16.5.2023 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
L 130/137
(16)
Парниковите газове, които не се отделят директно в атмосферата, следва да се смятат за емисии по СТЕ на ЕС и за тези емисии следва да се връщат квоти, освен когато се съхраняват на място за съхранение в съответствие с Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11) или когато са трайно химически свързани в продукт, така че да не попадат в атмосферата при нормална употреба или при всяка нормална дейност след края на жизнения цикъл на продукта.
На Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове за конкретизиране на условията, съгласно които парниковите газове се считат за трайно химически свързани в даден продукт, така че да не попадат в атмосферата при нормална употреба или при всяка нормална дейност след края на жизнения цикъл на продукта, включително за получаването на сертификат за отстраняване на въглерод, когато това е целесъобразно, с оглед на развитието на нормативната уредба по отношение на сертифицирането на отстраняване на въглерод.
Понятието „нормална дейност след края на жизнения цикъл на продукта“ следва да се разбира в широк смисъл, като обхващащо всички дейности, които се извършват след края на жизнения цикъл на продукта, включително повторна употреба, вторично производство, рециклиране и обезвреждане, като изгаряне и депониране.
(17)
Международната морска транспортна дейност, състояща се от плавания между пристанища под юрисдикцията на две различни държави членки или между пристанище под юрисдикцията на държава членка и пристанище извън юрисдикцията на която и да е държава членка, е единственият вид транспорт, който не е включен в предишните ангажименти на Съюза за намаляване на емисиите на парникови газове.
Емисиите от горивата, продавани в Съюза за плавания с отплаване от една държава членка и пристигане в друга държава членка или в трета държава, са нараснали с около 36 % от 1990 г. насам.
Тези емисии представляват близо 90 % от всички емисии от корабоплаването в Съюза, тъй като емисиите от горивата, продавани в Съюза за плавания с отплаване от и пристигане в една и съща държава членка, са намалени с 26 % от 1990 г. насам.
При запазване на обичайната практика се очаква емисиите от дейностите в областта на международния морски транспорт да нараснат с около 14 % през периода 2015—2030 г. и с 34 % през периода 2015—2050 г. Ако въздействието на дейностите в областта на морския транспорт върху изменението на климата нарасне според прогнозите, това ще ограничи в значителна степен ефекта на намаленията, постигнати от други сектори за борба с изменението на климата и следователно за постигане на целта за намаляване на нетните емисии на парникови газове в цялата икономика до 2030 г., на целта на Съюза за постигане на неутралност по отношение на климата най-късно до 2050 г. и на целта за постигане на отрицателни емисии след това, както е предвидено в Регламент (ЕС) 2021/1119, както и на целите на Парижкото споразумение.
(18)
През 2013 г. Комисията прие стратегия за постепенното включване на емисиите от морския транспорт в политиката на Съюза за намаляване на емисиите на парникови газове.
Като първа стъпка в този подход с Регламент (ЕС) 2015/757 на Европейския парламент и на Съвета (12) Съюзът създаде система за мониторинг, докладване и проверка на емисиите от морския транспорт, която трябва да бъде последвана от определянето на цели за намаляване на емисиите от морския транспорт и от прилагането на основана на пазара мярка.
В съответствие с ангажимента на съзаконодателите, изразен в Директива (ЕС) 2018/410, действията на Международната морска организация (ИМО) или на Съюза следва да започнат от 2023 г., включително подготвителна работа по приемането и прилагането на мярка, с която да се гарантира, че секторът надлежно допринася за усилията, необходими за постигане на целите, договорени в рамките на Парижкото споразумение, при надлежно отчитане от всички заинтересовани страни.
(19)
Съгласно Директива (ЕС) 2018/410 Комисията следва да докладва на Европейския парламент и на Съвета относно напредъка, постигнат в ИМО по отношение на амбициозната цел за намаляване на емисиите, и съпътстващите мерки за осигуряване на надлежния принос на морския транспорт към усилията, необходими за изпълнение на договорените с Парижкото споразумение цели.
В момента чрез ИМО се полагат усилия за намаляване на емисиите от морското корабоплаване в световен мащаб, които следва да бъдат насърчавани, включително бързото прилагане на приетата през 2018 г. Първоначална стратегия на ИМО за намаляване на емисиите на парникови газове от кораби, в която също се посочва възможността за основани на пазара мерки за стимулиране на намаляването на емисиите на парникови газове от международното корабоплаване.
Въпреки че напоследък се забелязва напредък в рамките на ИМО, засега той не е достатъчен за постигането на целите на Парижкото споразумение.
Като се има предвид международният характер на корабоплаването, е важно държавите членки и Съюзът, в съответните си области на компетентност, да работят с трети държави за увеличаване на дипломатическите усилия за укрепване на мерките в световен мащаб и за постигане на напредък по разработването на глобална, основана на пазара мярка на равнището на ИМО.
(11) Директива 2009/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно съхранението на въглероден диоксид в геоложки формации и за изменение на Директива 85/337/ЕИО на Съвета, директиви 2000/60/ЕО, 2001/80/ЕО, 2004/35/ЕО, 2006/12/ЕО и 2008/1/ЕО, и Регламент (ЕО) No 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 140, 5.6.2009 г., стр. 114).
(12) Регламент (ЕС) 2015/757 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2015 г. относно мониторинга, докладването и проверката на емисиите на въглероден диоксид от морския транспорт и за изменение на Директива 2009/16/ЕО (ОВ L 123, 19.5.2015 г., стр. 55).