21.4.2023.
HR
Službeni list Europske unije
L 107/3
(7)
Donošenjem Uredbe (EU) 2021/1119 Unija je u zakonodavstvo unijela cilj ostvarenja ravnoteže između antropogenih emisija stakleničkih plinova po izvorima u cijelom gospodarstvu i njihova uklanjanja ponorima unutar Unije do 2050.
te, prema potrebi, ostvarenja negativnih emisija nakon toga.
Tom se uredbom utvrđuje i obvezujući cilj Unije u pogledu neto domaćeg smanjenja emisija stakleničkih plinova (emisije nakon što se odbiju uklanjanja) do 2030.
od najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990.
Očekuje se da će svi gospodarski sektori doprinijeti postizanju tog cilja, uključujući sektor korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva („LULUCF”).
Kako bi se osiguralo da se do 2030.
ulože dostatni napori za ublažavanje klimatskih promjena u drugim sektorima, doprinos neto uklanjanjima klimatskom cilju Unije za 2030.
ograničen je na 225 milijuna tona ekvivalenta CO2.
U kontekstu Uredbe (EU) 2021/1119 Komisija je u odgovarajućoj izjavi potvrdila svoju namjeru da predloži reviziju Uredbe (EU) 2018/841 Europskog parlamenta i Vijeća (8), u skladu s ambicijom povećanja neto uklanjanja ugljika na razine iznad 300 milijuna tona ekvivalenta CO2 u sektoru LULUCF-a do 2030.
(8)
Kako bi se doprinijelo većoj ambiciji smanjenja neto emisija stakleničkih plinova s najmanje 40 % na najmanje 55 % u odnosu na razine iz 1990.
i osiguralo da sektor LULUCF-a daje održiv i predvidljiv dugoročni doprinos cilju klimatske neutralnosti Unije, za svaku državu članicu trebalo bi utvrditi obvezujuće ciljeve za povećanje neto uklanjanja stakleničkih plinova u sektoru LULUCF-a u razdoblju od 2026. do 2030., čime bi se ostvario cilj neto uklanjanja od 310 milijuna tona ekvivalenta CO2 za Uniju u cjelini do 2030.
U okviru metodologije koja se upotrebljava za utvrđivanje nacionalnih ciljeva za 2030.
trebalo bi uzeti u obzir razliku između cilja Unije i prosječnih emisija i uklanjanja stakleničkih plinova iz 2016., 2017. i 2018.
koje je svaka država članica prijavila u svojem podnesku iz 2020. te bi trebalo odražavati trenutačne učinke ublažavanja u sektoru LULUCF-a i udio svake države članice u području zemljišta kojim se gospodari u Uniji, uzimajući u obzir kapacitet države članice da poboljša svoj učinak u tom sektoru s pomoću prakse upravljanja zemljištem ili prenamjena zemljišta koje pogoduju klimi i bioraznolikosti.
Premašivanje ciljeva država članica dodatno bi doprinijelo postizanju klimatskih ciljeva Unije.
(9)
Obvezujući ciljevi za veću ambiciju u pogledu neto emisija i uklanjanja stakleničkih plinova trebali bi se odrediti linearnom putanjom za svaku državu članicu.
Putanja bi trebala započeti 2022. na prosjeku emisija stakleničkih plinova koje je ta država članica prijavila 2021., 2022. i 2023., a završiti 2030. s ciljem utvrđenim za tu državu članicu.
Kako bi se osiguralo zajedničko postizanje cilja Unije za 2030., uzimajući u obzir međugodišnju varijabilnost emisija i uklanjanja stakleničkih plinova u sektoru LULUCF-a, primjereno je za svaku državu članicu utvrditi obvezu da, povrh nacionalnog cilja za 2030., postigne zbroj neto emisija i uklanjanja stakleničkih plinova za razdoblje od 2026. do 2029. („proračun za razdoblje 2026. – 2029.”).
(10)
Pravila za obračun utvrđena u člancima 6., 7., 8. i 10.
Uredbe (EU) 2018/841 osmišljena su kako bi se utvrdilo u kojoj bi mjeri učinci ublažavanja u sektoru LULUCF-a mogli doprinijeti cilju smanjenja neto emisija stakleničkih plinova od 40 % u Uniji u do 2030., što nije uključivalo sektor LULUCF-a.
Kako bi se pojednostavnio regulatorni okvir za taj sektor, postojeća pravila za obračun ne bi se trebala primjenjivati nakon 2025., a usklađenost s nacionalnim ciljevima država članica trebalo bi provjeriti na temelju prijavljenih emisija i uklanjanja stakleničkih plinova.
Time bi se postigli metodološka usklađenost s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (9), s Uredbom (EU) 2018/842 Europskog parlamenta i Vijeća (10) te s novim ciljem za smanjenje neto emisija stakleničkih plinova od najmanje 55 %, što uključuje i sektor LULUCF-a.
(8) Uredba (EU) 2018/841 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018.
o uključivanju emisija i uklanjanja stakleničkih plinova iz korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva u okvir za klimatsku i energetsku politiku do 2030.
te o izmjeni Uredbe (EU) br.
525/2013 i Odluke br.
529/2013/EU (SL L 156, 19.6.2018., str. 1.).
(9) Direktiva 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije i o izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (SL L 275, 25.10.2003., str. 32.).
(10) Uredba (EU) 2018/842 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o obvezujućem godišnjem smanjenju emisija stakleničkih plinova u državama članicama od 2021. do 2030. kojim se doprinosi mjerama u području klime za ispunjenje obveza u okviru Pariškog sporazuma i izmjeni Uredbe (EU) br.
525/2013 (SL L 156, 19.6.2018., str. 26.).