C 264/18
BG
Официален вестник на Европейския съюз
27.7.2023 г.
Фигура 2 Пример на траектория за адаптиране за управление на водните ресурси
Източник: Kingsborough et al., 2016 г.. — > Инструменти, които предоставят отправни точки за привеждане в действие и включване, т.е. интегриране на адаптирането в други секторни политики и инструменти.
Адаптирането не трябва да се извършва изолирано от съществуващите политики.
Ето защо следва да се насърчава създаването на връзки между мерките за адаптиране и съществуващите инструменти.
Следва да се използват полезните взаимодействия със съществуващите национални политики и инструменти.
Основните инструменти, които могат да послужат като отправни точки за интегриране на адаптирането, включват: законодателство, съществуващи стратегии, стандарти, инструменти за планиране, рамки за оценка, програми за научноизследователска и развойна дейност, мрежи и работни групи.
Това включване на адаптирането обаче не трябва да се ограничава само до определяне в стратегията за адаптиране на специфични за дадени сектори цели, варианти и действия.
Смята се за добра практика да се направи преглед на степента на съгласуваност на всички съответни мерки с общите и конкретните цели за адаптиране, както и на приноса на всяка политика към решенията за адаптиране.
Добър пример от практиката е разгледан в текстовото поле за случай 4.
Макро-фискалният аспект на адаптирането към изменението на климата е важна междусекторна област на политиката.
Изменението на климата има макрофискално значение, тъй като оказва влияние както върху публичните разходи, така и върху публичните приходи.
Въпреки това националните фискални рамки в държавите — членки на ЕС, отразяват изменението на климата и свързаните с него фискални рискове само в ограничена степен, най-вече чрез бюджетни мерки за справяне с разходите за бедствия, свързани с климата.
Бюджетното планиране, управлението и институционалните механизми могат по-добре да отчитат свързаните с климата фискални рискове и загуби, за да се подобри фискалната/финансовата устойчивост спрямо изменението на климата.
Политическите усилия за намаляване на пропуските в опазването на климата, т.е. на дела на незастрахованите загуби, също биха били в подкрепа на тази цел, тъй като могат да ограничат фискалните разходи, свързани с изменението на климата, и по този начин да запазят ресурси за инвестиции в мерки за адаптиране.
Друга важна област на политиката, която е от съществено значение за изпълнението и включването на адаптирането, са управлението на риска от бедствия и ролята на гражданската защита.
Органите за гражданска защита не само са първите, които реагират на очакваните все по-тежки бедствия, свързани с климата (наводнения, бури, горски пожари и т.н.), но те също така са натоварени със задължението да се справят с по-широк спектър от рискове от бедствия, включително други природни бедствия (например. земетресения, изригвания на вулкани), както и технологични и обществени рискове (например киберзаплахи, хибридни заплахи, промишлени аварии).
Важно е тясното взаимодействие при разработването на плановете за действие и тяхното изпълнение, включително разпределянето на ресурси за мерки за адаптиране и превенция, както и съображенията за фискална устойчивост.
Очаква се мерките за адаптиране към изменението на климата и мерките за предотвратяване на опасностите, свързани с климатичните рискове, да бъдат до голяма степен едни и същи.
Важно е обаче да се разгледат и други аспекти на предотвратяването на бедствия, за да се гарантира, че възможно най-тясното полезно взаимодействие между мерките (например адаптиране на сградите към изменението на климата, като се вземе предвид и сеизмичната безопасност, когато това е уместно), както и принципите на „ненанасяне на вреда“ и неправилно адаптиране, се разглеждат в по-широкия контекст на устойчивостта на бедствията и обществената устойчивост.