2023.5.16.
HU
Az Európai Unió Hivatalos Lapja
L 130/3
(11)
A fosszilis tüzelőanyagok árának emelkedése aránytalanul érintheti a kiszolgáltatott helyzetű háztartásokat, a kiszolgáltatott helyzetű mikrovállalkozásokat és a kiszolgáltatott helyzetű közlekedési felhasználókat, akik jövedelmük nagyobb részét fordítják energiára és közlekedésre, akik – bizonyos régiókban – nem férnek hozzá alternatív, megfizethető mobilitási és közlekedési megoldásokhoz, és esetleg nem rendelkeznek megfelelő finanszírozási képességgel ahhoz, hogy beruházzanak a fosszilistüzelőanyag-fogyasztás csökkentésébe.
A földrajzi sajátosságoknak – például a szigetek, a legkülső régiók és területek, a vidéki vagy távoli területek, a kevésbé megközelíthető peremterületek, a hegyvidéki területek, illetve az elmaradott területek esetében – a közlekedési szegénység összefüggésében konkrét hatásai lehetnek a háztartások, a mikrovállalkozások és a közlekedési felhasználók kiszolgáltatottságára.
Ezért az említett földrajzi sajátosságokat – amennyiben vannak ilyenek és relevánsak – figyelembe kell venni a kiszolgáltatott helyzetű háztartásokat, a kiszolgáltatott helyzetű mikrovállal­ kozásokat és a kiszolgáltatott helyzetű közlekedési felhasználókat támogatni hivatott intézkedések és beruházások előkészítésekor.
(12)
Az épületeknek, a közúti közlekedésnek és további ágazatoknak a 2003/87/EK irányelv hatálya alá vonásából származó bevételek egy részét az ebből eredő társadalmi hatások kezelésére kell fordítani annak érdekében, hogy az átmenet igazságos és inkluzív legyen, és senki ne maradjon hátra.
Az e rendelettel létrehozott Szociális Klímaalap (a továbbiakban: az Alap) teljes összegének tükröznie kell azon dekarbonizációs törekvés mértékét, amelyet az épületekből, a közúti közlekedésből és további ágazatokból származó üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak a 2003/87/EK irányelv hatálya alá vonása képvisel.
(13)
Az energiaszegénység jelenlegi mértékére tekintettel még inkább indokolt, hogy a bevételek egy részét az épületekből, a közúti közlekedésből és további ágazatokból származó üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak a 2003/87/EK irányelv hatálya alá vonásából eredő társadalmi hatások kezelésére fordítsuk.
Az energiaszegénység olyan helyzet, amelyben a háztartások nem tudnak hozzáférni a megfelelő életszínvonalat és a megfelelő egészséget biztosító olyan alapvető energetikai szolgáltatásokhoz, mint például a fűtésen keresztüli megfelelő meleg, a hűtés – mivel a hőmérséklet emelkedik –, a világítás, valamint az árammal működő készülékekhez szükséges energia.
Egy 2021-es uniós szintű felmérés szerint megközelítőleg 34 millió európai polgár, vagyis az Unió lakosságának csaknem 6,9 %-a nyilatkozott úgy, hogy nem engedheti meg magának, hogy elégséges mértékben fűtse otthonát.
Az energiaszegénység ezért komoly kihívást jelent az Unió számára.
A szociális tarifák vagy az ideiglenes közvetlen jövedelemtámogatás azonnali segítséget nyújthat az energiaszegénységgel küzdő háztartásoknak rövid távon, ugyanakkor csak a – különösen a megújuló forrásokból származó energiához is hozzáférést nyújtó épületfelújítások, valamint a megújuló energiaforrásoknak a háztartásokat célzó tájékoztatási és tudatosságnövelő intézkedések révén történő aktív promotálása formájában megvalósuló – célzott strukturális intézkedések, továbbá a 2010/31/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7) meghatározott célkitűzésekhez hozzájáruló épületfelújítások nyújthatnak tartós megoldást és segíthetnek hatékonyan az energiaszegénység leküzdésében.
Lehetővé kell tenni az energiaszegénység e rendelet szerinti fogalommeghatározásának naprakésszé tételét, hogy az tükrözze az energiaha­ tékonyságról szóló európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (átdolgozás) kapcsolatos tárgyalások eredményét.
(14)
Az épületfelújítások holisztikus, a kirekesztődés kockázatának kitett személyeket – nevezetesen azokat, akik a leginkább szenvednek az energiaszegénységtől az Unióban – hatékonyabban figyelembe vevő megközelítése az energia iránti kereslet csökkenéséhez vezethet.
Az Alap által az épületágazatnak nyújtott támogatás ezért az energiahatékonyság javítására kell hogy irányuljon, ami minden egyes háztartás energiafogyasztásának pénzmegtakarítás formájában látható csökkenéséhez vezetne, ennek eredményeként pedig eszközként szolgálna az energiaszegénység elleni küzdelemhez.
A 2010/31/EU irányelv felülvizsgálata megteremtené az alapokat e célkitűzések eléréséhez, ezért azt e rendelet végrehajtása során figyelembe kell venni.
(15)
Mivel a közlekedési szegénység fogalmát uniós szinten még nem határozták meg, e rendelet alkalmazása céljából be kell vezetni annak ilyen típusú fogalommeghatározását.
Amint azt a klímasemlegességre való méltányos átállás biztosításáról szóló, 2022. június 16-i tanácsi ajánlásban (8) a Tanács elismerte, a közlekedési szegénység még sürgetőbb problémává válhat, és az alapvető társadalmi-gazdasági tevékenységekhez és szolgáltatásokhoz – például a foglalkoztatáshoz, az oktatáshoz, illetve az egészségügyi ellátáshoz – való hozzáférés csökkenését eredményezheti, különösen a kiszolgáltatott helyzetű egyének és háztartások esetében.
A közlekedési szegénységet általában egyetlen tényező vagy több tényező kombinációja okozza, így például az alacsony jövedelem, a magas tüzelőanyag-kiadások, illetve a megfizethető vagy hozzáférhető magán- vagy tömegközlekedés hiánya.
A közlekedési szegénység különösen a vidéki, szigeti területeken, a peremterületeken, hegyvidéki területeken, távoli és kevésbé megközelíthető területeken, illetve a kevésbé fejlett régiókban vagy területeken élő, illetve lévő személyeket és háztartásokat sújthatja, beleértve a kevésbé fejlett városkörnyéki területeket és a legkülső régiókat is.
(7) Az Európai Parlament és a Tanács 2010/31/EU irányelve (2010. május 19.) az épületek energiahatékonyságáról (HL L 153., 2010.6.18., 13. o.).
(8) HL C 243., 2022.6.27., 35. o.