C 264/18
SV
Europeiska unionens officiella tidning
27.7.2023
Figur 2 –
Exempel på en anpassningsväg för förvaltning av vattenresurser.
Källa: Kingsborough m.fl., 2016. — Instrument som erbjuder ingångspunkter för genomförande och integrering, dvs. integrering av anpassning i annan sektorspolitik och andra sektorsinstrument.
Anpassningen bör inte ske isolerat från befintlig politik.
Därför bör man främja skapandet av kopplingar mellan anpassning och befintliga instrument.
Synergier med befintlig nationell politik och befintliga nationella verktyg bör utnyttjas.
Viktiga instrument som ska fungera som ingångspunkter för integrering av anpassning är bland annat följande: lagstiftning, befintliga strategier, standarder, planeringsverktyg, bedömningsramar, forsknings- och utvecklingsprogram, nätverk och arbetsgrupper.
Denna integrering av anpassningen bör dock inte begränsas till att endast fastställa sektorsspecifika mål, alternativ och åtgärder i anpassnings­ strategin.
Det anses vara god praxis att se över överensstämmelsen mellan alla relevanta åtgärder och anpassningsmål samt varje politiks bidrag till anpassningslösningar.
Ett exempel på god praxis diskuteras i exempel 4.
Den makrofinansiella aspekten av klimatanpassning är ett viktigt övergripande politikområde.
Klimatförändringarna har makrofinansiell relevans eftersom de påverkar både offentliga utgifter och inkomster.
De nationella finanspolitiska ramarna i EU:s medlemsstater återspeglar dock endast i begränsad utsträckning klimatförändringarna och relaterade finanspolitiska risker, främst genom budgetarrangemang för att hantera kostnaderna för klimatrelaterade katastrofer.
För att förbättra den finanspolitiska/finansiella resiliensen mot klimatförändringar skulle budgetplanering, styrning och institutionella arrangemang bättre kunna ta hänsyn till klimatrelaterade finanspolitiska risker och klimatrelaterade förluster.
Politiska insatser för att minska klimatskyddsklyftan, dvs. andelen oförsäkrade förluster, skulle också stödja detta mål, eftersom de kan begränsa de finanspolitiska kostnaderna till följd av klimatförändringarna och därmed bevara resurser för investeringar i anpassning.
Ett annat viktigt politikområde av stor betydelse för genomförandet och integreringen av anpassningen är katastrofrisk­ hantering och civilskyddets roll.
Civilskyddsmyndigheterna är inte bara de första som svarar på de förväntade allt allvarligare klimatrelaterade katastroferna (översvämningar, stormar, skogsbränder osv.), utan de har också ett bredare katastrofrisklandskap inom sitt ansvarsområde och tar itu med andra naturkatastrofer (t.ex. jordbävningar, vulkanutbrott) samt tekniska och samhälleliga risker (t.ex. cyberhot, hybridhot, industriolyckor).
Det är viktigt med nära synergier vid utarbetandet av handlingsplaner och genomförandet, inbegripet resurstilldelningen för anpassnings­ åtgärder och förebyggande åtgärder och överväganden om finanspolitisk resiliens.
Klimatanpassningsåtgärder och katastrofförebyggande åtgärder för klimatrelaterade risker förväntas i stort sett vara desamma.
Det är dock också viktigt att beakta andra aspekter av förebyggande av katastrofer för att säkerställa största möjliga synergier mellan åtgärder (t.ex. klimatanpassning av byggnader, även med beaktande av seismisk säkerhet i förekommande fall) och att principerna om att inte vålla skada och om felanpassning beaktas i ett bredare katastrof- och samhällsresiliens­ perspektiv.