C 259/124
601.
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2023 7 21
Susitarimas, nedarantis reikšmingo poveikio konkurencijai 3 pavyzdys Aplinkybės.
„Fair-Clothing.Com “ yra labai sėkminga nevyriausybinė organizacija, kuri, naudodama vyriausybės subsidijas ir veiksmingą žiniasklaidos kampaniją, sugebėjo įtikinti didžiąją daugumą ES drabužius parduo­ dančių įmonių, įskaitant visus pagrindinius prekių ženklus ir įvairius drabužių mažmeninės prekybos tinklus, pirkti drabužius tik iš tų besivystančių valstybių gamintojų, kurie užtikrina tam tikrą minimalaus darbo užmokesčio lygį.
Kampanija, kurią rėmė daug nacionalinių ir ES vartotojų organizacijų ir kuri buvo su jomis derinama, buvo labai sėkminga: šiuo metu 85 proc. visų ES parduodamų drabužių pažymėti „Fair Clothing“ (liet. sąžiningai pagaminti drabužiai) ženklu.
Norėdamos gauti licenciją naudoti ženklą, dalyvaujančios įmonės sutiko laikytis minimalaus darbo užmokesčio standartų ir neparduoti standartų neatitinkančių drabužių, neatsižvelgiant į tai, kur drabužiai pagaminti.
Dėl šios kampanijos tekstilės sektoriaus darbuotojų darbo užmokestis besivystančiose valstybėse padidėjo vidutiniškai 20 proc.
Apklausos ir tyrimai vartojimo prekių srityje rodo, kad įvedus „Fair Clothing“ ženklą vidutinė drabužių kaina ES smarkiai nepadidėjo: poveikio kainoms įverčiai svyruoja nuo –0,5 proc. iki + 0,8 proc. ir statistiškai reikšmingai nesiskiria nuo nulio.
Patikimiausi paaiškinimai, kodėl kainos nedidėja, yra, pirma, palyginti nedidelė gamybos darbo užmokesčio, kaip drabužių galutinės kainos komponento, reikšmė ir, antra, galimas darbo našumo padidėjimas, galimai susijęs su darbo užmokesčio padidėjimu.
Pavyzdžiui, darbo užmokestis, kaip medvilninių marškinių gamybos komponentas, sudaro apie 30 proc. vietos gamybos sąnaudų.
Todėl galima tikėtis, kad 20 proc. padidinus darbo užmokestį, marškinių gamintojo kaina besivystančiame pasau­ lyje padidės ne daugiau kaip 6 proc.
Analizė.
Atsižvelgiant į tai, kad „Fair Clothing“ sutarties šalys (Vakarų šalių prekių ženklų savininkai ir mažmeninės prekybos drabužiais tinklai) prie pirkimo kainos prideda vidutinę 200–300 proc. maržą, kad padengtų transporto, importo ir kitas platinimo bei pakavimo išlaidas, poveikis kainai, už kurią šalys parduoda marškinius, vien šios priežasties yra ne didesnis kaip 1,5–2 proc.
Be to, esama požymių, kad 20 proc. padidinus darbo užmokestį, taip darbuotojams suteikiant galimybę vartoti maistingesnius maisto produktus ir naudotis geresnėmis sveikatos priežiūros paslaugomis, daromas teigiamas poveikis darbo našumui besivystančių valstybių tekstilės sektoriuje.
Atsižvelgiant į intensyvią konkurenciją drabužių sekto­ riuje, galima tikėtis, kad šis našumo padidėjimas turės kainų mažinimo poveikį.
Atsižvelgiant į poveikio kainai įverčius, galima daryti išvadą, kad „Fair Clothing“ susitarimais greičiausiai nebus daromas didelis neigiamas poveikis susitarimų šalių klientams, todėl jiems netaikoma 101 straipsnio 1 dalis.
602.
Susitarimas, kuriuo greičiausiai nebus ribojama konkurencija pagal 101 straipsnio 1 dalį ir (arba) gali būti tenkinama 101 straipsnio 3 dalyje nustatyta sąlyga 4 pavyzdys Aplinkybės.
Reaguodami į tai, kas buvo nustatyta atlikus rekomenduojamo riebalų kiekio tam tikruose perdirbtuose produktuose tyrimą, kurį atliko vienos valstybės narės vyriausybės finansuojama ekspertų grupė, tos valstybės narės keli stambūs perdirbtų maisto produktų gamintojai per oficialias diskusijas pramonės ir prekybos asociacijoje susitaria nustatyti rekomenduojam ą riebalų kiekį produktuose.
Tos šalys kartu užima 70 proc. produktų pardavimo rinkos valstybėje narėje.
Šalių iniciatyva remiama nacionaline reklamos kampa­ nija, kurią finansuoja ekspertų grupė ir kuria informuojama apie pavojus, kurių kyla dėl didelio riebalų kiekio perdirbtuose maisto produktuose.
Analizė.
Nors riebalų kiekis tik rekomendacinis ir jo laikytis galima savanoriškai, dėl didesnio viešumo, pasiekiamo vykdant nacionalinę reklamos kampaniją, tikėtina, kad visi tos valstybės narės perdirbto maisto gamintojai laikysis rekomenduojamo riebalų kiekio.
Taigi tikėtina, kad rekomenduojamas kiekis de facto taps didžiausiu riebalų kiekiu perdirbtuose maisto produktuose.
Todėl vartotojų pasirinkimas produktų rinkose gali sumažėti.
Tačiau šalys galės toliau konkuruoti daugelio kitų produktų savybių atžvilgiu, kaip antai kainos, produkto dydžio, kokybės, skonio, kitų maistingųjų medžiagų ir druskos kiekio, sudedamųjų medžiagų pusiausvyros ir prekės ženklo.
Be to, konkurencija dėl riebalų kiekio siūlomame produkte gali padidėti, jeigu šalys sieks siūlyti produktus, kuriuose riebalų mažiausia.
Todėl tokiu susitarimu greičiausiai nebūtų daromas ribojamasis poveikis konkurencijai, kaip apibrėžta 101 straipsnio 1 dalyje.
Tačiau net jei nustatoma, kad susitarimas turi reikšmingą neigiamą poveikį konkurencijai pagal 101 straipsnio 1 dalį, nes vartotojai negali rinktis didelio riebumo maisto, tikėtina, kad nauda vartotojams gautos informacijos vertės ir teigiamo poveikio sveikatai požiūriu nusvers žalą, ir tikėtina, kad susitarimas atitiks 101 straipsnio 3 dalies sąlygas.