SV
17.7.2023
Europeiska unionens officiella tidning
C 252/35
— förplikta Campine att ersätta samtliga rättegångskostnader i målet om överklagande och i målet vid tribunalen.
Grunder och huvudargument Kommissionen gör genom sin första grund gällande att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att kommissionen åsidosatte artikel 266 första stycket FEUF genom att neka Campine and Campine Recycling (nedan kallat Campine) dröjsmålsränta för sen betalning uppgående till ECB:s refinansieringsränta med tillägg av 3,5 procent, när kommissionen, den 11 december 2019, återbetalade det belopp avseende nedsättning av böter som Campine preliminärt hade betalat enligt kommissionens beslut C(2017)900 final (1) av den 8 februari 2017 i ärende AT.40018, vid genomförandet av tribunalens dom av den 7 november 2019 i mål T-240/17 för perioden mellan dagen för preliminär betalning och återbetalningen av beloppet.
Till stöd för sin första grund hävdar kommissionen följande: i) Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att villkoren för en skadeståndstalan var uppfyllda (den första grundens första del).
ii) Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att inte göra en korrekt tillämpning av EU-rätten om den ränta som ska tillämpas för att följa domar om upphävande eller nedsättning av böter i konkurrensärenden (den första grundens andra del).
iii) Tribunalen hade fel när den fann att kommissionen åsidosatte artikel 266 första stycket FEUF genom att inte betala det belopp avseende dröjsmålsränta som Campine hade begärt (den första grundens tredje del).
iv) Den överklagade domen strider mot den rättspraxis som meddelats före domen Printeos (den första grundens fjärde del).
v) Tribunalen hade fel när den fann att verkan från och med (ex tunc) domar om upphävande av böter i konkurrensärenden innebär en retroaktiv skyldighet att återbetala böter innan de upphävs (den första grundens femte del).
vi) Tribunalen hade fel när den slog fast att skyldigheten att betala dröjsmålsränta för sen betalning från dagen för den preliminära betalningen av böter som satts ned av unionsdomstolen inte minskar den avskräckande verkan av dessa böter (den första grundens sjätte del).
För det fall domstolen underkänner den första grunden för överklagandet hävdar kommissionen, genom sin andra grund för överklagandet, att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att kommissionen var skyldig att betala dröjsmålsränta uppgående till ECB:s refinansieringsränta med tillägg av 3,5 procent.
Genom sin tredje grund för överklagandet gör kommissionen gällande att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den fann att kommissionen var skyldig att betala sammansatt ränta från dagen för delvis återbetalning av ifrågavarande böter.
(1)
Kommissionens beslut C(2017) 900 final av den 8 februari 2017 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF (ärende AT:40018 – Återvinning av bilbatterier).
Överklagande ingett den 19 maj 2023 av SE av den dom som tribunalen (fjärde avdelningen) meddelade den 8 mars 2023 i mål T-763/21, SE mot kommissionen (Mål C-309/23 P) (2023/C 252/39) Rättegångsspråk: engelska Parter Klagande: SE (ombud: L. Levi, avocate)