26.4.2023.
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
L 111/3
(7)
Lai īstenotu Regulā (ES) 2021/1119 noteiktās saistības, kā arī Savienības devumu saskaņā ar Parīzes nolīgumu, būtu jāpielāgo Savienības tiesiskais regulējums 2030. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķrādītāja sasniegšanai.
(8)
Regula (ES) 2018/842 dalībvalstīm nosaka pienākumus attiecībā uz to minimālajiem 2021.–2030. gada perioda devumiem virzībā uz Savienības pašreizējo mērķrādītāju, t. i., līdz 2030. gadam sektoros, uz kuriem attiecas minētās regulas 2. pants, siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināt par 30 % salīdzinājumā ar 2005. gada līmeni.
Tajā arī izklāstīti noteikumi, kā noteikt ikgadējos emisiju sadales apjomus un kā izvērtēt dalībvalstu virzību uz to minimālo devumu izpildi.
(9)
Lai gan emisijas kvotu tirdzniecība attieksies arī uz jūras transporta siltumnīcefekta gāzu emisijām, kā arī uz siltumnīcefekta gāzu emisijām no ēkām, autotransporta un papildu nozarēm, Regulas (ES) 2018/842 darbības joma būtu jāsaglabā.
Tas nozīmē, ka Regulai (ES) 2018/842 arī turpmāk vajadzētu būt piemērojamai vietējās kuģošanas siltumnīcefekta gāzu emisijām, bet ne starptautiskās kuģošanas siltumnīcefekta gāzu emisijām.
Arī sadzīves atkritumu sadedzināšanas iekārtu iekļaušanai Direktīvas 2003/87/EK I pielikumā minētās direktīvas 14. un 15. panta nolūkos, nebūtu jāmaina Regulas (ES) 2018/842 darbības joma.
Tas, kuras no dalībvalsts siltumnīcefekta gāzu emisijām, kas ietilpst Regulas (ES) 2018/842 darbības jomā, ņemamas vērā atbilstības pārbaudēs, arī turpmāk tiks noteikts pēc tam, kad būs pabeigta inventarizācijas pārskatu izskatīšana saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2018/1999 (10).
(10)
Ievērojot 2006. gada IPCC vadlīnijas par nacionālajiem siltumnīcefekta gāzu inventarizācijas pārskatiem, par CO2 emisijām no biomasas enerģijas vajadzībām inventarizācijas pārskatos saskaņā ar Regulu (ES) 2018/841 tiek ziņots kategorijās “zemes izmantošana”, “zemes izmantošanas maiņa” un “mežsaimniecība”.
Lai izvairītos no divkāršas uzskaites, siltumnīcefekta gāzu emisijām no biodegvielas, bioloģiskajiem šķidrajiem kurināmajiem un biomasas degvielām piemēro nulles likmi siltumnīcefekta gāzu emisiju noteikšanai saskaņā ar Regulu (ES) 2018/842.
Lai ņemtu vērā netiešas zemes izmantošanas maiņas ietekmi un veicinātu šādu degvielu ilgtspēju, ir svarīgi, lai visas dalībvalstis pilnībā īstenotu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2018/2001 (11), tostarp tajā noteiktos ilgtspējas un siltumnīcefekta gāzu emisiju aiztaupījuma kritērijus šādām degvielām.
(11)
Dažos sektoros siltumnīcefekta gāzu emisijas ir vai nu pieaugušas, vai saglabājušās stabilas.
Komisija 2020. gada 17. septembra paziņojumā “Eiropas 2030. gada klimatisko ieceru vēriena kāpināšana.
Investīcijas klimatneitrālā nākotnē cilvēku labā” norādīja, ka augstāku 2030. gada vispārējo siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķrādītāju var sasniegt tikai ar visu sektoru ieguldījumu.
(12)
Eiropadome 2020. gada 11. decembra secinājumos norādīja, ka jauno 2030. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķrādītāju Savienība sasniegs kopīgi izmaksu ziņā pēc iespējas vislietderīgākajā veidā, ka minētajos centienos piedalīsies visas dalībvalstis, ņemot vērā taisnīguma un solidaritātes apsvērumus un nevienu neatstājot novārtā, un ka jaunais 2030. gada mērķrādītājs jāsasniedz tā, lai saglabātu Savienības konkurētspēju un ņemtu vērā dalībvalstu – arī salu dalībvalstu un salu – atšķirīgos izejas punktus un valsts apstākļu specifiku un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas potenciālu, kā arī īstenotos centienus.
(13)
Lai sasniegtu jauno Savienības 2030. gada mērķrādītāju, kas paredz siltumnīcefekta gāzu neto emisijas samazināt par vismaz 55 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni, sektoriem, uz kuriem attiecas Regula (ES) 2018/842, savas siltumnīcefekta gāzu emisijas būs pakāpeniski jāsamazina, līdz tās 2030. gadā sasniegs –40 % salīdzinājumā ar 2005. gada līmeni.
Ar Regulu (ES) 2018/842 tiek dots ieguldījums, lai sasniegtu Parīzes nolīguma mērķus, kā arī Savienības mērķi – ne vēlāk kā līdz 2050. gadam panākt klimatneitralitāti saskaņā ar Regulu (ES) 2021/1119 –, kura sasniegšanai nepieciešama visu dalībvalstu centienu ilgtermiņa konverģence, vienlaikus ņemot vērā konkrētos valsts apstākļus.
(10) Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1999 (2018. gada 11. decembris) par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr.
525/2013 (OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.).
(11) Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/2001 (2018. gada 11. decembris) par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).