23.2.2023
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
L 58/1427 KOMISSIO PILOTTIHANKKEET
LUKU PP 02 — EUROOPAN STRATEGISET INVESTOINNIT (jatkoa) PP 02 23
(jatkoa)
PP 02 23 06
(jatkoa) Radioaktiivisen jätteen siirtoihin yhteiseen loppusijoituslaitokseenunionin tasolla sovellettaisiin direktiivin 2006/117/ EURATOM ”yhteisön sisäisiä siirtoja” koskevassa 2 luvussa vahvistettuja sääntöjä.
On myös korostettava, että komissio on perustanut ydinpolttoainekierron loppupään rahoitusnäkökohtia käsittelevän asiantuntijaryhmän, joka tukee komissiota tällaisten laitosten kustannus- ja rahoitustekijöiden arvioinnissa.
Asiantuntijaryhmän työohjelmaan kuuluvien toimien olisi katsottava täydentävän joitakin tässä hankkeessa ehdotettuja toimia.
Vaikka radioaktiivisen jätteen loppusijoitus toisessa jäsenvaltiossa on sallittua, direktiivin 2011/70/EURATOM 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kullakin jäsenvaltiolla on oltava perimmäinen vastuu siinä syntyneen käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollosta.
Mahdollisuutta radioaktiivisen jätteen loppusijoitukseen toisessa jäsenvaltiossa säännellään direktiivin 2011/70/EURATOM 4 artiklan 4 kohdassa, joka kuuluu seuraavasti: ”Radioaktiivinen jäte loppusijoitetaan siinä jäsenvaltiossa, jossa se on syntynyt, jollei siirron ajankohtana [...] ole tullut voimaan kyseessä olevan jäsenvaltion ja toisen jäsenvaltion [...] välistä sopimusta loppusijoituslaitoksen käyttämisestä jossain niistä.”
Tällaiset sopimukset olisi sen jälkeen sisällytettävä kansalliseen ohjelmaan, kuten säädetään 12 artiklan 1 kohdan k alakohdassa, jonka mukaan kansallisiin ohjelmiin on sisällyttävä ”tehdyt mahdolliset sopimukset”.
Samalla jäsenvaltioita kannustetaan pitkäjänteiseen suunnitteluun ja sisällyttämään kansalliseen suunnitelmaansa syvällä kallioperässä sijaitsevat ydinjätteen loppusijoitustilat.
Tällä hetkellä yhdelläkään maailman maalla ei ole käytössä syvällä kallioperässä sijaitsevaa käytetyn ydinpolttoaineen loppusijoitustilaa.
Vain Suomessa sellainen on rakenteilla, ja ainoastaan Ruotsilla ja Ranskalla on realistisia suunnitelmia syvällä kallioperässä sijaitsevien loppusijoitustilojen käyttöön ottamiseksi 2030-luvun alkupuolella.
Muilla jäsenvaltioilla ei vielä ole tällaisia konsepteja, joten niiden mahdollisten tulevien hankkeiden toteutumiseen menisi vielä vuosikymmeniä.
Ranskan suunnitelmissa otetaan kuitenkin huomioon ainoastaan Ranskan tämänhetkisen tai nykyisten suunnitelmien mukaisen radioaktiivisen jätteen loppusijoituskapasiteetti.
Vaikka ydinenergialaitokset ovat ilmeisin, ne eivät todellakaan ole ainoa radioaktiivisen jätteen lähde.
Teollisuus, sairaalat ja lääketieteelliset laitteet, tutkimuskeskukset ja yliopistot tuottavat kaikki radioaktiivista jätettä.
Jokainen jäsenvaltio tuottaa ja joutuu käsittelemään jonkintyyppistä radioaktiivista jätettä riippumatta siitä, onko sen energialähteiden yhdistelmässä ydinenergiaa.
Uskomme, että tarvittavat valtavat rahoitusponnistelut ja insinöörityöt erittäin pitkien rakennusaikojen lisäksi saavat tämän päällekkäisyyden eli sen, että syvällä kallioperässä sijaitsevia loppusijoitustiloja on hajallaan eri puolilla unionia, vaikuttamaan erittäin tehottomalta.
Sen vuoksi ehdotamme, että yhteistyössä energian pääosaston kanssa käynnistetään pilottihanke, jota onnistuessaan voidaan jatkaa valmistelutoimena.
Tämä prosessi voitaisiin toteuttaa toteutettavuustutkimuksena yhteiseurooppa­ laisessa käytössä olevasta syvällä kallioperässä sijaitsevasta ydinjätteen loppusijoitustilasta.
Tutkimukseen toteuttamiseen voisi osallistua esimerkiksi radioaktiivisen jätteen geologista loppusijoitusta käsittelevä teknologiayhteisö (IGD-TP), jonka tuottamalla tietämyksellä on suuri merkitys.
Tällaisen tutkimuksen tavoitteena olisi antaa poliittisille päättäjille mahdollisuus arvioida käytettävissä olevien tietojen perusteella, onko teknisesti, taloudellisesti ja yleisen tehokkuuden kannalta järkevää yhdistää Euroopan resurssit radioaktiivisen jätteen käsittelemiseksi, ja määrittää, onko tarpeen tarkastella uudelleen voimassa olevaa lainsäädäntöä, jotta tällainen radioaktiivisen jätteen huoltoa koskeva yhteinen eurooppalainen lähestymistapa olisi mahdollinen.