C 264/18
SL
Uradni list Evropske unije
27.7.2023
Slika 2
Primer poti prilagajanja za upravljanje vodnih virov
Vir: Kingsborough idr., 2016. — Instrumenti, ki ponujajo vstopne točke za izvajanje in vključevanje, tj. vključevanje prilagajanja v druge sektorske politike in instrumente.
Prilagajanje se ne bi smelo izvajati ločeno od obstoječih politik.
Zato bi bilo treba spodbujati ustvarjanje povezav med prilagajanjem in obstoječimi instrumenti.
Izkoristiti bi bilo treba sinergije z obstoječimi nacionalnimi politikami in orodji.
Ključni instrumenti, ki se uporabljajo kot vstopne točke za vključevanje prilagajanja, vključujejo: zakonodajo, obstoječe strategije, standarde, orodja za načrtovanje, okvire ocenjevanja, raziskovalne in razvojne programe, mreže in delovne skupine.
Vendar to vključevanje prilagajanja ne bi smelo biti omejeno le na določitev sektorskih ciljev, možnosti in ukrepov v strategiji za prilagajanje.
Za dobro prakso se šteje pregled skladnosti vseh ustreznih ukrepov s cilji prilagajanja ter prispevka posameznih politik k prilagoditvenim rešitvam.
Primer dobre prakse je obravnavan v besedilnem polju primera 4.
Makrofiskalni vidik prilagajanja podnebnim spremembam je pomembno medsektorsko področje politike.
Podnebne spremembe imajo makrofiskalni pomen, saj vplivajo na javnofinančne odhodke in prihodke.
Vendar so podnebne spremembe in povezana fiskalna tveganja v nacionalnih fiskalnih okvirih v državah članicah EU upoštevani le v omejenem obsegu, večinoma s proračunskimi ureditvami za obvladovanje stroškov nesreč, povezanih s podnebjem.
Da se izboljša fiskalna/finančna odpornost na podnebne spremembe, bi se lahko pri proračunskem načrtovanju, upravljanju in institucionalnih ureditvah bolje upoštevali fiskalna tveganja, povezana s podnebjem, in izgube, povezane s podnebjem.
Ta cilj bi podpirala tudi prizadevanja politike za zmanjšanje vrzeli na področju varstva podnebja, tj. deleža nezavarovanih izgub, saj je z njimi mogoče omejiti fiskalne stroške podnebnih sprememb in tako ohraniti sredstva za naložbe v prilagajanje.
Drugo pomembno področje politike, ki je velikega pomena tudi za izvajanje in vključevanje prilagajanja, je obvladovanje tveganja nesreč in vloga civilne zaščite.
Organi civilne zaščite niso le prvi reševalci na kraju pričakovanih čedalje hujših nesreč, povezanih s podnebjem (poplave, neurja, gozdni požari itd.), temveč v okviru svojih pristojnosti pokrivajo tudi širše področje tveganja nesreč, in sicer druge naravne nesreče (npr. potrese, izbruhe vulkanov) ter tehnološka in družbena tveganja (npr. kibernetske grožnje, hibridne grožnje, industrijske nesreče).
Pomembne so tesne sinergije pri pripravi akcijskih načrtov in izvajanju, vključno z razporejanjem virov za prilagoditvene in preventivne ukrepe ter upoštevanjem fiskalne odpornosti.
Ukrepi za prilagajanje podnebnim spremembam in ukrepi za preprečevanje nesreč, povezanih s podnebnimi tveganji, naj bi bili v glavnem enaki.
Vendar je treba upoštevati tudi druge vidike preprečevanja nesreč, da se zagotovi čim večja sinergija med ukrepi (npr. prilagajanje stavb podnebnim spremembam, pri čemer se po potrebi upošteva tudi potresna varnost) ter da se načeli neškodovanja in preprečevanja neustreznega prilagajanja upoštevata v širši perspektivi odpornosti na nesreče in družbene odpornosti.