C 264/18
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 7 27
2 diagrama.
Prisitaikymo prie klimato kaitos būdo pavyzdys vandens išteklių valdymo srityje
Šaltinis: Kingsborough et al., 2016. — Priemonės, kuriomis sudaromos sąlygos įgyvendinimui ir integravimui, t. y. prisitaikymo integravimui į kitų sektorių politiką ir priemones.
Prisitaikymas neturėtų būti vykdomas atskirai nuo galiojančių politikos priemonių.
Todėl turėtų būti skatinama kurti sąsajas tarp prisitaikymo prie klimato kaitos ir galiojančių priemonių.
Reikėtų išnaudoti sinergiją su esama nacionaline politika ir jos priemonėmis.
Pagrindinės priemonės, kuriomis reikia integruoti prisitaikymą prie klimato kaitos, yra šios: teisės aktai, esamos strategijos, standartai, planavimo priemonės, vertinimo sistemos, mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros programos, tinklai ir darbo grupės.
Tačiau šis prisitaikymo aspekto integravimas neturėtų apsiriboti vien konkrečių sektorių tikslų, pasirinkimų ir veiksmų nustatymu prisitaikymo prie klimato kaitos strategijoje.
Sektina geroji praktika – peržiūrėti visų aktualių priemonių suderinamumą su prisitaikymo prie klimato kaitos siektinomis reikšmėmis ir tikslais, taip pat kiekvienos politikos indėlį į prisitaikymo prie klimato kaitos sprendimus.
Gerosios praktikos pavyzdys aptariamas 4 atvejo rėmelyje.
Makrofiskalinis prisitaikymo prie klimato kaitos aspektas yra svarbi kompleksinė politikos sritis.
Klimato kaita yra svarbi makrofiskaliniu požiūriu, nes daro poveikį tiek viešosioms išlaidoms, tiek pajamoms.
Tačiau ES valstybių narių nacionalinės fiskalinės sistemos tik ribotai atspindi klimato kaitą ir su ja susijusią fiskalinę riziką, daugiausia per biudžeto priemones, skirtas su klimatu susijusioms nelaimėms įveikti.
Siekiant pagerinti fiskalinį ir (arba) finansinį atsparumą klimato kaitai, biudžeto planavimas, valdymas ir instituciniai sprendimai galėtų geriau atspindėti su klimatu susijusią fiskalinę riziką ir su klimatu susijusius nuostolius.
Pastangos politikos priemonėmis mažinti apsaugos nuo klimato kaitos atotrūkį, t. y. neapdraustų nuostolių dalį, taip pat padėtų siekti šio tikslo, nes jos gali sumažinti su klimato kaita susijusias fiskalines išlaidas ir taip išsaugoti išteklius investicijoms į prisitaikymą.
Kita svarbi politikos sritis, kuri yra labai svarbi įgyvendinant ir integruojant prisitaikymą prie klimato kaitos, yra nelaimių rizikos valdymas ir civilinės saugos vaidmuo.
Civilinės saugos institucijos ne tik pirmosios reaguoja į tikėtinas dideles su klimatu susijusias nelaimes (potvynius, audras, miškų gaisrus ir t. t.), – jų kompetencijai priklauso ir platesnė nelaimių rizikos sritis, apimanti kitas gaivalines nelaimes (pvz., žemės drebėjimus, ugnikalnių išsiveržimus), taip pat technologinę ir visuomeninę riziką (pvz., kibernetines grėsmes, hibridines grėsmes, pramonines avarijas).
Svarbu užtikrinti glaudžią veiksmų planų rengimo ir įgyvendinimo sinergiją, įskaitant išteklių paskirstymą prisitaikymo ir prevencijos priemonėms ir fiskalinio atsparumo aspektus.
Numatoma, kad prisitaikymo prie klimato kaitos priemonės ir nelaimių prevencijos priemonės, skirtos su klimatu susijusiems pavojams suvaldyti, bus iš esmės tokios pačios.
Tačiau taip pat svarbu apsvarstyti kitus nelaimių prevencijos aspektus, kad būtų užtikrinta kuo didesnė priemonių sinergija (pvz., pastatų pritaikymas prie klimato kaitos, prireikus taip pat atsižvelgiant į seisminę saugą) ir kad į žalos nedarymo ir netinkamo prisitaikymo principus būtų atsižvelgiama platesnėje nelaimių ir visuomenės atsparumo perspektyvoje.