C 264/6
—
DA
Den Europæiske Unions Tidende
27.7.2023
Inddragelse af det regionale og lokale forvaltningsniveau
Sloganet »tænk globalt, agér lokalt« bliver stadig vigtigere, når der drøftes klimatilpasningsstrategier og -planer.
Lokale og regionale myndigheder er vigtige drivkræfter for tilpasning, da mange klimatilpasningsindgreb finder sted på lokalt og regionalt plan og derfor afhænger af kontekstspecifikke forhold.
Lokale myndigheder spiller en central rolle med hensyn til at fremme offentligt engagement og lokal indsats ved at informere borgerne om de fordele, som klimatilpasning har for deres region.
De lokale myndigheder er desuden i besiddelse af mange vigtige oplysninger om potentielle lokale klimatilpas­ ningsforanstaltninger, der er levedygtige i deres område.
Den tværtjenstlige tilpasningstaskforce bør derfor sikre, at der foregår en meningsfuld udveksling med lokale og regionale nationale myndigheder for at inddrage deres ekspertise i udformningen af tilpasningspolitikker og støtte aktiviteter på lokalt plan i overensstemmelse med den nationale tilpasningspolitik.
Der bør lægges særlig vægt på, hvordan det regionale og lokale forvaltningsniveau kan inddrages.
Det kan f.eks.
gøres ved at henvende sig til regionale sammenslutninger eller interregionale netværk af lokale myndigheder som f.eks.
borgmesterpagten, hvor over 11 000 lokale og regionale myndigheder, der repræsenterer 341 millioner mennesker, forbereder deres lokalsamfund på, hvordan de skal leve med konsekvenserne af klimaændringerne.
—
Udpegning og inddragelse af interessenter
Klimaændringerne vil skabe usikkerhed og få konsekvenser for hele samfundet, idet det understreges, at det er vigtigt for den tværtjenstlige taskforce at kortlægge alle relevante interessentgrupper, herunder arbejdsmarkedets parter og civilsamfundsorganisationer, som skal inddrages, hvis der skal opnås solide klimatilpasningsforanstaltninger.
Interessenternes deltagelse vil øge kvaliteten af beslutningstagningen i forbindelse med tilpasning til klimaændringer ved at sikre interessenternes tilslutning til processen.
Dette vil igen forbedre den overordnede kvalitet af en klimatilpasnings­ strategi eller -plan, som taskforcen opretter på tværs af tjenestegrenene.
Processen med at udpege interessentgrupper kan fremmes ved at skelne mellem to grupper af interessenter — forandringsagenter og dem, der kan blive påvirket af klimaændringer: — En gruppe interessenter er mulige forandringsagenter, der kan bidrage til de nationale, regionale og lokale myndigheders indsats ved at stille yderligere oplysninger, ressourcer eller kapacitet til rådighed.
Interessenter, der falder ind under denne kategori, er forskningsinstitutter, der leverer eller forbedrer videnbaser om klimatilpasning, den private sektor, der giver værdifulde oplysninger til justering af tilpasningspolitikker eller yder finansiering, grænseoverskridende aktører, der hjælper med at skabe bedre forståelse af grænseoverskridende områder og grænseregioner, og ikke-statslige organisationer, navnlig lokale civilsamfundsorganisationer, som bidrager til at skabe en bedre forståelse af lokalområder, gennemføre tilpasningsforanstaltninger og formidle behovet for klimatilpasning for at fremme ændringer på lokalt og regionalt plan. — En anden gruppe interessenter, der skal inddrages i klimatilpasningsprocessen, er dem, der har en større sandsynlighed for at blive påvirket af klimaændringerne.
Der er hovedsagelig tale om sårbare samfund (herunder, men ikke begrænset til personer, der er i fare for at blive udsat for fattigdom og social udstødelse, personer med handicap, ældre og personer med eksisterende helbredsproblemer, gravide kvinder, fordrevne personer, socialt marginaliserede, udsatte arbejdstagere og børn) eller fortalere og interessegrupper, der repræsenterer disse sårbare samfund, som ellers ville være udelukket fra deltagelsesprocessen.
Forskellige regioners og socioøkonomiske gruppers ulige eksponering for og sårbarhed over for klimapåvirkninger forværrer de eksisterende uligheder og sårbarheder.
Det er derfor vigtigt at sikre en retfærdig omstilling, der mindsker den ulige byrde i forbindelse med klimarisici og sikrer en retfærdig fordeling af fordelene ved tilpasning.
Den konceptuelle adskillelse af disse to grupper af interessenter gøres for at sikre en tilstrækkelig dækning fra alle nødvendige vinkler, men overlapningen mellem dem bør anerkendes og vurderes.
De, der er særligt sårbare over for klimaforandringer, kan med andre ord også være mulige forandringsagenter, selv om de i nogle henseender har begrænsede ressourcer.
De kan ligefrem besidde forskellige ressourcer, selvfølgelig først og fremmest information om, hvordan sårbarheder over for klimaforandringer opleves, og om den sandsynlige effektivitet af interventioner.
Sådanne informationer er mindre tilgængelige for folk, der ikke befinder sig i deres situation.
Det forhold, at der er kønsmæssige forskelle i adfærd forbundet med og holdninger til klimaændringer, (5)understreger også nødvendigheden af at sikre en afbalanceret deltagelse af mænd og kvinder i beslutningsprocessen og i gennemførelsen.
Børn er normalt ikke inkluderet i (5) For eksempel antydes det i litteraturen, at mænd har en tendens til at være mindre bekymrede over klimaforandringer end kvinder i rigere lande.
Se f.eks.
Bush and Clayton (2023).