą ir taip užtikrinti, kad tas sektorius savo teisingu indėliu prisidėtų prie padidintų Sąjungos klimato srities tikslų, taip pat prie Paryžiaus susitarimo tikslų, pagal kuriuos 4 straipsnio 4 dalyje teigiama, kad išsivysčiusios šalys toliau imtųsi pirmauti siekiant visai ekonomikai nustatytų išmetamo teršalų kiekio mažinimo tikslų, o besivystančios šalys raginamos ilgainiui pereiti prie visai ekonomikai nustatytų išmetamo teršalų kiekio mažinimo ar ribojimo tikslų.
Nors imantis pasaulinių rinkos veiksmų tarptautinės aviacijos už Europos ribų išmetamas teršalų kiekis nuo 2021 m. sausio mėn. turėjo būti apribotas, veiksmų jūrų transporto išmetamam teršalų kiekiui apriboti arba apmokestinti dar nesiimta.
Todėl tikslinga į ES ATLPS įtraukti dalį teršalų kiekio, išmetamo vykdant reisus tarp valstybės narės jurisdikcijai priklausančio uosto ir trečiosios valstybės jurisdikcijai priklausančio uosto, trečiajai valstybei paliekant galimybę spręsti dėl tinkamų veiksmų dėl likusios išmetamo teršalų kiekio dalies.
Taigi į ES ATLPS įtraukiant jūrų transporto sektorių reikėtų atitinkamai įtraukti pusę teršalų kiekio, išmetamo laivams vykdant reisus į valstybės narės jurisdikcijai priklausantį uostą iš valstybių narių jurisdikcijai nepriklausančio uosto, pusę teršalų kiekio, išmetamo laivams vykdant reisus iš valstybės narės jurisdikcijai priklausančio uosto į valstybių narių jurisdikcijai nepriklausantį uostą, visą teršalų kiekį, išmetamą laivams vykdant reisus į valstybės narės jurisdikcijai priklausantį uostą iš valstybės narės jurisdikcijai priklausančio uosto, ir visą teršalų kiekį, išmetamą valstybės narės jurisdikcijai priklausančiame uoste.
Pažymėta, kad tokiu būdu galima praktiškai išspręsti bendrų, bet diferencijuotų įsipareigojimų ir pajėgumų klausimą, kurį ilgą laiką bandoma išspręsti įgyvendinant UNFCCC.
Įtraukus dalį teršalų kiekio, išmetamo per atvykimo ir išvykimo reisus tarp Sąjungos ir trečiųjų valstybių, užtikrinamas ES ATLPS veiksmingumas, visų pirma padidinant priemonės aplinkosauginį poveikį, palyginti su geografine aprėptimi, kai reisai vykdomi tik Sąjungos viduje, sykiu apribojant įplaukimų į uostą reikalavimų apėjimo tikslais riziką ir perkrovimo veiklos perkėlimo už Sąjungos ribų riziką.
Siekiant užtikrinti, kad sektorius būtų sklandžiai įtrauktas į ES ATLPS, reikėtų laipsniškai didinti laivybos bendrovių apyvartinių taršos leidimų atsisakymą dėl viso patikrinto išmetamo teršalų kiekio, apie kurį bus pranešta 2024 ir 2025 m.
Siekiant apsaugoti sistemos aplinkosauginį naudingumą, jeigu per tuos metus jūrų transporto sektoriuje bus atsisakyta mažiau apyvartinių taršos leidimų lyginant su patikrintu išmetamų teršalų kiekiu, kiekvienais metais nustačius patikrinto išmetamo teršalų kiekio ir atsisakytų apyvartinių taršos leidimų skaičiaus skirtumą, tą skirtumą atitinkantis leidimų skaičius turėtų būti panaikintas.
Nuo 2026 m. laivybos bendrovės turėtų atsisakyti tiek apyvartinių taršos leidimų, kiek atitinka visą jų patikrintą išmetamųjų teršalų kiekį.
Nors jūrų transporto poveikį klimatui daugiausia lemia išmetamo CO2 kiekis, išmetami teršalai, kurie nėra CO2, sudaro didelę laivų išmetamo teršalų kiekio dalį.
Remiantis 2020 m. IMO Ketvirtuoju šiltnamio efektą sukeliančių dujų tyrimu, 2012–2018 m. labai padidėjo išmetamo metano kiekis.
Tikėtina, kad laikui bėgant išmetamo metano ir azoto suboksido kiekis didės, ypač kai vyks suskystintomis gamtinėmis dujomis ar kitais energijos ištekliais varomų laivų plėtra.
Išmetamų metano ir azoto suboksido kiekių įtraukimas būtų naudingas siekiant užtikrinti aplinkosauginį naudingumą ir skatintų gerą praktiką.
Tie išmetamieji teršalai pirmiausia turėtų būti įtraukti į Reglamentą (ES) 2015/757 nuo 2024 m. ir nuo 2026 m. turėtų būti įtraukti į ES ATLPS;
(21)
išplėtus Direktyvos 2003/87/EB taikymo sritį į ją įtraukiant jūrų transportą, pasikeis tokio transporto veiklos sąnaudos.
Taikymo srities išplėtimas turės įtakos visoms Sąjungos dalims, nes į Sąjungos uostus ir iš jų jūrų transportu gabenamų prekių kilmės arba paskirties vieta yra skirtingose valstybėse narėse, įskaitant prieigos prie jūros neturinčias valstybes nares.
Todėl leidimų, kuriuos valstybės narės turės parduoti aukcionuose, paskirstymas iš esmės neturėtų pasikeisti dėl to, kad bus įtraukta jūrinio transporto veikla ir visos valstybės narės.
Tačiau poveikis valstybėms narėms bus nevienodas.
Šio išplėtimo poveikį labiausiai patirs visų pirma valstybės narės, kurių priklausomybė nuo laivybos yra labai didelė.
Dėl ES ATLPS taikymo ir jūrų transportui, didesnį poveikį patirs valstybės narės, kurių jūrų sektorius yra didelis, palyginti su jų santykiniu dydžiu.
Todėl tikslinga toms valstybėms narėms teikti laikiną papildomą pagalbą skiriant papildomų apyvartinių taršos leidimų, siekiant padėti dekarbonizuoti jūrinę veiklą ir padengti patiriamas administracines išlaidas.
Pagalba turėtų būti pradedama teikti laipsniškai, sykiu nustatant įpareigojimą atsisakyti leidimų ir taip užtikrinant didesnį poveikį toms valstybėms narėms.
Pervarstant Direktyvą 2003/87/EB, Komisija turėtų išnagrinėti šios papildomos pagalbos aktualumą, visų pirma atsižvelgdama į laivybos bendrovių skaičių, už kurias yra atsakingos skirtingos valstybės narės, veiklos raidą;