C 264/6
—
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
27.7.2023
Alueellisen ja paikallisen hallintotason osallistaminen
Motto ”ajattele globaalisti, toimi paikallisesti” on entistäkin tärkeämpi, kun keskustellaan ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevista strategioista ja suunnitelmista.
Paikallis- ja aluehallinnot ovat keskeisiä sopeutumista edistäviä toimijoita, koska monet ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevat toimet toteutetaan paikallisella ja alueellisella tasolla ja ovat siten riippuvaisia tilannekohtaisista olosuhteista.
Paikallishallinnoilla on keskeinen rooli kansalaisten sitoutumisen ja paikallisten toimien edistämisessä, sillä ne tiedottavat kansalaisille hyödyistä, joita ilmastonmuutokseen sopeutuminen tuottaa heidän alueelleen.
Lisäksi paikallishallinnoilla on paljon elintärkeää tietoa mahdollisista paikallisista sopeutumis­ toimista, joita niiden alueella voidaan toteuttaa.
Sen vuoksi ministeriöiden välisen sopeutumistyöryhmän avulla olisi varmistettava järkevä tietojenvaihto valtiotasoa alempien viranomaisten kanssa, jotta niiden asiantuntemus voidaan ottaa huomioon sopeutumispolitiikan laatimisessa ja jotta voidaan tukea alueellisia/paikallisia toimia kansallisen sopeutumispo­ litiikan mukaisesti.
Olisi kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, miten alue- ja paikallistason hallinto osallistetaan.
Tämä voidaan saada aikaan esimerkiksi toimilla, joilla pyritään saavuttamaan alueelliset järjestöt tai alueiden väliset paikallis­ hallinnon verkostot, kuten EU:n kaupunginjohtajien energia- ja ilmastosopimus, jossa yli 11 000 paikallis- ja alueviranomaista, jotka edustavat 341:tä miljoonaa ihmistä, valmistelevat yhteisöjään sopeutumaan ilmastonmuutoksen seurauksiin.
—
Sidosryhmien määrittely ja osallistaminen
Ilmastonmuutos luo epävarmuutta ja vaikuttaa koko yhteiskuntaan, ja tästä syystä ministeriöiden välisessä työryhmässä on erityisen tärkeää määrittää kaikki asiaankuuluvat sidosryhmät, kuten työmarkkinaosapuolet ja kansalaisjärjestöt, joiden osallistumista tarvitaan vahvojen ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien toimenpiteiden aikaan saamiseksi.
Sidosryhmien osallistuminen parantaa ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan päätöksenteon laatua varmistamalla sidosryhmien omistajuuden prosessissa.
Tämä puolestaan parantaa ministeriöiden välisen työryhmän laatiman ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan strategian tai suunnitelman yleistä laatua.
Sidosryhmien määrittelyn avuksi voidaan erottaa toisistaan kaksi sidosryhmien luokkaa – muutostoimijat sekä ne, joihin ilmastonmuutos saattaa vaikuttaa: — Yhden sidosryhmien luokan muodostavat mahdolliset muutostoimijat, jotka voivat edistää kansallisten ja/tai alueellisten ja paikallisten hallintojen toimia tarjoamalla lisätietoja, resursseja tai valmiuksia.
Tähän luokkaan kuuluvia sidosryhmiä olisivat tutkimuslaitokset, jotka tarjoavat tai parantavat ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevaa tietämyspohjaa, yksityinen sektori, joka tarjoaa arvokasta tietoa sopeutumispolitiikan paremmasta mukauttamisesta tai antaa rahoitusta, rajatylittävät toimijat, joiden avulla saadaan parempi käsitys rajatylittävistä alueista ja raja-alueista, sekä valtiosta riippumattomat järjestöt, erityisesti paikalliset kansalaisjärjestöt, jotka auttavat ymmärtämään paremmin alueita, toteuttamaan sopeutumistoimenpiteitä ja tiedottamaan ilmastonmuutokseen sopeutumisen tarpeesta muutoksen helpottamiseksi paikallisella ja alueellisella tasolla. — Toisen sidosryhmien joukon, joka on otettava mukaan ilmastonmuutokseen sopeutumisprosessiin, muodostavat ne sidosryhmät, joihin ilmastonmuutos hyvin todennäköisesti vaikuttaa.
Ne ovat enimmäkseen haavoittuvassa asemassa olevia yhteisöjä (muun muassa köyhät ja sosiaalisesti syrjäytyneet tai köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevat henkilöt, vammaiset henkilöt, ikääntyneet henkilöt ja henkilöt, joilla on jo ennestään terveysongelmia, raskaana olevat naiset, kotiseudultaan siirtymään joutuneet henkilöt, sosiaalisesti syrjäytyneet henkilöt, altistuneet työntekijät ja lapset) tai näitä haavoittuvassa asemassa olevia yhteisöjä edustavia aktivisteja ja edunvalvontaryhmiä, jotka muutoin jäisivät osallistumisprosessin ulkopuolelle.
Eri alueiden ja sosioekonomisten ryhmien eriarvoinen altistuminen ja haavoittuvuus ilmastovaikutuksille pahentaa jo olemassa olevaa eriarvoisuutta ja haavoittuvuutta.
Tästä syystä on olennaisen tärkeää varmistaa oikeudenmukainen siirtymä, joka vähentää ilmastoriskin aiheuttamaa epätasaista rasitusta ja varmistaa sopeutumisen hyötyjen tasapuolisen jakautumisen.
Näiden kahden sidosryhmäluokan käsitteellisen erottamisen tarkoituksena on varmistaa, että asioita tarkastellaan riittävän kattavasti tarvittavista näkökulmista, mutta niiden välinen päällekkäisyys olisi tunnustettava ja sitä olisi arvostettava.
Ilmastonmuutokselle erityisen alttiit yhteisöt voivat siis olla myös mahdollisia muutostoimijoita, vaikka niiden resurssit ovat joissakin suhteissa rajalliset.
Niillä voi jopa olla resursseja, jotka eivät ole yhtä helposti muiden eri asemassa olevien toimijoiden saatavilla.
Ilmeisin esimerkki tällaisista resursseista ovat tiedot siitä, miten haavoittuvuudet ilmastonmuu­ tokselle koetaan ja miten tehokkaita toimet ovat.
Lisäksi myös sukupuolierot käyttäytymisessä ja ilmastonmuutokseen liittyvissä asenteissa (5) korostavat tarvetta varmistaa miesten ja naisten tasapuolinen osallistuminen päätöksentekoon ja (5) Asiaa koskeva kirjallisuus viittaa esimerkiksi siihen, että vauraammissa maissa miehet ovat yleensä naisia vähemmän huolissaan ilmastonmuutoksesta.
Ks. esimerkiksi Bush and Clayton (2023).