16.5.2023.
HR
Službeni list Europske unije
L 130/137
(16)
Staklenički plinovi koji se ne ispuštaju izravno u atmosferu trebali bi se smatrati emisijama u okviru EU sustava trgovanja emisijama te bi za te emisije trebalo predati emisijske jedinice, osim ako se skladište u skladišnom geoprostoru u skladu s Direktivom 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (11) ili su trajno kemijski vezane u proizvodu tako da ne ulaze u atmosferu uobičajenom upotrebom i ne ulaze u atmosferu svakom uobičajenom aktivnošću koja se odvija nakon kraja životnog vijeka proizvoda.
Komisija bi trebala biti ovlaštena za donošenje delegiranih akata u kojima se utvrđuju uvjeti pod kojima treba smatrati da su staklenički plinovi trajno kemijski vezani u proizvodu tako da ne ulaze u atmosferu uobičajenom upotrebom i ne ulaze u atmosferu svakom uobičajenom aktivnošću nakon kraja životnog vijeka proizvoda, uključujući prema potrebi uvjet dobivanja certifikata o uklanjanju ugljika ovisno o regulatornim promjenama povezanima s certifikacijom uklanjanja ugljika.
Uobičajenu aktivnost nakon kraja životnog vijeka proizvoda trebalo bi tumačiti u širem smislu koji obuhvaća sve aktivnosti koje se odvijaju nakon kraja životnog vijeka proizvoda, uključujući ponovnu uporabu, ponovnu proizvodnju, recikliranje i zbrinjavanje, kao što je spaljivanje i odlaganje na odlagališta otpada.
(17)
Djelatnost međunarodnog pomorskog prometa, koja se sastoji od putovanja između luka u nadležnosti dviju različitih država članica ili između luke u nadležnosti države članice i luke izvan nadležnosti bilo koje države članice, jedina je vrsta prijevoza koja nije uključena u Unijine prethodne obveze smanjenja emisija stakleničkih plinova.
Emisije iz goriva prodanog u Uniji za putovanja koja započinju u jednoj državi članici i završavaju u drugoj državi članici ili trećoj zemlji povećale su se za oko 36 % od 1990.
Te emisije čine gotovo 90 % svih Unijinih emisija iz plovidbe jer su se emisije iz goriva prodanog u Uniji za putovanja koja započinju i završavaju u istoj državi članici smanjile za 26 % od 1990.
U scenariju „bez mjera” predviđa se da će emisije iz djelatnosti međunarodnog pomorskog prometa porasti za oko 14 % od 2015. do 2030. i za 34 % od 2015. do 2050.
Ako se utjecaj djelatnosti pomorskog prometa na klimatske promjene poveća u skladu s predviđanjima, to bi značajno ugrozilo smanjenja koja su drugi sektori postigli u borbi protiv klimatskih promjena, a time i u nastojanjima da se ostvari cilj smanjenja neto emisija stakleničkih plinova u cijelom gospodarstvu do 2030., cilj klimatske neutralnosti Unije najkasnije do 2050. i cilj ostvarivanja negativnih emisija nakon toga kako je utvrđeno u Uredbi (EU) 2021/1119 te ciljevi Pariškog sporazuma.
(18)
Komisija je 2013. donijela strategiju za postupno uključivanje emisija iz pomorskog prometa u politiku Unije za smanjenje emisija stakleničkih plinova.
Kao prvi korak u tom pristupu Unija je u Uredbi (EU) 2015/757 Europskog parlamenta i Vijeća (12) uspostavila sustav za praćenje emisija iz pomorskog prometa, izvješćivanje o njima i njihovu verifikaciju, nakon čega slijedi utvrđivanje ciljeva smanjenja za pomorski promet i primjena tržišno utemeljene mjere.
U skladu s obvezom koju su suzakonodavci izrazili u Direktivi (EU) 2018/410 djelovanje Međunarodne pomorske organizacije (IMO) ili Unije trebalo bi početi 2023., uključujući pripremni rad na donošenju i provedbi mjere kojom se osigurava da sektor na odgovarajući način doprinese nastojanjima potrebnima za postizanje ciljeva dogovorenih u okviru Pariškog sporazuma i koju će svi dionici razmotriti na odgovarajući način.
(19)
U skladu s Direktivom (EU) 2018/410 Komisija bi trebala izvješćivati Europski parlament i Vijeće o napretku postignutom u okviru IMO-a u postizanju ambicioznog cilja smanjenja emisija i o popratnim mjerama kako bi se osigurao odgovarajući doprinos pomorskog prometa nastojanjima potrebnima za postizanje ciljeva dogovorenih u okviru Pariškog sporazuma.
U tijeku su nastojanja u okviru IMO-a da se ograniče globalne emisije iz pomorskog prometa i trebalo bi ih poticati, uključujući brzu provedbu početne strategije IMO-a za smanjenje emisija stakleničkih plinova iz brodova koja je donesena 2018.
i koja se također odnosi na moguće tržišno utemeljene mjere za poticanje smanjenja emisija stakleničkih plinova iz međunarodnog pomorskog prijevoza.
Međutim, iako je nedavno ostvaren napredak u okviru IMO-a, to dosad nije bilo dovoljno za postizanje ciljeva Pariškog sporazuma.
Uzimajući u obzir međunarodni karakter pomorskog prijevoza, važno je da države članice i Unija u okviru svojih nadležnosti surađuju s trećim zemljama radi pojačavanja diplomatskih napora za jačanje globalnih mjera i ostvarenje napretka u pogledu razvoja globalne tržišno utemeljene mjere na razini IMO-a.
(11) Direktiva 2009/31/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o geološkom skladištenju ugljikova dioksida i o izmjeni Direktive Vijeća 85/337/EEZ, Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2000/60/EZ, 2001/80/EZ, 2004/35/EZ, 2006/12/EZ, 2008/1/EZ i Uredbe (EZ) br.
1013/2006 (SL L 140, 5.6.2009., str. 114.).
(12) Uredba (EU) 2015/757 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o praćenju emisija ugljikova dioksida iz pomorskog prometa, izvješćivanju o njima i njihovoj verifikaciji te o izmjeni Direktive 2009/16/EZ (SL L 123, 19.5.2015., str. 55.).