23.2.2023
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
L 58/1427 COMISIE PROIECTE-PILOT
CAPITOLUL PP 02 — INVESTIȚII EUROPENE STRATEGICE (continuare) PP 02 23
(continuare)
PP 02 23 06
(continuare) Transferurile de deșeuri radioactive către o instalație comună a Uniunii pentru depozitarea lor definitivă fac obiectul normelor prevăzute în capitolul 2 din Directiva 2006/117/Euratom, care se referă la „transferuri intracomunitare”.
De asemenea, trebuie subliniat că Comisia a înființat un grup de experți pentru aspectele financiare legate de fazele finale ale tehnologiilor nucleare, inclusiv instalațiile pentru depozitarea geologică la adâncime, care va sprijini Comisia în evaluarea costurilor, a finanțării și a elementelor de finanțare ale acestor instalații.
Activitățile din cadrul programului de lucru al grupului de experți ar trebui considerate ca fiind complementare unora dintre activitățile propuse în cadrul acestui proiect.
În timp ce depozitarea definitivă a deșeurilor radioactive într-un alt stat membru este permisă, la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2011/70/Euratom se prevede că fiecărui stat membru îi revine responsabilitatea finală pentru gestionarea combustibilului uzat și a deșeurilor radioactive generate pe teritoriul său.
Posibilitatea depozitării definitive a deșeurilor radioactive pe teritoriul unui alt stat membru este reglementată de articolul 4 alineatul (4) din Directiva 2011/70/Euratom: „Deșeurile radioactive se depozitează definitiv în statul membru în care au fost generate, cu excepția cazului în care, în momentul transportului, a intrat în vigoare un acord [...] între statul membru vizat și un alt stat membru [...] de utilizare a unei instalații de depozitare definitivă în unul dintre acestea”.
Acordurile respective trebuie incluse apoi în programele naționale, conform dispozițiilor de la articolul 12 alineatul (1) litera (k), care stipulează următoarele: „Programele naționale [...] includ [...]: [...] (k) după caz, acordul (acordurile) încheiat (încheiate) [...]”.
În același timp, statele membre sunt încurajate să planifice pe termen lung și să includă în planurile lor naționale respective depozitele geologice de adâncime pentru deșeurile nucleare.
În prezent, nicio țară din lume nu dispune de un depozit geologic de adâncime funcțional pentru combustibilul nuclear uzat.
Numai Finlanda construiește un astfel de depozit în prezent și numai Suedia și Franța au planuri realiste pentru crearea unor depozite geologice de adâncime pentru deșeuri, care vor intra în funcțiune la începutul anilor 2030.
Celelalte state membre nu au încă astfel de concepte, ceea ce înseamnă că viitoarele lor proiecte vor avea nevoie de decenii pentru a deveni funcționale.
Cu toate acestea, planurile Franței iau în considerare constituirea de capacități pentru depozitare definitivă numai a deșeurilor radioactive care există în prezent în Franța sau sunt preconizate conform situației actuale.
Deși centralele de energie nucleară sunt cele mai evidente surse de deșeuri radioactive, cu siguranță acestea nu sunt singura sursă.
Industria, spitalele și dispozitivele medicale, centrele de cercetare și universitățile, toate produc deșeuri radioactive.
Toate statele membre, indiferent dacă mixul lor energetic conține sau nu energie nucleară, produce și trebuie să gestioneze un anumit tip de deșeuri radioactive.
Considerăm că eforturile financiare și tehnice enorme care sunt necesare, pe lângă perioadele de construcție extrem de lungi, fac ca dublarea diverselor depozite geologice de adâncime, răspândite pe tot teritoriul Uniunii, să fie extrem de ineficientă.
Prin urmare, propunem lansarea, în cooperare cu DG ENER, a unui proiect-pilot (PP) și, în cazul în care acesta este încununat de succes, o posibilă continuare sub forma unei acțiuni pregătitoare (AP).
Procesul respectiv ar putea lua forma unui studiu de fezabilitate privind un depozit geologic de adâncime pentru deșeurile nucleare, cu utilizare comună la nivel european, realizat, de exemplu, de către „Platforma tehnologică pentru implementarea depozitării geologice a deșeurilor radioactive” (IGD-TP), dar fără a se limita la aceasta; cunoștințele create de IGD-TP vor fi extrem de relevante.
Scopul unui astfel de studiu ar fi de a le permite factorilor de decizie să evalueze, pe baza datelor disponibile, dacă este justificată, din punct de vedere tehnic, financiar și din punctul de vedere al eficienței globale, punerea în comun a resurselor europene pentru a gestiona deșeurile radioactive și de a determina dacă este necesară o revizuire a legislației actuale pentru a permite o astfel de abordare europeană comună a gestionării deșeurilor radioactive.