C 264/20
SL
Uradni list Evropske unije
27.7.2023
Prevladujoča praksa je osredotočena na spremljanje in vrednotenje procesov, ki so določeni v politikah za prilagajanje, in odgovarja na vprašanje: „Kaj se dela?“
Za celovito predstavo o splošni uspešnosti in učinkovitosti politike prilagajanja je čedalje pomembneje razumeti učinke in rezultate teh procesov in povezanih prilagoditvenih ukrepov ter odgovoriti na vprašanje: „Kako nekaj vpliva na naše ranljivosti in tveganja?“
Osredotočanje na učinke in rezultate politik za prilagajanje lahko pomaga tudi pri ugotavljanju, ali je strategija/načrt dovolj ambiciozen, da bo znatno prispeval h krepitvi odpornosti, in pri proučitvi nastajajočih težav, ki jim je treba v prihodnosti nameniti več pozornosti.
V nasprotju s prevladujočo prakso je treba spremljati in vrednotiti ne le fizične, temveč tudi socialne učinke in rezultate prilagoditvenih ukrepov, vključno z njihovo porazdelitvijo po različnih skupinah prebivalstva.
To je pomembno za zagotovitev, da so prilagoditveni ukrepi ciljno usmerjeni in podpirajo ranljive skupnosti ter da nimajo nenamernih učinkov poslabšanja neenakosti ali ustvarjanja novih.
Korak 5.a.
Opredelitev cilja in namena sistema spremljanja in vrednotenja Primer 5: Mückenatlas: državljanski znanstveni projekt za nadzor nad komarji v Nemčiji Povzročitelji bolezni, ki se prenašajo na živali in ljudi z ugrizi komarjev, so se znašli na naslovnicah časopisov po vsej EU, ko so bili zabeleženi primeri denge, čikungunje in virusa Zahodnega Nila, zlasti v južni Evropi.
Vendar je bilo širjenje vrst komarjev, ki prenašajo povzročitelje teh bolezni (kot so virusi, bakterije in paraziti, ki lahko povzročijo bolezni), zabeleženo tudi v severnejših državah EU, vključno z Nemčijo.
Podnebne spremembe so prepoznane kot eden od dejavnikov, ki prispevajo k temu širjenju.
Da bi obravnavali morebitna zdravstvena tveganja, je treba združiti ukrepe za nadzor, preprečevanje in zmanjševanje širjenja bolezni.
Nemški Mückenatlas (atlas komarjev) je primer, kako lahko projekt državljanske znanosti ne le prispeva k raziskavam, temveč tudi dopolnjuje tradicionalne metode spremljanja in deluje kot sistem zgodnjega opozarjanja.
V projektu sodelujejo ljudje, ki predložijo vzorce komarjev, ki jih nato strokovnjaki identificirajo in uporabijo za raziskave.
Projekt „Mückenatlas“ tako prispeva k znanju o avtohtonih in invazivnih vrstah komarjev in povezanih boleznih v Nemčiji ter si prizadeva za vzpostavitev informacijske baze za oblikovalce politik in raziskovalce, da se ocenijo prihodnja tveganja.
Prvi korak pri razvoju sistema spremljanja in vrednotenja je opredelitev njegovega cilja in namena, saj ta odločitev vpliva na usklajevanje in organizacijo dela.
Spremljanje in vrednotenje imata lahko več namenov, pri čemer je najpomembnejše spremljanje napredka in uspešnosti politike prilagajanja pri prispevanju k oblikovanju politik in njegovemu izboljšanju.
Pri tem se je dobro osredotočiti ne le na samo strategijo ali načrt za prilagajanje, temveč tudi na ustrezne sektorske politike.
V zvezi s tem je prvi korak preverjanje, ali in v kolikšni meri je prilagajanje vključeno v sektorske politike.
Drugi korak je redno spremljanje ukrepov, povezanih s prilagajanjem, ki so že opredeljeni v sektorskih politikah.
Sekundarni namen spremljanja in ocenjevanja bi lahko bil povečanje odgovornosti v javnih upravah, izboljšanje baze znanja, učenje, kako prilagoditi tekoče ali prihodnje procese, ali ozaveščanje o potrebi po prilagajanju.
Korak 5.b.
Odločanje o tem, koga vključiti v postopek Za učinkovito spremljanje, poročanje in vrednotenje je bistveno, da se določi, kdo bo prevzel splošno odgovornost za spremljanje, poročanje in vrednotenje, da se pojasnijo vloge različnih akterjev ter da se vzpostavijo mehanizmi za vertikalno in horizontalno usklajevanje z različnimi akterji iz različnih sektorjev in upravnih ravni.