L 111/4
SV
Europeiska unionens officiella tidning
26.4.2023
(14)
Det mål för minskning av växthusgasutsläppen fram till 2030 som fastställs i förordning (EU) 2018/842 måste ses över för varje medlemsstat.
Den metod som används för översynen av de nationella målen för minskning av växthusgasutsläppen till 2030 bör vara samma som den som användes när förordning (EU) 2018/842 antogs, där de nationella bidragen fastställdes med hänsyn till skiftande kapacitet och olika förutsättningar vad gäller kostnadsef­ fektivitet i medlemsstaterna, för att säkerställa en rättvis och balanserad fördelning av insatserna.
Målet för minskning av växthusgasutsläppen för varje medlemsstat till 2030 bör därför fastställas i förhållande till dess utsläppsnivå för 2005 avseende växthusgaser som omfattas av den förordningen, efter översyn i enlighet med artikel 4.3 i den förordning, med undantag för verifierade växthusgasutsläpp från anläggningar som var i drift 2005 och som omfattades av EU:s utsläppshandelssystem först efter 2005.
(15)
Nya bindande nationella gränser, uttryckta i årliga utsläppstilldelningar kommer följaktligen att krävas från och med det år då denna förordning träder i kraft.
Dessa gränser kommer successivt att leda till att varje medlemsstats mål för minskning av växthusgasutsläppen till 2030 kan uppnås.
De årliga gränser för de år som föregår året för denna förordnings ikraftträdande som fastställts i kommissionens genomförandebeslut (EU) 2020/2126 (12) bibehålls.
(16)
Covid-19-pandemin och Rysslands anfallskrig mot Ukraina påverkar unionens ekonomi och nivåerna av dess växthusgasutsläpp i en utsträckning som ännu inte går att mäta fullt ut.
Å andra sidan sätter unionen in sitt största stimulanspaket någonsin och påskyndar omställningen från fossila bränslen, vilket också kan påverka nivåerna av växthusgasutsläpp.
På grund av dessa osäkerheter och andra oförutsedda händelser som påverkar utsläppen av växthusgaser är det lämpligt att 2025 se över utsläppsdata och vid behov uppdatera de årliga utsläppstilldelningarna för åren 2026–2030.
En sådan uppdatering bör baseras på en omfattande granskning av de nationella inventerings­ uppgifter som kommissionen genomför för att fastställa de genomsnittliga utsläppen av växthusgaser i varje medlemsstat under åren 2021, 2022 och 2023.
(17)
I enlighet med förordning (EU) 2021/1119 bör minskningar av direkta växthusgasutsläpp prioriteras, vilka kommer att behöva kompletteras med ökade koldioxidupptag för att uppnå klimatneutralitet.
I förordning (EU) 2021/1119 erkänns det att kolsänkor inbegriper naturliga och tekniska lösningar.
Det är viktigt att det införs ett unionssystem för certifiering av säker och permanent lagring av koldioxidupptag baserad på tekniska lösningar, vilket skapar tydlighet för medlemsstaterna och marknadsoperatörerna i fråga om ökningen av sådana koldioxidupptag.
När ett sådant certifieringssystem är i kraft kan en analys göras av hur dessa koldioxidupptag kan bokföras enligt unionsrätten.
(18)
För att ge incitament till snabbare åtgärder och i högre grad säkerställa miljöintegritet är det nödvändigt och lämpligt att sänka taken för upplåning och lagring av årliga utsläppstilldelningar för hela perioden 2021–2030.
Å andra sidan bör medlemsstaterna gradvis kunna minska sina växthusgasutsläpp och uppnå sina höjda nationella mål för minskning av växthusgasutsläppen till 2030 på ett kostnadseffektivt sätt.
Med tanke på de nya och striktare årliga utsläppstilldelningar som krävs enligt denna förordning är det lämpligt att höja de befintliga taken för överföringar av årliga utsläppstilldelningar mellan medlemsstaterna.
Möjligheten att överföra årliga utsläppstilldelningar främjar samarbete mellan medlemsstaterna och gör det möjligt för dem att uppnå sina mål för minskning av växthusga­ sutsläppen på ett kostnadseffektivt sätt, samtidigt som miljöintegriteten bevaras.
Transparensen i dessa överföringar bör säkerställas, så att de genomförs på ett sätt som är lämpligt för båda parterna, bland annat genom auktionering, genom användning av mellanhänder på marknaden som agerar på agenturnivå, genom bilaterala överenskommelser eller genom användning av ett elektroniskt gränssnitt som syftar till att underlätta utbytet av information om planerade överföringar och till att minska transaktionskostnaderna.
(12) Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2020/2126 av den 16 december 2020 om fastställande av medlemsstaternas årliga utsläppstilldelningar för perioden 2021–2030 i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/842 (EUT L 426, 17.12.2020, s. 58).