23.2.2023
SL
Uradni list Evropske unije
L 58/1427 KOMISIJA PILOTNI PROJEKTI
POGLAVJE PP 02 — EVROPSKE STRATEŠKE NALOŽBE (nadaljevanje) PP 02 23
(nadaljevanje)
PP 02 23 06
(nadaljevanje) Za pošiljke radioaktivnih odpadkov v skupno odlagališče na ravni Unije bi veljala pravila iz poglavja 2 Direktive 2006/ 117/Euratom, ki obravnava „pošiljke znotraj Skupnosti“.
Poudariti je treba tudi, da je Komisija ustanovila strokovno skupino za finančne vidike jedrskega zaledja, vključno z globokim geološkim odlagališčem, ki bi ji pomagala pri ocenjevanju stroškov, financiranju in določitvi elementov financiranja takšnih objektov.
Dejavnosti v okviru delovnega programa strokovne skupine bi bilo treba obravnavati kot dopolnitev nekaterih dejavnosti, predlaganih v okviru tega projekta.
Medtem ko je odlaganje radioaktivnih odpadkov v drugi državi članici dovoljeno, je v Direktivi 2011/70/Euratom, člen 4(1) določeno, da ima vsaka država članica končno odgovornost za ravnanje z izrabljenim gorivom in radioaktivnimi odpadki, ki jih ustvari.
Možnost odlaganja radioaktivnih odpadkov v drugi državi članici je urejena s členom 4(4) Direktive 2011/70/Euratom, ki se glasi: „Radioaktivni odpadki so odloženi v državi članici, v kateri so nastali, razen če je v času pošiljke v zadevni državi članici in drugi državi članici [...] že začel veljati sporazum o uporabi odlagališča v kateri izmed teh držav [...].“
Ti sporazumi se nato vključijo v nacionalne programe, kakor je opredeljeno v členu 12(1)(k), v skladu s katerim: „Nacionalni programi [...] vključujejo: sporazum(-e) [...], če obstaja(-jo).“
Hkrati se države članice spodbuja, naj načrtujejo dolgoročno in v svoje nacionalne načrte vključijo globoka geološka odlagališča jedrskih odpadkov.
Do danes nobena država po vsem svetu nima globokega geološkega odlagališča za izrabljeno jedrsko gorivo.
Trenutno ga gradi le Finska, Švedska in Francija pa imata uresničljive načrte, v skladu s katerimi bo globoko geološko odlagališče na voljo v začetku tridesetih let tega stoletja.
Preostale države članice nimajo podobnih načrtov, prav tako pa bi preteklo več desetletij, preden bi jih lahko uresničile.
Francoski načrti pa upoštevajo le zmogljivosti za odlaganje vseh francoskih radioaktivnih odpadkov, ki so že nastali ali so predvideni z današnjim dnem.
Čeprav najprej pomislimo na jedrske elektrarne, te zagotovo niso edini vir radioaktivnih odpadkov.
Proizvajajo jih namreč tudi industrija, bolnišnice in medicinska oprema, raziskovalni centri in univerze.
Vse države članice proizvajajo radioaktivne odpadke določene vrste in morajo rokovati z njimi ne glede na to, ali imajo v svoji mešanici energetskih virov jedrsko energijo ali ne.
Menimo, da bi bilo podvajanje globokih geoloških odlagališč, razpršenih po vsej EU, zaradi ogromnih finančnih in inženirskih izzivov ter izjemno dolgih obdobij gradnje zelo neučinkovito.
Zato predlagamo, da se v sodelovanju z GD ENER začne pilotni projekt, ki bi ga, če bo uspešen, nadaljevali s pripravljalnim ukrepom.
Izpeljati bi ga bilo mogoče v obliki študije izvedljivosti o globokem geološkem odlagališču jedrskih odpadkov za skupno evropsko uporabo, ki bi jo denimo lahko izvedla Tehnološka platforma za izvajanje geološkega odlaganja radioaktivnih odpadkov.
Znanje, ki ga bo ustvarila ta platforma, bo zelo pomembno.
Na podlagi te študije bi lahko oblikovalci politik pridobili ustrezne podatke in ocenili, ali je tehnično, finančno in z vidika splošne učinkovitosti smiselno združiti evropska sredstva za ravnanje z radioaktivnimi odpadki, ter ugotovili, ali je potreben pregled veljavne zakonodaje, da se omogoči takšen skupni evropski pristop k ravnanju z radioaktivnimi odpadki.