L 111/4
DA
Den Europæiske Unions Tidende
26.4.2023
(14)
De mål for reduktion af drivhusgasemissionerne for 2030, der er fastsat i forordning (EU) 2018/842, skal revideres for hver medlemsstat.
Den metode, der blev anvendt til revisionen af de nationale 2030-mål for reduktion af drivhusgasemissioner, bør være den samme som den, der blev anvendt, da forordning (EU) 2018/842 blev vedtaget, hvor de nationale bidrag blev fastsat under hensyntagen til medlemsstaternes forskellige kapaciteter og muligheder for omkostningseffektivitet for at sikre en retfærdig og afbalanceret fordeling af indsatsen.
Hver enkelt medlemsstats mål for reduktion af drivhusgasemissionerne i 2030 bør således fastsættes i forhold til dens drivhusgasemissioner for 2005, der er omfattet af nævnte forordning, som gennemgået i medfør af artikel 4, stk.
3, deri med undtagelse af verificerede drivhusgasemissioner fra anlæg, der var i drift i 2005, og som først blev omfattet af EU ETS efter 2005.
(15)
Som følge heraf er nye bindende nationale grænseværdier udtrykt i årlige emissionstildelinger nødvendige fra det år, hvor denne forordning træder i kraft.
Disse grænser vil progressivt føre til 2030-målet for reduktion af drivhusgase­ missionerne for hver medlemsstat.
De årlige grænseværdier for årene forud for det år, hvor denne forordning træder i kraft, og som er fastsat i Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2020/2126 (12), fastholdes.
(16)
Covid-19-pandemien og Ruslands angrebskrig mod Ukraine indvirker på Unionens økonomi og niveauet for dens drivhusgasemissioner i et omfang, der endnu ikke kan kvantificeres fuldt ud.
På den anden side udruller Unionen sin største stimuluspakke nogensinde og fremskynder omstillingen væk fra fossile brændstoffer, hvilket også har en potentiel indvirkning på drivhusgasemissionsniveauet.
På grund af disse usikkerheder og andre uforudsete hændelser, som har indflydelse på drivhusgasemissionerne, er det hensigtsmæssigt at revidere emissionsdataene i 2025 og om nødvendigt ajourføre de årlige emissionstildelinger i 2025 for årene 2026 til 2030.
Denne ajourføring bør baseres på en omfattende revision af de nationale opgørelser, som Kommissionen har foretaget for at bestemme de gennemsnitlige drivhusgasemissioner for hver medlemsstat i årene 2021, 2022 og 2023.
(17)
I overensstemmelse med forordning (EU) 2021/1119 bør der gives prioritet til reduktioner af direkte drivhusgase­ missioner, som vil skulle suppleres med øget kulstoffjernelse for at opnå klimaneutralitet.
I forordning (EU) 2021/1119 anerkendes det, at kulstofdræn omfatter naturlige og teknologiske løsninger.
Det er vigtigt at indføre en EU-ordning for certificering af sikker og permanent lagret kulstoffjernelse opnået ved hjælp af teknologiske løsninger, som giver medlemsstaterne og markedsoperatørerne klarhed med henblik på at øge en sådan kulstoffjernelse.
Når en sådan certificeringsordning er i kraft, kan der foretages en analyse af opgørelsen af en sådan kulstoffjernelse i henhold til EU-retten.
(18)
For at tilskynde til tidligere handling og yderligere sikre miljømæssig integritet er det nødvendigt og hensigtsmæssigt at sænke lofterne for lån og henlæggelse af årlige emissionstildelinger for hele perioden fra 2021 til 2030.
På den anden side bør medlemsstaterne være i stand til progressivt at reducere deres drivhusgasemissioner og nå deres forhøjede nationale mål for reduktion af drivhusgasemissionerne for 2030 på en omkostningseffektiv måde.
I lyset af den nye og strengere årlige emissionstildeling, der kræves i henhold til denne forordning, bør de eksisterende lofter over overførsler af årlige emissionstildelinger mellem medlemsstaterne hæves.
Muligheden for at overføre årlige emissionstildelinger fremmer samarbejde mellem medlemsstaterne og giver dem mulighed for at nå deres mål for reduktion af drivhusgasemissionerne på en omkostningseffektiv måde, mens den miljømæssige integritet bevares.
Sådanne overførsler bør være gennemsigtige, så de udføres på en måde, der passer alle parter, herunder ved hjælp af auktionering, ved brug af mellemmænd, der opererer på agenturbasis, gennem bilaterale aftaler eller ved brug af en elektronisk grænseflade, der sigter mod at lette udvekslingen af oplysninger om påtænkte overførsler og mod at nedbringe transaktionsomkostningerne.
(12) Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2020/2126 af 16. december 2020 om fastsættelse af medlemsstaternes årlige emissionstildelinger for perioden 2021 til 2030 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/842 (EUT L 426 af 17.12.2020, s. 58).