BG
16.1.2023 г.
Официален вестник на Европейския съюз
L 14/205
Фигура 11 Схематична поточна диаграма на анализа на метана с помощта на сепаратор за неметанови фракции (NMC)
A.2.1.5.
Компоненти на фиг.
11 NMC
Сепаратор за неметанови фракции
За окисляване на всички въглеводороди освен метан.
HC Пламъчно-йонизационен детектор с подгряване (HFID) или пламъчно-йонизационен детектор без подгряване (FID) за измерване на концентрациите на въглеводородите и CH4.
Температурата на пламъчно-йонизационния детектор с подгряване се поддържа от 453 К до 473 К (180 °С до 200 °С).
V1
Разпределителен клапан
За избиране на нулев газ или еталонен газ R
Регулатор на налягането
За регулиране на налягането в проводите за вземане на проби и потока към пламъчно-йонизационния детектор HFID.
A.2.2.
Система за разреждане и вземане на проби от прахови частици
A.2.2.1.
Описание на системата с разреждане на част от потока Описаната система за разреждане се основава на разреждането на част от отработилите газове.
Разделянето на обема отработили газове и последващият процес на разреждане могат да бъдат осъществени с различни видове системи за разреждане.
За последващото улавяне на праховите частици всички разредени отработили газове или само част от тях преминават през системата за вземане на проби на праховите частици.
Първият метод е от тип с вземане на цялостна проба, а вторият — от тип с вземане на частична проба.
Изчисляването на отношението на разреждане зависи от използваната система.
При системата от тип с вземане на цялостна проба, показана на фиг.
12, неразредените отработили газове се прехвърлят от изпускателната тръба (EP) към тунела за разреждане (DT) през сондата за вземане на проби (SP) и тръбата за пренос (ТТ).
Общият поток в тунела се регулира с помощта на регулатора на дебита FC2 и с помпата за вземане на проби (Р) от системата за вземане на проби от праховите частици (вж. фиг. 16).
Дебитът на разредителя се регулира от регулатора на дебита FC1, който може да използва qmew или qmaw и qmf като командни сигнали за извършване на желаното разделяне на отработилите газове.
Потокът на пробата, постъпващ в DT, представлява разликата между общия поток и потока на разредителя.
Дебитът на разредителя се измерва с устройството за измерване на дебит FM1, а общият дебит — с устройството за измерване на дебит FM3 от системата за вземане на проби на частиците (вж. фигура 16).
Отношението на разреждане се изчислява въз основа на тези два дебита.