C 264/2
ET
Euroopa Liidu Teataja
27.7.2023
Sissejuhatus
Viimasel ajal nii Euroopas kui ka mujal maailmas aset leidnud erakorralised sündmused – metsatulekahjud, põuad, üleujutused ja surmavad kuumalained – on näidanud, et kliimamuutuste tagajärjed mõjutavad meie ühiskonda raskemalt ja kiiremini, kui teadlased prognoosisid.
Ekstreemsete ilmastikunähtuste ja loodusõnnetuste sagenemisel on üha suurem mõju inimeste füüsilisele ja vaimsele tervisele, ülejäänud loodusele ja majanduslikele hüvedele.
Valitsustevahelise kliimamuutuste rühma (IPCC) kuuendas hindamisaruandes (1) märgitakse, et ülemaailmne kohanemine kliimamuutustega on valdavalt aeglane, killustunud ja järkjärguline ning et ümberkujundavat kohanemist on vaja isegi juhul, kui heitkoguste vähendamine on piisav Pariisi kliimakokkuleppe eesmärkide saavutamiseks (2).
Kahetsusväärselt on need sündmused ja valitsustevahelise kliimamuutuste rühma aruanne osutanud ka valmisoleku puudumisele ja kliimaohtude ning nendele reageerimiseks loodud mehhanismide ja struktuuride vahelisele ebaproportsio­ naalsusele.
Tulevasi kliimariske ei ole võimalik täpselt hinnata, kuid see, kas temperatuuriga seotud olukord maailmas on 2100. aastaks hea, halb või katastroofiline, ei muuda praegusi valikuid kliimamuutustega kohanemise poliitika kujundamisel.
Selleks et suurendada ühiskonna valmisolekut kliimamuutuste mõju kasvamiseks, peab avalikul sektoril ilmselgelt olema veelgi suurem roll kliimamuutuste suhtes vastupanuvõime saavutamisel ja selleks vajalike kestlike investeeringute tagamisel.
Samuti on vaja luua asjakohased regulatiivsed tingimused ja arendada planeerimissuutlikkust, et eri osalejad ja turud saaksid kindlustundega järgneda ning suunata investeeringud vastupanuvõimesse.
ELi 2013. aasta kohanemisstrateegias innustati kõiki ELi liikmesriike võtma vastu ulatusliku kohanemisstrateegia.
Komisjon avaldas ka kohanemisstrateegiate väljatöötamise suunised, et toetada ELi liikmesriike kohanemisstrateegiate koostamisel.
Aastatel 2013–2018 kasvas kohanemisstrateegia vastu võtnud ELi liikmesriikide arv 15-lt 25-le ning 2020. aastaks olid oma strateegia koostanud kõik ELi liikmesriigid.
Strateegiate rakendusala, rakendamise ulatus ja rakendamise viisid on aga väga erinevad.
Energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitlevas 2018. aasta määruses käsitletakse kliimamuutustega kohanemist kahel viisil.
Esiteks nähakse sellega ette ELi liikmesriikide kohustus esitada aruandeid kliimamuutustega kohanemise kohta.
Teiseks peab määruse kohaselt iga ELi liikmesriik oma lõimitud riiklikus energia- ja kliimakavas vajaduse korral esitama muud eesmärgid, sealhulgas kliimamuutustega kohanemise eesmärgid.
Muutuvale olukorrale reageerimiseks ja struktuursete muutuste esilekutsumiseks seati uues kliimamuutustega kohanemist käsitlevas ELi strateegias (2021) suuremad eesmärgid ning sellega hõlmati täiendavaid valdkondi ja prioriteete, et aidata kaasa ELi liikumisele kliimamuutuste suhtes vastupanuvõime saavutamise suunas.
Samuti nähti strateegias ette kohanemiss­ trateegiate väljatöötamise 2013. aasta suuniste läbivaatamine.
Lisaks jõustus 2021. aasta juulis Euroopa kliimamäärus.
Kui varem olid energialiidu ja kliimameetmete juhtimist käsitlevast määrusest tulenevad kohanemisalased kohustused pigem menetluslikku laadi, siis kliimamäärusega kehtestati kohanemise „kohustus“.
Täpsemalt sätestati määrusega nõue tagada, et Pariisi kliimakokkuleppe artikli 7 kohaselt kohanemis- ja vastupanuvõime tugevdamisel ning kliimamuutustest tuleneva haavatavuse vähendamisel tehakse järjepidevaid edusamme.
Euroopa kliimamäärus sisaldab sätteid riiklike kohanemisstrateegiate ja -kavade kohta (lisaks liidu tasandile) ning selles on sõnastatud ootused kliimamuutustega kohanemise poliitika kvaliteedile ja tulemustele.
Määruse kohaselt peab komisjon korrapäraselt hindama asjaomaste riiklike meetmete kooskõla kliimamuutustega kohanemisel tehtavate edusammudega ning andma soovitusi, kui ta leiab, et ELi mõne liikmesriigi meetmed ei võimalda tagada edusamme kohanemisvõime suurendamisel, vastupanuvõime tugevdamisel ja kliimamuutustest tuleneva haavatavuse vähendamisel.
Kooskõlas nimetatud sätetega on käesolevate suuniste eesmärk:
— toetada ELi liikmesriike kohanemisstrateegiate muutmisel ja kohanemiskavade koostamisel/muutmisel eesmärgiga leida lahendus nende ees seisvatele kohanemisprobleemidele ning seejuures võtta arvesse erinevusi liikmesriikide haldusstruktuurides ja kliimamuutustega kohanemiseks juba võetud trajektooride planeerimises; (1) II töörühma panus aruandesse – Climate Change 2022: Impacts, Adaptation and Vulnerability.
(2) IPCC 2023. aasta koondaruandes AR6 (kokkuvõte poliitikakujundajatele) osutatakse, et ümberkujundavaid muutusi toetavad kohanemis- ja leevendamismeetmed, millega seatakse esikohale võrdsed võimalused, sotsiaalne õiglus, kliimaõiglus, õigustepõhised lähenemisviisid ja kaasamine.
Aruande kohaselt võimaldavad sellised meetmed saavutada ka jätkusuutlikumaid tulemusi, vähendada kompromisse ja edendada arengut, mida iseloomustab vastupanuvõime kliimamuutuste suhtes.