24.2.2023 г.
BG
Официален вестник на Европейския съюз
L 60/3
2.2.4.
различен тип спирачно оборудване, по-специално по отношение на наличието или липсата на спирачно оборудване за ремарке или наличието на електрическа спирачна уредба;
2.2.5.
тип двигател;
2.2.6.
брой предавки и предавателни числа;
2.2.7.
крайни предавателни числа;
2.2.8.
размер на гумите.
2.3.
„Спирачно оборудване“ е съвкупността от части, чието предназначение е да намаляват постепенно скоростта на движещо се превозно средство или да го спират или задържат неподвижно, ако вече е спряло; тези функции са посочени в точка 5.1.2 по-долу.
Оборудването се състои от орган за управление, задействане и същинската спирачка.
2.4.
„Орган за управление“ е частта, задействана пряко от водача, за да подаде на задействането енергията, необходима за спирането или неговото управление.
Тази енергия може да бъде мускулната енергия на водача или енергия от друг източник, управляван от водача, или комбинация от тези различни видове енергия.
2.5.
„Задействане“ е съвкупността от елементи, разположени между органа за управление и спирачката и осигу­ ряващи функционална връзка между тях.
Задействането може да бъде механично, хидравлично, пневматично, електрическо или комбинирано.
Когато спирачното усилие се получава или подпомага от източник на енергия, независим от водача, запасът от енергия в уредбата също е част от задействането.
Задействането има две независими функции: управление и задвижване.
Навсякъде, където в настоящото правило терминът „задействане“ се използва самостоятелно, той означава едновременно „управление“ и „задвижване“.
2.5.1.
„Управление“ е съвкупността от елементи на задействането, които управляват действието на спирачките, включително функцията на управление и необходимите запаси от енергия.
2.5.2.
„Задвижване“ е съвкупността от елементи, които подават към спирачките енергията, необходима за тяхното функциониране, включително запаса от енергия, необходим за действието на спирачките.
2.6.
„Спирачка“ е частта, в която възникват силите, които противодействат на движението на превозното средство.
Спирачката може да бъде фрикционна (когато силите, противодействащи на движението на превозното средство, са резултат от триене между две движещи се една спрямо друга части на превозното средство); електрическа (когато силите са резултат от електромагнитното взаимодействие между две движещи се една спрямо друга части на превозното средство, които не са в контакт помежду си); хидравлична (когато силите се генерират от взаимодействие в течност, поставена между две части на превозното средство, които се движат относително една спрямо друга); или двигателна (когато силите са резултат от изкуствено увели­ чаване на спирачното действие на двигателя, предавано към колелата).
2.7.
„Различни типове спирачно оборудване“ означава оборудване, което се различава по отношение на такива основни аспекти като:
2.7.1.
различни характеристики на елементите;
2.7.2.
различни характеристики на материалите, от които е изработен даден елемент, или различна форма или размер на даден елемент;
2.7.3.
различно комплектуване на елементите.
2.8.
„Елемент на спирачното оборудване“ означава една от отделните части, които сглобени съставляват спирачното оборудване.
2.9.
„Постепенно и регулируемо спиране“ означава спиране, при което чрез привеждане в действие на спирачките в нормалния работен обхват на устройството (вж. точка 2.16 по-долу):
2.9.1.
водачът може във всеки един момент да увеличи или да намали спирачното усилие чрез въздействие върху органа за управление;
2.9.2.
спирачното усилие се изменя пропорционално на въздействието върху органа за управление (монотонна функция);
2.9.3.
спирачното усилие може лесно да бъде регулирано с достатъчна точност.