18.8.2023
ET
Euroopa Liidu Teataja
C 293/9
1.6.
Komitee toetab kindlalt kõiki poliitikameetmeid inflatsiooni kestlikuks vähendamiseks praeguse aasta jooksul ning pooldab majanduse taastamist, mis põhineb investeeringutel keskkonnahoidlikesse, digitaalsetesse ja strateegiliselt olulistesse sektoritesse ja tööstusharudesse, toetades ELi tööstusbaasi ja ülemaailmset konkurentsivõimet, kasutades samal ajal ära kõiki ühtse turu eeliseid.
On äärmiselt oluline, et puhaste tehnoloogiate tootmine muutuks Euroopa jaoks äriliseks eelduseks.
Sotsiaalpartnerid soovivad iga hinna eest vältida teadmiste, oskuste ja tootmisbaasi lahkumist Euroopast.
Aruka sõltumatuse tagamiseks peab tööstus – ja sellega loodavad töökohad – jääma Euroopasse.
Seega peab konkurentsivõimest ja kvaliteetsete töökohtade loomisest saama meie elustiil ja meie poliitika kujundamisel ja elluviimisel tähtsaim punkt.
1.7.
Rohelise kokkuleppe rakendamiseks, sealhulgas CO2-neutraalsele majandusele üleminekuks ja konkurentsivõimelise ELi tööstuse säilitamiseks on vaja suuri investeeringuid avaliku ja erasektori allikatest.
ELil puudub siiski pikaajaline raamistik rohelise kokkuleppe rakendamise usaldusväärseks rahastamiseks.
Seepärast nõuab komitee asjakohast raamistikku, et toetada meetmeid, millega rahastatakse lihtsal ja tõhusal viisil kliimaneutraalsele majandusele üleminekut.
1.8.
Kriisi ajal, mil on palju ebakindlust, on hädasti vaja objektiivset teavet ja tugevat poliitilist juhtimist.
Seetõttu soovitab komitee jätkata asjakohase teabevahetuse tagamist, sealhulgas kogu kriisi tagajärgedega tegelemise aja jooksul.
Energiaturu ja -süsteemi reform mõjutab kõiki tööstusharusid ja tarbijaid; sidusrühmade jaoks on äärmiselt oluline, et nad saaksid seadusandlikus menetluses kaasa rääkida ja et neid teavitataks sellest pöördelisest üleminekust.
2.
Üldised asjaolud ja kontekst 2.1.
Energiakriis ning selle mõju inimeste elule ja ettevõtluse arengule ei ole veel lõppenud.
Seetõttu on raske mõõta selle lõplikku üldist mõju majandusele.
Võime siiski kindlalt väita, et kriisi suurim mõju on kajastunud inflatsioonis (mis on paljude aastakümnete kõrgeim) ja riigi rahanduses (millel on olnud tähtis roll kõrgete hindade ja kulude mõjude leevendamisel ning investeeringute ulatuslikul toetamisel, et muuta need vähem haavatavaks).
Kõrged energiahinnad põhjustas gaasihindade kiire tõus (1).
2.2.
On asjakohane meenutada energialiidu peamisi vahe-eesmärke, milles on konkreetselt kindlaks määratud energiasüsteemi edasise arengu käik.
Teatavaid selle sambaid, eriti neid, mis on seotud energiajulgeolekuga, on hiljuti alahinnatud, peamiselt seetõttu, et keskenduti suurel määral Venemaa odavale gaasile ja eelistati seda, mida tol ajal peeti ajutiseks toormeallikaks keskkonnasäästlikule majandusele ülemineku ajal ja puhtalt poliitilistel põhjustel kiirustades läbiviidaval eemaldumisel stabiilsete puhaste allikate juurest.
2.3.
Mis puudutab ELi liikmesriikide erinevat energiaallikate jaotust, milles kajastuvad muu hulgas nende geomorfoloogilised tingimused, siis energialiidu eesmärkide täitmist mõjutavad tugevalt riiklikud olud.
See tegur kajastub nähtavalt ELi rohepöörde kiiruses.
Üks asi on siiski selge: energialiidu peamine prioriteet kriisi ajal oli varustuskindlus, mis oli mõnikord vastuolus rohepöörde eesmärkidega.
2.4.
Praegune energiakriis on näidanud, kui tõsine on ELi energiasüsteemi haavatavus ja kui oluline on püüelda kogu energiatööstuse ahela avatud strateegilise energiasõltumatuse poole.
Samal ajal on süsteem näidanud oma võimet seista silmitsi tugevate väliste vapustustega ja nende tagajärgedega.
Energiakriisi põhjustasid erinevad majanduslikud, poliitilised ja tehnilised elemendid.
Kriis algas pärast COVID-19 pandeemiat toimunud majandusvaldkonna murrangulise pöördega, mis suurendas ülemaailmset energianõudlust, samal ajal kui kolmandate riikide sekkumine ja gaasi hoiustamise madal tase mõnes Euroopa riigis 2021/2022. aastate talvehooajal koos suurema nõudlusega rõhutas olukorra tõsidust.
Juba niigi raske olukord halvenes seejärel Venemaa sissetungiga Ukrainasse 2022. aasta veebruaris, mida süvendas ELi sõltuvus fossiilsetest energiaallikatest ning millel oli tugev otsene mõju energiahindadele ja varustuskindlusele.
2.5.
Energiakriisi mõju ELi majandusele on olnud kahjulik.
2022. aastal soodustas see otseselt kõigi aegade kõrgeimat inflatsiooni ELi integratsiooni lähiajaloos, kusjuures ELi keskmine inflatsioon oli 9,2 %, (2) mis peaks langema 2023. aastal 6,7 %-le (mis on ikkagi väga kõrge) ja aasta hiljem 3,1 %-le (3).
Kõrge inflatsioon oli 2022. aasta majanduslikes näitajates kõige nähtavam ilming ja sellel oli järelmõju muudele tarbija ostukorvi osadele ning tugev mõju tarbimisele ja käitumisele.
(1) (2) (3)
Elektrihinnad tõusid järsult ja erineva mõjuga, olenevalt gaasi kohalikust tähtsusest tootmissektoris, jõudes 2022. aastal 150–300 euroni/MWh.
Euroopa Komisjoni 2023. aasta tarbijahindade ühtlustatud indeksi väljaanne näitab, et 2022. aastal jõudis aastane määr keskmiselt 20 %ni.
Olukord oli aga liikmesriigiti erinev, kusjuures maksimaalne tase oli 65 %-ga Itaalias.
2023. aasta kevadine majandusprognoos: Eurostat.