C 293/40
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
18.8.2023.
8.2.
Vairāk nekā 80 % HIV inficēšanās gadījumu Austrumeiropā 2018. gadā bija saistīti ar atkarību no narkotikām, kas visbiežāk notikusi gados ļoti jaunu, it īpaši sieviešu, vidū.
Gados jaunas sievietes ar to inficējas biežāk nekā vīrieši.
Tā iemesls ir arī prostitūcija, kas ir cieši saistīta ar narkotiku lietošanu.
Lokalizētas HIV epidēmijas ir dokumentētas arī marginalizētu injicējamo narkotiku lietotāju vidū Rietumeiropā. 8.3.
Ieslodzījuma vietās pastāv augstāks narkotiku lietošanas līmenis un kaitējošāki patēriņa veidi, tostarp parenterālais patēriņš, nekā sabiedrībā kopumā, līdz ar to ieslodzītie narkotiku lietotāji ir īpaši neaizsargāti. 8.4.
Narkotiku lietotāju piekļuve testēšanai ir zema, un visbiežāk diagnoze tiek noteikta novēloti.
Pat Itālijā narkotiku lietotāji, kuriem ir noteikts HIV, ir tikai maza daļa no atkarību ārstēšanas dienestu pakalpojumu izmantotājiem, un ar HIV saistītu simptomu neesamības gadījumā testēšana viņiem tiek piedāvāta reti. 8.5.
Narkotiku lietotāju piekļuves līmenis ārstēšanai ir ļoti zems, lai gan dažādās valstīs tas atšķiras.
Kopumā tiek vērtēts, ka tikai 8 % no narkotikām atkarīgo saņem antiretrovirālo ārstēšanu un ka no visiem ārstētajiem cilvēkiem tika 20 % ir narkotiku lietotāji.
Salīdzinājumā ar citiem ar HIV inficētajiem cilvēkiem narkotiku lietotāji retāk sasniedz virusoloģisko supresiju.
Tā cēlonis ir fakts, ka narkotiku lietotāji ir mazāk ieinteresēti ārstēšanā un bieži vienkārši to pārtrauc.
Tas palielina narkotikas lietojošo HIV pozitīvo iedzīvotāju risku nomirt no AIDS. 8.6.
Ja mēs vēlamies Eiropā un ārpus tās robežām panākt vispārēju piekļuvi HIV ārstēšanai, ir vajadzīgas programmas, kuru mērķis ir efektīvāk vērsties pie narkotiku lietotājiem.
9.
Vīrieši, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem 9.1.
Kopumā vīriešu, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem, risks inficēties ar HIV ir 27 reizes lielāks nekā sabiedrībā kopumā (6).
Inficēšanos ar HIV veicina daži bioloģiski faktori.
Vīrieši, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem, ar HIV inficējas neaizsargāta anālā seksa laikā, un salīdzinājumā ar cita veida seksuālo praksi šādi ir vislielākais risks inficēties ar HIV.
Šī sabiedrības grupa ar daudziem seksuālajiem partneriem un plaši izplatītu apreibinošo vielu, tostarp intravenozo narkotiku lietošanu (kas bieži ir saistīta ar seksu, tā saukto “chemsex”), arī ir viens no iespējamiem iemesliem inficēšanās ar HIV pārsvaram to vīriešu vidū, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem. 9.2.
Arvien lielākā antiretrovirālās ārstēšanas pieejamība, kas ir palīdzējusi ievērojami samazināt kopējo HIV izplatību, nav devusi iespēju tādus pašus rezultātus panākt to vīriešu vidū, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem.
Pēdējo gadu laikā Rietumvalstīs tieši pretēji HIV izplatība šajā populācijā ir palielinājusies (7), un pakāpeniski procentuāli ir palielinājusies izplatīšanās starp vīriešiem, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem. 9.3.
Prezervatīvi palīdz novērst HIV un citu seksuāli transmisīvo slimību izplatīšanos; tomēr prezervatīvu izmantošana nav pietiekami plaša kultūras, izglītības un piekļuves šķēršļu dēļ, kurus nosaka dažādi sociālie konteksti un veselības aprūpes pakalpojumi. 9.4.
Daudzās valstīs piekļuvi preventīvajiem līdzekļiem liedz dažādi šķēršļi un dažādi individuāli apstākļi, kas saistīti ar stigmatizāciju, homofobiju un diskrimināciju, kuru dēļ ir grūti piekļūt veselības aprūpes pakalpojumiem un pareizai informācijai.
Daudzos gadījumos represīvos likumos ir paredzēta kriminālatbildība cilvēkiem, kuri stājas viendzimuma attiecībās, un tāpēc viņi ir spiesti bēguļot un slēpt savu dzimumorientāciju vai sliktākajā gadījumā – pat savu identitāti.
Pat ja likumi nav klaji diskriminējoši, stigmatizācija un bailes attur cilvēkus no to pakalpojumu izmantošanas, kas saistīti ar HIV infekciju, un līdz ar to viņiem nav zināmi līdzekļi, kas pieejami inficēšanās ar HIV novēršanai. 9.5.
Stigamtizācija ietekmē arī piekļuvi testēšanai un diagnosticēšanai.
Daudzi vīrieši, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem, ir norādījuši, ka viņi baidās no veselības aprūpes speciālistu nosodījuma, atturas no testēšanas, un tā rezultāts ir novēlota diagnostika.
Tā kā viņi nezina par to, ka ir inficējušies, viņi nevar piekļūt antiretrovirālai ārstēšanai, kas ne vien ietekmētu inficēto cilvēku veselību, bet arī samazinātu viņu seksuālo partneru inficēšanās risku.
(6)
(7)
Lai gan vīriešiem, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem, risks inficēties ar HIV ir augstāks visur pasaulē, inficēšanās līmenis dažādās ģeogrāfiskās zonās ir atšķirīgs: Jauno diagnosticēto ar HIV inficēto cilvēku vidū vīrieši, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem, Ziemeļamerikā un Rietumeiropā ir 50 %, Latīņamerikā – 47 %, Austrumeiropā, Āzijā, Tuvajos Austrumos – aptuveni 20 % un Āfrikā – 12 %.
Rietumeiropā laikā no 2010. gada līdz 2014. gadam HIV pozitīvo gadījumu skaits starp vīriešiem, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem, ir palielinājies līdz gandrīz 20 %.
Itālijā HIV lielākoties tiek diagnosticēts vīriešiem, kuriem ir dzimumattiecības ar citiem vīriešiem.