16.5.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
L 130/137
(16)
Kasvuhoonegaase, mida ei paisata otse atmosfääri, tuleks ELi HKSi kohaselt käsitada heitkogustena ning nende heitkoguste eest tuleks tagastada lubatud heitkoguse ühikuid, välja arvatud juhul, kui koguseid säilitatakse vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2009/31/EÜ (11) säilitamiskohas või kui need on tootes püsivalt keemiliselt seotud, nii et tavapärasel kasutamisel ja pärast toote olelusringi lõppu toimuva tavapärase tegevuse käigus nad atmosfääri ei satu.
Komisjonil peaks olema õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte, milles täpsustatakse, millistel tingimustel tuleb kasvuhoonegaasid lugeda tootes püsivalt keemiliselt seotuks selliselt, et need tavapärasel kasutamisel ja pärast toote olelusringi lõppu toimuva tavapärase tegevuse käigus atmosfääri ei satu, sealhulgas asjakohasel juhul süsiniku sidumise sertifikaadi saamine, võttes arvesse regulatiivseid arengusuundi süsiniku sidumise sertifitseerimise valdkonnas.
Tavapärast tegevust pärast toote olelusringi lõppu tuleks mõista laialt, hõlmates kõiki pärast toote olelusringi lõppu toimuvaid toiminguid, sealhulgas korduskasutamine, taastootmine, ringlussevõtt ja kõrvaldamine, nagu põletamine ja prügilasse ladestamine.
(17)
Rahvusvaheline meretransport, mis hõlmab kahe eri liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluvate sadamate vahelisi reise ning liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluva sadama ja mitte ühegi liikmesriigi jurisdiktsiooni alla kuuluva sadama vahelisi reise, on ainus transpordiliik, mida ei ole võetud arvesse liidu varasemates kasvuhoonegaaside heite vähendamise kohustustes.
Ühes liikmesriigis algavate ja teises liikmesriigis või kolmandas riigis lõppevate reiside jaoks liidus müüdava kütuse heitkogused on alates 1990. aastast kasvanud ligikaudu 36 %.
Need heitkogused moodustavad ligi 90 % liidu laevaliikluse koguheitest, sest samas liikmesriigis algavate ja lõppevate reiside jaoks liidus müüdava kütuse heitkogused on alates 1990. aastast 26 % vähenenud.
Kui praegused suundumused jätkuvad, suurenevad rahvusvahelisest meretranspordist tulenevad heitkogused tõenäoliselt ajavahemikus 2015–2030 ligikaudu 14 % ja ajavahemikus 2015–2050 ligikaudu 34 %.
Kui meretranspordi mõju kliimamuutustele suureneb prognoosi kohaselt, õõnestab see oluliselt heite vähendamise jõupingutusi, mida on tehtud teistes sektorites, et kliimamuutuste vastu võidelda, ja seega 2030. aastaks kogu majandust hõlmava kasvuhoonegaaside netoheite vähendamise eesmärgi saavutamist, liidu kliimaneutraalsuse eesmärgi saavutamist hiljemalt 2050. aastaks ning eesmärki saavutada seejärel negatiivsed heitkogused, nagu on sätestatud määruses (EL) 2021/1119, ja Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamist.
(18)
2013. aastal võttis komisjon vastu strateegia meretranspordist pärit heite järkjärguliseks integreerimiseks liidu kasvuhoonegaaside heite vähendamise poliitikasse.
Selle lähenemisviisi esimese sammuna kehtestas liit Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EL) 2015/757 (12) meretranspordist pärit heitkoguste seire, aruandluse ja kontrolli süsteemi, millele järgneb meretranspordist pärit heite vähendamise eesmärkide kehtestamine ja turupõhise meetme kohaldamine.
Kooskõlas kaasseadusandjate võetud kohustusega, mis on esitatud direktiivis (EL) 2018/410, peaks Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (IMO) või liidu tegevus algama 2023. aastal ning hõlmama ettevalmistavat tööd sellise meetme vastuvõtmiseks ja rakendamiseks, millega tagatakse, et sektor aitab nõuetekohaselt kaasa Pariisi kokkuleppe raames kokku lepitud eesmärkide saavutamiseks vajalikele jõupingutustele, ning nõuetekohast kaalumist kõigi sidusrühmade poolt.
(19)
Direktiivi (EL) 2018/410 kohaselt peaks komisjon andma Euroopa Parlamendile ja nõukogule aru IMOs ambitsioonika heitkoguste vähendamise eesmärgi saavutamiseks tehtud edusammudest ja kaasnevatest meetmetest, mille eesmärk on tagada meretranspordi nõuetekohane panus Pariisi kokkuleppega seatud eesmärkide saavutamisse.
IMO kaudu tehakse jõupingutusi meretranspordist tuleneva üleilmse heite piiramiseks, sealhulgas selleks, et kiiresti rakendada laevanduses kasvuhoonegaaside heite vähendamist käsitlev 2018. aastal vastu võetud esialgne IMO strateegia, milles viidatakse ka võimalikele turupõhistele meetmetele, et luua stiimuleid rahvusvahelise laevanduse kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamiseks, ning selliseid jõupingutusi tuleks innustada.
Kuigi IMOs on hiljuti tehtud edusamme, ei ole need seni olnud Pariisi kokkuleppe eesmärkide saavutamiseks piisavad.
Arvestades laevanduse rahvusvahelist olemust, on oluline, et liikmesriigid ja liit teeksid oma pädevuste piires tööd kolmandate riikidega, et suurendada diplomaatilisi jõupingutusi üleilmsete meetmete tugevdamiseks ja edusammude tegemiseks sellise üleilmse turupõhise meetme väljatöötamisel IMO tasandil.
(11) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiv 2009/31/EÜ, milles käsitletakse süsinikdioksiidi geoloogilist säilitamist ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 85/337/EMÜ ja direktiive 2000/60/EÜ, 2001/80/EÜ, 2004/35/EÜ, 2006/12/EÜ, 2008/1/EÜ ning määrust (EÜ) nr 1013/2006 (ELT L 140, 5.6.2009, lk 114).
(12) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2015. aasta määrus (EL) 2015/757, mis käsitleb meretranspordist pärit süsinikdioksiidi heitkoguste seiret, aruandlust ja kontrolli ning millega muudetakse direktiivi 2009/16/EÜ (ELT L 123, 19.5.2015, lk 55).