18.8.2023
SL
Uradni list Evropske unije
C 293/11
3.
Splošne ugotovitve 3.1 EESO poudarja, da je bila glavni vzrok krize velika odvisnost EU od ruske oskrbe s plinom, in predlaga oblikovanje dolgoročne vizije, na podlagi katere se bo zmanjšala energetska odvisnost EU od tretjih držav, kar vključuje tudi neodvisnost na področju čistih tehnologij.
Hkrati morajo po prepričanju EESO vsi ukrepi na ravni EU in na nacionalni ravni spodbujati ta strateški premik, da bi zagotovili strateško avtonomijo Evrope.
3.2 EESO se dobro zaveda, da je glavna prednostna naloga obravnavati ne le posledice, temveč predvsem razloge in vzroke krize, ter je pripravljen razpravljati in predlagati rešitve.
Za to je potreben postopen prehod od nujnih ukrepov k tržno skladnim in z dokazi podprtim reformam in naložbam, ki temeljijo na trajnostnih in izvedljivih strateških konceptih.
Ti strateški koncepti, s katerimi je treba vzpostaviti ravnovesje med prednostnimi nalogami, finančnimi viri (javnimi in zasebnimi) ter institucionalnim okoljem in upravnimi pogoji (dovoljenja, skladnost z zakonodajo EU in nacionalno zakonodajo), morajo temeljiti na ustrezni javni podpori.
3.3 Ukrepi gospodinjstev in podjetij za varčevanje z energijo so pomagali preprečiti morebitno resno tveganje pomanjkanja energije.
Vendar ne sme ostati neopaženo, da so bili nekateri prihranki zgolj posledica zaustavitve poslovnih dejavnosti.
Med najranljivejšimi gospodarskimi panogami v krizi so bile logično tiste, ki so najbolj energetsko intenzivne (kemična industrija, proizvodnja gnojil, jeklarska industrija in železarne).
Tem panogam bi bilo treba pri energetskem prehodu nameniti posebno pozornost, tudi zaradi tveganja deindustrializacije EU (selitev virov CO2).
3.4 Temelj zelenega prehoda je močna in medsebojno povezana energetska infrastruktura, v katero se je v zadnjih letih bistveno premalo vlagalo.
V prihodnjih letih bodo imele ključno vlogo naložbe v infrastrukturo in njena nadgradnja.
Zato je pomembno, da se z novimi pravili pošlje vlagateljem jasen dolgoročen signal.
Vendar je sposobnost MSP, da vlagajo v energetski prehod, od izbruha prvotne krize (COVID-19) zelo omejena.
Pri reformah je treba upoštevati cilje energetske politike EU v smislu zelenega prehoda, odpornosti in socialne blaginje ter velike razlike v strukturi mešanice virov energije posameznih držav članic.
Kriza močno vpliva na naložbeno gotovost.
3.5 EESO je prepričan, da je med ključnimi reformnimi zahtevami predvsem posodobitev zasnove energetskega trga, da se omogoči trajnostni zeleni prehod.
Sozakonodajalca poziva, naj dosežeta soglasje o glavnih kategorijah zasnove trga, ki neposredno vplivajo na prihodnjo pripravljenost za naložbe v ta sektor, vključno z dolgoročnimi pogodbami, podpornimi in spodbujevalnimi instrumenti za obnovljive vire energije, modelom, ki je podlaga za oblikovanje cen energije, ter vprašanjem splošne prožnosti.
3.6 Zeleni dogovor EU, ki ga dopolnjuje pobuda REPowerEU, lahko do konca tega desetletja omogoči letne naložbe v višini približno 350 milijard EUR (več kot 2 % letnega BDP EU).
Kratkoročna napoved glede naložb EU ostaja precej slabša.
Zato je treba mobilizirati dodatna finančna sredstva, da bi zadovoljili potrebe po prednostnih naložbah.
Te vrste naložb bi lahko spodbudile močnejše gospodarsko okrevanje EU in dodatne naložbe v infrastrukturo, digitalizacijo energetskih omrežij, medsebojno povezovanje in zmogljivosti za shranjevanje.
3.7 EESO se dobro zaveda, da so za ta proces potrebni zelo veliki finančni viri.
Zeleni prehod ne bo mogoč brez naložb v raziskave, inovacije, infrastrukturo in ljudi, ki bi jih bilo treba ustrezno pripraviti z izobraževanjem, izpopolnjevanjem in preusposabljanjem.
Kljub velikim zneskom v okviru novih programov financiranja EU, predlaganih v ta namen, so za uresničitev tega cilja nujno potrebni nacionalni javni in zasebni viri.
EESO poudarja potrebo po enostavnem, učinkovitem in lahko dostopnem financiranju ter se zavzema za inovativne metode za pritegnitev zasebnega kapitala s finančnimi instrumenti.
Upošteva tudi razširjeno vlogo podpore v obliki državne pomoči in financiranja za ciljno usmerjen namen, vendar priporoča, da se v EU zagotovijo enaki konkurenčni pogoji.
3.8 Vlade držav članic EU so za zaščito gospodinjstev in podjetij med septembrom 2021 in januarjem 2023 namenile in dodelile 758 milijard EUR.
Le tretjina fiskalnih ukrepov, ki so jih sprejele države članice, je bila namenjena ranljivim kategorijam.
EESO priporoča nadgradnjo priporočil ECB, in sicer bi bilo treba oblikovati merilo „zelenega trojčka“, da bi bili prihodnji ukrepi prilagojeni, usmerjeni in odporni na prehod.
Tudi Mednarodni denarni sklad je ugotovil, da neusmerjeni cenovni ukrepi dolgoročno ustvarjajo pogoje za daljše obdobje višje inflacije.
Odlašanje z njihovo postopno odpravo bi lahko ogrozilo sposobnost ECB, da uresniči svoje srednjeročne cilje, zaradi česar bi se denarna politika zaostrovala dlje, kot je sicer zaželeno.