16.5.2023
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
L 130/153
(87)
Tietyillä jäsenvaltioilla on jo kansallisia hiiliveroja, joita sovelletaan rakennuksiin, tieliikenteeseen ja direktiivin 2003/87/EY liitteen III soveltamisalaan kuuluviin muihin toimialoihin.
Sen vuoksi olisi otettava käyttöön vuoden 2030 loppuun saakka väliaikainen poikkeus.
Direktiivin 2003/87/EY tavoitteiden saavuttamisen ja uuden päästökauppajärjestelmän johdonmukaisuuden varmistamiseksi tätä poikkeusta olisi oltava mahdollista soveltaa ainoastaan silloin, kun kansallinen verokanta on korkeampi kuin kyseisen vuoden keskimääräinen huutokauppahinta, ja sen olisi koskettava ainoastaan tällaista veroa maksavien säänneltyjen yhteisöjen palautusvel­ voitetta.
Järjestelmän vakauden ja avoimuuden varmistamiseksi kansallinen vero, mukaan lukien asiaan liittyvät verokannat, olisi ilmoitettava komissiolle tämän direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä asetetun määräajan päättyessä.
Poikkeus ei saisi vaikuttaa sosiaalisen ilmastorahaston ulkoisiin käyttötarkoitukseensa sidottuihin tuloihin tai rakennusten ja tieliikenteen toimialoilla ja muilla aloilla sovellettavan päästökaupan huutokaupasta saatuihin tuloihin perustuvaan omien varojen lähteeseen, jos sellainen otetaan käyttöön Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 311 artiklan kolmannen kohdan mukaisesti.
(88)
Jotta rakennusten, tieliikenteen ja muiden alojen päästökauppa olisi tehokasta, päästöjä olisi voitava seurata erittäin varmasti ja kohtuullisin kustannuksin.
Päästöt olisi kohdennettava säännellyille yhteisöille kulutukseen luovutettujen polttoainemäärien perusteella ja yhdistettynä päästökertoimeen.
Säänneltyjen yhteisöjen olisi voitava luotettavasti ja täsmällisesti yksilöidä ja erottaa toisistaan alat, joilla polttoaineet luovutetaan kulutukseen, sekä polttoaineiden loppukäyttäjät, jotta vältetään ei-toivotut vaikutukset, kuten kaksinkertainen rasite.
Niissä harvoissa tapauksissa, joissa ei voida välttää päästöjen kaksinkertaista laskentaa nykyisen EU:n päästökauppajärjestelmän ja uuden rakennusten, tieliikenteen ja muiden alojen päästökauppajärjestelmän välillä tai joissa syntyy kustannuksia päästöoikeuksien palauttamisesta direktiiviin 2003/87/EY kuuluvien toimintojen ulkopuolisten päästöjen osalta, jäsenvaltioiden olisi käytettävä tällaisia tuloja kompensoimaan kaksinkertainen laskenta, jota ei voida välttää, tai muut tällaiset rakennusten, tieliikenteen ja muiden toimialojen ulkopuoliset kustannukset unionin lainsäädännön mukaisesti.
Komissiolle olisi sen vuoksi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jotta voidaan varmistaa yhdenmukainen täytäntöönpano kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi ja sen välttämiseksi, että palautetaan rakennusten, tieliikenteen ja muiden toimialojen päästökauppajärjestelmään kuulumattomia päästöjä vastaavia päästöoikeuksia, sekä taloudellisen korvauksen myöntämiseksi.
Jotta mahdollisia kaksinkertaiseen laskentaan liittyviä ongelmia voitaisiin edelleen vähentää, uuden päästökauppajärjestelmän tarkkailua ja palautusta koskevien määräaikojen olisi oltava kuukautta myöhemmin kuin nykyisen kiinteiden laitosten ja ilmailun järjestelmän määräaikojen.
Jotta saataisiin riittävästi tietoa päästöoikeuksien kokonaismäärän vahvistamiseksi kaudeksi 2028–2030, säänneltyjen yhteisöjen, joilla on lupa järjestelmän käynnistyessä vuonna 2025, olisi raportoitava asiaan liittyvät aiemmat päästönsä vuodelta 2024.
(89)
Avoimuus hiilidioksidikustannusten suhteen sekä siitä, missä määrin ne siirretään edelleen kuluttajille, on olennaisen tärkeää, jotta kaikilla talouden aloilla voidaan toteuttaa nopeita ja kustannustehokkaita päästövähennyksiä.
Tällä on erityisen suuri merkitys silloin, kun päästökauppajärjestelmä perustuu jakeluketjun alkupään velvoitteisiin.
Uuden päästökauppajärjestelmän tarkoituksena on tarjota säännellyille yhteisöille kannustimia polttoaineiden hiilipitoisuuden alentamiseen, eikä kyseisten yhteisöjen pitäisi saada aiheettomia voittoja siirtämällä asiakkaille enemmän hiilidioksidikustannuksia kuin niille aiheutuu.
Päästöoikeuksien täysimääräisellä huutokauppaamisella rakennusten, tieliikenteen ja muiden alojen päästökauppajärjestelmässä rajoitetaan jo tällaisten aiheettomien voittojen syntymistä, mutta komission olisi seurattava, missä määrin säännellyt yhteisöt siirtävät hiilidioksidikus­ tannuksia edelleen, jotta vältetään ansiottomat voitot.
Komission olisi IV a luvun osalta raportoitava vuosittain, mahdollisuuksien mukaan polttoainetyypeittäin, unionin kuluttajille edelleen siirrettyjen hiilidioksidikustannusten keskimääräisestä tasosta.
(90)
On aiheellista ottaa käyttöön toimenpiteitä, joilla puututaan mahdolliseen liiallisen hinnannousun riskiin, joka voi heikentää kotitalouksien ja yksityishenkilöiden halukkuutta investoida kasvihuonekaasupäästöjensä vähentämiseen, jos se on erityisen korkea uuden päästökauppajärjestelmän käynnistyessä.
Näillä toimenpiteillä olisi täydennettävä vuonna 2019 toimintansa aloittaneen markkinavakausvarannon tarjoamaa suojaa.
Vaikka markkinat määrittävät jatkossakin hiilen hinnan, suojatoimenpiteet käynnistetään sääntöihin perustuvalla automaattisella mekanismilla, jolloin päästöoikeuksia vapautetaan markkinavakausvarannosta ainoastaan, jos yksi tai useampi päästöoikeuksien keskihinnan nousuun perustuvista konkreettisista käynnistysedellytyksistä täyttyy.
Tämän täydentävän mekanismin olisi myös oltava erittäin reaktiivinen, jotta voidaan puuttua muista tekijöistä kuin markkinoiden perustekijöiden muuttumisesta johtuvaan liialliseen epävakauteen.
Toimenpiteet olisi mukautettava liiallisen hinnannousun eri tasoihin, jotka johtavat eriasteisiin interventioihin.
Komission olisi seurattava tarkasti käynnistysedellytyksiä ja hyväksyttävä toimenpiteet kiireellisesti, kun kyseiset edellytykset täyttyvät.
Tämä ei saisi vaikuttaa mahdollisiin liitännäistoimenpiteisiin, joita jäsenvaltiot voisivat toteuttaa puuttuakseen kielteisiin sosiaalisiin vaikutuksiin.