23.2.2023.
HR
Službeni list Europske unije
L 58/1427 KOMISIJA PILOT-PROJEKTI
POGLAVLJE PP 02 — EUROPSKA STRATEŠKA ULAGANJA (nastavak) PP 02 23
(nastavak)
PP 02 23 06
(nastavak) Prijevoz radioaktivnog otpada prema zajedničkom odlagalištu na razini Unije podlijegao bi pravilima iz poglavlja 2.
Direktive 2006/117/Euratom, koje se odnosi na „pošiljke u Zajednici”.
Potrebno naglasiti i da je Komisija osnovala stručnu skupinu za financijske aspekte nuklearnog postrojenja u završnoj fazi, uključujući duboko geološko odlagalište, kako bi Komisiji pružila potporu u procjeni troškova, financiranja i elemenata financiranja takvih postrojenja.
Aktivnosti u okviru tog programa rada stručne skupine trebale bi se smatrati dopunom nekima od aktivnosti predloženih u okviru ovog projekta.
Iako je odlaganje radioaktivnog otpada u drugoj državi članici dopušteno, u članku 4. stavku 1.
Direktive 2011/70/Euratom utvrđeno je da svaka država članica ima konačnu odgovornost za gospodarenje istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom koji su nastali na njezinu tlu.
Mogućnost za odlaganje radioaktivnog otpada u drugoj državi članici regulirana je u članku 4. stavku 4.
Direktive 2011/70/Euratom u kojem se navodi: „Radioaktivni otpad se odlaže u državi članici u kojoj je nastao, osim ako u trenutku njegovog slanja između predmetne države članice i druge države članice [...] na snagu nije stupio sporazum o uporabi odlagališta u nekoj od tih država [...]”.
Takav sporazum odnosno takvi sporazumi trebali bi biti uvršteni u nacionali program, kako se navodi u članku 12. stavku 1. točki (k) u skladu s kojim: „Nacionalni programi [...] uključuju [...]: [...] (k) sporazum ili sporazume [...] sklopljen(e), ako postoji/postoje”.
Istodobno se države članice potiču na to da dugoročno planiraju i uključe duboka geološka odlagališta nuklearnog otpada u svoje nacionalne planove.
Dosad nijedna zemlja u svijetu nema operativno duboko geološko odlagalište za istrošeno nuklearno gorivo.
Samo Finska gradi jedno, a samo Švedska i Francuska imaju realistične planove za duboka geološka odlagališta otpada koja će biti dostupna početkom 2030-ih.
Ostale države članice još nemaju takve koncepte, pa će proći desetljeća prije nego što njihovi eventualni budući projekti postanu operativni.
Međutim, u francuskim projektnim planovima u obzir se uzimaju samo kapaciteti za odlaganje postojećeg ili dosad predviđenog francuskog radioaktivnog otpada.
Iako su nuklearne elektrane najočitije, one sigurno nisu jedini izvor radioaktivnog otpada.
Radioaktivni otpad proizvode industrija, bolnice i medicinski uređaji, istraživački centri i sveučilišta.
Sve države članice, bez obzira na to imaju li nuklearnu energiju u svojoj kombinaciji izvora energije, proizvode neke vrste radioaktivnog otpada i moraju se njime baviti.
Smatramo da je zbog golemih financijskih i inženjerskih napora, osim iznimno dugih razdoblja gradnje, dupliciranje različitih dubokih geoloških odlagališta raspršenih diljem Unije krajnje neučinkovito.
Stoga predlažemo da se u suradnji s DG ENER-om pokrene pilot-projekt i da se, ako bude uspješan, nastavi u okviru pripremnog djelovanja.
Navedeni postupak mogao bi biti u obliku studije izvedivosti o dubokom geološkom odlagalištu nuklearnog otpada za zajedničku europsku uporabu koju bi provela, na primjer, ali ne i isključivo, Tehnološka platforma za odlaganje radioaktivnog otpada u geološke formacije: znanje koje stvara IGD-TP bit će vrlo važno.
Cilj takve studije bio bi omogućiti donositeljima politika da dobiju podatke i procijene ima li smisla s tehničkog i financijskog stajališta i s vidika opće učinkovitosti objediniti europske resurse za gospodarenje radioaktivnim otpadom te da utvrde je li potrebna revizija postojećeg zakonodavstva kako bi se omogućio takav zajednički europski pristup gospodarenju radioaktivnim otpadom.