C 253/30
HR
Službeni list Europske unije
18.7.2023.
Sušna ljeta pogoduju rastu ZOZP-a „Asparago verde di Canino” čije korijenje ne podnosi ustajalu vlažnost, dok lišće ne podnosi vodu, a u takvim se uvjetima na toj biljci mogu razviti gljivične bolesti.
Godišnje temperature prilično su ujednačene, a prosječne mjesečne iznose približno 16 °C.
Najniža temperatura iznosi oko 11 °C, a najviša oko 22 °C. Najhladniji mjeseci su siječanj i veljača no najniže temperature rijetko padaju ispod 0 °C.
Najtopliji mjeseci su srpanj i kolovoz kad najviše temperature mogu dosegnuti oko 32 °C.
Režim padalina na tom području izrazito je homogen, a posljednjih godina bilježi se prosječna godišnja količina nešto veća od 472 mm.
Kiši uglavnom ujesen i zimi, dok su ljetni mjeseci sušni.
Valja spomenuti i korištenje geotermalne energije za uzgoj u zatvorenom.
Korijenje se grije podzemnim cijevima kojima protječe topla podzemna voda.
U zimskom razdoblju jestivi se dio štiti tunelima od polietilena u kojima se održava topla mikroklima idealna za šparoge.
Povijest ZOZP-a „Asparago verde di Canino” relativno je kratka, ali ugledna.
Komercijalni uspjeh i povezanost s područjem potječu s početka 1980-ih, kad su se razvile prve vještine iskorištavanja modernih nasada šparoga.
Prvi nasadi zelenih šparoga površine 9 hektara zasađeni su upravo 1980.
Nova je kultura potaknula razvoj alata prilagođenih branju zelenih šparoga, a zbog nje se posebna pozornost daje metodama ručnog branja jer su uzgajivači shvatili da je ta faza važna „za kvalitetu izdanaka, ali i za buduću proizvodnju.
[...] Kako bi se dobili meki izdanci s čvrstim zaliscima, potrebne su česte berbe koje tijekom čitavog razdoblja pune proizvodnje moraju biti svakodnevne, a tijekom faza početka i kraja berbe ne smiju se preskočiti dva dana” (Saccardo F., Temperini O., Asparago: tecnica agronomica e scelta varietale, u Arsial (ur.), Esperienze sulla coltivazione dell’asparago nel Lazio, 2004., str. 17.).
Proizvođači su nakon toga počeli uspješno eksperimentirati s intenzivnim uzgojem koristeći toplu vodu iz termalnih izvora u ravnici Paglieto kako bi produljili sezonu proizvodnje i prisutnost šparoga na tržištu.
Povoljni pedoklimatski uvjeti, koji su osnova optimalnih parametara uzgoja šparoga, doveli su u općini Canino do nastanka novih poljoprivrednih okolnosti (u Innovazione e agricoltura, 2, br. 2, 1999., str. 36.–39.; L’Informatore agrario, br. 50, 2001., str. 45.).
ZOZP „Asparago verde di Canino” cijenjen je zbog svoje konzistencije, okusa i nepostojanja otpadaka, zbog čega se zove i „mangiatutto”.
Tako ga definira vodič Frutta e ortaggi in Italia talijanskog kluba Touring Club i smješta ga među najcjenjenije sorte na nacionalnoj razini (Cabrini L., Malerba F., Frutta e ortaggi in Italia, TCI, Milano, 2005., str. 49.).
Naziva se i „mangiatutto” u knjizi 1001 specialità della cucina italiana da provare almeno una volta nella vita, u kojoj se spominje među izvrsnim proizvodima iz Lacija (Machado A., Prete C., Newton Compton, 2015., str. 297.–299.).
Taj proizvod priznaje se kao jedan od najvažnijih iz Tuscije, među ostalim u izdanjima novina koja se bave temom hrane kao što su La Repubblica (repubblica.it/cronaca/2013/04/26/), Corriere della Sera (viaggi.corriere.it/weekend/), Libero, Quotidiano.net (.quotidiano.net/viaggiesapori/), il Tempo (tempo.it/i-consigli-di-fuoriporta/2017/04/21/) ili kulinarski časopisi kao što je Mondo Mangiare (mangiare.moondo.info).
Šparoga „Asparago verde di Canino” uključena je 2006.
u projekt Leader Plus 2000/2006 – Gal degli Etruschi zajedno s proizvodima „koji se mogu poistovjetiti” s područjem jer je, premda bez „javnog priznanja (ZOI, ZOZP, ZTS itd.), iznimno važna za određene općine u toj regiji iz kvantitativnih i kvalitativnih razloga”.