21.4.2023
SK
Úradný vestník Európskej únie
L 107/3
(7)
Prostredníctvom prijatia nariadenia (EÚ) 2021/1119 Únia zakotvila v právnych predpisoch cieľ dosiahnuť do roku 2050 rovnováhu medzi antropogénnymi emisiami skleníkových plynov v rámci celého hospodárstva zo zdrojov a ich odstraňovaním záchytmi v rámci Únie a prípadne následne dosiahnuť záporné emisie.
V uvedenom nariadení sa takisto stanovuje záväzný cieľ Únie dosiahnuť do roku 2030 domáce zníženie čistých emisií skleníkových plynov (emisie po odpočítaní odstránených emisií) aspoň o 55 % v porovnaní s úrovňami z roku 1990.
Očakáva sa, že k dosiahnutiu tohto cieľa prispejú všetky hospodárske odvetvia vrátane sektora využívania pôdy, zmien vo využívaní pôdy a lesného hospodárstva (ďalej len „LULUCF“ – land use, land use change and forestry).
S cieľom zabezpečiť, aby sa v ostatných odvetviach do roku 2030 vynaložilo dostatočné úsilie na zmiernenie zmeny klímy je prínos v podobe čistých odstránených emisií k cieľu Únie v oblasti klímy na rok 2030 obmedzený na 225 miliónov ton ekvivalentu CO2.
V zmysle nariadenia (EÚ) 2021/1119 Komisia v zodpovedajúcom vyhlásení opätovne potvrdila, že má v úmysle navrhnúť revíziu nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/841 (8) v súlade s ambíciou zvýšiť do roku 2030 úrovne čistých odstránených uhlíkových emisií v sektore LULUCF na úrovne presahujúce 300 miliónov ton ekvivalentu CO2.
(8)
S cieľom prispieť k dosahovaniu náročnejších ambícií, a to znížiť čisté emisie skleníkových plynov v porovnaní s úrovňami z roku 1990 z najmenej 40 % na aspoň 55 % a zabezpečiť, aby sektor LULUCF udržateľným a predvídateľným spôsobom dlhodobo prispieval k cieľu Únie dosiahnuť klimatickú neutralitu, by sa pre každý členský štát mali stanoviť záväzné ciele týkajúce sa zvýšenia množstiev čistých odstránených emisií skleníkových plynov v sektore LULUCF v období 2026 až 2030, čo by viedlo k cieľu, ktorý by mal pre Úniu ako celok v roku 2030 predstavovať 310 miliónov ton čistých odstránených emisií vyjadrených v ekvivalente CO2.
V metodike použitej na stanovenie národných cieľov na rok 2030 by sa mal zohľadňovať rozdiel medzi cieľom Únie a priemernými emisiami skleníkových plynov a ich odstránenými množstvami z rokov 2016, 2017 a 2018 nahlásenými jednotlivými členskými štátmi v ich predloženiach na rok 2020, pričom by sa v nej mali odrážať aktuálne výsledky sektora LULUCF z hľadiska zmierňovania zmeny klímy, ako aj podiel jednotlivých členských štátov na obhospodarovanej pôde v rámci Únie, a to s prihliadnutím na schopnosť daného členského štátu zlepšiť výsledky v predmetnom sektore prostredníctvom postupov obhospodarovania pôdy alebo zmien vo využívaní pôdy, ktoré sú prospešné pre klímu a biodiverzitu.
Prekročenie cieľov zo strany členských štátov by ďalej prispelo k plneniu cieľov Únie v oblasti klímy.
(9)
Záväzné ciele týkajúce sa náročnejších ambícií, pokiaľ ide o čisté emisie skleníkových plynov a ich odstránené množstvá, by sa mali pre každý členský štát určiť na základe lineárnej trajektórie.
Táto trajektória by sa mala začať v roku 2022, pričom by mala vychádzať z priemerných emisií skleníkových plynov nahlásených daným členským štátom v rokoch 2021, 2022 a 2023, a mala by sa skončiť v roku 2030 na cieľovej hodnote stanovenej pre daný členský štát.
Aby sa spoločne dosiahol cieľ Únie na rok 2030 a zároveň sa zohľadnila medziročná variabilita emisií skleníkových plynov a ich odstránených množstiev v sektore LULUCF, je vhodné stanoviť pre každý členský štát záväzok dosiahnuť okrem národného cieľa na rok 2030 aj súčet čistých emisií skleníkových plynov a ich odstránených množstiev v rokoch 2026 až 2029 (ďalej len „rozpočet na obdobie 2026 až 2029“).
(10)
Pravidlá započítavania stanovené v článkoch 6, 7, 8 a 10 nariadenia (EÚ) 2018/841 boli navrhnuté tak, aby sa určilo, do akej miery by mohla výkonnosť v oblasti zmierňovania zmeny klímy v rámci sektora LULUCF prispieť k dosiahnutiu cieľa Únie na rok 2030 spočívajúcom v znížení čistých emisií skleníkových plynov o 40 %, ktorý sektor LULUCF nezahŕňal.
S cieľom zjednodušiť regulačný rámec pre tento sektor by sa už súčasné pravidlá započítavania nemali po roku 2025 uplatňovať, pričom by sa malo overiť plnenie národných cieľov členských štátov na základe nahlásených emisií skleníkových plynov a ich odstránených množstiev.
Tým by sa zabezpečil metodický súlad so smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES (9), nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/842 (10) a novým cieľom, ktorým je znížiť čisté emisie skleníkových plynov aspoň o 55 %, a to vrátane sektora LULUCF.
(8) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/841 z 30. mája 2018 o začlenení emisií a odstraňovania skleníkových plynov z využívania pôdy, zo zmien vo využívaní pôdy a z lesného hospodárstva do rámca politík v oblasti klímy a energetiky na rok 2030, ktorým sa mení nariadenie (EÚ) č. 525/2013 a rozhodnutie č. 529/2013/EÚ (Ú. v.
EÚ L 156, 19.6.2018, s. 1).
(9) Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Únii, a ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (Ú. v.
EÚ L 275, 25.10.2003, s. 32).
(10) Nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2018/842 z 30. mája 2018 o záväznom ročnom znižovaní emisií skleníkových plynov členskými štátmi v rokoch 2021 až 2030, ktorým sa prispieva k opatreniam v oblasti klímy zameraným na splnenie záväzkov podľa Parížskej dohody, a o zmene nariadenia (EÚ) č. 525/2013 (Ú. v.
EÚ L 156, 19.6.2018, s. 26).