C 312/194
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
1.9.2023
(36)
Venäjän hyökkäys Ukrainaan on paljastanut Itävallan energian toimitusvarmuuden haavoittuvuuden.
Vaikka Itävalta on onnistunut vähentämään riippuvuuttaan Venäjän kaasutoimituksista, jotka vuonna 2022 vähenivät 57 prosenttiin Itävallan kaasun kokonaistuonnista, kun ne vuonna 2021 olivat olleet 80 prosenttia, tuonti on edelleen selvästi unionin keskiarvon yläpuolella.
Monipuolistaakseen energialähteitään hallitus on ottanut käyt­ töön taloudellisia kannustimia yrityksille, jotka tuovat kaasua muista kuin venäläisistä lähteistä, ja se perusti strategisen kaasuvarannon vuonna 2022.
Tästä huolimatta Itävallalla on edelleen merkittäviä haasteita energian toimitusvarmuudessa.
Maalla ei edelleenkään ole selvästi määriteltyä lähiajan kehityspolkua, jolla päästäisiin kokonaan irti Venäjältä tuotavasta kaasusta.
Lisäksi uusiutuvien kaasujen, kuten vedyn, tuotannossa ja siirrossa on edelleen käyttämätöntä potentiaalia, erityisesti aloilla ja alueilla, jotka ovat alttiita toimitushäiriöille.
(37)
Uusiutuvan energian osuus oli Itävallassa vuonna 2021 jo 36 prosenttia energian loppukulutuksesta, mikä on selvästi unionin keskiarvon yläpuolella.
Saavuttaakseen ilmastotavoitteensa, joihin kuuluu ilmastoneutraalius vuo­ teen 2040 mennessä, Itävallan on kasvatettava tätä osuutta edelleen.
Uusiutuvien energialähteiden osuuden lisäämisestä vuonna 2021 annettu säädös, joka sisältyy elpymis- ja palautumissuunnitelmaan uudistuksena, on luonut puitteet, joiden avulla uusiutuvan energian osuutta sähkönkulutuksessa voidaan lisätä.
Uudistuksen tavoit­ teena on, että uusiutuvista energialähteistä peräisin oleva vuotuinen sähköntuotantokapasiteetti on 27 terawatti­ tuntia vuoteen 2030 mennessä.
Tämä auttaa Itävaltaa saavuttamaan tavoitteen, jonka mukaan uusiutuvien ener­ gialähteiden osuus sähkönkulutuksesta on 100 prosenttia kyseiseen vuoteen mennessä (vuonna 2020 osuus oli 81 %).
Uusiutuvien energialähteiden osuuden kasvattamiseen entisestään liittyy kuitenkin haasteita, kuten kaa­ voitus- ja lupamenettelyjen kesto, monimutkainen toimivallan jako liittovaltion ja aluehallinnon välillä sekä hallinnon rekrytointiongelmat.
Itävalta on ottanut ensimmäisen askeleen sujuvoittaakseen ympäristövaikutusten arviointeja uusiutuvaan energiaan liittyvissä hankkeissa.
Lisäksi Itävalta voisi sovittaa kaavoituksensa paremmin yhteen vihreään siirtymään liittyvien tavoitteidensa kanssa, hoitaa rekrytointiongelmat ja lisätä investointeja verkkoinfrastruktuuriin, kuten varastointiin, jakeluun ja siirtoon.
Uusiutuvien energialähteiden osuuden kasvatta­ minen hyötyisi myös siitä, että otettaisiin käyttöön erityisiä nopean kehittämisen alueita (erityisesti tuulienergian osalta), joilla lupamenettelyt olisivat lyhyitä ja yksinkertaisia, ja siitä, että uusiutuva energia määritettäisiin erittäin tärkeäksi yleiseksi eduksi.
Tämä olisi 55-valmiuspaketin ja REPowerEU-suunnitelman uusiutuvaan energiaan liit­ tyvien kunnianhimoisempien tavoitteiden mukaista.
Lisäksi voitaisiin tutkia edelleen muita uusiutuvan energian lähteitä, kuten geotermistä energiaa.
(38)
Maakaasun kulutus vähentyi Itävallassa 19 prosenttia elokuun 2022 ja maaliskuun 2023 välisenä aikana, kun sitä verrataan keskimääräiseen kaasunkulutukseen samalla ajanjaksolla edeltävien viiden vuoden aikana.
Tämä ylittää 15 prosentin vähennystavoitteen.
Itävalta voi jatkaa kaasun kysynnän tilapäiseen vähentämiseen tähtääviä toimia 31 päivään maaliskuuta 2024 saakka neuvoston asetuksen (EU) 2022/1369 (17) mukaisesti.
Lisäksi riippuvuutta fossiilisista polttoaineista vähentää energiatehokkuuden tavoitetason nostaminen rakennusalalla ja valmistusteolli­ suudessa.
Itävallan pitkän aikavälin peruskorjausstrategiassa asetetaan selkeät välitavoitteet vuoteen 2050 ja py­ ritään saattamaan 80 prosenttia maan rakennuskannasta hiilivapaaksi.
Elpymis- ja palautumissuunnitelman mu­ kaan rakennusalalla pyritään asteittain luopumaan fossiilisia polttoaineita käyttävistä lämmityskattiloista, ja ne pyritään korvaamaan uusiutuviin energialähteisiin perustuvalla lämmitysteknologialla tai kaukolämmöllä.
Itävallan energiatehokkuustavoitteet vuodeksi 2030 eivät kuitenkaan ole riittävän kunnianhimoisia 55-valmiuspaketin ja REPowerEU-suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi.
Tähän ongelmaan on tarkoitus puuttua uudella energia­ tehokkuuslailla, jota odotetaan vuonna 2023.
Lain tarkoituksena on vähentää energian loppukulutusta 18 pro­ senttia vuoteen 2030 mennessä.
Kaiken kaikkiaan on olennaista, että Itävalta nopeuttaa investointeja rakennusten pitkälle meneviin perusparannuksiin, korvaa lämmityksessä fossiiliset polttoaineet uusiutuvilla ja hallitsee energi­ ankulutusta paremmin digitalisoinnin (kuten älymittareiden ja termostaattien) avulla.
Lisäksi on ratkaisevan tär­ keää nopeuttaa tämänhetkistä hidasta tahtia, jolla rakennusten lämmitysjärjestelmiä uusitaan.
Uusiutuviin ener­ gialähteisiin perustuvasta lämmityksestä annetun lain, joka on yksi Itävallan elpymis- ja palautumissuunnitelman lippulaivauudistuksista, oikea-aikainen täytäntöönpano on keskeinen toimi tämän ongelman ratkaisemiseksi.
(39)
Vihreän siirtymän käynnistämiseen kuuluu myös päästöjen vähentäminen useilla sektoreilla, erityisesti liikenteessä, koska niillä on huomattavaa päästövähennyspotentiaalia.
Itävalta on tällä hetkellä Alpit ylittävien maantiekulje­ tusten merkittävä kauttakulkumaa.
Itävallan elpymis- ja palautumissuunnitelman puitteissa tehdyistä kestävistä liikenneinvestoinneista huolimatta liikenteeseen liittyvien päästöjen vähentäminen edelleen, samalla kun puututaan liikenneköyhyyteen, on olennaista ilmastoneutraaliuden saavuttamisen kannalta.
Myös uusien liikenneratkaisujen, kuten liikenneyhteyksien viimeisen osuuden ja autonkäytön vaihtoehtojen, kehittäminen on avainasemassa, eten­ kin maaseutualueilla.
(17) Neuvoston asetus (EU) 2022/1369, annettu 5 päivänä elokuuta 2022, koordinoiduista kaasun kysynnän vähentämistoimenpiteistä (EUVL L 206, 8.8.2022, s. 1).