C 264/2
HR
Službeni list Europske unije
27.7.2023.
Uvod
Nedavni ekstremni vremenski događaji u Europi i svijetu, kao što su šumski požari, poplave i opasni toplinski valovi, pokazali su da nas posljedice klimatskih promjena pogađaju puno brže i jače nego što je znanost predvidjela.
Sve češći ekstremni vremenski uvjeti i prirodne katastrofe sve više utječu na fizičko i mentalno zdravlje ljudi, prirodu i gospodarsku imovinu.
U šestom izvješću o procjeni Međuvladina panela o klimatskim promjenama (IPCC) (1) navodi se da je „globalna prilagodba uglavnom spora, izolirana i postupna” i da će „čak i ako se emisije smanje dovoljno da se ispune ciljevi Pariškog sporazuma, biti potrebna korjenita prilagodba” (2).
Nažalost, zbog tih ekstremnih događaja, kako se ističe i u izvješću Međuvladina panela o klimatskim promjenama, izlazi na vidjelo nedovoljna pripravnost i nerazmjer između klimatskih prijetnji te uspostavljenih mehanizama i struktura za njihovo suzbijanje.
Iako se ne može sa sigurnošću procijeniti kakav će biti klimatski rizik u budućnosti, konačna razina temperature 2100., kakva god ona bila, ne mijenja opcije koje su danas na raspolaganju u okviru politike prilagodbe klimatskim promjenama.
Kako bi društvo bilo pripravnije na sve veće učinke klimatskih promjena, javni sektor mora intenzivnije raditi na postizanju klimatske otpornosti i mobiliziranju potrebnih održivih ulaganja.
Ujedno se trebaju razraditi i uspostaviti odgovarajući regulatorni uvjeti i sposobnosti planiranja kako bi različiti akteri i tržišta mogli pouzdano i sigurno djelovati u skladu s njima i usmjeravati ulaganja u jačanje otpornosti na klimatske promjene.
U Europskoj strategiji prilagodbe iz 2013. sve se države članice EU-a potiču da donesu sveobuhvatne strategije prilagodbe.
Komisija je objavila i smjernice za razvoj strategija prilagodbe kako bi državama članicama EU-a pomogla u njihovoj pripremi.
Od 2013. do 2018. broj država članica EU-a koje imaju strategije prilagodbe znatno je narastao, s 15 na 25, a do 2020. sve su države članice EU-a pripremile svoje strategije.
Međutim, one se uvelike razlikuju s obzirom na opseg, način ostvarivanja i metodu provedbe.
U Uredbi o upravljanju energetskom unijom i djelovanjem u području klime iz 2018. prilagodbi klimatskih promjenama pristupa se na dva načina.
Prvo, u njoj su utvrđene postojeće obveze izvješćivanja za države članice EU-a u vezi s prilagodbom klimatskim promjenama.
Drugo, navodi se da svaka država članica EU-a mora, prema potrebi, u svojem integriranom nacionalnom energetskom i klimatskom planu utvrditi i druge ciljeve, koji trebaju uključivati ciljeve prilagodbe.
Kako bi se odgovorilo na razvoj situacije i potakle strukturne promjene, nova strategija EU-a za prilagodbu klimatskim promjenama (2021.) je ambicioznija, sad obuhvaća nova područja i prioritete radi lakšeg postizanja otpornosti na klimatske promjene u EU-u i u njoj se poziva na reviziju smjernica za razvoj strategija prilagodbe iz 2013.
Osim toga, u srpnju 2021. stupio je na snagu Europski zakon o klimi.
Prije su obveze u vezi s prilagodbom iz Uredbe o upravljanju bile prilično postupovne prirode, dok se Zakonom o klimi uvela obveza da se osigura prilagodba.
Konkretno, Zakonom se utvrđuje obveza da se osigura neprekinuti napredak u poboljšavanju kapaciteta za prilagodbu, jačanju otpornosti i smanjenju osjetljivosti na klimatske promjene u skladu s člankom 7.
Pariškog sporazuma.
Zakon o klimi sadržava odredbe o nacionalnim strategijama i planovima prilagodbe (i onima na razini Unije) i očekivanja u pogledu kvalitete politike prilagodbe i njezinih rezultata.
Njime se od Komisije zahtijeva da redovito procjenjuje dosljednost relevantnih nacionalnih mjera s napretkom u prilagodbi i da izdaje preporuke ako utvrdi da mjere određene države članice EU-a nisu dosljedne s poboljšavanjem kapaciteta za prilagodbu, jačanjem otpornosti i smanjenjem osjetljivosti na klimatske promjene.
U skladu s tim odredbama svrha je ovih smjernica:
— pružiti potporu državama članicama EU-a u reviziji strategija prilagodbe i izradi/reviziji planova prilagodbe kako bi riješile svoje probleme u vezi s prilagodbom, uzimajući u obzir razlike u njihovim administrativnim strukturama i načinima planiranja prilagodbe, (1) Doprinos Radne skupine II.
Climate Change 2022: Impacts, Adaptation and Vulnerability.
(2) Prema IPCC-evu objedinjenom izvješću o šestom izvješću o procjeni, Summary for policy makers (2023.), korjenite promjene postižu se „pomoću mjera prilagodbe i ublažavanja koje daju prednost pravednosti, društvenoj i klimatskoj pravdi, poštovanju ljudskih prava i uključivosti”.
Smatra se i da je tim mjerama moguće „ostvariti održive rezultate, izbjeći kompromise... i ubrzati napredak prema otpornosti na klimatske promjene”.