C 264/2
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 7 27
Įvadas Pastarojo meto ekstremalūs įvykiai – miškų gaisrai, sausros, potvyniai ir mirtinos karščio bangos – visoje Europoje ir pasaulyje parodė, kad klimato kaitos padariniai mūsų visuomenei smogia stipriau ir greičiau nei prognozavo mokslininkai.
Dažnėjantys ekstremalūs meteorologiniai reiškiniai ir gaivalinės nelaimės daro vis didesnį poveikį žmonių fizinei ir psichinei sveikatai, likusiai gamtai ir ekonominiam turtui.
Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos (IPCC) šeštojoje vertinimo ataskaitoje (1) teigiama, kad „visuotinis prisitaikymas yra daugiausia lėtas, izoliuotas ir laipsniškas“ ir „net jei išmetamųjų teršalų kiekis bus sumažintas pakankamai, kad būtų pasiekti Paryžiaus susitarimo tikslai, reikės transformacinio prisitaikymo“ (2).
Deja, šie įvykiai ir Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos (IPCC) ataskaitos rengėjai taip pat atkreipė dėmesį į nepakankamą pasirengimą ir netolygumą tarp klimato grėsmių ir esamų reagavimo mechanizmų bei struktūrų.
Nors vertinant būsimą su klimatu susijusią riziką yra neaiškumų, tai, kas iki 2100 m. temperatūros požiūriu bus laikoma galutine padėtimi – gera, bloga ar bjauria, iš tikrųjų nekeičia variantų, iš kurių šiandien turi rinktis prisitaikymo prie klimato kaitos politikos formuotojai.
Siekiant padidinti visuomenės pasirengimą vis didėjančiam klimato kaitos poveikiui, akivaizdu, kad viešasis sektorius turi atlikti dar svarbesnį vaidmenį užtikrinant atsparumą klimato kaitai ir reikiamas tvarias investicijas.
Taip pat reikia toliau plėtoti ir sudaryti tinkamas reguliavimo sąlygas ir planavimo pajėgumus, kad įvairūs subjektai ir rinkų dalyviai galėtų patikimai ir užtikrintai sekti iš paskos ir nukreipti investicijas į atsparumą.
2013 m. ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategijoje visos ES valstybės narės raginamos priimti visapusiškas prisitaikymo strategijas.
Komisija taip pat paskelbė Prisitaikymo prie klimato kaitos strategijų rengimo gaires, kad padėtų ES valstybėms narėms parengti savo prisitaikymo strategijas.
2013–2018 m. ES valstybių narių, turinčių prisitaikymo prie klimato kaitos strategijas, skaičius smarkiai išaugo nuo 15 iki 25, o iki 2020 m. savo strategijas parengė visos ES valstybės narės.
Tačiau strategijų taikymo sritys, įgyvendinimas ir įgyvendinimo metodai labai skiriasi.
2018 m. Energetikos sąjungos ir klimato politikos veiksmų valdymo reglamente prisitaikymo prie klimato kaitos klausimai sprendžiami dviem būdais.
Pirma, nustatomi dabartiniai ES valstybių narių ataskaitų apie prisitaikymą prie klimato kaitos teikimo įpareigojimai.
Antra, nurodoma, kad kiekviena ES valstybė narė savo integruotame nacionaliniame energetikos ir klimato srities veiksmų plane prireikus turi nustatyti kitus tikslus ir siektinas reikšmes, įskaitant, be kitų aspektų, prisitaikymo prie klimato kaitos tikslus.
Siekiant reaguoti į kintančią padėtį ir diegti struktūrinius pokyčius, naujojoje ES prisitaikymo prie klimato kaitos strategijoje (2021 m.) buvo užsibrėžti didesni užmojai ir ji buvo išplėsta, kad stengiantis padėti Europos Sąjungai užtikrinti atsparumą klimato kaitai strategija apimtų naujas sritis bei prioritetus, taip pat joje raginama peržiūrėti 2013 m. prisitaikymo prie klimato kaitos strategijų rengimo gaires.
Be to, 2021 m. liepos mėn. įsigaliojo Europos klimato teisės aktas.
Anksčiau Valdymo reglamente nustatyti prisitaikymo įpareigojimai buvo gana procedūrinio pobūdžio, o Klimato teisės akte nustatyta prisitaikymo pareiga.
Konkrečiai jame nustatytas reikalavimas užtikrinti nuolatinę pažangą didinant gebėjimą prisitaikyti bei atsparumą ir mažinant pažeidžiamumą dėl klimato kaitos, kaip numatyta Paryžiaus susitarimo 7 straipsnyje.
Į Klimato teisės aktą įtrauktos nuostatos dėl nacionalinių prisitaikymo strategijų ir planų (lygiagrečiai Sąjungos lygmens veiksmams) ir išdėstyti lūkesčiai dėl prisitaikymo politikos kokybės ir jos rezultatų.
Klimato teisės akte reikalaujama, kad Komisija reguliariai vertintų atitinkamų nacionalinių priemonių suderinamumą su prisitaikymo prie klimato kaitos pažanga ir pateiktų rekomendacijas, kai nustato, kad ES valstybės narės priemonės yra nesuderinamos su pažanga didinant gebėjimą prisitaikyti, stiprinant atsparumą ir mažinant pažeidžiamumą dėl klimato kaitos.
Laikantis minėtų nuostatų, šių gairių tikslas yra: — Padėti ES valstybėms narėms peržiūrėti savo prisitaikymo strategijas ir parengti ir (arba) peržiūrėti prisitaikymo planus, kad jos galėtų spręsti su prisitaikymu prie klimato kaitos susijusias problemas, atsižvelgiant į jų administracinių struktūrų skirtumus ir prisitaikymo prie klimato kaitos planavimo būdus, kuriuos jos jau yra pradėjusios taikyti.
(1) II darbo grupės indėlis Climate Change 2022: Impacts, Adaptation and Vulnerability.
(2) Remiantis Tarpvyriausybinės klimato kaitos komisijos (2023 m.)
6-osios metinės ataskaitos apibendrinamąja ataskaita, santrauka politikos formuotojams, transformaciniai pokyčiai grindžiami „prisitaikymo ir poveikio švelninimo veiksmais, kuriais pirmenybė teikiama lygybei, socialiniam teisingumui, teisingumui klimato srityje, teisėmis grindžiamoms prieigoms ir įtraukumui“.
Taip pat laikoma, kad transformaciniai pokyčiai „padeda siekti tvaresnių rezultatų, mažinti kompromisų poreikį ir skatinti klimato kaitai atsparų vystymąsi“.